open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בלאדי ולנטיין 3D

"**בלאדי ולנטיין 3D**" (באנגלית: ***My Bloody Valentine 3D***) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2009 שבוים על ידי פטריק לוסייר ומככבים בו ג'נסן אקלס וג'יימי קינג. הסרט הוא רימייק לסרט קנדי באותו שם משנת 1981. הסרט יצא לבתי הקולנוע בתלת-ממד.

## עלילה
לפני 11 שנה, אירע פיצוץ בקצה הצפוני של מנהרה מספר חמש, אשר כלא בתוכו שישה כורים. שישה שבועות לאחר מכן, כוחות ההצלה הגיעו ומצאו חמישה כורים מתים. כורה אחד בשם הארי וורדן שרד, אך נשאר בקומה. טום האניגר, בנו של בעל המכרה, נמצא כאחראי ואשם לפיצוץ שאירע לאחר ששכח לנקז את גז המתאן.

כעבור שנה, ביום האהבה, הארי וורדן מתעורר מהקומה ורוצח את צוות בית החולים. בינתיים, בצדו הצפוני של המכרה (היכן שהתרחשה התאונה), חבורה של צעירים הכוללים את טום, שרה, אקסל, איירין, ג'ייסון, מייקל וברנדה עורכים מסיבה. כאשר שרה מחפשת אחר אקסל ואיירין בתוך המכרה, היא נרדפת על ידי וורדן, אשר רוצח את מייקל, ג'ייסון, ברנדה ועוד שלושה נערים נוספים. שרה מצליחה להתחבא עם אקסל ואיירין מהרוצח, אך זה רואה אותם. השלושה בורחים החוצה מהמכרה בעוד טום נכנס פנימה, ומוכה על ידי הרוצח בראשו. אסל ואיירין נכנסים לרכב של אקסל כדי לברוח ומכריחים גם את שרה לבוא למרות שהיא רוצה להישאר כדי לחלץ את טום אשר נותר מאחור. טום בורח חזרה לתוך המכרה. כאשר הרוצח מנסה לרצוח את טום, המשטרה מגיעה ויורה בו, אך הוא מצליח לברוח.

10 שנה אחר כך, אביו של טום אשר לא דיברו מזה שנים, מת, וטום יורש ממנו את המכרה. טום חוזר לעיירה לאחר לווייתו של אביו, כדי למכור את המכרה. בהגיעו לעיירה, מגלה טום שאקסל הוא השריף החדש, וששרה היא אשתו. כעבור זמן מה לאחר הגיעו של טום, מתחילה סדרת רציחות חדשה, אשר גובה את חייהם של אנשים רבים, ביניהם איירין. לאחר התרחשויות אלו, אקסל שואל את אביו, השריף לשעבר, מה עלה בגורלו של הארי וורדן. הוא אומר שאביו של טום והוא הרגו את הארי וורדן וקברו אותו. אקסל, טום, שרה ואביו של אקסל, הולכים למקום קבורתו של וורדן ומגלים שגופתו נעלמה. לאחר מכן, מנהל המכרה, ויליאם, הסגן שלו, בן ומאהבתו של אקסל, מייגן, נרצחים.

בערב, טום אוסף את שרה ומסיע אותה לבקתה של אקסל, היכן שהוא נהג להיפגש עם מייגן, ומשכנע אותה שאקסל הוא הרוצח. במהלך הנסיעה, שרה מקבלת שיחה מאקסל שמגלה לה שטום היה מאושפז בבית חולים פסיכיאטרי במשך 7 שנים. שרה מבקשת מטום לחזור חזרה לעיירה, אך זה לא מקשיב והיא גורמת לתאונה ועושה את דרכה לבקתה של אקסל, אך בדרך נרדפת על ידי הרוצח עד המכרה, שם היא פוגשת את אקסל וטום. כאשר שרה מתקשה להחליט מי הוא הרוצח האמיתי, היא ואקסל מבחינים שטום הוזה, ומגלה את עצמו כרוצח האמיתי. טום ואקסל מתחילים קטטה, שבסופה טום דוקר את אקסל בבטנו. שרה יורה בטום, אך פוגעת במכל וגורמת לפיצוץ ולקריסת המכרה.

שרה ואקסל נחלצים מהמכרה ומדווחים בבטחה שטום מת. עובד צוות הצלה נכנס למכרה כדי לחפש ניצולים, אך נהרג על ידי טום. זה לוקח את בגדיו של העובד ועוזב את מקום האירוע.

## צוות שחקנים
*ג'נסן אקלס - טום האניגר
*ג'יימי קינג - שרה פאלמר
*קר סמית' - אקסל פאלמר
*קווין טיי - בן פולי
*אדי גטהאגי - סגן מרטין
*טום אטקינס - ג'ים בורק
*בטסי רוי - איירין
*מייגן בון - מייגן

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי אימה מ-2009
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי סלאשר אמריקאיים
קטגוריה:חידושים לסרטים
קטגוריה:סרטי תלת-ממד
קטגוריה:סרטי אימת-חג: יום ולנטיין
קטגוריה:סרטים על הפרעת זהות דיסוציאטיבית
יוסף בן סעיד

**רבי יוסף בן סעיד** (צאיג) היה מגדולי רבני יהדות תימן במאה ה-19 והיה רב קהילת גירואח שבמחוז חראז.

הוא נולד בשנת 1819 בערך. הוא התפרנס מנפחות והיה לו בית מלאכה ליצור קרדומים, מחרשות וכלי ברזל. לעזרתו במלאכה היו אביו, אחיו ואשתו. בית מלאכתו היה גם המקום לכל אדם החפץ להתדיין בפניו. כח זכרונו ושליטתו בש"ס ובפוסקים ובקבלה הפליאו את התייר ר' יעקב ספיר שפגש בו. הרב יוסף נפטר לאחר שנת 1891. 

בן סעיד נזכר גם בשו"ת **מעשה אי"ש** לראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר המכונה יש"א ברכה, שם התערב במחלוקת גדולה שפרצה בדין גט מעושה, אולם הוא הביע את דעתו בקיצור שכן כבר לא ראה היטב. מעט דברי תורה ממנו נזכרים בספר "עולת שלמה" של רבי שלמה בדיחי (בנו של ראש הישיבה הכללית בצנעא רבי יחיא בדיחי). רבי שלמה מכנה את רבי יוסף בן סעיד בתואר "עיר וקדיש", כלומר, מלאך וקדוש.

## הערות שוליים

קטגוריה:אחרוני תימן
קטגוריה:רבני מרכז תימן
אנשים ומחשבים

**קבוצת אנשים ומחשבים** עוסקת בהוצאה לאור ובהפקת כנסים בתחום המחשוב. היא בעלת אתר האינטרנט **PC.co.il** הנושא את שם הקבוצה, העוסק בחדשות ובחידושים מעולם המחשוב.

## על הקבוצה
לקבוצת אנשים ומחשבים שלושה עיסוקים עיקריים: עיתונות מודפסת, מדיית אינטרנט וחברת הכנסים והאירועים. הקבוצה מפעילה 12 פורומים מקצועיים לקהילת ה-ICT, בהם פורומים למנמ"רים, מנכ"לים, מומחי אחסון, מנהלי אתרי אינטרנט ואחרים. לצד זאת עורכת החברה כנסים מקצועיים וכנסי לקוחות.

קבוצת אנשים ומחשבים מפיקה אירועים ללקוחות בינלאומיים ולחברות מקומיות רבות בפרט, כנסים המקצועיים, שעוסקים בתחומי טכנולוגיות וסקטורים ספציפיים כמו CyberSec, InfoSec, DevCon, eGov, mPay, Agile ועוד. הקבוצה מקיימת שלוש תחרויות: Webi לאתרי אינטרנט, IT לטכנולוגית המידע ו-Mobi למובייל. בתחרויות מוענקים תארים כגון: המנמ"ר המצטיין של השנה, פרויקטי IT המצטיינים של השנה, האפליקציה המצטיינת של השנה וכו'.

## היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1981 על ידי בני הזוג פלי פלד ודליה פלד ומשה אלון (שפרש בשנת 1984 כדי להשתתף בהקמת חברת "כלנית"). ב-18 בנובמבר 1981 יצא לאור הגיליון הראשון של כתב העת "אנשים ומחשבים" בפורמט טבלואיד. בתחילה הופיע העיתון כדו-שבועון ולאחר מספר גיליונות הפך לשבועון. הקבוצה הגיעה להסכמי תוכן עם קבוצת המדיה האמריקנית CMP InformationWeek, שבעקבותיהם שונה שם השבועון ל-InformationWeek, אם כי עיקר תוכנו עוסק בישראל. כיום הוא מפורסם אלקטרונית מדי שבוע וגרסה נוספת מודפסת אחת לחודש.

לצד השבועון החלה החברה בשנת 1989 להפיץ "עיתוני פקס", שנשלחו בפקס מדי בוקר לאנשי התעשייה. עם התפתחות הטכנולוגיה הפך עיתון הפקס לעיתון וירטואלי, Daily Maily, שמופץ כיום (2009) לכ-90,000 קוראים בתחום המחשוב. כמו כן מפיצה הקבוצה את הירחון PC PLUS, שמכיל חומרי מקור וחומר מתורגם מהירחון הבריטי. בנוסף הפיקה את הגרסה הישראלית של ירחון העסקים האמריקאי "ביזנס 2.0" של תאגיד טיים וורנר עד לסגירתו ב-2007, ואת כתב העת 32Bit בשנות התשעים.

ב-2019 השיקה הקבוצה פודקאסט בשם אנשים ומחשבים.

