open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מרגרט וייס

**מרגרט אדית וייס** (באנגלית: **Margaret Edith Weis**; נולדה ב-16 במרץ 1948) היא סופרת פנטזיה ומדע בדיוני אמריקאית שיצרה, בשיתוף עם טרייסי היקמן, את סדרת רומח הדרקון ופיתחה את עולם קרין הבדיוני שבו מתרחשת עלילת הסדרה. בנוסף לכך, כתבה עשרות ספרים נוספים.

## ביוגרפיה
מרגרט וייס נולדה באינדפנדנס, מיזורי שבארצות הברית. וייס למדה ספרות וכתיבה יוצרת באוניברסיטת מיזורי וסיימה את לימודיה בשנת 1970.

בנוסף להיותה סופרת, וייס היא בעלת שתי חברות הוצאה לאור שאחת מהן מייצרת משחקי ואביזרי פנטזיה. וייס חלתה בסרטן השד בשנת 1993. היא החלימה בעזרת כימותרפיה.

וייס התגרשה פעמיים. מנישואיה הראשונים נולדו לה בן ובת. כיום היא מתגוררת בדרום ויסקונסין.

## קריירה
לאחר סיום לימודיה עבדה כעורכת בהוצאה לאור קטנה, שם רכשה ניסיון רב בתעשיית הספרים. בין השנים 1972 ל-1983 עבדה כמנהלת פרסום ועורכת בחברת Herald Publishing House.

בשנת 1983, התקבלה וייס לעבודה כעורכת ספרים בחברת TSR. במסגרת עבודתה, חברה למעצב המשחקים טרייסי היקמן כדי לפתח פרויקט חדש שנועד לשלב רומן עם שלושה מודולי הרפתקאות של "מבוכים ודרקונים". הפרויקט, שנקרא בתחילה "Project Overlord", התפתח והפך לסדרת הספרים והמשחקים המצליחה רומח הדרקון.

הטרילוגיה הראשונה בסדרה, "רשומות רומח הדרקון", שפורסמה החל מ-1984, הפכה לרב-מכר ענק עם מיליוני עותקים שנמכרו, וביססה את וייס והיקמן כאחד מצוותי הכתיבה המובילים בז'אנר הפנטזיה.

בשנת 1986, וייס והיקמן עזבו את TSR כדי להתמקד בכתיבה במשרה מלאה. הם המשיכו לכתוב יחד סדרות פנטזיה מצליחות נוספות עבור הוצאת הספרים Bantam Books, בהן מחזור שער המוות והחרב האפלה.

בנוסף לקריירת הכתיבה, וייס הקימה את חברת ההוצאה לאור Sovereign Press כדי לפרסם את משחק התפקידים Sovereign Stone, ומאוחר יותר את Margaret Weis Productions, שהוציאה לאור משחקי תפקידים המבוססים על זיכיונות טלוויזיה וקולנוע פופולריים, כמו "פיירפליי" ו"בטלסטאר גלקטיקה"

לאחר מכן, חזרו וייס והיקמן לכתוב בעולם של רומח הדרקון. הם פרסמו את טרילוגיית "מלחמת הנשמות" בתחילת שנות ה-2000. לאחר מחלוקת משפטית קצרה עם חברת מכשפי החוף (הבעלים הנוכחיים של המותג), הם חזרו לשתף פעולה, ובשנת 2022 יצא לאור הספר הראשון בטרילוגיה חדשה, Dragons of Deceit.

## ביבליוגרפיה
* סדרת רומח הדרקון (בשיתוף עם טרייסי היקמן)
* סדרת מחזור שער המוות (בשיתוף עם טרייסי היקמן)
* סדרת החרב האפלה (בשיתוף עם טרייסי היקמן)
* סדרת כוכב השומרים (Star of the Guardians)
* סדרת האבן הריבונית (Sovereign Stone)
## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות פנטזיה אמריקאיות
קטגוריה:סופרי פנטזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מיזורי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מיזורי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
רוי אלדרידג'

שמאל|ממוזער|250px|רוי אלדרידג'
**רוי אלדרידג**' (באנגלית: **Roy Eldridge**; 30 בינואר 1911 – 26 בפברואר 1989) היה חצוצרן ג'אז אמריקאי, בעל יכולת טכנית מרשימה ואלתור חדשני. אלדרידג', שכונה גם **הג'אז הקטן** (Little Jazz) השפיע עמוקות על דיזי גילספי והיה מהמוזיקאים שיצירתם הייתה הבסיס ליצירת הבי בופ. על כן יש הרואים בו את אחד החצוצרנים החשובים בעידן הסווינג, יחד עם לואי ארמסטרונג ואחרים.

## חייו
אלדרידג' נולד בפנסילבניה והחל לנגן בתופים, בטובה ובחצוצרה, אך במהרה נטש את שני הראשונים לטובת החצוצרה. הוא הושפע מאוד מקולמן הוקינס ואף ניסה ללמוד לנגן את האלתורים של הוקינס, שהיה גם הוא הרפתקני למדי.

בשנות השלושים ניגן במגוון הרכבים, והקליט גם בתור מוביל. סגנונו הקצבי ויכולות האלתור שלו התפרסמו עד מהרה, והוא נהיה לאחד מסמלי הג'אז של התקופה. נאמר אפילו כי "מאמצע שנות השלושים והלאה, הוא הדיח את לואי ארמסטרונג והיה לחצוצרן המוביל בג'אז ה"חם"".

זריזות ודיוק בכל הסקלה של התווים הם מהמאפיינים הבולטים בנגינתו של אלדרידג', כאשר לפניו מעטים השתמשו בתוים הגבוהים ביותר של החצוצרה. מאפיין נוסף של נגינתו הוא שימוש בזמן כפול, הוא היה עובר לזמן כפול, לעיתים יחד עם כל הלהקה, ולעיתים כששאר ההרכב נשאר בקצב הרגיל. הטכניקה ההרפתקנית הזו השפיעה מאוד על החצוצרן דיזי גילספי שלימים יחד עם צ'ארלי פארקר ייסד את הביבופ. כאשר מקשיבים לסטנדרטים של הבופ, כולל הסטנדרט ביבופ ניתן לשמוע בבירור את השפעתו של אלדריג' על הסוגה.

אלדרידג' עבד בימי חייו עם מוזיקאים רבים, תקופה ארוכה הוא בילה בתזמורת של ג'ין קרופה, שם גם ניגן מספר קטעים עם הזמרת אניטה אודיי. המפורסם שבקטעים הללו הוא "Let Me Off Uptown" יצירה הבנויה כדיאלוג בין אודיי לאלדרידג', היצירה מסתיימת בסולו חצוצרה שנחשב ליוצא מן הכלל, הן מבחינת היכולת והן מבחינת המקוריות. בשנותיו המאוחרות עבד אלדריג' גם עם הוקינס, גיבור ילדותו, ועם אלה פיצג'ראלד.

## לקריאה נוספת
*אניטה אודיי וג'ורג' אלס *High Times, Hard Times*, New York, Limelight, 1981, p. 102-123
* ג'ון קולטריין *Roy Eldridge, Little Jazz Giant* (Continuum: 2002) 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:חצוצרנים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:פיטסבורג: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1989
תגובת שחלוף

[שמאל|ממוזער|300px|בתגובת שחלוף זו נודדים [אטום פחמן ואטום מימן]]

**שחלוף** (באנגלית: **Rearrangement**) הוא סוג של תגובה כימית האופיינית בעיקר לתרכובות אורגניות.

בתגובת שחלוף נודדים אטומים או קבוצות פונקציונליות למקום אחר באותה המולקולה. תגובת שחלוף מביאה אם כן לקבלת איזומר מבני של התרכובת המקורית.

מספר תגובות שחלוף מתרחשות בתרכובות בעלות איזומריות ציס-טראנס. איזומר טראנס, שבו שני מתמירים נמצאים בשני עברים שונים של קשר קוולנטי כפול, עשוי להפוך לאיזומר ציס, שבו שני המתמירים נמצאים מאותו העבר של הקשר—ולהפך.

שחלוף פרקין מהווה דומגה לסוג זה של תגובה כימית.

## קישורים חיצוניים

* 

*
שחלוף, תגובת
משה וולמן

**משה וולמן** (19 באוקטובר 1914 – 5 בספטמבר 2009) היה רופא, פתולוג, פרופסור לפתולוגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, מנהל המכון לפתולוגיה בבית החולים שיבא, אבי ההיסטוכימיה במדינת ישראל.
וולמן עסק רבות בנוירופתולוגיה.

## קורות חייו
משה וולמן נולד בוורשה, אז חלק מהאימפריה הרוסית (כיום בירת פולין). בשנת 1925 עלה וולמן לארץ ישראל, והתגורר עם משפחתו בתל אביב, שם סיים את הגימנסיה העברית "הרצליה".

בכדי ללמוד רפואה הגיע בשנת 1932 לפירנצה באיטליה. שם פגש את אשתו לעתיד, ביגי (בריגיטה), ילידת גרמניה, אף היא סטודנטית לרפואה. וולמן למד באוניברסיטאות של פירנצה ורומא, ממנה קיבל תואר דוקטור לרפואה בשנת 1938. את עבודת הדוקטור הגיש לפרופ' אנריקו פרמי, חתן פרס נובל לפיזיקה.
בשנת 1939 הוא נישא לביגי, ולהם ארבעה ילדים: דן וולמן (במאי קולנוע), רות (פילוסופית) (1944-2005), נעמי (פסיכיאטרית) והפרופ' אמנון וולמן (מלחין).

