open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מירב אריאלי-אטאלי

**ד"ר מירב אריאלי-אטאלי** היא פסיכומטריקאית וחוקרת ישראלית בתחום המדידה וההערכה בחינוך. מנהלת יחידת Taldor Assessment מבית טלדור וחברת מועצה באגודה הישראלית לפסיכומטריקה (אפ"י).

## ביוגרפיה
אריאלי-אטאלי החלה את דרכה המקצועית בשנת 1990 במרכז הארצי לבחינות ולהערכה (מאל"ו), שם שימשה מפתחת פריטים לבחינה הפסיכומטרית וחוקרת ביחידת המחקר של המרכז. 

בהמשך כיהנה כפסיכומטריקאית ראשית וכמנהלת מחקר ופיתוח במרכז לטכנולוגיה חינוכית (מט"ח), וכחוקרת בכירה בארגונים האמריקאיים Educational Testing Service (ETS) ו-ACT. במסגרת תפקידה ביחידת החדשנות ACTNext, עסקה בפיתוח מבחנים אינטראקטיביים המשלבים ייצור אוטומטי של פריטים, אדפטיביות, משחוק, משוב ורמזי עזר לנבחנים. 

החל משנת 2021 עומדת בראש יחידת Taldor Assessment (טלדור אססמנט), מבית טלדור, המתמחה בפיתוח כלי מדידה והערכה עבור המגזר הציבורי. היחידה עוסקת בין היתר בפיתוח מבחנים ארציים וסקרי אקלים חינוכיים (לשעבר: מיצ"ב) עבור ראמ"ה - הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך.

אריאלי-אטאלי היא בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה ומתמטיקה ותואר שני בפסיכולוגיה קוגניטיבית, פסיכולינגוויסטיקה ופילוסופיה של המדע - שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. את עבודת הדוקטור שלה, שעסקה בפסיכולוגיה קוגניטיבית ופסיכומטריקה, השלימה באוניברסיטת פורדהם שבניו יורק.

לאורך השנים לימדה קורסים בסטטיסטיקה, מתודולוגיה ותורת המבחנים באוניברסיטה העברית בירושלים, במכללה אקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין, באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטת פורדהם.

## מפרסומיה
אריאלי-אטאלי, מ', דורון, י', מור, י' וכהן, א' (2024). *מיומנויות חשיבה ביקורתית וחשיבה יצירתית: סקירת ספרות ומסגרת מושגית*. ראמ"ה - הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך.

Rosen, Y., Arieli-Attali, M., Ward, S., Seery, J., Simmering, V., Ozersky, L., Stoeffler, K., Webster, K., & von Davier, A. (2020). HERA: Exploring the Power of Adaptive Scaffolding on Scientific Argumentation and Modelling Competencies in Online Learning. International Conference of Learning Sciences; *ISLS repository 2020*.

Arieli-Attali, M., Ward, S., Thomas, J., Deonovic, B., & Von Davier, A. A. (2019). The expanded evidence-centered design (e-ECD) for learning and assessment systems: A framework for incorporating learning goals and processes within assessment design. *Frontiers in psychology*, *10*, 853. 

Arieli-Attali, M., Ou, L., & Simmering, V. R. (2019). Understanding test takers' choices in a self-adapted test: a hidden Markov Modeling of process data. *Frontiers in psychology*, *10*, 83.

Arieli-Attali, M., & Liu, Y. (2016). Beyond correctness: development and validation of concept-based categorical scoring rubrics for diagnostic purposes. *Educational Psychology*, *36*(6), 1083-1101. 

Attali, Y., & Arieli-Attali, M. (2015). Gamification in assessment: Do points affect test performance? *Computers & Education*, *83*, 57-63.

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרות ישראליות
קטגוריה:חוקרות במדעי החברה
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
Breakfast in America (שיר)

"**Breakfast in America**" הוא שיר הנושא של להקת הרוק הבריטית סופרטרמפ, מתוך האלבום "Breakfast in America" משנת 1979. השיר, נכתב על ידי ריק דייוויס ורוג'ר הודג'סון, היה ללהיט בעשירייה הפותחת בבריטניה וגרסה חיה של השיר הגיעה למקום ה-62 בבילבורד הוט 100 בינואר 1981. השיר הגיע למקום השני במצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי של רשת ג' לשנת 1979, כאשר למקום הראשון באותה שנה, הגיע שיר נוסף שלהם מאותו האלבום, "The Logical Song".

## אודות השיר
השיר נכתב על ידי רוג'ר הודג'סון במהלך שנות נעוריו לפני הקמת הלהקה, אם כי הוא מיוחס במשותף להודג'סון ולדייוויס. דייוויס רצה שהודג'סון ישכתב את המילים, שהיו אז בנות כמעט עשור, אבל הודג'סון סירב, כי הרגיש שזה מהותי מדי ולכד את התמימות של גיל ההתבגרות שלו. מילות השיר מדברות על אדם שמעולם לא היה בארצות הברית וחולם עליה. אחרי שעזב את הלהקה, אמר הודג'סון כי דייוויס "שנא" את השיר בהתחלה וכי הוא לא חשב שהוא ישתתף בהקלטה שלו.

## גרסאות כיסוי
השיר "Cupid's Chokehold" משנת 2005 של ג'ים קלאס הירוז, משתמש במידה רבה בלחן של "Breakfast in America",כאשר פטריק סטאמפ, מלהקת פול אאוט בוי שר את שורות הפתיחה של השיר כפזמון.

השיר סומפל גם בשיר "Stunt Hard" של דרייק, וג'יימס בלאנט ביצע גרסה חיה של השיר שהופיעה במהדורת הדלוקס של אלבומו השני "All the Lost Souls".

## מצעדים

## מכירות

## קישורים חיצוניים

* 
* 20px "Breakfast in America", במסד הנתונים המוזיקלי Discogs **(באנגלית)**
* 30px "Breakfast in America", במסד הנתונים המוזיקלי Genius **(באנגלית)**
* 20px "Breakfast in America", באתר המוזיקה Spotify **(באנגלית)**
* 44px "Breakfast in America", באתר המוזיקה אפל מיוזיק '''(באנגלית)'''
* 44px "Breakfast in America", באתר המוזיקה Deezer **(באנגלית)**
* 55px "Breakfast in America", באתר המוזיקה Tidal **(באנגלית)**
* 20px "Breakfast in America", באתר המוזיקה SoundCloud **(באנגלית)**
* "Breakfast in America", באתר המוזיקה SecondHandSongs **(באנגלית)**

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1978
קטגוריה:סינגלים מ-1979
קטגוריה:שירי סופרטרמפ
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על ארצות הברית
קטגוריה:שירי פופ רוק
קטגוריה:סינגלים בהוצאת A&M רקורדס
מגדלי אתונה

**מגדלי אתונה** (ביוונית: **Πύργος Αθηνών**) הם צמד גורדי שחקים באתונה, יוון. **מגדל אתונה 1** מתנשא לגובה של 103 מטר וכולל 28 קומות, מה שהופך אותו למבנה הגבוה ביותר ביוון, בעוד ש**מגדל אתונה 2** כולל 15 קומות בגובה של 65 מטר, והוא המבנה השמיני בגובהו ביוון.

בנייתם החלה ב-1968 והושלמה ב-1971 בתקופת המשטר הצבאי ביוון. עם השלמתו, היה זה המבנה השני בגובהו בדרום-מזרח אירופה. המתחם ממוקם בשכונת אמבלוקיפי בשדרת מסוגיאון 2. הוא משמש למטרות רבות, כולל משרדים של חברות כמו חברת הביטוח אינטראמריקן ובנק אלפא. האדריכל של מגדלי אתונה הוא יואניס ויקלס, שעיצב גם את המבנה הראשי של מוזיאון גולנדריס לאמנות קיקלאדית. האדריכלים של הפרויקט היו יואניס ויקלס ויואניס קימפריטיס. למרות הביקורת שספג המבנה בשל עיצובו וגובהו הרב, מגדל אתונה נחשב כיום לאחד מהסמלים של אתונה.

## היסטוריה
מגדלי אתונה נבנו בתקופה שבה חוק הפיתוח המגביל את גובה המבנה המרבי לא היה בתוקף, עם חוק 395/68 "על גובה מבנים ובנייה חופשית", שבו ניתנה למבנים החירות להסתדר בכל דרך בתוך המגרש כדי להבטיח תאורה ופתרונות אוויר מיטביים. עד 1968 הגובה המרבי המותר למבנה היה 35 מטרים, מ-1985 עד 2000 גובה המבנה המרבי המותר היה 32 מטרים, מ-2000 עד 2012 27 מטרים ומ-2012 ועד היום 32 מטרים. עד 1968, המבנה הגבוה ביותר באתונה היה מלון אתונה הילטון בן 14 הקומות, שהושלם ב-1963. בניית מגדל אתונה החלה ב-1968 ונערכה על ידי חברת הבנייה הגדולה דאז Αλβέρτης - Δημόπουλος (אליברטיס-דימופולוס) Α.Ε. עבור הבנייה ניתן מגרש ב-2–4 שדרת מסוגיאון. המבנה הושלם ב-1971. במהלך שנות ה-90 נוספו אנטנות תקשורת על גג המבנה.

## תיאור
גובהו של מגדל אתונה פחות מ-100 מטר ללא אנטנות, כולל 28 קומות והוא עדיין המבנה הגבוה ביותר ביוון. הארכיטקטורה של המגדל מינימליסטית ופוטוריסטית והיא מחקה מבנים אחרים באירופה ואמריקה, כמו בניין סיגראם. אופייני הוא השימוש בווילונות זכוכית על קירות החוץ של המבנה עם מסגרת אלומיניום. השימוש בווילונות זכוכית הפך מאז לסטנדרט עבור מבני מסחר גדולים באתונה. הציר האנכי של המבנה מודגש על ידי עמודי שיש לבנים ועמודים אנכיים בציפוי אלומיניום אנודי חום.