בין העורכים ואנשי תקשורת בולטים שליוו את הקבוצה מאז ועד היום: רני רוגל שהיה מנכ"ל העיתון ועורכו, דודי גולדמן, ניסו כהן, דוד גורדון ודן בילסקי.

## תערוכות בינלאומיות
בנובמבר 1999 ערכה החברה לראשונה את תערוכת המחשבים הבינלאומית קומדקס בישראל. התערוכה זכתה לשיא של 30,000 מבקרים במהלך שבוע התערוכה ולביקורים של אנשי עסקים בכירים רבים מישראל ומהעולם. בנוסף נערך במסגרת התערוכה כנס "מזרח תיכון חדש", ביוזמת השר לשיתוף פעולה אזורי שמעון פרס, אליו הוזמנו חברות תוכנה פלסטיניות. במוקד הכנס עמד החזון של פרס על הקמתה של תעשיית היי-טק פלסטינית לצד הישראלית שתפעל בשיתוף פעולה.

תערוכת קומדקס נערכה שוב בספטמבר 2000. בשנה זו הוקם ביתן בו הציגו 16 חברות תוכנה מהרשות הפלסטינית. תערוכת קומדקס נערכה בישראל בפעם השלישית והאחרונה בדצמבר 2001.

## קישורים חיצוניים

* הנמר והקוסמת, כתבה על הקבוצה לרגל 25 שנה להיווסדה, מגזין "מפיק".
* דיילי מיילי מגזין האינטרנט היומי
* אתר האירועים המקום בו מפורסמים כלל הכנסים הרשמיים
* סטארטאפמניה בלוג סטארטאפים ישראליים
* פורטל הייטק, חדשות, טכנולוגיות פורטל המחשוב מבית אנשים ומחשבים
* הגיליון הראשון של "אנשים ומחשבים"
* הפודקאסט אנשים ומחשבים בספוטיפי
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גבעתיים: חברות
קטגוריה:ישראל: כתבי עת בנושא מחשבים
קטגוריה:המחשוב בישראל
דן סממה

**דן סממה** (22 במאי 1948 – 22 בפברואר 2009) היה עיתונאי ישראלי ומעורכי מבט לחדשות בערוץ הראשון.

## ביוגרפיה
סממה נולד בתוניסיה, ועלה ארצה עם משפחתו בדצמבר 1950. אביו, אנדרה סממה, היה עורך עיתון בתוניסיה, מנהל מחלקת החדשות בצרפתית בקול ישראל, כתב ברדיו צרפת וכתב העיתון הצרפתי "לה מונד".

סממה עבד ברשות השידור במשך כ-35 שנה. הוא הצטרף לטלוויזיה הישראלית בשנת 1972, לאחר שסיים לימודי טלוויזיה בפריז. בין השאר שימש כתב לענייני משפט, כתב משטרה, כתב ב וכתב צבאי – תפקיד שאותו מילא בזמן מלחמת לבנון הראשונה. בשנים שלאחר מכן שימש גם עורך חדשות, וערך את מהדורות "יומן" ו"מבט".

סממה התפרסם כאשר הביא לראשונה את קולות המחאה של חיילי צה"ל נגד מלחמת לבנון הראשונה. בכתבת טלוויזיה שהכין, נראו חיילי מילואים שרים למנגינת "רד אלינו אווירון", שיר ילדים שמילותיו הן "רד אלינו אווירון, קח אותנו למרום...". במקומן של המילים המקוריות, החיילים שרו: . הכתבה עוררה סערה פוליטית וציבורית, וסימנה את תחילת המחאה נגד מלחמת לבנון. נוסף על כך, היה סממה הכתב הישראלי הראשון ששידר מפטרה שבירדן, עוד בטרם נחתם הסכם השלום עמה.

בתקופת העלייה הגדולה של יהודי חבר המדינות, היה כתב לענייני עלייה ונשלח לבקר בקהילות היהודיות ברוסיה ובאזרבייג'ן. בשנים 1985–1984 קיבל חופשה מהטלוויזיה הישראלית על מנת לשמש כשליח קרן היסוד בבריטניה.

בשנת 2003 היה שליח רשות השידור לעיראק בזמן מלחמת המפרץ השנייה. במהלך שליחותו נעצר על ידי הצבא האמריקאי בחשד לריגול וגורש בחזרה לישראל. בנוסף לעבודתו ברשות השידור, הוא עסק גם בהוראת עיתונאות ובמתן הרצאות בנושאי תקשורת ונושאים מדיניים.

ביוני 2007 פרש מעבודתו ברשות השידור, וב-22 בפברואר 2009 נפטר בגיל 60 כתוצאה מסרטן הריאה. נטמן בקיבוץ עינת. 

הותיר אחריו שלוש בנות, ביניהן הזמרת אליה סממה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:אישים הקבורים בעינת
קטגוריה:כתבים צבאיים ישראלים
קטגוריה:כתבים משפטיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי תוניסיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן הריאה
פראמרז אסלאני

**פראמרז אסלאני** (בפרסית: **فرامرز اصلانی**, תעתיק מדויק: **פראמרז אצלאני**; 13 ביולי 1945 – 20 במרץ 2024) היה זמר, גיטריסט, משורר ומלחין איראני-בריטי. 

## ביוגרפיה
פראמרז אסלאני נולד בטהראן, בירת איראן. בתום לימודיו התיכוניים, נסע ללמוד בלונדון, בירת בריטניה. כאשר סיים את לימודי התקשורת שלו בלונדון, שב לאיראן ועבד כעיתונאי. בשנת 1979 התרחשה המהפכה האסלאמית באיראן והמדינה הפכה לתיאוקרטיה. אסלאני החילוני נאלץ לעזוב את המדינה ועבר להתגורר יחד עם משפחתו בלונדון.

אסלאני כתב והלחין את שיריו, ובעבר כתב שירים גם לאמנים איראנים נוספים. במהלך הקריירה שלו הוציא אסלאני שישה אלבומים. רבים משיריו הם להיטים באיראן, אזרבייג'ן ובקרב קהילות מהגרים איראנים במדינות רבות, ואמנים רבים מבצעים לשיריו גרסאות כיסוי שונות. שירו המפורסם ביותר של אסלאני, Age Ye Rooz, הוקלט בשנת 1977 ומושמע רבות אף בימים אלו, כעבור ארבעה עשורים.

בשנת 1992 ביקר בארצות הברית והשתקע בלוס אנג'לס, שם התגורר עד מותו. אסלאני נשוי ולו שתי בנות מנישואיו הראשונים, שתיהן זמרות.

נפטר ממחלת הסרטן ב-20 במרץ 2024.

## דיסקוגרפיה
***ימים של שיר וצער** (בפרסית: روزهای ترانه و اندوه)
***לזכר חאפט**' (בפרסית: به یاد حافظ )
***אם יום אחד...** (בפרסית: اگه یه روز)
***האהוב כאן** (בפרסית: معشوق همینجاست)
***רומי** יחד עם דאריוש וראמש (בפרסית: رومی)
***התסריט השלישי** (בפרסית: خط سوم)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מוזיקאים איראנים
קטגוריה:זמרים איראנים
קטגוריה:מלחינים
קטגוריה:משוררים איראנים
קטגוריה:גיטריסטים
קטגוריה:מהגרים מאיראן לממלכה המאוחדת
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1945
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-2024
מוזיאון גוסטב מורו

ממוזער|שמאל|250px|תצוגות המוזיאון
ממוזער|שמאל|250px|חדרו של מורו.
**המוזיאון הלאומי גוסטב מורו** (בצרפתית: **Musée national Gustave Moreau**) הוא מוזיאון לאמנות המוקדש ליצירותיו של הצייר הצרפתי גוסטב מורו. המוזיאון ממוקם ברחוב רושפוקו (rue de la Rochefoucauld) ברובע ה-9 של פריז, בירת צרפת.

מבנה המוזיאון שימש כביתו של מורו, ובשנת 1895 החל לשמש כסטודיו (חדר העבודה) של מורו, בו צייר רבות מיצירותיו. עוד בחייו הפך המבנה למוזיאון המציג את יצירותיו של מורו (כאשר דירתו של מורו הייתה בקומה הראשונה של המבנה).

תצוגת המוזיאון כוללת איורים, רישומים וציורים של מורו, וכן פסלים וציורים בצבעי מים. עוד מוצגים במוזיאון חדרי המגורים וחדר העבודה של מורו.

## קישורים חיצוניים

* 

מורו, גוסטב
מורו, גוסטב
קטגוריה:הרובע התשיעי של פריז
קסיופאה A

[שמאל|ממוזער| קסיופאה A כפי שנצפתה על ידי [טלסקופ החלל האבל]]
**קסיופאה A** (גם **3C461** ו-**G111.7-2.1**) היא שארית סופרנובה בקבוצת הכוכבים קסיופאה. הסופרנובה התרחשה בגלקסיית שביל החלב, במרחק של כ-11,000 שנות אור ממערכת השמש, ומעריכים שאורה הגיע לכדור הארץ לפני כ-300 שנה.

זהו העצם הבהיר ביותר בגלי רדיו מחוץ למערכת השמש, אך חיוור מאוד בתחום האור הנראה וניתן לראותו רק בצילומים עם חשיפה ארוכה.

## היסטוריה
בהתבסס על התצפיות הנוכחיות ומודלים של אירוע הסופרנובה, מעריכים כי אור מהתפוצצות הכוכב המקורי הגיע לכדור הארץ כבר לפני כ-300 שנה (סביב 1667, לפי חלק מההערכות), אך אין תיעוד היסטורי מפורש של האירוע.

