רובה ספנסר

**רובה ספנסר** או בשמו המלא **ספנסר ריפיטינג רייפל** (באנגלית: **Spencer repeating rifle**) היה רובה אשר הומצא בידי כריסטופר ספנסר במחצית השנייה של המאה ה-19. רובה הספנסר היה הרובה הצבאי הראשון בעולם שפעל ככלי נשק עם טעינה חוזרת עם תחמושת אחודה בעלת ממתכת עלי מחובר קליע. למעלה מ־200,000 יחידות יוצרו בארצות הברית בידי חברת "ספנסר ריפיטינג ארמס קומפני" (באנגלית Spencer Repeating Rifle Co) ולאחר מכן על יד חברת "ברנסייד רייפל קומפני" (באנגלית: Burnside Rifle Co). בין השנים 1860–1869. קרבין הספנסר היה גרסה קצרה וקלה יותר, שתוכננה עבור חיל הפרשים. רובה ספנסר אומץ לשירות בצבא האיחוד, במיוחד ביחידות הפרשים, במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, אך לא החליף את רובי המוסקט הנטענים מלוע הקנה.

## מנגנון פעולה
ממוזער|תרשים של רובה הספנסר המציג את המחסנית הממוקמת בקת הנשק. הרובה עושה שימוש בבלוק נופל (F) המחובר למנשא (E). באיור 1 נראה הבלוק במצב מורם. כוחות הירי נבלמים על ידי גוף הנשק בחלקו האחורי של הבלוק
ממוזער|רובה ספנסר מצולם כאשר בית הבליעה פתוח
רובה ספנסר עושה שימוש בבלוק נופל המשמש כסדן. הבלוק מותקן בתוך מנשא, הפעלת ידית הטעינה גורמת לבלוק לרדת כלפי מטה. כאשר הבלוק משתחרר מגוף הנשק, המנשא “מתגלגל” מטה, פולט תרמיל ריק מן בית הבליעה ואוסף כדור חדש מן המחסנית הצינורית הממוקמת בקת הרובה. סגירת ידית המנוף מכניסה את הכדור לבית הבליעה, ולאחר מכן הבלוק עולה אנכית וסוגר את בית הבליעה. פטיש הירי של רובה הספנסר מחייב דריכה ידנית לאחר כל מחזור טעינה. כוחות הירי נבלמים על ידי גוף הנשק בחלקו האחורי של הבלוק. בתחילה יוצר הספנסר בתצורת קרבין, שנועדה לתחמושת סנטרפייר 56-56 Spencer והיו זמינות גם בגרסאות .56-52, .56-50 קוטר הקליע בפועל היה 0.52 אינץ' (כ־13 מ"מ). התרמילים נטענו ב־45 גריין (2.9 גרם) אבק שרפה. המחסנית הצינורית של הספנסר מכילה שבעה כדורים. במקור הכילה תשעה כדורים, אך מספרם הופחת כדי לצמצם את מסת התחמושת במחסנית ואת הסיכון שתנועת הכדורים במחסנית תגרום לפליטה בלתי מכוונת במקרה שהנשק ייפול על הקת, או אף כתוצאה מן הרתע. מילוי המחסנית מתבצע באמצעות סיבוב קצה המחסנית המעוצב כידית כרבע סיבוב, ולאחר מכן שליפת צינור המחסנית ומכלול הקפיץ מלוחית הקת. ניתן להטעין את הכדורים אחד־אחד, אולם במהלך הזמן פותחה קופסת תחמושת שהכילה שישה, עשרה או שלושה־עשר צינורות, שכל אחד מהם כלל שבע מחסניות. צינורות אלה אפשרו ריקון מהיר של התחמושת אל תוך צינור המחסנית.

## היסטורית שימוש
כאשר רובה הספנסר הוצע לצבא האיחוד זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית, הועלה החשש כי חיילים יבזבזו תחמושת עקב קצב הירי המהיר האפשרי ברובים בעלי מנגנון טעינה חוזרת, ולכן סירבה להעניק חוזה ממשלתי לכלי נשק מסוג זה. עם זאת, היא עודדה שימוש בקרבינים נטענים מאחור, אשר בדומה לרוב כלי הירייה בני התקופה היו בעלי מנגנון ירייה בודדת, אך נטענו מהר יותר מרובי מוסקט הפועלים בשיטת כיפת ההצתה, וכן היו קצרים יותר מרובי מוסקט ולכן התאימו במיוחד ללחימה רכובה.

באופן יסודי יותר, חששו גורמי החימוש כי מערך האספקה של צבא האיחוד לא יוכל לספק כמויות תחמושת מספקות לחיילים בשדה הקרב, שכן כבר אז התקשו לספק תחמושת לצבאות שמנו עשרות אלפי חיילים ופעלו במרחקים גדולים ממרכזי האספקה. כלי ירייה המסוגל לירות בקצב הגבוה פי כמה היה מחייב הרחבה משמעותית של מערך האספקה ומטיל עומס כבד על מסילות הברזל, וכן מצריך אלפי פרדות, עגלות ויחידות אבטחה נוספות לשיירות האספקה. גם עלותו ליחידה שהייתה גבוהה פי כמה מזו של רובה מוסקט ספרינגפילד מודל 1861 היוותה מכשול משמעותי. ואולם זמן קצר לאחר קרב גטיסברג ביולי 1863 הצליח כריסטופר ספנסר לקבל פגישה עם הנשיא אברהם לינקולן, אשר הזמין אותו להדגמת ירי על מדשאת הבית הלבן. לינקולן התרשם עמוקות מן הנשק והורה ללאמצו לשימוש הצבא. רובה החוזר ספנסר אומץ תחילה בידי צי ארצות הברית ובהמשך גם בידי צבא ארצות הברית. הוא שימש במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית והפך לנשק פופולרי. כוחות הקונפדרציה הצליחו לעיתים ללכוד רובים ותחמושתם, אולם בשל מחסור חמור בנחושת לא היו מסוגלים לייצר תרמילים מתאימים, ולכן השימוש שלהם בנשק זה היה מוגבל. עם התקדמות המלחמה צוידו ברובי ספנסר רגימנטים רבים של פרשים וחיל רגלים רכוב של צבא האיחוד, והם העניקו יתרון משמעותי בעוצמת האש מול כוחות הקונפדרציית המדינות של אמריקה.