מגדל אתונה נבנה בשיטת בנייה מרוכבת, עם עמודי פלדה ולוחות בטון מזוין, בניגוד למבני גובה אחרים של התקופה. משום שלא היו למי שבנה מומחיות בבניית מבני פלדה גדולים, הדגש ניתן יותר על הבטון המזוין. זה היה המבנה הראשון בבלקן שנבנה בשיטה זו.

בנוסף, נעשה שימוש בטכניקה חלוצית של יסודות פלסטיים לבניית המבנה, שפותחה על ידי פרופסור לסטטיקה ודינמיקה מבית הספר לפוליטכניון של אוניברסיטת פאטראס, אריסטרכוס איקונומו, שביצע גם את הסטטיקה של המבנה. יסודות פלסטיים פועלים בדומה לדמפר. חידוש נוסף של המבנה היה השימוש בגבס בתוך הבניין, שתרם להפחתת משקל המבנה. מחיצות הפנים של מגדל אתונה ניידות, מה שהופך את שינוי התכנון הפנימי לקל. מתחת למגדל יש שלוש קומות מרתף, לשימוש בחנייה, מחסנים וחדר מנועים.

לצד מגדל אתונה נמצא מגדל קטן יותר בגובה פחות מ-56 מטר, עם 12 קומות, עם מאפייני עיצוב משותפים לגבי החזית. אך בניגוד למגדל אתונה, למגדל הקטן יותר צורת זיגזג. הוא מחובר אליו בקומה הראשונה. לפי התוכנית המקורית, תוכנן בסיס מורחב בן שתי קומות במגרש, שבו ימוקם המגדל. עם זאת, התוכניות השתנו ובסופו של דבר נבנה כיכר עם שני מגדלים לא שווים. המבנים מכילים חנויות ומשרדים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מגדלי משרדים
קטגוריה:אתונה: מבנים
זאפיון

ה**זאפיון** (ביוונית: **Ζάππειον Μέγαρο**) הוא מבנה גדול מפואר השוכן ליד גני האומה באתונה בלב אתונה, יוון. המבנה משמש בדרך כלל לישיבות וטקסים, רשמיים ופרטיים כאחד, והוא אחד מהסמלים המודרניים המפורסמים ביותר של העיר.

## בניית הזאפיון
בשנת 1869 הקצה הפרלמנט היווני שטח ציבורי של 80,000 מ"ר בין גני הארמון והמקדש העתיק מקדש זאוס האולימפי, וגם חוקק חוק ב-30 בנובמבר 1869, "לעבודות הבנייה של משחקי האולימפיאדה", כשהזאפיון היה המבנה הראשון שנבנה במיוחד לתחיית משחקי האולימפיאדה בעולם המודרני. האצטדיון העתיק הפנתאנאי שופץ גם הוא כחלק מהעבודות למשחקי האולימפיאדה. לאחר עיכוב מסוים, ב-20 בינואר 1874 הונח אבן הפינה של המבנה; המבנה החדש תוכנן על ידי האדריכל הדני תאופיל הנסן. לבסוף, ב-20 באוקטובר 1888 נחנך הזאפיון. למרבה הצער עבור תורם המבנה, אוונגליס זאפאס, הוא לא חי מספיק זמן כדי לראות את הזאפיון נבנה, ודודנו קונסטנטינוס זאפאס מונה על ידו להשלים את הבנייה. בניין הפרלמנט האוסטרי תוכנן גם הוא על ידי הנסן והלך באותו קו עיצובי בחזית.
מרכז|ממוזער|600x600 פיקסלים|ארמון הזאפיון כפי שנראה מדרום.

## היסטוריה
ממוזער|הזאפיון
ממוזער|האכסדרה במרכז הקונגרסים של הזאפיון
הזאפיון שימש במהלך אולימפיאדת אתונה 1896 כאולם הראשי לסיוף. עשור לאחר מכן, במשחקים האינטרקליים של 1906, הוא שימש ככפר אולימפי. הוא שימש כמקום הראשון לוועד המארגן (ATHOC) למשחקים של 2004 בין השנים 1998 ל-1999 והיה מרכז העיתונות במהלך המשחקים של 2004. ב-1938, תחנת הרדיו של אתונה, השדרן הלאומי הראשון במדינה, החלה לפעול במתחם. המבנה המשיך לארח את התאחדות הרדיו הלאומית עד לחניכת בית הרדיו ב-1970.

אירועים היסטוריים רבים התקיימו בזאפיון, כולל חתימת המסמכים המפרטים את הצטרפותה של יוון לקהילה האירופית במאי 1979, שהתקיים באכסדרה הראשית המצופה בשיש ובעלת פריסטיל.

ראשו של אוונגלוס זאפאס 'קבור' בתוך קיר בזאפיון.

## שימושים נוכחיים של המבנה
הזאפיון משמש כיום כמרכז כנסים ותערוכות למטרות ציבוריות ופרטיות כאחד.

### אולמות ותוכניות רצפה
המבנה מכיל כ-25 חדרים שונים בגדלים הנעים בין  ל.

### בנומיסמטיקה
הזאפיון נבחר לאחרונה כמוטיב העיקרי עבור מטבעות אספנים ביורו בעלי ערך גבוה; המטבע היווני של €100 מטבע הזיכרון של כפר האולימפיאדה זאפיון, שנטבע ב-2003 לכבוד אולימפיאדת אתונה 2004. בצד הקדמי של המטבע מופיעה תצפית קדמית של המבנה.

## פסלים
פסלים שונים מוצבים בגני אזור הזאפיון.

קובץ:Evangelos_Zappas_the_creator_of_the_Zappeion_hall_statue.jpg|פסל של אוונגלוס זאפאס מאת יואניס קוסוס
קובץ:"Άγγελος",_Ζάππειο_-_panoramio.jpg|**מלאך**
קובץ:"Μικρός_Θεριστής",_Ζάππειο_-_panoramio.jpg|**קוצר קטן**
קובץ:"Έρωτας_που_σπάζει_το_τόξο_του",_Ζάππειο_-_panoramio.jpg|**ארוס שובר את קשתו**
קובץ:"Μικρός_Ψαράς",_Ζάππειο_-_panoramio.jpg|**דייג קטן**


## קישורים חיצוניים

* סיור וירטואלי בזאפיון
* פרויקט שיפוץ זאפיאון, 2000

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון: מבנים
מפתח מאסטר

ממוזער|מפתח מאסטר לסיבוב מנעול פין עם שתי נקודות גזירה
**מפתח מאסטר** הוא מפתח הפותח מספר מנעולים שונים. ככלל, השוני אינו במפתח, אלא במבנה המנעולים שיוצרו כך שיוכלו להיפתח על ידי שני מפתחות שונים לפחות: האחד ספציפי למנעול (מפתח ההחלפה), ומפתח ראשי, הפותח את כל המנעולים בקבוצה. למנעולים בקבוצה יש סט שני של מנגנון המשמש להפעלתם הזהה לכל האחרים בסט המנעולים. לדוגמה, למנעולי פין עם מפתח מאסטר יש לעיתים קרובות שתי נקודות גזירה בכל מיקום פין, אחת למפתח ההחלפה ואחת למפתח הראשי. מערכת מאובטחת (ויקרה יותר) הרבה יותר כוללת שני צילינדרים בכל מנעול, אחד למפתח ההחלפה ואחד למפתח הראשי.

שימוש במערכות מנעולים עם מפתח מאסטר תפגע בדרך כלל ברמת האבטחה.
Skeleton key
 קיום שתי נקודות גזירה לחלק בתאי הפינים יוצרת אפשרויות פריצה רבות יותר ושימוש ביותר מפתחות. לדוגמה, צילינדר סטנדרטי בעל שישה פינים, שתוכנן להיות מופעל על ידי מפתח אחד בלבד, יכול להיפתח על ידי עד 64 מפתחות אם בכל תא יש שתי נקודות גזירה.

ארגונים גדולים יותר עשויים להשתמש ברמות של מפתחות ראשיים, כאשר המפתח ברמה העליונה פותח את כל המנעולים במערכת.

קיימת דרך מעשית ליצור מפתח ראשי פעיל עבור מערכת שלמה, על בסיס גישה למנעול יחיד עם מפתח ראשי, למפתח ההחלפה המשויך לו, לאספקת מפתחות ריקים מתאימים, ולאפשרות לחתוך מפתחות חדשים.

מנעולנים עשויים גם לקבוע חיתוכים למפתח ראשי חלופי, כאשר ניתנות להם מספר דוגמאות למפתחות שונים ממערכת נתונה.

## מערכת מפתחות ביתית
**מערכת מפתחות ביתית** היא מערכת מפתוח המאפשרת פתיחת מנעול באמצעות מספר מפתחות ייחודיים ואישיים. מערכות מפתחות ביתיות נמצאות לעיתים קרובות באזורים משותפים של בנייני דירות, כגון כניסה ראשית או חדר כביסה, שם דיירים יכולים להשתמש במפתח הדירה שלהם כדי לגשת לאזורים אלה. בניגוד למערכת מפתחות ראשית, שבה לכל מנעול יש מפתח הפעלה יחיד ומפתח ראשי משותף אחד, מנעול ביתי נועד להיות מופעל על ידי כל מפתח במערכת.