עם זאת, האסטרונום ויליאם אשוורת' ואחרים הציעו כי האסטרונום המלכותי ג'ון פלמסטיד צפה באירוע, לא במודע, ב-16 באוגוסט 1680, כאשר תיעד כוכב בעל בהירות 6 במיקום קרוב לזה של קסיופאה A. אף סופרנובה לא נצפתה בגלקסיית שביל החלב מאז.

אחד ההסברים לכך שהאירוע לא נצפה הוא בליעת האור באבק הבין-כוכבי. לפי הסבר אחר, הכוכב שהתפוצץ היה מסיבי מאוד והשיל שכבות חומר רבות לפני אירוע הסופרנובה עצמו. חומר זה עלול היה להסתיר את הכוכב ולספוג חלק גדול מהאור שנפלט בקריסתו הסופית של הכוכב.

## מאפיינים
קסיופאה A מהווה את מקור הרדיו האסטרונומי הבהיר ביותר בשמיים מחוץ למערכת השמש, עם שטף של 2,720 ינסקי בתדר של 1 הרץ. היא נצפתה לראשונה בתחום הרדיו ב-1947 ובתחום הנראה ב-1950.

ב-1979, יוסיף שקלובסקי חזה המצאות חור שחור בקסיופאה A. בשנת 1999, בתצפיות מטלסקופ החלל צ'נדרה זוהה "מקור נקודתי חם" קרוב למרכז הענן, אשר מרמז על כוכב נייטרונים או חור שחור.

קוטר ענן החומר הוא כ-10 שנות אור. מעריכים כי החומר בקליפה נע במהירות של כ-15 מיליון קמ"ש ובעל טמפרטורה של כ-30 מיליון מעלות צלזיוס. תצפיות על הכוכב המרכזי בעזרת טלסקופ החלל האבל הראו כי למרות ההשערה הראשונית, ששארית הסופרנובה מתפשטת באופן אחיד, בפועל קיימים שני סילוני חומר הנעים בכיוונים מנוגדים, ונעים במהירות של כ-50 מיליון קמ"ש, מהירות הגבוהה פי יותר משלושה משאר החומר בקליפה המתרחבת.

## ניתוח הדים
לאחרונה נצפו ונותחו הדים של קסיופאה A בתחום התת-אדום, אשר נראו מכיוון ענני גז קרובים באמצעות טלסקופ החלל שפיצר. ניתוח ספקטרום ההדים הראה כי הסופרנובה הייתה מסוג II, כלומר שהיא תוצאה של קריסה והתפוצצות של כוכב מסיבי, עם סבירות גבוהה לענק אדום. זוהי תצפית ראשונה מסוגה של הד בתת-אדום מסופרנובה שהתפוצצותה לא נצפתה, דבר הפותח מגוון אפשרויות לחקר ושחזור אירועים אסטרונומיים אשר התרחשו בעבר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קסיופאה A
קטגוריה:קבוצת הכוכבים קסיופאה
קטגוריה:שאריות סופרנובה
מוזיאון פסטר

**מוזיאון פסטר** (בצרפתית: **Musée Pasteur**) הוא מוזיאון היסטורי הממוקם במתחם מכון פסטר, ברחוב דוקטור רו (Rue du Docteur Roux), ברובע ה-15 של העיר פריז, בירת צרפת.

המוזיאון, שהוקם בשנת 1935, מוקדש לזכרו של המדען הצרפתי לואי פסטר. המוזיאון ממוקם בתוך דירתו של פסטר, ומציג את הדירה וכן תצוגה של כ-1,000 מכשירים מדעיים בהם נעשה שימוש במכון פסטר ועל ידי פסטר עצמו. במוזיאון ממוקמת קפלה בסגנון נאו-ביזנטי, בה קבור פסטר.

## קישורים חיצוניים

* 
* תיאור המוזיאון באתר Paris.org
* תיאור המוזיאון 

פסטר
קטגוריה:הרובע החמישה-עשר של פריז
פסטר
תומאס הירש

**תומאס רנה הירש גולדשמיט** (בספרדית: **Tomás René Hirsch Goldschmidt**; נולד ב-19 ביולי 1956) הוא פוליטיקאי צ'ילאני-יהודי. בשנת 2005 היה מועמד לנשיאות צילה מטעם קואליציה של מפלגות שמאל, וזכה לתמיכה של 5.4 אחוז מהמצביעים.

הירש נולד ב-1956 בסנטיאגו דה צ'ילה להורים ממוצא יהודי-גרמני. אמו, לייזה, הגיע לצ'ילה לפני מלחמת העולם השנייה, ואביו, יורג, הגיע לאחר שברח ממחנה ריכוז. 

בצעירותו הוא היה מקורב לסילו ותנועתו ההומניסטית.

בשנת 1974 החל ללמוד הנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת צ'ילה, אולם כעבור ארבע שנים פרש מהלימודים. לאחר מכן עבד בחברת צילום של אחיו.

בשנת 1983 היה ממקימי המפלגה ההומניסטית, שהייתה בשנת 1987 למפלגה החוקית הראשונה בצ'ילה תחת משטרו של אוגוסטו פינושה. הוא שימש כנשיא המפלגה בשנים 1994–1999. בשנים 1990–1992 שימש כשגריר צ'ילה לניו זילנד.
הוא התמודד לנשיאות בשנת 1999 ובשנת 2005, ולמושב בבית התחתון של הקונגרס בשנת 1997, בכולם ללא הצלחה.

הירש נשוי ואב לשני ילדים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פוליטיקאים צ'יליאנים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים במדינות אמריקה הלטינית
קטגוריה:יהודים צ'יליאנים
קטגוריה:שגרירים בניו זילנד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת צ'ילה
קטגוריה:צ'יליאנים ממוצא גרמני
קטגוריה:ילידי 1956
צ'אק לידל

**צ'ארלס דייוויד "צ'אק" לידל** (באנגלית: **Charles David 'Chuck' Liddell**, נולד ב-17 בדצמבר 1969), הידוע גם בתור **אייסמן** (איש הקרח), הוא לוחם MMA לשעבר ואלוף העולם לשעבר במשקל קל כבד של ה-UFC.

## ביוגרפיה
ב-9 במאי 2007 לידל הפך ללוחם ה-UFC הראשון שהופיע על השער של מגזין ESPN. ב-29 בינואר 2008 הוציא לידל אוטוביוגרפיה הנקראת "Iceman: My Fighting Life" (בתרגום חופשי: "איש הקרח: חיי הקרב שלי").

מאזן התוצאות של לידל עומד על 21 ניצחונות (14 בנוקאאוט ו-1 בהכנעה), 6 הפסדים ו-0 תיקו.

בשנת 2009 התמודד בעונה התשיעית של תוכנית המציאות האמריקאית, רוקדים עם כוכבים, והיה למודח החמישי.

יחד עם עמיתו למקצוע, רנדי קוטור, לידל נחשב לאדם אשר הביא את תחרויות ה-MMA למיינסטרים של הספורט והבידור האמריקאי. לאחר שספג מספר נוקאוטים שפגעו בלסתו נאלץ לפרוש.

### משחק
בשנת 2001 שיחק בקומדיה "קיץ אחד של סוטול" בכיכובו של מת'וד מן, וב-2005 הופיע לידל בקליפ של להקת הרוק, ניקלבק לשיר "רוקסטאר".
צאק לידל הופיע גם בפמליה

בשנת 2008 הופיע בקומדיה "שומר ראש במבצע" בכיכובו של אוון וילסון.

בשנת 2013 שיחק בתפקיד עצמו בסרט "קיק אס 2". בשנת 2015 שיחק לצד דולף לונדגרן בסרט הפעולה "מהומה" וגם בסרט המלחמה והפעולה "חזירי המלחמה".

בשנת 2019 שיחק במותחן האקשן "האצה", לצדם של דולף לונדגרן ודני טרחו.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:אמני לחימה אמריקאים
קטגוריה:אלופי אליפות הלחימה האולטימטיבית
קטגוריה:מתחרי האח הגדול (ארצות הברית)
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הפוליטכנית של מדינת קליפורניה
קטגוריה:קליפורניה: ספורטאים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של אליפות הלחימה האולטימטיבית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1969
עמותת מאסטרו

**עמותת מאסטרו** היא יוזמה פרטית לקידום חיי המוזיקה והחינוך המוזיקלי בישראל.

העמותה הוקמה בשנת 2002 על ידי אביבה חיימוביץ' ויינשל. מטרותיה הן העשרת הפעילות המוזיקלית בפריפריה; בהעלאת רמת הוראת הנגינה בישראל ויצירת קשר עם מוזיקאים ישראלים הפועלים בחו"ל. בנוסף, שמה לה העמותה למטרה להפוך את ישראל לאטרקטיבית עבור מוזיקאים צעירים שמהגרים לאירופה ובאמריקה.

המנהל המוזיקלי של הפרויקט הוא הכנר חגי שחם ויחד עמו פועלים עתר ארד (ויולן), משה אהרן אפשטיין (חלילן), ארנון ארז (פסנתרן) ואחרים.

העמותה נסגרה ביולי 2020.

### פרויקטים בולטים
* העלאת רמת ההוראה המוזיקלית והעשרתה - בשיתוף עם האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים. כל מחזור הכשרה הוא בן 3 שנים, אשר במסגרתו בשנה הראשונה, סטודנטים בוגרי האקדמיה ממשיכים את לימודיהם ומספר פעמים בשנה יוצאים לשבוע לימודים מרוכז ביישובים המשתתפים בפרויקט. בשנתיים שלאחר מכן הם מוצבים ביישובים אחדים, מקימים שם כיתות ללימוד כלי הנגינה שלהם ומבצעים מוזיקה קאמרית. בתום שלוש השנים זכאים הסטודנטים לתואר B.Mus בהוראת כלי הנגינה.
* תזמורת קאמרית צעירה - התזמורת מזמנת לבני נוער בעלי עניין מיוחד במוזיקה ונגינה, לפגוש את בני גילם מרחבי הארץ ולהתפתח כמוזיקאים תוך מעורבות חברתית. פרויקט זה מתבצע בשיתוף התזמורת הקאמרית הישראלית, מנצח התזמורת הוא יהונתן שפנדורף.
* סדרות קונצרטים קאמריים בפריפריה
* פסטיבל מוזיקה שנתי בעין הוד.