רובה הספנסר הוכיח אמינות גבוהה בתנאי קרב, עם קצב אש מעשי העולה על 20 יריות בדקה. בהשוואה לרובים נטענים מן הלוע, שקצב האש שלהם עמד על 2 עד 3 יריות בדקה בלבד, היה בכך יתרון טקטי משמעותי. עם זאת, טרם פותחו שיטות לחימה יעילות לניצול מלא של קצב האש הגבוה. גם מערך האספקה לא היה ערוך להובלת כמויות התחמושת הנוספות. מבקרי הנשק טענו עוד כי כמות העשן שנוצרה בעת הירי הקשתה על זיהוי האויב, שכן אף עשן הירי של רובים נטענים מן הלוע היה מסוגל לעוור רגימנטים ואף דיוויזיות שלמות כאילו עמדו בערפל סמיך, במיוחד בימים חסרי רוח. אחד מיתרונותיו של הספנסר היה בכך שתחמושתו הייתה אטומה למים ועמידה במיוחד, ויכלה לעמוד בטלטולים המתמשכים של אחסון ממושך במהלך מסעות. לפי עדויות התקופה, תחמושת הנייר והפשתן של רובה שארפס  שנישאה בעגלות האספקה נמצאה לעיתים בלתי שמישה לאחר אחסון ממושך, בעוד שתחמושת הספנסר לא סבלה מבעיה זו בזכות טכנולוגיית התרמילים המתכתיים. בשנת 1867 המליץ בריגדיר גנרל ג'יימס פ. רסלינג ממחלקת האפסנאות כי חיל הפרשים יעשה שימוש בלעדי בקרבין במאבק נגד פשיטות לוחמים אינדיאנים רכובים, לאחר שסיים סיור בן שנה בטריטוריות המערביות החדשות.

לאחר סיום מלחמת האזרחים ניסתה חברת ספנסר לשווק את הרובה לציבור האזרחי, בעיקר לציידים ומתיישבים במערב. אף על פי שהרובה היה אמין, מדויק ובעל קצב אש גבוה, הוא לא הפך להצלחה מסחרית רחבת היקף בשוק האזרחי, בין היתר בשל תחרות גוברת מצד יצרנים אחרים כמו וינצ'סטר ומרלין שהציעו מנגנונים יעילים יותר, ותחמושת שהייתה זולה ונפוצה יותר. החברה נקלעה לקשיים כלכליים וב־1869 נרכשה על ידי חברת וינצ'סטר, שמיהרה לגנוז את קו הייצור ולהתמקד בקידום הדגמים שלה ששילבו תחמושת חזקה יותר ומחסנית קדמית עם טעינה צידית נוחה. למרות הכישלון המסחרי היחסי, רובה ספנסר נותר כסמל מוכר בתרבות האמריקנית בשל הקשר ההדוק שלו למלחמת האזרחים ולמערב הפרוע. בעשרות סרטי קולנוע מהז'אנר של המערבון, במיוחד בשנות ה־40 וה־50 של המאה ה־20, הופיעו רובים הדומים לספנסר או מוצגים ככאלו, בין אם לשם דיוק היסטורי ובין אם כהתייחסות לסמל טכנולוגי של קידמה צבאית־אמריקנית.

קרביני ספנסר רבים נמכרו כעודפים צבא לצרפת, שם נעשה בהם שימוש במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870. אף שחברת ספנסר חדלה לפעול בשנת 1869, ייצור התחמושת בארצות הברית נמשך עד שנות ה-20 של המאה ה-20. מאוחר יותר הוסבו רובים וקרבינים רבים לשימוש בתחמושת סנטרפייר.

בנוסף לשימוש בארצות הברית צבא ארגנטינה רכש בין השנים 1865–1869 חמש מאות קרבינים, אשר סופקו לחיל הפרשים הארגנטינאי. בשנים 1870 1871 אימץ חיל הפרשים של צ'ילה את הרובים, שינוי שהגדיל באופן משמעותי את הפער הצבאי מול צבאות שבטים ילידים.

## לקריאה נוספת

* Martin Pegler Winchester Lever-Action Rifles (Weapon, 42) Osprey Publishing 2015 
* Gun Digest and Recoil Editors Lever-Actions: A Tribute to the All-American Rifle Gun Digest Books 2024 
* Joseph G. BilbyA Revolution in Arms: A History of the First Repeating Rifles Westholme, 2006 
* Richard C. Rattenbury A Legacy in Arms: American Firearm Manufacture, Design, and Artistry, 1800–1900 University of Oklahoma Press, 2014 


## קישורים חיצוניים

* Jerry Lee The Lever-Action Rifle: An American Classic May 9, 2011 אתר American rifleman נקרא ביוני 2025
* Elwood Shelton Enduring Legend: Evolution of the Lever-Action Rifle September 25, 2020 נקרא ביוני 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:אמצעי לחימה במלחמת האזרחים האמריקנית