בשל חוסר האבטחה הטבוע במערכת מפתחות ביתיים, תחומי שיפוט מסוימים אוסרים על שימוש במערכות מפתחות ביתיים במתחמי דירות ובתים משותפים. במקומות כאלה, הגישה מתאפשרת בדרך כלל באמצעות מערכת אבטחה גבוהה הנשלטת על ידי מפתח או באמצעות מערכות בקרת גישה אלקטרוניות כגון קורא כרטיסים.

## ראו גם
* מפתח שלד 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מפתחות (נעילה)
בן אדווין פרי

**בן אדווין פרי** (באנגלית: **Ben Edwin Perry**;  21 בפברואר 1892 – 1 בנובמבר 1968) היה פרופסור אמריקאי לספרות קלאסית, שלימד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין בשנים 1924–1960. הוא היה עמית מלגת גוגנהיים בשנים 1930–1931 ובשנים 1954–1955. פרי פיתח את סיווג פרי, מערכת מקיפה למיון משלי איזופוס.

## ביוגרפיה
פרי למד באוניברסיטת מישיגן ולאחר מכן באוניברסיטת פרינסטון.

הוא חיבר כמה ספרים חשובים בתחום הספרות הקלאסית, בהם **"מחקרים בטקסט:חייו ומשליו של [[איזופוס]]"** ויצירות נוספות. ספרו המרכזי, **[[איזופיקה]]** (aesopica), שראה אור בשנת 1952, הוא מהדורה מדעית מקיפה של כלל המשלים הידועים המיוחסים לאיזופוס או הקשורים במסורת המילולית שנקשרה בשמו. המשלים בספר ערוכים לפי המקורות הקדומים ביותר הידועים, והסיווג שפיתח שימש מאז כלי התייחסות מרכזי בקרב חוקרי ספרות ומיתולוגיה.

כתביו שמורים באוניברסיטת אילינוי.

## פרסומים בולטים
* '''Studies in the Text History of the Life and Fables of Aesop''', האוורפורד, פנסילבניה: האגודה הפילולוגית האמריקאית, 1936
* **The Ancient Romances: A Literary-Historical Account of Their Origins**, ברקלי: הוצאת אוניברסיטת קליפורניה, 1967 
* **Aesopica**, ניו יורק: Arno Press, 1980

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי ספרות אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:ילידי 1892
קטגוריה:נפטרים ב-1968
סובארו פשע

טקסט=סובארו פשע|ממוזער|סובארו פשע (סובארו ליאונה 1800 GF-T קופה קשיחה AW שנת 1982)
**סובארו פשע** הוא כינוי עממי וסלנג בישראל לדגמים מסוימים של מכוניות סובארו מדגם ליאונה, בעיקר מהשנים 1978–1982. הכינוי נקשר לדימוי של הרכב ככלי רכב המשמש נהגים עברייניים.

### דגמים בולטים
* סובארו ליאונה GF
* סובארו ליאונה GSR
* סובארו ליאונה סטיישן 4×4

## רקע
הסובארו ליאונה הייתה מכונית משפחתית מתוצרת יפן שיובאה לישראל החל משנות ה־70. היא נחשבה אמינה וזולה, עם הנעה קדמית או כפולה, ותצרוכת דלק חסכונית יחסית.

סביב סוף העשור, דגמים כמו ה־**GF** (קופה) וה־**GSR** הפכו פופולריים בקרב עבריינים עקב הזריזות והמשקל הקל שלהן ביחס למכוניות הפורד הכבדות, שבהן השתמשה משטרת ישראל אז.

## השם
מקור הביטוי אינו ברור לחלוטין, אך הוא שימש הן כלשון גנאי והן בהומור. לצד "סובארו פשע" נפוץ גם הכינוי "ערסובארו" (שילוב של "ערס" ו"סובארו") ו-"קו-פשע" (קופה־פשע. שילוב של דגמי ה-"קופה" של סובארו, ו-"פשע"). הביטויים הופיעו בשיח הרחוב, בפורומים אינטרנטיים, ובבדיחות סאטיריות.

## בתרבות
הכינוי הפך לחלק בלתי נפרד מהזיכרון הקולקטיבי של התקופה. דימויה של "סובארו פשע" שימש מושא ללעג ולנוסטלגיה גם יחד. בסאטירה הישראלית של שנות ה־90 וה־2000 שולבו לעיתים סצנות הכוללות את הדגמים לצורכי קריקטורה חברתית של הדמויות.

בשנת 2004 הצמד המוזיקלי חיילי הנקמה הוציא את אלבומו הראשון, בשם "סובארו פשע". על עטיפת אלבום האולפן הראשון של הראפר דודו פארוק, אוסף החשמל, מופיעה תמונה של "סובארו פשע".

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סובארו
קטגוריה:פשע בישראל
בית המרחץ הביזנטי (סלוניקי)

**בית המרחץ הביזנטי של העיר העליונה** (ביוונית: **Βυζαντινά Λουτρά Άνω Πόλης**) בסלוניקי הוא אחד מהמרחצאות הביזנטיים הבודדים והשלמים ביותר ששרדו מתקופת האימפריה הביזנטית ביוון. הוא ממוקם ברחוב תיאוטוקופולו בשכונת העיר העתיקה העליונה של סלוניקי.

בית המרחץ תוארך לסוף המאה ה-12- תחילת המאה ה-13, ופעל באופן רציף עד 1940, אז נסגר ככל הנראה עקב מלחמת העולם השנייה והכיבוש הגרמני של יוון. בית המרחץ לא נזכר במקורות הביזנטיים, ולכן סביר להניח שהוא היה שייך במקור למתחם מנזר. בתקופת השלטון העות'מאני היה ידוע כ**קולה חמאם**, כלומר "בית מרחץ המצודה".

השימוש הארוך של בית המרחץ הוביל לשינויים רבים במבנה המקורי לאורך הזמן. הארכיטקטורה המקורית עוקבת אחר הנהלים הטיפוסיים של מרחצאות רומיים. הכניסה המקורית בדרום מובילה לחדרים מלבניים של פריגידריום, ששימשו כחדרי הלבשה. לאחר מכן הגיעו שני חדרי טפידריום מקומרות וסיום בשני חדרי קלדריום. האחרונים היו בעלי צורה מרובעת והיו מצוידים בהיפוקאוסט מתחת לרצפה. אחד מהם כוסה בכיפה הנתמכת על ידי בסיס מתומן עם שמונה חלונות, והשני היה בעל תקרת כיפה. בצפון בית המרחץ נמצא המכל שסיפק לו מים, עם תנור מתחת כדי לחמם אותם. בתקופה הביזנטית המבנה שימש לסירוגין גברים ונשים, אך בתקופה העות'מאנית בית המרחץ חולק לחלקים נפרדים לגברים ולנשים בלבד, על ידי חסימת כל זוג חדרים זה מזה.

בית המרחץ היה אחד מכמה כאלה בעיר; הסופר  ניקיפורוס חומנוס מהמאה ה-14 טען שסלוניקי כללה יותר מרחצאות מתושבים, אך הוא היחיד השלם ששרד מבין חמשת המרחצאות הציבוריים הביזנטיים האחרים ביוון, וגם הגדול מביניהם: שניים בקורינת, אחד בספרטה, אחד בפראמיתיה, אחד בטירת יואנינה ואחד בכל אחד ממנזרי קיסריאני וזודוכוס פיגי, אך מכל החמישה נותרו הריסות בלבד. 

אף על פי שבית המרחץ סגור מאז 1940, הוא סבל מהזנחה ומנזקים שנגרמו במהלך רעידות האדמה של 1978, ושרד רק בזכות תמיכה כבדה מצד האפורטה התשיעית לעתיקות ביזנטיות, והגנתו בכיסוי מתכת חיצוני. ב-1988 הוא נכלל בין אתרי המורשת העולמית הפלאוכריסטיאניים והביזנטיים של סלוניקי ברשימת אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

ביוני 2015 לאחר 4 שנים של עבודות שחזור, בית המרחץ נפתח מחדש לציבור כמוזאון ומרחב תרבותי.

## לקריאה נוספת

* 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה הביזנטית: תרבות
קטגוריה:מרחץ
קטגוריה:מרחצאות
בתרון (מושב)

**בִּתְרוֹן** הוא מושב וחווה חקלאית במעמד של התנחלות בהליכי תכנון ובנייה בבקעת הירדן, על כביש 90 מדרום לחמדת, במרחק של כ-3 קילומטרים מנהר הירדן.

## גאוגרפיה
היישוב נמצא בסמוך לכביש 90, בגובה 70 מטרים מתחת לגובה פני הים. כ-2.5 קילומטרים מזרחית ממנו זורם נהר הירדן, בו עובר גבול ירדן–ישראל.

המושב יחסית מבודד מערים, כאשר העיר הישראלית הקרובה אליו היא בית שאן, שנמצאת במרחק 30 קילומטרים לצפון.

## היסטוריה
ב־2022 הוקמה במקום **חוות גושן הדרומית**.

ביום ירושלים ה'תשפ"ה, 26 במאי 2025, החליט הקבינט המדיני-ביטחוני להכשיר את היישוב, לצד 21 נקודות יישוב נוספות, על פי תכנונה של מנהלת ההתיישבות. שם היישוב הזמני היה "גבעונית".

ב-29 ביולי באותה שנה התקיים באתר היישוב העתידי מפגש של גרעין המשפחות המתוכנן לעלות בו להתיישבות, במעמד ראש מועצה אזורית ערבות הירדן דוד אלחייני ונציגי החטיבה להתיישבות של ההסתדרות הציונית העולמית. הגרעין, השייך לארגון השומר החדש, צפוי לאכלס את היישוב במהלך שנת 2026. במהלך האירוע קיימו המשתתפים סיור, תצפית, ומפגש עם הנציגים הרשמיים שהשתתפו בו. בנובמבר 2025 שנה קיבל המושב מעמד רשמי של יישוב, תחת השם "בתרון".