## ראו גם
* תוכנית מפתח

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגוני חינוך
קטגוריה:ישראל: ארגונים מוזיקליים
מאסטרו
קטגוריה:ישראל: ארגוני תרבות
מוזיאון רדיו צרפת

**מוזיאון רדיו צרפת** (בצרפתית: **Musée de Radio France**) הוא מוזיאון היסטורי שהציג את ההיסטוריה של רדיו צרפת. המוזיאון ממוקם בבית רדיו צרפת (Maison de Radio-France), בשדרות הנשיא קנדי (avenue du Président Kennedy) ברובע ה-16 של העיר פריז, בירת צרפת. המוזיאון סגר את שעריו, אך עדיין ניתן לבקר בבניין, בו מקיימים קונצרטים שונים ותערוכות מתחלפות.

המוזיאון הוקם בשנת 1966 ומוצגיו כללו כ-2,000 מוצגים המדגימים את התפתחות מקלטי הרדיו והטלוויזיה מאז ראשיתם ועד ימינו. בין היתר מוצג במוזיאון טלגרף משנת 1793 שנבנה על ידי קלוד שאפה, ומוצגים המדגימים את מחקרם של אדואר בראנלי, לי דה פורסט, היינריך הרץ, גוליילמו מרקוני, ג'יימס קלארק מקסוול ואלכסנדר סטפנוביץ' פופוב.

במוזיאון הוצגו גם תצלומים ומסמכים המציגים את ההיסטוריה וההתפתחות של רדיו צרפת.

## קישורים חיצוניים

* 
* תיאור המוזיאון באתר Paris.org

## הערות שוליים

רדיו צרפת
קטגוריה:הרובע השישה-עשר של פריז
קטגוריה:רדיו ציבורי
פרס אינדפנדנט ספיריט

**פרס אינדפנדנט ספיריט** (באנגלית: **Independent Spirit Award**) הוא פרס המוענק מדי שנה החל משנת 1987 לסרטים ויוצרים בתעשיית הקולנוע העצמאי. הפרס מוענק על ידי Film Independent, ארגון ללא מטרות רווח הפועל לקידום הקולנוע העצמאי.

טקס הענקת הפרס מתרחש באוהל על חופה של סנטה מוניקה, קליפורניה. החל משנת 1999 מוענק הפרס ביום שלפני הענקת פרסי האוסקר.

## קטגוריות
הפרס מחולק בקטגוריות הבאות:

## טקסים וזוכים

## קישורים חיצוניים

* 

אינדפנדנט ספיריט
אמריקן פאי: החתונה

**אמריקן פאי: החתונה** (באנגלית: **American Wedding**; ידוע גם כ**אמריקן פאי 3** או **אמריקן פאי 3: החתונה,** או בתרגום ישיר: **חתונה אמריקאית**) הוא הסרט השלישי בסדרת סרטי אמריקן פאי.
הסרט נכתב על ידי אדם הרץ ובוים על ידי ג'סי דילן. עלילת הסרט מאחדת שוב את החברים מהסרט הראשון והשני, הפעם כדי לחגוג את חתונתם של ג'ים (ג'ייסון ביגס) ומישל (אליסון האניגן).

הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-1 באוגוסט 2003 וגרף מעל מאתיים מיליון דולר, עם תקציב הפקה של כ-55 מיליון דולר. דמויות רבות מהסרטים הראשונים לא לקחו חלק בסרט, ביניהם אוז (כריס קליין), שרמן (כריס אוון), הת'ר (מינה סובארי), ויקי (טארה ריד), נדיה (שאנון אליזבת) וג'סיקה (נטשה ליון). מלבד הדמות של אוז שבמקור הופיעה בתסריט אך בעקבות בעיות עם לוח הזמנים הוצא ממנו, שאר הדמויות לא הופיעו בשל הקושי ליצור קווי עלילה מעניינים לכל הדמויות הראשיות.

## צות השחקנים
*ג'ייסון ביגס - ג'ים לוינשטיין
*שון ויליאם סקוט - סטיב סטיפלר
*אליסון הניגן - מישל פלאהרטי
*אדי קיי תומאס - פול פינץ'
*תומאס איאן ניקולס - קווין מיירס
*ג'נוארי ג'ונס - קדנס פלאהרטי
*יוג'ין לוי - נח לוינשטיין, אביו של ג'ים
*מולי צ'יק - אמו של ג'ים
*דבורה ראש - מרי פלאהרטי
*פרד ווילארד - הרולד פלאהרטי
*אנג'לה פאטון - סבתא לוינשטיין
*אריק אלן קרמר - ביר/מר בלוודר
*אמנדה סוויסטן - פרולין ברנדי
*ניקי שילר זירינג - השוטרת קריסטל
*אלכסיס ת'ורפ - ג'ניפר
*ג'ון צ'ו - ג'ון
*פרנק רוסלר - בר בק
*ג'ניפר קולידג' - ג'נין סטיפלר, אמו של סטיב

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

3
קטגוריה:זוכי פרס בחירת הנוער: סרטים
קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים שצולמו בקליפורניה
עזריאל אוירבך

הרב **עזריאל זליג אוירבך** (נולד בשנת ה'תרצ"ח, 1938) הוא רב קהילת "חניכי הישיבות" בשכונת בית וגן בירושלים, מנהיג הזרם המרכזי בפלג הירושלמי, נשיא ועד הרבנים של ארגון איחוד הצלה, ויו"ר ועד הרבנים לענייני צדקה. בעבר היה חבר בד"ץ שארית ישראל.

## תולדותיו
נולד בשכונת שערי חסד בירושלים, לרב שלמה זלמן אוירבך. בילדותו למד בתלמוד תורה וישיבת עץ חיים ולאחר מכן בישיבת סלבודקה בבני ברק. נישא ללאה (ה'תרצ"ח - ח' בסיוון ה'תש"ע), בתו של הרב יוסף שלום אלישיב. לבני הזוג לא היו ילדים.

במשך השנים היה נוהג חמיו הרב אלישיב לשהות בביתו בשכונת בית וגן בזמנים מיוחדים, בסעודת פורים ובחופשות. בשאלות הלכתיות שונות היה מפנה אליו חמיו את השאלות, ובפרט בזמנים בהם היה שרוי בחולשה או בחופשה בביתו. כן היה הרב אלישיב שולח אותו בשליחויות שונות בענייני הלכה וכשרות.

שימש לאורך השנים כראש ישיבה במספר ישיבות בירושלים, בהן ישיבת אמשינוב וישיבת טורדא.

משמש כרבה של קהילת חניכי הישיבות בשכונת בית וגן בירושלים, נשיא ישיבה קטנה משכן שלמה בירושלים ונשיא ישיבת תורת משה - הרב לייזרוק, והיה חבר "בד"ץ שארית ישראל".

מעורב בתחומי העסקנות הציבורית החרדית. מכהן כיושב-ראש ועד הרבנים לענייני צדקה, נשיא ועדת הרבנים של ארגון איחוד הצלה, חבר בוועד הרבנים של הגמ"ח המרכזי, חבר הנהלת ישיבת קול תורה וחבר ועד הרבנים המייעץ לארגון "עזר מציון". עומד בראש בד"ץ "משמרת חומותינו" העוסק בענייני טכנולוגיה.

לאחר פטירת אחיו הרב שמואל אוירבך, החל לכהן כחבר במועצת גדולי עולם התורה של תנועת בני תורה. לאחר פטירת הרב אשר דויטש בדצמבר 2024, מונה הרב אוירבך מונה לממלא מקומו.

## חיים אישיים
היה נשוי ללאה (לבית אלישיב) ולבני הזוג לא היו ילדים. כשנתיים לאחר פטירת רעייתו ולאחר פטירת חמיו, נישא בחשוון תשע"ג לאחייניתה של אשתו הראשונה, מינה, אלמנת הרב אברהם (בן הרב שלמה) אלישיב.

אחיו היה הרב שמואל אוירבך.

## עמדותיו
לפי פרסום בעיתון "הפלס" הרב אוירבך פסק כי מותר לחלל שבת בכדי לפטור בחורי ישיבות משירות צבאי, עם זאת הרב אוירבך רואה בחללי צה"ל כקדושים.

## ספריו
* **לבושי עוז** - סדרת ספרים ובהם שיעוריו בהלכות תפילה, חול המועד, בשר בחלב, תערובות, נדה, ומזוזה ומעקה.
* **מנשים באוהל** - ספר זיכרון לע"נ מרת לאה אויערבאך ע"ה וחידושי הלכה מהרב עזריאל אויערבאך.

## קישורים חיצוניים

כתבות עליו באתר כיכר השבת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משפחת חיים יהודה לייב אוירבך
קטגוריה:משפחת אלישיב
קטגוריה:משפחת פרוש
קטגוריה:משפחת אריה לוין
קטגוריה:משפחת אריה לייב שפירא
קטגוריה:רבנים ליטאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת סלבודקה (בני ברק)
קטגוריה:רבני בד"ץ שארית ישראל
קטגוריה:חברי מועצת גדולי עולם התורה
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:איחוד הצלה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
אליהו שלזינגר

250px|ממוזער|הרב אליהו שלזינגר, נואם בכנס דיני ממונות של מכון מחקר תורני פומבדיתא
הרב **אליהו שלזינגר** (נולד בה' באדר ה'תש"ט, 6 במרץ 1949) הוא רבן של שכונות גילה ומקור חיים בירושלים מאז שנות השבעים, פוסק, מרצה ומחבר ספרים תורניים.

