open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חוג קרייזאו

שמאל|ממוזער|250px|פטר יורק פון וארטנבורג עומד בפני בית הדין העממי
**חוג קרייזאו** (בגרמנית: Kreisauer Kreis) הוא כינויה של קבוצת אינטלקטואלים שפעלה בגרמניה הנאצית, בראשות הרוזן הלמוט ג'יימס פון מולטקה, צאצא לבית האצולה הצבאי מולטקה, שהקבוצה התכנסה באחוזתו הקרויה "קרייזאו". 

מולטקה פעל בשיתוף פעולה עם הרוזן פטר יורק פון וארטנבורג. השניים אספו סביבם קבוצה מגוונת, שכללה את המשפטן הנס ברנד פון האפטן, אחיו של ורנר פון האפטן שהיה בעל תפקיד מפתח בקשר, את ד"ר יוליוס לבר, את ד"ר אדם פון טרוט צו זולץ, עורך דין ודיפלומט, ואת ד"ר אויגן גרסטנמייר, איש כמורה ופילוסוף. כל אחד מחבורה זו תרם את חלקו בניסיון ליצור דמות של גרמניה הרצויה לאחר המלחמה ולתת לקשר רקע אידאולוגי. נראה כי הם גיבשו צורה מרוככת של סוציאל-דמוקרטיה, הנשענת על יסודות נוצריים. 

קבוצת קרייזאו הייתה בקשר עם קבוצת הקושרים במטה הכללי, אנשי קשר העשרים ביולי, דרך הגנרל בדימוס לודוויג בק, ועם גורמים נוספים,  וראש עיריית לייפציג, קרל פרידריך גרדלר. כן קיימה הקבוצה קשר עם אלן דאלס, מהמודיעין האמריקני, קשר שאותו קיים הדיפלומט אדם פון טרוט צו זולץ.

עם זאת, קבוצת קרייזאו לא הייתה מעולם קבוצת קושרים פעילה, כי אם מועדון ויכוחים בעל אופי אידאולוגי, אשר עסק יותר בשאלות הנוגעות לטיבו של המשטר הרצוי, מאשר בשאלות הנוגעות להפלת המשטר הקיים. למרות כל אלו, שילמו חברי החוג בחייהם על פעילות זו - בעקבות קשר העשרים ביולי נאסרו והוצאו להורג רבים מאנשי החוג, ובהם הלמוט ג'יימס פון מולטקה, פטר יורק פון וארטנבורג ואדם פון טרוט צו זולץ.

## ראו גם
* ההתנגדות הגרמנית לנאציזם
* מבצע ולקיריה
* קלאוס שנק פון שטאופנברג
* מאורת הזאב
* הוורד הלבן

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ארגונים מתנגדים גרמנים למשטר הנאצי
סכו"ם

שמאל|ממוזער|250px|סכו"ם לדוגמה

**סכו"ם** הם כלי האכילה המרכזיים בתרבות המערבית. ראשי התיבות הם של '''ס'''כין, '''כ'''ף '''ומ'''זלג. עם זאת, גם הכפית נחשבת לכלי מזון מרכזי ולחלק מהסכו"ם.

## חומרים
בעבר היה הסכו"ם עשוי בדרך כלל מכסף או מפיוטר ששימשה ליצירת סכו"ם יותר זול. בנוסף, סכינים מסוימים היו עשויים מפלדה, על מנת לחתוך בצורה יעילה יותר.

הכף גולפה תחילה מעץ ועד היום נמשך השימוש בכפות מעץ.

החל מהמאה ה-19 גבר השימוש בניקל כסף כדי ליצור סכו"ם יותר זול, וכיום רוב הכלים מיוצרים מפלדת אל חלד.

בנוסף לשימוש במתכות, החל במאה ה-20 גם ייצור סכו"ם מפלסטיק, לשימוש חד פעמי.

## קישורים חיצוניים

*ההיסטוריה של הסכו"ם
* 
* 

קטגוריה:כלי אכילה
המסך המפוצל (אתר אינטרנט)

שמאל|250px|לא ממוסגר
**"המסך המפוצל"** היה אתר אינטרנט ישראלי שעסק בטלוויזיה בישראל ומחוצה לה.

האתר הוקם ב-11 ביולי 2001 על ידי ברק דיקמן ושגיא אישה. באתר התפרסמו טורים, כתבות, ביקורות, מאמרים ותכנים מגוונים הנוגעים לעולם הטלוויזיה בישראל ומחוצה לה.

האתר הפסיק את פעילותו ב-31 בדצמבר 2014 לאחר 13 שנים, והועבר למצב ארכיון.

## מדורי האתר
*"אסור לפספס" – טור המלצות טלוויזיה וקולנוע. את הטור הראשון פרסם ברק דיקמן ב-26 במרץ 2002 ומאז התפרסם באופן יומיומי על ידי כותבים מתחלפים.
*"הממיר" – טור שהתפרסם מדי יום ראשון בבוקר וסיכם את השבוע שחלף בטלוויזיה בישראל.
*"מה רואים" – אינדקס סדרות נרחב שהכיל ביקורת לסדרות רבות מהארץ ומהעולם.
*"מה המצב ישראל/אמריקה" – טבלת סדרות המפרטת את לו"ז שידורן בארץ ובארצות הברית.
*"תנועת צופים" – ביקורות סדרות מחו"ל; בדרך כלל התפרסם מיד לאחר שידור הפרקים בחו"ל.
*"הקרב על הרייטינג" – סיקור נתוני הרייטינג של הרשתות האמריקאיות.

## פורומים באתר
*חדשות – עיקרו אייטמים חדשותיים אקטואליים מתחום הטלוויזיה בארץ בעולם.
*מה רואים – דיונים על סדרות ותוכניות המשודרות בארץ ובעולם.
*ג'וסוורס – עוסק בפועלו של יוצר הטלוויזיה האמריקאי ג'וס ווידון.
*האוס – מוקדש לתוכנית הטלוויזיה הפופולרית של רשת FOX האמריקאית.

## ספיישלים מיוחדים
*"הסדרה של חיי" - גולשי האתר מספרים על הסדרות ששינו את הרגלי הצפייה שלהם והשפיעו על חייהם.
*"לפרוש בשיא" – סוקר את הרגעים בהם סדרות טלוויזיה מיצו את הפוטנציאל שלהן והחלו להתדרדר ברמתן.

## קישורים חיצוניים
*אתר המסך המפוצל
*המסך המפוצל ברשת פייסבוק

קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2001
ח'ייבר

**חַ'יְבַּר** (בערבית: **خيبر**, תעתיק מדויק: **ח'יבר**) הוא שמו של נווה מדבר אשר נמצא כ-150 ק"מ מצפון לאל-מדינה אשר בערב הסעודית, בירתו של מחוז ח'ייבר . במקום ישבו שבטים יהודיים במשך שנים רבות, ככל הנראה עוד מתקופת המקרא , עד עליית האסלאם וכיבוש המקום על ידי מוחמד וצבאו בשנת 629 במסגרת קרב ח'ייבר. בעקבות זאת נהרגו חלק מהתושבים, והשאר גורשו מחצי האי ערב.

במשך מאות שנים היה נווה המדבר מקום מנוחה לשיירות אשר חצו את המדבר. במקום התפתחה התיישבות סביב סדרה של סכרים עתיקים שנבנו כדי לאצור את מי הגשמים. עצי תמר צמחו במקום, שהפך למרכז גידול ושיווק תמרים.

## במסורת של ערביי ארץ ישראל
יהודי ח'יבר נקשרו בכמה מסורות בקרב ערביי ארץ ישראל. חמולת מח'אמרה מהעיירה יטא בדרום הר חברון מחזיקה במסורת שלפיה מוצאה משבט יהודי מח'ייבר שגורש על ידי מוחמד. לפי אותה המסורת, אבי המשפחה, מח'יימר, עלה מן המדבר וכבש את הכפר. בנוסף, ליד הכפר מיית'לון שבצפון השומרון ישנו תל בשם ח'רבת ח'ייבר. בשלהי המאה ה-19, פלאחים בני המקום קישרו את התל עם מלך יהודי ובתו שהתגוררו בסביבת מקום.

## משפחת המלוכה אל-ג'ריידי
משפחת המלוכה אל-ג'ריידי שלטה בממלכת ח'ייבר ברוב שנות התיישבותה. יש הטוענים שיוסף דו נואס הוא נצר לאותה המשפחה אשר הוגלה למלוך בממלכת חמיר.

## ראו גם
* קרב ח'ייבר
* חמולת מח'אמרה
* קהילת יהודי ח'ייבר
* ח'יבר ח'יבר יא יהוד

## קישורים חיצוניים

* 
*הנקמה במוסלמים בת אלף השנים של יהודי

## הערות שוליים

קטגוריה:ערב הסעודית: גאוגרפיה
קטגוריה:שבטים יהודים בחצי האי ערב
קטגוריה:נאות מדבר
ההסכמה הקטנה

שמאל|ממוזער|250px|הארצות החתומות על ה"הסכמה הקטנה": רומניה, צ'כוסלובקיה ויוגוסלביה
**ההסכמה הקטנה** או **האנטנטה הקטנה** (על משקל ההסכמה הלבבית) הייתה ברית בין צ'כוסלובקיה, ממלכת יוגוסלביה ורומניה.

ההסכמה הקטנה נוצרה בשנים 1920–1921 ביוזמת המדינאי הצ'כי אדווארד בנש והופנתה כנגד הונגריה ושאיפותיה לשינוי גבולותיה עם מדינות ההסכמה הקטנה. בנות הברית התנגדו לשובו לשלטון של בית הבסבורג ונתמכו על ידי צרפת שחתמה על בריתות נפרדות עם כל אחת ממדינות ההסכמה הקטנה. (ב-25 בינואר 1924 עם צ'כוסלובקיה).