## ראו גם
* חמדת (יישוב)
* בקעת הירדן
* החוות החקלאיות ביהודה ושומרון

## הערות שוליים

קטגוריה:כביש 90
קטגוריה:בקעת הירדן
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:חמדת
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2022
קטגוריה:מאחזים שהוסדרו
בריאנה סטיוארט

**בריאנה מקנזי סטיוארט** (באנגלית: **Breanna Mackenzie Stewart**; נולדה ב-27 באוגוסט 1994) היא שחקנית כדורסל אמריקאית המשחקת בקבוצת ניו יורק ליברטי מליגת ה-WNBA. סטיוארט המתנשאת לגובה 1.93 היא מבולטות הכדורסלניות בהיסטוריית הליגה, זכתה בשלוש אליפויות, פעמיים ב-MVP של העונה הסדירה ופעמיים ב-MVP של סדרת הגמר. באירופה זכתה פעמיים ביורוליג ועם נבחרת ארצות הברית זכתה בשלוש מדליות זהב במשחקים האולימפיים (ריו דה ז'ניירו 2016, טוקיו 2020, פריז 2024) ובשלוש אליפויות עולם (טורקיה 2014, ספרד 2018, אוסטרליה 2022). היא ידועה בכינויה סטואי ("Stewie").

## ביוגרפיה
סטיוארט נולדה בסירקיוז שבמדינת ניו יורק והחלה לשחק כדורסל בגיל צעיר. בתיכון שיחקה בבית הספר סיסרו-צפון בסירקיוז וזכתה בתואר שחקנית השנה במדינה ונבחרה למשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.

באוניברסיטת קונטיקט הובילה את קבוצת הכדורסל לארבע אליפויות NCAA רצופות בשנים 2013 עד 2016, זכתה שלוש פעמים בתואר כדורסלנית השנה במכללות וארבע פעמים ב-MVP של הפיינל פור.

בדראפט ה-WNBA ב-2016 נבחרה במקום הראשון על ידי סיאטל סטורם. בעונתה הראשונה זכתה בתואר רוקי השנה של ה-WNBA. היא הובילה את הקבוצה לזכייה בשתי אליפויות: ב-2018 וב-2020 וזכתה בתואר ה-MVP של הגמר בשתי העונות. ב-2023 הצטרפה לניו יורק ליברטי והובילה את הקבוצה לאליפות ב-2024. היא זכתה פעמיים ב-MVP של הליגה ב-2018 וב-2023.

ב-2023 הקימה עם נאפיסה קולייר, חברתה לנבחרת ארצות הברית, את ליגת "Unrivaled", ליגת כדורסל 3x3 והיא משחקת בשורות קבוצת "Mist BC" מליגה זו.

### בנבחרת ארצות הברית
בגילאי הנוער זכתה עם נבחרת ארצות הברית גביע העולם בכדורסל נשים עד גיל 17 ב-2010, בגביע העולם בכדורסל נשים עד גיל 19 ב-2011 וב-2013 ובתואר ה-MVP של הטורניר ב-2013.

סטיוארט זכתה בשלוש מדליות זהב אולימפיות עם נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), אולימפיאדת טוקיו (2020) ואולימפיאדת פריז (2024), וכן בשלוש מדליות זהב באליפויות העולם ב-2014, 2018 ו-2022. היא נבחרה ל-MVP של אליפות העולם ב-2018.

## חיים אישיים
סטיוארט נשואה לשחקנית הכדורסל הספרדייה לשעבר מרתה זארגאי. לזוג שני ילדים.

## קישורים חיצוניים

* שיחה עם בריאנה סטיוארט, בערוץ היוטיוב של סו בירד, יולי 2025

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:אלופות עולם בספורט
קטגוריה:שחקניות WNBA
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קונטיקט
קטגוריה:זוכי פרס ESPY: ספורטאית השנה
קטגוריה:ספורטאים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: כדורסל
קטגוריה:כדורסלניות אמריקאיות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:כדורסלניות אמריקאיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות באולימפיאדת טוקיו (2020): כדורסל
קטגוריה:משתתפים אמריקאים באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:כדורסלניות סיאטל סטורם
קטגוריה:מדינת ניו יורק: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1994
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1994
תאופיל פרון

ציור המתאר את נפילתו של פרון מהסוס|שמאל|ממוזער|250px

**תאופיל אדריאן פרון** (בצרפתית: **Théophile Adrien Ferron**; 19 בספטמבר 1830 – 6 במאי 1894) הוא צרפתי שהיה קצין בכיר בצבא צרפת ושר המלחמה בממשלת צרפת.

## ביוגרפיה
### נעורים
פרון נולד ב-1830 בעיירה פרה-סנט-אברו  שבמחוז אר ולואר (חבל סאנטר-עמק הלואר) לז'אק פרון ולמארי לואיז אליזבת לבית לה ברון. אביו היה חקלאי וסוחר קמח.

ב-1850, עם סיום לימודיו התיכוניים, החל ללמוד באקול פוליטקניק ובסיום הלימודים הוסמך כמהנדס וכקצין בדרגת לוטננט משנה.

### קריירה צבאית
ב-1854 הועלה פרון לדרגת לוטננט והשתתף במלחמת קרים.

ב-1856, עם סיום המלחמה, הועבר לשרת באלג'יריה הצרפתית.

ב-1857 הועלה לדרגת קפטן וחזר לצרפת שם מונה למרצה ב שבמץ.

ב-1866 נשלח לשרת כמנהל חיל ההנדסה של צבא צרפת בקלדוניה החדשה (שהייתה בשליטת צרפת מ-1853) וב-1869 מונה למפקד בטליון.

ב-1871 הוחזר לצרפת שם היה מעורב בדיכוי המרידה של הקומונה הפריזאית.

ב-1875 הועלה לדרגת לוטננט קולונל וב-1878 הועלה לדרגת קולונל והוצב בעיר בורז' כמפקד כוחות ההנדסה שם.

ב-1882 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל ומונה לתפקיד סגן ראש המטה הכללי והוצב במשרד המלחמה של צרפת. בתפקידו זה צורף למועצת המדינה של צרפת כמנהל האדמיניסטרציה.

בתחילת 1886 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד .

במאי 1887 צורף כשר המלחמה לממשלתו של , תפקיד אותו מילא עד דצמבר אותה שנה. המעשה הנודע ביותר שלו, בתקופה קצרה זו, היה ביטול הוראתו של קודמו, ז'ורז' בולנז'ה, לשנות את שמות כל מבצרי סרה דה ריבייר.

במרץ 1888 מונה למפקד  שמפקדתה הייתה בטולוז.

ב-1889 מונה למפקד  שמרכזה היה בבורדו.

ב-1893 מונה פרון למפקח צבאי ולמפקד העליון של צבא האלפים.

ב-1894 מונה לחבר במועצת המלחמה העליונה.

### מותו
ב-6 במאי 1894, בזמן ששהה בליון, נפל פרון מסוסו ונהרג. הלווייתו נערכה בבזיליקת קלוטילדה הקדושה בפריז והוא הובא למנוחות בבית הקברות מונפרנאס.

## אותות הערכה
* 50px קצין גבוה בלגיון הכבוד (1887)
* 50px מדליית הצבא 

## ספריו
פרון כתב מספר ספרים בנושאים מקצועיים/הנדסיים:

* “Considerations sur le système défensif de la France” (Paris, 18-73),
* "Considerations sur le système défensif de Paris" (1873),
* "Instructions sommaires sur le combat" (1883),
* “Les Chemins de fer allemands et les chemains de fer français” (P., 1879),
* “Places fortes et chemins de fer stratégiques de la région de Paris” (P., 1880).


## קישורים חיצוניים

* משפחת פרון, באתר en.geneastar.org
* משפחת פרון, באתר GENI
* תאופיל פרון, באתר ensemble28.forum28.net

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אקול פוליטקניק
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת קרים
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא צרפת
קטגוריה:שרי ההגנה של צרפת
קטגוריה:צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:מהנדסים צרפתים
קטגוריה:קצינים גדולים בלגיון הכבוד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מונפרנאס
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1830
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1894
חבורת האש

**חבורת האש** היא קבוצה של לוחמי הפלמ"ח, שרובם באו מתוך המחלקה הערבית. יחידה זו עסקה בין היתר בפעולות של חבלה וריגול בקרב ערביי ארץ-ישראל והמדינות השכנות, ובעזרה בהבאת עולים יהודים לארץ.
אנשי החבורה היו נוהגים להיאסף בשעות הערב, ולשיר שירי רועים ורעות מסביב למדורה, ולכן נקראו "חבורת האש".

בין מייסדי חבורת האש:
* יוסף (יוסק'ה) יפת, הידוע בכינויו "יוסק'ה כל הארץ", כיוון שהכיר את כל הארץ, ושימש כמושל ברצועת עזה.
* פרופ' מנשה (מנשק'ה) הראל-בביוף, חתן פרס ישראל לידיעת הארץ.
* עזרא כדורי, ממקימי המחלקה ערבית בפלמ"ח.
* אליהו גמליאל, בוגר להקת "ענבל" ומהוותיקים שביוצרי ריקודי העם בישראל.
* שלמה כהן, הידוע כ"סולימאן הגדול", ואשתו שרה כהן, הוריהם של הזמרים יזהר, ורדינה, פיני, וחופני כהן.
* עמנואל זמיר, היה מלחין, משורר ומחנך ישראלי, יצר שירים רבים וייסד את תרבות השירה בציבור. 