## ביוגרפיה

נולד בצ'כוסלובקיה ועלה ארצה כתינוק עם משפחתו. בעת התמנותו כרבה של גילה מטעם המועצה הדתית בירושלים נחשב כרב השכונה הצעיר בירושלים.

מאז 2002 עד 2014 שימש גם כרב הפוסק של המועצה הדתית בענייני כשרות ועירובין, תפקיד שהיה עד אז בידי רבה הראשי של ירושלים, הרב יצחק קוליץ שהתפטר אז ממשרתו בשל מצבו הבריאותי. מינוי זה נעשה בהמלצת הרב יוסף שלום אלישיב והרב עובדיה יוסף.
הרב שלזינגר משמש גם כאב בית דין בבית הדין לממונות של מכון "אריאל"
הרב שלזינגר הצטרף לסיורים של ארגון "מזהירי שבת" בשוק מחנה יהודה, ונותן ברכות לסוחרים שסוגרים את דוכניהם מספיק זמן לפני שבת. סיוריו אלה עוררו מחלוקת בקרב הסוחרים.

שמו אוזכר כמועמד לכהן כרבה הראשי האשכנזי של ירושלים, תפקיד שהתפנה ב-2002, והוא הגיש רשמית את מועמדותו לתפקיד ב-18 בספטמבר 2014. אך יממה לפני הבחירות הודיע על פרישתו מהמירוץ בעקבות הסיכויים הנמוכים.

זכה באות "יקיר ירושלים" לשנת 2020

.

## ספריו
* **אלה הדברים** על פרשיות השבוע.
* **ארשת שפתינו** על פרשיות השבוע.
* **וזאת התורה** על פרשיות השבוע.
* **יום שבתון** על ענייני שבת.
* **שואלין ודורשין** שו"ת (אחד עשר כרכים).
* **חוקי חיים** שו"ת - תשובות בענייני השעה והזמן.
* **מצוות נר איש וביתו** על הלכות חנוכה. יצא במספר מהדורות.
* **מעגלי אליהו** על הלכות הגעלת כלים.
* **אלה דברי הברית** על הלכות ברית מילה ופדיון הבן.
* **אלה הם מועדי** חידושי הלכה, דרושים ודרשות על חגי ישראל (ארבעה כרכים), הוצאת מוסד הרב קוק.
***חיים של ברכה** חידושי תורה ודרשות על פרשיות השבוע
***אתקינו סעודתא** ענייני כשרות בהלכה ובהגדה
***מועדי קדשך** דרשות על המועדים בהלכה ובאגדה
* **כל מקדש שביעית** על הלכות שמיטה
* **מאורי אור** על התורה
* **אוצר התורה** חמישה חלקים על התורה
* **דרכי ציון** על ימי בין המצרים
***ראשית השנה** על המועדים ל הימים הנוראים

הרב שלזינגר כותב גם מאמרים שהופיעו בביטאונים התורניים מוריה, אורייתא, תחומין, הברכה, קובץ בית הלל ועוד.

## קישורים חיצוניים

* הרצאתו של הרב אליהו שלזינגר בכנס לתורה שבעל פה במוסד הרב קוק מתוך האתר של מכון מאיר.
* אינדקס מאמרי הרב שלזינגר באתר מכון צומת.
* כל הכתבות על הרב שלזינגר, באתר ערוץ 7
* עקביא שמש - ביקורת ספרותית על ספרו של הרב שלזינגר, "נר איש וביתו" באתר, Tradition Seforim Blog.
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: רבני שכונות
קטגוריה:גילה: אישים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
מוזיאון האורנז'רי

**מוזיאון האורנז'רי** (בצרפתית: ** Musée de l'Orangerie**) הוא מוזיאון לאמנות אימפרסיוניסטית ופוסט-אימפרסיוניסטית הממוקם בסמוך לכיכר הקונקורד, בצידם הדרומי של גני טווילרי, על גדת נהר הסן, ברובע הראשון של העיר פריז, בירת צרפת.

המוזיאון מציג מיצירותיהם של פול סזאן, אנרי מאטיס, אמדאו מודיליאני, קלוד מונה, פבלו פיקאסו, פייר-אוגוסט רנואר, אנרי רוסו, חיים סוטין, אלפרד סיסלי, מארי לורנסין ומוריס אוטריו.

מבנה המוזיאון שימש במקורו כחממה עבור עצי התפוזים שגדלו בגני ארמון טווילרי, ומכאן שמו - "האורנז'רי" (חממת התפוזים).

## היסטוריה
ממוזער|שמאל|200px|תוכנית המבנה
מבנה האורנז'רי נבנה כחממה בשנת 1852. בשנת 1927 הוחלט להפוך אותו למוזיאון, והוא הותאם על מנת להציג את היצירה מרובת התמונות "שושני המים" של מונה, שצוירה בין השנים 1914–1926. יצירה זו כוללת שמונה תמונות המוצגות בשני חדרים סגלגלים. מונה התכוון ליצירת אווירה מדיטטיבית, ובכניסה יש כתובת המבקשת לכבד את רצון האמן ולשמור על שקט. היצירות, שאורכן הכולל 100 מטרים, הוצגו בקומת הקרקע של המבנה והוארו באור יום. בשנת 1965 הוחלט להציג במבנה את אוסף ולטר-גיום (**Walter-Guillaume**) הכולל ציורים אימפרסיוניסטיים רבים. לצורך הצגת האוסף נבנתה קומה שנייה במבנה, ושושני המים הוארו באור מלאכותי.

בשנת 1999 נסגר המבנה לשיפוצים. קודם לסגירתו נערכה תערוכה מיוחדת של היצירה "שושני המים" של מונה, ו-60 יצירות הובאו לצורך כך מכל רחבי העולם.

במהלך השיפוצים נבנתה קומת מרתף המוארת בחלונות עיליים (המאפשרים תאורה טבעית להצגת היצירות האימפרסיוניסטיות), וכן פורקה הקומה העליונה של המבנה על מנת לאפשר את הצגת שושני המים באור טבעי.
במהלך חפירת קומת המרתף התגלה באתר קטע מחומת העיר פריז מהמאה ה-16 וזו מוצגת כיום במוזיאון ומשמשת למעשה כקיר אחד האולמות החדשים - אולם המשמש לתערוכות מתחלפות.

בנוסף נבנו מתחת לאדמה אולם הרצאות וספרייה.
[400px|ממוזער|ימין|פרט מ"[שושני המים" מעשה ידי קלוד מונה, 1920-26]]

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אורנז'רי
קטגוריה:הרובע הראשון של פריז
מבחן M של ויירשטראס

באנליזה מתמטית, **מבחן ה-M של ויירשטראס** הוא מבחן להתכנסות במידה שווה של טור פונקציות ממשיות או מרוכבות. 

אם \ f_n הן פונקציות המוגדרות על קבוצה K, וקיימת סדרה של קבועים \,M_1,M_2,\dots, כך שהטור \ \sum_{n=1}^{\infty}M_n מתכנס ולכל n מתקיים |f_n(x)|\leq M_n לכל \,x\in K, אז טור הפונקציות \,\sum_{n=1}^{\infty} f_n (x), מתכנס במידה שווה על K.

מבחן ה-M של ויירשטראס הוא מקרה פרטי של משפט ההתכנסות הנשלטת של לבג, כאשר בוחרים את המידה להיות מידת המניה מעל מרחב מידה אטומי.

## הוכחה
לכל \,x\in K קבוע הטור המספרי \sum_{n=1}^{\infty}f_n(x)  מתכנס בהחלט על פי מבחן ההשוואה, לכן הוא גם מתכנס.
נסמן את סכומו ב  S(x)  ואת הסכום החלקי עד N ב- \sum_{n=1}^{N}f_n(x)= S_{N}(x)

\sum_{n=1}^{\infty}M_n  מתכנס אז לכל \varepsilon > 0 קיים  N \in \mathbb{N} כך ש
 \sum_{n=n_0}^{\infty}M_n  לכל n_0 \ge N .

מתקיים:

|S_{n_0}(x)-S(x)| = \left|\sum_{n=n_0+1}^{\infty} f_n(x)\right| \le \sum_{n=n_0}^{\infty}|f_n(x)| \le \sum_{n=N}^{\infty}M_n
לכל n_0 \ge N . 

ולכן \sum_{n=1}^{\infty}f_n(x)  מתכנס במידה שווה לכל  \,x\in K.
 

## דוגמאות
להלן מספר דוגמאות, מהן ניתן גם ללמוד על אופיו של מבחן ה-M.

* הטור \sum _{ n=1 }^{ \infty  }{ \frac { sin(nx) }{ { n }^{ 3 } }  }  מתכנס במידה שווה בכל הממשיים, שכן לכל x ממשי \left|\frac { sin(nx) }{ { n }^{ 3 } } \right|\le \frac { 1 }{ { n }^{ 3 } } , והטור \sum _{ n=1 }^{ \infty  }{ \frac { 1 }{ { n }^{ 3 } }  }  ודאי מתכנס. תחת נימוק דומה, גם \sum _{ n=1 }^{ \infty  }{ \frac { \arctan { (nx) }  }{ { { n }^{ 2 } } }  }  מתכנס במידה שווה בכל הממשיים.