התחלת ברית זו צוינה ב-14 באוגוסט 1920 על ידי החתימה בבלגרד של ההסכם ל"ברית הגנתית" בין צ'כוסלובקיה ובין "ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים", לימים ממלכת יוגוסלביה.
ב-23 באפריל 1921 נחתם בבוקרשט הסכם דומה בין צ'כוסלובקיה ובין רומניה. הברית הושלמה ב-7 ביוני 1921 על ידי חתימה בבלגרד של הסכם בין רומניה ובין ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים. סוכם בשנת 1929 על "מסמך כללי לפיוס, בוררות ולהסדר משפטי"
בין שלוש חברות הברית והוא נחתם בבלגרד ב-29 במאי 1929.
מאמציו של שר החוץ הרומני ניקולאה טיטולסקו הביאו לניסיון לחזק את הברית על ידי חתימה בז'נבה ב-16 בפברואר 1933 על "ברית ארגונית".

ההסכמה הקטנה פעלה בתיאום עם ההסכמה הבלקנית. הברית החלה להתפורר בשנת 1936 והתפרקה סופית בשנת 1938 בעקבות הסכם מינכן כשהערבות הצרפתית לגבולות צ'כוסלובקיה לא יושמה. בשנת 1939 צ'כוסלובקיה נמחקה לחלוטין מעל המפה. בשנת 1941 בא גם תורה של ממלכת יוגוסלביה שפורקה על ידי הכובשים הגרמנים בברית עם הונגריה, איטליה, בולגריה ורומניה כחלק ממדינות הציר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ממלכת רומניה: אמנות והסכמים
קטגוריה:ממלכת יוגוסלביה: אמנות והסכמים
קטגוריה:צ'כוסלובקיה: היסטוריה
קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-20
קטגוריה:ממלכת רומניה
יריעות המשכן

שמאל|ממוזער|250px|בתמונה זו, מאתר מכון המקדש, ניתן לראות את יריעות המשכן האדומות המכסות את אוהל מועד
על פי תיאורי המקרא, **יְרִיעוֹת הַמִּשְׁכָּן** הן שם כולל לארבעה כיסויים שכיסו את המשכן. האוהל שימש כתקרה למשכן שלא הייתה לו תיקרה קבועה, ובכך הסתיר את תוכנו של המשכן ואת כלי הקודש מעיני מתבונן חיצוני, הגן על כלי הקודש מאיתני הטבע ואף היה אחד האמצעים ששימשו לפאר את המשכן.

היריעות שימשו "מכסה" לאוהל מועד, כפי שמצוין בספר שמות:

ארבעת הכיסויים שכיסו את המשכן היו:
# יריעות המשכן
# יריעות האוהל
# עורות אילים מאדמים
# עורות תחש

## יריעות המשכן
יריעות המשכן היו הכיסוי הפנימי ביותר של המשכן. יריעות אלה עשויות היו מאריגה של עשרים וארבעה חוטים של תכלת, ארגמן, תולעת שני ושש. היריעות, בדומה לפרוכת נארגו בצורה של כרוב בדמות אריה מצד אחד ובדמות נשר מהצד השני ("כְּרֻבִים מַעֲשֵׂה חֹשֵׁב"). את היריעות ניתן היה לראות במבט מעלה מתוכו של המשכן, ומתבונן חיצוני לא יכול היה לראותן.

היריעות מתוארות בספר שמות:

היריעות היו תפורות במחט זו בצד זו בשתי קבוצות של חמש, שנקראו "חוברות" או "מחברות". לכל אחת מהחוברות היו לולאות תכלת - אליהן הוכנסו קרסי זהב כדי לחבר בין החוברות, כפי שכתוב:

הקרסים מזהב נראו מתוך אוהל מועד, כאמור בתלמוד הבבלי: .

בהתבסס על דברי הבבלי, פירש המלבי"ם שבאחת החוברות היו הלולאות בקצה היריעה ובלטו ממנה, ובחוברת האחרת הן היו בשטחה של היריעה מבלי לבלוט ממנה, בצד המופנה כלפי אוהל מועד. כך, עת שחוברו היריעות, לא היה ביניהן מרווח, והן חפפו זו את זו: 

היריעות כיסו את כל אוהל מועד וקצוותיהן הגיעו לגובה של אמה אחת מעל האדנים - כך שאמה אחת מהקרשים המוזהבים הייתה נראית למתבונן מן החוץ, אלמלא יריעות האוהל.

## יריעות האוהל
השכבה השנייה של כיסויי המשכן, שהונחה מעל יריעות המשכן הייתה יריעות עזים שחורות.
יריעות אלה מתוארות בספר שמות:

אחת עשרה יריעות עיזים שהיו מחוברות לשתי יריעות - חמש יריעות חוברו ליריעה אחת ושש ליריעה שנייה. שתי אלה חוברו אף הן, בדומה ליריעות המשכן, על ידי קרסים - הפעם - קרסי נחושת (כיוון שקרסים אלה לא ניראו מתוכו של המשכן).
יריעות אלה הגיעו עד האדנים, שכן היו ארוכות מיריעות המשכן, ואף היו ארוכות מספיק שאמה אחת נשרכה על הקרקע כך שהמתבונן מבחוץ לא ראה את האדנים.

## עורות אֵילים מאודמים ועורות תחשים
מעל יריעות האוהל הונחו יריעות עור:

עורות אילים מאדמים הם עורות אילים הצבועים אדום.

בברייתא דמלאכת המשכן (פרק ג') מובאת מחלוקת לגבי אופן ההנחה של העורות: לפי רבי יהודה, הן עורות האילים המאודמים והן עורות התחש הונחו זה על זה על גג המשכן, ואורך היריעות היה 30 אמות על 10 אמות. לפי רבי נחמיה, מחצית הגג כוסתה בעורות אילים מאדמים ומחצית בעורות תחשים.
רש"י, בפירושו על התורה, מחליף בין הדעות:

היינו, רבי יהודה טוען שמחצית הגג כוסתה בעורות אילים מאודמים ומחצית בעורות תחשים ואילו רבי נחמיה סבור ששתי השכבות כיסו את הגג לחלוטין והיו זו על זו.

לרמב"ם שיטה שלישית, ולפיו כיסו עורות האילים רק את קירות המשכן ועורות התחש רק את גגו של המשכן.

## ראו גם
* המשכן
* הפרוכת

## לקריאה נוספת
משה לוין, **מלאכת המשכן**, הוצאת "מלאכת המשכן", תל אביב, 1968

## הערות שוליים

קטגוריה:תשמישי קדושה
קטגוריה:אוהל מועד
קטגוריה:פרשת תרומה
קטגוריה:פרשת ויקהל
קתרין קרטלידג'

**קתרין קרטלידג**' (באנגלית: **Katrin Cartlidge**; 15 במאי 1961 – 7 בספטמבר 2002) הייתה שחקנית קולנוע יהודייה-בריטית.

## חיים אישיים
קרטלידג' נולדה בלונדון לאב אנגלי ולאם פליטה יהודיה-גרמנית.

## קריירה
היא שיחקה לראשונה באופרת הסבון " Brookside" מ-1982 עד 1988, אך היא נודעה בעיקר בעקבות עבודתה עם הבמאים מייק לי ולארס פון טרייר.

## מותה
קרטלידג' נפטרה בגיל 41 עקב סיבוכים של דלקת ריאות. עקב פטירתה הפתאומית נפתחה קרן על שמה על ידי מספר נאמנים, ביניהם מייק לי וכריס סימון.

## פילמוגרפיה
* 1987 – Eat the Rich
* 1993 – עירום
* 1994 – לפני הגשם
* 1996 – לשבור את הגלים
* 1997 – ילדות קריירה
* 1998 – קלייר דולן
* 1999 – טופסי טרווי
* 1999 - *The Lost Son*
*2000 -- מלון ספלנדיד
* 2001 – Sword of Honour
* 2001 – שטח הפקר
* 2001 – ממעמקי הגיהנום
* 2002 – החטא ועונשו

## לקריאה נוספת

* ראיון עם דייוויד תווילס וקאתרין קארטלידג' על העבודה שליוותה את יצירת 'עירום' (תרגום הריאיון: ירון כפתורי), בספר: מייק לי, **עירום** (תרגמה: לאה ששקו), תל אביב, גוונים (גוונים של שחור), 1996, עמ' 119-124

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות בריטיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים בריטים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון יהודיות בריטיות
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים בריטים
קטגוריה:חברי התיאטרון המלכותי הלאומי
קטגוריה:אנגלים ממוצא יהודי-גרמני
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1961
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1961
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-2002
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2002
מחצבה

שמאל|ממוזער|210px|מחצבת סלעים געשיים בהר אודם
ממוזער|180px|מחצבת אבן בנייה
[שמאל|ממוזער|180px|מחצבה ב[אדלייד, אוסטרליה, שתחתיתה התמלאה במי תהום]]

**מחצבה** היא סוג של מכרה בור-פתוח דרכה סלעים ומינרלים מוצאים מהאדמה. מחצבות משמשות, בדרך-כלל, להפקת חומרי בנייה מהאדמה, כגון אבני בניין. מחצבות לרוב עמוקות פחות ממכרות הבור-הפתוח.

סוגי סלעים נפוצים המופקים במחצבות:
* סלעי געש
* חרסינה
* סלעי משקע
* גרניט
* חצץ
* גבס
* גיר
* שיש
* אבן חול
* לווחה

במחצבות הסמוכות למאגרי מים או למי תהום, מתמלאת לעיתים תחתית המחצבה במים לכדי מעין בריכה. במחצבות אלו נדרש פיתוח הנדסי מתאים כדי לאפשר ניקוז של המים מהמחצבה (השפלת מי תהום).

