open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קנטוס פירמוס

במוזיקה, **קנטוס פירמוס** (מלטינית: **cantus firmus**, "שיר קבוע"; ברבים: "קנטוס פירמי") הוא מלודיה קיימת, היוצרת את היסוד לחיבור פוליפוני ומובלטת, במקרים רבים על ידי נגינתה בצלילים ממושכים.
 
הלחנה תוך שימוש בקנטוס פירמוס הייתה טכניקה מקובלת במוזיקה של ימי הביניים, שם היוותה בסיס לאורגנום כמו גם למוטטים של המאות ה-13 וה-14. ביצירות אלה הקנטוס פירמוס נלקח במקורו מן המזמור הגרגוריאני וסיפק את החומר המלודי הקבוע, הנע בצלילים ארוכים, שסביבו הולחנו קווים מקושטים יותר, אינסטרומנטליים ו/או ווקליים. (קו זה הוקצה בדרך כלל לטנור, מן הפועל הלטיני tenere, להחזיק). 

בראשית הרנסאנס ערכו המלחינים ניסויים בדרכים אחרות להשתמש בקנטוס פירמוס, כגון הכנסתו לתוך כל אחד מן הקולות כנושא קונטרפונקטי (תימה), שימוש בו במקצבים שונים, ושימוש בנעימות חילוניות בתור קנטוס פירמי, אפילו במוזיקת קודש.

קרוב לוודאי שהנפוצה ביותר בשימוש מבין מלודיות הקנטוס פירמוס החילוניות הייתה L'homme armé ("האיש החמוש"), שלה מוכרים מעל 30 עיבודים. מבין רבי האמנים של הרנסאנס, רובם חיברו לפחות מיסה אחת על המלודיה הזאת, ונוהג זה נמשך עד המאה ה-17, ביצירה מאוחרת של קריסימי. היו שגרסו ש"האיש החמוש" מייצג את המלאך מיכאל, ואילו אחרים החזיקו בדעה שזהו בסך הכול שמו של בית מרזח פופולרי (Maison L'Homme Arme) סמוך למגורי גיום דופאי בקמבריי. דוגמאות חילונית נוספות הן "Mille regretz" ,"The western wynde" ו"Fortuna Desperata". 

חיבור מוזיקה לקנטוס פירמוס היה כלי פדגוגי חיוני ב"גראדוס אד פרנסוס" של יוהאן יוזף פוקס ויצר את הבסיס להוראת סוג הקונטרפונקט שלו.   

מלחינים גרמנים בתקופת הבארוק בגרמניה, בייחוד באך, השתמשו במלודיות כוראליות כקנטוס פירמי. בפרק הפותח של המתאוס פסיון של באך, הכוראל "Lamm Gottes, unschuldig" מופיע בצלילים ארוכים, בשירת מקהלת נערים נפרדת "אין ריפיינו" (בהרכב מלא).

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ביצוע אותנטי
קטגוריה:מוזיקה כנסייתית
ניסן כהן

**ניסן כַּהַן** (בהונגרית: **Kahán Niszon**  25 באוקטובר 1883, לבוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 18 באפריל 1949, תל אביב, ישראל) היה מראשי התנועה הציונית בהונגריה ופעיל בתנועת הצלת יהדות הונגריה בזמן מלחמת העולם השנייה.

## קורות חייו

נולד בלבוב שבגליציה, כבן לשמואל כהן, יליד הונגריה, ולאם ילידת פולין, גדל בטרנסילבניה ולמד משפטים באוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) ואוניברסיטת לבוב. בשנת 1901 ייסד, בעידוד ותמיכת בנימין זאב הרצל, את תנועת הנוער הציונית "עבריה" שהייתה הראשונה מסוגה בהונגריה והמשיכה בפעולתה עד שנת 1940. בשנת 1903 ייסד את תנועת הסטודנטים הציונית "מכביאה" ממנה צמחו רוב מנהיגי הציונות בהונגריה.

כהן השתתף בייסוד הסתדרות ציוני הונגריה, והיה חבר בהנהלה הארצית שלה עד לשנת 1944. במשך תקופה זו ניהל בהתנדבות את מחלקת הארגון וההסברה של התנועה, ובחלק מהתקופה אף היה נשיא התנועה. במסגרת פעילותו השתתף בכל הקונגרסים הציוניים משנת 1911 ועד שנת 1939 ועמד בקשר שוטף עם מנהיגי התנועה הציונית כמו דוד וולפסון, שמריהו לוין ומקס נורדאו. כאשר התנועה הוכרזה כלא חוקית בשנת 1919 ארגן את פעילותה המחתרתית והצליח בסיוע הסוכנות היהודית לקבל היתר מהממשלה ההונגרית ללגליזציה של התנועה בשנת 1927.

כהן ייצג את התנועה הציונית במוסדות הקהילה היהודית בהונגריה והיה לו חלק משמעותי בהחדרת הוראת העברית בבתי הספר היהודיים במדינה. בתפקידו בנשיאות האיגוד הארצי להצלת יהודים נפגעי רדיפות היה פעיל בפעולות ההצלה של יהודי הונגריה.

אשתו גיזלה (גיזי) כהן, לבית מונק, הייתה ממיסדות ויצו בהונגריה, ושימשה כנשיאת הארגון. הוא עלה לארץ ישראל עם משפחתו בספטמבר 1945 והתיישב בחיפה.
ניסן כהן נפטר ב-18 באפריל 1949, ונקבר בחוף הכרמל בחיפה.

### הנצחה
על שמו נקרא רחוב ניסן בשכונת רמת החייל בתל אביב.

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילים ציונים בהונגריה
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:משפטנים יהודים הונגרים
קטגוריה:עורכי דין יהודים הונגרים
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ניצולי רכבת ההצלה של קסטנר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:משפחת כהנא הלר
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1883
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1883
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1949
נברן שדות

ממוזער|Microtus californicus
ממוזער|Microtus subterraneus
ממוזער|icrotus pennsylvanicus
**נברן שדות** (שם מדעי: *Microtus*) הוא סוג של נברן מתת משפחת הארוויקוליים שבמשפחת האוגריים. בסוג זה יש 40 מינים ביניהם המין נברן השדה (*Microtus guentheri*), המצוי גם בישראל.

## תיאור כללי
גופו של נברן השדות מכונס ודמוי גליל ומכוסה בפרווה סמיכה. רגליו וזנבו קצרים, עיניו ואוזניו קטנות.

נברן זה חי בדרך כלל מתחת לפני הקרקע במאורות, והוא עולה לפני הקרקע רק כדי ללקט מזון. הוא ניזון מזרעים ומעשב, שאותם הוא מכרסם בשיניו, שנשארות חדות ומושחזות כל ימי חייו.

## רבייה
נברן השדות מתרבה במהירות. הנקבה מגיעה לבגרות מינית בגיל 25 יום והריונה נמשך 21 ימים ובסופו של דבר היא ממליטה בין 6–10 גורים.

לנברנים השדות אין עונת רבייה מכיוון שההיריון הוא פעמיים בשנה וכך יוצא שכל השנה יש רבייה. דוגמה לכך היא תופעה המכונה שנת העכברים שבה יש רבייה עצומה והשמדת יבולים גדולה.

## מינים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אוגריים
אידו של מארס

[שמאל|ממוזער|250px|הכתובת "אידו של מארס" מופיעה על מטבע של [מרקוס יוניוס ברוטוס|ברוטוס המציין את רציחת הרודן]]
**אידו של מארס** (לטינית: Idus Martiis) הוא כינוי בלוח השנה הרומי ליום ה-15 בחודש מארס. מונח זה משמש כיום כמטבע לשון שפירושו זמן מועד לפורענות.

## פירוש הביטוי
המילה martiis (מרטיוס Martius) מציינת את שם החודש, ואילו מקורה של המילה "אַיִד" (ides) במילה האטרוסקית שמשמעה "לחלק". באותה עת, לוח השנה לא היה מחולק לשבועות. לכל חודש בלוח השנה הרומי היו שלוש נקודות ציון:

* ה**קלנדה** (Kalenda), היום הראשון של החודש.
* ה**נונה** (Nona), היום החמישי או השביעי של החודש (תלוי באורך החודש).
* ה**אידוס** (Idus), היום ה־13 (של רוב החודשים) או ה־15 (של החודשים מרץ, מאי, יולי ואוקטובר).

מקור המלים 'קלנדה' ו'אידוס' באטרוסקית. הרומים נקטו לרוב לשון רבים: Kalendae, Nonae, Idus. ימים אלה נתנו את שמם לשאר ימות השנה:
* יום שלפני אחד הימים בעלי השם נקרא על שם היום שאחריו. למשל, 31 במרץ הוא "היום הקודם לקלנדת אפריל" ("PRIDIE KAL APR").
* שאר הימים נקראו לפי ספירה אל היום בעל השם הבא (כלומר, ספירה לאחור), בספירה **הכוללת** את אותו יום בעל השם. למשל, 30 במרץ הוא "היום השלישי לפני הקלנדה של אפריל" ("AD III KAL APR").
בחירת התרגום אֵידוֹ של מארס במקום אִידוּס של מארס נובעת מהמילה העברית "" שמשמעה או חג (ואז הכוונה חגו של האל מארס), או אסון (ואז המשמעות נגזרה כנראה מהאסון שקרה ליוליוס קיסר ביום זה).

## מאפייני היום
ברומא העתיקה יום זה היה יום חגו של האל מארס ונערך בו מצעד צבאי לכבודו. כמו כן, היה זה היום האחרון לתשלום חובות.

