open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
גואנטנמו

**גואנטנמו** (בספרדית: **Guantánamo**) היא עיר ובירת מחוז גואנטנמו  בקובה.

בעיר מתגוררים כ-244,603 תושבים נכון ל-2004, המתפרנסים בעיקר מתעשיות הסוכר והכותנה.

העיר גואנטנמו, המכונה גם "גיטמו" (Gitmo), הוקמה בשנת 1819 במרחב ההררי השוכן בין הנחלים גואסו (Guaso), באנו (Bano) וחאיבו (Jaibo).

את העיר משרת הנמל קאימנרה (Caimanera) ונמל תעופה בשם מריאנה גראחאלס (Mariana Grajales), במרחק 16 קילומטרים מהעיר עצמה. העיר מחוברת לרשת הרכבות של קובה.

במרחק 15 קילומטרים מהעיר שוכן בסיס הצי האמריקני במפרץ גואנטנמו.

המקום פורסם בעולם גם על ידי השיר הפופולרי **גואנטנמרה** (Guantanamera, כלומר "בת-גואנטנמו").

בבסיס הצי האמריקני נמצא גם מתקן המעצר גואנטנמו שהחל לפעול לאחר פיגועי 11 בספטמבר. ב-22 בינואר 2009 הוציא נשיא ארצות הברית ברק אובמה צו המורה על סגירת מתקן המעצר.

## ראו גם
* תיקון פלאט

## קישורים חיצוניים

* אתר עירית גואנטנמו 
* אתר העיר גואנטנמו 
* 

קטגוריה:קובה: ערים
קטגוריה:קובה: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1797
1583

## אירועים

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### שנת 1583 לפי הלוח היוליאני

|}

## קישורים חיצוניים
1563

## אירועים
* ההוגנוטים מקימים את שארלפורט, המושבה האירופאית הראשונה במה שלימים תהיה דרום קרוליינה

## נולדו
* יאן פיטרסזון סוולינק, מלחין הולנדי (נפטר ב-1621)
* לופה דה וגה, מחזאי ספרדי (נפטר ב-1635)

## נפטרו

* פייטרו הקדוש מוורמיגלי, שנשרף ככופר לאחר מותו (נולד  1500)

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
ז'ורז' קורטלין

שמאל|ממוזער|200px|ז'ורז' קורטלין

**ז'ורז' קורטלין** (בצרפתית: **Georges Courteline**; 25 ביוני 1858 – 25 ביוני 1929) היה מחזאי וסופר צרפתי.

## קורות חייו
ז'ורז' מואנו, שהיה בנו של הסופר ההומוריסטי ז'ול מואנו (Jules Moinaux, בשמו האמיתי ז'וזף מואנו
Joseph Moineaux) נולד ב-1858 בעיר טור שבמחוז אנדר ולואר בצרפת
גדל בטור בבית סביו, ובגיל חמש הוריו הביאו אותו לפריז. בימי הקיץ שהתה המשפחה בווילה ברובע מונמארטר ברחוב פונטנל, אחר כך ברחוב שבלייה דה-לה-באר. את הבית הזה נהגו פקוד כל המי ומי של התיאטרון מימי האימפריה השנייה, מה שהשאיר לסופר זיכרון בלתי נשכח 
ב- 1871 נשלח ללמוד בקולג' של העיר מו שממזרח לפריז ולמד שם עד 1876. נשלח לשרת בחיל הפרשים הצרפתי ואחר כך השיג משרה של עובד מדינה במשרד הפנים שבו עבד במשך ארבע עשרה שנה. התעניין בשירה וכתב מאמרים על השירה הצרפתית, והחל ב- 1881 להשתמש בשם העט קורטלין.

בשנות ה-90 של המאה ה-19 החל לכתוב מחזות שהוצגו בתיאטראות של מונמארטר (הרובע של פריז שבו התגורר). ב- 1899 זכה באות לגיון הכבוד הצרפתי, וב- 1926 נבחר לאקדמית גונקור.