במחצבות שננטשו והמים בהם לא נוקזו, עשוי להיווצר עם הזמן מעין אגם. מחצבות נטושות אחרות הופכות לעיתים למטמנות לפסולת.

גורמי ציבור ותושבים המתגוררים בסמוך למחצבות, מתנגדים לעיתים קרובות לפעילותן, בשל הרעש והאבק הנוצרים במהלך העבודות בה, הפגיעה בנוף ובאיכות הסביבה, וזיהום האוויר והלכלוך בכבישים הנגרם בשל המשאיות הנכנסות ויוצאות תכופות מאזור המחצבה לשם העברת האבן שנחצבה.

## ראו גם
* מכרה
* הקרן לשיקום מחצבות
* חציבה בלתי חוקית בישראל

## קישורים חיצוניים

* 
* הקשר בין מחצבות ומגוון ביולוגי, אתר טבעBIZ, החברה להגנת הטבע
* 

*
קטגוריה:מחצבים
קטגוריה:איומים ומפגעים סביבתיים
גאורגים באיראן

[שמאל|ממוזער|250px|הנסיך מוחמד-בייק מ[גאורגיה, 1620. צויר על ידי רזה עבאסי ומוצג במוזאון בברלין]]
**הגאורגים האיראנים** הם קבוצה אתנית של גאורגים המתגוררים באיראן. הגאורגים הוגלו לאיראן במאה ה-17 על ידי עבאס הגדול הספווי (1571-1629) כחלק ממאמציו להטיל את מרותו על ממלכת קאחתי ה"סוררת" מצד אחד, ותוכניתו לפיתוח התעשייה ויישוב מספר ערים איראניות חדשות דאז, ובכללם: בהשהאר (بهشهر) ופראח אבאד. רוב האוכלוסייה שהוגלתה הייתה נוצרית, מידה מועטה של מוסלמים ואף יהודים.

## היסטוריה

לראשונה הופיע ריכוז של גאורגים באיראן בשנות העשרה של המאה ה-17 כאשר עבאס הגדול הגלה אלפי גאורגים ממולדתם ההיסטורית בכארתלי ובקאחתי (מזרח גאורגיה). רוב הגאורגים האיראניים של ימינו הם צאציהם של אותם גאורגים וצאצאי הגולים מהגירושים שבאו לאחר מכן באותה מאה ובמאה ה-18. הגולים ייושבו על ידי השלטון האיראני באזורים דלילי אוכלוסייה, שהפכו עד מהרה לאזורים חקלאיים פוריים, בידי המתיישבים החדשים. לרבים מאותם יישובים חדשים ניתנו שמות גאורגיים, על פי טופונימים בגאורגיה. בתקופת שלטון האימפריה הספווית הושפעה גאורגיה מאוד, פוליטית ובמידת מה גם תרבותית, מאיראן, עד שאותם גאורגים החליפו את הקיזילבאשים (قزلباش) כנושאי משרות בכירות בממלכה הפרסית.

בשלהי תקופת שלטונם של הספווים, ניצלו העות'מאנים הטורקים והאפגנים, את החולשה הפנימית ופלשו לאיראן. תרומתם של הגאורגים האיראניים במלחמה נגד הפולשים הייתה קריטית. הגאורגים נלחמו בקרב גולנבאד, ובקרב פריידן שאהר (فریدون‌شهر). בקרב האחרון הם הביסו את הצבא האפגני.

למרות בידודם מגאורגיה, שימרו רבים מהגאורגים את שפת אבותיהם וחלק ממנהגי המסורת אולם אימצו את האסלאם. האתנוגרף, לאדו אר'ניאשווילי, היה הגאורגי הראשון שביקר בקהילה זו בשנת 1890.

כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה, היה המיעוט הגאורגי באיראן תחת הלחץ של המלחמה הקרה. בשנת 1945, הגיעה הקהילה הגאורגית באיראן, יחד עם קהילות אתניות אחרות בצפון איראן, לתשומת לבם של הסובייטים, כמכשיר אפשרי לגרימת אי שקט פוליטי בתוך איראן. כאשר מנהיגי גאורגיה הסובייטית רצו להחזיר אותם למולדתם, גאורגיה, העדיפה מוסקבה בבירור כי יישארו באיראן. התוכנית הסובייטית הוזנחה רק לאחר שסטלין הגיע להכרה כי שאיפתו להשיג השפעה בצפון איראן סוכלה בידי העקשנות האיראנית ובלחץ ארצות הברית.

ביוני 2004, נשיא גאורגיה החדש, מיכאיל סאקשווילי, היה לפוליטיקאי הגאורגי הראשון שביקר בקהילה הגאורגית בפריידון שאהר. הנשיא נתקבל בחום תוך הנפת דגל חמשת הצלבים הנוצרי, הדגל הגאורגי. בנאומיו הדגיש סאקשווילי את התרומה של הגאורגים האיראניים בהגנה על איראן לאורך כל ההיסטוריה שלהם באיראן.

## תפוצה גאוגרפית

הגאורגים שחיים כיום באיראן הם צאצאיהם של הגאורגים שהוגלו מקאחתי ומכארתלי בין השנים 1614 ל-1617, מספרם נאמד בכ- 200,000 איש.

השפה הגאורגית עדיין שגורה בפי חלק מהגאורגים באיראן. המרכז של הגאורגים באיראן נמצא בעיר קטנה כ-150 ק"מ מערבית לאספהאן בשם פריידוּן שאהר (فریدون‌شهر, בגאורגית: ფერეიდანი). חלק מערבי זה של פרובינציית אספהאן נקרא באופן היסטורי פריידן. ובאזור זה ישנם 10 ערים וכפרים גאורגים. כמו כן, בהרבה ערים גדולות באיראן חיים גאורגים.

מקומות נוספים בהם חיים גאורגים באיראן הם: נאג'אף אבאד, רהמאט אבאד, יאזדנשאהר, ואמיר אבאד (ליד אספהאן).

בגורג'י מאהאלה בפרובינציית מאזנדראן בצפון איראן, חיים גם כן גאורגים אתניים אבל אינם דוברי השפה הגאורגית. אף על פי כן הם שמרו סממנים של התרבות הגאורגית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: דמוגרפיה
קטגוריה:גאורגים
קטגוריה:עמים
קטגוריה:עמי אסיה
קטגוריה:עמים גאורגיים
קטגוריה:איראן: קבוצות אתניות
ההסכמה הבלקנית

שמאל|ממוזער|250px|בול רומני ממאי 1940 לכבוד הברית הבלקנית העומדת לעבור מהעולם
**ההסכמה הבלקנית** או **האנטנטה הבלקנית** (על משקלה ההסכמה הלבבית), או **ברית הבלקן** הייתה ברית שנחתמה ב-9 בפברואר 1934 בין יוון, טורקיה, ממלכת רומניה וממלכת יוגוסלביה, בו ויתרו החותמות על כל הטענות הטריטוריאליות שיש להן זו כלפי זו לאחר מלחמת העולם הראשונה ולאור בעיות המיעוטים. מדינות אחרות באזור שהיו מעורבות במהלכים הדיפלומטיים שהובילו לחתימת הברית, איטליה הפשיסטית, אלבניה, בולגריה, הונגריה וברית המועצות, לא חתמו בעיקר בשל שאיפתן להתפשטות טריטוריאלית. 
ימין|ממוזער|250px|הארצות החתומות על ה"הסכמה הבלקנית" - רומניה, יוגוסלביה, יוון וטורקיה
בסיסה של הברית בהתקרבות בין מדינות הבלקן ובמיוחד בין האויבות המסורתיות טורקיה ויוון, החל מחתימת הסכם בשנת 1924 שכונה "הבלוק הבלקני" שהביא להתקרבות הדרגתית במהלך שנות ה-30. ועידה באתונה ב-1930 הביאה לחתימת הסכם שיתוף פעולה היסטורי בין טורקיה ויוון. ועידות נוספות שבאו לאחר מכן באיסטנבול ובבוקרשט העלו את הרעיון של ברית בלקנית אזורית. בתיאום ובמקביל לברית נוספת שכונתה ההסכמה הקטנה.

במהלך שנות השלושים סייעה הברית בהשכנת שלום ויציבות באזור הבלקנים, במיוחד בין טורקיה והמדינות שהיו בעבר חלק מהאימפריה העות'מאנית, ובמיוחד יוון. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הצהירו המדינות החברות בברית על אחדות וניסו לפעול כגורם מפייס. המדינות החברות בברית היו נתונות בין שתי המעצמות ברית המועצות וגרמניה הנאצית, כמו גם איטליה הפשיסטית שראתה ביוון "מרחב השפעה" שיש לכבוש אותו. שדות הנפט בפלוישט הרומנית היו משאב אסטרטגי מהמעלה הראשונה, כמו גם הגישה לאזור הים התיכון, נמלי הים האדריאטי והקרבה לברית המועצות שהציעו רומניה ויוגוסלביה לצבא הגרמני. לחצים אלו היו מעבר ליכולתן של המדינות הקטנות החברות בברית לשאת. 

