open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'יל אברמסון

**ג'יל אלן אברמסון** (באנגלית: **Jill Ellen Abramson**; נולדה ב-19 במרץ 1954) היא עיתונאית אמריקאית ממוצא יהודי, לשעבר עורכת העיתון "הניו יורק טיימס". אברמסון היא האישה הראשונה שהחזיקה במשרה זו.

## קורות חיים
אברמסון גדלה במנהטן, בתם של יבואנית טקסטיל ואשתו. היא למדה באוניברסיטת הרווארד וקיבלה בשנת 1976 תואר ראשון בהיסטוריה וספרות. בזמן לימודיה שימשה כעורכת מדור האמנות של *The Harvard Independent*, ובין השנים 1973 ל-1976 שימשה ככתבת במגזין טיים. אחר כך החל לשמש ככתבת בכירה בכתב העת *The American Lawyer*. בשנת 1986 קיבלה תפקיד כעורך הראשי של Legal Times. מגזין, שזה עתה נרכש על ידי עורך הדין האמריקאי סטיבן בריל. אברמסון נותרה שם עד 1988. בין השנים 1988 ל-1997 שימשה ככתבת במשרד וושינגטון הבירה של העיתון "Wall Street Journal" ובשנת 1997 עברה לעיתון "ניו יורק טיימס". בין השנים 2000 ל-2001 לימדה באוניברסיטת פרינסטון. בספטמבר 2011 מונתה לתפקיד העורכת הראשית של עיתון "ניו יורק טיימס", ממנו פוטרה במאי 2014, לאחר שדרישה להעלאת שכרה הכעיסה את ממוניה. היא הוחלפה על ידי דין באקט.

אברמסון לימדה בתפקידים שונים באוניברסיטת פרינסטון (בשנים 2000–2001) ובאוניברסיטת ייל (2007–2011). משנת 2014 הייתה פרופסור אורח בהרווארד. אברמסון נבחר לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים בשנת 2001.

## קישורים חיצוניים

* ג'יל אברמסון, הניו יורק טיימס
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מנהטן: אישים
קטגוריה:עיתונאיות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:עיתונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:נשים ראשונות
קטגוריה:סגל ניו יורק טיימס
קטגוריה:סגל וול סטריט ג'ורנל
קטגוריה:סגל טיים מגזין
קטגוריה:עורכות עיתונים אמריקאיות
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:בוגרות מכללת רדקליף
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1954
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
חלום בתוך חלום

**חלום בתוך חלום** (גם: **התעוררות שווא** או **חלום כפול**) הוא חלום אודות התעוררות משינה, כך שבמציאות החולם ממשיך לישון ולחלום, ואילו בחלום - החולם משוכנע כי כבר התעורר. לאחר התעוררות שווא, החולם לרוב חולם על פעולות יום-יומיות שגרתיות, אותן הוא מבצע מדי בוקר, כגון בישול, ניקיון ואכילה.

## בתרבות
**חלום בתוך חלום** משמש לעיתים כאמצעי ספרותי, ובעיקר בסרטים, כדי להגדיל את השפעת ההלם על ידי גרימת תחושה של רגיעה בקרב הצופה אשר מיד לאחריה הוא יצפה במשהו מטריד. דוגמאות לכך ניתן למצוא בסדרת הטלוויזיה "אזור הדמדומים" ובסרטי הקולנוע "סיוט ברחוב אלם", "מסע בין כוכבים 8: המפגש", "הוגו (סרט)", "התחלה" ו"ונילה סקיי" וברבים מהסרטים והסדרות משמש כבדיחה רצה.

המשורר האמריקני אדגר אלן פו התייחס לנושא של חלימה כפולה בשירו "חלום בתוך חלום" ("A Dream within a Dream").

## הערות שוליים

קטגוריה:חלום
שאמאן-הא

שמאל|ממוזער|250px|מבנה השייך לקבוצה C
שמאל|ממוזער|250px|חלק משרידי החומה של קבוצה C
**שאמאן-הַא** (**'Xaman Ha**) הם שמם של שרידים ארכאולוגיים הנמצאים על חוף הים הקריבי בחצי האי יוקטן. משמעות השם בשפת המאיה הוא **מים של הצפון**. במקום שוכנת היום העיר פְּלַאיה דֶל כַּרְמֶן (Playa del Carmen).

בשאמאן-הא נמצאו מעל מאה אתרים ארכאולוגיים קטנים המפוזרים בחוף פְּלַאיה דֶל כַּרְמֶן, הכוללים שרידי מבנים קטנים. המקום שימש את אנשי המאיה, שהגיעו מערי המאיה הגדולות בתוך הארץ, כמקום העיקרי ממנו יצאו לאי קוסומל כדי לעבוד את אלת הירח והפריון אישצ'ל (Ixchel). עולי רגל הגיעו לאתר לאחר מסע ארוך, והשתמשו במבנים שבאתר כדי לנוח ולהתפלל לפני השיט לקוסומל. המקום שימש גם כנקודת הצטיידות במצרכים, לאנשים שיצאו למסע שיט במסלול השיט של בני המאיה, שתחילתו בווראקרוס במקסיקו וסופו בהונדורס.

שרידי המבנים שנמצאו באזור הוגדרו לפי טיפוסים שונים. אחת הקבוצות שהוגדרה כקבוצה C מאופיינת כאתר גדול מאורגן סביב מבנים מונומנטליים מיושרים בהתאם לקו החוף. המבנים נבנו בתקופה הפוסט קלאסית של המאיה, תיארוך המבנים הוא בין השנים 1300–1500. המבנים נבנו בסגנון החוף המזרחי. קבוצה C כוללת 4 מבני מקדשים, מבנים נוספים וחומה שהגנה על האתר. קיר החומה נמצא ממערב לשרידי המבנים. הקיר עשוי מאבני גיר. בוני הקיר ניצלו את המבנה הטופוגרפי של האזור ליצור במקומות בהם ניתן אפקט של קיר גבוה יותר. רוחב הקיר מגיע עד מעל 2 מטר ואורך שרידי הקיר 380 מטר. המבנים ששכנו לאורך קו החוף עזרו לנווטים בני המאיה במסעות השיט שלהם לנווט בים, בהיותם נקודת ציון לאורך קו החוף.

האזור היה מיושב על ידי צאצאי בני המאיה, כשהכובשים הספרדים הגיעו לטולום, הנמצאת כשעת נסיעה מדרום לאזור. הכובש הספרדי פרנסיסקו דה מונטחו (Francisco de Montejo) הגיע למקום בשנת 1528 וייסד במקום יישוב ומצודה קטנה.

שרידי המבנים נמצאים בשכונת היוקרה פלאיהכר. מבני השכונה נבנו מסביבם תוך השארת שטח גן בחלקו טבעי ובחלקו נטוע. הרחוב הראשי של השכונה נקרא שדרות שאמאן-הא.

## קישורים חיצוניים

*Archaeology in Riviera Maya 

קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים של מאיה
קטגוריה:יוקטן (מדינה)
גילי מסמי

**גילי (גלעד) מסמי** (נולד ב-17 בפברואר 1983) הוא מלחין, משורר, זמר ואמרגן ישראלי, חבר לשעבר בצמד "הישראלים".

## ביוגרפיה
### כותב ומלחין
מסמי פרץ לתודעה ב-2003, כאשר כתב והלחין את השיר "בלבלי אותו", שביצע קובי פרץ ושהיה גם שמו של האלבום השישי של הזמר. השיר הפך ללהיט ופתח דרך חדשה בפני פרץ שהתמקד עד אז במוזיקה טורקית ודיכאונית. גם לאלבומו השביעי של פרץ שיצא ב-2004, כתב והלחין מסמי את שיר הנושא "משוגע עליך". עוד באותה השנה, יצא לאור השיר "תיזהר ממנה" שכתב מסמי ללחן יווני וביצע ליאור פרחי, ושארבע שנים מאוחר יותר זכה לחידוש בשיתוף של פרחי עם סאבלימינל בעקבות ההצלחה המחודשת שנבעה מתוכנית המציאות "האח הגדול".

### הישראלים
בתחילת 2004, בגיל 21, פתח מסמי בקריירת שירה במסגרת הצמד "הישראלים" ותחת הכינוי "ביגי". חברו לצמד היה אמיתי "שורטי" צברי (בן ה-33 דאז), ושיר הפריצה שלהם היה "תזיזי ת'ישבן", אשר מאוחר יותר הכריזו כי השקיעו את כל הונם בו. השיר, ששילב את ז'אנרי ההיפ הופ והפופ, הפך ללהיט גדול, ואף גרר שיר תגובה מאת הזמרת רוני דואני בשם "תזיז את הישבן", אשר מחה על היחס המזלזל של השיר (והקליפ שליווה אותו) לנשים. האלבום של "הישראלים" שנשא את שם השיר יצא בחודש יוני של אותה השנה, תחת הלייבל "בן צור הפקות". להרכב היו עוד מספר מצומצם של שירים מצליחים - במידה פחותה משמעותית - דוגמת "ריקוד השורטי ביגי" ו"המורה", עד שלבסוף הוא גווע עד לפירוד בין השניים. מסמי עבר לחו"ל והתגורר בניו יורק כשנתיים. עם שובו, חתם עם חברת התקליטים הד ארצי להקמתו מחדש של ההרכב, ובשנת 2008 החליף את צברי בטל "שורט" שרון (שהיה בן גילו), וניסה להשיק מחדש את "הישראלים", אך ללא הצלחה: הצמד המחודש הוציא רק סינגל אחד בשם "עד אור הבוקר" והאלבום עצמו מעולם לא יצא.