בשנת 1940 התגייס לצבא הבריטי, תחילה כרופא אזרח. בשנת 1941 נשלח כחלק מקבוצת רופאים מארץ ישראל, וביניהם אריה זסלני, לסייע לכוחותיו של צ'ארלס אורד וינגייט במסגרת המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה. שם פגש בקיסר היילה סלאסי והיה לרופאו האישי. וולמן נתמנה לאחראי על המחלקה הפנימית והמעבדה הקלינית של בית החולים "מגליק" באדיס אבבה, בדרגת קפטן. בין השנים 1945–1946 היה מנהל המעבדה הפתולוגית של "בית חולים 27" בתל אל-כביר במצרים. בשנת 1946 שב לארץ ישראל.

## קריירה
בין השנים 1946–1956 היה וולמן הפתולוג היחיד שעסק בארץ בהיסטוכימיה.

בשנת 1951 קיבל וולמן את "הפרס על שם מגנס". בעקבות קבלת הפרס יצא להשתלמות בהיסטוכימיה במספר מרכזים עולמיים מובילים בתחום.

בשנת 1959 התמנה וולמן למנהל המכון הפתולוגי בבית החולים שיבא.

בשנת 1964 וולמן התמנה לפרופסור וראש המחלקה לפתולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1965 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין.

וולמן נחשב לחלוץ בתחום ההיסטוכימיה, מחלת וולמן שהוא גילה, נקראת על שמו.

וולמן פרסם כ-200 עבודות מחקר. וולמן היה החתן הראשון של פרס "Pearse" מטעם החברה המיקרוסקופית המלכותית.

וולמן נפטר בספטמבר 2009 ונקבר בבית הקברות בקיבוץ כפר מנחם.

## כתביו
* Pigments in Pathology
* דמגוגיה ורטוריקה
* **העוקץ והדבש של שגיאות ברפואה**, ספרון

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:פתולוגים ישראלים
קטגוריה:פתולוגים ביישוב
קטגוריה:בוגרי ספיינצה – אוניברסיטת רומא
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:מדעני מוח ישראלים
קטגוריה:מדענים ביישוב
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: רפואה
קטגוריה:משפחת וולמן
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:אישים הקבורים בכפר מנחם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
מחלף שער הגיא

**מחלף שער הגיא** הוא מחלף המחבר את כביש 1 וכביש 38, ונמצא צפונית לבית שמש. המחלף נמצא בשער הגיא ומכאן שמו.

בעקבות מלחמת העצמאות נחסמה לתנועה הדרך העוברת בלטרון. ב־1949 נחנך קטע כביש 44 מרמלה לצומת הרטוב ומשם סב חזרה לשער הגיא.

ב־1978 נפתח קטע הכביש מצומת לטרון על כביש 3 לצומת שער הגיא.

המחלף נבנה בהדרגה ונפתח לתנועה במלואו באוגוסט 1994.

מחלף שער הגיא מפריד את כביש 1 לשני חלקים שונים באופיים. ממערב, זהו כביש מהיר עם הגבלת מהירות של 110 קילומטר לשעה, וממזרח זהו כביש בין עירוני עם הגבלת מהירות של 80 קילומטר לשעה. השוני בהגבלות המהירות נובע ממאפייני הכביש השונים. ממערב, הכביש הוא מישורי ובעל שוליים רחבים. לעומת זאת, ממזרח, תוואי השטח ההררי מכתיב שיפועים חדים ושוליים צרים.

בתוך המחלף נמצא כביש 415, המקשר בתוכו מכביש 38 לצפון לכביש 1 למזרח.


קובץ:A1-Latrun1.jpg|מחלף שער הגיא מדרך בורמה
קובץ:A1-Latrun2.jpg|שילוט לפני מחלף שער הגיא מכיוון כביש 38
קובץ:PikiWiki Israel 4228 Shaar HaGai interchange.JPG|מבט אל מחלף שער הגיא ממשלט 21
קובץ:Sha'ar Hagai interchange 4.jpg|מחלף שער הגיא, ינואר 2023


## ראו גם
* שער הגיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

שער הגיא, מחלף
קטגוריה:מועצה אזורית מטה יהודה
קתדרלת ליון

ממוזער|250px|חזית קתדרלת ליון על רקע נהר הסאון
**קתדרלת ליון** או בשמה המלא **קתדרלת יוחנן המטביל מליון** (בצרפתית: *Cathédrale Saint-Jean-Baptiste de Lyon*) היא קתדרלה קתולית בליון, צרפת ומושב הארכיבישוף של ליון.

בניית הקתדרלה החלה במאה ה-12 על חורבות כנסייה מהמאה ה-6 והושלמה ב-1476. רוב הקתדרלה בנויה בסגנון גותי מוקדם ותקרתה מדגימה היטב את השימוש בקמרונות בני 6 צלעות. ראויים לציון הם שני הצלבים לצידי המזבח, שנשמרו מאז המועצה של 1274 כסמל לאיחוד הכנסיות, והקפלה הבורבונית, שנבנתה בידי קרדינל דה בורבון ואחיו פייר דה בורבון, בן חותנו של לואי האחד עשר, מלך צרפת. הקפלה היא יצירת מופת של פיסול מהמאה ה-15. בקתדרלה ישנו שעון אסטרונומי מהמאה ה-14 המראה את התאריך המדויק עד שנת 2019, את מיקום השמש, הירח וכדור הארץ וכן את פריסת הכוכבים מעל ליון. השעון מציג את השמש כסובבת סביב כדור הארץ בהתאם לתפיסה הרווחת בעת שנבנה.

עד לבנייתה של בזיליקת נוטרדאם דה פורבייה הקתדרלה הייתה הכנסייה המרכזית בעיר.

## ממדים
* אורך פנימי כולל: 80 מטר.
* גובה המגדל המערבי: 44 מטר.
* גובה הספינה הראשית: 32.5 מטר.
* גובה בית המקהלה: 24.30 מטר.

## גלריה

Image:Lyon-cathedrale-st-Jean.jpg|החזית המערבית, עם המגדלים הלא שלמים
תמונה:Lyon - Cathedrale et Basilique 2.jpg|חזיתה האחורית של הקתדרלה והאפסיס. באופק על ההר נראית בזיליקת נוטרדאם דה פורבייה
Image:Cathedrale Saint Jean Lyon Interior Panorama1.jpg|הספינה הראשית
Image:Cathedrale Saint Jean Lyon ceiling over nave.jpg|קמרונות סקספרטיט בני 6 צלעות


## קישורים חיצוניים

* 

* מידע ותמונות, באתר Structurae.de

ליון
קטגוריה:ליון: מבנים
דגל טורונטו

**דגל [[טורונטו]]** הנוכחי נבחר על ידי ועדה שהוקמה ב-18 באוגוסט 1974 לבחירת דגל לעיר, בעקבות תחרות שנערכה בעיר לעיצוב הדגל. ב-6 בנובמבר באותה שנה, בחרה הוועדה פה אחת את הדגל שעוצב על ידי רנאטו דה סאנטיס (Renato De Santis) בן ה-21, שהיה באותה עת סטודנט במכללת ג'ורג' בראון.
דגל זה שימש את העיר העתיקה של טורונטו עד איחוד רבעי העיר רבתי לעיר אחד בשנת 1997. בשנה זו פנתה מועצת העיר לציבור בבקשה לעיצוב דגל חדש, אולם ההצעות השונות שהוצעו נידחו. לבסוף ביצע דה סאנטיס שינויים קלים בדגל הקיים, והדגל המחודש אומץ רשמית באוקטובר 1999.

## תיאור הדגל
הדגל מציג את שני המגדלים של בניין עיריית טורונטו על רקע כחול. בין המגדלים, בתחתיתם מופיע עלה עץ אדר המופיע על דגל קנדה. עלה זה מסמל את אולם המועצה הנמצא בבסיס המגדלים. צורת המגדלים יוצרת את האות "T" - האות הראשונה של שם העיר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:טורונטו
טורונטו
קטגוריה:אונטריו: סמלים
טורונטו
MacBook

**MacBook** הוא מחשב נייד שפותח על ידי חברת אפל. המחשב נמכר בדגם אחד עם מעבד 2.4GHz בצבע לבן במארז פוליקרבונט הבנוי ממקשת פלסטיק אחת. ב-2015 יצאה גרסה חדשה של מאק בעל אותו שם, אך למחשב זה אין קשר למאקבוק המקורי.

## רקע היסטורי
ה-MacBook החליף את ה-iBook ואת ה-PowerBook בגודל 12 אינץ', ובכך סיים את מעברה של אפל למעבדי אינטל בתחום המחשבים הניידים. המחשב הוצג ב-16 במאי 2006.

כמו כל המקינטושים בעלי מעבד מתוצרת אינטל, מותקנת על המחשבים החדישים יותר מערכת ההפעלה Mac OS X, אך הוא יכול גם להריץ את מערכות ההפעלה של מיקרוסופט בעזרת תוכנה מובנית הנקראת BootCamp או באמצעות תוכנה המאפשרת להפעיל מערכת הפעלה וירטואלית כמו parallels.

בעוד שה-MacBook Pro, כפי ששמו מרמז, מיועד לשוק המקצועי, ה-MacBook מיועד לשוק הצרכני. הדגם השחור הוא המחשב הנייד השחור הראשון של אפל מאז ה-Powerbook G3, ששיווקו הופסק ב-2001. גרסת מערכת ההפעלה העדכנית (נכון לנובמבר 2010) היא סנוו לאופרד גרסה 10.6 והיא מגיעה עם ILIFE-11.

## פירוט טכני
המקבוק מכיל קישורית בלוטות' ומאתר רשתות אלחוטיות. הסוללה המובנית במחשב מספיקה לכ-10 שעות פעילות. ב-MacBook שני חיבורי USB וחיבור FireWire אחד. בנוסף ישנו חיבור מיני DVI המיועד לחיבור למסך או למקרן.