בשנת 44 לפנה"ס יוליוס קיסר נרצח באידו של מארס. על פי פלוטרכוס, הוא הוזהר מיום זה מפי חוזה עתידות:

הביטוי נפוץ בשל השימוש שעשה בו ויליאם שייקספיר במחזהו **"[[יוליוס קיסר (מחזה)|יוליוס קיסר]]"**, שנכתב בשנת 1599. במחזה אומר חוזה בכוכבים את הביטוי "היזהר מאידו של מארס" (beware the ides of march) כדי להזהיר אותו מפני מועד הירצחו.

הרומן "אידי מארס", מאת הסופר תורנטון ויילדר, עוסק בדמויות ואירועים שהובילו לרציחתו של יוליוס קיסר.

### מטבע לשון
בספרה של ג'ין ובסטר, "אבא ארך רגליים", נעשה שימוש בביטוי זה (בתרגום העברי "אידיו של מרס") כדי לציין את התאריך הגורלי של הבחינה בלטינית.

הסרט ההוליוודי "The Ides of March" משנת 2011 (בעברית נקרא "משחקי שלטון"), שנכתב והופק על ידי ג'ורג' קלוני, מתכתב בתסריט עם הרעיון שחודש מארס נועד לפורענות בזירה הפוליטית.

## קישורים חיצוניים

* אידו של מארס

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חגים ומועדים
קטגוריה:ביטויים
קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
קטגוריה:רומא העתיקה
קטגוריה:רומא העתיקה: דת
קטגוריה:יוליוס קיסר
קטגוריה:אירועים בחודש מרץ
ג'ושוע קרני מילנר

**ג'ושוע קרני מילנר** (באנגלית: **Joshua Kearney Millner**, ידוע גם בשם **ג'רי מילנר**; נולד ב-5 ביולי 1847 - 16 בנובמבר 1931) היה קלע בריטי.

מילנר זכה במדליית זהב באולימפיאדת לונדון שנערכה ב-1908 בירי חופשי למרחק 1,000 יארד. הוא זכה בגיל 61 וארבעה ימים, ובכך היה למדליסט הזהב המבוגר ביותר בזמנו. שיאו נשבר על ידי אוסקר סוואן, אך מילנר נותר אחד מזוכי מדליית הזהב המבוגרים ביותר אי פעם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ספורטאים בריטים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קליעה
קטגוריה:אלופים אולימפיים מבריטניה
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת לונדון (1908)
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1847
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1931
מאמץ מתיחה

שמאל|ממוזער|160px|מאמץ המתיחה במוט בעל שטח חתך <math>A </math> ותחת כח <math>P </math>
שמאל|ממוזער|210px|דיאגרמת מאמץ-מעוות אופינית לפלדה רכה
שמאל|ממוזער|210px|דיאגרמת מאמץ-מעוות אופינית למתכת ללא נקודת נזילה
שמאל|ממוזער|210px|דיאגרמת מאמץ-מעוות אופינית לחומר פריך
**מתיחה** היא תופעה הנוצרת בפעולה של זוג כוחות הפועלים לאורך ציר פעולה אחד בכיוון מנוגד זה לזה וכלפי חוץ. **מאמץ מתיחה** הוא כוח המתיחה מחולק בשטח החתך של החלק המועמס בכוח המתיחה. חלקים הנדסיים העומדים למתיחה הם מוטות, כבלים, חבלים וכדומה. '''חוזק''' **מתיחה** נקבע לפי **המאמץ המרבי** שהחלק הנתון למתיחה יכול לשאת לפני שהוא נכשל. מאמץ המתיחה הוא ערך בסיסי חשוב בהנדסה ממנו נגזרים מאמצים מותרים בכפיפה, בלחיצה, בקריסה, בגזירה ובפיתול. מבחן המתיחה נותן ערך אמין לחוזק של חומרים וההתנהגות שלהם תחת עומס.

## תיאור מתמטי
מאמץ המתיחה:
:\ \sigma = \frac{P}{A}
*P  - כח המתיחה
*A  - שטח החתך
*\sigma - מאמץ המתיחה

חוק הוק מציג הקשר בין מאמץ למעוות יחסי:
:\sigma = E \varepsilon
*E - מודול האלסטיות
*\varepsilon - מעוות יחסי

במוט המועמס למתיחה, המעוות הוא ההתארכות היחסית:
:{\varepsilon}= \frac{\Delta L}{L}
*L - אורך החלק
*{\Delta L} - השינוי באורך

## דיאגרמת מאמץ מעוות

הדיאגרמות מציגות את היחס בין מאמץ המתיחה לבין מעוות המתיחה.

**הגרף הראשון** מציג התנהגות של מוט פלדה רכה תחת עומס מתיחה. בנקודה מספר 2 נמדד מעוות ללא הגדלת העומס. זהו מאמץ הכניעה או מאמץ הנזילה. המאמץ בנקודה 4 קטן מהמאמץ המרבי בגלל היווצרות צוואר בדגם הנמתח, הקטנת שטח החתך של המוט המועמס למתיחה. גבול הפרופורציוניות הוא מאמץ נמוך ממאמץ הנזילה ובו ההתנהגות של המאמץ, מעוות מתוארת על ידי קו ישר ואין מעוות שיורי. בהסרת העומס נעלם המעוות והמוט חוזר לגודלו הראשוני.

בחומר אלסטי-פלסטי:
:1. מאמץ מרבי
:2. מאמץ נזילה או מאמץ הכניעה
:3. מאמץ הרס
:4. התחזקות החלק עם הגדלת המעוות
:5. היווצרות צוואר בדגם
תחום האלסטיות הוא התחום בו התיאור של עקומת מאמץ - מעוות בצורת קו ישר והוא בקרוב מהראשית עד אזור מאמץ הכניעה. בחומרים שאזור הכניעה איננו ברור כמו בפלדה ואיננו מוצג בצורת נזילה, מגדירים בדרך כלל את נקודת הכניעה כנקודה בה המעוות היחסי שווה למעוות בשעור 0.2%.

**הגרף השני** מציג התנהגות של מוט אלומיניום תחת עומס מתיחה. ברוב החומרים אין רואים תופעה של כניעה או נזילה כמו שרואים בפלדה והיא מוגדרת כמעוות יחסי בשעור של 0.2%.

:1. מאמץ מרבי
:2. מאמץ נזילה או מאמץ הכניעה
:3. גבול הפרופורציוניות
:4. מאמץ הרס
:5. מעוות שיורי בשעור של 0.2%

**הגרף השלישי** מציג התנהגות של חומר פריך כמו בטון או כמו יצקת ברזל תחת עומס מתיחה.

:1. מאמץ מרבי
:2. הרס

## חוזק של מספר חומרים לדוגמה

## לקריאה נוספת

*Timoshenko S., Strength of Materials, 3rd edition, Krieger Publishing Company, 1976. 
*Shames I.H., Cozzarelli F.A., Elastic and inelastic stress analysis, Prentice-Hall, 1991, 


## קישורים חיצוניים

*דרך החומר
*עקומות מאמץ מעוות
*מאגר נתונים של חומרים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סטטיקה
קטגוריה:הנדסה אזרחית
קטגוריה:הנדסת חומרים
קטגוריה:הנדסת מכונות
מרק ורשבסקי

**מרק מרקוביץ ורשבסקי** (בכתיב יידי: **מאַרק וואַרשאַווסקי**; ברוסית: **Марк Маркович Варшавский**; ) היה משורר, מלחין וזמר יידיש עממי רוסי-יהודי.

## קורות חיים

ורשבסקי, יליד אודסה, קיבל חינוך מסורתי, למד בחדר והשלים את לימודיו בישיבה, ובמקביל החל ללמוד גם לימודים כלליים. משהצליח בבחינות האקסטרניות שלו, החל ללמוד משפטים באוניברסיטת קייב והתפרנס כעורך דין בעיר זו.

ורשבסקי היה אמן טבעי ומבורך, וכבר מגיל מאוד צעיר כתב, הלחין ושר שירי עם שחיבר, שזכו להצלחה בין קרובי משפחה וידידים. הוא לא ראה עצמו כיוצר שחי מיצירתו, אבל השמועות על כישרונו הגיעו אל שלום עליכם, ביאליק וחבורתם, שישבה באודסה ובסביבתה. שלום עליכם התלהב מאוד משיריו ופזמוניו, ופרסם אותו ואת יצירתו ברחבי העולם היהודי – קודם באוקראינה ובמזרח אירופה, ואחר כך ברחבי העולם. שיריו הגיעו כמובן גם לארץ ישראל, תורגמו לעברית, ונחשבים עם מחברם, בין אבני היסוד של הזמר העברי.

ורשבסקי החל להופיע בפומבי, בעצרות עם ציוניות, נשפים וכנסים, ושיריו זכו לתהודה עצומה. עד כדי כך התחבבו על קהל השומעים, שאחדים מהם נחשבו לשירי עם אמיתיים, שמחברם הוא אלמוני. שירו העברי הידוע ביותר הוא "אלף בית", תרגום של שירו היידי הנודע "אויפן פריפעטשיק ברענט א פייערל" (יידיש: "על האח בוערת אש קטנה").

שיריו של ורשבסקי, שינקו ממקורות עממיים, היו גם בעלי צביון עממי מובהק, לשון פשוטה ומתנגנת, ורוח של תקווה וניחומים, שהמתיקו את חייהם הקשים של ההמונים היהודיים במזרח אירופה.

שיריו נאספו ונדפסו ביידיש, קודם בוורשה, ואחר כך גם באודסה, ניו יורק ובואנוס איירס. בבית הספרים הלאומי מצויים כמה ממקבצי השירים שלו ביידיש. לשירי ורשבסקי יש גם הד בתולדות הזמר העברי.

נפטר בקייב ב-1907.

