open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פאג האג

**פאג האג** (מאנגלית: **Fag hag**) בסלנג הומוסקסואלי, הוא כינוי לאישה שחוג חבריה כולל בעיקר, או רק, גברים הומוסקסואלים. משמעות המונח באנגלית הוא "זקנה של הומואים", ולכן יש נשים הרואות בו עלבון.

## רקע
פאג האגיות נתפסות לרוב כנשים מוחצנות המחפשות תחליף למערכות יחסים הטרוסקסואליות, או אשר נמשכות מינית לגברים הומוסקסואלים. למעשה, נשים רבות המגדירות עצמן "פאג האגיות" נמצאות במערכות יחסים רומנטיות עם גברים "סטרייטים" או עם נשים, אך רואות את החשיבות בחברות גם עם גברים הומוסקסואלים או מעדיפות את תת-התרבות ההומוסקסואלית.

בראיונות עם גברים הומוסקסואלים ועם נשים המגדירות עצמן "פאג האגיות", ניתן לראות את האלמנט של צורך ב"ביטחון". בין גברים הומוסקסואלים ופאג האגיות יכולה להתפתח מערכת יחסים עשירה אשר אינה כוללת מתח מיני, ובכך מפרידה אינטימיות ממיניות.

## מקומו של המונח בתרבות
* בסרט "תהילה" (1980) השתמש כותב הסרט, כריסטופר גור, במונח "פאג האג" על מנת לתאר את דוריס ואת מערכת היחסים שלה עם חברהּ ההומו מונטגומרי. בסרט מתבדח ראלף עם דוריס, ואומר שעליה להיבחן לתפקיד הראשי בסרט "I am a Teenage Fag Hag" ("אני פאג האג בת-עשרה"), סרט המתואר במהלך העלילה.
* הסטנד-אפיסטית האמריקאית מרגרט צ'ו, מזכירה באופן קבוע את היותה פאג האג.
* סדרת הטלוויזיה "ויל וגרייס" מתארת שתי מערכות יחסים "פאג האגיות". הראשונה בין הדמויות הראשיות, ויל טרומן וגרייס אדלר, החולקים דירה, והשנייה בין קארן ווקר, עובדת של גרייס, לבין ג'ק מקפרלנד.
* בסדרה "הכי גאים שיש", מתאר בראיין את דבי כ"פאג האג הגדולה בכל הזמנים", מכיוון שאחיה, בנהּ ואבי בנהּ הם הומוסקסואלים, והיא אף עובדת בדיינר ברובע ההומואי של פיטסבורג.
* הזמרת לילי אלן כתבה ומבצעת שיר בשם "Fag Hag", המתאר את יחסיה עם ידיד הומו.

## המונח בשפות אחרות
* אנגלית אמריקאית: קיימים מספר ביטויים נרדפים לביטוי "פאג האג": fruit fly (זבוב פירות, משחק מילים על המילה fruit, המשמשת גם כביטוי סלנג להומו), homo honey, fruit loop, Goldilocks, flame dame, fairy godmother.
* פורטוגזית: "Ana Flavia"
* ספרדית: "Mari Pili" (מארי הוא שם פרטי. הביטוי משמש ככינוי לבחורה מושכת המרגישה בטוחה עם חבריה ההומואים) או "Mari Liendres" (מארי כינים, משמש כביטוי פוגעני).
* צרפתית: "Fille à pédés" (בחורה של הומואים)
* גרמנית: "Schwulenmutti" (אמא של הומואים), Gaby (באזור ברלין).
* יוונית: "Αδερφομάνα" (מבוטא *אד'רפאומאנה*, אמא של הומואים, לרוב מדובר על אישה בגיל העמידה התומכת בהומואים צעירים).
* יפנית: お焦げ או 御焦げ (רומאג'י: Okoge, אורז שרוף הנדבק לתחתית הקערה. נגזר ממילה יפנית להומו: 御釜, お釜, או 御竈, רומאג'י: Okoma - קערה) 
* סלובנית: "taška" (ארנק נשי)
* סרבית: "grejsica" (מילולית: כמו גרייס, על שם הדמות גרייס אדלר מסדרת הטלוויזיה ויל וגרייס)
* פינית: "homoemo" (אמא של הומואים)

## ראו גם
*גיי פרנדלי
*גיידאר

## קישורים חיצוניים

* 
* ג'סי ברינג, "Studying the elusive fag hag: Women who like men who like men", במגזין Scientific American

## הערות שוליים

קטגוריה:להט"ב: סלנג ומונחים
קטגוריה:סוציולוגיה
קטגוריה:סלנג בשפה האנגלית
קטגוריה:מונחים לנשים
קטגוריה:נשים בקהילה הגאה
המכונה הניסיונית קטנת המידות של מנצ'סטר

**המכונה הניסיונית קטנת המידות של מנצ'סטר** (באנגלית: **The Manchester Small-Scale Experimental** **Machine**) או בשמה המקוצר SSEM, המכונה "**בייבי**" (**Baby**), הייתה המחשב הראשון מסוג Stored-Program. היא נבנתה באוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר על ידי פרדריק ס. ויליאמס, טום קילבורן וג'ף טוטיל, והופעלה לראשונה ב-21 ביוני 1948.

המכונה לא נועדה להיות מחשב פעיל אלא נבנתה כמצע ניסוי למכשיר שפופרת ויליאמס , צורה מוקדמת של אחסון זיכרון המחשב. המכונה נחשבה קטנה ופשוטה בהשוואה לשאר המכונות שנבנו באותו זמן, אף על פי שהכילה את כל האלמנטים ההכרחיים למחשב אלקטרוני מודרני. מיד לאחר שהודגמו יכולות הביצוע של המכונה, פרויקט חדש החל באוניברסיטה במטרה לפתח אותה למחשב שימושי, "מנצ'סטר סימן 1". מנצ'סטר סימן 1 הפך במהירות לאב טיפוס של "פרנטי סימן 1", המחשב הרב-תכליתי המסחרי הראשון.

ל-SSEM היה אורך מילה של 32 ביט וזיכרון של 32 מילים. כיוון שהיא נועדה להיות מחשב ה-Stored Program הפשוט ביותר, הפעולה החשבונית היחידה שהיא ידעה לבצע הייתה חיסור.

## קישורים חיצוניים


* Computer 50 – A website celebrating the 50th anniversary of the SSEM in 1998.
* Digital60 – A website celebrating the 60th anniversary of the SSEM in 2008.
* A brief history of the Small-Scale Experimental Machine
* Manchester Baby Simulator software
* BabyRace – Run original program on a mobile phone and compare the performance with the Small-Scale Experimental Machine
* BBC article on Baby
* Oral history interview with Geoff Tootill, one member of the team that designed and built the Manchester Small-Scale Experimental Machine, recorded for An Oral History of British Science at the British Library.


קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחשבים חלוציים
קטגוריה:בית הספר למדעי המחשב, אוניברסיטת מנצ'סטר
פלואידיקה

**פְלוּאִידִּיקָה** (**Fluidics**) או **לוגיקת הזורמים** (**Fluidic Logic**) היא תחום העוסק בשימוש בנוזלים או בגזים זורמים או מדיה דחוסה אחרת כדי לבצע פעולות תקביליות או ספרתיות בצורה הדומה לנעשה באלקטרוניקה. הבסיס המדעי לפלואידיקה הוא פנאומטיקה והידראוליקה המבוססות על תאוריות בהידרודינמיקה.
המונח פלואידיקה מתאר בדרך כלל התקנים ללא חלקים נעים, כך שמרכיבים הידראוליים רגילים, כמו בוכנה הידראולית ושסתומים גליליים, אינם נחשבים להתקנים "פלואידיים". העיסוק בתחום החל בשנות ה-60 של המאה ה-20 ביישומים למערכות בקרה ואחד היישומים הראשונים היה מגבר בפלואידיקה.

## מגבר
[שמאל|ממוזער|350px|[מגבר בפלואידיקה]]
הרעיון הבסיסי של מגבר פלואידי מודגם באיור. למגבר מסופק זורם (אוויר, מים או נוזל הידראולי) שנכנס בתחתית. לחץ המופעל בכניסות הבקרה C1 ו C2 מסיט את הזורם כך שהוא יוצא מיציאה O1 או מ O2. הזרם הנכנס לכניסות הבקרה הוא חלש בהרבה מהזרם המוסט כך שלהתקן יש הגבר. לפי אותו עיקרון ניתן גם לבנות התקנים כמו דלגלג והתקנים לוגיים פלואידיים אחרים. ניתן לבנות מערכות פשוטות של לוגיקה ספרתית. למגברים פלואידיים בדרך כלל רוחב פס עד כמה קילוהרץ כך שמערכות המבוססות עליהם הן איטיות מאוד יחסית להתקנים אלקטרוניים.

## טריודה
טריודה פלואידית היא התקן הגברה המשתמש בזורמים להעברת אותות. למרות שעד כה שימשו רק במעבדות, יש להן כמה שימושים פרקטיים. רבים מצפים כי יהיה להם שימוש נרחב בננוטכנולוגיה.