המקבוק כולל מצלמת ISIGHT ומיקרופון מובנה לצורך שיחות צ'ט וצילום.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מקינטוש
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-2006
קטגוריה:מכשירי חברת אפל
קטגוריה:מחשבים ניידים
פ.צ'. ביהור אוראדיה

**מועדון כדורגל ביהור אוראדיה** (רומנית: FC Bihor Oradea) הוא מועדון כדורגל רומני הממוקם באוראדיה שברומניה. המועדון נוסד ב-1902 בשם **קלובול אתלטיק אוראדיה** (רומנית: Clubul Atletic Oradea - מועדון האתלטיקה אוראדיה).

## היסטוריה
מועדון הכדורגל, שנוסד בעיר הרומנית אוראדיה היה במשך השנים בשליטה לחלופין של האימפריה האוסטרו-הונגרית, רומניה, הונגריה ואז שנית רומניה. בעונת 1943/44 זכתה הקבוצה, אז בשם "נגיוורדי AC" באליפות הונגריה בכדורגל. בעונת 1948/49, לאחר סיום מלחמת העולם השנייה והשינויים בגבולות המדינות האירופיות כתוצאה מהמלחמה, שיחקה ביהור אוראדיה בליגה הרומנית הבכירה וזכתה באליפות רומניה בעונה זו. הקבוצה זכתה גם בגביע הרומני בשנת 1956.

הקבוצה שינתה את שמותיה מספר פעמים במהלך ההיסטוריה, בין השמות היו: CA אוראדיה, IC אוראדיה, פרוגרסול וקרישול.

מאז ימי הזוהר של הקבוצה בשנות ה-40 הקבוצה לא הצליחה לשחזר את היכולת ולמעט מספר עונות במהלך שנות ה-70 ושנות ה-80 שבהן שהתה בעיקר בתחתית הליגה או באמצעה, לא הצליחה להגיע להישג משמעותי. הקבוצה עלתה חזרה לליגה הבכירה בסוף עונת 2002/03 אך ירדה לאחר עונה אחת בלבד לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום הראשון הליגה הבכירה ברומניה.

## שחקנים מפורסמים וכאלו ששיחקו בישראל
*  מריוס זנו בונדיה (בעבר במכבי נתניה)
*  קלאודיו קֶשֶרי
*  ז'וֹלט מוּז'נאי
*  יוסיף רוטאריו
*  מריוס פופה
*   יוריצה סיליאנובסקי
*  גיאורגה ליליאק (בעבר בהפועל צפרירים חולון)
*  אובידיו הובאן (היה בהפועל באר שבע)

## מאמנים מפורסמים
*  יואן אנדונה
*  לאיוש דטארי

## קישורים חיצוניים

* 

ביהור
ביהור
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1902
ביהור
מערב פפואה

**פפואה המערבית** (באינדונזית: **Provinsi Papua Barat**; לשעבר **איריאן ג'איה המערבית**; באינדונזית: **Irian Jaya Barat**) היא מחוז של אינדונזיה הנמצא בחלק המערבי של האי גינאה החדשה. הטריטוריה כוללת את "חצי האי ראש הציפור" ואת האיים שבאזור.

על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו במחוז כ-1.134 מיליון תושבים, ולפיכך הוא בין המחוזות הפחות מאוכלסים באינדונזיה. בירת המחוז היא מאנוקווארי. מבחינה מנהלית, המחוז מחולק לשבע נפות (kabupaten) ועיר אחת (kota):
* פאפאק (פאק-פאק)
* קאימאנה
* מאנוקווארי
* ראג'א אמפאת (במאלאית: "מלך הארבעה") (עיר הנפה: ואיסאי)
* סורונג 
* סורונג (עיר) (במאלאית: "הושטת יד")
* סורונג סלאטאן (במלאית: "דרום") (עיר הנפה: טמינאבואן)
* טלוק בינטוני (עיר הנפה: בינטוני)
* טלוק וונדאמה (עיר הנפה: ראסיי)
פפואה המערבית הוקמה בחלק המערבי של מחוז פפואה בפברואר 2003, והפיצול עדיין שנוי במחלוקת. תומכי הפיצול, ובהם אנשי הממשל המרכזי בג'קרטה ומהגרים שהגיעו לפפואה מאזורים אחרים באינדונזיה, טוענים שיצירת המחוז החדש תסייע בניהול יעיל יותר של המשאבים ובחלוקה הוגנת יותר של השירותים. הפיצול נתקל בהתנגדות רבה בפפואה עצמה, והוא מוצג כמהלך המפר חוקים אוטונומיים מיוחדים הנוגעים לניהול פפואה, וכמאמץ לדכא את התנועה הבדלנית המקומית.

בנובמבר 2004 החליט בית משפט אינדונזי כי הפיצול אכן מפר את חוקי האוטונומיה. אולם פסק כי כיוון שהמחוז החדש כבר נוצר, הוא יישאר נפרד מפפואה. כמו כן, בפסק הדין נקבע כי אין להקים מחוז נוסף שהוצע, איריאן ג'איה המרכזית, כיוון שהפיצול עדיין לא הושלם.

## שינוי השם
המחוז שינה את שמו לפפואה המערבית בפברואר 2007. תוקפו של השם החדש הוא החל מ-7 בפברואר 2007, אולם יש צורך באישור של המועצה המחוקקת של המחוז, ולאחר מכן הממשלה האינדונזית צריכה לאשר את הדבר בצו http://www.rnzi.com/pages/news.php?op=read&id=29965.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אינדונזיה: מחוזות
קטגוריה:אזורים בעלי שלטון עצמי
אליפות אירופה בכדורסל 2005

250px|ממוזער|שמאל|הקמע הרשמי של האליפות
**אליפות אירופה בכדורסל 2005**, המכונה גם **[[יורובאסקט]] 2005** היא האליפות ה-45 המאורגנת על ידי פיב"א אירופה. התחרות התקיימה בסרביה ומונטנגרו ונערכה בין ה-16 בספטמבר ל-25 בספטמבר. בתחרות התחרו 16 נבחרות, כאשר לבסוף יוון זכתה באליפות, אחרי ניצחון על גרמניה בגמר.

זוהי הפעם השלישית שהאליפות נערכת בבלגרד (בפעמים הקודמות: יורובאסקט 1961 ויורובאסקט 1975).

## מיקומים

## שיטת התחרות
5 נבחרות העפילו לתחרות ישירות - הנבחרת המערחת ו-4 נבחרות מהאליפות הודמת. יתר 11 נבחרות העפילו תוך השתתפות בתחרות העפלה. בתחרות השתתפו 34 קבוצות. התחרות נערכה במספר שלבים משנת 2004 ועד לשנת 2005. 10 נבחרות העפילו בסוף 2004. נבחרת ישראל הצליחה להעפיל לאליפות במסגרת תחרות העפלה נוספת באוגוסט/ספטמבר 2005.

16 הנבחרות חולקו לארבעה בתים. הראשונה בכל בית עולה אוטומטית לרבע הגמר, כשהמקומות השני והשלישי בכל בית מתחרים בסיבוב נוקאאוט נוסף על העלייה לרבע הגמר. מרבע הגמר התחרות משוחקת בשיטת נוקאאוט עד וכולל הגמר.

## מהלך התחרות
### שלב הבתים
#### בית א' (ורסאץ')

#### בית ב' (פדגוריצה)

#### בית ג' (בלגרד – פיוניר)

#### בית ד' (נובי סאד)

### שלב ההצלבה
## שלב ההצלבה

### גמר

### שחקנים מצטיינים
* השחקן המצטיין - דירק נוביצקי ()
* מלך הסלים - דירק נוביצקי - 26.1 סלים בממוצע למשחק
* מלך הריבאונדים - אנדריי קירילנקו () - 11.8 ריבאונדים בממוצע למשחק
* מלך האסיסטים -  דימיטריס דיאמנטידיס () - 5 אסיסטים בממוצע למשחק

### חמישיית הטורניר
*  תאודורוס פאפאלוקאס
*  חואן קרלוס נבארו
*  דימיטריס דיאמנטידיס
*  דירק נוביצקי
*  בוריס דיאו
## נבחרת ישראל
נבחרת ישראל בכדורסל העפילה לאליפות דרך המוקדמות.

היא סיימה משחקי בית במקום השלישי והודחה בשלב שמינית הגמר. בסיום היא דורגה במקומות 9-12.

 
 
 
 
 

  
 
 
 
 
 

מאמן - צביקה שרף

## דירוג סופי

### טריוויה
*לאחר זכייתה באליפות זו, יוון החזיקה גם בתואר אלופת אירופה בכדורגל וגם בתואר אלופת אירופה בכדורסל. הישג זה הושג לפני כן רק על ידי ברית המועצות ב-1960.
*זהו טורניר היורובאסקט הראשון שבו לא הגיעה אף נבחרת ממזרח אירופה לחצי הגמר (ביורובאסקט 1949 לא השתתפו נבחרות ממזרח אירופה).