## מיצירותיו ועליהן בבית הספרים
* יואל אנגל, שלום עליכם, מ"מ וארשבסקי, **מכתבים על המוזיקה היהודית ** (תרגום והסברים: מנשה רבינא), תל אביב: דבר, 1941.
* **דער אלף בית**, שירו המפורסם של מארק ווארשאווסקי (עיבוד לקול ופסנתר: הנרי רוסוטו), ניו יורק: 1918.
* מרק ורשבסקי, **יודישע פאלקס ליעדער פון מ. מ. ווארשאווסקי** (יידיש: שירי עם יהודיים מאת מ"מ ורשבסקי), ניו יורק: 1918.
* לוי יצחק קופר, **די מיזינקע אויסגעגעבן,** המנהג והמנגינה השיר והמשורר (יצא לאור לרגל נישואי ... די מיזינקע ידידה רבקה קופר... עב"ל .. שלום פינחס ויסברג...), ירושלים: תשס"ו.

## קישורים חיצוניים

* 
* מיצירותיו של מרק ורשבסקי לצפייה ולהורדה בארכיון האינטרנט
* יוסף ספיבק, ראשי פרקים בתולדות הזמר העברי, הגיגי גבעה, ה', תשנ"ז, באתר "דעת"
* 
* 
* דיוקנו של ורשבסקי
* דוד אסף, '"קטן וחמים"? – השיר "אויפֿן פּריפּעטשיק" והשינוי בדימויו של החדר', עמנואל אטקס ודוד אסף (עורכים), החדר: מחקרים, תעודות, פרקי ספרות וזיכרונות, המכון לחקר תולדות יהדות פולין ויחסי ישראל-פולין – אוניברסיטת תל אביב (פרסומי המרכז לחקר התפוצות על שם גולדשטיין-גורן); בית שלום עליכם, תש"ע, עמ' 111–130, באתר של דוד אסף
* מיכאל לוקין, 'על הפּריפּעטשיק של שיר-עם לירי מסורתי', ישראל ברטל [ואחרים] (עורכים), **חוט של חן: שי לחוה טורניאנסקי**, מרכז זלמן שזר; האוניברסיטה העברית בירושלים – המרכז לחקר תולדות יהודי פולין ותרבותם, תשע"ג, עמ' 511–538, באתר academia.edu
* 
* 
* Free song lyrics in Yiddish and sheet music by Mark Warshawsky

קטגוריה:משוררים יהודים אוקראינים
קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:זמרים יהודים אוקראינים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:עורכי דין יהודים אוקראינים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייב
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1848
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1907
מגדלי אקסצ'יינג'

שמאל|ממוזער|250px|הבור שנחפר במגרש; צילום מ-2011
**מגדלי אקסצ'יינג**' (**Exchange**), או בשמם הקודם **מגדל עלית**, הוא פרויקט הכולל שני גורדי שחקים וממוקם מול מגדל משה אביב ומתחם הבורסה ברמת גן. המגדל הגבוה, אשר ישמש למגורים, כולל 61 קומות - 3 קומות מסחר, קומת ביניים, 55 קומות מגורים ו-2 קומות טכניות - שבהן יהיו 355 יחידות דיור, ומתנשא לגובה של 206 מטרים. המגדל הנמוך יותר אשר ישמש למשרדים, כולל 50 קומות ומתנשא לגובה של 198 מטרים.

הפרויקט נבנה על מגרש בן 15 דונם בו היה מפעל עלית אשר פונה בשנת 2007.

במקום מתוכנן שימור של חלק ממפעל השוקולד שככל הנראה יתפקד כמוזיאון. בתחילת חודש יוני 2009 נחנכה בחלק המעוגל של המבנה המקורי של המפעל המחלקה החדשה לאמנות רב תחומית של בית הספר לעיצוב שנקר.

## היסטוריה
בשנת 2006 רכשו חברת קרסנט הייטס וקבוצת טראמפ את המגרש משטראוס גרופ תמורת 44 מיליון דולר, ותכננו לבנות בו מגדל ששמו "טראמפ פלאזה טאוור", על שם דונלד טראמפ. חברת אזורים וקבוצת משקיעים רכשו בשנת 2007 את זכויות הבנייה במגרש מקבוצת קרסנט הייטס תמורת 80 מיליון דולר. הם תכננו לבנות עליו מגדל בודד בעלות של 175 מיליון דולר ובגובה של 270 מטרים ו-74 קומות שהיה הופך אותו לגבוה ביותר בישראל, במקום מגדל משה אביב. המגדל היה אמור לשלב משרדים ומגורים ובשנת 2008 אף פורסם כי יזמי המגדל ביקשו לאשר הגבהתו לגובה של 280 מטרים ו-85 קומות. בשנת 2009 הקפיאה חברת אזורים את העבודות על המגדל בגלל חולשת שוק הנדל"ן בהשכרת משרדים.

ביוני 2012 אישרה הוועדה המקומית לתכנון ובנייה את שינוי תוכנית הבנייה כך שבמקום מגדל אחד ייבנו מגדל מגורים גבוה שיבנה על ידי אזורים, ובניין משרדים נמוך שיבנה על ידי שאר המשקיעים, קבוצת יהלומנים פרטית. עבודות הבינוי היו אמורות להתחיל בשנת 2013 ולהימשך שלוש שנים וחצי.

באפריל 2014 פורסם כי תוכנית המגדל הגבוה עודכנה כך שיכלול 65 קומות בגובה של 256 מטרים. המגדל הגבוה ישמש למגורים בלבד ויכלול 338 דירות.

במרץ 2015 הודיעה חברת אזורים על ביטול התוכנית לבניית המגדל הגבוה, עקב עיכובים בקבלת היתר בנייה מהעירייה.

ביולי 2016 חזרה והפקידה הוועדה המחוזית את תוכניות הבינוי למתחם שיכללו מגדל מגורים בן 60 קומות, מגדל משרדים בן 45 קומות וכן צמד מגדלים שאמורים להיות בגובה של כ-30 קומות שהראשון ביניהם כבר נמצא בבנייה מתקדמת ומיועד לאכלוס עד תום 2017.

ביולי 2020 הושלמה יציקת המפלס התחתון והחלו רשמית עבודות הבניה על המגדל.

לקראת סוף שנת 2023 הגיעו צמד המגדלים לגובהם הסופי ומגדל המגורים הפך למגדל השני בגובהו ברמת גן (אחרי מגדל משה אביב) ולמגדל המגורים השני בגובהו בישראל (אחרי מגדל Hi Tower בגבעתיים).

ב-19 ביוני 2025 נגרם נזק לחיפוי המבנה בעקבות פיצוץ של טיל ששוגר מאיראן והתרסק ברחוב סמוך.

## ראו גם
*גורד השחקים הגבוה בישראל
*מגדל משה אביב
*גורדי שחקים בישראל

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתחם הבורסה
עלית
עלית
עלית
קטגוריה:רמת גן: בתי מגורים
קטגוריה:ישראל: גורדי שחקים עתידיים
קטגוריה:כביש 481
דיברה תורה כלשון בני אדם

הביטוי **דיברה תורה כלשון בני אדם** מופיע אצל חז"ל פעמים מספר, כמבטא את העובדה שעל אף שהתורה היא אלוהית, הרי לשונה היא כלשון בני אדם.

אצל חכמי ימי הביניים (הראשונים), הורחב ביטוי זה, ואומץ במיוחד כדי להסביר לשונות של הגשמת האל בכך שהן באו "לשׂבר את האוזן" כדי שבני האדם יבינו את הדברים הנאמרים כלפי האל המופשט, ובקבלה הורחב ביאור זה ללמוד את תורת האלוהות מלשון ומגוף בני האדם.

## משמעות המושג אצל חז"ל
בחז"ל מופיע הביטוי בכעשרים מקומות, ובהם הוא מובא כדי להסביר מדוע תנא מסוים אינו דורש את הלשון הכפולה בה הפסוק משתמש (למשל,  ו). ההסבר לכך הוא שעל אף אלוהיותה של התורה היא "דיברה כלשון בני אדם", ובני אדם מדברים בכפל לשון לפעמים לתפארת המליצה או כדי לחזק את ציוויים.

העניין שנוי במחלוקת – האם מקבלים את הטענה שהתורה דיברה בלשון בני אדם וממילא אין צורך למצוא דרשה נסתרת בדברי התורה, או שחייבים לדרוש כל מילה ומילה. מכיוון שהעניין שנוי במחלוקת, כאשר התלמוד משתמש בטענה מעין זו, הוא לרוב יביא את הדעה השנייה ("אידך מאן דאמר") שחולק על הטענה, ויסביר לשיטתה את הדרשה הנדרשת מהפסוק ומהיכן הדעה הראשונה דורשת את הדרשה האחרונה.

דוגמה:

וכן להפך, שהגמרא כן דנה רק בלשון בני אדם נמצא ב. עיינו שם.

## משמעות המושג אצל הראשונים
בקרב ראשונים המצדדים בתורת שלילת התארים יוחסה לביטוי משמעות שונה בתכלית, כאשר הוא שימש להסבר השימוש בתורה בביטויים המגשימים את האל. התייחסות נודעת למושג זה מצויה במורה נבוכים של הרמב"ם:

והמהדיר העיר שם:

שוורץ מציין שם כי קדמו לרמב"ם בהוראת ביטוי זה רבנו בחיי אבן פקודה בחובות הלבבות, רבי יהודה הלוי, ר' אברהם אבן דאוד ויהודה בן קוריש.

## בקבלה ובחסידות
על פי הקבלה, הלימוד מלשון התורה אינו דרכו אלא גם הלשון כשלעצמה היא מערכת מדויקת של דימויים שעל ידה מבינים נושאים שונים בקבלה ותורות שונות באלוהות. לדוגמה, על פי תורת הראשונים, הפסוק  נלמד כמשל – שדברה תורה בלשון בני אדם. התורה השתמשה בלשון נפיחה אף שאינה שייכת אצל הקב"ה, שאין לו גוף.