### אמרגנות ויזמות
לאחר הניסיונות להשיב לחיים את "הישראלים", החליט מסמי לעבור לניהול ויצוג אמנים. הוא פגש במועדון את הזמרת ג'ולייטה, שבגיל 17 פרצה עם הלהיט "הבחורים הכי טובים", אך לא הצליחה מאז לשחזר את ההצלחה. מסמי שכנע אותה לשוב לשיר, הפעם תחת יצוגו. הוא כתב עבורה את מרבית השירים החדשים שביצעה ושחררה לרדיו בין השנים 2006 ועד 2008 (ביניהם "כבר לא ילדה" ו-"No No No"), עד שלבסוף ב-2009 יצא האלבום שאסף את כולם, אך זה לא נחל הצלחה משמעותית. במהלך אותה השנה, הופיע מסמי בסרטו של דני ענבר אודות המוזיקה המזרחית "ככה ניצחנו", ובו התרעם בפומבי בפני שדרן הרדיו אליקו על ההתעלמות לה זוכה ג'ולייטה מצד תחנת הרדיו "רדיו לב המדינה 91fm" בה הוא משדר. השניים הסתכסכו, וישבו את הסכסוך ביניהם רק ב-2011, כאשר הצטלמה הזמרת לסדרת המציאות "חי בלה לה לנד". כמו כן, מסמי היה שותף במסעדת "על המנגל" שפעלה בפתח תקווה, אך זו נקלעה לקשיים כלכליים, והחליפה בעלים ושם לקראת סוף השנה. בשנת 2012 השתתף מסמי בסדרת הדוקו-ריאליטי "הסוכנים", בערוץ הוט בידור ישראלי.
בין לבין פתח מועדון לילה בשם ה״הביגיס״ שנחל הצלחה לתקופה קצרה עד לחזרתו בתשובה בשנת 2016
והתקרבות לחסידי ברסלב, בשיר היפ-הופ יהודי שהוציא.

## דיסקוגרפיה
* הישראלים - תזיזי ת'ישבן (2004)

## קישורים חיצוניים

* 
* החפצת נשים 'OUT' בורא עולם 'IN' - גיל מסאמי: "אני חיי על פי תורתו של רבי נחמן", באתר 103fm.maariv, 5 באפריל 2016

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרי פופ ישראלים
קטגוריה:זמרי מוזיקה מזרחית ישראלים
קטגוריה:ראפרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון בגין (ראש העין)
קטגוריה:משתתפי פעם בחיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
דוק שו

**דוק שו** הוא שם הבמה של **לרמי קורטז** (באנגלית: **Larramie Cortez "Doc" Shaw**; נולד ב-24 באפריל 1992) הוא שחקן וראפר אמריקאי, שמוכר במיוחד מתפקידיו בסדרות של ערוץ דיסני - "החיים היפים על הסיפון" בתור מרקוס ליטל ו"שני מלכים" שם שיחק את המלך בומר.

## ביוגרפיה
שו נולד באטלנטה, ג'ורג'יה.

## קריירה
בשנת 2006 הוא זכה לתפקיד של מאליק פיין בסיטקום "בית הכאב של טיילר פרי" ברשת הטלוויזיה TBS. דמותו של שו, מאליק, מוצגת כמתבגר שנון שתעלוליו מכניסים אותו לרוב לצרות לא מכוונות. ככל שהוא מתבגר, הוא מקבל קווי-עלילה בוגרים יותר, ובעונה התשיעית - הוא מצפה לילדו הראשון עם בת זוגו.

הוא הגיש פרס בטקס השנתי ה-39 במספר של פרסי NAACP Image בשנת 2008.

בשנת 2009 הוא הצטרף לקאסט של קומדיית המצבים של ערוץ דיסני "החיים היפים על הסיפון" לעונה השנייה ששודרה מאוגוסט באותה שנה. הוא גילם את מרקוס ליטל, זוכה פרס גראמי לשעבר, שהקריירה שלו הסתיימה לאחר שסוכנות התקליטים שלו זרקו אותו. שו המשיך לשחק גם בעונה השלישית שעלתה ב-2010.

לאחר סיום "החיים היפים על הסיפון", שו קיבל תפקיד ראשי בסדרת הסיטקום "שני מלכים", גם היא של ערוץ דיסני, לצד מיטשל מוסו ולאחר מכן לצד אדם היקס. את התפקיד של המלך בומר, גילם במשך 3 עונות בתפקיד ראשי עד לסיומה ב-2013.

בשנת 2014 השתתף בתור השימפנזה אש, בנו של רוקט בסרט הלייב אקשן "כוכב הקופים: השחר" שביים מאט ריבס.

בשנת 2020 שב לגלם את הדמות של מאליק פיין בסיטקום "בית הכאב של טיילר פרי" שמונה שנים לאחר שסיימה את שידוריה. העונה התשיעית עלתה ברשת BET בניגוד לשאר העונות ששודרו ב-TBS.

## פילמוגרפיה
### סרטים

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערוץ דיסני: שחקנים ומנחים
קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1992
אריה ליש

**אריה לייביש-ליִש** (20 בינואר 1929, רומניה - 2016, ישראל) היה סופר, שחקן תיאטרון ומלחין ישראלי.

## ביוגרפיה
אריה ליש נולד בעיירה סטניששט שברומניה. למד ב"חדר" בעיירה, בבית הספר היהודי ובתלמוד תורה בעיר בקאו. בגיל 15, במלחמת העולם השנייה, נלקח לעבודות כפייה במחנה עבודה גרמני. לאחר המלחמה החל לכתוב מערכונים ביידיש. התקבל כשחקן לתיאטרון הממלכתי היהודי.
במסגרת פעילותו הספרותית אף התקבל לבית הספר הגבוה לספרות ע"ש אמינסקו בבוקרשט.
הצלחתו נקטעה באבה כאשר הודיע על כוונתו לעלות לישראל.

בשנת 1963 עלה לארץ. שיחק ב"הבימה", "הקאמרי", ו"האוהל",
והיה פעיל במחלקה ליידיש של שידורי ישראל.
בעל תואר "מורה בכיר" מהמדרשה למורים למוזיקה, ותואר נוסף מאוניברסיטת בר-אילן.

הוציא לאור מחזות, קובץ שיריה של רעייתו המנוחה המשוררת סימאלה שניידר, ביידיש בעברית וברומנית, ולחנים פרי עטו.

שמאל|ממוזער|140px|כריכת ספרו הראשון
כתב שני ספרים, בסדרה מתוכננת של שלושה, בהם הוא מתאר את התקופות השונות בחייו.
ספרו הראשון "בצל העיירה" מתאר את חייו ברומניה קודם עלייתו ארצה, בעיירה, בעיר במחנה הכפייה ובצל השואה.
בספרו השני "סימאלה שלי", מספר את חייה של אשתו המנוחה, סימאלה שניידר, מילדותה בעיר צ'רנוביץ, תלאותיה בתקופת המלחמה, פגישתם המשותפת ועלייתם ארצה.
הספרים פורסים יריעה רחבה ומרתקת של חיים יהודיים ולעולם התרבות היהודית בצל השואה.
הספרים יצאו בהוצאת "עקד".

## ספריו
* "בצל העיירה", הוצאת "עקד", 2007.
* "סימאלה שלי", הוצאת "עקד", 2011.

## קישורים חיצוניים

* ביקורת על הספר "בצל העיירה" מאת משה גרנות, באתר של אהוד בן עזר "חדשות בן עזר" גיליון 242 (במרכז העמוד).
* ביקורת על הספר "סימאלה שלי" מאת משה גרנות, באתר של אהוד בן עזר "חדשות בן עזר" גיליון 653 (במרכז העמוד).
* דף שחקן באתר המרכז הישראלי לתיעוד אמנויות הבמה, אוניברסיטת תל אביב. מיתוך: "מדריך מאה שנה לתיאטרון העברי".

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
צומת ראם

**צומת ראם** (נקרא גם **צומת מַסְמִיָּה**) הוא צומת המחבר את כביש 3 עם כביש 40.

## היסטוריה
ממוזער|שמאל|האנדרטה לזכר הרוגי קרב מסמיה בסמוך לצומת
לפני מלחמת העצמאות ישב ליד הצומת הכפר מסמיה. בשנת 1938, במהלך המרד הערבי הגדול, התקיים בכפר קרב צומת מסמיה. לאחר המלחמה הוקמה ליד הצומת מעברת משמיע שלום, שכונתה גם מעברת מסמיה. המעברה פונתה בשנת 1958 ותושביה השתכנו ביישוב בני עי"ש. הצומת כונה באותן שנים
"מסעף משמיע שלום".

בשנת 1960 היו בצומת תחנת דלק ושלושה קיוסקים, שהשתייכו לשלוש מועצות אזוריות שונות, מועצה אזורית נחל שורק, מועצה אזורית יואב ומועצה אזורית באר טוביה. לצד הצומת נשארו מספר בתים ערביים מהכפר מסמיה בהם התגוררו כמה מתושבי המעברה שלא עברו לבני עי"ש. בשנת 1963 נטען שאין תושבים המתגוררים בצומת עצמו. מדרום לצומת נמצא בניין המשרדים של מועצה אזורית יואב. בסוף שנת 1965 הוחלט לבצע שיפור יסודי של הצומת.