## קישורים חיצוניים

* יורובאסקט 2005 באתר פיב"א אירופה
* האליפות, באתר פיב"א
* תיאור משחק הגמר
* תחרות העפלה
* סיכום הנתונים
* נבחרת ישראל באליפות
* נתונים מאתר linguasport

קטגוריה:אליפויות אירופה בכדורסל
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2005
קטגוריה:סרביה: כדורסל
קטגוריה:בלגרד: תחרויות ספורט
קטגוריה:פודגוריצה: ספורט
קטגוריה:נובי סאד: ספורט
קטגוריה:2005 באירופה
אריק שמידט

**אריק אמרסון שמידט** (באנגלית: **Eric Emerson Schmidt**; נולד ב-27 באפריל 1955 בוושינגטון די. סי.) הוא מהנדס ונדבן אמריקאי. כיהן כמנכ"ל חברת גוגל, יושב ראש החברה, ויושב ראש חברת האם אלפאבית. היה חבר דירקטוריון במספר גופים בתעשייה ובאקדמיה כמו אפל ואוניברסיטת פרינסטון. שמידט מחזיק במשרת פרופסור באוניברסיטת סטנפורד ומלמד בה קורסים בעסקים במשרה חלקית. הוא חי באת'רטון, קליפורניה יחד עם אשתו ונדי.

## ביוגרפיה
אריק שמידט קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת פרינסטון ותואר שני ב-1979. קיבל תואר דוקטור בהנדסת חשמל ומדעי המחשב מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 1982. הוא אחד מהמחברים של *[[lex]]*, תוכנת ניתוח לקסיקלית וכלי חשוב למבנה מהדר.

היה חבר בצוות המחקר של מעבדת מדעי המחשב בזירוקס פארק, ועבד גם במעבדות בל ובחברת זילוג. ב-1983 הצטרף לסאן מיקרוסיסטמס כמנהל תוכנה. בסאן הוא הוביל את הפיתוח של Java, טכנולוגיית תוכנה עצמאית מפלטפורמה, ופיתח את אסטרטגית התוכנות האינטרנטיות בסאן. לאחר מכן כיהן כראש הטכנולוגיה (CTO) ומנכ"ל סאן. בין השנים 1997 עד 2001 היה מנכ"ל חברת נובל.

שמידט עזב את נובל אחרי הרכישה של Cambridge Technology Partners. ב-2001 מייסדי גוגל לארי פייג' וסרגיי ברין, גייסו את שמידט לנהל את החברה שלהם בעקבות לחץ מהמשקיעים מייקל מוריץ וג'ון דור.

במרץ 2001 הצטרף לדירקטוריון של חברת גוגל בתפקיד יו"ר, ובאוגוסט 2001 הפך למנכ"ל החברה, משרה שהחזיק בה עד לאפריל 2011. בגוגל, שמידט חלק עם פייג' וברין את האחריות על הפעילות השוטפת, מה שהפך את גוגל למעין טריומווירט - גוף בעל שלושה מנהיגים. שמידט החזיק באחריות האופיינית של מנכ"ל בחברה ציבורית והתמקד בניהול של סגן נשיא וארגון המכירות. על פי האתר של גוגל, שמידט התמקד גם ב"בניית תשתית התאגיד הנחוצה כדי לתחזק את הצמיחה המהירה של גוגל כחברה ולהבטיח שהאיכות תישאר גבוהה בזמן שהמוצרים יפותחו במינימום של זמן".

שמידט הוא אחד הבודדים שהצליחו להתעשר בעזרת מימוש אופציות שקיבל כעובד בחברה שהוא לא מהמייסדים או מקורב להם. שמידט דורג במקום ה-29 ברשימת האנשים העשירים בעולם של "פורבס" לשנת 2006, עם הערכת הון של כ-6.2 מיליארד דולר.

ב-26 באוגוסט 2006 נבחר שמידט לדירקטוריון חברת "אפל" והודח בשלהי שנת 2009 בשל חשד להעברת סודות מסחריים לגוגל.ּּ

ב-2007 מגזין PC World דירג אותו במקום הראשון ברשימת 50 האנשים החשובים ביותר באינטרנט, יחד עם שני מייסדי גוגל, לארי פייג' וסרגיי ברין.

ב-2013 פרסם יחד עם ג'רד כהן את הספר "The New Digital Age". ב-2014 פרסם יחד עם ג'ונתן רוזנברג את הספר "גוגל - כך זה עובד" שתורגם לעברית ב-2015.

שמידט חבר במפלגה הדמוקרטית.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* גוגל: הנהלה
* חבר הנאמנים של אוניברסיטת פרינסטון
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי וושינגטון די. סי.
קטגוריה:אמריקאים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:מנכ"לים אמריקאים
קטגוריה:דירקטורים אמריקאים
קטגוריה:עובדי גוגל
קטגוריה:נדבנים אמריקאים
קטגוריה:מהנדסי חשמל אמריקאים
קטגוריה:מיליארדרים אמריקאים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית להנדסה של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
מאהבת זקנה

**מאהבת זקנה** (בצרפתית: **Une vieille maîtresse**) הוא סרט קולנוע צרפתי בבימויה של קתרין ברייה שיצא לאקרנים בשנת 2007.

## עלילה
הסרט עוקב אחר נישואיו של רינו דה מריני (המגולם על ידי פואד איט אטו) להרמנגארד האריסטוקרטית. בטרם נישואין מגלה רינו לסבתה של הרמנגארד כי בעבר ניהל רומאן עם אישה נשואה - וליני (המגולמת על ידי אסיה אג'נטו), על ילדתם המשותפת שנפטרה מהכשת נחש, ועל אהבתו לווליני שפסקה בעקבות מות בתו. הסבתא מסכימה לנישואים לאחר שרינו מבטיח כי הוא אוהב את הרמנגארד, ועל מנת שלא יתפתה עוזבים רינו והרמינגארד את פריז ועוברים לגור בקרבת הים, אולם וליני, האוהבת את רינו רודפת אחריו ומפתה אותו עד שמסכים לבגוד בהרמינגארד.

## הפקה וסרטים
תסריט הסרט מבוסס על הרומן מאת ז'ול ברבי ד'אורווילי. הסרט היה מועמד לפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן עבור במאית הסרט, קתרין ברייה.

## לקריאה נוספת

* Anne-Elisabeth Blateau, "*Une vieille maîtresse* sans Breillat", in *Carré d'Art : Barbey d'Aurevilly, Byron, Dali, Hallier*, Jean-Pierre Thiollet, Anagramme éd., Paris, 2008, 143–149.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטים צרפתיים
מטאל קיצוני

**מטאל קיצוני** או **אקסטרים מטאל** (באנגלית: **Extreme metal**) הוא מונח כללי, לעיתים לא מוגדר בבירור, עבור מבחר סגנונות הבי מטאל שהתפתחו מאז שנות השמונים של המאה העשרים. על אף שאינו מוכר היטב בקרב שוחרי המיינסטרים במוזיקה, השפיע המטאל הקיצוני על שורה של מבצעים מוזיקליים מתוך ומחוץ למטאל ולרוק, ומשגשג במבחר של תת-תרבויות אדוקות.

הארדקור פאנק נחשב לחלק בלתי נפרד מפיתוח האקסטרים מטאל, במבנה השיר ובמהירות הנגינה הגבוהה, מלבד במקרה של דום מטאל; סגנון המושפע מהבלוז רוק והפסיכדליה של Black Sabbath המוקדמת, ומתאפיין בקצב נגינה איטי.

המונח מתייחס בדרך כלל לסגנון שוחק יותר, קשוח יותר, מחתרתי ולא ממוסחר הקשור לסגנונות מסוימים של הבי מטאל. סגנונות המטאל הנחשבים ל"אקסטרים מטאל" או ל"מטאל קיצוני" כוללים את:

* בלאק מטאל
* דת' מטאל
* דום מטאל
* ת'ראש מטאל

וכן תתי-ז'אנרים של סגנונות אלו, ופעמים רבות פיוז'ן עם סגנונות אחרים.

## הערות שוליים

קטגוריה:סגנונות מטאל
סמיתסוניט

**סמיתסוניט** או **פצלת האבץ** הוא מינרל קרבונטי הבנוי מאבץ (Zn) ופחמה (קרבונט CO3). צורת הגבישים של הסמיתסוניט היא מעוינון או במקרים נדירים יותר סקלנוהדרון, אבל לעיתים רחוקות בלבד מוצאים גבישים מפותחים של סמיתסוניט ובדרך כלל הוא מופיע בתצורת אשכול ענבים. צבע גבישי הסמיתסוניט משתנה בין צהוב ירוק וכחול. את הסמיתסוניט היה נהוג לכרות מימים ימימה מהשכבות העליונות של עפרות אבץ ועופרת. הסמיתסוניט מופיע בדרך כלל עם המינרל המימורפיט. למעשה נהגו בדרך כלל להניח כי סמיתסוניט והמימורפיט הם מינרל אחד שאותו היה נהוג לסווג תחת השם קלמין. הסמיתסוניט כמינרל נפרד תואר לראשונה ב-1832 והוא קרוי על שמו של הכימאי והמינרלוג הבריטי, ג'יימס סמיתסון (1829-1754) הידוע כיום בעיקר בשל הירושה שהותיר שמימנה את הקמת מוסד הסמית'סוניאן הקרוי אף הוא על שמו.

סמיתסוניט נוצר כמינרל משני של בליה או התחמצנות של מרבצים של עפרת אבץ, למשל מספלריט. החלפה של האבץ שבסמיתסוניט במנגן יוצרת שורה איזומורפית מוגבלת עם המינרל רודוכרוזיט והחלפה של האבץ בברזל יוצרת שורה איזומורפית מוגבלת עם המינרל סידריט.

השימוש העיקרי בסמיתסוניט הוא כמקור משני של אבץ. כך למשל במשך שנים התעלמו ממרבצי הסמיתסוניט שבלידוויל (Leadville) שבמדינת קולורדו וכיום כורים אותו לאחר שהובהר הפוטנציאל הכלכלי הגלום במינרל. בקרבונט האבץ נעשה שימוש בתמיסת קלמין שבה נעשה גם כיום שימוש כאמצעי להקל על עקיצות יתושים וגירויים שונים בעור אף על פי שמנהל המזון והתרופות האמריקאי הודיע ב-1992 כי לא מצא שום הוכחה כי יש לתמיסה השפעה מרפאה.