קורטלין מת בפריז ביום הולדתו ה-71 ונקבר בבית העלמין פר לשז בפריז.

קורטלין נחשב למחבר סאטירי המתאר באופן יוצא מגדר הרגיל את ההרגלים הרעים של תקופתו. הוא מיטיב לתאר את דמויותיו המתייחסות למעמד חברתי מסוים: השופט, השוטר, הבורגני או הקמצן. הוא שם בפיהם דיאלוגים קומיים שבהם באה על ביטויה הטיפשות שבתחבולות ובקנוניות של חיי יום - יום.

## יצירותיו החשובות

שירותו הצבאי משתקף בקומדיה **עליצות גדוד הפרשים** (1886) שבה הוא שם ללעג את חיי הצבא. ב-1893 פרסם את ספרו **האדונים הפקידונים** שבו תקף את הבירוקרטיה מתוך ניסיונו כעובד מדינה. באותה שנה פרסם את הנובלה **בובורוש**, שעובדה אחר כך לתיאטרון, שבה שם לו למטרה את הבורגנות הזעירה. ב-1899 - 1900 כתב את המחזות **הקומיסר הוא ילד טוב** ו- **השוטר חסר הרחמים** שבהם הוא מגנה את הטיפשות ואת הרשעות של המשטרה הצרפתית. אחדות מן הקומדיות שלו עובדו לקולנוע.

## הנצחה
*1930 - שדרה ומכללה נקראו על שמו בהרובע השנים-עשר של פריז. קיים באותו הרובע גם כיכר קטנה שבה הוצבה פרוטומה של הסופר
*תחנת המטרו פיקפוס ברובע ה-12 בפריז נקראת גם בשם המשנה "קורטלין".  
*בעיר הולדתו, טור, נקרא רחוב על שמו  ועל הבית מס. 49 שבו התגורר הונחה לוחית זיכרון. 
*אחד הבניינים של התיכון אנרי מואסן שבו למד נושא את שמו.  
*רחוב בוילרבאן נקרא על  שמו

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1858
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1929
לינדה המילטון

**לינדה קרול המילטון** (באנגלית: **Linda Carroll Hamilton**; נולדה ב-26 בספטמבר 1956 במרילנד, ארצות הברית) היא שחקנית אמריקאית.

## ביוגרפיה
המילטון נולדה וגדלה בסולסברי, מרילנד. כשהייתה בת חמש, נהרג אביה בתאונת דרכים. אמה התחתנה מחדש. ללינדה שלושה אחים – אחות גדולה, אחות תאומה זהה ואח צעיר.

המילטון החלה לשחק בגיל צעיר, בעיקר בתיאטרון. בגיל 20 עברה לניו יורק והחלה ללמוד בבית-ספר למשחק. בסוף שנות השבעים עברה ללוס אנג'לס ופצחה בקריירה טלוויזיונית וקולנועית.

פריצת הדרך בקריירה שלה אירעה ב-1984 כאשר קיבלה את תפקיד שרה קונור בסרטו שובר הקופות של ג'יימס קמרון "שליחות קטלנית". בשנת 1991 חזרה לגלם את דמותה של שרה קונור בסרט ההמשך "שליחות קטלנית 2: יום הדין". הסרט נחל הצלחה קופתית מרשימה. בשנת 2019 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט ההמשך הבא "שליחות קטלנית: גורל אפל".
ימין|ממוזער|249x249 פיקסלים|המילטון בשנת 1997
ב-1987 קיבלה את התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "היפה והחיה בניו יורק". על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס אמי ולשני פרסי גלובוס הזהב.

כמו כן שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הדרמה "חיים נפרדים" מ-1995 ובסרט האסונות "פסגת דנטה" מ-1997. גם בדרמה הטלוויזיונית "מצילים: סיפורי אומץ: שתי משפחות" לצד מייקל רפפורט מ-1998.

בשנת 2014 החלה לשחק בעונה השנייה של סדרת המדע הבדיוני "התנגדות", בתפקיד דמותה של פילאר מקלוואי. 