ב-16 בפברואר 2024 אירע בצומת פיגוע ירי שבו נרצחו 2 אזרחים ונפצעו 4 נוספים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ראם
ראם
ראם
לפש

**לפש** (בצ'רקסית: **Лъэпш**) הוא אל הברזל במיתולוגיה הצ'רקסית. בדומה לאלים רבים גם ללפש היו כוחות על-טבעיים. הוא היה מסוגל לפרזל את הברזל באצבעותיו בעודו קר ולשוחח עם ציפורים וחיות. לפש הטביל את סוואסרוקו כשהיה תינוק וחישל אותו מפני פגיעות פיזיות.
ממוזער|מגל
ממוזער|תרנגול

## המגל של לפש
לפי המיתולוגיה הצ'רקסית לפש היה זה שפרזל לראשונה את המגל בהרי הקווקז. האגדה מספרת כי באחד הימים פנתה קבוצת גברים ללפש בבקשה שיפרזל כלי חדש אשר יחליף את הסכין, וזאת כדי לקצור את החיטה בדרך יעילה יותר. לפש השיב כי הוא איננו בקיא ברעיונות, אלא כוחותיו מעניקים לו את היכולת לפרזל עם הידיים. הוא הציע כי יפנו אל **יאספ** שנחשבה לאישה נבונה וציין כי היא זו שתוכל לסייע להם בפתרון. הגברים פנו אל ביתה של יאספ וגילו כי מדובר באשה זקנה ועיוורת. הם לא היו מרוצים ואף לעגו כי איך אישה שהזדקנה והתעוורה תוכל לעזור להם.

יאספ כעסה על אופן התנהגותם והחלה למלמל בקול רם. הם חשבו שהיא מטילה עליהם כישוף ונסו על נפשם בחזרה אל לפש. ברגע שהתייצבו אצל לפש וסיפרו לו על שהתרחש בביתה של יאספ, הוא גער בהם והפציר שיחזרו אליה. הוא סיפר כי יאספ לא מטילה כישופים כשהיא ממלמלת אלא היא רוגזת עליהם על כך שהם לא מצליחים לפרש דברים שהם ברורים כשמש. הוא ביקש כי הפעם הם יטו את האוזן ויקשיבו לדברי החכמה של יאספ. כשהגברים שבו שנית ליאספ ושמעו בקולה, הם שמעו אותה ממלמלת "לו הייתם רואים תרנגול, הייתם מפרזלים את זנבו למגל". הם לא הבינו את פשר הדבר, אך לפש ידע כי אם יצליח לפרזל כלי הדומה לזנב התרנגול, הוא יקבל מגל לקציר.

## לפש וסוואסרוקו
כאשר סוואסרוקו נולד לסטניה, היא הביאה אותו ללפש כדי שיטביל אותו ויהפוך אותו לחסין מפני פגיעות. לפש אחז בשתי ברכיו של סוואסרוקו והטביל אותו וכך הפך אותו לחסין מפני פגיעות גופניות. אולם היות שלפש אחז בברכיו, חלקים אלו נותרו פגיעים. לפש היה הגבר הראשון שנגע בסוואסרוקו אחרי לידתו. ישנן טענות כי הוא אביו הביולוגי של סוואסרוקו, לאור העובדה כי סטניה מעולם לא נישאה לאף גבר.

## ראו גם
* נארתים

## לקריאה נוספת
* רג'ב חתוקאי, שומאף אצ'מוז, **הצ'רקסים**, 1991.

## הערות שוליים

קטגוריה:מיתולוגיה צ'רקסית
קטגוריה:אפוסים
קטגוריה:קווקז
בשער

עמותת **בשער - קהילה אקדמית למען החברה בישראל** היא עמותה של חברי סגל אקדמי באוניברסיטאות ובמוסדות להשכלה גבוהה בישראל. היא הוקמה במטרה להגביר ולהעמיק את מעורבות אנשי האקדמיה בקהילה, ובעיקר קהילת תלמידי התיכון ומוריהם בפריפריה החברתית והגאוגרפית, ולעודד יצירת חברה פתוחה, משכילה ונאורה בעלת מערכות חינוך מתקדמות ותשתית מדעית וטכנולוגית נאותה לטובת עתיד המדינה.

## היסטוריה
העמותה נוסדה בשנת 1999, ומאגדת כ-2000 חברות וחברי סגל אקדמי בכיר מכל מוסדות ההשכלה הגבוהה בישראל. יושב-ראש העמותה הראשון היה פרופ' זאב תדמור, נשיא הטכניון לשעבר, ואחריו כיהן פרופ' חנוך גוטפרוינד, נשיא האוניברסיטה העברית לשעבר. בהמשך עמדה בראש העמותה פרופ' חגית מסר-ירון, נשיאת האוניברסיטה הפתוחה לשעבר. ב-1 במרץ 2026 החליפה אותה פרופ' מיכל נאמן. 

העמותה פועלת בשני ערוצים עיקריים: 

1. **פעילות חינוכית והסברתית** - קידוּמדע - להנגשת ידע אקדמי בכל תחומי המחקר המדעי. בין הפעילויות בתחום זה: 
* "מרצה בשטח" - מפגשים בין נשות ואנשי מדע לתלמידי ותלמידות תיכון ולצוותי הוראה, בייחוד מהפריפריה הגאוגרפית והחברתית. מטרת המפגשים היא לעודד בנות ובני נוער לראות בהשכלה הגבוהה חלק טבעי ממסלול חייהם. המפגשים נערכים בכל רחבי הארץ. עד היום השתתפו בהם מאות אלפי תלמידים ותלמידות ועשרות אלפי מורות ומורים.
* "לשאול הכל" (לשעבר "בשער ברשת"), מערכת מקוונת המאפשרת לצוותי הוראה, לתלמידים לתלמידות ולציבור הרחב להפנות שאלות בכל תחומי המחקר האקדמי לחברי וחברות סגל אקדמי, במטרה לקבל תשובות מחזית המחקר ובעלות "תו תקן" אקדמי המנוסחות בשפה נגישה. מאגר השאלות והתשובות, המונה מעל-6000 שאלות (נכון ל-2022), נגיש לציבור באמצעות אתר "בשער".
* הרצאות לציבור הרחב - הרצאות בנושאי אקטואליה ובנושאים בעלי עניין לקהל הרחב, שנותנות ביטוי לתרומת המדע והמחקר לנושאים אלה, כולל סדרות של הרצאות המועברות באותו יום ובאותה השעה בכל רחבי הארץ, כל פעם בנושא רלוונטי אחר.

2. **פעילות אקדמית-ציבורית** - ארגון "בשער" לקח על עצמו לעמוד "בשער" ולשמר את מערכת ההשכלה הגבוהה שהיא אבן ראשה בחברה הישראלית, בחברה דמוקרטית ובחברה מתקדמת.

כבר בשנת 2004 פרסם ארגון "בשער" דוח שנקרא: מעמד ההשכלה הגבוהה ואוניברסיטאות המחקר – תמרורי אזהרה וקווי מדיניות. 

יחד עם מוסד שמואל נאמן יסדו את "הפורום להשכלה גבוהה" שמטרתו היא לקיים דיאלוג פתוח בין האוניברסיטאות, המכללות, המועצה להשכלה גבוהה (מל"ג), הוועדה לתכנון ולתקצוב וגופים אחרים, ולדון בסוגיות הרבות שעל סדר היום של מערכת ההשכלה הגבוהה. כל מפגשי הפורום להשכלה גבוהה מוקלטים וזמינים לצפייה.

"בשער" מפעיל את רשת "בשער-אקדמיה-ישראל" - רשת פעילות אקדמית אזרחית (וולונטרית ולא מוסדית) אשר מיועדת להעצים את הקהילה האקדמית והאזרחות האקדמית באותם תחומים אשר נופלים בין הכיסאות או מחייבים שיתוף פעולה בין מוסדי. 

ל"בשער" "קו-חם" לשמירה על חופש אקדמי ואוטונומיה מוסדית ולמניעת ניצול ואפליה באקדמיה - המיועד לכל חברי הקהילה האקדמית - החל בסטודנטים.ות וכלה במוסדות עצמם.

בעבר הוציאה לאור העמותה את כתב העת "בשער" - מקום למחשבה, במתכונת של דו-ירחון.

במרץ 2026 פרסמה העמותה נייר עמדה שכותרתו "טרור יהודי בשטחי יהודה ושומרון – כתם מוסרי על כולנו", ובו כתבה שהיא "מגנה בחריפות את גילויי הטרור, האלימות והפרעות שהתעצמו מאוד לאחרונה מצד תושבים יהודים בשטחי יהודה ושומרון, כלפי תושבים פלסטינים".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגונים חברתיים
קטגוריה:ארגונים אקדמאיים
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:ישראל: אקדמיה
אישי ואהובי

**אישי ואהובי** הוא אלבום הסולו הראשון של הזמרת הישראלית שלומית אהרון, אשר יצא לאור בשנת 1989.
## הפקה
לאחר כישלון אלבומם של "הכל עובר חביבי" "נחיה ונראה" מ-1988, עזבה אהרון את הלהקה ויצאה לקריירת סולו. היא הוחתמה בחברת הד ארצי ונלקחה תחת חסותו של המפיק לואי להב וזו הייתה הפעם השנייה שלואי להב עבד עם אישה, אחרי אסתר שמיר ו"במקום הכי נמוך בתל אביב" (1982).

"אישי ואהובי" הוא אלבום שהולחן לשיריה של המשוררת מאיה בז'רנו (שמונה מתשעה שירים באלבום הם של בז'רנו, פרט ל"הגן הורוד" שכתבה צרויה להב). 

שירי האלבום היו ברובם שירי אהבה ארוטיים, והיו השירים הראשונים של בז'רנו שזכו לביצוע מוזיקלי. ירון בכר עיבד יחד עם לואי להב את השירים, ניגן בכל הכלים והלחין את רוב שירי האלבום. באלבום גם השתתפו שני שותפיה ללהקת "הכל עובר חביבי": קיקי רוטשטיין בהפקה וקולות רקע, ויובל דור בקולות רקע. דור גם הלחין שיר אחד באלבום, ושניים עם בכר. יחסי הציבור של הד ארצי תיארו את קולה של אהרון כ"נשי ומובהק", ושיש לשמוע בעוצמה גבוהה את התקליט כדי להבין את המוזיקה המעורבת ברוק וקול וטקסטים נשיים ברורים.