בשנת 1937 נחתם הסכם סטויאדינוביץ'-צ'יאנו בין יוגוסלביה ובין איטליה שבישר למעשה את קץ ההסכמה הבלקנית. באוקטובר 1940 פלשה איטליה ליוון. המדינות החברות בברית לא התערבו לטובת יוון, וממשלת יוגוסלביה אף הסכימה למעבר צבאות גרמניה דרכה, בדרכם ליוון, בטרם הופלה בהפיכה. עם כיבוש יוון ויוגוסלביה על ידי גרמניה, באפריל 1941, שתי חברות הברית חדלו מלהתקיים. רומניה הצטרפה למדינות הציר, והעמידה את משאבי הטבע וכוח האדם שלה לטובת המאמץ המלחמתי הגרמני. טורקיה שמרה על נייטרליות עד לסוף המלחמה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יוון: אמנות והסכמים
קטגוריה:יחסי טורקיה–יוון
קטגוריה:ממלכת יוגוסלביה: אמנות והסכמים
בלקנית
קטגוריה:טורקיה: אמנות והסכמים
קטגוריה:בריתות
קטגוריה:יוגוסלביה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בעקבות מלחמת העולם הראשונה: אמנות והסכמים
B.P. Empire

**B.P. Empire** הוא האלבום השלישי של הרכב הטראנס הישראלי אינפקטד מאשרום.
באלבום ניכר שינוי בסגנון ההרכב: סגנון הטראנס נטה לכיוון ה"קלאב טראנס", בזמן שמשתלבים בו סגנונות מוזיקה שונים, מג'אז ועד אמביינט ומוזיקה קלאסית.

## אופי האלבום ושמו
האלבום משלב סגנונות שנחשבו לחדישים בשנים אלו כאשר סגנונות הטראנס ה"קלאסי" והקלאב טראנס שנחשבו לבעלי B.P.M. (מקצב הפעימות לדקה - מפעם) גבוה יותר נכנסו לתודעה, ומכאן שם האלבום - משחק מילים של האותיות B.P.M עם העובדה שבשנים אלו הטראנס הישראלי היה בשיאו ונפוץ מאוד בכל רחבי העולם - "הממלכה" (Empire) היא ממלכת הטראנס - ישראל.

## הצלחת האלבום

האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב, ומכיוון שסגנונו מותאם למועדונים החל ההרכב להופיע גם במועדוני לילה ולא רק במסיבות טבע כמו שעשה ההרכב עד ליציאת האלבום הזה.

## הרצועות באלבום

## דגימות קול
* הטראק B.P.Empire מכיל דגימת קול מהסרט גוסט דוג: דרכו של סמוראי (1999). (הציטטה עצמה מהסרט, ""It is a good viewpoint to see the world as a dream..."" לקוחה בעצמה מהספר הגאקורה)
* הטראק Noisemaker מכיל דגימת קול מהסרט נשמות תועות (2000, בכיכובה של וינונה ריידר).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי אינפקטד מאשרום
קטגוריה:אלבומי חברת BNE
סינאן פאשא

**סינאן פאשא**, הידוע כ**קוג'ה סינאן פאשא**, כלומר סינאן פאשא "הזקן" (טורקית: **Koca Sinan Paşa**, באלבנית **Sinan Pashë Topojani**, 1506 – 3 באפריל 1596) היה מצביא ומדינאי עות'מאני שנולד באלבניה.

## ביוגרפיה
סינאן נולד באלבניה, אז חלק מהאימפריה העות'מאנית, ביישוב טופויאן, על ידי **קוקה**, במשפחה עניה וגויס בצעירותו לחיל היניצ'רים. ייתכן כי הלך בעקבות אחיו איאז, שהגיע לתפקיד של ביילרביי. בשנת 1569 מונה למושל מצרים ועד שנת 1571 ניהל קרבות לכיבוש תימן. בשנת 1574 הוביל חיל משלוח גדול נגד תוניס והצליח לכבוש אותה מידי חיל המצב שהיה מורכב מאיטלקים וספרדים.

בשנת 1580 עמד סינאן בראש המלחמה נגד ממלכת פרס ועוד באותה שנה מונה לתפקיד "הווזיר הגדול" (מקביל לראש ממשלה). כישלון של סגנו, מוחמד פאשא, בהבאת אספקה לחיל המצב בטביליסי גרם לפיטורי סינאן מתפקידו. סינאן מונה למושל דמשק ובשנת 1589, לאחר "מרד היניצ'רים הגדול", מונה בפעם שנייה לתפקיד הווזיר הגדול. בשנת 1591, לאחר עוד מרד יניצ'רים, פוטר מתפקידו, אך בשנת 1593 נקרא בפעם שלישית לתפקיד הווזיר הגדול וניהל את המערכה נגד הונגריה. למרות הצלחתו במערכה נגד הונגריה הודח מתפקידו בשנת 1595 והוגלה, זמן קצר לאחר עלייתו לכס השלטון של מהמט השלישי. באוגוסט של אותה שנה נקרא לנהל את המערכה במונטניה, נגד מיכאי האמיץ. תבוסתו
בידי הרומנים בקרב קלוגרן הביאה להדחה נוספת, אך מותו של יורשו בתפקיד, שלושה ימים לאחר המינוי, פורש כאות משמים וסינאן מונה בפעם החמישית לתפקיד הווזיר הגדול.
למעשה להערכתו של הכרוניקון סלאניקי הסיבה האמיתית למינויו החוזר היה "בורסתו הגדולה וקשריו הרבים".

הוא סיים את חייו בפתאומיות בהשאירו אחריו הון עצום ללא יורשים.

## לקריאה נוספת
* Aurel Decei ,*Istoria Imperiului Otoman*,Editura ştiinţifică şi enciclopedică, Bucureşti, 1978 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא אלבנים
קטגוריה:רומניה: היסטוריה
קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים
קטגוריה:וזירים גדולים של האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:ילידי 1520
קטגוריה:נפטרים ב-1596
אליפות אירופה באתלטיקה 2006

שמאל|ממוזער|150px|הלוגו של התחרות
**[[אליפות אירופה באתלטיקה]]** ה-19 נערכה בעיר גטבורג, שוודיה בין ה-7 באוגוסט ל-13 באוגוסט 2006. עיקר תחרויות האתלטיקה באליפות נערכו באצטדיון אולבי.

## תוצאות הנשים
### מסלול

### שדה

## תוצאות הגברים
### מסלול

### שדה

## טבלת מדליות

## קישורים חיצוניים

*האתר הרשמי של התחרות

2006
קטגוריה:2006 בספורט
אתלטיקה
קטגוריה:גטבורג: ספורט
מארק ינובסקי

**מארק ינובסקי** (בגרמנית: **Marek Janowski**; נולד ב-18 בפברואר 1939 בוורשה) הוא מנצח יליד פולין, שגדל בגרמניה ועשה את רוב הקריירה שלו בצרפת.

ינובסקי שימש מנהל מוזיקלי בפרייבורג ומשנת 1973 עד 1979, כיהן כמנהל מוזיקלי באופרה של דורטמונד.

משנת 2005 ינובסקי הוא אחד מ"טריומוויראט" של מנצחים על תזמורת פיטסבורג, עם סר אנדרו דייוויס ויאן פסקל טורטליה המספקים הדרכה אמנותית לתזמורת בהיעדר מנהל מוזיקלי יחיד.

על פי אתר התזמורת, ינובסקי מתמקד ב"רפרטואר הליבה הגרמני". הוא הקליט מוזיקה משל בטהובן, וגנר, ברהמס, ובר וריכרד שטראוס, בין השאר. בקרוב הוא עתיד להפיק עם תזמורת פיטסבורג הקלטות חיות של היצירות הסימפוניות של ברהמס (ארבע הסימפוניות, שמונה מ"מחולות הונגריים" ו"וריאציות על נושא של היידן") לחברת ההקלטות טריטון.

## קישורים חיצוניים


* Marek Janowski biography at Intermusica Artists' Management agency
* Marek Janowski biography at the Pittsburgh Symphony]


קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:מנצחים פולנים
קטגוריה:ילידי 1939
פיהטלה

שמאל|מסגרת|200px|הנפות במחוז סארה. פיהטלה מצוינת על ידי '''מספר 9'''
**פִּיהְטְלָה** (באסטונית: **Pihtla**; בגרמנית: **Pichtendahl**) הייתה נפה אסטונית במחוז סארה שבאסטוניה. היא ממוקמת במרכז האי סארמאה. ממזרח נמצאת נפת ואליאלה, מצפון לייסי, וממערב קארמה.

שטחה של פיהטלה הוא 228 קמ"ר ובשנת 2015 אוכלוסייתה מנתה 1350 נפשות. היישוב הגדול ומרכזי בפיכטלה ("בירת הנפה") הוא העיירה פיהטלה (94 תושבים) על שמה נקראת הנפה. מלבד פיהטלה יש בנפה 41 כפרים נוספים.

היישוב העתיק ביותר בפיהטלה הוא העיירה פיהה (Püha), שעדויות לגביו הועלו על הכתב לראשונה בשנת 1449. בעיירה יש כנסייה עתיקה.

במהלך הרפורמה המינהלית-טריטוריאלית בשנת 2017 אוחדו כל 12 הנפות באי סארמאה לנפה אחת - סאראמאה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אסטוניה: נפות לשעבר
פנחס שטיינברג

**פנחס שטיינברג** (נולד ב-13 בדצמבר 1945) הוא מנצח ישראלי המשמש כיום כמנצח הראשי של הפילהרמונית של בודפשט.

## ביוגרפיה
פנחס שטיינברג נולד בישראל, שם החל את לימודי המוזיקה שלו. הוא המשיך להשתלם בכינור בארצות הברית ובקומפוזיציה בגרמניה, ביו מוריו היו ג'וזף גינגולד ויאשה חפץ.
הופעתו הראשונה כמנצח הייתה בברלין בשנת 1974 ומאז ניצח על רבות מן התזמורות הנודעות בעולם, ביניהן הפילהרמונית של ברלין, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, תזמורת הגוונדהאוס בלייפציג, התזמורת הפילהרמונית הצ'כית, הפילהרמונית של מינכן, התזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם ועוד. הוא ניצח גם בפסטיבל זלצבורג, פסטיבל ורונה ואחרים.