המקומות הידועים ביותר בהם מצוי הסמיתסוניט כוללים את המכרות של צואמב בנמיביה (המקור לתמונת המינרל משמאל), שדגימות הסמיתסוניט מהם מכילות כמויות זעירות של קובלט הצובעות את המינרל בצבעים מרהיבים ומכרה ברוקן היל בזמביה. מקומות נוספים כוללים את מכרה קלי (Kelly) במגדלנה שבמדינת ניו מקסיקו, מקסיקו, לוריון ביוון, מורסנט בבלגיה ועוד.

## קישורים חיצוניים

* אתר Mindat
* אתר Webmineral
* אתר Mineral galleries
* Mineral data publishing
* 

[ימין|ממוזער|250px|גוש סמיתסוניט צהוב-ירוק מלוטש משישודונל (Sheshodonnell), קסלטאון, [אירלנד. צולם במוזיאון להיסטוריה של הטבע שבלונדון.]]

קטגוריה:מינרלים קרבונטיים
קטגוריה:מינרלים
קטגוריה:אבני חן
פונקציית המלבן

ממוזער|פונקציית המלבן

**פונקציית המלבן** (ידועה גם כ**[[פולס]] של [[גל מרובע]]**; באנגלית: **rectangular**, **rectangle function**, **rect function** או **unit pulse**) מוגדרת כדלהלן:

ישנן הגדרות שונות לערך הפונקציה בנקודות אי-הרציפות \pm 1/2 והן 0, 0.5, 1 או לא מוגדר.

אפשר לבטא את פונקציית המלבן באמצעות פונקציית הביסייד u(t):
:\mathrm{rect}\left(\frac{t}{\tau}\right) = u \left( t + \frac{\tau}{2} \right) - u \left( t - \frac{\tau}{2} \right) 
או לחלופין:
:\mathrm{rect}(t) = u \left( t + \frac{1}{2} \right) \cdot u \left( \frac{1}{2} - t \right) 

פונקציית המלבן מנורמלת מבחינת שטח:

:\int_{-\infty}^\infty \mathrm{rect}(t)\,dt=1

התמרות פורייה של פונקציית המלבן הן:
:\frac{1}{\sqrt{2\pi}}\int_{-\infty}^\infty \mathrm{rect}(t)\cdot e^{-i \omega t} \, dt
=\frac{1}{\sqrt{2\pi}} \operatorname{sinc}\left(\frac{\omega}{2}\right),
כאשר \omega היא התדירות הזוויתית ו־\operatorname{sinc} היא הצורה הלא־מנורמלת של פונקציית sinc.

או:
:\int_{-\infty}^\infty \mathrm{rect}(t)\cdot e^{-i 2\pi f t} \, dt
= \frac{\sin(\pi f)}{\pi f} = \operatorname{sinc}_\pi(f)
כאשר f היא התדירות ו־\operatorname{sinc}_\pi היא הצורה המנורמלת של פונקציית sinc.

התמרת פורייה של פונקציית המלבן \operatorname{rect} (t/a), היא:
:\int_{-\infty}^\infty \operatorname{rect}\left(\frac{t}{a}\right)\cdot e^{-i 2\pi f t} \, dt
=a \frac{\sin(\pi af)}{\pi af} = a\ \operatorname{sinc}_\pi{(a f)}.

ניתן להגדיר את פונקציית המשולש כקונבולוציה של שתי פונקציות מלבן:
:\mathrm{tri}(t) = \mathrm{rect}(t) * \mathrm{rect}(t) 

כאשר מסתכלים על פונקציית מלבן כהתפלגות הסתברות, הפונקציה האופיינית שלה היא
:\varphi(k) = \frac{\sin(k/2)}{k/2}\,
והפונקציה יוצרת מומנטים שלה היא
:M(k)=\frac{\mathrm{sinh}(k/2)}{k/2}\,
כאשר \mathrm{sinh}(t) היא סינוס היפרבולי.

## ראו גם
* התמרת פורייה
* גל מרובע
* פונקציית המשולש

## קישורים חיצוניים

* 

מלבן, פונקציית
וולטר פרגסון

**וולטר פרגסון** (1930 - 18 בדצמבר 2015) היה זואולוג ומאייר ישראלי.

## ביוגרפיה
פרגסון נולד בניו יורק, עלה לארץ בשנת 1965 והתגורר בבית ינאי. היה במשך 29 שנה מאייר מדעי במחלקה לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב. וצייר אלפי איורי טבע בטכניקת צבע שמן, צבע מים ורישום. כאדם אוהב טבע, ובתמיכה משפחתית נלהבת, היה ביתו במשך שנים בית מרפא לחיות פצועות. בהתנהגותו, בציוריו, ובאורח חייו, חינך דורות של אוהבי טבע בארץ. 

ידוע לרבים בארץ בזכות איוריו לשתי החוברות בהוצאת רשות שמורות הטבע, שיצאו לאור בשיתוף "דן חסכן": **מדריך לציפורי ארצנו**, ו**מדריך ליונקי ארצנו**. בנוסף צייר מאות איורי טבע לספרים, חוברות ופרסומים אחרים בתחום חיי הבר, כגון "בין סלעי חרמון" (1977) ואחרים. 

וולטר צייר אלפי ציורי בר, בהם נשמרת התנועה, החיות וה"ניצוץ המיוחד" של בעל החיים. בנוסף צייר גם ציורי נושא ופורטרט הניחנים באותה סגולת הבעה מדויקת, נאמנה וחיה. 

נפטר ב-18 בדצמבר 2015,  והובא למנוחות בבית העלמין המשותף לכפר ויתקין, חופית ובית ינאי  .

[שמאל|ממוזער|250px|[סיקסק מצויר בידי וולטר פרגסון, על בול דואר ישראלי שיצא בשנת 1975]]

## ספרים שכתב
**בעברית:**
*פאולה ארנולד, **צפורי הארץ**, טקסט בעברית ובאנגלית, עם 30 איורים, 15 מהם בצבע, של וולטר פרגסון, הוצאת שליט, 1962
*מדריכי "דן חסכן":
:*וולטר פרגסון, עזריה אלון (עריכה), מדריך לציפורי ארצנו, הוצאת רשות שמורות הטבע בשיתוף "דן חסכן", 1969http://www.itamar-books.co.il/bookSearch.asp?zoomType=zoom&whichCatalog=main&bookId=21843
:*וולטר פרגסון ועוזי פז, מדריך ליונקי ארצנו, הוצאת רשות שמורות הטבע בשיתוף "דן חסכן", 1972
**באנגלית:**

*Ferguson, Walter  Birds of All Kinds, Golden Press, 1959 
*Macclintock, Dorcas, Ferguson, Walter, Squirrels of North America, Van Nostrand Reinhold, New York, 1970
* Ferguson, Walter W., Living animals of the bible, New York, Charles Scribner's Sons
* Ferguson, Walter W. The Mammals of Israel. Jerusalem: Gefen, 2002


## לקריאה נוספת
* "חגיגת הטבע של וולטר פרגסון" מאת בועז ארד, באתר "אנׂכי".

## ראו גם
*עזריה אלון
*אורי דביר
*מיכה לבנה

## קישורים חיצוניים

* 
* מספר איורים של פרגסון
* 
* תמונה וטקסט באנגלית של פרגסון
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:ארץ ישראל: חוקרי טבע
קטגוריה:זואולוגים ישראלים
קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: זואולוגיה
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:בית ינאי: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
קטגוריה:אישים הקבורים בכפר ויתקין
שלום ואנו

**שלום ואנו** (15 באפריל 1938 - 1 בינואר 2018) היה כדורגלן ישראלי, סוכן ביטוח, עסקן כדורגל וספורט, שדר ופרשן ב"שירים ושערים" וכתב "חדשות הספורט" שנים רבות. שחקנה של מכבי חיפה בשנות ה-50 ותחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. יקיר העיר חיפה. בשנותיו האחרונות שימש כגזבר אגודת מכבי חיפה.

## קורות חיים
ואנו נולד בשכונת פלורנטין בתל אביב הקרויה על שם סבו שלמה פלורנטין מקים השכונה. ואנו הגיע למכבי חיפה בשנת 1956 מקבוצת גדנ"ע יהודה. באותן השנים גדנ"ע יהודה סיפקה מספר רב של שחקנים לליגה הבכירה והייתה מעלה באופן קבוע בין 4–5 שחקנים לליגה הבכירה. ואנו היה שחקן קבוע בנבחרת הצעירה של ישראל.

אלי פוקס, מאמנה של מכבי חיפה באותן שנים, חזה בשני משחקים והתרשם מסגנון משחקו האיכותי של ואנו, והציע לו לעבור לחיפה.

בשנת 1958 נתקל ואנו בגדעון טיש בדקה העשירית, כאשר שיחק נגד הפועל תל אביב ונפצע בראשו. באותה תקופה, בכל העולם, לא היו חילופים בכדורגל וכך אם שחקן היה נפצע ולא היה יכול להמשיך במשחק, הייתה קבוצתו משחקת עם שחקן פחות. ואנו הגיע מחוסר הכרה לבית החולים וכאשר התעורר ביקש לדעת את תוצאת המשחק והדקה. כאשר גילה כי מדובר במחצית בלבד, ביקש שיחבשו את ראשו ודרש לחזור למגרש כדי להמשיך המשחק. צילום מאוחר יותר גילה כי התיקול היה כה חזק עד כדי שלפני התפרים שלפו שן של טיש מראשו של ואנו.