* עבור הטור \sum _{ n=1 }^{ \infty  }{ \frac { sin(nx) }{ { n } }  }  מבחן ה-M לא עוזר, שכן לכל x ממשי - \left|\frac { sin(nx) }{ { n } }\right| \le \frac { 1 }{ n } , אבל \sum _{ n=1 }^{ \infty  }{ \frac { 1 }{ { n } }  }  לא מתכנס. בכל זאת, הטור מתכנס לכל x ממשי. זו דוגמה בה הכיוון ההפוך של מבחן הM לא נכון.

* כידוע, הטור \sum _{ n=0 }^{ \infty  }{ { x }^{ n } }  מתכנס לכל |x|. לפי מבחן ה-M, לא ניתן להסיק התכנסות במידה שווה על הקטע (-1,1), כי |{ x }^{ n }|. עם זאת, לכל 0 ניתן להשתמש במבחן ה-M - אז יתקיים |{ x }^{ n }| לכל |x|, והטור הממשי \sum _{ n=0 }^{ \infty  }{ { r }^{ n } }  מתכנס.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מבחני התכנסות
קטגוריה:משפטים באנליזה
קטגוריה:תורת הטורים
מוזיאון קה בראנלי

**מוזיאון קה בראנלי** (בצרפתית: **Musée du quai Branly - Jacques Chirac**; מוזיאון רציף בראנלי - ז'אק שיראק) הוא מוזיאון לאתנוגרפיה ולתרבות אפריקה, אסיה, אוקיאניה ואמריקה הממוקם ברחוב רציף בראנלי, ברובע השביעי של העיר פריז, בירת צרפת, בסמוך למגדל אייפל.

המוזיאון נקרא על שם הנשיא שיזם אותו ועל שם הרחוב בו הוא נמצא, שנקרא על שם הפיזיקאי הצרפתי אדואר בראנלי. מתחם המוזיאון כולל את מבנה המוזיאון - הניצב על עמודים כקומה השנייה של המבנה, ואת גן המוזיאון שנמצא מתחת המבנה (בקומה הראשונה). בניית המוזיאון הושלמה ב-20 ביוני 2006.

## היסטוריה
בשנת 1995 הוקמה, ביוזמת נשיא צרפת ז'אק שיראק, ועדה לבחינת הקמת מבנה המוזיאון. בסיום עבודת הוועדה הוחלט כי השטח הסמוך למגדל אייפל ישמש את המוזיאון. המבנה תוכנן על ידי האדריכל ז'אן נובל. בצידו הדרום מערבי של המבנה קיים "קיר חי" ועליו מתקני השקיה המאפשרים את צמיחת הצמחים שעליו. אורכו 200 מטרים וגובהו 12 מטרים. קיר זה תוכנן על ידי ז'יל קלמאן (Gilles Clément) ופטריק בלאן (Patrick Blanc).  

## מוצגי המוזיאון
המוזיאון מציג את האוספים שהועברו מהמוזיאון הלאומי לאומנות אפריקה ואוקיאניה (הסגור כיום) וכן את אוספי מחלקת האתנוגרפיה של מוזיאון האדם הסמוך. תצוגת המוזיאון כוללת כ-267,000 מוצגים, מהם רק כ-3,500 מוצגים לקהל הרחב, כאשר התערוכות מתחלפות מעת לעת. כמו כן, במוזיאון מוצגות יצירות רבות של אומנים אבוריג'ינים אוסטרליים בני זמננו.

## קישורים חיצוניים

* 

* תיאור מבנה המוזיאון באתר האדריכל
* תצלומי המוזיאון 
* מיכאל קימלמן, '''לב של חושך בעיר האורות''', הניו יורק טיימס - כתבה על פתיחת המוזיאון
* International ניקולי אורוסוף, '''קי בראנלי''' - מקום מעוות וקסום, ההרלד טריביון
* תצלומי המוזיאון
* תצוגה וירטואלית של אוספי המוזיאון

קה בראנלי
קטגוריה:מוזיאונים אתנוגרפיים
קה בראנלי
קה בראנלי
קטגוריה:מבנים שתכנן ז'אן נובל
קטגוריה:2006 בצרפת
מוזיאון מפות התבליט

ממוזער|שמאל|ממוצגי המוזיאון
**מוזיאון מפות התבליט** (בצרפתית: **Musée des Plans-Reliefs**) הממוקם בארמון האנווליד שברובע השביעי של העיר פריז בירת צרפת מציג דגמי ביצורים של צרפת שהוכנו במהלך המאה ה-17.

## היסטוריה
ראשיתו של אוסף המוזיאון בשנת 1668. המרקיז פרנסואה-מישל לה טלייה ושר המלחמה של לואי ה-14, מלך צרפת הורה על הקמת דגמים תלת־ממדיים, שיציגו את ביצורי ערי צרפת. הדגמים נבנו על ידי מהנדסים צבאיים בערים השונות. בשנת 1700 הורה לואי ה-14 על החזקת האוסף בארמון הלובר. בשנת 1743 הוקמו סדנאות מרכזיות להכנת הדגמים בבת'ן (Béthune) ובליל (Lille). מספר רב של דגמים הוקמו במהלך מלחמת הירושה האוסטרית (1741–1748) בעקבות כיבוש ערים רבות. הדגמים האחרונים שנבנו לפני המהפכה הצרפתית היו דגמי סן-אומה (Saint-Omer) בשנת 1758 וסן-פיליפ או באלרה (Saint-Philippe aux Baléares) בשנת 1759.

בשנת 1774 הוחלט על השמדת האוסף כדי לפנות את החדרים בהם היה ממוקם להצגת תמונות, אולם בשנת 1777 הועבר האוסף לארמון האנווליד בו הוא ממוקם כיום.

בתקופת שלטונו של נפוליאון נבנו דגמים חדשים של לוקסמבורג (1802), לה ספציה (1811), ברסט (1811) ושרבור (1813). דגמים רבים נוספים נבנו עד שנת 1870 עת פיתוח השריון הממונע והארטילריה הפך את ביצורי הערים ללא יעילים.

בשנת 1927 הוכרז האוסף לאנדרטה היסטורית לאומית, ובשנת 1943 נפתח המוזיאון המציג את הדגמים.

## אוסף המוזיאון
האוסף כולל 260 מפות תבליט (מפות תלת־ממדיות) שנבנו בין השנים 1668–1870. כ-100 מהם מוצגים במוזיאון, ו-15 נוספים מוצגים במוזיאון לאמנות יפה של ליל.

כמו כן מוצגים במוזיאון הסברים בדבר אופן בניית הדגמים.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר האנדרטאות הלאומיות של צרפת 
* תיאור המוזיאונים Paris.org
* תיאור המוזיאון באתר מגזין "מסע אחר"
* תיאור מוזיאוני לז אנווליד

מפות התבליט
מפות התבליט
גופי ניסל

**גופי ניסל** (באנגלית: **Nissl bodies**) הם גופיפים גדולים הנראים בתוך תאי עצב. נקראים על שם הנוירולוג הגרמני פרנץ ניסל (1860–1919).

ניתן לראות גופי ניסל באמצעות שיטת צביעת RNA שפותחה על ידי ניסל (צביעת ניסל). השיטה יעילה כדי למצוא את גופי תאי העצב (פריקאריונים).  

גופי ניסל הם למעשה האזור המחוספס של הרשתית התוך-פלזמית, שבה מיוצרים החלבונים.

## ראו גם
* דנדריט

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מערכת העצבים
קטגוריה:היסטולוגיה
שומן לבן

[שמאל|ממוזער|250px|[תאי שומן לבן תחת מיקרוסקופ אור; התאים נראים ריקים כי השומן עצמו נשטף במהלך הכנת התתקין]]
**שומן לבן** הוא אחד משני סוגי רקמת שומן בגופם של יונקים (השני הוא שומן חום). בבני אדם, שומן לבן מהווה 20% ממשקל הגוף של הגברים ו-25% ממשקל הגוף של הנשים. משמש כמאגר אנרגיה, על ידי פירוק חומצות שומן, ולריפוד אזורים רגישים.

תאי שומן לבן הם תאי ענק ויכולים להגיע עד לגודל של 120 מיקרון. כל תא מכיל טיפת שומן אחת ענקית (unilocular) הדוחפת את גרעין התא לשוליים. לתאים קולטנים לאינסולין, הורמוני גדילה, נוראדרנלין וגלוקוקורטיקואידים. בניגוד לרקמת חיבור, ברקמת שומן לבן, תאים סמוכים מוקפים בלמינה חיצונית המחברת ביניהם וכמות החומר החוץ-תאי מועטה.

## מחקרים
בשנת 2019 פורסם בכתב העת Cell Reports מחקר שערכו קבוצת מדענים באוניברסיטה הטכנית של מינכן שבגרמניה בשיתוף עם המכון השווייצרי לביואינפורמטיקה. במחקר המדענים רצו לבחון כיצד תאי השומן מתמיינים ואילו גנים פועלים בתא כדי ליצור אותם.

במחקר, המדענים גידלו תאי שומן לבן בתרבית תאים והפכו אותם באמצעות תרופה ייחודית לתאי שומן חום, כדי לבדוק מה התהליך הגני שמתרחש בהם תוך כדי השינוי. צוין במחקר ניתן גם להפוך שומן לבן לשומן חום בתנאים טבעיים (שלא באמצעות תרופות) למשל כמו בחשיפה ממושכת לקור. במחקר נמצאו 25 חלבונים שונים שהיו אחראיים בתהליך ההפיכה של תא שומן לבן לשומן חום.