## מערכות
רכיבים פלואידיים הופיעו בכמה מערכות הידראוליות ופנאומטיות, בהן בתעשיית הרכב בתמסורות אוטומטיות. ככל שלוגיקה ספרתית החלה להתפתח בתעשיית הבקרה, הלך ופחת תפקיד הפלואידיקה בבקרה תעשייתית.
הזרקה פלואידית נמצאת בפיתוח עבור זרבובים למנועי סילון, למטוסים ועבור ספינות.

## ראו גם
* מיקרופלואידיקה
* ננו-פלואידיקה
## קישורים חיצוניים

* 
קטגוריה:הידרודינמיקה
קטגוריה:לוגיקה
מועצת המורים למען הקרן הקיימת לישראל

[ממוזער|חוברות לימוד בהוצאת מועצת המורים למען הקרן הקיימת לישראל, מוצגות בתערוכה ב[קריית ענבים, 1947]]
**מועצת המורים למען הקרן הקיימת לישראל** הייתה ידועה בעבר גם בשם **תנועת המורים למען קרן קיימת לישראל**, היא גוף חינוכי שהוקם בשנת 1925 על ידי קבוצת מורים כגוף התנדבותי בלתי-מפלגתי במטרה לעצב את החינוך העברי בשטחי ארץ ישראל ומחוצה לה לאורה של האידאולוגיה החברתית המושרית מרוח ומטרות הקרן הקיימת לישראל. יש הרואים בהקמת מועצת המורים למען הקק"ל תגובה על הקמת זרם העובדים בחינוך בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 ועל תוכניות הלימודים שהיו נהוגות באותה עת בבתי הספר בארץ ישראל שספגו ביקורת ציבורית חריפה.

המועצה רכשה בתוך זמן קצר השפעה רבה והשתלבה במערכת הפורמלית של החינוך העברי תוך השפעה משמעותית על מבנה תוכנית הלימודים ועל תכניה. מועצת המורים העלתה לסדר היום תוכנית חינוכית לאומית מובהקת שהעלתה את המטרות הלאומיות של הציונות למרכז העיסוק, על ידי הדגשת ממדים התיישבותיים וערכיים. ההצלחה המידית מיוחסת לחולשה של מערכת החינוך דאז, והמועצה מילאה תפקיד מכריע בקידום הציונות בחינוך.

מדי שנה מוציאה המועצה פרסומים שונים ובהם גם גלוית ברכה לשנה העברית החדשה המשמש כרטיס ברכת שנה טובה, גלויות אלו הפכו ברבות השנים פריטי אספנות בקרב אספני אביזרי קרן קיימת לישראל.

## יום עיון
מוצגים בתערוכה ביום עיון למורים מטעם מועצת המורים למען הקרן הקיימת לישראל, שהתקיים בקריית ענבים ב-1947

קרית ענבים - ממוצגי תערוכת קק"ל שהוצגה ביום עיון למורים מטעם קק"ל-JNF037274.jpeg
קרית ענבים - ממוצגי תערוכת קק"ל שהוצגה ביום עיון למורים מטעם קק"ל-JNF037275.jpeg
ממוצגי תערוכת הקק"ל שהוצגה ביום העיון למורים מטעם הקק"ל בקרית ענבים.-JNF045254.jpeg
קרית ענבים - ממוצגי תערוכת קק"ל שהוצגה ביום עיון למורים מטעם קק"ל-JNF037271.jpeg
קרית ענבים - ממוצגי תערוכת קק"ל שהוצגה ביום עיון למורים מטעם קק"ל-JNF037273.jpeg
ממוצגי תערוכת הקק"ל שהוצגה ביום העיון למורים מטעם הקק"ל בקרית ענבים.-JNF045252.jpeg


## לקריאה נוספת
* שושנה סיטון, **חינוך ברוח המולדת, התכנית החינוכית של מועצת המורים למען הקק"ל (1953-1925**), דור לדור, קבצים לחקר החינוך היהודי בישראל ובתפוצות, כרך י"ד, אוניברסיטת תל אביב, תשנ"ט

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ישראל: חינוך
קטגוריה:ארגונים ציוניים
קטגוריה:קרן קיימת לישראל
קטגוריה:חינוך ביישוב
הירולה

**הירולה** (שם מדעי: *Beatragus hunteri*, מסווג לעיתים בסוג דאמאסליק בשם ***Damaliscus hunteri***) הקרויה גם **בובאל הנטר**, היא מין אנטילופה שחיה בערבות עשב צחיחות באזור על הגבול שבין קניה וסומליה. הוא המין היחיד בסוגו.

## מאפיינים
ההירולות ידועות כ"אנטילופות ארבע-העיניים" בשל הבלוטות הפרי-אורביטליות (בלוטות המצויות אצל הפרסתנים מתחת לעיניים) הגדולות שלהן. גובהן הוא בין מטר אחד ל-1.25 והן שוקלות בין 80 ל-118 קילוגרם. צבע פרוותן הוא חום חולי ונהיה אפור יותר אצל הזכרים מאשר אצל הנקבות, עם בטן בהירה יותר ופס לבן על גשר האף. על העורף יש עור עבה יותר שיוצר רכסים כשהאוזניים מורמות. לקרניים צורת לירה (סוג של נבל קדום) ועל הקרניים יש טבעות בולטות.

הן פעילות יום ומבלות את הבקרים והערבים בהעלאת גירה. לרוב חיים בעדרים של שתיים עד ארבעים נקבות המונהגים על ידי זכר טריטוריאלי אחד, אבל עדרי רווקים של חמישה זכרים או יותר מצויים גם כן. העדרים לא זזים הרבה מכיוון שהזכרים שמנהיגים אותם הם מאוד טריטוריאליים. כשהם נלחמים, הזכרים יורדים על ברכיהם אבל בזמן ההיאבקות הם עומדים על ארבע.

ההירולה מצויה בסכנת הכחדה חמורה. כיום, נמצאים בטבע בין 500 ל-1,200 פרטים ואין חיות בכלל בשבי. בספירות בשנות ה-70 נמצאו 14,000 פרטים, ובספירות שנערכו בשנות ה-80 נמצאו 7,000 פרטים. התדלדלות האוכלוסייה של ההירולה נוצרה כתוצאה מתחרות בין עדרי בקר ובצורת שהכתה במחוז. בסוף שנת 2005, ארבע קהילות מקומיות במחוז איג'רה, בשיתוף פעולה עם "טרה נובה", פיתחו והציעו הצעה לייסד בצורה רשמית את רשות אישיבאקי לשימור ההירולה כדי להגן על ההירולה.

ההירולה זוהתה כאחד מעשרת "המינים הפוקליים" ב-2007 על ידי פרויקט "מינים ייחודיים מבחינה אבולוציונית ובסכנת הכחדה גלובלית" (EDGE). הפרויקט מזהה מינים ייחודיים מבחינה אבולוציונית הזקוקים להגנה מפני הכחדה. ההירולה מדורגת בין "עשרת הגדולים" (יותר נכון ה**נדירים**) יחד עם ארכף זהוב גב, קיפודן חרטומני אטנבורו, סולנודון היספניולי, דולפין נהרות סיני, לוריס שלוח אדום, גמל דו-דבשתי, היפופוטם גמדי, עטלף דבורה, וירבוע ארוך אוזניים.

## קישורים חיצוניים

* שימור ההירולה, באנגלית

## הערות שוליים

ממוזער|מרכז|300px|נקבה מניקה את צאצאה בקניה

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיליפ סקלטר
קטגוריה:בובאלים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:סומליה: יונקים
קטגוריה:קניה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1889
קטגוריה:יונקים בסוואנה האפריקנית
האיגוד העולמי של יוצאי ווהלין

**האיגוד העולמי של יוצאי ווהלין** הוא מכון מחקר לזכר יוצאי ווהלין, שהוקם מיד עם תום מלחמת העולם השנייה. 

המכון חוקר אישים, מוסדות שפעלו באזור ווהלין ומפעלי תרבות ויצירות אמנות שנוצרו בו עד להשמדת הקהילה היהודית בו בשואה. האיגוד מפרסם ספרי מחקר, וכן את כתב העת "ילקוט ווהלין", שבו מתפרסמות עבודות מחקר וכן יצירות ספרות ושירה בעברית וביידיש.

## היכל ווהלין

ב-1965 הקים האיגוד את "היכל ווהלין" בגבעתיים להנצחת יהודי ווהלין, במקום פועלת משנת 1975 שלוחת בית הספר הבין-לאומי להוראת השואה של יד ושם.

## קישורים חיצוניים
* האתר הרשמי של האיגוד העולמי של יוצאי ווהלין

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: מוזיאונים להנצחת השואה
קטגוריה:השואה: מסמכים ותיעוד
ווהלין
קטגוריה:מכוני מחקר היסטורי
קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:ווהלין
קטגוריה:מכוני מחקר בנושא יהדות
קטגוריה:ישראל: מוסדות להוראת תולדות השואה
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1965
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי פולין
יוהאן רובק

**יוהאן רובק** (בשוודית: **Johann Robeck**; 1672, קאלמאר, שוודיה – 1735, בקרבת ברמן) היה פילוסוף ורופא שוודי-גרמני. לא הרבה ידוע על חייו של רובק; ידוע שהוא נולד כלותרני אך המיר את אמונתו לקתוליות ב-1704. 