בשנת 2021 החלה לשחק בסדרת המדע הבדיוני "תושב חוץ" בכיכובו של אלן טיודיק.  

בשנת 2025 שיחקה את הדמות של ד"ר קיי בעונה ה-5 של הסדרה "דברים מוזרים" מבית נטפליקס.

## חיים אישיים
נישואיה הראשונים של המילטון היו לשחקן ברוס אבוט מ-1982 עד 1989. לזוג נולד בן בשם דלטון ב-1989. נישואיה השניים היו לבמאי הקולנוע ג'יימס קמרון מ-1997 עד 1999. לזוג בת בשם ג'וזפין שנולדה ב-1993. הם התגרשו לאחר שהמילטון גילתה שקמרון מנהל רומן עם השחקנית סוזי איימיס במהלך צילומי הסרט טיטניק.

בשנים האחרונות, המילטון החלה לדבר בפומבי על ההפרעה הדו-קוטבית ממנה היא סובלת, בתקווה לעורר מודעות לנושא.

אחותה התאומה של המילטון, לסלי, שגם שיחקה בסצנה בסרט "שליחות קטלנית 2" נפטרה בשנת 2020.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מתמודדים עם מגבלה נפשית: אמריקאים
קטגוריה:זוכות פרס סאטורן לשחקנית ראשית בקולנוע
קטגוריה:בוגרי מכללת וושינגטון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1956
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
טיסת הפניקס

**טיסת הפניקס** (באנגלית: **Flight of the Phoenix**) הוא סרט מתח משנת 2004, אשר בוים על ידי ג'ון מור ונכתב על ידי סקוט פרנק ואדוארד בורנס. הסרט מבוסס על ספרו של אלסטון טרבור והוא גרסה מחודשת של סרט משנת 1965 בעל אותו שם. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית, ב-17 בדצמבר 2004.

## עלילה
קבוצה של כעשרה עובדים של חברת נפט עוזבים את עבודתם לאחר שהחברה נסגרת, ועולים על מטוס מטען פרטי אשר הגיע לקחת אותם. במהלך הטיסה מעל מדבר במונגוליה, סופת חול גורמת לנחיתת אונס של המטוס.

כאשר המטוס נעצר בלב המדבר הסוער, מתגלה כי שניים מבין הנוסעים נהרגו. הניצולים מוצאים עצמם בלב מדבר אשר תנאי הסביבה בו אכזריים ובקרבת שודדי מדבר. האמצעים לרשותם דלים, אין באפשרותם ליצור קשר לבקשת עזרה, והמים שברשותם מעטים. בשלב זה מתחיל מאבק ההישרדות.

אדם זר אשר היה במטוס כטרמפ מציע לבנות מטוס קטן מהריסות המטוס המרוסק. לאחר ויכוחים רבים בין הנוסעים לגבי היתכנות התוכנית, מוסכם לבצע אותה, ובתדרוכו של הזר הם מתחילים בבניית המטוס.

לאחר שבועות רבים וקשים ורק מצליחים הניצולים לבנות את המטוס. לצערם לאחר סוף הבניה סופת חול נוספת מכסה את המטוס, ומשימתם החדשה היא להוציא את המטוס מתוך החול. לאחר מאמצים מצליחים הניצולים במשימה וזו, ומתחילים בהכנות לטיסה.

לאחר קשיים בהפעלת המטוס ותחת מתקפת שודדי מדבר, עובדי חברת הנפט ממריאים מהמדבר הסוער וטסים לביתם.

הסרט מזכיר במידת מה את סיפורם של ניצולי המפציץ Lady Be Good, אשר התרסק בלוב ב-1943.