בשנת 1962 זכה בגביע המדינה עם קבוצת מכבי חיפה והיה למצטיין במשחק הראשון מבין השניים בגמר.

לאחר פרישתו שימש כמאמן הנערים של קבוצת מכבי תל אביב ולאחר מכן כמאמן הנוער. הקבוצה אותה אימן הוציאה תשעה שחקנים לשורות הבוגרים ביניהם אורי סלימאן, ירון עוז, עזרא עוזרי ועוד.

שימש כחבר הנהלת ההתאחדות לכדורגל כמו גם נציגה של מכבי חיפה בהתאחדות. היה חבר הנהלת מחלקת הכדורגל של מכבי חיפה. כמו כן, היה מבכירי סוכני הביטוח בארץ ומילא תפקידים בכירים ביניהם יו"ר הסניף החיפאי של לשכת סוכני הביטוח עד שנבחר להיות וכיהן במשך 9 שנים כיו"ר המועצה הארצית של סוכני הביטוח בישראל.

בשנת 2005, קיבל את תואר "יקיר חיפה". להחלטת השופטים לא הייתה כמעט נגיעה בקריירה הספורטיבית של ואנו, אלא היא התייחסה לרוח ההתנדבותית שגילה במשך עשרות השנים. זכה גם לתואר "יקיר מכבי ישראל".

שימש במשך 25 שנים כאחד השדרנים הבולטים בשירים ושערים והיה כתב העיתון חדשות הספורט.

## קישורים חיצוניים
* שלום ואנו, באתר מכבי חיפה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני גדנ"ע יהודה
קטגוריה:עסקני כדורגל ישראלים
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:סגל חדשות הספורט
קטגוריה:יקירי חיפה
קטגוריה:יקירי מכבי חיפה
קטגוריה:סוכני ביטוח ישראלים
קטגוריה:שירים ושערים
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגלנים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
סלים השני

**סלים השני** (בטורקית עות'מאנית: **سليم ثانى**; בטורקית: **II. Selim**; 28 במאי 1524 − 12 בדצמבר 1574) היה הסולטאן האחד-עשר של האימפריה העות'מאנית ושלט בה מ-1566 ועד מותו ב-1574. הוא היה בנו של סולימאן הראשון ואשתו החוקית הורם סולטאן.

בשנותיו האחרונות של אביו, באמצעות תככים בתמיכת חונכו האישי, לאלה מוסטפא פאשה, סלים הרחיק את אחיו ויריבו, שהזאדה באיזיט, המועדף על הסולטאן, והשיג את הוצאתו להורג באימפריה הספווית (איראן) יחד עם ארבעת ילדיו.

סלים השני לא גילה עניין בשלטון והתמסר לחיי הוללות, אורגיות ומסיבות שיכר, שהעניקו לו את הכינוי "השיכור" (Sarhoş). כונה גם "הצהוב" (Sarı) בשל שיערו הבלונדיני. הוא הותיר את מלאכת השליטה לשריו, ובמיוחד לחתנו, הווזיר הגדול סוקולו מהמט פאשה, אשר הצליח לכרות ב-1568 הסכם עם מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לפיו מסר האחרון את השלטון במולדובה ובוולאכיה לעות'מאנים ושילם להם מס שנתי. מאידך ספגו העות'מאנים תבוסה מידי האימפריה הרוסית במלחמה הרוסית–עות'מאנית בשנים 1568–1570. המצור ששמו על אסטרחן נהדף והצי העות'מאני הושמד ב-1570 בסערה. גם בחזיתות האחרות של האימפריה התפלגו הישגי העות'מאנים במידת הצלחתם. קפריסין נכבשה ב-1571, אך הצי העות'מאני ספג מפלה קשה בקרב לפנטו ביוון ב-7 באוקטובר 1571. הוא שוקם בתוך חצי שנה בלבד והשליטה הטורקית בים התיכון נשמרה. ב-1574 שוב כבשו העות'מאנים את תוניסיה מידי הספרדים, ששלטו בה במשך שנתיים בלבד.

סלים השני, ששלט באימפריה במשך שמונה שנים בלבד, נבדל בכל מובן מאביו, סולימאן המפואר, ויש הרואים בימיו את סיום תקופת עלייתה של האימפריה העות'מאנית, גם אם נכונו לה יותר ממאה שנים נוספות של שגשוג יחסי.

## בתרבות הפופולרית
בסדרת הטלוויזיה הטורקית "הסולטאן", מגולם שחזאדה סלים על ידי השחקן הטורקי אנגין אוזטורק.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סולטאני האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:ילידי 1524
קטגוריה:נפטרים ב-1574
בוגוד

ממוזער|ימין
**בוגוד** (בלטינית: Bogud; ביוונית: Βογούας;  ? - 31 לפנה"ס), מלך מאוריטניה מטעמה של הרפובליקה הרומית. לעיתים נקרא גם בוגוס (Bogus).

## תולדות חייו
בוגוד היה בנו של בוקכוס (Bocchus), מלך מאוריטניה ששלט בחסות הרומאים. לאחר מות אביו הוא עלה למלוכה בשותפות עם אחיו בוקכוס השני, כשבפועל הממלכה הייתה מחולקת לשני חלקים שבכל אחד מהם אחד האחים שלט.

עם פרוץ מלחמת האזרחים ברומא בין יוליוס קיסר לפומפיוס צידדו בוגוד ואחיו בקיסר. בשעה שקיסר נלחם כנגד פומפיוס ביוון בשנת 48 לפנה"ס הגיש בוגוד סיוע למושלה של היספניה בייטיקה קווינטוס קסיוס לונגינוס בדיכוי מרד שבפרץ בחיל המצב הרומאי שהיה מוצב בפרובינקיה.

בוגוד המשיך בתמיכתו בקיסר לאורך מלחמת האזרחים. הוא הדף ניסיון של גנאיוס פומפיוס ויובה הראשון מלך נומידיה לפלוש לממלכתו, ולאחר תבוסת כוחות פומפיוס באפריקה הוא הצטרף לקיסר בהיספניה ונלחם כנגד בניו של פומפיוס בקרב מונדה בשנת 45 לפנה"ס, שבמהלכו הצטיין בשדה והיה מהגורמים שהטו את כף המאזניים לטובתו של קיסר.

לאחר רצח קיסר באידו של מרץ 44 לפנה"ס צידד בוגוד במרקוס אנטוניוס, דבר שהביא לקרע עם אחיו שהפך לחסידו של אוקטביוס. בשעה שבוגוד שהה בהיספניה בשנת 38 לפנה"ס פרץ נגדו מרד ביוזמת אחיו והוא איבד את חלקו בממלכה לבוקכוס, שהפך למלך על כל מאוריטניה לאחר שאוקטביוס נתן את אישורו להפיכת החצר.

בוגוד הצטרף לאנטוניוס במלחמתו באוקטביוס ביוון, הוא הגן על העיר מטוני שבפלופונסוס, אולם הובס על ידי כוחותיו של אוקטביוס בפיקודו של מרקוס ויפסניוס אגריפס. בוגוד נפטר בשנת 31 לפנה"ס.

## לקריאה נוספת
* *s.v.* "Bogud" in: Smith, W. (editor), *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, 1867. Digitized copy in: Perseus.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכים
קטגוריה:ממלכת מאוריטניה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
שרלוק הולמס – דמויות משנה

בסדרת הספרים על הבלש **[[שרלוק הולמס]]**, מאת ארתור קונאן דויל, ישנן דמויות רבות. אולם, ישנן מספר דמויות שהופיעו יותר מפעם אחת או שהייתה אליהן התייחסות יוצאת דופן מהולמס או מדוקטור ווטסון. להלן רשימה של חלק מהדמויות הללו:

## גברת האדסון
גברת האדסון היא אישה המשכירה להולמס ולווטסון את דירתם שברחוב בייקר 221 ב'. בסיפורים ניתן עליה מידע מועט ביותר אך מודגש כי היא חשה דאגה רבה מאוד לדייר המפורסם שלה. דוגמה לכך ניתן למצוא בסיפור "פרשת הבלש הגוסס" כאשר היא מזעיקה את ווטסון כדי שיטפל בהולמס החולה. דוגמה נוספת היא בסיפור "תעלומת הבית הריק" שם מתברר כי גברת האדסון התרגשה מאוד כאשר הולמס "קם לתחייה" וכן שהיא סייעה לו בתוכניתו ללכוד את קולונל סבסטיאן מורן.

## הפרחחים מרחוב בייקר
קבוצה של נערי רחוב שסייעו להולמס מפעם לפעם בחקירותיו. מנהיג הקבוצה נקרא ויגינס (אין לו שם פרטי והופעתו הראשונה היא בסיפור חקירה בשני). עבור שירותיהם הולמס נהג לשלם להם שילינג אחד ליום (בנוסף להוצאות), ופרס של גינאה אחת (שווה ערך לפאונד ושילינג אחד) לנער שימצא עבורו רמז חשוב. על הנערים נכתבה סדרת ספרים לילדים (לא על ידי ארתור קונן דויל), בה הם הדמויות המרכזיות.

## המפקח בראדסטריט
בלש בדיוני העובד בסקוטלנד יארד. הוא מופיע בשלושה סיפורים: האיש מעוות השפה, הרפתקת הכדכוד הכחול ופרשת אגודלו של המהנדס.

קונאן דויל תיאר אותו כך: "פקיד גבוה ומוצק... כובע מחודד וחליפת פראק". באיוריו של סידני פאג'ט ניתן לראות כי לברדסטריד יש זקן מלא. אלו הם הפרטים היחידים שידועים על בראדסטריט מהקאנון.