חיבורו הפילוסופי-תאולוגי המתיר התאבדות, בשם "**על מעשה המוות הרצוני, או בחינה של שקרים, הבלים וכשלים המשמשים כטענות**" (לטינית: "**De morte voluntaria exercitatio sive examen calumniarum nugarum et fallaciarum quibus tanquam argumentis utuntur**"), עורר פולמוס בקרב משכילי אירופה בדורו, בעיקר לאחר שהוא עצמו התאבד בטביעה בנהר הווזר שבקרבת העיר ברמן. חיבורו מתמצה בטענה כי החיים הם מתנה: כאשר אלוהים מעביר את המתנה לרשותו של האדם, הוא מעביר גם את כל זכויותיו על המתנה לאדם. לפיכך, אדם המעוניין לאבד עצמו לדעת אינו יכול לפגוע בכך באלוהים, נותן המתנה.

רובק מוזכר בהערת אגב בספר הסאטירי "קנדיד" מאת וולטר.

קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:פילוסופים שוודים
קטגוריה:רופאים שוודים
קטגוריה:התאבדות
קטגוריה:מתאבדים: פילוסופים
קטגוריה:ילידי 1672
קטגוריה:נפטרים ב-1735
קיבוע אנזימים

**קיבוע אנזימים** הוא תהליך בו מצמדים אנזימים לחומר לא מסיס כדוגמת סידן אלגינט. קיבוע אנזימים מגביר את העמידות של האנזים לשינויים בסביבה כדוגמת שינויים בטמפרטורה וב-pH, וכן מאפשר לשמור את האנזימים במקומם במהלך ריאקציה ובסופה להפרידם מהתוצרים לצורך שימוש חוזר. בגלל יתרונות אלו נעשה שימוש נרחב בתעשייה בשיטה זו בתגובות המזורזות על ידי אנזימים.

ב-1916 נלסון וגריפין גילו כי האנזים אינברטאז (אנזים המזרז הידרוליזה של סוכרוז) מפגין פעילות זהה כאשר הוא שקוע במוצק (פחם עץ או אלומיניום הידרוקסיד) בתחתית התמיסה וכאשר הוא מצוי באופן אחיד בתמיסה. זו הייתה שיטת הקיבוע הראשונה שהומצאה. במהלך שנות ה-50 וה-60 פותחו שיטות נוספות מלבד השיטה של ספיחה. במהלך השנים פורסמו אלפי מאמרים ופטנטים בנושא קיבוע אנזימים, ומאות אנזימים קובעו בצורות שונות. בין האנזימים שקובעו במסגרת תהליך ייצור תעשייתי רחב היקף ניתן למנות את פניצילין G, אקילאז, ליפאזות, פרוטאזות ואינברטאז.

## שימוש מסחרי
אנזימים מקובעים חשובים ביותר לשימושים מסחריים מסיבות של עלויות ושל תהליכי ריאקציות:
*בתהליך החלבון מתמוסס בכמות מזערית, וכך בסיום התגובה התמיסה מכילה לרוב רק ממס ואת תוצרי התגובה.
*ניתן להפריד בקלות את האנזים המקובע מהריאקציה, וכך מתאפשר שימוש חוזר בו.
*אנזימים מקובעים הם לרוב בעלי יציבות רבה יותר מאשר אנזימים מתמוססים.

## שיטות קיבוע
ישנן שיטות שונות לקיבוע אנזימים שהנפוצות שבהן:
*ספיחה: אנזים מחובר לחלקו החיצוני של חומר קיבוע. בספיחה ייתכן שהאתר הפעיל של האנזים ייחסם, וכך תקטן משמעותית פעילותו של האנזים.
*כליאה: האנזים נלכד במיקרוספרות או טיפות לא מסיסות, כדוגמת טיפות של סידן אלגינט. הכליאה עשויה לעכב את הגעת המצע (הסובסטרט) ואת יציאת התוצרים מהחומר הלא מסיס הכולא את האנזים.
*קישור צולב: האנזים נקשר בצורה קוולנטית לחומר מקבע בתגובה כימית. התגובה הכימית מבטיחה שאתר הקישור לא מכסה את האתר הפעיל של האנזים, ופעילות האנזים מושפעת רק מהקיבוע.

## קישורים חיצוניים

* אפרים קציר פרס יפן 1985
* Introduction: Immobilized Enzymes: Past, Present and Prospects

קטגוריה:אנזימים
בית ספר לרפואה

ממוזער|שמאל|בניין הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בצד ימין נמצא בית החיות של הפקולטה
**בית ספר לרפואה** הוא מוסד חינוכי שלישוני או חלק ממוסד שכזה שעוסק בלימודי רפואה  ומכשיר אנשים לעסוק ברפואה כמקצוע. בית ספר לרפואה פועל בדרך כלל במסגרת **פקולטה לרפואה**, הכוללת גם פעילות מחקר ולימודים בתחומי בריאות נוספים, כגון רפואת שיניים, סיעוד ופיזיותרפיה. 

מתקנים ייחודיים לבית ספר לרפואה הם מתקן לגידול חיות מעבדה לצרכים לימודיים ומחקריים, ומתקן לעריכת נתיחה שלאחר המוות, כחלק מלימודי האנטומיה.

אל בית ספר לרפואה מסונפים בתי חולים אוניברסיטאיים, המשמשים להוראה קלינית – פעילות שבה הסטודנטים לרפואה צופים בעבודה מעשית בבית החולים ומשתתפים בה, בהדרכת רופאים מסגל בית החולים.

## ראו גם
*לימודי רפואה בישראל

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:לימודי רפואה
קטגוריה:מוסדות לימוד ומחקר
קטגוריה:קצרמר רפואה
רפואה
ארנולד מרי

**ארנולד מרי** (באסטונית: **Arnold Meri**; 1 ביולי 1919 - 27 במרץ 2009) היה גיבור ברית המועצות (15 באוגוסט 1941), קולונל בצבא האדום, פקיד בכיר ואיש ציבור אסטוני.

## ביוגרפיה
נולד בטאלין בירת אסטוניה ב-1919. בשנת 1926 היגר עם הוריו ליוגוסלביה, שם למד יחד עם ילדי הגולים הרוסים בגימנסיה הרוסית של בלגרד. בשנת 1938 חזר עם משפחתו לאסטוניה והתגייס לצבא. באוגוסט 1940 אסטוניה סופחה לברית המועצות ומיחידות הצבא האסטוני הורכבו שתי דיוויזיות אסטוניות של הצבא האדום. לאחר פלישת הצבא הנאצי לברית המועצות לחם כקצין בשורות הצבא האדום. היה האסטוני הראשון שזכה לעיטור גיבור ברית המועצות.

לאחר המלחמה נבחר לתפקיד יושב ראש של הקומסומול האסטוני. בהמשך שימש כפקיד בכיר ובשיא הקריירה שלו מונה לסגן שר החינוך בממשלת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אסטוניה (1961).

בן דודו, לנארט מרי, כיהן כנשיא אסטוניה הראשון לאחר עצמאותה המחודשת בשנים 1992 עד 2001. בראיונותיו הרבים ארנולד מרי אמר, שהשקפת עולמו ונקודת מבטו על אירועים רבים בהיסטוריה של אסטוניה שונים בהרבה מאלה של בן דודו המפורסם.

עד יום מותו שימש בתפקיד יושב ראש הוועד האנטי-פשיסטי של אסטוניה. הוועד התנגד לכינוסי ותיקי ואפן אס אס האסטונים ומחה נגד העברת אנדרטה לחיילי הצבא האדום ממרכז העיר טאלין (חייל הברונזה) לבית העלמין הצבאי.

ארנולד מרי נפגש עם ולדימיר פוטין, נשיא רוסיה לשעבר וזה רחש לו כבוד.

בשנה האחרונה לחייו, לצד המאבק במחלת הסרטן, הועמד ארנולד מרי לדין בגין השתתפותו בגירושם לסיביר של 259 מתושבי האי היומאה (כולל 16 קשישים וכ-60 ילדים מתחת לגיל 12) במרץ 1949 (11 מתוכם מתו כתוצאה מהגירוש). מרי הכחיש בתוקף את ההאשמות והתיק נסגר בשל פטירתו .

נפטר ממחלת הסרטן ב-27 במרץ 2009.

לאחר מותו הוענק לו עיטור הכבוד על ידי נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב. מועצת העיר הרוסית גורנו-אלטאיסק החליטה לקרוא רחוב על שמו של ארנולד מרי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אסטונים
קטגוריה:מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1919
קטגוריה:נפטרים ב-2009
אומוואקה

**אומוואקה** (בספרדית: **Humahuaca**) היא עיר בפרובינציית חוחוי בצפון-מערב ארגנטינה. היא שוכנת בחלקה הצפוני של קבראדה דה אומוואקה, בגובה של כ-2,950 מ' מעל פני הים. אומוואקה משמשת גם כבירת הדפרטמנטו של אומוואקה, ובשנת 2001 התגוררו בה כ-11 אלף תושבים. מקור שמה בעם שאכלס בעבר את האזור, האומגואקה (Omaguaca).

העיר נוסדה ב-1594, והיוותה נקודה חשובה בדרך שבין הערים הגדולות שבמלכות המשנה של פרו, כגון לימה ופוטוסי, לבין ערים כטוקומאן וקורדובה. במהלך מלחמת העצמאות הארגנטינאית התרחשו בה 14 קרבות בין הבדלנים למלוכנים בין 1814 ל-1821, והיא החליפה ידיים מספר פעמים.