## צוות שחקנים
***[[דניס קווייד]]** - קפטן פרנק טאונס
***[[טייריס גיבסון]]** - A.J.
***[[ג'ובני ריביסי]]** - אליוט
***[[מירנדה אוטו]]** - קלי ג'ונסון
***טוני קוראן** - אלכס רודני
***קירק ג'ונס** - ג'רמי
***ג'ייקוב ורגאס** - סמי
***[[יו לורי]]** - איאן
***סקוט מייקל קמפבל** - ג'יימס
***[[ג'ארד פדלסקי]]** - ג'ון
***פול דיטצ'פיילד** - ד"ר גרבר
***בוב בראון** - קייל

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי תעופה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים שמתרחשים במטוס
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים בריטיים
פרדריק רוסיף

[ממוזער|קבר פרדריק רוסיף ב[בית הקברות מונפרנאס]]
**פרדריק רוסיף** (בצרפתית: **Frédéric Rossif**; 16 בפברואר 1922 – 18 באפריל 1990) היה במאי קולנוע צרפתי. ביים מספר סרטים דוקומנטריים, שעסקו בעיקר בחיות ואירועים היסטוריים, לעיתים קרובות הוא השתמש במוזיקה של ואנגליס או ביצירות מקוריות של מוריס ז'אר.

## קורות חייו
נולד בצטיניה, מונטנגרו, ונמלט ליוון במשך מלחמת העולם השנייה, אחרי המלחמה עשה דרכו לצרפת.

ב-1970, הוא הפיק את סרטו הלא דוקומנטרי היחיד, Aussi loin que l'amour, סלבדור דאלי השתתף בסרט כשחקן.

ב-1963, סרטו Mourir a Madrid, על מלחמת האזרחים הספרדית, היה מועמד לפרס אוסקר עבור הסרט הדוקמנטרי הטוב ביותר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:במאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1922
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1990
קרויצברג

**קרויצברג** (בגרמנית: **Kreuzberg**; "הר הצלב") הוא רובע במערב ברלין, גרמניה. בשנת 2001, במסגרת רפורמת הרבעים, אוחדה קרויצברג למחוז מוניציפלי אחד עם שכונת פרידריכסהיין הצמודה, והמחוז המאוחד נקרא באופן רשמי **פרידריכסהיין-קרויצברג**, אך בפי התושבים והמבקרים נשמרת ההבחנה בין שני הרבעים. הברלינאים מבדילים בין שני חלקיה של קרויצברג לפי מספרי המיקוד הישנים: החלק קרויצברג 61, הגדול יותר, וקרויצברג 36 (הקרוי גם SO36), הקטן יותר אך המוכר יותר. בזמן שגרמניה המזרחית הייתה קיימת, הייתה קרויצברג 36 מוקפת משלושה כיוונים בחומת ברלין ונוצרה בה אווירה אלטרנטיבית.

הרובע גובל בפרידריכסהיין (Friedrichshain) במזרח, במיטה (Mitte) בצפון ובמערב, בטמפלהוף (Tempelhof) בדרום-מערב, בטירגארטן (Tiergarten) במערב, ובנויקלן (Neukölln) בדרום. בכיוון מזרח-מערב חוצים אותו קווי הרכבת התחתית U1 בצפונו ו-U7 בדרומו, וכן הקווים U6 ו-U8 בכיוון צפון-דרום.

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|250px|גשר תילן (Thielenbrücke) מעל [תעלה|תעלת לאנדווֶר]]
הרובע נוצר בשנת 1920 מאיחוד של האזורים טמפלהופר פורשטאדט (Tempelhofer Vorstadt - פרוור טמפלהוף), דרום פרידריכשטאדט (Friedrichstadt) וחלק מלואיזנשטאדט (Luisenstadt). בזמן מלחמת העולם השנייה שרדו החלקים טמפלהופר פורשטאדט ולואיזנשטאדט ללא פגע. בפברואר 1945 נהרס לגמרי בהפצצות בעלות הברית האזור של הלשס טור (Hallesches Tor - שער האלה), פרינצנשטרסה (Prinzenstraße) ורחוב קוך (Kochstraße) והוא נבנה בצורה מודרנית לאחר המלחמה.