בראדסטריט הופיע בשלושה פרקים בסדרת הטלוויזיה של חברת גראנאדה: האיש מעוות השפה, תוכניותיו של ברוס פארטינגטון (שם החליף את המפקח לסטרייד), והופעה קצרה בפרק הרפתקת אבן המזארין.

## טוביאס גרגסון
בלש בדיוני העובד גם כן בסקוטלנד יארד שהופיע במספר רומנים וסיפורים קצרים. הופעתו הראשונה היא בסיפור חקירה בשני; לאחר מכן הוא הופיע בתעלומה במעון ויסטריה, בהרפתקת החוג האדום, ובמתורגמן היווני. הולמס מכתיר אותו בתואר "הבלש החכם ביותר בסקוטלנד יארד", אולם כאשר משווים זאת ליחסו הכללי של הולמס לבלשי היארד, אין מדובר במחמאה כה גדולה. באחד הסיפורים ווטסון מציין לשבח את התנהגותו הרגועה והמחושבת. יריבו בלוחמה בפשע הוא המפקח לסטרייד.

## סטנלי הופקינס
בלש בדיוני נוסף העובד בסקוטלנד יארד. הוא משתדל ללמוד את שיטותיו של הולמס, ומנסה לישם אותן בחקירות שהוא מנהל. אולם, הולמס מאוד ביקורתי כלפי ניסיונותיו של הופקינס. הופקינס מעביר מספר מקרים להולמס, כולל הרצח באחוזת אביי, תעלומת מצבטי הזהב והרפתקת פיטר השחור. הופקינס הוא שוטר צעיר בדרגת מפקח ולהולמס יש תקוות גדולות באשר לעתידו.

מאריון פרינס, במאמר שכותרתו היא "שרלוק והבן", טוענת שסטנלי הופקינס (ראשי תיבות באנגלית: SH) הוא הבן של שרלוק הולמס (ראשי תיבות זהים).

## המפקח ביינס
בלש בדיוני המשתייך למשטרת סארי ומופיע בסיפור התעלומה במעון ויסטריה. סיפור זה מתחלק לשני חלקים הנקראים (i) החוויה הייחודית של מר ג'ון סקוט אקלס, (ii) הנמר מסאן פדרו.

ביינס הוא הבלש היחיד במדים שמצליח להתקרב להולמס מבחינה כישורי חקירה. בסיפור זה מתברר כי למרות ששני הבלשים חקרו בכיוונים שונים, בסופו של דבר שניהם עלו על עקבותיו של הפושע האמיתי. ביינס נקט בשיטה דומה להולמס ועצר את האדם הלא נכון כאשר הוא מזין את העיתונות במידע לא מדויק על מנת להעניק לפושע האמיתי תחושת ביטחון שגויה. הולמס בירך את ביינס, ואמר לו כי הוא מאמין שיהיו לו הזדמנויות רבות נוספות בסקוטלנד יארד.

## הערות שוליים

*
קטגוריה:דמויות משנה
קטגוריה:רשימות של דמויות ספרותיות
מהמט השלישי

**סולטאן מהמט השלישי** (טורקית **III. Mehmet**; טורקית עות'מאנית **محمد ثالث**,  26 במאי 1566 – 21 בדצמבר 1603) היה הסולטאן השלושה-עשר של האימפריה העות'מאנית, ושלט בה לאחר אביו מוראט השלישי, מ-16 בינואר 1595 ועד מותו בשנת 1603. 

בדומה למעשיו של אביו, למהמט השלישי היו 19 אחים בנים ומתוכם רצח 18 מאחיו, אחד מהם הוברח על ידי ספייה סולטאן ובמקום אחיו החי הכניסו ילד אחר לארון קבורה וכל זאת בלי שמהמט בכלל יודע על כך וזאת על מנת להבטיח את שליטתו באימפריה. בתקופתו רוכז עיקר הכוח השלטוני בידי אמו הוולידה סולטאן ספייה סולטאן (Safiye Sultan). האירוע החשוב בתקופת מלכותו הקצרה היה מלחמתו נגד האוסטרים עליה פיקד באופן אישי, תוך שהוא מביס את יריביו בקרב אגר בהונגריה ב-1596 וכובש את העיר. הוא המשיך וניצח את צבאות אוסטריה וטרנסילבניה בקרב מזקרסטש  שנמשך יומיים, החל מ-24 באוקטובר 1596. למרות הישגים אלה לא התאפיינה תקופת שלטונו באירועים מיוחדים, והוא מת בגיל 37 בשל בריאות לקויה כתוצאה מהרגלי שתייה ואכילה מופרזים. לאחר מותו עלה לשלטון בנו אהמט הראשון.

## מהמט השלישי בתרבות
בספרו הדמיוני לנוער של הסופר הרב מאיר להמן השושנה מסלוניקי, מוצג מהמט השלישי כסולטאן שמחזר אחרי היהודיה אסתר חירייא הפליטה הספרדית שהתיישבה ביוון שהייתה באימפריה העותמאנית, ובעקבות זאת אויביו מתכננים לנקום בו על ההתאהבות ביהודייה, לבסוף בעזרת אסתר וארוסה היהודי הגרמני שלמה הוא מצליח להחלץ מהם, ועד סוף ימיו נמצא בדיכאון בשל אסתר חירייא וזה מילותיו האחרונות .
## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:סולטאני האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:ילידי 1566
קטגוריה:נפטרים ב-1603
צעירי עמי

**צעירי עמי** היא תנועת נוער יהודית-ציונית בצ'ילה שנוסדה בשנת 1979.
ממוזער|230x230px|סמל של צעירי עמי
התנועה פועלת בחסות בית הספר העברי על שם חיים ויצמן בבירה סנטיאגו. התנועה פועלת בימי שבת בין כותלי בית הספר, לפעילות התנועה מגיעים מדי שבת כ-500 חניכים מגילאי הגן ועד גיל 22.

התנועה מקיימת קשר עם תנועת הנוער הציוני.

## עקרונות התנועה
# יהדות
# ציונות
# צופיות
# השפה העברית

## קורס הדרכה
קורס ההדרכה נמשך שנתיים וכל חניכי התנועה בכיתות ט' וי' משתתפים בקורס. לאחר סיום קורס ההדרכה, נשארים בתנועה 5 שנים שבמהלכן הם משמשים בתפקידים שונים: מדריכי קבוצות, ראשי שכבות, חברי ועדות, ראשי ועדות (הנהגת התנועה).

## הוועדות
# ועדת הדרכה
# ועדת קורס הדרכה
# ועדת גזברות
# ועדת חוץ ושיווק
# ועדת תרבות
# ועדת חינוך

## הנהגה
בתחילת כל שנה (חודש מרץ), נבחרת הנהגה חדשה בתהליך בחירות מסודר ששותפים בו כל המדריכים וההנהגה שמסיימת את כהונתה. ההנהגה מורכבת מעשרה חברים:
* **ראש תנועה**
* **סגן ראש תנועה**
* **ראש קורס הדרכה**
* **מרכז הדרכה (מדריכים)**
* **ראש חוץ ושיווק**
* **ראש <span>חינוך</span>**
* **גיזבר**
* **ראש ועדת תרבות**
* **שני מזכירים**
* **שליח** - שליח הסוכנות היהודית שמסייע לתנועה בכל התחומים.

## מבנה התנועה
ימין|800px

## קישורים חיצוניים
* האתר הרשמי של התנועה

קטגוריה:תנועות נוער עבריות
קטגוריה:יהדות צ'ילה
דניאל זיידמן

**דניאל זיידמן** (נולד ב-28 במרץ 1960) הוא רופא ישראלי המתמחה ברפואת נשים ופריון.

זיידמן הוא בוגר בית הספר לרפואה על שם "הדסה" בירושלים והתמחה ברפואת נשים ופריון באגף הנשים והיולדות ב. הוא עבר השתלמות בת שנתיים בכירורגיה של הפריון מטעם "החברה האמריקאית לפריון", המרכז הרפואי של אוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה.

זיידמן פרסם למעלה ממאתיים וחמישים מאמרים בנושא פריון, הפריה חוץ-גופית, כירורגיה אנדוסקופית מתקדמת ומיילדות.

נישא לאורית, ולהם נולדו בת, בן שנפטר בגיל שנה וארבעה חודשים ובן שנרצח ב ליד רעים. מתגורר בתל אביב.

## עיסוקים
* רופא בכיר ביחידה להפריה חוץ-גופית, אגף הנשים והיולדות במרכז הרפואי שיבא, תל-השומר.
* חבר בצוות הניהול של היחידה להפריה חוץ-גופית בבית-חולים "אסותא" בתל אביב.
* פרופסור חבר ומרכז הקורס "רביית האדם" בפקולטה לרפואה על שם סאקלר, באוניברסיטת תל אביב.
* יו"ר החברה הישראלית לאמצעי מניעה ובריאות מינית.
* חבר בוועדת הבחינות להתמחות במילדות וגינקולוגיה.
* עורך עיתון האיגוד הישראלי למיילדות וגיניקולוגיה.

## ספריו
***המדריך המלא לפריון**, הוצאת שוקן.
***1000 שאלות ותשובות על היריון, לידה והתינוק**, הוצאת יבנה.
***אמצעי מניעה: המדריך השלם**, הוצאת ידיעות אחרונות.
***אנדוסקופייה כירורגית גינקולוגית**, הוצאת דיונון.
***מדריך הרווארד לבריאות האישה**, הוצאת שוקן.
***רפואת נשים: אבחון וטיפול בבעיות שכיחות**, הוצאת פרולוג.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גינקולוגים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
אהמט הראשון

**אהמט הראשון** (טורקית **I. Ahmet**; טורקית עות'מאנית **احمد اول**,  18 באפריל 1590 – 22 בנובמבר 1617) היה הסולטאן הארבעה-עשר של האימפריה העות'מאנית, ושלט בה מ-1603 ועד יום מותו.