בנייתה של הכנסייה המרכזית באומוואקה, איגלסיה דה לה קנדלריה (Iglesia de la Candelaria) הושלמה ב-1641. היא כוללת ציורים בני המאה ה-18 שצייר האמן מרקוס ספאטה מאסכולת קוסקו. אתרים בולטים נוספים בעיר כוללים את אנדרטת העצמאות (Monumento a la Independencia) הניצבת בראש גבעה המשקיפה על העיר ואת בניין העירייה, הכולל מגדל פעמונים ופסל בן דמותו של המיסיונר סן פרנסיסקו סולנו, בגודל טבעי. כן יש באומוואקה מוזיאון העוסק בפולקלור המקומי, ושוק עירוני.

## גלריה

Humahuaca01.jpg|רחוב בעיר
Iglesia de Humahuaca Jujuy Argentina.jpg|כנסיית הקנדלריה
Humahuaca04.jpg|בניין העירייה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חוחוי: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
בלדה על נערי שגדל

ממוזער|נתן סלור - בנה של תרצה אתר, לו הוקדש השיר (הוא הנער שגדל), וכן אחד ממבצעי השיר.
"**בלדה על נערי שגדל**" הוא שיר שנכתב על ידי המשוררת תרצה אתר בשנת 1972, הוקדש לבנה נתן סלור והולחן על ידי סשה ארגוב.

השיר מתאר אישה בודדה הממתינה לנער שיגדל ויפרוש את אחריותו עליה, אך כשהנער גדל הוא מתחתן עם אישה אחרת ועוזב אותה. שתי גישות שונות בתכלית לניתוח השיר: הראשונה היא הטריוויאלית וגורסת כי האישה היא נערה שהתאהבה בנער וממתינה להתבגרותו והשנייה גורסת כי מדובר באימו של הנער.

## ביצועים
השיר בוצע לראשונה על ידי הזמרת אילנה רובינא בפסטיבל הזמר והפזמון לשנת 1972. השיר יצא באותה השנה במסגרת אלבומה הראשון והיחיד "שני הצדדים" ולאחר מכן באוספים "שרה שירי אהבה" (2001) ו"תמונת רגע - מבחר משירי תרצה אתר" (2008).

מאוחר יותר ביצעו את השיר סשה ארגוב עצמו ואורה זיטנר, כחלק מאלבומם המשותף "סשה ארגוב מנגן משיריו" (1979), בו שרה אורה זיטנר בעוד ארגוב מלווה אותה בפסנתר.

גם הגבעטרון שרו את השיר בביצוע משלהם שנכלל באוספים "חמישים שנות זמר" (1998) ו"אוסף הגבעטרון - 70 השירים הגדולים מכל הזמנים" (2000). בשנת 1998 מיקה קרני שרה את השיר בהופעה חיה שהוקלטה באלבום "כמו ציפור בחדר - מופע משירי תרצה אתר". בשנת 2001 נתן סלור, בנה של תרצה אתר לו היא הקדישה את השיר, הקליט את השיר במסגרת אלבום אוסף בשם "רדיו ב.ל.ה דואגת" (בהפקת ארגון בלה דואגת). השיר הופיע מאוחר יותר באלבומו "25 שעות" שראה אור בשנת 2006. סלור הקליט את השיר בליווי פסנתר, בעיבוד של הפסנתרנית אורית דוקלר, וחתם בשיר זה את אלבומו הראשון. על אף יחוסו המשפחתי של סלור, "בלדה על נערי שגדל" הוא השיר היחיד באלבומו שנכתב על ידי מי ממשפחתו.

## בלדה סלאווית
השיר מופיע במקומות רבים כשבסוגריים השם המשני - בלדה סלאווית.

יש דמיון מסוים בין השיר של תרצה אתר לבין "נחל שלי" של לאה גולדברג (גם הוא הולחן על ידי ארגוב, ולחן נוסף של דני ליטני)

שמופיע בספרה של גולדברג עם ההערה [סלבי] בצד סדרה של שירים שליד כל אחד מהם הערה דומה (ליטאי, יהודי, מזרחי..).

ככל הנראה הכוונה לכך שמוטיב האישה המחכה לשווא לנער המת בנחל אופיינית לבלדות עממיות סלביות (לאה גולדברג עצמה נולדה בליטא כשהייתה חלק מרוסיה ואף שהתה זמן מה ברוסיה), ותרצה אתר כתבה את שירה בהשפעתה
.

## מיקומי שיא
### מצעדים שבועיים

### מצעדי סוף שנה

## קישורים חיצוניים

* אלי אשד, נבואתה של תרצה אתר, היקום של אלי אשד

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1972
קטגוריה:שירי אילנה רובינא
קטגוריה:שירי אורה זיטנר
קטגוריה:גבעטרון
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי תרצה אתר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי סשה ארגוב
קטגוריה:בלדות
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בישראל
ארבע בשורה

שמאל|ממוזער|250px|לוח המשחק "ארבע בשורה" עם אסימונים בשני צבעים
שמאל|ממוזער|250px|הדמית משחק "ארבע בשורה" בו האדום מנצח
**ארבע בשורה** הוא משחק חשיבה לשני שחקנים. לכל שחקן אסימונים בצבע אחד, וכל שחקן בתורו מפיל אסימון לתוך הלוח המורכב משבע עמודות ושש שורות. מטרת המשחק היא לחבר ארבעה אסימונים מצבע זהה ברצף מאונך, מאוזן או באלכסון - לפני שהיריב עושה זאת. המשחק מבוסס על המשחק העתיק Gomoku בו השתמשו בחמש אבנים במקום ארבע.

## בתורת המשחקים
מבחינת תורת המשחקים, ארבע בשורה הוא משחק פתור. אם השחקן הפותח ישחק משחק מושלם, הוא ינצח במשחק. המשחק נפתר על ידי ג'יימס ד. אלן (1 באוקטובר 1988) ובאופן בלתי תלוי (בהוכחה באמצעות מחשב) על ידי ויקטור אליס (16 באוקטובר 1988). ההוכחה מספקת מספר נקודות מעניינות:
* אם השחקן הפותח ישים אסימון בעמודה המרכזית – הוא יכול להבטיח ניצחון על ידי משחק מושלם.
* אם יפתח על ידי הנחת אסימונים בשתי העמודות הצמודות למרכזית – משחק מושלם של השחקן השני יאפשר לו להשיג תוצאת תיקו (אפילו אם השחקן הפותח ימשיך במשחק מושלם משלו).
* על ידי פתיחה בהנחת אסימונים באחת מארבע העמודות החיצוניות – משחק מושלם של השחקן השני יאפשר לו לנצח במשחק.

## בתרבות
* בסרט "לא רעים בכלל 2" דיאן ומרמלדה משחקים את המשחק בכלא, כשדיאן תוציא ממנו מידע, אם תנצח.

## ראו גם
* גומוקו

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:משחקי חשיבה
קטגוריה:משחקי אסטרטגיה
קטגוריה:הוכחה באמצעות מחשב
בית הספר תחכמוני (תל אביב-יפו)

[שמאל|ממוזער|250px|[תמונת מחזור של בית הספר, 1932]]
**בית הספר תחכמוני** היה בית הספר הדתי הראשון בתל אביב. הוא הוקם תחילה ביפו, בתמיכת תנועת המזרחי ובעידודו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, רבה של העיר, ולאחר מכן עבר לתל אביב. במשך שנים רבות הוא היה בית הספר הדתי-ציוני היחידי בעיר. בית הספר נסגר בשנות ה-70.

## קורות בית הספר
250px|ממוזער|שמאל|לוחית זיכרון של ההגנה בבית הספר תחכמוני
בשנת ה'תרס"ה (1905) הוקם ביפו חדר מתוקן, על ידי ארגון אחווה ומנהלו יוסף הלוי זליגר. שלוש שנים מאוחר יותר, הוסב שמו ל"תלמוד תורה תחכמוני". הרב קוק נטלו תחת חסותו, וכתב בה'תרס"ח (1908) אל חברי המזרחי באירופה:

בשנים תרס"ט-תרע"ז ד"ר יעקב שלום ענגל ניהל את בית הספר. כשהציבור הדתי בתל אביב נזקק נזקק לתלמוד תורה דתי, הוחלט להעתיק אליה את בית הספר היפואי, תוך כדי הוספת שנות לימוד והרחבת תוכניות הלימודים. תחילה מוקם בית הספר בבית אהרן שלוש, אך המקום היה צר מהכיל והוחלט להקים מבנה מיוחד, בן שלוש קומות, עבור בית הספר. יהודה פייסט מפרנקפורט נדב מגרש לבית הספר ברחוב ליליינבלום בתל אביב, ובית הספר פעל בתוכו במבנה קטן. בשנת 1925 הכריזה תנועת המזרחי על מגבית לאיסוף כספים עבור מבנה גדול לבית הספר ובינואר ה'תרפ"ה (1925) התקיים טקס הנחת אבן פינה. אולם הבנייה הסתבכה ורק חלק מהתוכנית מומשה. בנוסף, מבנה בית הספר מושכן על מנת לשלם חובות לפועלים ולספקים ובסופו של דבר נמכר לבנק המזרחי. בהמשך רכשה עיריית תל אביב את המגרש ואת מבנה בית הספר תוך הבטחה שהמבנה ישמש אך ורק לחינוך דתי.