#### המנון החבורה
את המנון החבורה, ״עֲלִי, עֲלִי הָאֵשׁ״ כתב והלחין עמנואל זמיר בשנת 1949:

 (קטע מהשיר, מאת: עמנואל זמיר)
## אחרי הקמת המדינה
גם אחרי פירוק הפלמ"ח והקמת המדינה, המשיכה החבורה להתקבץ ולהופיע ברחבי הארץ, כשלצידם מופיעים בשנות ה-50, עמנואל זמיר, אילקה ואביבה רווה, הפרברים ואמנים אחרים.

החבורה שרה ופרסמה רבים משיריו של עמנואל זמיר, כגון "עלי האש" ו"דבקה החמור". 

שירים נוספים המזוהים עם חבורת האש הם "אייל אייל בן קרניים", "מה יפים הלילות בכנען", "סורו מני", "גדליה רבע איש", ו"שושנת תימן".

המוזיקאי יוסי לב, שהיה מלווה באקורדיון את עמנואל זמיר בהופעותיו ברחבי הארץ, הפיק ערב שירה בליווי חבורת האש המקורית, לזכרו של זמיר, בשנת 1988.

## קישורים חיצוניים
* "חבורת האש", באתר נוסטלגיה אונליין
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחמת העצמאות בתרבות
קטגוריה:הפלמ"ח
קטגוריה:מוזיקה ישראלית
נקודת ארכימדס

**נקודת ארכימדס** הוא שיר של נתן אלתרמן, שפורסם ב-5 בפברואר 1943 והיה השיר הראשון שפרסם אלתרמן במסגרת הטור השביעי, טורו בעיתון "דבר".

## חלקי השיר
השיר מחולק לשלושה חלקים, תיאוריה פרקטיקה וחוק. החלק הראשון מספר אגדה אודות המצאת "תורת המנוף" של ארכימדס. החלק השני עוסק בתקופה, עליית הנאצים לשלטון, התעלמות העולם מיחסם ליהודים ופתיחתה של מלחמת העולם השנייה. החלק השלישי הוא מוסר ההסכל או נבואה של אלתרמן.

### תאוריה

ה"טור" מתחיל בסיפור על ארכימדס "היושב באמבט", בפרפרזה לסיפור אאורקה, רק שהפעם הוא חושב על טיבו של המנוף. אלתרמן מנסח מחדש את המשפט המפורסם של ארכימדס על המנוף "תנו נקודת מִשען, ואניף את העולם". ממשפט זה נובע המושג "נקודה ארכימדית"

### פרקטיקה

החלק השני עוסק בעלייתו של היטלר לשלטון, הוא מתחיל מהפוטש במרתף הבירה "וַיְהִי לַיִל וּבְמִינְכֶן, בְּסֵתֶר בֵּי-בִּירָה". ועובר לביקורתו של אלתרמן על על שתיקת ועל אי התערבות העולם ומנהיגיו בעניין שואת היהודים והרדיפה שעברו היהודים מאז עלה היטלר לשלטון "וּבְאַרְצוֹת דֶמוֹקְרָטִים דֻּבַּר וְהֻחְלַט: אַל נַחְרִיד נָא תֵּבֵל עַל עַמֶּיהָ! הַמָּנוֹף הוּא פְּרָטִי וּנְקֻדָּה רַק אַחַת מַקִּיזָה מִתַּחְתָּיו אֶת דָּמֶיהָ...".הקטע מסתיים.

את ביקורתו לעולם אלתרמן ימשיך כחודש וחצי אחר-כך בטור "בעיית הפליטים" המדבר על ילד יהודי באירופה.

### חוק
החלק השלישי בשיר הוא מעין מוסר השכל או נבואה.

הוא מכיל את התוכחה מהבית הקודם, על אי ההתערבות, ומזכיר שהבעיה מתחילה ברגע שיש אנשים שפגיעה בהם נעשית מותרת "מָה רָאוּי לְהַצִּיל וְאֶת מִי לֹא כְּדַאי". אך הוא גם מזהיר שאסור להתעלם אפילו מהדברים הקטנים בפגיעה בדמוקרטיה "זֶה מַתְחִיל מִקְּטַנּוֹת, מִפָּעוּט-בְּפָעוּט". ומזהיר מפני אלו שינסו לשבש את החוקים הבסיסיים של הדמוקרטיה "זֶה מַתְחִיל מִבּוּרוּת הִיפֶּר-פַּרְלָמֶנְטָרִית בְּחֻקֶּיהָ שֶׁל פִיסִיקָה אֶלֶמֶנְטָרִית".

הוא מסיים את השיר במילים "זֶה מַתְחִיל... – אֲבָל לָמָּה נַגִּידָה עַד תֹּם? – זֶה נִמְשָׁךְ עוֹד אֲפִלּוּ הַיּוֹם." דבר הגורם לכך שהשיר יישאר "ירוק עד"

## אזכורים בתרבות
* 

## לקריאה נוספת
* נקודת ארכימדס באתר הקיבוץ המאוחד

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1943
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נתן אלתרמן
קטגוריה:שירי הטור השביעי
קטגוריה:שירי מחאה בעברית
קטגוריה:שירים המבוססים על אנשים אמיתיים
קטגוריה:שירים על מדע
קטגוריה:ארכימדס
שקע מנילה

[ממוזער|'''שקע מנילה למעלה משמאל''': הלוח הפיליפיני נוחת מערבה אל מתחת לחגורה הניידת הפיליפינית ולאורך [שקע הפיליפינים, וההתכנסות בין החגורה הניידת הפיליפינית והלוח האירו-אסיאתי שבמערב, יצרה את הנחיתה מזרחה של הליתוספירה של ים סין הדרומי לאורך שקע מנילה, ואת הנחיתה הדומה של הליתוספירה של ים סוּלוּ לאורך שקע סוּלוּ-נגרוס.]]
**שקע מנילה** (באנגלית: **Manila Trench**) הוא שקע אוקייני באוקיינוס השקט, הממוקם ממערב לאיי לוזון ומינדורו שבפיליפינים. השקע מגיע לעומק של כ-5,400 מטרים, בניגוד לעומק הממוצע של ים סין הדרומי של כ-1,060 מטרים. הוא נוצר על ידי תהליך הפחתה, שבו לוח סונדה נוחת אל מתחת לחגורה הניידת הפיליפינית, ויוצר את השקע הזה, שנוטה כמעט צפון-דרום. הגבול המתכנס מסתיים מצפון באזור ההתנגשות של טייוואן, ומדרום על ידי הטֶרָאן (פיסת קרום) של מינדורו (גוש סוּלוּ-פלאוואן מתנגש עם דרום-מערב לוזון). זהו אזור חדור אנומליות כבידה שליליות.

שקע מנילה קשורה לרעידות אדמה תכופות באזור, ואזור ההפחתה אחראי לחגורת הרי הגעש בצד המערבי של האי הפיליפיני לוזון, הכולל את הר פינטובו.

ההתכנסות בין החגורה הניידת הפיליפינית ללוח סונדה הוערכה באמצעות מדידות GPS, וערך זה נע בין כ-50+ מ"מ בשנה בטייוואן, ל-100 מ"מ בשנה ליד צפון לוזון, וכ-50 מ"מ בשנה ליד זמבלס וכ-20+ מ"מ בשנה ליד האי מינדורו.

## הסכנה לצונאמי
קיימת הערכה אפשרית של צונאמי שמקורו ברעידת אדמה לאורך שקע מנילה, בקנה מידה דומה לצונאמי שהתרחש בדרום אסיה בשנת 2004. מקור הצונאמי יהיה קרוב מאוד לחוף טייוואן (כ-100 ק"מ). רעידת האדמה שתגרום לאירוע זה צפויה להיות במגניטודה של 9.35 (גדולה יותר מהאירוע הנ"ל של סומטרה בשנת 2004 שהיה בגודל של 9.1-9.3). רעידת אדמה מסיבית זו, שתהיה השנייה בגודלה בהיסטוריה הרשומה, תהיה באורך כולל של 990 ק"מ ובגובה גלים מרבי של 9.3 מטרים. אירוע זה יגרום להצפות חמורות, במיוחד בטייוואן, ועלול להשפיע על אזורים עד 8.5 ק"מ בפנים הארץ.הצונאמי החזוי יגיע לחוף הדרומי של תאילנד תוך כ-13 שעות ויגיע לבנגקוק תוך 19 שעות. אסון זה ישפיע גם על הפיליפינים, וייטנאם, קמבודיה, סינגפור, סין וחצי האי מלזיה. עם זאת, מחקרים אחרונים הורידו מעט את גודל רעידת האדמה המקסימלית האפשרית, לכ-Mw 9.2.

בעקבות נחיל רעידות אדמה בקטע של השקע מול מחוז אילוקוס סור בפיליפינים בדצמבר 2024, העלה המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסייסמולוגיהPHIVOLCS חשש לגבי האפשרות של רעידת אדמה במגניטודה 8.4 באזור, עם גלים שגובהם עד 14.7 מטרים ושעלולים להגיע לחוף צפון לוזון תוך שתי דקות לפחות.

האירוע הגדול האחרון שמקורו בשקע מנילה היה רעידת האדמה הכפולה בפינגטונג בשנת 2006 . רעידות האדמה הללו, במגניטודה 7.0, התרחשו בהפרש של 8 דקות זו מזו ויצרו צונאמי בגובה של 40 סנטימטרים; שהיה הצונאמי הגדול ביותר שחווה החוף הדרום-מערבי של טייוואן. מוקד הרעידות הללו היה בחלק הצפוני של שקע מנילה.