החשיבות של הפיכת תא שומן לבן לשומן חום היא בעיקר בעבור אנשים שמעוניינים לרזות, זאת מכיוון שיותר קל לשרוף תאי שומן חום מאשר שומן לבן.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:היסטולוגיה
הכל אודות חוה

**הכל אודות חוה** (באנגלית: **All About Eve**) הוא סרט קולנוע אמריקני משנת 1950, שנכתב ובוים על ידי ג'וזף ל. מנקייביץ' ומבוסס על הסיפור הקצר "חוכמת איב" מאת מרי מור.

בסרט מככבת בטי דייוויס כמרגו צ'נינג, כוכבת ברודוויי מזדקנת. אן בקסטר משחקת בתפקיד איב הרינגטון, מעריצה צעירה המסייעת ברצון ומכניסה את עצמה לחייה של צ'נינג, בסופו של דבר מאיימת על הקריירה של מרגו ועל יחסיה עם האנשים הקרובים לה. שחקנים נוספים בסרט הם ג'ורג' סנדרס, סלסט הולם, יו מארלוו, גארי מריל ותלמה ריטר. בנוסף מופיעה בו השחקנית מרילין מונרו, באחד מתפקידיה המוקדמים.

"הכל אודות חוה" זכה לתשבחות מבקרי הקולנוע בעת יציאתו לאקרנים, והיה מועמד ל-14 פרסי אוסקר (שיא המועמדויות לסרט). הוא זכה בשישה, כולל הפרס לסרט הטוב ביותר.

## עלילה

מרגו צ'נינג (בטי דייוויס) היא אחת הכוכבות הגדולות בברודוויי, אך למרות ההצלחה האדירה שלה, היא מתחילה להראות סימני זיקנה. לאחר הופעה בלילה אחד, מגיעה לחדר ההלבשה שלה אישה צעירה בשם איב הרינגטון (אן בקסטר). איב טוענת כי היא המעריצה הגדולה ביותר שלה, ושחקנית שאפתנית ממילווקי. היא מספרת לקבוצה של אנשים בחדר ההלבשה של מרגו כי עקבה אחרי מרגו מניו יורק לאחר שראתה אותה מופיעה בסן פרנסיסקו. בהדרגה הסרט חושף כי איב היא ערמומית ותחבולנית. היא מתכננת לקחת ממרגו כל מה שיש לה: את אהובה (גארי מריל), חבריה (סלסט הולם ויו מרלוו) ואת קריירת הבמה שלה ופרסומה.

איב מתחילה לתכנן איך להחליף את מרגו, היא זוממת איך להיות השחקנית המחליפה ומנצלת את ההזדמנות כאשר מרגו אינה יכולה להופיע, כך היא תוכל להיכנס לנעליה ולהופיע מול קהל גדול. כאשר הניסיונות הללו נכשלים והיא לא יכולה לקדם את הקריירה שלה, היא סוחטת אנשים בדרכה על מנת לקבל את התפקיד הבא שהובטח למרגו. היא אינה מודעת לכך שמרגו עצמה לא רוצה לשחק בתפקידים שכעת נחשבים צעירים מדי בשבילה והחליטה לא לקבל את התפקיד. איב מתכננת לטפס גבוה יותר כאשר היא משתמשת במבקר התיאטרון אדיסון דה-ויט (ג'ורג' סנדרס). רגע לפני הופעתה הגדולה היא מתעמתת עם דה-ויט ומספרת לו על תוכניתה הבאה - להתחתן עם המחזאי לויד ריצ'רדס (יו מארלוו) לאחר שיתגרש מאשתו קארן (סלסט הולם). לדה-ויט יש תוכניות משלו, הוא מתעמת עם איב ומגלה את סיפורה המזויף, איך היא הגיעה לניו יורק מסן פרנסיסקו. למעשה איב הוכרחה לעזוב עבודה במילווקי כאשר אשתו של הבוס גילתה כי יש קשר לא נאות בין השניים. דה-ויט, על אף שהשמיץ את איב, גם נמשך אליה וממשיך לנסות לקדם את הקריירה שלה.

איב, כעת שחקנית ברודוויי, קיבלה פרס על תפקידה בהצגה המדוברת. לאחר מכן, היא פוגשת אישה צעירה, מבולבלת לכאורה, שהתגנבה לדירתה וטוענת כי היא מעריצה אותה - והסיפור חוזר לנקודת ההתחלה.

## שחקנים
שמאל|ממוזער|250px|בטי דייוויס ב"הכל אודות חוה"
*בטי דייוויס - מרגו צ'נינג
*אן בקסטר - איב הרינגטון
*ג'ורג' סנדרס - אדיסון דה-ויט
*סלסט הולם - קארן ריצ'רדס
*גארי מריל - ביל סימפסון
*יו מארלוו - לויד ריצ'רדס
*גרגורי ראטוף - מקס פביאן
*ברברה בייטס  - פיבי
*מרילין מונרו - מיס קאסוול
*תלמה ריטר - בירדי

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1950
קטגוריה:סרטים מבוססי סיפורים קצרים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: התלבושות הטובות
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטים זוכי גלובוס הזהב - התסריט הטוב ביותר
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:זוכי אוסקר: מיקס הסאונד הטוב
קטגוריה:סרטי בטי דייוויס
קטגוריה:סרטים על תיאטרון
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר
קטגוריה:סרטים שצולמו בקונטיקט
קטגוריה:סרטי ג'וזף ל. מנקייביץ'
למבצ'ופ

**למבצ'ופ** (באנגלית: **Lambchop**) היא להקה אמריקאית מנשוויל, טנסי המנגנת מוזיקת קאנטרי אלטרנטיבי עם השפעות של פוסט רוק ומוזיקת נשמה.

הלהקה מונה 9 נגנים ובראשה עומד הסולן והיוצר העיקרי קורט וגנר אשר הקים את הלהקה ב-1986 והוא היחיד אשר חבר בה מהקמתה.

עד כה הוציאה הלהקה 16 אלבומים ו-6 מיני אלבומים.

## דיסקוגרפיה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:להקות קאנטרי
קטגוריה:להקות אמריקאיות
קטגוריה:נאשוויל: להקות
מועצות מקומיות של מלטה

מבחינה מינהלית מחולקת מלטה ל-68 **מועצות מקומיות** (**Kunsill Lokali**), מהן 11 מכונות באופן מסורתי כערים. עם זאת אין הבדלי מעמד או סמכות בין 11 הערים ליתר המועצות המקומיות, וההבדל נובע מהעובדה ההיסטורית שהערים זכו בעבר לתואר זה (cittá), אשר הוענק להן על ידי האבירים ההוספיטלרים ובמקרה אחד על ידי השלטון הבריטי. חלוקה זו עומדת בתוקפה מאז שנת 1993:

## קישורים חיצוניים

* מידע על שלטון מקומי במלטה

קטגוריה:מלטה: חלוקה מנהלית
קטגוריה:מלטה: ערים
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה
אנדרה קונט-ספונוויל

**אנדרה קונט-ספונוויל** (בצרפתית: **André Comte-Sponville**; נולד ב-12 במרץ 1952) הוא פילוסוף צרפתי.

אנדרה קונט-ספונוויל נולד בפריז ולמד באקול נורמל סופרייר שבעיר, שם קיבל את השכלתו האקדמאית בפילוסופיה כתלמידו של הפילוסוף לואי אלתוסר. ב-1998 התפטר מתפקידו כפרופסור לפילוסופיה בסורבון כדי להקדיש את זמנו לכתיבה ולהרצאות מחוץ לאוניברסיטה.

## משנתו הפילוסופית

ברצונו של קונט-ספונוויל לחדש את מושג ה"חוכמה" של הפילוסופים של העת העתיקה - מה שמהווה את מטרתו העיקרית בספרו 'מחקר על הייאוש ועל האושר'. בספרו 'אהבה ובדידות' הוא כותב: "לעסוק בפילוסופיה משמעו לחשוב על חיינו ולחיות את מחשבותינו." הוא מנסה לפתח הומניזם מוסרי ורוחניות ללא אלוהים שהוא מכנה "חוכמה בת זמננו". בספרו 'האושר הנואש' הוא מגדיר את החוכמה כ"מקסימום של אושר ומקסימום של צלילות דעת". לדעתו, האושר מהווה את צדו האחר של הייאוש. אין מקום לאמונה כי הכול תלוי בתבונה, ואין מקום לתקווה כי הכול מסתכם בהגשמת הדברים הנתונים לשליטתנו, ובאהבה באשר לדברים שאינם כאלה.

ניתן למצוא רעיונות אלה אצל אפיקורוס, אצל חכמי האסכולה הסטואית, אצל ברוך שפינוזה ואצל הנזירים הבודהיסטים. יש הרואים בקונט-ספונוויל אתאיסט נוצרי, אך בספרו 'רוח האתאיזם' הוא מגדיר את עצמו כאתאיסט מאמין. לדעתו, מה שנשאר מן האמונה הוא מוסר יווני-יהודי-נוצרי ורוחניות חילונית.

משנתו הפילוסופית איננה אופטימית ואיננה פסימית. יש לראות את הדברים כפי שהם במקום להיתפס לאשליות. הוא מצדד במטריאליזם ודוחה את אשליותיו ואת תקוותיו של האדם, המרחיקות אותו מן החוכמה. מחשבתו של קונט-ספונוויל מסתכמת בקריאה להשלים עם המציאות כפי שהיא - מה שבא על ביטויו בביקורתו על התקווה. "לקוות קצת פחות, לאהוב קצת יותר" זה מה שלדעתו מהווה את המפתח לחוכמה. כי התקווה, בניגוד למה שמקובל לחשוב, מונעת מאתנו את ההנאה מחיינו בהווה, במקום לאפשר לנו לחיות באופן טוב יותר. בניסוחו של קונט-ספונוויל: "לקוות משמעו להשתוקק בלי ליהנות, בלי לדעת את הצפוי לנו ובלי יכולת להגשים את רצונותינו." עלינו להיות מודרכים על ידי התבונה ועל ידי העשייה, ולשאוף להגיע למצב של שלוות נפש - מה שחכמי העת העתיקה כינו "אטאראקסיה".

