פילוסטורגיוס

**פילוסטורגיוס** (ביוונית: **Φιλοστόργιος**; 368 – 439 בערך) היה היסטוריון של הכנסייה במאות הרביעית והחמישית.

## ביוגרפיה
מעט מאוד מידע על חייו זמין. לדבריו, הוא נולד בכפר בוריסוס שבקפדוקיה לאֶוּלמפיה (בגרסאות אחרות אולמפיוס ואולמפיון) ולקרטריוס. אמו הייתה בתו היחידה של ראש הקהילה המקומית, אניסיוס. אביו של פילוסטורגיוס היה אנומויאוי , כלומר חבר בזרם נוצרי שהאמין בגרסה קיצונית של אריאניות, הטיל ספק בתיאור השילושי של מערכת היחסים בין האל האב לבין ישו, והכנסייה הגדירה אותו מינות. בעקבות בעלה שינתה אמו את אמונתה גם היא, ובהמשך שינו את אמונתו גם שאר בני המשפחה המורחבת. עבר לקונסטנטינופול בגיל צעיר, ככל הנראה בסביבות 388.

הוא כתב ספר על היסטוריה של המחלוקת בדבר האריאניות, מראשית המחלוקת ועד 425 לפחות, שכותרתו "היסטוריה כנסייתית" (Ἐκκλησιαστικὴ ἱστορία). מכיוון שלא כתב מנקודת המבט ה"אורתודוקסית", הספר מיוחד בשדה ההיסטוריות הכנסייתיות. פילוסטורגיוס דאג להצדיק את אמונתו האנומויאוית, ומתמודד עם טיעוני-נגד בסגנונו המלומד. הוא ראה בכל מה שאירע מאז ועידת ניקיאה מתקפות חוזרות על האמונה המונותאיסטית האמיתית, ולכן פותח את ספרו בפגיעה קודמת באמונה המונותאיסטית – תיאור ההלניזם הפוליתאיסטי כפוגע ביהודי ארץ ישראל, שנשאב מספר מקבים א – מתוך תפיסה שעד ימיו פוגעים פוליתאיסטים, כמו הגנוסטים שהצליחו ליצור קשרים עם הממסד הנוצרי, במיעוט המונותאיסטי הטהור. הוא מציג בספרו תיאורים שונים מן המקובל במסורת הקתולית לאירועים בתולדות המחלוקת בדבר האריאניות: בין היתר, הוא מייחס את פריצת המחלוקת להבדלים אישיים ולא למחלוקת תאולוגית. גם דמותו של הקיסר קונסטנטינוס, שעליה כתב בשני חלקיו הראשונים של החיבור, מוארת באור אחר בספר. הוא השתמש גם בחומרים שכתבו מחברים פגאניים, ועיצב את דמותו של קונסטנטינוס בצורה אנרכוניסטית – אף שהיה דמות מפתח בגיבוש הנצרות הקדומה, הוא מוצג במבט לאחור בידי פילוסטורגיוס בתור חלוץ האמונה האריאנית שבה החזיק. הוא משבח את ספרו של אוסביוס מקיסריה "תולדות הכנסייה", אף שהם לא ראו עין בעין בעניין המחלוקת על האריאניות.

אף על פי שתיעב את האלילות, השתמש במורשת התרבותית הקלאסית שהותירה האלילות אחריה. ספרו, שנבנה במתכונת כתביו של הרודוטוס וההיסטוריונים הקלאסיים שבאו אחריו, סוטה פעמים רבות לתיאורים מקיפים בגאוגרפיה או בידיעת הטבע. הוא מכיל מידע רב ואמין; למשל, בדבריו על יוליאנוס הכופר הוא מאזן את נקודת המבט החיובית באופן מוגזם של אמיאנוס מרקלינוס. בדומה לסוזומנוס, כאשר הוא מציין מסמכים היסטוריים, הוא אינו מצטט את תוכנם במדויק, אלא רק חוזר על שנאמר בהם במילותיו שלו. 

הטקסט המקורי שכתב פילוסטורגיוס הופיע בין 425 ל-433 – מעט לפני הספר בעל אותו השם של סוקרטס מקונסטנטינופול – והוא חולק לשנים עשר חלקים שנאגדו בשני ספרים. בשל נקודת המבט ה"כופרת" נאסר הספר במהרה, ואף עותק שלו לא נשתמר. איש הדת וההיסטוריון פוטיוס החזיק בספרייתו בקונסטנטינופול במאה התשיעית עותק של החיבור, והוא כתב אפיטומה (Epitome; תקציר) שלו, שנדפסה לראשונה בז'נבה ב-1643. אחרים גם הם שאלו מכתבי פילוסטורגיוס, בהם הסודא, חיבור אנונימי על חיי קונסטנטינוס ו-*Passio Artemii* (חיבור מן המאה השמינית על המרטיר ארטמיוס ). ולכן, למרות היעלמותו של הטקסט המקורי, ניתן להבין בקירוב מסוים כיצד נבנה הטקסט ומה היה תוכנו לאחר סקירה של התקציר ושל הפניות אחרות אל הטקסט. שחזור מסוג זה פורסם לראשונה, בגרמנית, על ידי הפילולוג הבלגי ז'וזף בידה  בשנת 1913; המהדורה השלישית והמתוקנת של עבודתו בעריכת פרידהלם וינקלמן  יצאה לאור בשנת 1981; מהדורה זו תורגמה לאנגלית בשנת 2007 על ידי פיליפ ר' אמידון.

הוא גם כתב מסה נגד פורפיריוס, שאבדה.

## מהדורות

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים ביזנטים
קטגוריה:חוקרי נצרות