האלבום הוקלט בין מרץ-אפריל 1989 ויצא על גבי תקליט, דיסק וקלטת אודיו, אך לא זכה להצלחה. מאוחר יותר הוגדר האלבום כאחד הטובים שיוצרו בשנות השמונים. אהרון התנחמה על כישלונו של האלבום כאשר קיבלה תפקיד ראשי בהצגה "אחים בדם", שעלתה באותה שנה. אלבומה הבא, שזכה להצלחה, יצא ב-1993 ונקרא "תקליט עברי", על שם המופע שאהרון העלתה בפסטיבל ערד ב-1992, בו ביצעה גרסאות כיסוי ללהיטים עבריים מוכרים.

בשיר "שתבוא ותחבק אותי" השתתפו זמרים רבים בקולות רקע: רוני בכר (בת הזוג של ירון בכר), חני בודגוב, גלית עמר, דינה גולן, סימה עמיאל, רבקה בכר, הבדרנית אורלי קפח, עינת שרוף, ירון חדד, חיים פנירי, יואל ששון, קיקי רוטשטיין ויובל דור.

## שירי האלבום
# אם תביט בי (עד עמקי נשמתי) (מאיה בז'רנו - ירון בכר) (5:30)
# אישי ואהובי (מאיה בז'רנו - יובל דור וירון בכר) (4:06)
# אחוז בי שוב (מאיה בז'רנו - יובל דור) (5:14)
# שתבוא ותחבק אותי (מאיה בז'רנו - ירון בכר) (5:33)
# בדמיוני (מאיה בז'רנו - יובל דור וירון בכר) (4:43)
# הגן הורוד (צרויה להב - ירון בכר) (5:09)
# גלי תשוקה (מאיה בז'רנו - ירון בכר) (3:31)
# בת יענה (מאיה בז'רנו - ירון בכר) (5:26)
# צעירה יותר ויותר (מאיה בז'רנו - ירון בכר) (2:32)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1989
קטגוריה:אלבומי שלומית אהרון
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
טריקינג

300px|ממוזער|רצף תרגילים בטריקינג. (קומבו)|טקסט=
**טריקינג** (באנגלית: **Tricking**) הוא ספורט שמשלב אלמנטים של טאקוונדו, קראטה, אקרובטיקה, קפואירה ו-וו-שו (סגנון קונג פו). מטרתו היא יצירת שילובים ואלמנטים חדשים שמורכבים לרוב מהיפוכים, ברגים ובעיטות. טריקינג בדומה לברייקדאנס הוא ספורט חופשי (freestyle), ששם דגש על פיתוח סגנונו האישי של כל "טריקסטר".

## היסטורית הטריקינג
### מקור הטריקינג
הטריקינג התחיל להתפתח בשנות ה-80 המאוחרות בתחרויות ה-XMA (Extreme Martial Arts) לתחרויות אלו היו באים אמני לחימה מהסגנונות "הקשים" (קראטה וטאקוונדו בעיקר), וממציאים קאטה משלהם עם כלי נשק בידיים ולפעמים גם מוזיקה ברקע. מטרת הקאטה היא להרשים את השופטים המדרגים כל קאטה. אט אט החלו אמני הלחימה לאמץ תנועות אקרובטיות ומרשימות יותר במטרה לנצח ולמשוך את לב השופטים, תוך כדי אימוץ מיומנויות שונות מטאקוונדו, קפואירה, התעמלות קרקע, ברייקדאנס ואחרים, וכך בעצם התפתח ה-XMA המודרני המשלב אקרובטיקה כאלמנט מובנה ולגיטימי.

### התפתחות הטריקינג
ממוזער|שמאל|200px|אלמנט בטריקינג
עם הזמן החלו אמני הלחימה להתאמן עם חבריהם על המיומנויות האקרובטיות שלהם, נוסדו קבוצות כמו Loopkicks ,Team Zero Gravity ואחרות. קבוצות אלו אירחו מחנות אימונים כמו מחנה האימונים של לופקיקס שמתקיים עד היום פעם בשנה בקליפורניה. במחנות אלו התאמנו האתלטים על הקאטות שלהם ועל המיומנויות האקרובטיות שלהם, הם חלקו ידע אקרובטי והמציאו וריאציות חדשות לטריקים קיימים. במחנות אלו התגבשה אמנות הטריקינג כפי שהיא מוכרת לנו כיום. לצמיחתו של הענף ותפוצתו הגדלה תרמו גם תיעוד מפגשים ושיתופם באמצעות האינטרנט.
## רמות בטריקינג
בניגוד לענפי ספורט ממוסדים, לטריקינג אין חוקים מוסדרים, תקנות או גופים בין-לאומיים שמאגדים ומסדירים את חוקי הענף.
הטריקינג מחולק לרמות כך שבכל רמה יש קבוצת תרגילים אשר מתאימה לרמת הקושי.
הרמות הן מ-1–7 כך ש-1 זו רמת קושי נמוכה, ו-7 זו רמת קושי גבוהה.

## מרכיבי הטריקינג
* היפוכים – מקורם בעולם התעמלות. אלמנטים שכיחים בקטגוריית ההיפוכים הם: סלטה אחורה, סלטה קדימה, גלגלון ופליק פלאק.
* בעיטות – מקורן בעולם אמנויות הלחימה. אלמנטים שכיחים בקטגוריית הבעיטות הם: Hook (וו), Cheat 720 (צ'יט 720), Tornado Kick (בעיטת טורנדו) ובעיטת 540.
* ברגים – מקורם בעולם ההתעמלות. אלמנטים שכיחים בקטגוריית הברגים: בי טוויסט, קורק ובורג אחורה.
* שילוב המרכיבים ברצף (Combo) ובאלמנטים נפרדים – אקס אווט (X-out), בי טוויסט סוויפ.

## ראו גם
* פארקור
*קפואירה
*התעמלות

## קישורים חיצוניים

*טריקשראל – קהילת הטריקינג הישראלית
* 
*קבוצות תרגילים על פי רמה באתר הקהילה הישראלית לטריקינג

קטגוריה:אמנויות לחימה
קטגוריה:ספורט אתגרי
קטגוריה:ספורט חובבים
גרין ביי

**גרין ביי** (באנגלית: **Green Bay**) היא בירת מחוז בראון שבמדינת ויסקונסין, ארצות הברית. העיר שוכנת לחופי ימת מישיגן, בשפך הנהר פוקס. גרין ביי היא העיר השלישית בגודלה בוויסקונסין והשלישית בגודלה מבין הערים השוכנות על חופי ימת מישיגן. אוכלוסיית העיר נכון ל-2019 היא כ-104,500 איש.

העיר היא מקום מושבה של קבוצת הפוטבול "גרין ביי פאקרס".

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ארצות הברית: ערי חוף
קטגוריה:ארצות הברית: ערי נמל פנימיות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1634
WGS84

**WGS84** (ראשי תיבות של: **W**orld **G**eodetic **S**ystem 19**84**; מערכת גאודזית עולמית) הוא סטנדרט של מידול כדור הארץ (דאטום) שמשמש בקרטוגרפיה, גאודזיה וניווט. הסטנדרט מכיל מערכת קואורדינטות קרטזית של כדור הארץ, דאטום וגאואיד המבוסס על כוח המשיכה לצורך מדידת גובה פני הים בכל מקום.

המערכת הוצעה בשנת 1984 (חודשה בשנת 2004) והיא מערכת הגאודזית העולמית השכיחה לשימוש עד היום. קדמו לה מערכות WGS60, WGS66 ו-WGS72.

זוהי מערכת הקואורדינטות הנפוצה כיום בעולם, ומכשירי GPS רבים עובדים לפיה.

## פרמטרים
* מרכז מערכת הצירים של המערכת הוא במרכז המסה של כדור הארץ בדיוק של עד 2 ס"מ. 
*קו האורך 0 הוא לפי רשת IERS (102.5 מטר מזרחית לקו גריניץ').
* אליפסואיד היחוס הוא IAG GRS 80. מידותיו של האליפסואיד: 
** מחצית האלכסון הראשי הוא 6,378,137 מטר (מסומן a)
**שיטוח של 1/298.257223563 (מסומן f)
* גאואיד היחוס הוא מודל גליות EGM96 וההפרש שלו מהאליפסואיד הוא בין 85 ל-105 מטר.

## הפרשים בין ED50 לבין WGS84
קווי האורך והרוחב של שתי המערכות זהות בצפון מזרח רוסיה. בתנועה הקווים דרומה ומזרחה, הקווים של ED50 נעים מהר יותר מקווי WGS84. כך שבאזור ספרד יש הפרש של 100 מטר ובישראל הפרש של כ-150 מטר כאשר קווי הרשת של ED50 דרומיים יותר מאשר WGS84.

## ראו גם
* ECEF

## קישורים חיצוניים

* מידע מאתר National Geospatial-Intelligence Agency

## הערות שוליים

קטגוריה:ניווט
קטגוריה:קרטוגרפיה
קטגוריה:רשתות קואורדינציה גאוגרפיות
קטגוריה:קואורדינטות
מולית

**מוּלִית** (שם מדעי: *Mullus*) הוא סוג של דג מסדרת הדקראים. למולית ארבעה מינים ותפוצתו בדרום מערב האוקיינוס האטלנטי, בצפון מזרח האוקיינוס האטלנטי, בים התיכון ובים השחור. הדגים ממין זה, שוחים בקרקעית הים.