בית הספר כלל ארבע עשרה שנות לימוד, בחטיבה יסודית ותיכונית. נלמדו בו מקצועות היהדות, לצד לימודים כלליים. את בית הספר ניהל מרדכי רזיאל, אביו של דוד רזיאל.

בשנת 1935 הוגדר בניין בית הספר כהקדש למען "חינוך ברוח הדת והמסורת".

בתקופת המחתרות שימש בית הספר כמחסן נשק ומרכז אימונים של ההגנה. הסליק נמצא על ידי הבריטים בחיפושים שבוצעו לאחר השבת השחורה. עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון על גדר בית הספר ברחוב לילינבלום 7 לציון המאורע. בפברואר 1948, במהלך מלחמת העצמאות, התמלא בית הספר בפליטים משכונות ספר של תל אביב, דבר ששיבש את הלימודים בבית הספר.

תחכמוני נסגר בשנות ה-70 של המאה ה-20, עקב התמעטות האוכלוסייה הדתית בתל אביב.

בבניין בו שכן בית הספר תחכמוני נמצאת היום האולפנית של תל אביב.

## ראו גם
* תחכמוני (בית ספר)
* רשימת בוגרי בית הספר

## קישורים חיצוניים
* אילן שחורי, '''נפתרה תעלומת התמונה האבודה''', על טקס הנחת אבן הפינה לבית הספר תחכמוני בתל אביב הקטנה של 1925.
* ה. אלון, פרשת בית הספר "תחכמוני", דבר, 8 במרץ 1935, עמ' 3-4.

## הערות שוליים

*
תחכמוני (תל אביב-יפו)
קטגוריה:ציונות דתית: חינוך
קטגוריה:תנועת המזרחי
סמי בר לב

**שמואל (סמי) בר לב (מחלב)** (1942 – 17 בינואר 2026) היה איש ציבור שכיהן כראש מועצת קצרין מ-1980 עד 2013.

## ביוגרפיה
בר לב נולד בבגדאד ועלה לישראל בילדותו. ב-1968 היה מראשוני המתיישבים הישראלים בגולן והתגורר בעיר קוניטרה, עד למסירתה לסורים לאחר מלחמת יום הכיפורים. בר לב נמנה עם מקימי קצרין והתגורר בה מיום הקמתה. עם הקמת המועצה המקומית קצרין ב־1979 מונה בר לב לחבר במועצה הממונה. במרץ 1980 התפטר ראש המועצה הממונה מנחם הייט ובר לב נבחר על ידי המועצה לעמוד בראשה. כיהן כראש מועצת קצרין החל מ-1980 ועד 2013, וכן כיו"ר הרשות לפיתוח הגליל. ב-1981 התמודד בבחירות לכנסת העשירית ברשימת מפלגת התחיה.

ביום ירושלים ה'תשס"ח הוענק לבר לב פרס מוסקוביץ' לציונות. בנימוקי ועדת הפרס נאמר כי הפרס הוענק לו "על חלקו המרכזי בהקמת ההתיישבות בגולן ובשגשוגה במשך 40 שנה; על הגשמת חזונו להקמת העיר קצרין; על היותו מופת של מנהיגות קהילתית ומוניציפלית ושל עשייה ציונית וחלוצית".

לקראת הבחירות למועצת קצרין ב־2018, שובץ במקום העשירי והאחרון הסמלי ברשימת "קצרין תנצח" בראשות ויקי בדריאן.

נפטר ב-17 בינואר 2026.

## קישורים חיצוניים
* יערה רותם, מה השגנו ולאן רוצים להגיע - ראיון חג עם סמי בר לב, "שישי בגולן", 16 באפריל 2008
* עדי חשמונאי, היעד המרכזי: בית ספר לרפואה ואוניברסיטה, ראיון עם סמי בר לב
* סמי ברלב, באתר פרס מוסקוביץ'
* 
* 
* 
*  אבשלום קור, באופן מילולי: סמי בר לב, אבי העיר קצרין, גלי צה"ל, 23 בפברואר 2026

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס מוסקוביץ' לציונות
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:פעילי מפלגת התחיה
קטגוריה:ראשי מועצת קצרין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2026
קבר יהושע בן נון

**קבר יהושע בן נון** מוזכר במפורש בספר יהושע וספר שופטים כממוקם בתמנת חרס. מסורת עממית רחבה מזהה את הקבר בכפר הפלסטיני כיפל חארת', כקילומטר צפונית מערבית לאריאל, אך קיימים זיהויים נוספים למקום הקבר.

## הקבר במקרא
בספר יהושע מוזכר מקום קבורתו של יהושע בו נון בתמנת סרח שבהר אפרים: 
בספר שופטים קיים פסוק דומה, בו נקרא מקום הקבר תמנת חרס.

מקומה של תמנת חרס אינו ודאי. בהתאם למסורת המזהה את מקום הקבורה בכיפל חארת' מזוהה המקום כתמנת חרס. אחרים מזהים את תמנת חרס עם חירבת תיבנה, שבאזור היישוב נווה צוף.

## זיהויים

### כיפל חארת'
זיהוי עממי המקובל גם במסורת הערבית והשומרונית הוא אתר בכיפל חארת'.

הראשון לזהות את כפל חארת' כמקום קברו של יהושע בן נון הוא רבי יעקב, שליחו של רבי יחיאל מפריז, הכותב בשנת 1258: .

בסמוך נמצאים שני מתחמי קבורה עתיקים נוספים, במרחק של כמה מאות מטרים זה מזה - האחד (מדרום מערב לקבר) מיוחס לקבר כלב בן יפונה, והאחר (מדרום מזרח לקבר) מיוחס לנון אבי יהושע.

מתחם נבי יושע בכיפל חארת' מורכב מחדר יחיד (מידותיו: 3X3.8 מטר) בעל כיפה, אליו נכנסים מחצר שמידותיה 4.2X5.3 מטר. אל החצר מוביל מסדרון ופתח צר ונמוך. בחצר ישנה מצבה חדשה, ומולה בקיר הדרומי נמצא מחראב מעל למחראב הייתה בעבר כתובת איובית המוקדשת ל, שייתכן שאין זה מקומה המקורי, והיא נעלמה במהלך המחצית השנייה של המאה העשרים. המבנה הוא מבנה קבורה מוסלמי קלסי, שיכול לאפיין מבני קבורה מוסלמיים במשך מאות שנים. בחצר גדל עץ אלה ארצישראלית עתיק וגדול ממדים.

ב-1968, לאחר כיבוש הכפר, הוצב במקום על ידי הרבנות הצבאית שלט המציין את "קבר יהושע בן נון".

יהודים נוהגים לפקוד את הקבר ולהתפלל בסביבתו ביום פטירתו של יהושע בן נון החל בכ"ו בניסן, וכן בימי חול המועד ובימים הסמוכים לשבת פרשת שלח. לאבטחת העולים לקבר משתלטים כוחות צה"ל ומג"ב על הכפר כיפל חארת', התושבים נמצאים בעוצר משעות הצהריים עד הערב, ונאסר עליהם להביט מחלונות בתיהם. על פי דיווחים של התושבים ושל חיילי מילואים של צה"ל, חלק מהמשתתפים בהילולה מבצעים מעשי ונדליזם והתנכלות לאוכלוסייה, כגון כתיבת גרפיטי "מוות לערבים", ניפוץ חלונות של בתים ומכוניות, פיזור פסולת ושאריות מזון, פיצוץ צינורות מים, שירת שירי נאצה באישון לילה ועוד.


תמונה:YOSHA.JPG|מצבת קבר יהושע בן נון בליל ההילולה
תמונה:Scaיהושעבןנון06.jpg|מבנה הקבר באור יום
תמונה:Joshua's Tomb at Kifl Hares.jpg|ציון הקבר בכיפל חארס, 2007


### זיהויים נוספים
ציון קבר יהושע בן נון מיוחס למספר אתרים נוספים:
* נבי יושע בגליל העליון
* "נבי ינון" שבכפר יאנון שליד שכם
* מסורת מימי הביניים מזהה את קברו של יהושע בן נון בגליל התחתון
* חירבת תיבנה ("ח'רבת תִּבְּנֶה") שליד הכפר דיר ניזאם, זיהוי החורבה עם העיר תמנה, הביא את חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן שביקר במערת קבורה במקום בשנת 1863, לזהות בקבר זה את מקום קבורתו של יהושע בן נון, ובהסבר מפורט אף מסביר את כוכי הקולומבריום בדופן חצר המבוא של המערה, הם כוכים להדלקת נרות. בסיורו במקום מצא גרן כמות גדולה של אבני צור קטנים ומושחזים כסכינים, ועל כן לדבריו מתאים הממצא למסופר בספר יהושע כי חרבות הצורים בה מל יהושע את ישראל בכניסתם לארץ נקברו יחד עימו.

רוב עולי הרגל המוסלמים במאה ה־13 זיהו את קבר יהושע בעוורתא, ומוג'יר א-דין התלבט בין מערת א-נועמאן בצפון-מערב סוריה לאתר בכיפל חארת'.