בשנים 1988 עד 1996 היה מנצח אורח קבוע באופרה של וינה. כן ניצח על הפקות אופרה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, האופרה של סן פרנסיסקו ועוד.  http://www.ia-ac.com/index.php?doc=20&aid=41

בדצמבר 2001 ניצח לראשונה בארצות הברית, על התזמורת הסימפונית של דאלאס ועל תזמורת קליבלנד. הצלחת ביקורו בקליבלנד הביאה להזמנתו לחזור ולנצח שם בעונות 2003, 2005, 2006 ו-2007.

## קישורים חיצוניים

* 

* האזנה לקטעים בניצוחו, naxos.com

קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
APG-63 ו-APG-70

**AN/APG-63** ו-**AN/APG-70** הם משפחת מערכות מכ"ם שתוכננו על ידי יוז איירקראפט (Hughes Aircraft; כיום ריית'יאון) עבור מטוס הקרב F-15 איגל להשגת עליונות אווירית.

מערכות מכ"ם אלו הן מסוג דפק-דופלר, והן פועלות בטווח התדרים X. הן תוכננו הן עבור משימות אוויר-אוויר והן עבור משימות אוויר-קרקע. הן מסוגלות לגלות מטרות בגובה גבוה ובגובה נמוך מבלי להתבלבל מהחזרי הקרקע. המערכות מסוגלות לגלות ולעקוב אחר כלי טיס ומטרות קטנות ומהירות במרחקים של מטווח קרוב מאוד ועד לטווח של מעבר לטווח ראייה, ובגבהים נמוכים מאוד. המכ"ם מזין את נתוני המטרה למחשב המרכזי של המטוס להפעלה מיטבית של מערכות הנשק. בקרבות אוויר צמודים, המכ"ם יכול לרכוש את המטרה אוטומטית ולהציג את הנתונים לטייס בתצוגה העילית של המטוס.

## AN/APG-63
ה-AN/APG-63 פותח בשנות השבעים המוקדמות והיה בשירות מבצעי החל מ-1973. ב-1979 הוא עבר שדרוג משמעותי והפך למכ"ם המוטס הראשון שכלל מעבד אות הניתן התכנות. מעבד האות הניתן לתכנות אפשר לשנות את המערכת על-מנת להתאימה לעבודה במודים חדשים ועם מערכות נשק חדשות באמצעות שינוי בתוכנה במקום שינוי בחומרה.

ה-AN/APG-63 כבר לא מיוצר כיום אך הוא נשאר בשירות. כמעט 1,000 מערכות AN/APG-63 נמסרו עד שהופסק ייצורו ב-1986. כ-700 עדיין מבצעיים במטוסי F-15A/B/C/D המופעלים על ידי חיל האוויר האמריקני, המשמר הלאומי האווירי, חיל האוויר הישראלי, חיל האוויר היפני וחיל האוויר הסעודי.

## AN/APG-70
ה-APG-70 הוא תכנון מחודש של ה-APG-63 משנות השמונים שנועד לשפר את אמינותו ולהקל על אחזקתו. בנוסף, טכנולוגיית מערך שערים אפשרה ל-APG-70 לכלול מודים חדשים בעלי יכולות משופרות. כמו ה-APG-63 הבסיסי, ה-APG-70 לא מיוצר יותר; אך הוא עדיין מבצעי בדגמים מאוחרים של מטוסי F-15C/D, ב-F-15E סטרייק איגל ובנגזרותיו: ה-F-15I ("רעם") של חיל האוויר הישראלי וה-F-15S של חיל האוויר הסעודי.

## AN/APG-63(V)1
ה-APG-63(V)1 הוא תכנון מחודש של חומרת המכ"ם משנות התשעים שנועד לשפר את אמינותו וביצועיו. התכנון מחדש אפשר לכלול גם מודים חדשים רבים. הוא נועד להחליף מערכות APG-63 שהותקנו בדגמים מוקדמים של מטוסי F-15C/D, והוא סיפק שיפור בביצועים ובאמינות. ריית'יאון מסרה 161 מערכות מכ"ם מסוג APG-63(V)1 לחיל האוויר האמריקני, והיא קיבלה חוזה לאספקת 40 מערכות כאלו גם לקוריאה הדרומית עבור ה-F-15K סלאם איגל שהזמינה.

## AN/APG-63(V)2
ה-APG-63(V)2 הוא מכ"ם AESA שהותקן במספר מצומצם של מטוסי F-15C של חיל האוויר האמריקני. שדרוג זה כולל את רוב החומרה החדשה של ה-APG-63(V)1, אך מוסיף מערכת AESA. ה-AESA מספק עדכוני עקיבה מיידיים ויכולת משופרת לעקיבה אחר מטרות מרובות. ה-APG-63(V)2 תואם למערכות הנשק שמופעלות כיום על ידי ה-F-15C ומאפשר לנצל את מלוא היכולות של ה-AIM-120 אמראם, הנחיית מספר טילים בו-זמנית למספר מטרות המרוחקות אחת מהשנייה.

## AN/APG-63(V)3
מכ"ם ה-APG-63(V)3 הוא דגם מודרני של ה-APG-63(V)2, העושה שימוש בטכנולוגיית AESA זהה לזו המשמשת את ה-APG-79. ה-3(V) מיועד להתקנה במטוסי F-15C, והוא צפוי לשמש גם את מטוסי ה-F-15SG החדשים של סינגפור. ריית'יאון מסרה את האבטיפוס הראשון של מערכת ה-APG-63(V)3 ביוני 2006.

## AN/APQ-180
ה-APQ-180 היא נגזרת של מכ"ם ה-APG-70, שיועדה להתקנה על ה-AC-130U. היא כוללת מעבד אות אנלוגי משודרג ומספר מודי אוויר-קרקע משופרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מכ"ם
קטגוריה:ריית'יאון
לודוביקו גוויצ'ארדיני

**לודוביקו גוויצ'ארדיני**, (באיטלקית: **Lodovico Guicciardini**; 19 באוגוסט 1521, פירנצה – 22 במרץ 1589, אנטוורפן) סופר, היסטוריון ומבקר אמנות איטלקי-הולנדי בן המאה ה-16. ידוע בעיקר בזכות כתיבתו על הצייר ההולנדי-פלמי הירונימוס בוש ותיאוריו של הערים הפלמיות בתקופתו. אחיינו של המדינאי וההיסטוריון האיטלקי פרנצ'סקו גוויצ'ארדיני.

## קישורים חיצוניים

*  תיאור העיר אנטוורפן - על פי חיבורו של גוויצ'ארדיני, Descrittione dei Paesi Bassi ("תיאור ארצות השפלה") 

 

קטגוריה:סופרים איטלקים
קטגוריה:מבקרי אמנות
קטגוריה:ילידי 1521
קטגוריה:נפטרים ב-1589
פיידה

שמאל|מסגרת|200px|הנפות במחוז סארה. פיידה מצוינת על ידי '''מספר 10'''
**פיידה** (באסטונית: **Pöide**; בגרמנית: **Peude**) הייתה נפה אסטונית במחוז סארה שבאסטוניה. פיידה ממוקמת במזרח האי סארמאה, היא גובלת בצפון ובמערב בנפת אוריסארה, בדרום בנפת ליימיאלה ובמערב במפרץ ריגה.

שטחה של פיידה מקיף 123 קמ"ר ואוכלוסייתה מנתה, נכון לשנת 2006, 953 נפשות. היישוב הגדול והמרכזי בפיידה ("בירת הנפה") הוא העיירה טורנימאה (**Tornimäe**) בה מתגוררים כ-119 תושבים. מלבד טורנימאה ישנם בנפה 28 כפרים נוספים.

כנסיית פיידה, על צריח השמירה שלה, נחשבת למרשימה ביותר, כמו גם טחנת הרוח של הכפר קורקברה (**Kõrkvere**).

במהלך הרפורמה המינהלית-טריטוריאלית בשנת 2017 אוחדו כל 12 העיריות באי סארמאה לעירייה אחת – כנסיית סאראמא.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אסטוניה: נפות לשעבר
מנהלת חומה

**מִנְהֶלֶת חומה** היא יחידה של המנהל למחקר ולפיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית (מפא"ת) במשרד הביטחון. היחידה אחראית על פיתוח וייצור מיזמי הגנה אקטיבית בתצורת הגנה רב-שכבתית, כנגד איום ירי תלול מסלול של טילים ורקטות.

## היסטוריה
מנהלת חומה נוסדה בשנת 1991 על ידי עוזי רובין, בעקבות לקחי מלחמת המפרץ הראשונה.

ליחידה אחריות כוללת לפרויקט פיתוח, הצטיידות, לוגיסטיקה, ושיפורים של מערכות נשק הקשורות במיזמי ההגנה האקטיבית נגד טילים בליסטיים ורקטות. היחידה מופקדת על כלל פעילות מערכת הביטחון הקשורה בנושא. מנהלת חומה אחראית לפיתוח כלל המערכות המרכיבות את מערכת הנשק חץ לרבות הטיל והמשגר, המכ"ם ומרכז ניהול היירוט. הפרויקטים בניהול מנהלת חומה מפותחים על ידי התעשיות הביטחוניות בישראל, וחלקם גם בשיתוף תעשיות ביטחוניות אמריקניות.

נכון ל-2011 הועסקו ביחידה כחמישים עובדים, בעיקר בתחומים המבצעי-הנדסי, הכלכלי והניהולי. תקציבה לשנה זו עמד על 1.3 מיליארד ש"ח.