ארבעת המינים הם:
* מולית אדומה Mullus barbatus
* מולית הפסים Mullus surmuletus
* מולית ארגנטינה Mullus argentinae
* מולית זהובה Mullus auratus

יש המסווגים שני תת-מינים למולית האדומה
* Mullus barbatus barbatus
* Mullus barbatus ponticus

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:מוליתיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
מולית הפסים

**מוּלִית הַפַּסִים** (שם מדעי: *Mullus surmuletus*; שם עממי: **בַּרְבּוּנְיָה**) הוא דג מסדרת הדקראים אשר תפוצתו בים התיכון ובצפון מזרח האוקיינוס האטלנטי. דג זה, הנדיר מבין ארבעת מיני המוליות הנידוגים שבישראל, הוא דג מאכל בכל ארצות הים התיכון. מקור השם ברבוניה הוא מספרד (ובייחוד מגסקוניה) שם הוא נקרא בעבר Barberin.

המינים הנוספים המוגשים לעיתים קרובות במסעדות בישראל כ**ברבוניה** הם: מולית אדומה (*Mullus barbatus)* אף הוא דג ים-תיכוני/אטלנטי, המכונה גם "סולטן איברהים", ואופון זהוב-קו ("אופון זהוב הפס", *Upeneus moluccensis*) המכונה גם "אדמירל", שמוצאו מים סוף/אוקיינוס ההודי.

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:מוליתיים
קטגוריה:דגי מאכל
קטגוריה:דגי האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
סימונה מרטיני

[שמאל|ממוזער|250px|[מאסטה של סימונה מרטיני, palazzo pubblico סיינה]]
**סימונה מרטיני** (באיטלקית: **Simone Martini**; 1284, סיינה – 1344, אביניון), היה צייר איטלקי מסיינה, שבחבל טוסקנה באיטליה. סימונה מרטיני היה דמות מרכזית בהתפתחות הציור האיטלקי המוקדם, והייתה לו השפעה רבה על התפתחות הסגנון הגותי הבינלאומי.

## ביוגרפיה
### מקורות המידע
המידע המתועד על קורות חייו מועט, כך גם מועטות היצירות שהן שלו בוודאות. הוא מוזכר בספרו של ג'ורג'ו וזארי "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר", אלא שספר זה נכתב מעל מאתיים שנה מאוחר יותר ויש ספקות לגבי דיוק נתוניו. על כן הביוגרפיה של מרטיני היא משוערת ברובה, משוחזרת על פי מעט המידע ובמידה רבה על סמך זיהוי יצירותיו שנעשה בעיקר על פי סגנון הציור.

### חייו האישיים
מרטיני נולד בסיינה, או בסביבתה, בשנת 1284. בשנת 1324 נישא לג'ובנה, בת למשפחת אמנים: אביה ממו די פיליפוצ'ו ואחיה ליפו ממי. ב-1336 עבר לאביניון אל חצר האפיפיור בנדיקטוס ה-12. בעקבות הצלחתו האמנותית היה מרטיני לאיש אמיד. כבר ב-1324, שנת חתונתו, רכש בית בסיינה. בצוואתו מדובר על שני בתים, כרמים וסכום ניכר של כסף. הוא נפטר באביניון ב-4 באוגוסט 1344.

### פעילותו האמנותית
מקובל על המחקר שהיה תלמיד של דוצ'ו. פעילותו האמנותית החלה בסיינה בזמן כלשהו בין 1305 ל-1310, שם נשאר מרכז פעילותו עד שעבר כעבור שנים לאביניון. אולם הוא עבד גם בערים אחרות באיטליה, ביניהן פיזה וסן ג'ימיניאנו. בשנים 1312 עד 1317 שהה מדי פעם באסיסי שם עבד על הפרסקאות ועל סקיצות לויטראז'ים בבזיליקה של פרציסקוס הקדוש. ב-1317 נסע, כנראה, לנאפולי על פי הזמנת רוברט מאנז'ו, מלך נאפולי. שם צייר את תמונת המזבח של לואי הקדוש. ב-1336 עבר לאביניון, שם נוצר מרכז אמנותי חשוב בעקבות המעבר של חצר האפיפיור.

## יצירותיו
רק מעטות היצירות עליהן ידוע בוודאות שהן שלו:
* המאסטה, פרסקו מ-1315, ב-Palazzo Pubblico בסיינה. זוהי אחת היצירות המתועדות הראשונות שלו.
* לואי הקדוש מטולוז מכתיר את רוברט מאנז'ו (1317), במוזיאון קפידומונטה בנאפולי.
* פוליפטיך של קתרינה הקדושה מאלכסנדריה (1319), בפיזה.
*הבשורה (1333), אותה צייר יחד עם גיסו ליפו ממי עבור קתדרלת סיינה. נמצאת כיום בגלריית אופיצי בפירנצה.
* פרסקאות בבזיליקה של פרנציסקוס הקדוש באסיזי.
* הצגת ישו בבית המקדש (1342), הגלריה לאמנות וואקר ליברפול.

## קישורים חיצוניים

* גלריה וירטואלית של עבודותיו של סימונה מרטיני
* תמצית המסמכים הנוגעים לסימונה מרטיני, ששרדו
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנות ימי הביניים
קטגוריה:חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-13
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-14
קטגוריה:ילידי 1284
קטגוריה:נפטרים ב-1344
מיקרוסופט אופיס 2007

**Microsoft Office 2007** היא גרסה של חבילת היישומים המשרדיים מתוצרת מיקרוסופט, Microsoft Office. גרסה זו נקראת גם office 12. לתוכנה 7 חבילות שונות אשר נועדו לצרכים שונים של משתמשים. היא הושקה בינואר 2007 יחד עם מערכת ההפעלה Windows Vista.

במהדורה זו שולב לראשונה ממשק ה־Ribboon, ששינה את סידור התפריטים והכפתורים שהיה מקובל בתוכנה עוד מגרסאותיה הראשונות. שינוי זה גרר גם ביקורת ובעקבותיה הימנעות משדרוג Office 2003. במהדורה זו נוסף לראשונה מבנה XML לקבצים, ועל מנת להבדיל בין הקבצים בפורמט החדש לישן קובצי אופיס 2007 הם בעלי תוספת x בסופה (לדוגמה doc הפך להיות docx).
## שיווק
בפברואר 2006 הכריזה מיקרוסופט על שם הגרסה החדשה "אופיס 2007". במרץ 2006 הודיעה כי היא דוחה את השקת תוכנת האופיס ללקוחות פרטיים לתחילת 2007, אחר כך הוסבר שדחייה כדי שההשקה תהיה מתואמת עם זו מערכת ההפעלה וינדוס ויסטה.

ביולי 2006 הודיעה כי היא דוחה לסוף 2006 את השקת חבילת אופיס 2007 ללקוחות עסקיים והיא שווקה ללקוחות עסקיים החל מ-30 בנובמבר 2006.

זמן קצר לאחר ההשקה התפרסמו דיווחים על פרצות אבטחה בתוכנה.

בישראל מכירת "אופיס 2007" לא עמדו בציפיות ומיקרוסופט ישראל השיקה, בספטמבר 2007, תוכנית לרוכשי מחשבים חדשים לקבל אותה מותקנת מראש על המחשב ולהתנסות בה קודם לרכישתה למשך 60 ימים.
## מוצרים
* Word 2007 - מעבד תמלילים
* 2007 Excel - גיליון אלקטרוני
* PowerPoint 2007 - תוכנה ליצירת מצגת
* Access 2007 - מסד נתונים
* Outlook 2007 - דוא"ל ויומן
* Outlook 2007 עם Business Contact Manager - אאוטלוק לעסקים
* Publisher 2007 - תוכנה ליצירת פרסומות ותוכן שיווקי
* Groove 2007
*SharePoint Designer 2007 - תוכנה לבניית אתרים
* InfoPath 2007
* OneNote 2007
* Project 2007
* Visio 2007

## קישורים חיצוניים

* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:מיקרוסופט אופיס
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2006
מועצת העם (סוריה)

**מועצת העם הסורית** (בערבית: **مجلس الشعب**) היא הרשות המחוקקת, הפרלמנט של סוריה. הפרלמנט הסורי כולל 250 נציגים הנבחרים אחת לארבע שנים בשיטה אזורית-רובית. המועמד לנשיאות סוריה צריך להיות מאושר על ידי הפרלמנט. מקום משכנו של הפרלמנט הסורי בדמשק.

המועצה מתכנסת לפחות שלוש פעמים בשנה ובאירועים מיוחדים.

הבחירות לפרלמנט של סוריה ב-2016 נערכו במהלך מלחמת האזרחים ובמחוזות בשליטת המורדים לא נערכה הצבעה. בשנת 2020 נערכו בחירות נוספות בהם המפלגה השולטת זכתה ב-68% מהקולות.

לאחר נפילת משטר אל-אסד ב-8 בדצמבר 2024, האספה פרסמה הצהרה הקוראת ל-8 בדצמבר "יום היסטורי בחייהם של כל הסורים".

ב־29 בינואר 2025, במהלך "ועדת הניצחון של המהפכה הסורית", הוכרז על פירוק המועצה וכלל הוועדות הקשורות אליה.

## ראו גם
* הבחירות הפרלמנטריות בסוריה (2012)
* הבחירות הפרלמנטריות בסוריה (2024)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סוריה: פוליטיקה
סוריה
סוריה
פורשה 968

שמאל|ממוזער|250px|פורשה 968
**פורשה 968** היא מכונית ספורט בעלת מנוע קדמי והנעה אחורית, אשר יוצרה על ידי חברת פורשה בין השנים 1992-1995.

הפורשה 968 יוצרה במרכבי קופה וקבריולה, והחליפה את מכונית הפורשה 944. כמו כן הייתה לדגם האחרון מתוך שורה של קו דגמי מכוניות הקופה שפותחו על ידי פורשה החל משנת 1976 עם הצגתה של הפורשה 924. 