בתורת הקבלה והחסידות נלמד מכך, שכמו שיש נפיחה במובן האנושי, כך יש מעין זה ברוחניות – אלוהים נפח את נשמת האדם. כשם שבנפיחה באדם, הנפיחה מגיעה מעומק נשמתו ונשימתו, אך אינה מוגבלת באותיות של דיבור או צעקה, כך נפיחת הקב"ה באדם הראשון היא מעצמותו ומדרגתו העליונה, ואינה מוגבלת בדיבור. בקבלה מובא פסוק זה על מנת להוכיח שדרגת נשמת האדם היא מהאלוהות והיא למעלה מעשרת המאמרות.

הרב מנחם עזריה מפאנו קיבל את הקביעה שיש קשר בין לשון התורה ללשון בני אדם, אלא שלדעתו לשון התורה מכתיב את לשון בני אדם ולא להפך:
:וההקש לנו בו לכל התורה שמדברת בעצם בעליונים ורומזות בשניות בתחתונים, אף על פי שהרמב"ן בפרשת בראשית לא כתב כן כי נמשך אחר המאמר המפורסם דברה תורה כלשון בני אדם, אף אנו נאמר דברו בני אדם כלשון התורה

## ראו גם
* אין מקרא יוצא מידי פשוטו

## לקריאה נוספת
* הרב עדין שטיינזלץ, ביאור על ספר התניא, איגרת התשובה, פרק ד'.
* א' נוריאל, **'דברה תורה כלשון בני אדם' ב'מורה נבוכים**', דת ושפה... בעריכת משה חלמיש ואסא כשר, תשמ"ב (1981) (נדפס שנית: א' נוריאל, גלוי וסמוי בפילוסופיה היהודית בימי הביניים, תש"ס, עמ' 93–99).
* שרה קליין-ברסלבי, **פירוש הרמב"ם לסיפור בריאת העולם**, תשמ"ח, עמ' 24–27.

## הערות שוליים

קטגוריה:אמרות חז"ל
אלכסנדר דשאפל

**אלכסנדר לואי אונורה לברטון דשאפל** (בצרפתית: **Alexandre Louis Honore Lebreton Deschapelles**; 7 במרץ 1780–1847), שחמטאי צרפתי שנחשב לאלוף עולם לא-רשמי בשני העשורים הראשונים של המאה ה-19. היה ללא ספק השחקן החזק ביותר בצרפת בתקופה האמורה, וצרפת אז הייתה זירת השחמט החזקה ביותר בעולם. דשאפל היה השלישי מבין ארבעת ענקי השחמט הצרפתים - דה קרמר, פילידור, דשאפל ולה בורדונה - ששלטו בעולם השחמט על פני יותר ממאה שנה. לשיא יכולתו הגיע בשנים 9–1838 כאשר היה ממוקם ראשון בעולם, לאחר שמשנת 1821 ועד 1837 היה ממוקם שני בעולם.

## ביוגרפיה
לפי כל העדויות היה דשאפל אדם סוער ומוכשר, שניהל חיים מרתקים. אביו ואחיו היו בשירותו של לואי ה-16 ונאלצו להימלט מצרפת בימי המהפכה. אחיו נורה בידי כיתת יורים בשנה השנייה למהפכה. אך דשאפל עצמו היה אחד מהמהפכנים, התגייס לצבא נפוליאון והעפיל עד לדרגת גנרל. הוא זכה לצלב כבוד, אחד הראשונים שהוענקו, על לחימתו בצבא נפוליאון. הוא אף נפצע בקרב, איבד את ידו הימנית במלחמה מול הפרוסים ונחתך בחרב בפניו, שנותרו מעוותות. לאחר שנפוליאון הכתיר עצמו לקיסר, הפנה לו דשאפל עורף וקרע את העיטור היוקרתי מעל צווארו.

הוא הצטיין לא רק בשחמט אלא בעוד משחקים, כמו ויסט וביליארד, משחק שנהג לשחק כשהוא אוחז במקל בגדם ידו הימנית. לאחר פרישתו משחמט הוא התפרנס ברוחב ממשחק הויסט וקנה לו ולרעייתו וילה ליד פריז ובה פסיונים ומטעים. הוא עסק בגידול דלעת וגם בתחום זה הצטיין וזכה בפרסים. השחמטאי האנגלי בן התקופה ג'ורג' פריגל העיר כי דשאפל הוא "שחקן השחמט הגדול בצרפת, שחקן הויסט הגדול בצרפת, שחקן הביליארד הגדול בצרפת, מגדל הדלעות הגדול בצרפת והשקרן הגדול בצרפת". אמירה זו שיקפה לא רק את מגוון כישרונותיו ויכולותיו של דשאפל אלא גם את אופיו ויחסי האנוש הבעיתיים שלו.

דשאפל היה מרותק למיטתו כשנה וחצי לפני שמת וסבל מהזיות. משאלתו האחרונה הייתה להיקבר בלא טקסים מיוחדים כאחד האדם.

## משחקו
דשאפל העיד על עצמו שלמד את משחק השחמט על בוריו במשך ארבעה ימים, (גם בעיסוקיו האחרים הצליח לאחר זמן קצר מאוד). הוא הופיע משום מקום בעולם השחמט ב-1798, ומהר מאוד היה לשחקן החזק ביותר בפריז ולמלכו הבלתי מעורער של הקפה דה לה ריז'נס, מועדון השחמט הידוע בעיר. ב-1806 הוא הגיע לברלין עם צבאות נפוליאון וניצח שם את טובי שחקני העיר, על אף שנתן להם יתרון גדול של צריח בפתיחה.

ב-1820 לקח לו לתלמיד את לה בורדונה, שמהר מאוד עלה על מורו והרבה לנצחו. דשאפל פרש אז ממשחק השחמט ולא שב לשחק עד 1836, עת התמודד עם מספר שחקנים חזקים והשיג תוצאות לא רעות. גם משחקים אלה, כמו רוב משחקיו, היו בתנאים לא שווים. לעיתים נדירות שיחק בלא לתת ליריבו יתרון של שני רגלים לפחות.

## קישורים חיצוניים

* אלכסנדר דשאפל , ביוגרפיה קצרה ואחד ממשחקיו

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים צרפתים
קטגוריה:ילידי 1780
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1847
פוקיס

**פוקיס** (ביוונית מודרנית: **Φωκίδα**, ביוונית עתיקה: **Φωκίς**) היא יחידה אזורית וחבל ארץ היסטורי של יוון. פוקיס שייכת למחוז מרכז יוון, וממוקמת במרכז יוון התיכונה, בין בויאוטיה במזרח, מפרץ קורינתוס בדרום, אטוליה-אקארנאניה במערב, לבין פתיאוטיס בצפון. גבולותיה של פוקיס העתיקה היו מצומצמים יותר, והיא גבלה בחבלי הארץ העתיקים של לוקריס ושל דוריס במזרח ובצפון, חבלי ארץ שחלקים נרחבים מהם שייכים ליחידה האזורית המודרנית.

שטחה הכולל של פוקיס המודרנית עומד על 2,210 קמ"ר, ונכון לשנת 2011, אוכלוסייתה מונה 40,343 נפשות, מה שהופך אותה לאחת מהיחידות האזוריות הכי פחות מאוכלסות ביוון. היישוב הגדול ביותר בפוקיס הוא אמפיסה, שמהווה גם את בירתה המנהלית.

פוקיס העתיקה הייתה מאוכלסת בדלילות, ותושביה, שהתארגנו בפדרציה של שבטים, עסקו בעיקר בחקלאות ומרעה. חשיבותה ההיסטורית של פוקיס הייתה במיקומה של דלפי בתחומיה: דלפי הייתה מקום מושבו של האורקל מדלפי, שהיה האורקל החשוב ביותר ביוון הקלאסית, והיא הייתה אתר חשוב עבור המאמינים באל אפולו. בנוסף לכך המקום המקודש בדלפי היה מקדש פאן-הלני, ובמקום זה התחרו פעם בארבע שנים ספורטאים מכל רחבי העולם היווני במשחקים הפיתיים. בשל החשיבות הדתית של דלפי, הפוקים סבלו מהתערבויות מתמדת בענייניהם מידי שכניהם, והם הותקפו בשורה של מלחמות, הידועות כמלחמות הקודש של דלפי, על ידי הכוחות הבולטים ביוון העתיקה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יוון: גאוגרפיה
קטגוריה:יוון העתיקה: גאוגרפיה
קטגוריה:יוון: יחידות אזוריות
קטגוריה:יוון: מחוזות משנה
קוראים לי סם

**קוראים לי סם** (באנגלית: **I am sam**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2001 שביים ג'סי נלסון, בכיכובם של שון פן, מישל פייפר ודקוטה פנינג. (באותה שנה היה שון פן מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית השחקן הטוב ביותר.)

## עלילה
הסרט עוסק בסם דוסון (שון פן), אב מוגבל בשכלו, המגדל את בתו לוסי לאחר שאמא שלה נטשה אותה כשהייתה תינוקת (דקוטה פנינג). מוגבלותו של סם מקשה עליו מאוד במלאכת גידול בתו, והאדם היחיד שעוזר לו במלאכה זו היא שכנתו הסובלת מפוביות ואינה מעיזה לצאת מביתה. אולם, לוסי זוכה מאביה לאהבה רבה ועל אף כל חסרונותיו כאב, היא קשורה אליו מאוד.