## רעידות אדמה בולטות שמקורן בשקע

## ראו גם

* חקר מעמקי הים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:האוקיינוס השקט
קטגוריה:לוחות טקטוניים
קטגוריה:אסיה: גאולוגיה
קטגוריה:רעידות אדמה
קטגוריה:העתקים
קטגוריה:המרחב התת-מימי
ילד וילדה עם חתול וצלופח

**ילד וילדה עם חתול וצלופח** (באנגלית: **A Boy and a Girl with a Cat and an Eel**) הוא ציור שמן על לוח עץ מאת הציירת ההולנדית יודית לייסטר. היצירה מתוארכת לשלהי שנות ה־30 או ראשית שנות ה־40 של המאה ה-17, וכוללת סצנה הומוריסטית־מוסרית שבה שני ילדים מתעללים בחתול: הילד מחזיק בצלופח כדי לפתותו, והילדה מושיטה יד לזנבו. הציור עשוי לשקף פתגם הולנדי מוסרי כגון "מי שמשחק עם חתולים – נשרט", או "החזקה בצלופח בזנבו אינה ערובה לכך שתפסת אותו", ומשמש כאזהרה מפני קלות דעת או חוסר שליטה. לפי פרשנות אחת, הילדים ביצירה מהווים הד לאמבלמה מן המאה ה־16 שעסקה בחוסר נאמנות, והם מציגים בלעג התנהגות המוכרת מעולם המבוגרים. הוא נמצא באוסף הגלריה הלאומית בלונדון.

## פרשנות
הפרשנות המקובלת רואה ביצירה שילוב בין בידור משעשע לבין אזהרה מוסרית. היא עשויה להתבסס על הפתגם ההולנדי "מי שמשחק עם חתולים – נשרט", שפירושו: מי שמחפש צרות – ייפגע. במקביל, הוצע לקשר את הדימוי לפתגם נוסף: "לא די להחזיק צלופח בזנבו כדי לתפוס אותו", המתאר מצבים חמקמקים או יחסים שאינם יציבים. בפרשנותו של ניל מקלארן הובאה גם השוואה לתחריט מאת קורנליס דנקרטס שבו מופיעים שני ילדים וחתול, עם כתובת המלמדת על חיים חופשיים מדאגות; החוקרת פ. פ. הופריכטר הצביעה על כך שההדפס מבוסס על יצירה של לייסטר עצמה. עוד מציעה הופריכטר לזהות ביצירה הד לזוג סמלי מתוך קובץ אמבלמות מוסריות מאת גיום דה לה פרייר, שראה אור במהדורה הולנדית ב־1554: גבר המחזיק בידו האחת צלופח ובידו השנייה את ידה של אישה, כסמל לחוסר נאמנותה. לפי פרשנות זו, הילדים בתמונה לועגים לדפוסי התנהגות מבוגרים, תמה נפוצה בציור ההולנדי בן התקופה. זהות היצור שבידי הילד אינה חד־משמעית: לצד הזיהוי הרווח כצלופח, הופריכטר הציעה שמדובר בשנונית – זוחל חסר רגליים הדומה לנחש – דבר המטיל ספק בתוקפן של חלק מהפרשנויות הסמליות שהוצעו.

היצירה הושוותה לציור אחר בשם "שני בנים וילדה מנגנים" (*Two Boys and a Girl making Music*), אשר מייצג תיאור טיפוסי של ילדים שובבים ממעמדות נמוכים. ביצירה זו, הדמויות מוצגות באור אוהד וחביב, חרף מוצאן הפשוט. לעומת זאת, בציור "ילד וילדה עם חתול וצלופח", הילדים לבושים בלבוש נקי ומהודר, ושערם מסורק ומסודר. הדבר מעיד על כך שמדובר בילדים ממשפחה אמידה מהמעמד הבינוני, מאפיין שאינו שכיח בז'אנר ההולנדי שתיאר התנהגות שובבה של ילדים.

## הערות שוליים

קטגוריה:חתולים באמנות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:הגלריה הלאומית (לונדון)
קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:יודית לייסטר: ציורים
פרחי פסיפלורה ויונקי דבש

**פרחי פסיפלורה ויונקי דבש** (באנגלית: **Passion Flowers and Hummingbirds**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר האמריקאי מרטין ג'ונסון הייד, המתוארך בין השנים 1870–1883. היצירה מוצגת באוסף המוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון.

## תיאור היצירה

הציור מתאר שני יונקי דבש קטנים מסוג "סנואוקאפ" (Snowcap), המצויים בפנמה, כשהם מרחפים מול אשכול מרהיב של פרחי פסיפלורה מסוג Passiflora racemosa, על רקע צמחייה טרופית סבוכה ולחה. הדימויים מוצגים בתקריב המשלב ריאליזם מדעי עם רגישות אסתטית: נוצות הציפורים והפרחים מעובדים בדייקנות רבה, קווי הגבעולים מתפתלים באלגנטיות, והצבעים הירוקים־אפורים של הרקע מאזנים את אדום הפרחים הבוהק.

## פרשנות והשוואות
הציור משקף שילוב בין עניינו המדעי של האמן לבין רגישותו האסתטית. פרחי הפסיפלורה מסוג Passiflora racemosa מזוהים עם סמליות דתית: שליחים נוצריים ייחסו להם משמעויות הקשורות לצליבת ישו, ובהן הקבלה בין עשרת עלי הכותרת לבין עשרת השליחים שנכחו באירוע, דמיון בין מבנה הקורונה לכתר הקוצים, והתייחסות לשלוש הצלקות כמייצגות את מסמרי הצלב. לצד סמלים אלה, היצירה מבטאת גם גישה מדעית הנשענת על רעיונות אבולוציוניים. בספרו של צ'ארלס דרווין משנת 1876, The Effects of Cross and Self Fertilisation in the Vegetable Kingdom, נזכרה התאמת מקוריהם של יונקי הדבש להאבקת פרחי הפסיפלורה, והציור שואב השראה מתפיסה זו. הייד נמנה עם האמנים הראשונים ששילבו תיאוריות דרוויניסטיות בתיאורי טבע, ולאחריו ציירים נוספים, ובהם ג'ון לה פארז', הושפעו מרעיונות אלה.

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
שבת אחים (יישוב)

**שבת אחים** הוא התנחלות וחווה חקלאית במעמד של מאחז סמוך לניל"י, בבנימין.

## גאוגרפיה
החווה נמצאת על גבעה בגובה 283 מטרים מעל פני הים, מעל כביש 446 ומול ההתנחלות ניל"י.

לטענת התומכים בהקמת היישוב הוא צפוי להעמיק את האחיזה של מדינת ישראל באזור זה, ולהקל על השליטה מלמעלה על גוש דן.

## היסטוריה
ב־2019 הוקמה במקום חווה חקלאית בשם חוות מגנזי, על ידי יוסף ודבורה מגנזי, זמן קצר לאחר נישואיהם כשהם עם תינוקם הקטן. בתחילה הם נעזרו בעוקב מים ובגנרטור, ובהמשך קיבלו עזרה בצורת תשתיות מים וחשמל מסודרות.

כיום לחווה יש דיר כבשים ובו מעל 200 ראש צאן, כלבים, 4,000 דונם של שטחי מרעה, עצי בננה, מנגו ועוד. היא מארחת בני נוער רבים, בהם מתנדבים זמניים וקבועים, שחלקם חרדים מקריית ספר, לצד נערים מגוש טלמונים הסמוך. החווה מארחת גם חיילי צה"ל באופן קבוע.

הוא אושר להתיישבות בישיבה של הקבינט המדיני-ביטחוני ביום ירושלים 2025, יחד עם עוד 21 נקודות נוספות ביהודה ובשומרון, על פי תכנונה של מנהלת ההתיישבות. שם היישוב הזמני שניתן למקום היה "ענבר", אך בהמשך החליטה ועדת השמות הממשלתית לקבוע את שם היישוב הקבוע כ"שבת אחים".

לאחר אישור ההתיישבות במקום סיירו בו שר האוצר ושר במשרד הביטחון בצלאל סמוטריץ' וראש מועצה אזורית מטה בנימין ישראל גנץ.

## ראו גם
* גוש טלמונים
* ניל"י (יישוב)

## הערות שוליים

קטגוריה:בנימין
קטגוריה:מועצה אזורית מטה בנימין
קטגוריה:מאחזים שהוסדרו
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2019
קטגוריה:ניל"י
מלקטות האגוזים

**מלקטות האגוזים** (בצרפתית: ***Les Noisettes***, באנגלית: ***The Nut Gatherers***) הוא ציור שמן על קנבס מאת האמן הצרפתי ויליאם אדולף בוגרו, שנוצר בשנת 1882. היצירה מתארת שתי ילדות צעירות בסצנה אידיאלית של טבע שופע, ומוצגת כיום באוסף מוזיאון דטרויט לאמנויות (DIA), אשר קיבל אותה כתרומה בשנת 1954.

## תיאור היצירה
הציור מציג שתי ילדות צעירות השוכבות באחו על סף חורשה, בתנוחה אינטימית ומלאת חן. הן לבושות בחולצות בהירות ובמחוכים בצבע אחיד, לבוש המעיד בעדינות על שיוך מעמדי איכרי. הילדה שמשמאל עונדת סרט אדום בשערה ומביטה בריכוז לעבר חברתה הצעירה האוחזת באגוזי לוז, ככל הנראה שנקטפו מהשיח הסמוך. הדמויות מתוארות בקנה מידה כמעט טבעי, בגימור מדויק ונטול מברשות, מה שמחזק את תחושת הקרבה בינן לבין הצופה. הצבעוניות השקטה של הנוף מוארת מעט על ידי האדום הבוהק של סרט השיער, וקרן אור מאירה את גופן של הילדות לעומת הרקע הירוק הכהה. בקצה הימני העליון של הקומפוזיציה ניבט רמז למרחב ימי, אולי הים, המוסיף עומק לתפאורה הכפרית.