הפורשה 968 הייתה למכונית הפורשה האחרונה בעלת מנוע קדמי עד להצגתה של הפורשה קאיין בשנת 2002, למכונית הספורט האחרונה של חברת פורשה בעלת מנוע קדמי (נכון לשנת 2015), ולמכונית הפורשה האחרונה בעלת מנוע 4 צילינדרים.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|250px|פורשה 968
שמאל|ממוזער|250px|פורשה 968 קבריולה
רעיון הפורשה 968 נולד בתחילת שנות התשעים כאשר מהנדסי החברה עסקו בשיפור דגם הפורשה 944 וביצירת גרסה שלישית וחדשה ל-944, גרסת S3. לאחר שהתברר כי 80 אחוזים מן הרכיבים המכניים של ה-944 S3 הוחלפו ברכיבים חדשים ולמעשה פותח כמעט דגם רכב חדש לחלוטין, החליטה הנהלת החברה כי הדגם החדש ייקרא פורשה 968. מכונית הפורשה 968 הוצגה בשנת 1992 ויוצרה במקביל לפורשה 928 עד לשנת 1995.

בנוסף לשדרוגים מכניים רבים, הדגם החדש שונה באופן משמעותי גם בעיצוב מודרני יותר, כאשר מאחור אימצה ה-968 יסודות עיצוביים ממכונית הפורשה 928, ומלפנים מהפורשה 993 וממכונית העל של החברה הפורשה 959. בנוסף, ייצור הפורשה 968 הועבר ממתקן חברת אאודי בעיר נקרסולם בגרמניה (היכן שה-924 וה-944 יוצרו), למתקנה של חברת פורשה בעיר זופנהאוזן.

בסך הכל ייצרה פורשה 12,776 יחידות מן הפורשה 968.

## דגמים
### פורשה 968CS/968
בגרסתה הבסיסית הייתה הפורשה 968 לבעלת מנוע  טורי קדמי 4 צילינדרים בנפח 3.0 ליטרים אשר הספקו 236 כ"ס. המכונית הוצעה בשתי תיבות הילוכים, 6 הילוכים ידנית או 4 הילוכים אוטומטית (טיפטרוניק), האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-6.5 שניות (7.9 שניות בגרסה האוטומטית) והגיעה למהירות מרבית של 252 קמ"ש.  

דגם נוסף ל-968 הוא דגם ה-CS (קלאב ספורט), דגם זה הוא גרסה ספורטיבית וקלת משקל של מכונית ה-968 הבסיסית אשר הוסרו ממנה רכיבים רבים כגון מגב השמשה האחורית, הסרת מערכת האזעקה, הסרת כריות האוויר, החלפת מערכות המראות והחלונות החשמליים במערכות ידניות, והחלפת המושבים החשמליים במושבי 'רקארו' - מושבי מרוץ קלי משקל. בנוסף מערכת המתלים של הרכב שופרה. דגם זה היה זמין בתיבת 6 הילוכים ידנית בלבד.

### פורשה 968 טורבו S
ה-968 טורבו S הייתה גרסה במהדורה מוגבלת של דגם ה-968 הרגיל עם מנוע ה-3.0 ליטרים אלא עם מגדש טורבו אשר העלה את הספק המנוע ל-300 כ"ס. המכונית הייתה בעלת תיבת הילוכים ידנית בלבד, האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-5.0 שניות והגיעה למהירות מרבית של 280 קמ"ש.

### פורשה 968 RS
בנוסף לגרסאות הכביש, הציגה פורשה ל-968 גרסת מרוצים, גרסת ה-968 RS, אשר יועדה להתחרות בסדרת מרוצי ה-ADAC GT בגרמניה. בשנת 1994 השתתפה באופן חריג ה-968 RS בקטגוריית ה-GT2 במרוץ 24 השעות של לה מאן, השלימה 84 הקפות, ונאלצה לפרוש בעקבות תאונה.

## קישורים חיצוניים

*אתר פורשה ישראל
*אתר פורשה העולמי

## הערות שוליים

968
קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1992
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
Medal of Honor (סדרת משחקים)

**Medal of Honor** ("מדליה של כבוד") היא סדרת משחקים מסוג פעולה-יריות בגוף ראשון. עלילת משחקי הסדרה מתרחשת במלחמת העולם השנייה מלבד שני המשחקים האחרונים, Medal of Honor 2010 ו-Medal of Honor: Warfighter, המתרחשים במלחמת אפגניסטן. הסדרה פותחה על ידי חברות משחקים שונות והופצה על ידי Electronic Arts. עד כה הושקו 16 משחקים.

## משחקי הסדרה

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של הסדרה 
* הוויקי הרשמית של הסדרה 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:משחקי רשת
קטגוריה:סדרות משחקי וידאו
קטגוריה:משחקי וידאו מבוססי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1999
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2000
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2002
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2003
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2004
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2005
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2006
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2007
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2010
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2012
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 2
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 3
קטגוריה:משחקי Xbox 360
סנדרו פרטיני

**אלסנדרו (סנדרו) פֶּרְטִינִי** (באיטלקית: **Alessandro (Sandro) Pertini**; 25 בספטמבר 1896 – 24 בפברואר 1990) היה מדינאי איטלקי ואחד ממנהיגי התנועה האנטי פשיסטית, אשר בין 1978 ל-1985 כיהן כנשיא איטליה השביעי.

## ביוגרפיה
פרטיני נולד בעיירה סטלה, במחוז ליגוריה, נפת סבונה, וסיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת ג'נובה. למרות התנגדותו להצטרפות ממלכת איטליה למלחמת העולם הראשונה, נלחם פרטיני בחזית הצפונית במסגרת קרבות החזית האיטלקית. ב-1918 הצטרף למפלגה הסוציאליסטית האיטלקית. לאחר עלייתו לשלטון באיטליה של בניטו מוסוליני, ולאחר הרצחו של ידידו ג'אקומו מאטיאוטי, הפך פרטיני לאחד המתנגדים הבולטים של השלטון הפשיסטי באיטליה. ב-1926 נעצר פרטיני ונשפט למאסר ממושך אולם הצליח לברוח. ב-1943 נאסר פרטיני שוב על ידי כוחות הכיבוש הנאצים באיטליה והוטל עליו עונש מוות. כוחות הפרטיזנים האיטלקיים הצליחו שוב לחלץ את פרטיני, וכך ניצל ממוות בטוח.

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, נבחר פרטיני לפרלמנט האיטלקי מטעם המפלגה הסוציאליסטית האיטלקית. ב-1968, הוא נבחר לנשיא הפרלמנט האיטלקי וב-1978, נבחר לכהן כנשיא השביעי של איטליה. פרטיני נחשב לאחד מנשיאי איטליה האהובים והפופולריים ביותר, וזאת בזכות עברו כלוחם אמיץ בפשיזם האיטלקי. במהלך פעולות הטרור שביצעו חברי ארגון הבריגדות האדומות באיטליה היה זה פרטיני שהתנגד באופן נחרץ לכל כניעה לדרישותיהם. בסיום כהונתו כנשיא הרפובליקה מונה פרטיני, כנהוג באיטליה, לתפקיד סנטור לכל החיים. פרנצ'סקו קוסיגה החליף את פרטיני בתפקיד נשיא הרפובליקה האיטלקית.

פרטיני זכור היטב כמי שנכח במשחק הגמר במונדיאל 1982 אשר התקיימה בספרד בין נבחרות איטליה ומערב גרמניה. לאחר ניצחון איטליה הכריז פרטיני כי "איטליה לא תנוצח שוב על ידי הגרמנים". יומיים לאחר מכן קיבל פרטיני את שחקני הנבחרת האיטלקית בבית הנשיא והכריז ש"זהו היום המאושר ביותר שלו כנשיא איטליה". ב-1990 הלך לעולמו ברומא והוא בן 93 שנים ובאיטליה הוכרז יום אבל לאומי. לאחר מותו, כחלק מהנצחת, נמל התעופה טורינו-קזלה נקרא על שמו, וגם מרכז רפואי בבירה רומא. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

* 
* 

* 

קטגוריה:נשיאי איטליה
קטגוריה:אישים באיטליה בתקופת הפשיזם
קטגוריה:חברי הסנאט של איטליה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הכוכב של יוגוסלביה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1896
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1990
משאש (פירושונים)

משפחת רבנים ממרוקו בעיקר מקנס ומקזבלנקה ומרקש

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה ביהדות צפון אפריקה
פראיה (חבל ארץ)

[שמאל|ממוזער|250px|מפה של פרובינקיה יודאה [המאה ה-1|במאה הראשונה לספירה]] 
**פראיה** (ביוונית: **Περαία**, פּרָאיָה או פֶּרַיְאָה; לטינית: **Peraea**, פֶּרֵיאָה; תרגום: "הארץ אשר ממול") הוא שמו, במקורות היווניים, של חבל ארץ מיושב יהודים בעברו המזרחי של נהר הירדן בתקופה החשמונאית ובתקופה הרומית.

## היסטוריה
על פי המסופר במקרא, בעבר הירדן המזרחי היו נחלותיהם של בני שבט גד, שבט ראובן, וחצי שבט המנשה.
בתקופת בית שני ידוע על יישוב יהודי באזור פראיה בעבר הירדן בתקופה הפרסית ובתקופה ההלניסטית, אז בלטה בקרבו משפחת טוביה.
היישוב היהודי בדרום הגלעד ובארץ עמון ("ארץ טוביה") היה הגרעין של היישוב היהודי הגדול בעבר הירדן המזרחי בהמשך התקופה, הוא "הפראיה".