בית הספר מסייע ללוסי בדרכים שונות, ואינו מדווח לרשויות הרווחה על המצב בביתה, מתוך חשש, שהפקעת הילדה מאביה תגרום לבעיות קשות יותר מאלה שהיא באה לפתור. אולם, רשויות הרווחה מגלות את המצב בכוחות עצמן, ומחליטות לקחת את הילדה מאביה אל משפחה אומנת, על מנת לאפשר לה "חיים נורמליים". סם, שנותר חסר אונים, פונה לעורכת הדין ריטה האריסון, שמסכימה לעזור לו בחינם, עקב התערבות עם חברותיה שהיא מוכנה לעבוד גם ללא תמורה.

ריטה מנסה לגייס את חבריו של סם כעדים לכך שסם הוא אבא טוב, אך בגלל שלכל חבריו יש גם כן מוגבלויות הם לא עדים טובים. לבסוף, אנני, שכנתו של סם, באה ומעידה, אך עורך דינם של המשפחה האומנת שובר אותה במשפט, והיא בוכה. בסופו של דבר סם מפסיד במשפט משום שעורך הדין של המשפחה האומנת מנצל בצורה צינית את מוגבלותו, מוכיח שוב ושוב שסם אינו חכם, מפחיד ומקניט את סם וגורם לו להתפרצות זעם ובכי בבית המשפט. לאחר המשפט סם מנסה להתקרב ללוסי בכך שהוא עובר לגור ליד המשפחה האומנת שבה היא מתגוררת. המשפחה האומנת מנסה להרחיק את לוסי מסם, אך לבסוף מתפשרת עם סם על אחריות חוקית משותפת בגידולה של לוסי.

### שחקנים
* שון פן (סאם)
* מישל פייפר (ריטה)
* דקוטה פנינג (לוסי)
* דיאן ויסט (השכנה עם הפוביות)
* לורה דרן (האמא המאמצת של לוסי)

## טריוויה
* פסקול הסרט כולו הוא גרסת כיסוי לשירי הביטלס שבוצע על ידי אמנים שונים.
* שמה של לוסי, לקוח מהשיר "Lucy in the Sky with Diamonds". שמה של ריטה, עורכת הדין, מרמז לשיר "Lovely Rita" וכן שם משפחתה, האריסון, הוא כשם משפחתו של אחד מחברי הלהקה.
* כשסם וחבריו יוצאים מחנות הנעליים, הם עוברים במעבר חצייה באופן המרמז לעטיפת התקליט של הביטלס
* שם הסרט באנגלית, לקוח משורה בספרו של דוקטור סוס "לא רעב ולא אוהב" שאותו קורא סם ללוסי: I do not like green eggs and ham, I do not like them, **Sam-I-am**.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוגבלות שכלית התפתחותית באמנות

קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מישל פייפר
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2001
קטגוריה:סרטי 2001
דיסני וונדר

**דיסני וונדר** (באנגלית: **Disney Wonder**) היא ספינת נוסעים המנוהלת על ידי קו הספנות דיסני. הספינה, המסוגלת לשאת 2,400 נוסעים, הושקה בשנת 1999 ונבנתה על ידי פינקנטיירי באיטליה.

הדיסני וונדר יחד עם הדיסני מג'יק, הפועלת עמה, הן שתי הספינות הראשונות שתוכננו באופן ייעודי עבור משפחות עם ילדים. הן מצוידות במספר מתקנים ייעודיים לעניין זה.

הספינה נבנתה בסגנון מסורתי - בעל שני מבני גשר (בניגוד למבנה אחד המקובל בספינות מודרניות). המבנה השני אינו משמש כמבנה גשר אלא כמועדון לבני נוער. מטרת בניית שני המבנים הייתה לתת לספינה מראה של ספינה משנות ה-20 וה-30 - תקופה בה מסעות היו פופולריים. מסיבה זו נבנו חלונות חדרי הספינה כחלונות עגולים שהיו מקובלים בעבר.

הספינה מעוצבת בסגנון אר נובו שהיה מקובל בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20.

## נתוני הספינה
* טונאז': 83,000
* מקום רישום: איי בהאמה
* אורך: 294 מטרים
* רוחב סיפון: 32 מטרים
* שוקע: 7.7 מטרים
* מהירות שיוט: 21.5 קשרים
* מהירות מקסימלית: 24 קשרים
* חדרי אורחים: 875
* צוות: 945
* כמות דלק: 75,708 ליטרים

## קישורים חיצוניים

* אתר הבית של קווי ספנות דיסני

קטגוריה:אוניות נוסעים
טאי פאן (ספר)

**טאי פאן** (אנגלית: Tai-Pan) הוא ספרו השני של ג'יימס קלאוול משנת 1966. הסיפור מספר על האי הונג קונג, מושבה בריטית חדשה, אחרי הסכם צ'אונפי בשנת 1841. טאי פאן הוא גם הספר השני בסאגה האסייאתית של ג'יימס קלאוול.

לטאי פאן עלילה מורכבת וארוכה. הוא מציג מגוון רחב של דמויות, אשר רובן, ובמקרים רבים גם קרוביהן הרחוקים, מוזכרים בספרים מאוחרים יותר.

טאי פאן מבוסס בחופשיות על ההיסטוריה של החברה ההונג-קונגית ג'ארדין מת'סון.

## עלילה
העלילה מתרחשת בחודשים שלאחר הניצחון הבריטי במלחמת האופיום הראשונה והזכייה באי הונג קונג.

דירק סטרואן, ה"טאי פאן", או המנכ"ל של חברת בית האצילים, חברת הספנות והסחר החזקה ביותר באסיה, מהמר על כספו בהשקעת סכומי כסף אדירים בפיתוח סחר האופיום וביסוס המטה שלו באי, השקעה שנראית לכאורה חסרת ערך. עם זאת, מטרתו האמיתית של סטרואן היא יצירת קשרי מסחר יציבים עם סין, ותוך כדי כך הכנסתה של סין למשפחת האומות.

הסיפור עוקב אחר ניסיונותיו של סטרואן לשמור את בית האצילים כחברה החזקה ביותר במזרח הרחוק, וניסיונו לפתח שושלת אשר תשלוט בבית האצילים ובים הסיני לאחר מותו. אויבו העיקרי של סטרואן הוא טיילר ברוק, אשר היה בעבר ממונה על סטרואן והכה אותו באכזריות. ברוק מנהל כעת את החברה השנייה בגודלה במזרח הרחוק, והוא לא יעצור עד שלא יכריע את סטרואן, והוא עצמו יהיה לטאי פאן של כל אסיה.

## עיבודים
בשנת 1986 יצא הסרט "טאי פאן", המבוסס על הספר.

קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:ספרי ג'יימס קלאוול
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
כלא 6 (הרכב)

**כלא שש** היה הרכב ראפ ישראלי המונה שלושה חברים: איתמר אליאסי (יאנג), אמיר פז (בייבי ג'י) ועמית אלק (סיקס).

## היסטוריה
ההרכב בתצורתו הנוכחית נוסד בשנת 1998. עוד לפני האלבום הראשון הוציא ההרכב מספר שירים בתפוצה פרטית או באוספים מחתרתיים והשתתפו במספר אירועי להקות צעירות וערבי היפ-הופ.

בשנת 2000 השתתפו כלא 6 באלבום האוסף של חברת מאד מאן, "מיקרופון למקסימום" בשירים "סגנון חופשי" עם סניקס ו"המשחק". ב-2001 השתתפו כלא 6 באלבום השני, "מיקרופון למקסימום 2" בשירים "מכים שנית", גם הוא עם סניקס ו"תמיד קדימה".

ב-2004 השתתפו כלא 6 בשיר "ישראל" ביחד עם סאבלימינל, הצל, שי 360 וצ׳ולו מתוך האלבום "אולסטארז". השיר אף נכלל באלבומם של ההרכב.

ביולי 2004 הוציאו כלא 6 את אלבום הסולו הראשון שלהם, "כלא 6", שכלל בתוכו את הסינגלים  ״דיבור חדש״ "פצצת זמן" ״בוא״ שיצא לפני האלבום ואחרי צאת האלבום יצאו שני סינגלים נוספים ״אין מסיבה״ ו״מעבר אל האופק״.

לאחר צאת האלבום הראשון התפרסמו כלא 6 כאשר התארחו בעיבוד המחודש לשיר "זה היה ביתי", שבוצע על ידי הילה הררי והתארח בבית אחד מני בגר. הסינגל יצא בשנת 2004, בסמוך לתוכנית ההתנתקות, ועורר סערה רבה.

האלבום השני של ההרכב, "חופשי להשתחרר", יצא במרץ 2006 וכלל את הלהיטים "דרך המלך", "לא יכול" (חידוש לשיר "לא יכול להוריד ממך את העיניים" של מאיר אריאל) ו"זה היה ביתי"(שיצא שנתיים לפני).

בשנת 2008 הוציאו ההרכב את שירם, "ג׳רוסלם"

בשנת 2009 התארחו כלא 6 ברמיקס לשיר, "מה אתה אומר" מתוך האלבום של שי 360 "כולם רוצים את האמת" יחד עם פלד ואורטגה, דנידין, מטרו ו-dj בריינדד.

בשנת 2011 הוציאו את השירים "ידיים באוויר" ו"סקסי" ביחד עם הרכב ההיפ הופ "האידיוטים" במסגרת המיקסטייפ של האידיוטים שנקרא "מי אידיוט?"

כלא 6 הופיעו במשך זמן רב בפרויקט "הנוער ינהג אחרת" של עמותת "אור ירוק" המקדמת נהיגה בטוחה בקרב תיכוניסטים ובני נוער.

בתחילת 2025 התארחו בהופעה ״מקורות 5״ של סאבלימינל ומשפחת תאקט בבארבי ת״א (חגיגות 20 שנה לאלבום ״תאקט אולסטארז״)

התארחו גם בשיר ״חייל של הכאב״ מתוך האלבום ״כאב ודמעות״ של פלד, וגם בהופעה של פלד במרץ 2025.