בדצמבר 2015 הודח מנהל מנהלת חומה, יאיר רמתי, על ידי המלמ"ב בשל עבירת ביטחון מידע שהוגדרה כ"חמורה". כממלא מקומו מונה אל"ם אבירם חסון, אשר שימש עד אז כראש מחלקת מערכות שכבה בינונית ונמוכה במנהלת חומה. במרץ 2016 מונה אל"ם (מיל') משה פתאל לראש מנהלת חומה.

## מבנה מנהלת חומה
מנהלת חומה מורכבת מארבעה אגפים:
* מחלקת מערכות שכבה בינונית ונמוכה - אחראית על מיזמי "כיפת ברזל" ו"קלע דוד".
* מחלקת מערכות שכבה עליונה - אחראית על מיזמי "חץ 2" ו"חץ 3".
* מחלקה כלכלית - מטפלת בתקציבים ובחוזים.
* מחלקת ייצור - אחראית על ייצור המערכות והתשתיות.

## ראשי מנהלת חומה

## הערות שוליים

קטגוריה:משרד הביטחון
קטגוריה:מפא"ת
בית הקברות המרכזי פרידריכספלדה

[ממוזער|שמאל|250px|מצבותיהם של [קרל ליבקנכט ורוזה לוקסמבורג]]
**בית הקברות המרכזי פרידריכספלדה** (גרמנית: **Zentralfriedhof Friedrichsfelde**) נקרא גם "אתר ההנצחה לסוציאליסטים" (גרמנית: Gedenkstätte der Sozialisten) הוא בית קברות בברלין, ברובע ליכטנברג.

## היסטוריה
בית הקברות הוקם בשנת 1881. בתחילה נקרא שמו "בית הקברות העירוני פרידריכספלדה ברלין". בית העלמין הוקם בעקבות מחסור במקומות קבורה, עקב צמיחה מהירה של ברלין.

השטח לצורך הקמת האתר, הוקצה מחוץ לעיר, ונרכש בשנת 1879.

בית הקברות, שאורכו 250 מטר, תוכנן בידי האדריכל הרמן מכטיג. חלוקת ברלין בעקבות מלחמת העולם השנייה הובילה לכך שבית הקברות, שנמצא בגבולותיה של מזרח ברלין, ישמש את תושבי המקום, בין היתר את מנהיגי גרמניה המזרחית (GDR).

בשנת 1900, לאחר קבורתו של וילהלם ליבנקכט, מייסד המפלגה הסוציאל -דמוקרטית (SPD), החלו להיטמן בו רבים ממנהיגי ופעילים של התנועות הסוציאל-דמוקרטיות, סוציאליסטיות וקומוניסטיות בגרמניה.

בשנת 1978 הורחב בית הקברות כדי לכלול אנדרטה לקורבנות הנאצים.

## אנדרטת המהפכה ואנדרטת הסוציאליסטים
בשנת 1926 הוצבה בחלקו הקדמי של בית הקברות אנדרטה למהפכה שתכנן האדריכל והמעצב הגרמני לודוויג מיס ון דר רוהה. האנדרטה כללה מבנה של לבנים אדומות ברוחב 12 מטר. האנדרטה נהרסה על ידי השלטון הנאצי בשנת 1935.

האנדרטה הוחלפה בשנת 1951 על ידי אנדרטת הסוציאליסטים, מבנה גרניט גבוה ודמוי אובליסק, עליו חקוקות המילים Die Toten mahnen uns (המתים מזכירים לנו). סביב האובליסק נמצא קיר עגול למחצה שעליו קבועים לוחות אבן הנושאים שמות של המנהיגים הסוציאליסטים הידועים - קרל ליבקנכט, רוזה לוקסמבורג, ארנסט תלמאן, וילהלם פיק, ולטר אולבריכט, פרנץ מהרינג, ג'ון שחר, רודולף ברייטשייד, פרנץ קנסטלר ואוטו גרוטווהל.

בחלק אחד של הקיר נמצאת קבוצת לוחות גדולים המתעדים את שמותיהם של 327 גברים ונשים שמסרו את נפשם למאבק בפשיזם בין השנים 1933–1945.

## אישים הטמונים במקום
בית הקברות המרכזי פרידריכספלדה כולל קברים רבים של מדינאים סוציאליסטים וקומוניסטים. כמו כן טמונים במקום אמנים גרמנים ידועים.

בין האישים הקבורים במקום ניתן למנות את הבאים:
* פרידריך ארצ'נהולד - אסטרונום
* ולטר אולבריכט - פוליטיקאי
* נורברט כריסטיאן - שחקן
* פול הרברט פרייר - סופר
* אווה גורש - סופרת
* וילהלם פיק - פוליטיקאי
* ליאו האס - צייר וגרפיקאי
* גרהרד הארדל - סופר
* אדוארד קליין - סופר ומתרגם
* הרמן אקסן - פוליטיקאי
* רודולף הירש - סופר ועיתונאי
* קתה קולביץ - ציירת ופסלת
* אירמטראוד מורגנר - סופר
* רוזה לוקסמבורג - מהפכנית
* גבריאל מוקי - צייר ואדריכל
* הרברט נחבר - סופר
* אריך מילקה - פוליטיקאי
* אוטו נגל - צייר
* לודוויג רן - סופר
* פאול זינגר - פוליטיקאי
* קונרד שמידט - כלכלן, פילוסוף ועיתונאי
* רוזמרי שודר - סופרת
* לודוויג טורק - סופר
* אוטו גרוטווהל - פוליטיקאי
* האנס ובר - סופר
* פול ווינס - משורר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
פרידריכספלדה
לואיס מרין

**לואיס אנטוניו מרין מורייו** (בספרדית: **Luis Antonio Marín Murillo**; נולד ב-10 באוגוסט 1974) הוא כדורגלן עבר קוסטה ריקאי ומאמן כדורגל בהווה.

מארין שיחק בעמדת הבלם, והיה קפטן נבחרת קוסטה ריקה. ושיחק במדי הנבחרת במונדיאל 2002 וכן במונדיאל 2006, והוא סגן מלך ההופעות של נבחרת קוסטה ריקה עם 130 הופעות. מרין הוא הכדורגלן הראשון ממרכז אמריקה שרשם מעל 100 הופעות בינלאומיות. שיחק שלוש שנים בליגת העל הישראלית, בקבוצת מכבי נתניה.

## קריירה
את קריירת המשחק שלו החל מרין בגיל 12 במועדון אלחואלנסה שבעיר הולדתו, אלחואלה. בעונת 1992/1993 עבר לשחק בבוגרים במועדון כרמליטה ובעונה לאחר מכן חזר לאלחואלנסה בו שיחק עד שנת 1998, אז עבר לגואטמלה לקבוצת אוניברסידד דה סן קרלוס, בה שיחק עונה אחת, ולאחר מכן עבר לאורוגוואי לקבוצת ריבר פלייט, בה שיחק גם כן עונה אחת. בשנת 2000 חזר לאלחואלנסטה, בה שיחק שש שנים נוספות.

בשנת 2006, לאחר הופעתו המוצלחת במונדיאל 2006 שנערך בגרמניה, הוחתם בקבוצת מכבי נתניה כחלק ממסע הרכש של דניאל יאמר. כבר בעונתו הראשונה במדי נתניה הציג מרין יכולת גבוהה והוכתר כשחקן הזר הטוב ביותר של עונת 2006/2007, בניגוד להערכות הראשוניות בשל גילו המתקדם ואיטיותו היחסית, והנהיג את הגנתה של מכבי נתניה בצורה טובה ובסופה של העונה הייתה נתניה במקום השני במספר הספיגות הנמוך ביותר (אחרי בית"ר ירושלים האלופה בהפרש של שער אחד), דבר שהושג בעיקר בזכות יכולתו של מרין. מרין הפך במהרה לאהוב הקהל של מכבי נתניה ואוהדי הקבוצה כתבו עליו שירים רבים וכינו אותו "סופרמן".

לאחר שלוש עונות מוצלחות מאוד במדי מכבי נתניה, חזר מרין למולדתו והצטרף לאלחואלנסה, קבוצתו הקודמת. בשנת 2011, סיים מרין את הקריירה שלו כשחקן ופרש, ומונה לעוזר מאמן נבחרת קוסטה ריקה. בתפקידו כעוזר היה שותף להצלחתה הגדולה של נבחרתו במונדיאל 2014 בו הם הגיעו עד לרבע הגמר.

## תארים
;נבחרת קוסטה ריקה
* גביע UNCAF לאומות: נבחרות ממרכז אמריקה (3) - 1997, 1999, 2003

;אלחואלנסה
* אליפות קוסטה ריקה (6) - 1995/1996, 1996/1997, 2000/2001, 2001/2002, 2002/2003, 2004/2005
* גביע CONCACAF לאלופות (קבוצות מצפון ומרכז אמריקה): (1) - 2004
* גביע UNCAF למועדונים (קבוצות ממרכז אמריקה): (3) - 1996, 2002, 2005

;מכבי נתניה
* השחקן הזר הטוב ביותר בישראל (1) - 2006/2007

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים קוסטה ריקאים
קטגוריה:בלמי כדורגל קוסטה ריקאים
קטגוריה:אלחואלה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אלחואלנסה
קטגוריה:כדורגלני ריבר פלייט (אורוגוואי)
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קוסטה ריקה
קטגוריה:ספורטאים זרים בגואטמלה
קטגוריה:ספורטאים זרים באורוגוואי
קטגוריה:ספורטאים קוסטה ריקאים בישראל
קטגוריה:מאמני כדורגל קוסטה ריקאים
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 1993
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1997
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 1998
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2001
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2002
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2003
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:ילידי 1974
השער הנשגב

[שמאל|ממוזער|250px|"השער הנשגב" שבכניסה ל[ארמון טופקאפי]]
**השער הנשגב**, **השער העליון**, או בקיצור **השער** (בטורקית: **Babıali** או **Bâb-ı âli**), היה כינוי למנגנון השלטוני של האימפריה העות'מאנית, ששימש בעיקר בשיח הדיפלומטי.