שם הרובע ניתן לו בספטמבר 1921, על שם גבעת קרויצברג - גבעה קטנה בפארק ויקטוריה (Viktoriapark), בדרום מערב השכונה.

הרובע מפורסם בעיקר בגלל ההיסטוריה המרגשת של החלק המזרחי של רובע קרויצברג 36, שהיה מוקף בגבול משלושה עברים ונודעה בשנות ה-70 וה-80 כמרכז החיים האלטרנטיביים והפלישה לבתים (סקווטים). היום חלק זה של הרובע הוא אחד העניים בברלין. החלק קרויצברג 61 הוא עשיר בהרבה, בעיקר האזור ליד רחוב ברגמן (Bergmanstraße) וגנייזנאו (Gneisenaustraße).

## אוכלוסייה ואופי
שמאל|ממוזער|250px|רחוב גלוגאו פינת רייכנברג
כמעט שליש מ-160 אלף תושבי הרובע הם מהגרים, בעיקר טורקים, המתגוררים בעיקר בקרויצברג 36. חלק מרכזי מהאוכלוסייה ברובע הוא מוסלמי. אתר מוסלמי מרכזי בשכונה, לדוגמה, הוא מסגד עומר בן אל-ח'טאב.

ב-1987 ובמשך כמה שנים רצופות היו בקרויצברג 36 מהומות בקשר לאירועי אחד במאי, שכללו עימותים עם שוטרים. מאז שנת 2005 שככו המהומות באופן משמעותי והן יותר צעדות עם סממני שמאל אידאולוגי וקומוניסטיים ופחות אירועי אלימות.

איחוד גרמניה ונפילת החומה הפך את קרויצברג מרובע בקצה העיר ליד החומה לרובע במרכז בירת גרמניה ועובדה זו משכה חברות רבות לרובע, במיוחד לאורך נהר השפרה וליד גשר אוברבאום (Oberbaumbrücke). היום נחשב הרובע לצעיר מאוד ואטרקטיבית בקרב צעירים וסטודנטים במיוחד, יחד עם פרנצלאואר ברג ופרידריכסהיין. מרכז קרויצברג 36 נמצא באורניינשטראסה (Oranienstraße - רחוב בית אורנז') ובו בתי קפה ומועדונים רבים (ידוע במיוחד הוא המועדון SO36) ומרכז קרויצברג 61 נמצא ברחוב ברגמן (Bergmannstraße) האופנתי.

בקרויצברג מספר אתרי תיירות, המוכרים שמביניהם: המוזיאון היהודי בברלין בתכנון דניאל ליבסקינד; פארק ויקטוריה; אורניינשטראסה (Oranienstraße), בתי הקפה והמועדונים שלו; פארק גרליץ (Görlitzer Park); רחוב ברגמן (Bergmannstraße) ובתי הקפה שבו; תחנת המעבר בחומת ברלין צ'קפוינט צ'ארלי; וכן תעלת לאנדוור (Landwehrkanal) והגדה ע"ש פאול לינקה (Paul-Lincke-Ufer).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ברלין: שכונות
1641

__TOC__

## אירועים

## נולדו

## נפטרו
* אנתוני ואן דייק, צייר פלמי (נולד ב-1599)

## לוח שנה

### שנת 1641 לפי הלוח היוליאני

|}

*1641 באמנות
*1641 בתרבות
## קישורים חיצוניים
תנועת ציונות דתית ריאלית

**ציונות דתית ריאלית** (צד"ר) היא תנועה דתית ופוליטית המורכבת מציונים דתיים צעירים מהשמאל הציוני בישראל, אשר הוקמה במאי 2003. כיום התנועה אינה פעילה. בשנים האחרונות היא לא הגישה דו"חות לרשם העמותות.