## דיסקוגרפיה
* כלא 6 (2004, בהוצאת פונוקול)
* חופשי להשתחרר (2006, בהוצאת פונוקול)
* **<big>סינגלים:</big>**
* דיבור חדש (2004 עם צ׳ולו)
* פצצת זמן (2004)
* בוא (אל תשאיר אותי פה) (2004,עם סיוון)
* אין מסיבה (2004)
* מעבר אל האופק (2004,עם תום רהב ומג׳יק)
* זה היה ביתי (2004)
* דרך המלך (חידוש 2006) 
* לא יכול (2006)
* שקוף (2006)

## קישורים חיצוניים

* כלא 6 באתר פזמונט
* הערוץ הרשמי של הלהקה ביוטיוב

קטגוריה:שלישיות מוזיקליות ישראליות
קטגוריה:להקות היפ הופ ישראליות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1998
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 2011
ברנרד הייטינק

**ברנרד יוהאן הרמן הייטינק** (בהולנדית: **Bernard Johan Herman Haitink**; 4 במרץ 1929 – 21 באוקטובר 2021) היה מנצח הולנדי.

## ביוגרפיה
הייטינק נולד באמסטרדם ולמד מוזיקה בקונסרבטוריון שם. תחילה ניגן בכינור בתזמורות ואחר, בשנים 1954–1955 למד ניצוח אצל פרדיננד לייטנר. הוא התמנה למנצח שני בתזמורת רדיו הולנד בשנת 1955.

הייטינק היה המנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית של לונדון בין השנים 1967–1979 ושל תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית בשנים 1961–1988 (יחד עם אויגן יוכום עד 1964). בראשית שנות ה-80, איים הייטינק להתפטר מכהונתו בקונצרטחבאו כמחאה על איום הצמצום בתמיכה בתזמורת מטעם ממשלת הולנד, שהיה עלול להביא לפיטוריהם של 23 נגנים מן התזמורת. הבעיה הכספית הוסדרה בסופו של דבר, 
והייטינק נשאר בכהונת המנצח הראשי עד 1988. ב-1999 הוכרז כמנצח כבוד של תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית. בדצמבר 2012, בהמשך להתייצבותו לצד תזמורת הרדיו הפילהרמונית של הולנד, בעקבות הצעת קיצוצי תקציב לתזמורת ולמוזיקה הולנדית בכלל, הסכים הייטינק לשאת בתואר פטרון תזמורת הרדיו. במרץ 2014 הודיע הייטינק לעיתון ההולנדי "הט פארול" על רצונו לוותר על תואר מנצח כבוד של הקונצרטחבאו ולחדול מהופעות כמנצח אורח של התזמורת, כמחאה על ההנהלה האדמיניסטרטיבית של התזמורת באותה עת. בספטמבר 2015, הודיעה תזמורת הקונצרטחבאו על פיוס עם הייטינק, שהוזמן להופיע כמנצח אורח בעונת 2016–2017.

משנת 1978 עד 1988 היה המנהל המוזיקלי של פסטיבל גליינדבורן ובשנים 1987–1998 היה המנהל המוזיקלי של בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. משנת 2002 כהן כמנהל המוזיקלי של התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן. ב-2004 הודיע הייטינק על פרישה מניצוח אופרה, וכן כי לא ישוב לנצח בקובנט גארדן. אף על פי כן, בשנת 2007 ניצח הייטינק על 3 הופעות של פרסיפל בציריך, על חמש הופעות *Pelléas et Mélisande* של דביסי בפריז, וכן הופיע בקובנט גארדן בדצמבר אותה שנה.

בין השנים 2006–2010 היה המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של שיקגו.

הייטינק ניצח על רפרטואר עשיר ומגוון. בייחוד נודע בהקלטותיו את מכלול הסימפוניות של אנטון ברוקנר, גוסטב מאהלר ודמיטרי שוסטקוביץ'.

ביולי 2019 הודיע הייטינק בן ה-90 על פרישה מתזמורת הקונצרטחבאו, שם כיהן כמנצח כבוד. ביולי 2018 נפל הייטינק בן ב-89 על הבמה בצאתו לקבלת תשואות אחרי ביצוע הסימפוניה התשיעית של גוסטב מאהלר.

נפטר ב-21 באוקטובר 2021.

## קישורים חיצוניים

* ערוץ הכינור, ברנרד הייטינק, מנצח 10 ביולי 2018 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים הולנדים
קטגוריה:כנרים הולנדים
קטגוריה:אמסטרדם: אישים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אבירים מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:מעוטרי מסדר עמיתי הכבוד
קטגוריה:זוכי פרס ארסמוס
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1929
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2021
טוריאי מוטוטאדה

**טוריאי מוטוטאדה** (1539–1600), בנו של טוריאי טאדיושי, היה  בשירותו של טוקוגאווה איאיאסו, ומפקד חיל המצב של טירת פושימי שהתפרסם במות הגבורה שלו במהלך המצור על פושימי, שבו הושמד צבאו, שהיה בחסרון מספרי מובהק, על ידי צבאו של אישידה מיצונרי.

חרף אזהרות מרגליו על התקדמות האויב, החליט מוטוטאדה להישאר בטירת פושימי כדי להפגין את נאמנותו ללורד טוקוגאווה וכדי להשהות את צבא האויב. ההשתהות בטירת פושימי שנכפתה על צבא אישידה אפשרה ללורד טוקוגאווה לגייס צבא גדול ולהילחם באישידה בקרב סקיגהארה המפורסם (21 באוקטובר 1600).

התאבדותו של מוטוטאדה בנפילת פושימי הוא אחד ממעשי ה המפורסמים ביותר בתולדות יפן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אנשי צבא יפנים
קטגוריה:ילידי 1539
קטגוריה:נפטרים ב-1600
טירת פושימי

שמאל|ממוזער|250px|טירת פושימי
**טירת פושימי** (ביפנית: 伏見城) ידועה גם בשמות **טירת מומויאמה** או **טירת מומויאמה-פושימי**, היא טירה ברובע פושימי בעיר קיוטו, יפן. המבנה הנוכחי הוא העתק משנת 1964 של הטירה שנבנתה במקור על ידי טויוטומי הידיושי.
## היסטוריה
בניית הטירה המקורית התחילה בשנת 1592, שנה אחרי פרישת הידיושי משירות בשלטון, והושלמה שנתיים אחר כך, ב-1594. פועלים מ-20 מחוזות עמלו כדי לרהט את הטירה, מספרם נע בין 20,000-30,000.

למרות שהמראה החיצוני של הטירה היה צבאי במיוחד, היא הייתה אמורה להיות מעון הפרישה של הידיושי, והיא רוהטה וקושטה בהתאם לכך. היא מפורסמת במיוחד בגין החדר המיוחד שבה לטקס התה, שקירותיו וכליו קושטו בעלי זהב. הטירה הייתה אמורה להיות אתר נופש ומקום שבו ניהל הידיושי שיחות שלום עם דיפלומטים סינים, שחיפשו לסיים את המלחמה בת שבע השנים בקוריאה, אבל רעידת אדמה השמידה כליל את הטירה שנתיים בלבד לאחר השלמת בנייתה.

היא נבנתה מחדש מיד לאחר שנהרסה, וניתנה לטוריאי מוטוטאדה, שהיה וסל של טוקוגאווה איאיאסו. בשנת 1600, הטירה נפלה לאחר מצור לידיו של אישידה מיצונרי. טורי מוטוטאדה הגן על הטירה במשך אחד עשר ימים, כאשר הוא משהה עקב כך את כוחותיו של אישידה ומאפשר ללורד טוקוגאווה לגייס את צבאו. למעשה זה הייתה השפעה עמוקה על קרב סקיגהארה, שנערך זמן קצר לאחר המצור, וסימן את ניצחונו הסופי של טוקוגאווה איאיאסו על יריביו.

הטירה פורקה בשנת 1623 ורבים מחדריה ומבניה הועברו לטירות ומקדשים ברחבי יפן. היא לא נבנתה מחדש עד שנת 1964, כאשר העתק מדויק שלה נבנה קרוב למיקומה המקורי. המבנה החדש שימש כמוזיאון על חייו ומלחמותיו של טוטויומי הידיושי, אבל המוזיאון נסגר לציבור בשנת 2003.

## קישורים חיצוניים

פושימי
קטגוריה:קיוטו: מבנים
אדווין בארקלי

**אדווין ג'יימס בארקלי** (באנגלית: **Edwin James Barclay**; 5 בינואר 1882 – 6 בנובמבר 1955) היה פוליטיקאי ליברי. כיהן כנשיא ליבריה בשנים 1930–1944.

## ביוגרפיה
[ממוזער|250px|אדווין בארקלי (מימין) והנשיא האמריקני [פרנקלין רוזוולט ב-27 בינואר 1943|טקסט=|ימין]]
הוריו של אדווין בארקלי עברו לליבריה מברבדוס עם ילדיהם בשנת 1865. אביו, ארנסט בארקלי, ודודו, ארתור ברקלי, היו גם פוליטיקאים חשובים בליבריה. ב-1901, בגיל 19, אדווין כתב שיר פטריוטי על ליבריה, "הכוכב הבודד לעד".

אדווין בארקלי, היה חבר במפלגת הויגים האמיתיים ששלטה באותה התקופה, הוא שימש כשר החוץ ומזכיר המדינה בממשלו של צ'ארלס די. בי. קינג מ-1920 עד 1930. הוא הפך לנשיא ליבריה בשנת 1930 לאחר שהנשיא קינג וסגנו אלן בי. יאנסיי התפטרו בעקבות סקנדל. הוא נבחר בבחירות חוקיות לראשונה בשנת 1931.