## ביוגרפיה
אהמט הראשון נולד ב-18 באפריל 1590 למהמט השלישי ולהאנדאן סולטאן. בשנת 1603 מת אביו, ואהמט עלה לשלטון בגיל 13 בלבד ובניגוד לקודמיו חס על חיי אחיו. שנות שלטונו הראשונות התאפיינו בתבוסה בקרבות בהונגריה, דבר שהביא לביטול תשלומי המס האוסטרים שנהגו מאז 1568, ומול הפרסים, להם איבד את השליטה בגאורגיה ואזרבייג'ן.

אהמט הראשון נודע בכישוריו בסייף וברכיבה, בכתיבת שירה ובהיותו דובר מספר שפות. הוא היה מוסלמי אדוק והוציא חלק ניכר מעושרו למטרות דתיות. בין היתר השיב את האיסור על צריכת אלכוהול וניסה לכפות השתתפות בתפילות יום שישי ומתן צדקה לעניים.

הוא מת מטיפוס הבהרות ב-22 בנובמבר 1617, ונקבר במאוזוליאום סמוך למסגד הכחול באיסטנבול, אשר נבנה בהוראתו ונקרא על שמו - "סולטאנאהמט" (Sultanahmet Camii). במאוזוליאום קבורה גם אשתו קסם סולטאן. במקומו עלה לשלטון אחיו מוסטפא הראשון, ואחרי כן שלושה מבניו של אהמט הראשון - עות'מאן השני, מוראט הרביעי, ואבראהים הראשון.

## קישורים חיצוניים

* 
ימין|ממוזער|250px|אהמט הראשון

קטגוריה:סולטאני האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:ילידי 1590
קטגוריה:נפטרים ב-1617
עות'מאן השני

**עות'מאן השני** (בטורקית **II. Osman**; בטורקית עות'מאנית **عثمان ثاني**, 3 בנובמבר 1604 – 20 במאי 1622) או "עות'מאן הצעיר" (Genç Osman) היה הסולטאן השישה-עשר של האימפריה העות'מאנית, ושלט בה כ-4 שנים, מ-26 בפברואר 1618 ועד יום מותו.

## ביוגרפיה
עות'מאן השני נולד בארמון טופקאפי, כבנו של הסולטאן אהמט הראשון ואשתו הראשונה, מהפירוז , האם דאגה לחינוכו ולכן חוץ מהטורקית בה התחנך הוא שלט בשפות רבות כולל ערבית, פרסית, יוונית, לטינית, איטלקית ואף בשפת הסימנים הטורקית. עם מותו של האב עלה לשלטון אחיו של אהמט הראשון ודודו של עות'מאן השני – מוסטפא הראשון. מוסטפא הראשון סבל מהפרעה נפשית כלשהי ולכן, לאחר ששלט על האימפריה באופן רשמי במשך כשלושה חודשים, הוא הודח ועות'מאן השני מונה תחתיו ב-1618, בגיל 14 בלבד. למרות גילו הצעיר הוא הוכיח את עצמו כמנהיג מוכשר וחתם על הסכם סרב , הסכם שלום עם הספווים ובכך השיג שקט בגבולה המזרחי של האימפריה. מאידך, כחלק ממלחמות המגנאטים המולדביות  הוא הוביל את צבאו בפלישה לפולין, ספג מפלה ניצחת בקרב חוטין  בשנת 1621 וחזר לקונסטנטינופול בבושת פנים, והאשים את היניצ'רים בהפסד בקרב.

עות'מאן השני היה הסולטאן הראשון שהכיר בנזק להתקדמות האימפריה לו גרם חיל היניצ'רים וסגר את בתי הקפה של חיילי הכוח בו נהגו להפגש ולתכנן את מזימותיהם. בנוסף הוא החל לתכנן את הקמתו של כוח צבאי חדש, נאמן, שיהיה מבוסס בעיקר על טורקים ומוסלמים. כתוצאה מכך היניצ'רים השתלטו על הארמון, כלאו את הסולטאן במבצר ידיקולו  והוציאו אותו להורג לאחר מאבק קצר. לגבי אופן מותו יש שתי גרסאות – לפי גרסה אחת הוכה במכת גרזן ולאחר מכן חנקו אותו הקמים עליו במיתר קשת; ולפי הגרסה האחרת מחצו את אשכיו ואז חנקו אותו בחבל.

עות'מאן השני הקדים את זמנו וחיסול חיל היניצ'רים הצליח רק לאחר יותר ממאתיים שנה.

;משפחתו
לפי הידוע, היה נשוי לשלוש נשים, נולדו לו שלושה ילדים אולם כולם מתו כילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סולטאני האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:ילידי 1604
קטגוריה:נפטרים ב-1622
מוראט הרביעי

**מוראט הרביעי** (בטורקית **IV. Murat**; בטורקית עות'מאנית **مراد رابع**,  27 ביולי 1612 – 8 בפברואר 1640) היה הסולטאן השבעה-עשר של האימפריה העות'מאנית, ושלט בה מ-8 בספטמבר 1623 ועד יום מותו.  הוא נחשב לשליט חזק ואכזר, ששיקם את סמכותה של המדינה לאחר מספר סולטאנים חלשים. תקופת שלטונו זכורה בעיקר בשל המלחמה העות'מאנית-ספווית, שתוצאותיה הביאו לחלוקת הקווקז בין שתי האימפריות למשך כ-200 שנה, ובד בבד הניחו את היסודות לגבולות המודרניים של טורקיה, איראן ועיראק.

## ביוגרפיה
מוראט הרביעי היה בנו של הסולטאן אהמט הראשון והוולידה סולטאן היווניה קסם סולטאן (Kösem Sultan). הוא הומלך בגיל 11 בלבד לאחר שדודו החולה מוסטפא הראשון הודח מהשלטון בפעם השנייה. בשנות שלטונו המוקדמות שלטה באימפריה אימו, קסם סולטאן כעוצרת. שנים אלה התאפיינו באנרכיה - הספווים פלשו לאימפריה במזרח, התקוממויות התרחשו בצפון אסיה הקטנה ובשנת 1631 תקפו היניצ'רים את הארמון והרגו מספר אנשים, בהם הווזיר הגדול. כדי להימנע מגורלו של אחיו עות'מאן השני, שהוצא להורג באכזריות בידי היניצ'רים, החליט מוראט הרביעי לבסס את שלטונו ורצח שלושה מאחיו.
ממוזער|מוראט הרביעי בגיל צעיר
מוראט נלחם בשחיתות, הנהיג בקרה על הוצאות השלטון, ובשנת 1632, אסר על עישון טבק ואופיום וסגר את בתי הקפה, שנחשבו למוקדים של חתרנות פוליטית. באותה שנה, כפי שציין ההיסטוריון דימיטריה קנטמיר, הוא אף התיר באופן חסר תקדים את מכירתו וצריכתו של אלכוהול, כולל למוסלמים. עם זאת, בשנת 1634, לאחר שהבין את הסכנות הכרוכות בצריכת יין – (מוראט עצמו היה חובב גדול של יין בעברו) – הוא הפך את המדיניות על פיה, אסר על מכירת אלכוהול ושתייתו, וציווה על סגירת כל הפאבים והטברנות. האיסור נאכף בחומרה קיצונית, והעונש על הפרתו היה הוצאה להורג. מוראד גם החזיר את תקנות המשפט למעמדן באמצעות ענישה מחמירה במיוחד, כולל עונש מוות. באחת הפעמים, הוא אף חנק את הווזיר הגדול משום שהלה הכה את חמותו.

מוראט נודע בממדיו הגופניים הגדולים, בכוחו הפיזי הרב ובכישרונו בהיאבקות ובלוחמת מגע. הוא היה משורר ומלחין, וגם נהג לחוד חידות לסובביו. מוראט הקדיש תשומת לב רבה לאדריכלות, ובתקופתו נבנו מספר מבנים חשובים ברחבי האימפריה.[ממוזער|[מיניאטורה|מינאטורה עות'מאנית המציגה את מוראט הרביעי בסעודה]]
מוראט הרביעי כבש חזרה את אזרבייג'ן ואת ירוואן מידי הספווים ב-1635 ואת תבריז ובגדאד ב-1638. שנה לאחר מכן נחתם הסכם קסר-אה שירין  עם הספווים, ובו הוסדר קו הגבול בין שתי האימפריות. מוראט הרביעי היה הסולטאן היחיד מאז סולימאן הראשון שהראה יכולת פוליטית וצבאית מרשימה, וגם היה אחרון הסולטאנים אשר לחמו בקרב עם חייליהם. לאחר מסעו למסופוטמיה, שבמהלכו גם דיכא את כל ההתקוממויות ברחבי אנטוליה, הוא שב לאיסטנבול ומת ב-1640 משחמת הכבד, בטרם מלאו לו 28 שנים.

על פי שמועות, כששכב על ערש דווי, הורה מוראט להוציא את אחיו אבראהים להורג, כנראה משום שסבר כי אבראהים לוקה בנפשו ואיננו כשיר לשלוט. עם זאת, מאחר שכל חמישה עשר בניו של מוראט מתו בילדותם לפני מות אביהם, משמעות הוצאתו להורג של אבראהים הייתה קץ השושלת העות'מאנית, ולכן ההוראה לא יצאה לפועל ועם מות מוראט, אחיו אבראהים עלה לשלטון.
ממוזער|מוראט הרביעי

## קישורים חיצוניים
* 
* ..
* 

קטגוריה:סולטאני האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:טורקים ממוצא יווני
קטגוריה:ילידי 1612
קטגוריה:נפטרים ב-1640