## מצע
על פי מצע התנועה, צד"ר שואפת להחזיר לציונות הדתית את מעמדה כגוף מרכזי ומוביל, המקשר בין כל חלקי העם, וחבריה "רואים את האתגר המרכזי של הציונות הדתית בבניית חיי תורה ומצוות על קרקע המציאות בישראל, במקביל להשתלבות מלאה בחברה הישראלית."
לטענת התנועה, בשנים האחרונות התרכז השיח בציבור הציוני-דתי ומנהיגיו בחזון ארץ ישראל השלמה, תוך הזנחת הדיון בשאלות ערכיות, דתיות וחברתיות הנוגעות לעתיד מדינת ישראל והעם היהודי.

התנועה תמכה בתוכנית ההתנתקות ותומכת בפינוי עתידי של חלק מההתנחלויות ביהודה ושומרון, מתוך גישה לפיה ללא פינוי יישובים לא יהיה ניתן להגיע להסדר מדיני וכן לשמור על הצביון היהודי של מדינת ישראל.

התנועה מעוניינת ליצור שיח בתוך החברה הציונית-דתית בתחומים שונים, כגון היחס בין הדת למדינה ומוסדותיה, תופעת החילון בחברה הדתית, הלכה ומסורת בעידן המודרני, מעמד האישה ביהדות, יחסי דתיים וחילונים, מעמד השבת במדינה, צדק חברתי, חינוך ציוני-דתי ועוד.

## פעולות עיקריות
* במאי 2003 פרסמה התנועה עצומה בעיתון "הארץ", הקוראת לציבור הציוני הדתי ולמנהיגיו 'להתפכח מחלום ארץ ישראל השלמה', להכיר ב'נחיצות הוויתור על שטחים ביש"ע' ולחזור ולהתמקד בטיפול בבעיות הבוערות שעל סדר יומה של הציונות הדתית ושל הציבור בישראל. בעקבות העצומה זכתה התנועה לסיקור תקשורתי נרחב.
* באוקטובר 2004, עמדה התנועה מאחורי עצומת שמונים רבנים מתוך הציונות הדתית, אשר יצאו כנגד פסק סירוב הפקודה לחיילי צה"ל, שניתן על ידי רבנים רבים ובולטים בציבור הדתי.
* התנועה יזמה וסייעה בהקמת פורום "יום פקודה" ובהפצת עצומת הפורום עליה חתמו אלפי חיילים בסדיר ובמילואים, אשר הצהירו כי ימלאו את פקודת פינוי היישובים ללא קשר לעמדתם הפוליטית.
* התנועה הוציאה בעבר עלון פרשת שבוע בשם "במחשבה תחילה" שהופץ בכל רחבי הארץ. העלון הופיע ב-10 גליונות, אחת לכמה שבתות, וכלל דבר תורה ברוח עמדות התנועה, ריאיון עם אישיות בולטת בציבור הדתי או הכללי, וכן מאמרי עמדה.
* במהלך החודשים שקדמו ליישום תוכנית ההתנתקות מחבל עזה ועד לתקופה בה הוחל ביישום התוכנית, יצאה התנועה בקמפיין תחת הכותרת "יש ציונות אחרי ההתנתקות". התנועה פרסמה מודעות בעיתונות הכתובה ובכל רחבי הארץ. התנועה יצאה למסע כחול לבן בשיתוף עם תנועת "המפקד הלאומי" ותנועות אחרות, וסייעה בחלוקות סרטים כחולים-לבנים בצמתים ברחבי הארץ וחומר הסברה לתמיכה ביישום התוכנית. במקביל לפעילויות אלו חברי התנועה החלו בפעילות סיוע לתושבי גוש קטיף וסייעו בהעברת חממות מהגוש לאזור מבקיעים.
*ביולי 2009 קיימה התנועה "ערב התעוררות ולימוד" ברמת גן, בעקבות דבריו של הרב יהושע שפירא אשר כינה חלקים בציבור הדתי לאומי בשם "נאו-רפורמים".