בין הפילוסופים בני זמננו, קונט-ספונוויל מעדיף את קלוד לוי-שטראוס, את מרסל קונש ואת קלמן רוסה, ובין חכמי המזרח - את הפילוסוף ההודי ג'ידו קרישנמורטי.

קונט-ספונוויל מגדיר את עצמו כסוציאל-דמוקרט או כליברל בעל השקפות שמאליות. באשר לרווחה חברתית הוא אינו סומך על המדינה, ובאשר לחלוקה צודקת של העושר הוא אינו סומך על כלכלת השוק.

הוא כותב מאמרים רבים בעיתונות ושימש כעורך כתב העת הבינלאומי לפילוסופיה. במסגרת זו ערך ופרסם סקירות על הפילוסופיה של מישל דה מונטן, של בלז פסקל ושל אמיל שארטייה.

## מספריו החשובים
* מחקר על הייאוש ועל האושר (1984 - 1988)
* האושר הנואש (2000)
* החוכמה אצל הפילוסופים המודרניים (נכתב בשיתוף עם לוק פרי, 1998)
* ערך ואמת (1994)
* האם הקפיטליזם מוסרי? (2004)
* רוח האתאיזם (2006)
* דבש ולענה, שירה ופילוסופיה של לוקרטיוס (2008)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:פילוסופים צרפתים
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:אתאיסטים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים אתאיסטים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1952
גבי יקואל

**גבי יְקוּאֵל** (14 באוקטובר 1941 – 1 בינואר 2014) היה מחבר של ספרי לימוד במתמטיקה לתלמידי בתי הספר התיכוניים וחטיבות הביניים בישראל.

## ביוגרפיה
יקואל היה בעל תואר ראשון במתמטיקה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני מהטכניון. ליקואל היו מעל שלושים וחמש שנות ותק בהוראת המתמטיקה, בכל רמות הלימוד, כולל כיתות מחוננים וכיתות של תלמידים חלשים במיוחד. במהלך שנות עבודתו כמורה זכה בפרסי חינוך רבים, בהם פרס חינוך מנשיא המדינה יצחק נבון.

שימש כמעריך בכיר של בחינות הבגרות, מנחה ארצי להוראת המתמטיקה וכעוזרם של המפמ"רים: ד"ר מיכאל קורן ואשר מרכוס. מספר שנים ריכז את הוראת המתמטיקה בקריית החינוך אורט קריית ביאליק, וכמו כן לימד בבתי ספר נוספים ברחבי הארץ. במשך שנים רבות העביר קורסים לפיתוח החשיבה המתמטית לתלמידים מחוננים בקריית ביאליק, החל מתלמידי כיתה ג' ועד לחטיבה העליונה. בחוגים אלה שילב תוכנות מחשב שערך.

יקואל כתב ספרי לימוד במתמטיקה בהתאם לתוכנית הלימודים של משרד החינוך להוראת המתמטיקה בישראל והוציא אותם בהוצאה עצמית, הוצאת משבצת, שנוסדה בשנת 1992. עם הזמן נוצרו אתרים שבהם יש פתרונות מלאים ומוסברים בצורה מפורטת לשאלות מספרי גבי יקואל.

גבי יקואל נפטר ב-2014, בגיל 72. הובא למנוחות בבית העלמין תל רגב.

אחרי מותו עבר ניהול הוצאת משבצת לילדיו איל וגלית.

## קישורים חיצוניים
* אתר הוצאת משבצת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
קטגוריה:מורים למתמטיקה בישראל
קטגוריה:סגל אורט ביאליק
קטגוריה:משפחת פויכטוונגר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות תל רגב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
אפרה סקי

[שמאל|ממוזער|250px|גולשים שותים [בירה בשוואז, טירול שבאוסטריה]]
**אפרה סקי** (מצרפתית: **Après-ski** - "אחרי הסקי") הוא הכינוי למכלול הבילויים המקובלים על העוסקים בספורט חורף, לאחר שהפעילות במדרונות הגלישה מסתיימת, בשעות אחר הצהריים.

בדרך כלל מדובר בבילוי חברתי כגון שתייה בפאבים המקומיים, ריקודים, בילוי בבריכה או באתר ספא וכדומה. הביטוי הצרפתי המקורי דווקא מתייחס לנעליים הנוחות ששמים לאחר יום שלם של סקי במגפיים.

מנהג נפוץ באתרי ספורט החורף בהרי האלפים הוא לעצור ולשתות בפאב עוד בטרם הגלישה האחרונה של היום, או מיד עם סיומה, ולפני החלפת הבגדים ומגפי הגלישה, ופעמים רבות נמשך בילוי זה אל תוך הלילה. אוסטריה נחשבת למדינה האלפינית בה תרבות האפרה סקי היא המפותחת ביותר, והעיירה סן אנטון נחשבת לבירת האפרה סקי באלפים האוסטריים.

לעיתים הכוונה בביטוי אפרה סקי היא ללגלג על גולשים שמגיעים לאתרי ספורט החורף רק בשביל האפרה סקי ונגזרותיו, כמו מותגי אופנת הסקי; כל זאת במקום להתמקד בספורט עצמו.

## קישורים חיצוניים

אתרי אפרה סקי מומלצים 
## הערות שוליים

קטגוריה:סקי
קטגוריה:מילים וביטויים בצרפתית
ארנסט היינריך ובר

**ארנסט היינריך ובר** (בגרמנית: **Ernst Heinrich Weber**; 24 ביוני 1795, ויטנברג – 26 בינואר 1878, לייפציג) היה רופא, פיזיולוג ואנטומיסט גרמני הנחשב למייסד הפסיכולוגיה הניסויית.

## תולדות חייו ופועלו
ובר היה בנו של התאולוג מיכאל ובר (1754–1833), ואחיהם של הפיזיקאי וילהלם אדוארד ובר (1804–1891) ושל הפיזיולוג והאנטומיסט אדוארד פרידריך ובר (1806–1871).

למד רפואה באוניברסיטת ויטנברג. בשנת 1817 השלים את מחקר ההביליטציה שלו, וב-1818 מונה לפרופסור חבר לאנטומיה השוואתית באוניברסיטת לייפציג. בשנת 1821 נתמנה לפרופסור מן המניין לאנטומיה (משׂרה שבה כיהן עד 1871), ובין השנים 1840–1866 כיהן גם כפרופסור לפיזיולוגיה.

בסביבות 1860 עבד ובר בשיתוף עם גוסטב פכנר (1801–1887) על מחקר בתחום התפיסה האנושית, שהניח את היסודות לפסיכופיזיקה, והיה הראשון אשר תיאר באופן כמותי את הקשר בין גירוי לתפיסה – מה שהוביל לניסוח חוק ובר-פכנר.

סביב פרישתו מהאקדמיה, בשלהי שנות ה-60 ובראשית שנות ה-70 של המאה ה-19, גילה ובר עם אחיו אדוארד פרידריך את התפקיד המעכב של העצב התועה (עצב הגולגולת ה-10).

ב-1859 זכה בעיטור פור לה מריט. ב-1871 הוענק לו תואר "אזרח כבוד" של העיר לייפציג.

בראשית 1878 נפטר בלייפציג.

## פרסומיו

* *Anatomia comparata nervi sympathici cum tabulis aeneis*. Reclam, Leipzig 1817.
* *De systemate nerveo organico*. Leipzig 1817.
* *De aure et auditu hominis et animalium*. Leipzig 1820.
* *Tractatus de motu iridis*. Glück, Leipzig 1821. (עם ארנסט ויליש)
* *Nonnulla de venaesectionis in organismum universum vi et in curanda nominatim inflammatione usu*. Hirschfeld, Leipzig 1823. 
* *De strato musculoso tunicae venarum mediae in quibusdam mammalibus majoribus indagato*. Staritz, Leipzig 1823. (עם קארל פרידריך וייגל)
* *De zostere*. Leipzig 1825. 
* *De febre puerperali*. Leipzig 1825.
* *Wellenlehre auf Experimente gegründet oder über die Wellen tropfbarer Flüssigkeiten mit Anwendung auf die Schall- und Lichtwellen*. Fleischer, Leipzig 1825. (עם וילהלם ובר)
* *Observatio tumoris et ossificationis cerebelli*. Leipzig 1826.
* *Dissertatio inauguralis medica eclampiam gravidarum parturientium et puerperarum sistens*. Leipzig 1831.
* *De Pulsu, Resorptione, Auditu Et Tactu. Annotationes Anatomicae Et Physiologicae*. Koehler, Leipzig 1834.
* *Zusätze zur Lehre vom Baue und den Verrichtungen der Geschlechtsorgane*. Weidmann, Leipzig 1846.
* *De hepatis ranarum structura et functiones observationes novae*. Leipzig 1848.
* *Annotationes anatomicae et physiologicae. programmata collecta fasciculi tres*. Koehler, Leipzig 1851.
* *Die Lehre vom Tastsinne und Gemeingefühle auf Versuche gegründet*. Vieweg, Braunschweig 1851.


## ראו גם
*חוק ובר-פכנר

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רופאים גרמנים
קטגוריה:אנטומיסטים גרמנים
קטגוריה:פסיכולוגיה קוגניטיבית
קטגוריה:פיזיולוגים גרמנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1795
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1878