בארקלי זכור בגין סיועו להצלת ליבריה מכמה מהאיומים העיקריים על ריבונותה. איומים אלו כללו את איומי חבר הלאומים, שהובל בידי גרמניה, הממלכה המאוחדת וארצות הברית, להפוך את ליבריה שוב לקולוניה אלא אם כן יבצעו רפורמות. איומים נוספים היו פעולות תוקפניות של צרפת וכן ניסיון הפיכה בידי חברת פיירסטון לצמיגים וגומי ששלטה במרבית משטחיה של ליבריה.

בארקלי פרש ב-1944 והוחלף בידי ויליאם טובמן. ב-27 במאי 1943, היה אדווין בארקלי האדם השחור הראשון שהופיע כאורח כבוד בפני הקונגרס האמריקאי והוצג מן הבמה. הייתה זו מחווה לנשיא פרנקלין רוזוולט בשל מסעו לליבריה לאחר ועידת קזבלנקה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נשיאי ליבריה
קטגוריה:שרי חוץ
קטגוריה:ילידי 1882
קטגוריה:נפטרים ב-1955
היירון הראשון

ממוזער|היירון הראשון
**היירון הראשון** (ביוונית: Ἱέρων) בן דאינומנס היה טיראן סירקוסאי מ-478 עד 467 לפנה"ס. 

היירון עלה לשלטון בסיראקוסאי אחרי אחיו גלון, לאחר שרקם קשר נגד אח שלישי בשם פוליזלוס. במהלך תקופת שלטונו התעצמה סירקוסאי במידה רבה. הוא העביר את תושבי נאקסוס וקטאנה אל לאונטיני, הושיב בקטאנה דורים ושינה את שמה לאייטנה. היירון כרת ברית עם אקרגס (אגריגנטום), וסייע ללוקרים במלחמתם נגד אנאקסילאוס טיראן רגיון (רגיום).

הישגו החשוב ביותר היה ניצחונו על האטרוסקים בקרב קומאי (474 לפנה"ס), ניצחון שהציל את היוונים יושבי קמפניה משלטון אטרוסקי. קסדת ברונזה, השמורה כיום במוזיאון הבריטי ועליה כתובת המנציחה את האירוע, הוקדשה על ידו באולימפיה.

היירון היה טיראן חשדן ועריץ ויחד עם זאת פטרון של סופרים ואנשי רוח. המשוררים סימונידס, פינדארוס, בקכילידס, אייסכילוס ואפיכארמוס היו מבאי חצרו, כמו גם הפילוסוף קסנופאנס. הוא השתתף בתחרויות האתלטיקה במשחקים הפאן-הלניים, וזכה פעמים אחדות בתחרויות רכיבה על סוס ומרוץ מרכבות. על ניצחונו הראשון במרוץ מרכבות, בדלפי ב-470 לפנה"ס, כותב פינדארוס באודה הפיתית הראשונה שלו. שנתיים אחר כך, בתחרויות באולימפיה, זכה בהשגו הגדול ביותר, אותו מהלל בקכילידס באודת הניצחון השלישית שלו. אודות נוספות המוקדשות להיירון הן האודה האולימפית הראשונה והאודות הפיתיות השנייה והשלישית של  פינדארוס, וכן אודות הניצחון הרביעית והחמישית של בקכילידס.

הוא מת בקטאנה-אייטנה ב-467 לפנה"ס ונקבר בה, אך קברו נהרס לאחר זמן בידי תושביה הראשונים של קטאנה ששבו לעירם. שלטון הטיראניה בסירקוסאי נמשך כשנה אחת בלבד לאחר מותו.

## לקריאה נוספת

* Diodorus, 11.38-67.
* Xenophon, *Hieron*, 6.2 .
* E. Lübbert, *Syrakus zur Zeit des Gelon und Hieron*. 1875.
* N. Luraghi, *Tirannidi archaiche in Sicilia e Magna Grecia*. Florence, 1994.


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יוונים בתקופה ההלנית
קטגוריה:סיציליה: היסטוריה
קטגוריה:טיראנים ביוון העתיקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
נובליום

ממוזער|טקסט=תמונתו של הכימאי וממציא הדינמיט השוודי אלפרד נובל, שעל שמו קרוי פרס נובל, מ-1883 בקירוב וכמו כן קרוי על שמו היסוד הכימי נובליום|תמונתו של הכימאי וממציא הדינמיט השוודי אלפרד נובל, שעל שמו קרוי פרס נובל, מ-1883 בקירוב וכמו כן קרוי על שמו היסוד הכימי נובליום
**נוֹבֵּלְיוּם** (**Nobelium**, ידוע גם בשם Unnilbium) הוא יסוד מלאכותי, שסמלו הכימי No ומספרו האטומי 102. 
זהו היסוד ה-10 בסדרת היסודות הטרנס אורניים.
קרוי על שם הכימאי השוודי אלפרד נובל, שהמציא את הדינמיט וייסד בצוואתו את פרס נובל.

## היסטוריה
ב-1957 טענה קבוצת מדענים ממוסד נובל לפיזיקה בסטוקהולם, שיצרו את יסוד 102 על ידי הפצצת <sup>244</sup>Cm ביוני <sup>13</sup>C במאיץ חלקיקים. מההפצצה נוצר איזוטופ בעל זמן מחצית חיים של כ-10 דקות.

ב-1958, קבוצת מדענים אחרת שכללה את אלברט גיורסו, תורביורן סיקלאנד  וגלן סיבורג שעבדו באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ניסתה לאמת את התגלית של מעבדת "נובל", והצליחו ליצור **<sup>245</sup>No** בעל זמן מחצית חיים של כ-3 שניות על ידי הפצצת <sup>246</sup>Cm ב-12C.
לאחר מכן, קבוצת מדענים שלישית שעבדה במוסד למחקר גרעיני שברוסיה לא הצליחה להפיק איזוטופ נובליום בעל זמן מחצית חיים של כ-10 דקות, אך הצליחו לאשר את התגלית של קבוצת המדענים מברקלי.

הקרדיט לגילוי הנובליום ניתן לקבוצת המדענים בברקלי, שהחליטו להמשיך לשמור על שם היסוד כפי שנקרא בתחילה (נובליום).

## איזוטופים של נובליום

## קישורים חיצוניים

האתר web elements
* 

## הערות שוליים
* המעבדה הלאומית של לוס אלמוס
* נובליום מפי האתר

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:אקטינידים
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
וינצ'נצו בליני

**וינצ'נצו בליני** (באיטלקית: **Vincenzo Bellini**; 3 בנובמבר 1801 – 23 בספטמבר 1835) היה מלחין איטלקי מהתקופה הרומנטית.

## ביוגרפיה
בליני נולד בשנת 1801 בעיר קטניה שבסיציליה. בגיל שש הלחין את יצירתו הראשונה בהנחיית סבו. בשנת 1819 התחיל בליני ללמוד בקונסרבטוריון סן סבסטיאנו שבנאפולי ולמד בכיתתו של ניקולו זינגרלי. בתקופת לימודיו שם חיבר יצירות פשוטות, אולם כשכתב את האופרה "אדלסון וסלוויני" החליט להיות מלחין אופרה.

האמרגן דומניקו ברבאיה התרשם מאוד מהאופרה והזמין בשנת 1827 את האופרה "שודד הים", שנכתבה בשיתוף עם פליצ'ה רומאני (שותפו של בליני לאופרות רבות) עבור בית האופרה "לה סקאלה" שבמילאנו. בשנת 1830 הלחין את האופרה "בני קפולט ובני מונטגיו", גם הפעם עם רומאני. הצמד כתב גם את "הסהרורית" (1831) ובהמשך אותה שנה, את "נורמה".

בזמן כתיבת "בני קפולט ובני מונטגיו" נאלץ בליני להיפרד מאהובתו הראשונה בגלל לחץ הוריה. אולם הוא התאהב בג'ודיתה טורינה, וניהל איתה רומן עד מותו.

את האופרה האחרונה שלו, "הפוריטנים", כתב בליני עם קרלו פפולי, משום שבליני ורומאני הסתכסכו אחרי סיום עבודתם על "נורמה". אחרי כתיבת האופרה תקפה את בליני מחלה קטלנית, ובשנת 1835 הוא מת בגיל שלושים וארבע בלבד.

חייו של בליני מונצחים כיום במוזיאון הניצב בעיר מולדתו, קטניה.

על קברו חרוטים התווים הראשונים של האריה של אמינה "AHǃ NON CREDEA", מתוך סיום "הסהרורית".

## יצירתו
בליני הלחין אופרות בתקופה שבה רוסיני ודוניצטי שלטו בכיפת האופרה האיטלקית. בניגוד לרוסיני ולדוניצטי, שהשתמשו בסגנון הבל קנטו, שבדרך כלל התבסס על קולורטורה, בליני העדיף להשתמש בקווים קוליים נקיים, דבר ששימח את מורו, זינגרלי. בליני הלחין בעיקר יצירות דרמטיות, כמו: הפיראט (מלודרמה), נורמה, והפוריטנים.

ממוזער|קברו של בליני בקתדרלת סנטה אגתה, קטניה, סיציליה.