השער הנשגב היה שמו של השער הפתוח של חצר הסולטאן, שער שנוהל על ידי הווזיר הגדול (מקביל לראש ממשלה). השער קיבל את שמו משמו של שער בארמון טופקאפי שבאיסטנבול, משכנו של הווזיר הגדול והמקום בו נערכו קבלות הפנים לשגרירי המדינות הזרות. בהמשך, הפך השער הנשגב לשם נרדף למשרד החוץ העות'מאני.

## קישורים חיצוניים

* אודות השער הנשגב  
* 

קטגוריה:איסטנבול: מבנים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: פוליטיקה
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: מבנים
נשגב
קטגוריה:ביטויים פוליטיים
קלר אפשטין

**קלֵר אפשטין** (18 בספטמבר 1911 – 18 באוגוסט 2000) הייתה ארכאולוגית וחוקרת ארץ ישראל. מומחית לארכאולוגיה של רמת הגולן בכלל, ושל התקופה הכלקוליתית בפרט. כלת פרס ישראל לארכאולוגיה לשנת 1995.

## קורות חיים
אפשטין נולדה בלונדון בשנת 1911 למשפחה יהודית מסורתית, ובגיל 17 החלה ללמוד באוניברסיטת לונדון. בשנת 1932 קיבלה תואר ראשון בשפות ובספרות איטלקית. היא הייתה פעילה ומדריכה בתנועת "הבונים" באנגליה.

בשנת 1937 עלתה לארץ ישראל, ובהמלצת ברל כצנלסון החלה לעבוד בוועד הפועל של ההסתדרות. בשנת 1942 היא התגייסה לחיל העזר לנשים בצבא הבריטי, והגיעה לדרגת רב-סמל. 

לאחר השחרור מן הצבא התגוררה אפשטין בקיבוץ עין גב. במלחמת העצמאות הגנה על הקיבוץ מן המשלט בסוסיתא. בעקבות כיבוש סוסיתא וגילוי הכנסייה בה, חפרה במקום, התאהבה במקצוע והחליטה להיות ארכאולוגית. בשנת 1953, בעקבות הפילוג בקיבוץ המאוחד, עברה להתגורר בגינוסר, שם שיתפה פעולה עם יגאל ידין בחפירות ארכאולוגיות בחצור. 

בשנת 1962 סיימה את עבודת הדוקטורט בארכאולוגיה באוניברסיטת לונדון, כתלמידתה של קתלין קניון. הדיסרטציה עובדה לכדי ספר (*Palesinian biochrome ware*, ליידן: J. Brill, 1966). ב-1965 ניהלה חפירות בתל קליל, ליד קיבוץ כפר סאלד. 

לאחר מלחמת ששת הימים ניהלה אפשטין את אחת משתי חוליות הסקר הארכאולוגי ברמת הגולן (בראש החוליה השנייה עמד שמריה גוטמן), ושם חשפה תרבויות שלא היו ידועות למחקר עד אז. אפשטין המשיכה בסקר במסגרת תפקידה כארכאולוגית מחוז צפון של רשות העתיקות, ונחשבה מומחית של הארכאולוגיה של רמת הגולן בכלל, התקופה הכלקוליתית, ותופעת הדולמנים בפרט. היא חשפה 25 אתרים כלקוליתיים שלא היו ידועים עד אז, והשתתפה בהגדרת התרבות שעזרה לגלות כ"כלקוליתית הגולן".

בשנת 1985 קיבלה מטעם מוזיאון ישראל את פרס פרשיה שימל על תרומתה לארכאולוגיה של ישראל.

בשנת 1995 זכתה אפשטין בפרס ישראל על מפעל חייה בתחום הארכאולוגיה.

## לקריאה נוספת
* קלר אפשטין, **התרבות הכלקוליתית של הגולן**, רשות העתיקות, 1998.

## קישורים חיצוניים
* אורנה הס, 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:ישראליות ילידות אנגליה
קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה
קטגוריה:פעילים ציונים בבריטניה
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת לונדון
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לארכאולוגיה
קטגוריה:מתנדבות היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:זוכי פרס פרשיה שימל
קטגוריה:זוכות פרס ישראל
קטגוריה:ארכאולוגיות ישראליות
קטגוריה:ארכאולוגים ישראלים
קטגוריה:גינוסר: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בגינוסר
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2000
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000
קיהלקונה

שמאל|מסגרת|200px|הנפות במחוז סארה. קיהלקונה מצוינת על ידי '''מספר 2'''
**קיהלקונה** (באסטונית: **Kihelkonna**; בגרמנית: **Kielkond**) הייתה נפה במחוז סארה שבאסטוניה. היא ממוקמת במערב האי סארמאה. מצפון-מערב לה נמצאת נפת מוסטיאלה, ממזרח קארלה ובדרום למאנדה. הנפה כוללת גם את האי וילסאנדי.
## היסטוריה
שטחה של קיהלקונה 245 קמ"ר ובשנת 2003 אוכלוסייתה מנתה 1,106 נפשות. היישוב הגדול ומרכזי בקיהלקונה המשמש כמרכז האדמיניסטרטיבי, הוא העיירה קיהלקונה שעל-שמה נקראת הנפה. בנוסף לעיירה המרכזית ישנם 41 כפרים נוספים.

הנפה כוללת את שמורת וילסאנדי, ששטחה 280 קמ"ר (השטח כולל גם מים טריטוריאליים ושטחים בנפות מוסטיאלה ולמאנדה, ומשום כך הוא יותר גדול מהנפה עצמה).

במהלך הרפורמה המינהלית-טריטוריאלית בשנת 2017 אוחדו כל 12 העיריות באי סארמאה לעירייה אחת - כנסיית סאראמא.

## קישורים חיצוניים

*  

קטגוריה:אסטוניה: נפות לשעבר
האולם ההרודיאני

שמאל|ממוזער|250px
**האולם ההרודיאני** הוא שריד של מבנה מרשים מתקופת בית המקדש השני, שהתגלה בירושלים, בקרבת קשת וילסון והכותל המערבי. מבנה זה מצוי בגובה מפלס הרחוב של תקופת בית שני – ומתחת לפני מפלס רחבת הכותל של ימינו.

האולם התגלה על ידי צ'ארלס וורן שחפר חפירות ארכאולוגיות באזור הר הבית בין השנים 1867–1869. לפי האמן וויליאם סימפסון וורן שהיה בונה חופשי בעצמו, ערך לסימפסון סיור במקום סמוך לתאריך חשיפתו, וורן כינה את האולם "אולם הבונים החופשיים" כי כשנכנס אליו בעזרת נר בודד, מצא בו עמוד בודד מוקף בערימות אבנים שבורות שהזכיר לו את הבנייה החופשית.

סגנון הבנייה של המבנה אופייני לתקופת החשמונאים או לימי הורדוס. במבנה נעשה שימוש עד ימי הביניים, וייתכן ששופץ בידי הצלבנים. במרכזו של האולם מיצב עמוד, אך הוא אינו קשור לאולם, אלא הובא לשם מאוחר יותר כעיטור.

על סמך פארו של המבנה סבורים הארכאולוגים כי אפשר ששימש כ"בניין מועצת העיר" בתקופה החשמונאית בתקופה שקדמה לבניית הסטיו המלכותי על ידי הורדוס, או כבית "לשכת הגזית" מימי הורדוס. אלו הן השערות בלבד, שכן אין בידינו כל עדות ספציפית על המבנה בכתובים, או ממצא המעיד על שימושו.

לפי המשנה שולבה לשכת הגזית בבית המקדש שעל הר הבית, ולא שכנה למרגלותיו. לכן יש החושבים כי מדובר ב"חנויות", מקום שבו גלתה הסנהדרין בפעם הראשונה. ייתכן שהבלבול נוצר בעקבות יהודי ירושלים בימי הביניים שזיהו את האולם ואת בניין המחכמה – בניין ממלוכי המצוי כיום בקרבת שער השלשלת – כלשכת הגזית.

## לקריאה נוספת
שמאל|ממוזער|250px|אולם הבונים החופשיים, יוני 2011
* דן בהט, **אטלס כרטא הגדול לתולדות ירושלים**, הוצאת כרטא, 1989.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הכותל המערבי
קטגוריה:העיר העתיקה: אתרים ארכאולוגיים
ים ברנץ

**ים בָּרֶנְץ** (באנגלית: **Barents Sea**, בנורווגית: **Barentshavet**, ברוסית: **Баренцево море**) הוא חלק מאוקיינוס הקרח הצפוני המצוי צפונית לנורווגיה ולרוסיה. ים זה קרוי על שם המגלה ההולנדי וילם ברנץ (Willem Barents). הים מצוי על מדף יבשתי עמוק, שעומקו 230 מטרים. הים נמצא בין יבשת אירופה, האי סבאלברד (ששייך לנורווגיה) והאיים ארץ פרנץ יוזף ונובאיה זמליה (השייכים לרוסיה).

לחוף ים זה מצויים הנמלים מורמנסק שברוסיה ווארדו שבנורווגיה, בשל העובדה שהים אינו קופא בשל זרמי ים חמים ובהם הזרם הצפון אטלנטי.

בים ברנץ מתערבבים שלושה סוגי מים:
* מים מלוחים חמים המגיעים מהאוקיינוס האטלנטי, להם טמפרטורה מעל 3°C והמליחות מעל 35 psu.
* מים ארקטיים קרים המגיעים מצפון, להם טמפרטורה של כ־0°C ומליחות מתחת ל-35 psu.
* מים חמים שאינם מלוחים המצויים קרוב לחוף היבשת, שהטמפרטורה שלהם מעל 3°C והמליחות שלהם נמוכה מ-34 psu.