## פרשנות והשוואות
היצירה נחשבת מופת לריאליזם אקדמי, וממחישה את יכולתו של בוגרו לשלב ייצוג מדויק של גוף האדם עם אווירה רגשית מעודנת. הדמויות ממורכזות בקדמת הבמה באור רך, ומובחנות מהנוף שמאחוריהן, כהות הרקע מחזקת את נוכחותן. הפרשנות המקובלת לציור מצביעה על ייצוג של תמימות הילדות, חדוות הנעורים והקשר האנושי האינטימי, כאשר הסצנה הנתפסת כחולפת מדגישה את מהירות חלוף הזמן.

מלקטות האגוזים משתייכת לזרם ציורי האיכרים שהפך פופולרי במאה ה־19 בקרב אספנים באנגליה המתועשת ובארצות הברית, לצד מדינות אירופה. הפופולריות הגוברת לייצוגים של פשטות כפרית וילדות אידילית השתלבה עם הנטייה לציורים אקדמיים מעובדים בקפידה. הציור בולט בטכניקה המדויקת שלו, בקומפוזיציה האינטימית ובתחושת הרכות המועברת באמצעות תיאור הבד, התנועה, ומבע הפנים.

## תולדות הבעלות
הציור הוצג לראשונה זמן קצר לאחר רכישתו על ידי סוחר אמריקאי מידי האמן, כאשר מחירו הושלש לעומת המחיר ששולם לבוגרו. בשנת 1954 נתרם הציור למוזיאון דטרויט לאמנויות על ידי נינה אמנדה דאוני, אלמנתו של ויליאם אי. סקריפס. מאז הפך הציור לאחת היצירות הפופולריות ביותר באוסף המוזיאון. החל משנת 2015 הושאל הציור לתערוכות נודדות במסגרת תוכניות ההשאלה של המוזיאון, ובין היתר הוצג במכון האמנויות של פלינט ובמרכז האמנויות של מידלנד.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי פירות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:עצים בציורים
קטגוריה:ויליאם אדולף בוגרו: ציורים
דווידו

**דייוויד אדדג'י אדלקה**  (באנגלית: **David Adedeji Adeleke**; נולד ב-21 בנובמבר 1992), הידוע בשם הבמה שלו "**דווידו**", הוא זמר, כותב שירים ומפיק מוזיקלי ניגרי-אמריקאי.

## ביוגרפיה
דווידו נולד באטלנטה, ארצות הברית, וגדל בלאגוס, ניגריה. הוא ערך את הופעת הבכורה המוזיקלית שלו כחבר בלהקת KB International. דווידו למד מנהל עסקים באוניברסיטת אוקווד לפני שנשר מלימודיו כדי ליצור ביטים ולהקליט רפרנסים קוליים. הוא התפרסם לאחר שהוציא את "Dami Duro", הסינגל השני מתוך אלבום האולפן הראשון שלו Omo Baba Olowo (2012), שממנו נלקחו שישה סינגלים נוספים – "Back When", "Ekuro", "Overseas", "All of You", "Gbon Gbon" ו-"Feel Alright". בשנת 2012, דווידו זכה בפרס Next Rated בכנס The Headies. בין השנים 2013 ו-2015 הוא הוציא את הסינגלים "Gobe ", "One of a Kind", "Skelewu", "Aye ", "Tchelete (Goodlife)", "Naughty", "Owo Ni Koko", "The Sound" ו-"The Money".

בינואר 2016, דווידו הודיע בטוויטר כי חתם על חוזה הקלטות עם סוני מיוזיק, וכמה חודשים לאחר מכן ייסד את חברת התקליטים דווידו מיוזיק וורלדווייד, איתה חתומים אמנים ביניהם מוראווי ולוגוס אולורי. ביולי 2016, דווידו חתם על חוזה הקלטות עם RCA Records של סוני, ובאוקטובר של אותה שנה, הוא הוציא את המיני-אלבום Son of Mercy בן חמשת השירים, Extended Play, שלו הוסיף את הסינגלים "Gbagbe Oshi", "How Long" ו-"Coolest Kid in Africa". באפריל 2017, דווידו ניהל משא ומתן מחדש על חוזהו עם סוני עקב בעיות שליטה קריאייטיבית, ומאוחר יותר באותה שנה הוא הוציא חמישה סינגלים, ביניהם "If" ו-" Fall ". "If" יצר פעילות ברשתות החברתיות ברחבי העולם, בעוד ש-"Fall" הפך לשיר הפופ הניגרי שהגיע הכי הרבה זמן למצעדים בהיסטוריה של מצעדי הבילבורד. בנובמבר 2019, דווידו הוציא את אלבום האולפן השני שלו, A Good Time, ולוקח חלק בסינגלים שיצאו בעבר כמו "If", "Fall", "Assurance", "Blow My Mind" ו-"Risky".

בשנת 2019, מגזין "New African" כלל את דווידו כאחד מ-100 האפריקאים המשפיעים ביותר בעולם. אלבום האולפן השלישי שלו, A Better Time, יצא ב-13 בנובמבר 2020. בפברואר 2021, דווידו הופיע ברשימה הבאה של Time 100. הוא הוציא את Timeless, אלבום האולפן הרביעי שלו, ב-31 במרץ 2023. דווידו הוא שגריר תרבותי של ניגריה וקול בולט למען זכויות אדם באפריקה ובכלל. הוא גם אחד האמנים האפריקאים הכי פופולריים ברשתות החברתיות..

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניגרים שנולדו ב-1992
קטגוריה:אמני RCA רקורדס
קטגוריה:אישים שהופיעו ברשימת טיים 100 נקסט
איוואן קליוז'ני

**איוואן וולודימירוביץ' קליוז'ני** (באוקראינית: **Іван Володимирович Калюжний**; נולד ב-21 בינואר 1998 בעיירה דולז'יק שבמחוז חרקוב) הוא כדורגלן אוקראיני, המשחק בעמדת הקשר בקבוצת מטאליסט 1925 מליגת העל האוקראינית ובנבחרת אוקראינה.

## קריירת מועדונים
קליוז'נ גדל במחלקות הנוער של מועדון מטאליסט חרקיב, בגיל 17 עבר לקבוצת הנוער של דינמו קייב. הוא היה שחקן רשום של דינמו קייב עד לסיום עונת 2019/2020, אך לא שותף במשחקי הליגה של הקבוצה. במהלך התקופה הזו הושאל לקבוצות מטאליסט 1925 ורוך לבוב. בפברואר 2021 חתם לחמש שנים בקבוצת אולקסנדריה. באפריל 2022 הושאל לקפלוויק האיסלנדית עד לסוף עונת 2021/2022. לאחר מכן הושאל לקבוצת קרלה בלאסטרס מהודו. בשנת 2023 שב לאוקראינה. שיחק כמה חודשים בקבוצת LNZ צ'רקאסי ואז שב לשורות אולקסנדריה. ב־21 ביוני 2025 חתם בקבוצת מטאליסט 1925.

## קריירה בין-לאומית
קלוז'ני שיחק בנבחרת הנוער ונבחרת הנערים של אוקראינה. שותף לראשונה במשחק הנבחרת ב-11 באוקטובר 2024 – במשחק נגד נבחרת בוסניה והרצגובינה במסגרת במסגרת ליגת האומות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:כדורגלני רוך לבוב
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני מטאליסט 1925
קטגוריה:כדורגלני אולקסנדריה
קטגוריה:כדורגלני קפלוויק
קטגוריה:כדורגלני קרלה בלסטרס
קטגוריה:כדורגלני צ'רקאסי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוקראינה
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1998
גליפולי (פוליה)

**גליפולי** (באיטלקית: **Gallipoli**; ביוונית עתיקה: **Καλλίπολις**, **קליפוליס**, שמשמעותו "עיר יפה") היא עיירה וקומונה בדרום איטליה, בנפת לצ'ה שבמחוז פוליה. בשנת 2014 מנתה אוכלוסייתה 31,862 נפשות, והיא אחת הערים שבהן מדברים בניב היווני גריקו .

## גאוגרפיה
העיר שוכנת לחוף הים היוני, בחוף המערבי של חצי האי סלנטו. העיר גליפולי מחולקת לשני חלקים: העיר החדשה והעיר העתיקה. העיר החדשה כוללת את כל המבנים החדשים ביותר, ובכללם גורד שחקים. העיר העתיקה שוכנת על אי גירני, המחובר ליבשה באמצעות גשר שנבנה ב. העירייה גובלת בקומונות אלציו, גלטונה, מאטינו, סניקולה וטביאנו.

## היסטוריה
לפי אגדה, העיר נוסדה בימי קדם בידי אידומנאוס  מכרתים. פליניוס הזקן מייחס את ייסודה לגאלים משבט הסנונים , אך סביר יותר שמדובר היה בהתיישבות של המספים. גליפולי הייתה עיר ביוון הגדולה ושלטה בשטח נרחב, הכולל את פורטו צ'זאראו  של ימינו. העיר הצטרפה לצד פירוס וטאראנטו למלחמת פירוס נגד הרפובליקה הרומית, ולאחר התבוסה הפכה לקולוניה רומית  (לימים קיבלה מעמד של מוניקיפיום).

בתחילת ימי הביניים נבזזה בפשיטות הוונדלים והגותים. לאחר שהביזנטים שיקמו אותה, חוותה גליפולי תקופה של פריחה כלכלית וחברתית הודות למיקומה הגאוגרפי. מאוחר יותר נמצאה בבעלות האפיפיורים, והייתה למרכז המאבק במסדרי הנזירים היוונים.