בעבר הירדן היו תושבים יהודים שיהודה המכבי הצילם בזמן מרד החשמונאים. יוחנן הורקנוס חיזק את האחיזה היהודית בעבר הירדן. נראה שאזור הפראיה סופח למדינה החשמונאית, על אף שאין לכך אזכור במקורות.
בתחילת שלטון בית חשמונאי הייתה פראיה מיושבת ברובה לא-יהודים, אולם יוחנן הורקנוס ואלכסנדר ינאי נקטו במדיניות שעודדה וטיפחה צביון יהודי ובזמן הורדוס כבר היה לפראיה צביון יהודי ברור.
יוסף בן מתתיהו מספר כי במשך התקופה הרומית שררו יחסים מתוחים בין הנבטים ליהודים, בין היתר בפראיה.

פראיה היה אחד מחמשת האזורים הגדולים (מריס) שהרכיבו את ממלכתו של הורדוס, כאשר כל אזור כזה כלל כמה מחוזות (טופרכיות), שכל אחד מהם כלל כמה כפרים.
לאחר מותו של הורדוס, בשנת 4 לפסה"נ, פרצו בארץ ישראל מהומות, שבמהלכן התמרד שמעון מפראיה, שהיה קודם לכן עבדו של הורדוס. הוא ריכז כוחות מפראיה בבקעת הירדן, בעיקר באזור יריחו והכתיר עצמו למלך. חיל המצב הרומי רדף אחריו, והוא נהרג בקרב. קבוצה אחרת של מתמרדים מפראיה שרפה את ארמון המלך בבית חמאם בעבר הירדן המזרחי.
הורדוס חילק בצוואתו את ממלכת יהודה בין יורשיו, ואת בנו הורדוס אנטיפס מינה לטטררך הגליל ופריאה. מינוי זה אושר על ידי הקיסר אוגוסטוס.
אנטיפס הקים את העיר טבריה לחופה המערבי של הכנרת, והיא שימשה כבירת הטטרארכיה שלו, במקום מרכזי יחסית בין שני האזורים שתחת שלטונו – הגליל ופראיה.
העיר יוליאס (בית צידא) שהקים פיליפוס, בנו של הורדוס, מצפון לים כנרת וממזרח לירדן, נחשבה לחלק מפראיה. בשטחה היו 14 עיירות.

בשנת 41 היה פראיה חלק מממלכת יהודה של אגריפס הראשון, אולם עם מותו בשנת 44, נכלל בתחומי פרובינקיה יודיאה.
בימי הנציב פאדוס (44–46) פרץ סכסוך גבולות בין יהודי פראיה לבין תושבי פילדלפיה, בדבר הכפר זיע, ממערב לרבת עמון. היהודים לא פנו לנציב אלא אחזו בנשק, וכעונש על כך נכלאו שלושה ממנהיגיהם ואחד הוצא להורג.
סביב שנת 55 הועבר צפון פראיה לממלכתו של אגריפס השני.

בשנות המרד הגדול נכבשו חלקים מפראיה ובהם מבצר מכוור, על ידי מורדים יהודיים, אך אלה נכבשו בשנית על ידי הרומאים כחלק מדיכוי המרד.
לאחר המרד נכלל פראיה בפרובינקיה יודיאה.
בתקופה הביזנטית כמעט ולא היו בפריאה יישובים עירוניים גדולים.

יוסף בן מתתיהו משתמש במילה "פראיה" כדי לציין את התחום היהודי שבעבר הירדן, ולפעמים גם את עבר הירדן כולו. השם "פראיה" נזכר בלטינית גם בספרו של פליניוס הזקן, "תולדות הטבע". בברית החדשה ובספרות חז"ל נקרא האזור "עבר הירדן".

גבולה הצפוני של פראיה היה כשליש הדרך מהכנרת לים המלח, ובשליש קו החוף המזרחי של ים המלח הסתיים גבולה הדרומי. גבולה המערבי השיק לירדן, והמזרחי היה מספר קילומטרים מזרחה ממנו. בנוסף פראיה שכנה בסמוך לנחלים ארנון וירמוך.
יוסף בן מתתיהו מספר כי ארץ פראיה גדולה יותר בשטחה מהגליל:
:.

## ראו גם
* שמעון מפראיה
*ניגר איש עבר הירדן

## הערות שוליים

קטגוריה:תקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:עבר הירדן המזרחי
אופידום

**אופידום** (בלטינית: **Oppidum** ברבים oppida) היא ההתיישבות העיקרית בכל אזור מנהלי של רומא העתיקה. המילה נגזרת מן הלטינית OB-pedum, "שטח סגור", אולי מהמילה pedóm בשפה ההודו-אירופאית הקדומה (Proto-Indo-European language) שמשמעה "שטח כבוש" או "טביעת רגל".

יוליוס קיסר תיאר את גאליה של שנות ה-50 לפנה"ס בספרו מלחמת גאליה והשתמש במונח אופידום לתיאור ריכוזי אוכלוסייה גאלים המוקפים בחומה. מקום אליו נמלטו בשעת סכנה ובו ישב השליט המקומי. לפיכך משמש המונח אופידום בימינו לתיאור כל עיר שהתקיימה במערב ומרכז אירופה לפני התקופה הרומאית. הרומאים השתמשו בתשתית עירונית זו על מנת לבסס את שלטונם. במקרים רבים נדד ריכוז האוכלוסין מהגבעה המבוצרת אל המישור בו נמצאת העיר הקיימת עד ימינו אנו.

כיום משתמשים ארכאולוגים במונח אוֹפּידה (oppida - כאמור אופידום ברבים) על מנת לתאר שרידים ארכאולוגיים של יישובים מבוצרים באירופה מסוף תקופת הברזל ותחילת התקופה הרומית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רומא העתיקה
קטגוריה:ערים: מונחים
קטגוריה:קלטים
מחנה רעים

שמאל|ממוזער|250px|מועדון לחייל
250px|ממוזער|שמאל|יצחק הרצוג נשיא מדינת ישראל באוגדת עזה במחנה רעים 7 באוקטובר 2024, מסע זיכרון לטבח 7 באוקטובר 2023.
**מחנה רֵעִים** הוא מחנה צבאי של צה"ל אשר ממוקם במערב הנגב, סמוך לקיבוץ רֵעִים.

הבסיס מאז שנת 2009 משמש כבסיס האם של אוגדת עזה שעברה אליו בעקבות פריסת צה"ל החדשה שהתהוותה בעקבות תוכנית ההתנתקות.

בטבח שבעה באוקטובר התרחש במחנה קרב בין גששי האוגדה לבין גדודי עז א-דין אל-קסאם של החמאס.

## היסטוריה
ראשיתו של מחנה רעים כבסיס שהייה ארעי בתקופת ההתנתקות. מחנה הקבע הוא תוצאה של תהליך תכנון שהחל בשנת 2005 בעקבות הכוונה של צה"ל לסגת משטחי רצועת עזה. כחלק מהמהלך, הוחלט כי כל כוחות צה"ל ירוכזו בפריסה החדשה במחנה אחד. את המחנה תכנן האדריכל צבי מוססקו וחנוכתו התקיימה בשנת 2009 לאחר שמפקדת האוגדה ומפקדות החטיבות המרחביות הכפופות לה עברו לשכון בו. מבני הרווחה במחנה מומנו בעזרת תרומות של יהודים מארצות הברית באמצעות האגודה למען החייל (אדריכל מנהל: רמי יוגב). 

במחנה מבני ציבור שבנייתם סובסדה באמצעות כספי תרומות שהתקבלו ממספר משפחות יהודיות בארצות הברית; סך תרומות אלה עמד על 50 מיליון שקלים מתוך 185 מיליון השקלים שעלתה הקמת המחנה כולו.

### קרב מחנה רעים

ב-7 באוקטובר 2023 במהלך היום הראשון למלחמת חרבות ברזל חדרו מחבלי חמאס לבסיס, רצחו לוחמים ולקחו בשבי אחדים מהם. לאחר 13 שעות של לחימה השיג צה"ל שליטה על הבסיס.

### לאחר הקרב
בנובמבר 2023 נחנך מחדש חדר חמ"ל לתצפיתניות של גדוד 414.

## קישורים חיצוניים

* טל מויסה, רעים ונהנים, דובר צה"ל
* מיכאל יעקובסון, מחנה רעים, ביצועים מצוינים: כדאי לשרת באוגדת עזה, Xnet, 18 בדצמבר 2011
* מיכאל יעקובסון, מחול וחול לקודש: בית הכנסת החדש במחנה רעים, Xnet, 5 באוקטובר 2011

## הערות שוליים

קטגוריה:מועצה אזורית אשכול
רעים
קטגוריה:רעים (קיבוץ)
חביב שחאדה חנא

**חביב שחאדה חנא** (בערבית: **حبيب شحادة حنا**; נולד ב-21 ביולי 1974) הוא מלחין ונגן עוד ובוזוקי ערבי-ישראלי. זוכה פרס אופיר למלחין הטוב ביותר (2007) על סרטו ביקור התזמורת.

## ביוגרפיה
חנא נולד בכפר ראמה. תחילה למד מדעי המחשב בפקולטה למדעי המחשב בטכניון ומאוחר יותר החליט ללמוד הלחנה באקדמיה למוזיקה ולמחול על שם רובין בירושלים, ומוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בתקופה זו ניהל את הסניף הירושלמי של הקונסרבטוריון הלאומי הפלסטיני ולימד תאוריה ונגינה בעוד. כמו כן, ניגן עם "האנסמבל למוזיקה ערבית" בירושלים.

חנא מלחין פסקולים עבור סרטים דוקומנטריים ועלילתיים וכן למחזות. המוזיקה שלו מורכבת מסגנונות רבים:

על הלחנת פסקול ביקור התזמורת זכה ב-2007 בפרס אופיר למלחין הטוב ביותר.