## קישורים חיצוניים

* דביר רביב, מקום קבורתו של יהושע בן נון
*
* 

## הערות שוליים

יהושע
קטגוריה:יהושע בן נון
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: מבני דת
מדינות מיקרונזיה

מבחינה מנהלית מיקרונזיה מחולקת ל-4 מדינות. כל מדינה כוללת מספר נפות.

## קישורים חיצוניים
* נתוני מפקד אוכלוסייה, 2010

מדינות
מיקרונזיה
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה
למרחב

**למרחב** היה ביטאונה של מפלגת אחדות העבודה - פועלי ציון ויצא לאור בין השנים 1954 עד 1971. עורכי העיתון היו ישראל אבן נור, משה כרמל, אברהם תרשיש ודוד פדהצור, אך הרוח החיה, קובע הקו האידאולוגי וכותב רוב המאמרים הפרוגרמטיים בעיתון היה ישראל גלילי.

## היסטוריה
הגיליון הראשון של כתב העת, שהוגדר כ"דו-שבועון מדיני", יצא ב-2 ביוני 1954, אולם החל מדצמבר 1954, בעקבות היפרדותה של המפלגה ממפ"ם, הפך כתב העת לעיתון יומי. עם הקמת מפלגת העבודה הישראלית ב-1968 עברה השליטה בו לידי הקיבוץ המאוחד. ב-31 במאי 1971 יצא גיליונו האחרון כעיתון עצמאי ולמחרת התמזג עם "דבר" (בדש הפנימי של "דבר" נכתב שמו הרשמי של העיתון: "דבר - מאוחד עם למרחב").

העיתון החזיק בדרך כלל ארבעה עמודים וכמעט לא היו בו תצלומים אלא בעיקר איורים.

## משא
חשיבותו של "למרחב" מלבד היותו עיתון מפלגתי הייתה במוסף הספרותי שלו "משא", שצורף לו כל יום שישי. משא יצא כדו-שבועון עצמאי מ-1951, ומדצמבר 1954, עם הפיצול במפ"ם, הפך למסונף ל"למרחב". לאחר המיזוג עם "דבר", המשיך משא לצאת כמדור בעיתון זה.

את "משא" ערך במשך רוב שנותיו אהרן מגד. בנוסף למגד ערכו את "משא" גם אברהם שאנן ויצחק בצלאל. משא ריכז סביבו חבורה ספרותית בה היו חברים אמיר גלבע, זרובבל גלעד, בנימין גלאי, משה שמיר, מתי מגד, יגאל מוסנזון, חיים גורי, נתן שחם, חיים חפר, ע. הלל, ט. כרמי, חנוך ברטוב ודן בן אמוץ, כולם סופרי דור תש"ח שהיו מקורבים אידאולוגית באותה עת למפלגה. בין המשתתפים האחרים ב"משא" היו רם עברון (ביקורת קולנוע), אברהם עוז (ביקורת תיאטרון), צבי סנונית (ביקורת מוזיקה), גיטה אבינור (ביקורת ספרות) ומשה נתן.

## לקריאה נוספת
* דן כספי ויחיאל לימור, **המתווכים – אמצעי התקשורת בישראל, 1948–1990**, עם עובד, תל אביב, 1995.
* אהרן מגד, ראשיתו של "משא", **[[מאזנים (כתב עת)|מאזנים]]** מ"ח, 1979, עמ' 106–109. 

## קישורים חיצוניים

* חיפוש וקריאה מקוונת בדפי עיתון "למרחב", באתר עיתונות יהודית היסטורית

*
* 
* 

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:עיתונות מפלגתית סוציאליסטית בישראל
קטגוריה:עיתונים וכתבי עת ציונים
הבלוק

**הבלוק** הייתה תוכנית מציאות ישראלית בהנחיית חיים אתגר, שהתבססה על תוכנית המציאות האוסטרלית - "The Block". התוכנית שודרה בערוץ 10 במהלך שנת 2009.

בתוכנית השתתפו 5 זוגות ולכל אחד מהם הייתה דירה הרוסה לחלוטין שהצטרכו לשפצה. כל זוג קיבל תקציב של 200,000 ש"ח כדי לעצב את הדירה. המשתתפים יכלו לזכות בתקציב נוסף בתחרויות שונות. השופטים בתחרות היו ברברה ברזין וירון טל.

בפרק 5 התקיימה ההדחה הראשונה בה הודחו אוהד ושרית.
אחרי כל הדחה הגיע לבלוק זוג חדש שקיבל את הדירה של הזוג שהודח. במקרה זה, הגיעו לדירה זו אייל ושני - קבלן שיפוצים וסייעת שיניים. בפרק 11 התקיימה הדחה נוספת. בהדחה זו הודחו שרה ועופר.

## המתחרים

## המתחרים כעבור שינוי קבוצות כתוצאה ממשימה שבועית

בפרק 7 התקיימה המשימה השבועית רק שהשינוי שהיה בה הוא חילוף הזוגות רק למשימה.
המשימה בנויה מחלקים שבכל חלק הזוגות מקבלים כתב חידה, ובכתב החידה מוצפן הרחוב שאילו צריכים הזוגות להגיע.

## ההדחות
בפרק 5 נערכה ההדחה הראשונה, בה הודחו שרית ואוהד, לאחר עיצוב חדרי האמבטיה. לאחר החלפתם, הוחלפו שרית ואוהד בזוג אחר, שני ואייל, סייעת לרופא שיניים וקבלן שיפוצים.

בפרק 11, בסמוך לפרק הגמר, נערכה הדחה נוספת. בהדחה זו הודחו שרה ועופר, לאחר ששלושה מהזוגות זכו בחסינות: גל ואסף (לאחר משימת שינוי הדירות), קיקו ומורין (לאחר משימת השער) ומייקי ואלעד (זכו לחסינות מהשופטים). שני הזוגות הנותרים, אייל ושני ושרה ועופר הועמדו לבחירתם של שלושת הזוגות. מייקי ואלעד בחרו באייל ושני ואילו קיקו ומורין ואסף וגל בחרו בשרה ועופר. משכך, הודחו שרה ועופר.

## קישורים חיצוניים

* אתר הבלוק
* 

קטגוריה:תוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:ערוץ עשר: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תל אביב-יפו בטלוויזיה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט אוסטרלי
יוכי שלח

**יוכי שלח** (נולדה ב-1959) היא סופרת ומרצה לתקשורת וקולנוע ועורכת משותפת של כתב העת האקדמי "מגדר".

## ביוגרפיה
שלח נולדה בחולון ולמדה בתיכון בויאר בירושלים. שירתה בצה"ל כמפענחת תצ"א בחיל האוויר.

שלח היא בוגרת החוגים קולנוע וספרות באוניברסיטת תל אביב, בעלת תואר שני בספרות כללית מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במנהל החינוך מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. עבודת הדוקטורט שלה, מאוניברסיטת תל אביב, עסקה ביצירתם של מאיר שלו ודויד גרוסמן.

במקביל ללימודיה עבדה כמורה ומחנכת בבית הספר התיכון באר טוביה. בשנים האחרונות היא משמשת כמרצה לתקשורת וקולנוע בבית הספר לאמנויות של סמינר הקיבוצים. פרסמה רשימות ביקורת במוסף ספרים של עיתון "הארץ", וכן מאמרים ורשימות באתר הבית שלה, ובבלוג "כמה פשוט" באתר רשימות.

ב-2006 החלה לכתוב רומנים בלשיים. ספרה הראשון, "אחד בספטמבר" (הוצאת עברית, 2006), הוקדש לבתיה גור, שהייתה המורה לספרות והמחנכת שלה בעת לימודיה בבית הספר התיכון בויאר.

שניים מן השירים המופיעים ברומן הבלשי השני שכתבה, "שירים צורבים" (הוצאת כנרת, 2008) - אשר מהווים רמזים לפתרון התעלומה - הולחנו והוקלטו, והם ניתנים לשמיעה ביוטיוב. אירועי ספרה השלישי, "רצח, צדק חברתי", מתרחשים בקיץ 2011 בתל אביב של המחאה החברתית.

במשך שמונה שנים שימשה אחת משתי העורכות-השותפות של "מגדר", כתב עת אקדמי מקוון לפמיניזם ולמגדר. בשנת 2014 הייתה אחת מהשותפים להקמת המיזם "To-Be Education", פלטפורמה ישראלית ליצירת משחקי תפקידים מקוונים, ושימשה יועצת פדגוגית במיזם

בשנת 2023 יצא לאור ספרה "אל תקרא לי אום כולתום" (הוצאת עם עובד). הספר נכנס לרשימת הספרים המומלצים לבתי ספר תיכוניים. כמו כן, נכלל ברשימה הארוכה של פרס ספיר לשנת 2024. בדצמבר 2024 זכתה שלח בפרס שולמית אלוני על ספרה זה.