ב נכבשה גליפולי בידי הנורמנים, וב־1268 צר עליה שארל הראשון מאנז'ו, ורבים מתושביה נמלטו לאלציו הסמוכה. גליפולי אוכלסה מחדש סביב שנת 1300 תחת שלטון פאודלי של נסיכות טאראנטו שבחסות ממלכת נאפולי. ב־1484 ניסו הוונציאנים לכבוש אותה, אך ללא הצלחה. פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות, החל בבניית הנמל המקומי, שהפך ב לשוק שמן הזית הגדול ביותר בים התיכון.

אחרי איחוד איטליה (1861) גליפולי הייתה לבירת תת-נפה , יחידה מנהלית שבוטלה ברחבי איטליה במהלך ה.

העיר נודעת כמרכז להתכנסויות הקהילה הגאה, והיא מכונה לעיתים בשם "גֵייליפולי".

## ערים תאומות
גליפולי תאומה עם:
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פוליה: ערים
אוגוסט זאואר

פרופסור **אַוּגוּסְט זַאוּאֶר** (בגרמנית: **August Sauer**; 12 באוקטובר 1855 - 17 בספטמבר 1926) היה  אוסטרי ו. נודע בין היתר בשל אסופות היצירות שהוציא לאור, בין היתר מעטם של פרנץ גרילפרצר, פרדיננד ריימונד, אוואלד כריסטיאן פון קלייסט ואדלברט שטיפטר.

## קריירה
זאואר, יליד וינר נוישטאדט, למד פילולוגיה והיסטוריה באוניברסיטת וינה, שם היה לתלמיד של פרנץ ברנטנו,  ו. ב-1877 קיבל דוקטורט תחת הנחייתו של . המשיך את לימודיו בברלין, אצל  ווילהלם שרר. מ-1879 היה לדירקטור של הסימנר לפילולולוגיה גרמנית באוניברסיטת למברג, וב-1883 מונה לפרופסור חבר ללשון וספרות גרמנית באוניברסיטת גראץ. ב-1886 ירש את ג'ייקוב מיינור באוניברסיטת פראג, בה מונה לפרופסור מן המניין בתחום הלשון והספרות הגרמנית, ושם למד אצלו גם פרנץ קפקא. ב-1894 ייסד את כתב העת האקדמי . זאואר שימש כדקאן (1897/98) וכרקטור האוניברסיטה (1907/08) באוניברסיטת פראג. היה הביוגרף של פרדיננד ריימונד. הוציא לאור מכתבים, יצירות ויומנים, בעיקר של משוררים גרמנים מהמאות ה-19-18. 

היה ממייסדי חקר הספרות על פי מוצא, שיטה שפותחה ברוח לאומנית בידי תלמידו, .  התשמש בתיאוריה זו כדי לתקוף סופרים יהודים ממוצא גרמני, מתוך מניע אנטישמי. זאואר, שהתנגד לתפנית זו בשיטה שייסד, תקף אותו על כך, ועל כן כונה בידי אנטישמים "יהודי".

## חיים אישיים
ממוזער |כתובת המוצבת בבית הולדתו של אוגוסט זאואר, שבוינר נוישטאדטנולד לקרל ג'וזף ולג'וספה הופפינגר. ב-1892 נישא למתרגמת והמשוררת , בתו של פרופסור .

זאואר הלך לעולמו ב-1926 בפראג.

## עבודות נבחרות

* *Studien zur Goethe-Philologie* (with Jakob Minor, 1880) – מחקרים פילולוגיים של גתה.
* *Ferdinand Raimund's sämmtliche Werke* (with Karl Glossy; שלושה כרכים, 1881) – אסופת יצירות של פרדיננד ריימונד.
* *Deutsche Litteraturdenkmale des 18. und 19. Jahrhunderts* (with Bernhard Seuffert; מספר כרכים, 1881–1924) – יצירות ספרותיות מונמנטליות של גרמניה במאות ה-8 וה-19.
* *Wiener neudrucke* (11 כרכים, 1883–86) – Vienna reprints.
* *Ewald von Kleist's werke* (3 volumes, 1883) – עבודותיו של אוואלד כריסטיאן פון קלייסט.
* *Gedichte von Gottfried August Bürger* (1884) – שיריו של גוטפריד אוגוסט ברגר .
* Strümer u. Dränger (1885)
* *Grillparzer's sämmtliche Werke* (4th edition, 16 כרכים, 1887) – אסופת יצירות של פרנץ גרילפרצר.
* *Adalbert Stifters sämmtliche Werke* (24 כרכים, 1901–) – מיצירותיו של אדלברט שטיפטר.
* *Gesammelte reden und aufsätze zur geschichte der literatur in Österreich und Deutschland* (1903) – אוסף הרצאות ומאמרים על ההיסטוריה של הספרות באוסטריה ובגרמניה.

## לקריאה נוספת

*Höhne, Steffen (editor) **August Sauer (1855-1926) Ein Intellektueller in Prag zwischen Kultur- und Wissenschaftspolitik** 2011 (בגרמנית) 

## קישורים חיצוניים

       
* אוגוסט זאואר באתר דויטשה ביוגרפי (בגרמנית)

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת קארל בפראג
קטגוריה:חוקרי ספרות
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1855
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1926
דוגמנית עירום

**דוגמנית עירום** (בצרפתית: **La Belle Noiseuse**, בתרגום "עושת הצרות היפה") הוא סרט דרמה משנת 1991 בבימויו של ז'אק ריווט ובכיכובם של מישל פיקולי, ג'יין בירקין ועמנואל ביאר. הסרט, עיבוד לסיפור קצר משנת 1831 ("יצירת המופת הלא ידועה") מאת אונורה דה בלזק, ומתרחש בצרפת של ימינו. הסרט מספר כיצד אמן מפורסם ותיק מקבל מוטיבציה לצאת מפרישה ולצייר ציור אחרון של אישה צעירה ויפה. הסרט זכה בפרס גרנד פרי בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-1991.

## עלילה
אמן צעיר ושאפן, ניקולא, ושותפתו מריאן, עורכים היכרות, דרך סוחר האמנות פורבוס, עם הצייר הקשיש פרנהופר, שאינו פעיל במשך שנים רבות. פרנהופר מתגורר בטירה מפוארת בדרום צרפת עם אשתו הצעירה, ליז. השיחות בניהם בתחילה הן חסרות משמעות עד שפורבוס מציע שפרנהופר אולי ירצה לצייר את מריאן האטרקטיבית. פורבוס מאמין שהיא יכולה להיות מה שפרנהופר צריך כדי להשלים את יצירתו האחרונה, שננטשה לפני עשר שנים כאשר ליז הייתה הדוגמנית שלו. ניקולא מסכים לרעיון, אך מריאן כועסת עליו על שלא שאל אותה קודם לפני שהבטיח לאמן שתדגמן. למרות זאת, היא הולכת לטירה למחרת.

העבודה מתחילה מוקדם בבוקר שלמחרת בסטודיו המבודד של פרנהופר, הכוללת מחקרים מתמשכים בעט ובוהקים על נייר של מריאן בתנוחות שונות, בעודו מנסה ללכוד את ייחודיות גופה. במהלך ימים ארוכים יחד, מערכת היחסים ביניהם משתנה, לפעמים נשארת מרוחקת ולפעמים הופכת לנינוחה יותר. פרנהופר מתקדם לעבודה בשמן על בד, ויום אחד הוא מצייר מחדש ציור לא גמור של ליז. כאשר ליז מתגנבת לסטודיו לילה אחד ורואה אותו, היא זועמת ופגועה מהסמליות. כמושא תשומת ליבו המרוכזת של פרנהופר כל היום, בעיקר בשתיקה, למריאן יש זמן לחשוב מחדש על מערכת היחסים שלה עם ניקולא ומחליטה שהיא כבר לא צריכה אותו.

לבסוף, פרנהופר מסיים את ציורו, אותו קהל הסרט לעולם לא רואה. לאחר השלמתו, התמונה חזקה מדי גם עבור ליז וגם עבור מריאן. פרנהופר מסתיר אותה בגומחה, אותה הוא אוטם בלבנים וטיט, ומצייר במהירות גרסה תמימה שבה פני הדוגמנית אינם נראים. פורבוס מוזמן למסיבה חגיגית, ולאחריה מריאן נפרדת מניקולא.

## שחקנים
* מישל פיקולי – בתפקיד אדואר פרנהופר
* ג'יין בירקין – בתפקיד ליז פרנהופר
* עמנואל ביאר – בתפקיד מריאן
* דייוויד בורסטיין – בתפקיד ניקולס ורטל
* מריאן דניקור – בתפקיד ג'וליאן ורטל, אחותו של ניקולא
* ז'יל ארבונה – בתפקיד פורבוס
* ברנרד דופור – בתפקיד עוזר של הצייר

## ביקורות
הסרט זכה לשבחים מצד המבקרים, ועורר תגובות רבות על צילומי העירום של עמנואל ביאר ועל השימוש האופייני של הבמאי ריווט בזמן ריצה ארוך (כמעט ארבע שעות).

הסרט זכה לדירוג של 100% באתר Rotten Tomatoes, בהתבסס על 29 ביקורות, עם ממוצע משוקלל של 8.08/10. קונצנזוס המבקרים באתר קובע: "יצירת מופת חושנית ומהפנטת.

הבמאי והתסריטאי חגי לוי כתב על הסרט: "'דוגמנית עירום' הוא קולנוע אריר, מרתק, תובעני ומאתגר, שדורש סוג מאוד מסוים של קשב ומוכנות".
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי דרמה צרפתיים
קטגוריה:סרטי 1991