בשל הטמפרטורה הגבוהה יחסית של הזרם הצפון אטלנטי, בים ברנץ אוכלוסיית בעלי חיים וצמחים עשירה יותר יחסית לאזורים באותם קווי רוחב. המים המתוקים הנמסים מהקרחונים יוצרים שכבה של מים מתוקים יחסית מעל שכבת מי הים. בשכבה זו מספר רב של סוגי פלנקטון (בהם: *Calanus finmarchicus*, *Calanus glacialis*, *Calanus hyperboreus*, *Oithona* וסרטני קריל, שגם אוכלים את הקטנים מהם).
כמו כן באזור מספר רב של סוגי דגים (כגון בקלה), האוכלים את הפלנקטון, כלבי ים ועופות ים כגון אוריה מצויה ואוריית ברוניך האוכלים את הדגים הרבים.
אזורים מרובי דגים אלה הם בעלי חשיבות כלכלית רבה לנורווגיה ורוסיה.

במהלך המלחמה הקרה שימשו חופי ים ברנץ אזורים מוגנים עבור צוללות טילים בליסטיים. באזור זה נהגו הצוללות להשליך לים פסולת גרעינית - מנהג שזיהם את הים, וגרם חשש בקרב ארגוני איכות הסביבה.

בשנות ה-70 החל חיפוש נפט בים ברנץ. באזור סנוהביט התגלה שדה נפט רחב היקף המנוצל על ידי נורווגיה.
שדה הנפט הגדול ביותר בים ברנץ הוא שדה שטוקמן בצד הרוסי של ים ברנץ.

רוסיה ונורווגיה חלוקות ביניהן על השליטה בים ברנץ.

## קישורים חיצוניים

* שימור בעלי החיים בים ברנץ
* האקלים ושינויים האקלים בים ברנץ
* 

קטגוריה:ימים באוקיינוס הקרח הצפוני
קטגוריה:רוסיה: ימים
קטגוריה:נורווגיה: ימים
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת
ים ברנץ
*
כנסיית נוטרדאם די או

250px|ממוזער|הכניסה המרכזית לכנסייה מעוטרת בציור שיצר לה קורבוזיה
250px|ממוזער|מראה כללי של אולם התפילה
250px|ממוזער|פנים אולם התפילה
**נוטרדאם די אוֹ** (בצרפתית: **Chapelle Notre-Dame du Haut à Ronchamp, גבירתנו של הגבהים**) ומכונה גם "כנסית רונשאן", היא כנסייה הנמצאת סמוך לעיר רונשאן שבצרפת (במחוז סון עילית, הקרוב לגבול עם שווייץ). הכנסייה, שתוכננה על ידי האדריכל השווייצרי לה קורבוזיה ובנייתה הושלמה בשנת 1954, היא אחת הדוגמאות הטובות והמוצלחות לאדריכלות כנסיות של המאה ה-20. היא גם נחשבת לאחת מהיצירות הטובות ביותר של לה קורבוזיה ויוצאת דופן יחסית.

הכנסייה נבנתה על גבעה שבה עמדה עד מלחמת העולם השנייה כנסייה קתולית שהוקדשה למרים הבתולה. כנסייה זו נבנתה אף היא במקום שהיה מקום קדוש במשך מאות שנים, ככל הנראה עוד לפני הגעת הנצרות. לאחר שהוחרבה במהלך הפצצות במלחמה, הוחלט להקים במקומה כנסייה חדשה ומודרנית. האתר עצמו הוא גבעה ירוקה הצופה אל האופק מכל כיווניה ובעלת נוף מרהיב על הרי היורה. המיקום המיוחד נתן ללה קורבוזיה הזדמנות להתייחס אל הגבעה כאל אקרופוליס.

בשנת 2016 הכנסייה הוכרה, יחד עם 16 מבנים ואתרים נוספים שתכנן לה קורבוזיה, כאתר מורשת עולמית.

## אדריכלות
כאמור, הכנסייה היא הדוגמה המוצלחת ביותר לאדריכלות הדתית המודרנית. הכנסייה חדשנית בעיצובה בכל המובנים, ובבנייתה הייתה מהפכנית בכך ששינתה מוסכמות בנות מאות רבות של שנים.

המבנה הוא מבנה בטון בעל קירות עבים במיוחד. הגג המיוחד של המבנה עשוי בטון חשוף ומונח בשיפוע כלפי צדה האחורי של הכנסייה. הגג מנותק מהקירות העבים התומכים אותו על ידי חריץ דק ורק עמודים קטנים נושאים את המשקל שלו. הגג מעניק תחושה של מסה גדולה אך חסרת משקל מעל חלל הכנסייה ומקנה מראה מיוחד לחזית. כאשר יורד גשם, המים מתנקזים אל קצהו האחורי של הגג ויוצרים מעין מזרקה.

האלמנטים המקוריים ביותר במבנה הם שני הקירות העבים הנראים מאסיביים במיוחד מן החזית הראשית ונמצאים בהטייה קלה. אחד הקירות, המשמש כקיר הימני של חלל התפילה, מחורר בחלונות ויטראז' ומחדיר אור למבנה בדומה לקירות בקתדרלות ימי הביניים. רוחב החלונות משתנה כך שהחלונות נראים גדולים מאוד מבחוץ אך מהווים חריצי אור קטנים כלפי פנים המבנה. בנוסף, החלונות מפוזרים באופן חסר סימטריה וללא סידור ברור, דבר המאפיין מאוד את המודרניזם. הקיר הנוסף הנמצא מאחורי במת הדרשה הוא בעל חלון אחד מסוג כזה המחדיר אור באופן דרמטי לתוך המבנה.

אדריכלות הכנסייה הייתה דבר חדש ומקורי במיוחד בזמן בנייתה והיוותה מקור השראה חשוב לבניית כנסיות נוספות ברחבי העולם בסגנון מודרניסטי ופוסט-מודרניסטי. רבים מתייחסים אל מבנה זה כאל יצירת מופת אדריכלית של המאה ה-20 והטובה ביותר של האדריכל לה קורבוזיה.

## ראו גם
*לה קורבוזיה
*אדריכלות כנסיות
*אדריכלות מודרנית

## קישורים חיצוניים

* 

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* Page from the Galinsky Building Site
* Informal web pictures of the building
* A walk-through tour of the building
* A web slide-show of the building
* Official website of Ronchamp

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
נוטרדאם די או
קטגוריה:אדריכלות מודרנית
קטגוריה:מבנים שתכנן לה קורבוזיה
קטגוריה:פראנש-קונטה
קטגוריה:בורגון-פראנש-קונטה: מבנים
סאלמה

שמאל|מסגרת|200px|הנפות במחוז סארה. סאלמה מצוינת על ידי '''מספר 12'''
[ממוזער|209px|האנדרטה ה[ברית המועצות|סובייטית על חוף הים, ליד הכפר טהומארדי (*Tehumardi*)|ימין]]

**סאלמה** (באסטונית: **Salme**) הייתה נפה אסטונית במחוז סארה שבאסטוניה. היא ממוקמת בדרום האי סארמאה. בצפון-מערב נמצאת נפת קארמה, מצפון קארלה ומצפון-מערב ללימאנדה. בדרום נמצאת נפת טורגו.
## גאוגרפיה
שטחה של סאלמה הוא 115 קמ"ר. בשנת 2006 אוכלוסייתה מנתה 1,296 תושבים. היישוב הגדול ומרכזי בסאלמה ("בירת הנפה") הוא העיירה סאלמה (583 תושבים) שעל-שמה נקראת הנפה, וישנם גם 24 כפרים נוספים.

סאלמה ממוקמת בבסיס חצי האי סורבה, והיא מעניינת לחובבי-טבע ולתיירים. בשנת 1944 קרבות קשים רבים התרחשו בין החיילים הגרמנים לבין הצבא האדום, בנסיגת גרמניה הנאצית מאסטוניה. היום עדיין יש שרידים של בסיסים צבאיים ואנדרטה סובייטית.

בשנת 2008 התגלו שרידיהן של שתי ספינות עתיקות באדמת הכפר סלמה אשר שינו את מהלך ההיסטוריה הימית. אלה שברי האוניות העתיקים ביותר שנמצאו באסטוניה ושויכו למאה ה-8. באחת הספינות התגלו שרידי שלדים של שבעה אנשים, שתי חרבות, זוג ראשי חנית, כעשרה סכינים, חתיכות משחק וכמה קוביות.

במהלך הרפורמה המנהלית-טריטוריאלית בשנת 2017 אוחדו כל 12 העיריות באי סארמאה לעירייה אחת – כנסיית סאראמא.

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:אסטוניה: נפות לשעבר
לורנצו מסקרוני

**לורנצו מסקרוני** (באיטלקית: **Lorenzo Mascheroni**; 13 במאי 1750, ברגמו, לומברדיה - 14 ביולי 1800, פריז) היה מתמטיקאי איטלקי.

בתחילת דרכו הוא התעניין בשירה ובשפה היוונית. הוא היה פרופסור למתמטיקה בפביה (Pavia) החל משנת 1786. בספרו שפרסם בשנת 1797 הוא הוכיח שכל צורה גאומטרית שניתן לצייר על ידי סרגל ומחוגה ניתן לצייר גם על ידי מחוגות בלבד.

בספרו משנת 1790 הוא פרסם תיאור חישוב של קבוע מסקרוני הקרוי על שמו.
ממוזער|''La geometria del compasso'', 1797

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מתמטיקאים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:מתמטיקאים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:ילידי 1750
קטגוריה:נפטרים ב-1800