## ספריה
* **אחד בספטמבר**, הוצאת עברית, 2006
* **שירים צורבים**, הוצאת זמורה-ביתן, 2008
* **רצח, צדק חברתי**, הוצאת עברית, 2013
* **אל תקרא לי אום כולתום**, עם עובד, 2023

## קישורים חיצוניים
* יוכי שלח, לקשור קשר - על הסיפור "חבר מושבעות כמותה" מאת סוזן גלספל
* "חבר מושבעות כמותה" מאת סוזן גלספל, תרגום: יוכי שלח
* יוכי שלח, כשהבלש הופך לבלשית
* יוכי שלח, שפה ופסטיש: על הרומן עשו של מאיר שלו
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* "אל תקרא לי אום כולתום" מבקש להשאיר את החיבוק לעוד הרבה זמן", אודי סעדיה, וואלה 9.7.2023
* 
* 
* אל תקרא לי אום כולתום, ספרה המרגש של יוכי שלח, חלי והספרים
* ראיון עם ורדה רזיאל זקונט, 103FM
* ראיון לתוכנית מה שכרוך, כאן 11,
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון בויאר
קטגוריה:בוגרי תיכון בויאר
קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:סגל סמינר הקיבוצים
קטגוריה:סגל בתי ספר בישראל
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:זוכי פרס שולמית אלוני
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1959
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
פדניוס דיוסקורידס

**פדניוס דיוסקורידס** (Pedanius Dioscorides; ביוונית: **Πεδάνιος Διοσκορίδης**;  40 – 90 לספירה לערך) היה רופא, פרמקולוג ובוטניקאי יווני מאנאזרבוס שבקיליקיה. דיוסקורידס עסק ברפואה ברומא בתקופת נירון קיסר, והכיר רפואות מכל רחבי העולם היווני-רומי.

## חיבורו
דיוסקורידס כתב ספר בן חמישה כרכים ביוונית בשם Περί ὕλης ἰατρικής (על עניינים רפואיים ; בתרגום הלטיני של ספרו: *De Materia Medica*), שהיה אחד מספרי רפואת הצמחים המשפיעים בעולם, ונותר בשימוש מעשי עד המאה ה-17. שלא כמו סופרים קלאסיים רבים, עבודותיו לא "התגלו מחדש" בתקופת הרנסאנס, כיוון שספרו מעולם לא אבד, והוא הועתק שוב ושוב בעותקים רבים לאורך הדורות, פעמים רבות עם הערות ותוספות.

ספרו של דיוסקורידס חשוב לא רק להיסטוריה של רפואת הצמחים; הוא נותן מידע רב על עשבי תיבול בהם השתמשו היוונים, הרומאים ותרבויות עתיקות אחרות. הספר כולל גם שמות של הצמחים בשפות תרקיה ודקיה, שבלעדיו היו אובדים. בסך הכל, מוזכרים בספר כ-600 צמחים שונים והוא אולי העדות האתנובוטנית הקדומה ביותר המוכרת כיום, זאת למרות שתיאורי הצמחים מעורפלים במידת מה, וחוקרים בני ימינו לא תמיד מצליחים לזהות באילו צמחים מדובר.

כמה עותקים מאוירים של De Materia Medica שרדו, חלקם מוקדמים מאוד - מן המאות החמישית והשביעית לספירה.

משחותיו של דיוסקורידס מוזכרות בהערת אגב בספר "קנדיד" מאת וולטר.


קובץ:Arabic herbal medicine guidebook.jpeg|עותק מאויר של הכרך "רפואות ערביות פשוטות" מאת דיוסקורידס, מהמאה ה-13, מוצג במוזיאון הבריטי
קובץ:Dioscorides De Materia Medica Byzantium 15th century.jpg|עותק מאויר של התרגום הלטיני לספרו של דיוסקורידס מהמאה ה-15, ביזנטיון
קובץ:Dioscorides De Materia Medica Spain 12th 13th century.jpg|עותק מאויר של התרגום הערבי לספרו של דיוסקורידס, מהמאה ה-12 או המאה ה-13, ספרד


### דיוסקורידס על ארץ יהודה
חיבורו של דיוסקורידס כולל מספר אזכורים לתוצרתה של ארץ יהודה. הוא מספר על שיח הבלסם, "הגדל רק ביהודה בעמק מסוים" (De Materia Medica, I, 19:1); הוא מציין שהשרף של האלה מופק בין היתר גם ביהודה (I, 71:1); הוא מספר ש"האספלט היהודי שונה מהשאר. זה שיש לו ברק בצבע ארגמן וניחוח חזק והוא כבד, הוא יפה; ואילו הסוג השחור והמלוכלך הוא גרוע, מאחר שהוא מהול בתערובת של זפת" (I, 73:1); הוא מציין ש"מיץ הסקמוניה  הסורי וזה המופק ביהודה הם הגרועים ביותר" (IV, 170:3); הוא מספר ש"האבן היהודית מופקת ביהודה" מסייעת לסובלים מקשיים במתן שתן ומאבנים בדרכי השתן (V, 137). במקום אחר הוא מזכיר את העיר פטרה ומציין שהיא נמצאת "בקרבת יהודה" (IV, 157:1).

## קישורים חיצוניים

* Pedanius Dioscorides, '''De Materia Medica''' 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון העתיקה: אישים
קטגוריה:בוטנאים
קטגוריה:רופאים יוונים
קטגוריה:פרמקולוגים יוונים
סת גודין

**סת גודין** (באנגלית: **Seth Godin**; נולד ב-10 ביולי 1960) הוא סופר, מרצה ואיש שיווק.

## קורות חיים
סת גודין הוא מומחה שיווק ואחד הבלוגרים העסקיים הפופולריים בעולם. גודין טבע את המונח **שיווק מורשה** Permission Marketing – פנייה ללקוח פוטנציאלי לאחר קבלת הסכמה ממנו, בדרך-כלל בעקבות מתן ערך ללקוח לפני ניסיון המכירה. זאת בניגוד לשיווק המקובל בטלוויזיה, שיווק לתיבת הדואר וכו', ובו נעשית פנייה לצרכן ללא בקשה או הסכמה מצידו.

גודין גם טבע את הדימוי **פרה סגולה**. בהקשר של חברות יצרניות "פרה סגולה" (Purple Cow) היא מוצר או שירות מצוינים או מדהימים, המביאים את הלקוח לשתף אחרים בחוויית הצריכה החיובית, והופכים את החברה, המספקת פרה סגולה, לבחירה המועדפת של לקוחות פוטנציאליים בשוק שלה.

גודין נחשב למומחה בפרזנטציה, ועל-כן הוא מרצה מבוקש.

## מיזמים עסקיים
בשנת 1995 גודין השיק את Yoyodyne, שהשתמשה בתחרויות ובמשחקים מקוונים כדי לשווק חברות למשתתפים. באוגוסט 1996 השקיעה Flatiron Partners 4 מיליון דולר ביודיין בתמורה להחזקה של 20%. ב-Yoyodyne פרסם גודין את המאמר *Permission Marketing: הופכים זרים לחברים וחברים ללקוחות* . ב-1998 הוא מכר את Yoyodyne ל- Yahoo! תמורת כ-30 מיליון דולר והפך לסגן נשיא יאהו לשיווק ישיר.

במרץ 2006 השיק גודין אתר תוכן משתמשים בשם Squidoo . ביולי 2008, סקווידו הפך לאחד מ-500 האתרים מרובי הכניסות בעולם. עם זאת, עד 2014, האתר כבר לא נחשב כדאי כלכלית ונמכר ל-HubPages.

## מספריו
סת גודין כתב עד היום מספר רב של ספרים כאשר 19 מתוכם הפכו לרב-מכר.
מספריו שתורגמו לעברית:
* **פרה סגולה** (Purple Cow, 2003), תרגמה מאנגלית: אפרת אביסרור, הוצאת אופוס
* **להנהיג את השבט** (Tribes, 2008), תרגמה מאנגלית: אפרת אביסרור, הוצאת אופוס
* **ציר האופן** (Linchpin, 2010), תרגמה מאנגלית: אפרת אביסרור, הוצאת אופוס
* **לוותר או להסתער** (The Dip: A Little Book That Teaches You When to Quit (and When to Stick), 2007), בהוצאת מטר.

## קישורים חיצוניים

* 

* הבלוג של סת גודין
* ארבעת הפרקים הראשונים של הספר "שיווק מורשה" 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי שיווק
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טאפטס
קטגוריה:בוגרי בית הספר לעסקים של אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
מדינות פלאו

הרפובליקה של פלאו (מאוית גם בֵּלאו) היא מדינת איים באוקיינוס השקט, הממוקמת כ-500 קילומטר מזרחית לפיליפינים. הרפובליקה קיבלה את עצמאותה ב-1994 מארצות הברית, והיא אחת המדינות הצעירות והקטנות ביותר בעולם.

מבחינה מנהלתית פלאו מחולקת ל-16 מדינות (states).

שמאל|ממוזער|300px|מפת מדינות פלאו

## קישורים חיצוניים
* נתוני אוכלוסייה, מפקד 2020

*
פלאו
פלאו
מחוזות נאורו

מבחינה מנהלית נאורו מחולקת ל-14 מחוזות. כל מחוז כולל מספר כפרים.