## לקריאה נוספת

* John Rosselli, **The Life of Bellini**, Cambridge University Press, 1996 
* Herbert Weinstock, **Vincenzo Bellini: his Life and his Operas**, Weidenfeld & Nicolson, 1971 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:מלחיני אופרה איטלקים
קטגוריה:מלחינים מהתקופה הרומנטית
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:ילידי סיציליה
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי איטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1801
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1835
יאקוב ואן רויסדאל

[שמאל|ממוזער|250px|ציִד, שמן על בד, השליש האמצעי של [המאה ה-17, Gemäldegalerie, דרזדן]]
[שמאל|ממוזער|250px|מפל בנוף סלעי, שמן על בד, 1660–1670, [הגלריה הלאומית (לונדון)|הגלריה הלאומית, לונדון]]
**יאקוב איזאקזון ואן רויסדאל** (בהולנדית: **Jacob Izaaksoon van Ruysdael**; סביבות 1628 – 10 במרץ 1682) היה צייר הולנדי.

## ביוגרפיה
רויסדאל נולד בעיר הארלם שבהולנד לאיזאק ואן רויסדאל שהיה צייר ויצרן מסגרות לתמונות. הוא למד יסודות אמנות הציור מאביו, וגם מדודו סולומון ואן רויסדאל שהיה צייר נוף. הוא החל לצייר בעודנו צעיר וב-1648 התקבל כחבר באגודת האמנים על שם סנט לוקס בהארלם. ב-1650–1651 ערך מסע ציור באזור הגבול של הולנד וגרמניה. ב-1656 עבר לאמסטרדם וב-1659 קיבל מעמד של אזרח העיר. הוא הפך לחבר כת האחים המנוניטים שבעיר והתגורר באמסטרדאם עד 1681.

יאקוב ואן רויסדאל נחשב לגדול ציירי הנוף ההולנדים. תלמידו היה צייר הנוף המפורסם מיינדרט הובמה. נודעה לו השפעה רבה על הציירים ההולנדים בני זמנו, וגם על ציירים רבים בארצות אירופה, ובהם הציירים הבריטים תומאס גיינסברו וג'ון קונסטבל, וציירי אסכולת ברביזון הצרפתים. ציוריו מוצגים כיום במוזיאונים ברחבי אירופה ואמריקה.

יאקוב ואן רויסדאל נפטר בבית מחסה לעניים בהארלם ב-1682, ונקבר בכנסיית סנט בַאבו שבעיר.

## מציוריו החשובים
* טירת בנטהיים (1653)
* בית הקברות היהודי (1655 - 1660)- פנורמה של בית הקברות "בית חיים".
* נוף חורפי (1670 בקירוב)
* שדות תבואה (1670)
* מראה של הארלם

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים הולנדים
קטגוריה:ציירי תור הזהב של הולנד
קטגוריה:הולנדים שנולדו במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1628
קטגוריה:נפטרים ב-1682
אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים

**אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים** (באנגלית: **People for the Ethical Treatment of Animals**; בראשי תיבות: **PETA**) הוא ארגון זכויות בעלי חיים אשר נוסד ב-1980. הארגון טוען שהוא ארגון זכויות בעלי החיים הגדול בעולם, עם למעלה מ-9 מיליון תומכים.

## היסטוריה
הארגון חשף מקרי התעללות רבים בבעלי חיים, ובמסגרת המאבק הצליח למנוע ולחשוף בפני הציבור את ההתעללויות.

[שמאל|ממוזער|200px|[אינגריד ניוקירק  - נשיאת הארגון]]
זהו ארגון בין-לאומי, המקיים פעילות במדינות רבות. משרדיו הראשיים נמצאים בנורפוק, וירג'יניה, ארצות הברית. ניתן למצוא סניפים לארגון גם בבריטניה, הולנד, צרפת, גרמניה, והודו.

הארגון, הפועל בעיקר בתחום ההסברה, ידוע בפרובוקציות הרבות, בין היתר מחאה בעירום, שהוא יוצר על מנת למשוך את תשומת לבה של התקשורת. אלו עוררו ביקורת רבה הן בתנועה לזכויות בעלי חיים והן מחוצה לה.

בעבר, הארגון מימן את ההרצאות של גארי יורופסקי, התומך בטבעונות ממניעים אידאולוגיים ומוסריים. שיתוף הפעולה בין הארגון לבין גארי יורופסקי הסתיים לאחר שהארגון החליט להפסיק לממנו.

החל משנת 2011 הארגון מעסיק את פטריק בבומיאן להרצאות בנושא.

## ביקורת
נשמעות ביקורות רבות נגד הארגון ונגד פועלו.

מוסד התנועה האומניבורית האתית מעביר ביקורת חריפה על הארגון ומאשים אותו בגנבה, הסגת גבול ונזקי רכוש, מחשיב אותו כארגון טרור שמטרתו פרסום וכסף.

## ראו גם
*התנועה לזכויות בעלי חיים
*החזית לשחרור בעלי החיים
*אנימלס
*טבעונות
*צמחונות

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים
קטגוריה:טבעונות
קטגוריה:ארגוני בעלי חיים
קטגוריה:זכויות בעלי חיים
ראווינה טנדון

**ראווינה טנדון** (נולדה ב-26 באוקטובר 1970) היא שחקנית הודית. 

טנדון נולדה בעיר מומביי שבהודו. אביה הוא במאי הסרטים ראווי טאנדון. שמה של ראווינה נובע משמותיהם של אביה ואמה - ראווי וווינה.

סרטה הראשון היה בשנת 1991, עליו היא קיבלה את פרס "תגלית השנה" לאותה שנה. רבים מסרטי היו לצד השחקן אקשאיי קומאר. 

בסוף שנת 1995 הצלחתה של טנדון החלה להתערער, היא סבלה מביקורות עוינות ונראה היה כי לא תשוב עוד לשחק. אך ב-1997 היא חזרה עם הסרט "זידדי". בסרט טנדון שיחקה תפקיד דרמטי השונה מתפקידיה, שהביאה לה הצלחה מחודשת והזדמנות לשחק בסרטים מצליחים נוספים.

בשנת 1998 שיחקה ראווינה את סייטה בסרט סייטה מלכת הטופי.

טנדון קיבלה שלושה פרסים על משחקה. הפרס הראשון היה בשנת 1991 כתגלית השנה. הפרס השני הוא הפרס הלאומי של הודו שאותו קיבלה בשנת 2001 על הסרט "משועבדת", שמספר על התעללות קשה של האישה במשפחה ועל המלחמה למען שוויון זכויות. סרט זה צולם מטעם ממשלת הודו, ובסרט הוכיחה טנדון את יכולת המשחק הדרמטית שלה. מלבד זאת, היא קיבלה 2 פרסים על אותו סרט בשני טקסים שונים, על תפקיד מיוחד.

מבין סרטיה הבולטים ניתן למנות את "שחקני המשחק" עם אקשאיי קומאר ורקהה, "פרמפרה", "ראקשאח", "זידדי" ו"הפסגה" לצדו של אניל קאפור.

טנדון נשואה לאיש עסקים, אניל טאדאר. בשנת 2005 נולדה בתם הראשונה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה הודיות
קטגוריה:הודיות שנולדו ב-1974
King For A Day... Fool For a Lifetime

**King For A Day... Fool For a Lifetime** ("מלך ליום אחד... טיפש לכל החיים") הוא אלבומה החמישי של להקת פיית' נו מור, והראשון ללא הגיטריסט ג'ים מרטין, שניגן בלהקה מאז אלבומיה הראשונים.

נכון ליולי 2006, מכר האלבום כ-223,000 עותקים בארצות הברית וכ-1.5 מיליון בעולם, אך למרות היקף מכירות חלש מקודמיו, נחשב בעיני מעריצים רבים לאלבום פולחן.

## משתתפים
* מייק פאטון - שירה
* טריי ספרואנז - גיטרה חשמלית
* בילי גולד - גיטרה בס
* רודי בוטום - קלידים
* מייק בורדין - תופים
* דין מנטה - גיטרה חשמלית (מנטה לא מופיע בהקלטות האלבום, אך הוא מילא את מקומו של ספרואנז בסיבוב ההופעות שנועד לתמוך באלבום. בכל תצלום וידאו מסיבוב ההופעות הזה, ניתן לראות את מנטה על הבמה.)

## רשימת שירים
# Get Out (מילים ולחן: פאטון) - 2:17
# Ricochet (מילים: פאטון; לחן: גולד/בורדין/פאטון) - 4:28
# Evidence (מילים: פאטון; לחן: גולד/בורדין/ספרואנז) - 4:53
# Gentle Art of Making Enemies (מילים: פאטון; לחן: גולד/בורדין/פאטון) - 3:28
# Star A.D. (מילים: פאטון/גולד; לחן: גולד/בורדין/פאטון) - 3:22
# Cuckoo for Caca (מילים: פאטון; לחן: גולד/פאטון/ספרואנז) - 3:41
# Caralho Voador (מילים ולחן: גולד/בורדין/פאטון) - 4:01
# Ugly in the Morning (מילים: פאטון; לחן: גולד/פאטון/ספרואנז) - 3:06
# Digging the Grave (מילים: פאטון; לחן: גולד/בורדין/פאטון) - 3:04
# Take This Bottle (מילים: פאטון/גולד; לחן: גולד) - 4:59
# King for a Day (מילים: פאטון; לחן: גולד/בוטום/בורדין/ספרואנז/פאטון) - 6:35
# What a Day (מילים: פאטון; לחן: פאטון/ספרואנז) - 2:37
# The Last to Know (לחן: גולד/בורדין/פאטון; מילים: פאטון) - 4:27
# Just a Man (מילים: גולד/ספרואנז/פאטון; לחן: גולד/בוטום) - 5:35
# Absolute Zero נכלל בגרסת האלבום ביפן - 4:09
# I Started a Joke נכלל בגרסת האלבום בברזיל - 3:00
# (Evidence (Spanish Version נכלל בגרסת האלבום בארגנטינה - 4:53

## קישורים חיצוניים

*  

קטגוריה:פיית' נו מור
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי זהב באוסטרליה