ב-2008 ייסד בחיפה את בית הספר למוזיקה "אל משע'ל" (המעבדה, הסדנה) אשר ייחודו הוא בשפת ההוראה - ערבית.

חנא נשוי ומתגורר בחיפה.

## סרטים להם כתב פסקול
* 2007: ביקור התזמורת
* 2008: תעודה כחולה
* 2008: חמישה גברים וחתונה
* 2008: עץ לימון
* 2010: "סופיר"
* 2021: ויהי בוקר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים ערבים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מלחיני קולנוע ישראלים
קטגוריה:נגנים ישראלים
קטגוריה:נגני עוד
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: מוזיקאים
קטגוריה:ראמה (יישוב): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
צ'אנג סונג-טק

**צ'אנג סונג-טק** (הנגול: **장성택**; ) היה פוליטיקאי צפון קוריאני וגיסו של מנהיגה הקודם של קוריאה הצפונית, קים ג'ונג איל. צ'אנג נחשב לדמות מפתח במשטר הצפון קוריאני. חוקרים דרום קוריאנים אף העריכו שהוא שלט בפועל לאחר שקים לקה בשבץ מוחי ב-2008, ולאחר מכן לאחר מותו. ב-2009 מונה לתפקיד סגן יושב ראש ועדת ההגנה הלאומית.

## קורות חיים
החל משנת 1965 למד כלכלה פוליטית באוניברסיטת קים איל-סונג. בשנים 1969–1972 למד באוניברסיטת מוסקבה. לאחר חזרתו מברית המועצות התחתן עם קים קיונג הוי, אחותו הצעירה של קים ג'ונג-ייל. צ'אנג סונג-טק היה סגן ראש מחלקת ההדרכה וההכוונה של הוועד המרכזי של מפלגת הפועלים של קוריאה.

במערב נחשב למי שעתיד לרשת את מקומו של קים ג'ונג-ייל. אולם, בעת שימוע בפרלמנט הדרום קוריאני ב-24 בינואר 2004 הוכרז שסונג-טק הודח מתפקידו בעקבות טיהורים פוליטיים במפלגה. סונג-טק נראה לראשונה בחזרה בפומבי במרץ 2006, מאז ההדחה, כשלקח חלק במשלחת של קים ג'ונג-ייל ברפובליקה העממית של סין. באוקטובר 2007 הכריזה סוכנות הידיעות המרכזית של קוריאה על מינויו לראש המזכירות של המפלגה האחראי על גופי ביטחון הפנים והגופים הממונים על ביטחון הלאומי (המשטרה החשאית). החל מדצמבר 2008 קודם לעמוד בראש מחלקת ההדרכה והארגון. החל משנת 2009 היה חבר בוועדה הלאומית להגנה ומשנת 2010 סגן יושב ראש הוועדה.

בוועידת המפלגה השלישית בשנת 2010 נבחר כחבר-מועמד בלשכה הפוליטית של המפלגה, ואילו אשתו נבחרה לחברה בלשכה הפוליטית. בוועידת המפלגה הרביעית בשנת 2012 נבחר כחבר ללשכת הפוליטית, ואילו אשתו נבחרה, בהמשך לחברותה בלשכה הפוליטית, למזכירות המפלגה. אחרי מות קים ג'ונג איל ב-2011, סין, בהנהגתו של הו ג'ינטאו, ניסתה לקדם את השפעתה בסיוע קבוצה פרו-סינית בהנהגת סונג-טק.

בהתאם להחלטת הלשכה הפוליטית של המפלגה ב-8 בדצמבר 2013 הודח מתפקידיו כסגן יו"ר הוועדה הלאומית להגנה ורשות מחלקת ההדרכה והארגון. סונג-טק הודח, לכאורה, בעקבות: "פשעי שחיתות" וכן, "שימוש בסמים, יחסים מגונים עם נשים, הימורים ועוד פשעים". בעקבות ההדחה הוצא משורות המפלגה ונעצר. סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית פרסמה תמונתו בעת המעצר. מספר ימים לאחר מכן הודיעה סוכנות הידיעות של המדינה כי הוא הוצא להורג, יחד איתו חוסלה הסיעה הפרו-סינית במפלגה.

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים צפון קוריאנים
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בקוריאה הצפונית
קטגוריה:ילידי 1946
קטגוריה:נפטרים ב-2013
נולן גולד

**נולן גולד** (באנגלית: **Nolan Gould**; נולד ב-28 באוקטובר 1998) הוא שחקן אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות דמותו של לוק דאנפי בקומדיה של ABC "משפחה מודרנית".

## ביוגרפיה
נולן גולד נולד בניו יורק שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי. הוריו הם אנג'לה ואדווין גולד. משפחתו עברה לפיניקס סיטי שבאלבמה זמן קצר לאחר לידתו בעקבות הקריירה הצבאית של אביו, וכשהיה בן 5 עברה המשפחה לקליפורניה ולבסוף השתקעה שם, בין היתר לטובת טיפוח קריירות המשחק של נולן ואחיו הגדול איידן, שחקן גם הוא. בניגוד לדמותו ב"משפחה מודרנית" המצטיירת לעיתים כטיפשה, נולן חבר בארגון המנסה.

## קריירה
בגיל שלוש נרשם גולד לשיעורי משחק בעקבות אחיו הגדול איידן, וכשנה לאחר מכן החל לדגמן ולהופיע בפרסומות. העבודה הראשונה שלו הייתה צילומים בתחפושת של פיראט לטובת חברת תחפושות.

כילד, הוא עבר שיעורי משחק ואלתור. במהלך 2009 הוא הופיע בפרסומות עבור "The Hartford". בין הסרטים שבהם שיחק ניתן לכלול את "Ghoul" ו"חברים בחלל". בנוסף, הוא שיחק בסרטי הטלוויזיה "השעה ה-11" ו"Sweet Nothing in My Ear".

בשנת 2009 החל לככב בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "משפחה מודרנית" שזכתה בפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית "צוות השחקנים הטוב ביותר". גולד גילם את לוקאס פיליפ "לוק" דאנפי, בן הזקונים של קלייר ופיל (ג'ולי בואן וטיי בארל). גולד שיחק בסדרה לכל אורך עונותיה עד לסיומה ב-2020 לאחר 11 עונות.

בשנת 2013 שיחק בקומדיית הנעורים "התנסות חובה" בכיכובה של אוברי פלזה.

בשנת 2014 שיחק בדרמה המלחמה "שדה נעליים אבודות" של שון מקנמרה לצידם של ג'ייסון אייזקס וזאק רוריג. ב-2017 השתתף בוידאו קליפ לשיר "1-800-273-8255" של הראפר והיוטיוב לוג'יק.

## חיים אישיים
לגולד אוסף, אותו אסף בגיל צעיר, של צעצועים מסוג "Hot Wheels", הוא אוהב לגו ובזמנו הפנוי עוסק בשחייה וספורט. הוא חבר במנסה, רמת ה-IQ שלו עומדת על 150, מה שהופך אותו לגאון, ובניגוד לדמותו ב"משפחה מודרנית", הוא אוהב לקרוא.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1998
Someone to Watch Over Me

**Someone to Watch Over Me** (בעברית: **מישהו לשמור עלי**) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת הסקוטית סוזן בויל. אלבום הבכורה יצא לאור ב-7 בנובמבר 2011, על ידי חברות התקליטים סייקו ו-קולומביה רקורדס. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים בסך הכול. האלבום תואר כ"תערובת מגוונת של מוזיקה" אשר כוללת שירים המושפעים מן המכתבים אשר מעריציה של בויל שלחו לה.

עם יציאתו האלבום הגיע למקום השלישי במצעד בילבורד 200.

## רקע והצלחה
לימים הכריזה בויל כי האלבום יצא לאור ב-1 בנובמבר 2011, בסדרת הטלוויזיה האמריקאית America's Got Talent, אחרי ששרה בה את השיר "You Have to Be There": שיר שנכתב על ידי אגדות להקת הפופ השוודית אבבא: בני אנדרסון וביורן אולבאוס. אחרי הביצוע אמרה: "אני כה מסופקת מהעבודה שהקהל באולם נהנה מהשיר. נהניתי מאוד לשירו. בנוסף, הייתי מאוד מתוחה לבצע שיר "חדש ומרענן", מסוג שאליו אינני רגילה. כאן, ב-America's Got Talent, התחלתי את הקריירה, ואני שמחה לשוב.".

## הופעה בפרסומות
בממלכה המאוחדת אלבומה קפץ בבכורתו לצמרת טבלת האלבומים הבריטית, כפי שקפצו ברציפות בבכורתם שני אלבומיה הקודמים של סוזן בויל. בשבוע הבכורה להוצאתו בבריטניה, האלבום מכר 140,000 מיליון עותקים. האלבום מכר 416,000 בארצות הברית, נכון ל-22 בדצמבר 2011.

גם באוסטרליה קפץ האלבום לצמרת טבלת האלבומים האוסטרלית ואף הוכרז כאלבום פלטיניום.

בארצות הברית גם קפץ האלבום בשבוע הבכורה לצאתו לצמרת טבלת Billboard 200 (מקום 4) ואף לאחר שבועות ספורים קפץ למקום הראשון. בשבוע הראשון להוצאתו מכר האלבום 132,000 מיליון עותקים בארצות הברית.

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי סוזן בויל
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומי חברת סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
קטגוריה:אלבומי חברת סייקו מיוזיק
ערי בירה

זוהי רשימה של '''ערי בירה''' בעולם המסודרות בסדר אלפבית של המדינות והטריטוריות בהן נמצאות הערים.

## ראו גם
* מדינות לפי שם
* מדינה

*
קטגוריה:רשימות מקומות