## קישורים חיצוניים

* נתוני מפקד אוכלוסייה, 2021

*
נאורו
ויה פלמיניה

שמאל|ממוזער|250px|מסלול ויה פלמיניה מסומן בסגול, בין שאר הדרכים הרומיות באיטליה
**ויה פלמיניה** (בלטינית: Via Flaminia) היא דרך רומאית עתיקה, אשר הובילה מרומא אל חוף הים האדריאטי. הדרך הובילה לערים ארימינום (רימיני של היום) ואנקונה, והייתה הדרך המרכזית לצפון איטליה בימי הקיסרות הרומית. דרך זו והדרך לדרום, ויה אפיה, היו הדרכים המרכזיות ברומא העתיקה. דרכים אלו הוקמו על מנת להקל את תנועת הצבא, ולאפשר את השליטה על שטחים מחוץ למחוז לאטיום. בהמשך נבנו לאורך דרכים אלו קולוניות של חיילים רומאים משוחררים. הדרך חצתה את האפנינים ואפשרה הובלת יבולי התבואה מעמק הפו לרומא.

שמה של הדרך מושאל לרחובות ולאתרים ברומא ובערים אחרות בהם עברה הדרך העתיקה. הכביש הראשי בין רומא ופאנו, העובר בתוואי דומה לזה של הדרך העתיקה, מכונה גם הוא ויה פלמיניה.

## תולדות הדרך
ויה פלמיניה נבנתה על ידי המדינאי הרומי גאיוס פלאמיניוס, בזמן כהונתו כקנסור בשנת 220 לפנה"ס. בתקופת הקיסרות הרומית הדרך שופצה לעיתים קרובות. במסגרת השיפוץ הכולל שהוביל אוגוסטוס קיסר בדרכים באיטליה, חולקה האחריות על הדרכים לשיפוץ בין חברי הסנאט. אוגוסטוס לקח על עצמו את שיפוץ ויה פלמיניה, בנה מחדש את כל הגשרים עליהם עברה הדרך מלבד שניים, והקים שערי ניצחון לכבודו. השער שהקים בארימינום עומד על תלו עד היום, והוא שער הניצחון העתיק ביותר שהשתמר עד היום. בשנת 77 הקיסר אספסיאנוס בנה את מעבר פורלו, (ראו תמונה), מעבר תת-קרקעי החוצה את נהר קנדיליאנו במחוז מארקה. על פי כתובות שנמצאו בדרך, גם הקיסר טראיאנוס שיפץ מספר גשרים לאורך ויה פלמיניה.

בימי הביניים המוקדמים הדרך נקראה ויה רוונה, על שם העיר רוונה, ששימשה בתקופה זו כבירתה של האימפריה הרומית המערבית, כבירת הממלכה האוסטרוגותית וכמרכז ביזנטי חשוב. לאחר רצח האקסרך (Eξαρχος) האחרון של רוונה בידי הלומברדים ונפילת האקסרכיה של רוונה בשנת 751, הדרך לא הייתה בשימוש במשך תקופה ארוכה. הדרך שופצה באופן חלקי בתקופת הרנסאנס, ומאז הייתה בשימוש עד היום. כיום אחד הכבישים הראשיים מרומא אל הים האדריאטי (SS3) עובר בתוואי הישן של ויה פלמיניה.

## מסלולי הדרכים הקשורות


קובץ:Via Flaminia map.jpg|המסלול העתיק של הדרך
קובץ:Via_Flaminia.jpg| בצבע כחול - הדרך המקורית, בצבע סגול - הדרך החדשה :*via Flaminia nova*
קובץ:Viae Flaminia Aemilia Postumia.jpg|דרכי ההמשך מויה פלמיניה צפונה (באדום): ויה אמיליה, שהגיעה עד פיאצ'נצה, וויה פוסטומיה, שהגיעה עד אקוויליה


## אתרים בדרך


קובץ:Ponte Milvio-side view-antmoose.jpg|גשר מילוויוס , מעל נהר הטיבר
קובץ:Furlo Tunnel North.jpg|מעבר פורלו  - מנהרה בנתיב ויה פלמיניה שנחפרה בימי אספסיינוס
קובץ:Jean-Baptiste-Camille Corot 006.jpg|גשר אוגוסטוס, אומבריה, בציור של קאמי קורו מ-1826


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דרכים וכבישים
קטגוריה:דרכים ברומא העתיקה
כתב הברות

[ממוזער|כתב הברות מבוסס לעיתים על [לוגוגרמה|לוגוגרמות מפושטות. דוגמה לכך, בתמונה הבאה המציגה את מערכת הכתיבה היפנית קאטאקאנה. מימין האותיות המקוריות של כתב סיני ומשמאל האותיות המודרניות שהתפתחו מהם]]
**כתב הברות** (באנגלית: syllabary) הוא כתב שבו כל אחד מהסימנים מייצג הברה שלמה, כלומר צירוף של פונמות. זאת בשונה מהכתב האלפביתי המשמש את השפות האירופאיות, שבו כל אות מייצגת פונמה יחידה (למשל- /b/, /k/, /o/, /e/ וכו').

ברוב מערכות הכתב ההברתיות, כל סימן מייצג רצף של עיצור ותנועה (למשל- bo, bi, ke) או תנועה בלבד. אולם בחלקן עשויים להימצא גם סימנים המוקדשים להברות מורכבות יותר (כגון עיצור-תנועה- עיצור או עיצור-עיצור-תנועה).

מספר הסימנים הדרוש בכתב הברות גדול בהרבה בהשוואה לכתב אלפביתי. כתב הברות התפתח באלף השלישי לפני הספירה בעיר גבל (כתב גבל), כאשר אנשי העיר, ששלטו בכתב חרטומים ובכתב יתדות, פישטו את מערכת הכתב שלהם ויצרו כתב קווי הברתי שכלל כ־120 סימנים. מערכות כתב הברתיות היו נפוצות בעת העתיקה ושימשו מספר רב של שפות. דוגמה ידועה היא כתב ליניארי ב' שבו נכתבה השפה המיקנית, שהייתה בשימוש ביוון ובכרתים בין המאות ה-16 וה-11 לפנה"ס (התקופה המיקנית). גם הכתב האכדי היה הברתי. כיום ישנן מספר שפות מודרניות, בהן סינית ויפנית, המשתמשות בכתב הברות.

## ראו גם
* כתב
* אורתוגרפיה

## לקריאה נוספת

*Fraenkel, Gerd. (1965). Writing systems. Boston: Ginn & Co


## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:כתב
פרימוז ברזץ'

**פרימוז ברזץ**' (בסלובנית: **Primož Brezec**; נולד ב-2 באוקטובר 1979) הוא כדורסלן עבר סלובני, ששיחק בעמדת הסנטר. גובהו 2.16 מטרים.

## קריירה
ברזץ', יליד  בפוסטוז'נה, סלובניה, יוגוסלביה, שיחק באולימפיה ליובליאנה מהליגה הסלובנית בין השנים 1998-2001. הוא נבחר במקום ה-27 על ידי אינדיאנה פייסרס בדראפט ה-NBA לשנת 2000, אך לא הרבה לשחק ולכן עבר בעונת 2004/05 לשארלוט בובקאטס, לאחר בחירה בדראפט ההרחבה, בה היה לסנטר המוביל ולשחקן חמישייה קבוע. בעונתו הראשונה בשארלוט קלע 13 נקודות והוריד 7.4 ריבאונדים בממוצע למשחק, אך בשלוש העונות שבאו לאחר מכן היה בירידה מתמדת, מה שגרם להעברתו בטרייד לדטרויט פיסטונס עבור נאזר מוחמד.

ב-21 בפברואר 2008 הועבר ברזץ' בטרייד לטורונטו ראפטורס עבור חואן דיקסון. במדי הראפטורס שיחק 13 משחקים בהם קלע 3.7 נקודות והוריד 1.4 ריבאונדים בממוצע למשחק. ב-20 ביולי חתם על חוזה לשנתיים בקבוצת היורוליג האיטלקית לוטומטיקה רומא, אך עזב אותה כבר לאחר עונה אחת. באוגוסט 2009, שב ל-NBA וחתם בפילדלפיה 76'. בפברואר 2010 הועבר יחד עם רויאל אייבי למילווקי באקס בתמורה לג'ודי מיקס, פרנסיסקו אלסון ובחירת דראפט עתידית. אחר כך הוא חזר לשחק באירופה, בקבוצה קרסניה קריליה סמרה.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר InterBasket

קטגוריה:כדורסלנים סלובנים
קטגוריה:כדורסלני נבחרת סלובניה
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה ליובליאנה
קטגוריה:כדורסלני אינדיאנה פייסרס
קטגוריה:כדורסלני שארלוט בובקאטס
קטגוריה:כדורסלני דטרויט פיסטונס
קטגוריה:כדורסלני טורונטו ראפטורס
קטגוריה:כדורסלני וירטוס רומא
קטגוריה:כדורסלני פילדלפיה 76'
קטגוריה:כדורסלני מילווקי באקס
קטגוריה:כדורסלני לוקומוטיב קובאן
קטגוריה:כדורסלני ניז'ני נובגורוד
קטגוריה:כדורסלני א.א.ק. לרנקה
קטגוריה:בחירות דראפט של אינדיאנה פייסרס
קטגוריה:סלובנים שנולדו ב-1979
פולישוק

**פולישוק** הוא שם משפחה אוקראיני שמתחקה למוצא מחבל ארץ בשם פוליסיה או לקבוצה אתנית בשם "פולישוקים" מגבול בלארוס-אוקראינה.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
קטגוריה:שמות משפחה אוקראיניים