## קישורים חיצוניים
* אודות תנועת ציונות דתית ריאלית, באתר התנועה (לא פעיל), בארכיון האינטרנט
*

## הערות שוליים

ציונות דתית ריאלית
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:ארגונים החברים בפורום תג מאיר
קפסאיצין

שמאל|ממוזער|250px|מולקולת קפסאיצין בתלת-ממד
שמאל|ממוזער|250px|מבנה מולקולת הקפסאיצין 8-Methyl-N-vanillyl-trans-6-nonenamide
**קפסאיצין** (באנגלית: **Capsaicin**) הוא תרכובת אורגנית שומנית האחראית לחריפות של פלפלת הצ'ילי ומינים אחרים של פלפלת. צמחי הפלפלת פיתחו את הקפסאיצין כאמצעי הגנה על זרעיהן העדינים מפני חיות בעלות שיניים, לכן התרכובת מרוכזת על וסביב זרעי הצ'ילי. הניזונים העיקריים מפלפל הצ'ילי הם עופות מכיוון שאינם בעלי שיניים ולא פוגעים בזרעים.

החומר נספג דרך רקמות ריריות ואחראי לטעם החריף של מאכלים כמו פלפל צ'ילי, אך הוא **אינו** החומר הגורם לטעמו החריף של פלפל שחור (ראו פיפרין). כמו כן, הוא המרכיב הפעיל בתרסיס פלפל.

## תכונות החומר
*נוסחה מולקולרית: C18H27NO3
*מסה מולרית: 305.41 גרם למול
*טמפרטורת התכה: 65-62 מעלות צלזיוס
* CAS: 404-86-4

## שימוש רפואי
מבחינה ביולוגית, פעולתו היא גירוי של עצבים לירי מתמשך של אות כאב "חם". הקפסאיצין גורם לחדירות מוגברת של קרום תא העצב לקטיונים של נתרן ואשלגן וכך להעברת אות זהה לזה המועבר בגירוי התא על ידי חום. גירוי זה משפיע בעיקר על יונקים, לרבות האדם. מאידך, ניתן להשתמש בו גם לשיכוך כאבים, על ידי אלחוש זמני מוקדם ומשיחת המקום הפגוע בקפסאיצין. לאחר פעולה זו המרווחים הפוסט-סינפטיים מתרוקנים ממוליכים עצביים לתקופה של עד מספר ימים, בתקופה זו אין כלל תחושה באזור. טכניקה זו משמשת לטיפול בנפגעי כוויות קשים בתקופת ההחלמה הראשונית ובדלקות מפרקים מסוימות.

## ראו גם
*סולם סקוביל

## קישורים חיצוניים

* יורם שורק, למה הסחוג שורף פעמיים?, במדור "דברים שיורמים יודעים", באתר ארכיון האינטרנט, (במקור, מאתר "nana10"), 7 במאי 2006
* 

קטגוריה:תרכובות ביוכימיות
קטגוריה:אלקלואידים
קטגוריה:חריפות
קטגוריה:חומרי טעם וריח
דרך מדינת קליפורניה מספר 1

שמאל|ממוזער|200px|חלק מהכביש
**דרך מספר 1** (באנגלית: **State Route 1**) בקליפורניה היא כביש שאורכו 1,056 קילומטרים המחבר בין לגט (אנ') בצפון לדנה פוינט (אנ') בדרום. הכביש עובר לאורך חלק נכבד מחוף האוקיינוס השקט של מדינת קליפורניה, שנחשב בעיני רבים לאחד מן החופים היפים בעולם. הכביש נפתח בשנת 1934.

## תיאור הכביש
לאורכו של הכביש מספר גדול של נקודות תיירות. כאשר נוסעים על הכביש מצפון לדרום, עוברים בגשר שער הזהב לפני שמגיעים לסן פרנסיסקו. לאחר מכן הכביש מתפתל בקטע מסוכן המוכר כ"מגלשת השטן", שם הכביש נמצא בסכנה תמידית של הישטפות אל הים, ונסגר בעבר מספר פעמים, לתקופות של כמה חודשים, לאחר שנזק נגרם לתשתית בעקבות חלחול גשמים. נבנתה מנהרה שעוקפת את האזור המסוכן ונפתחה ב-2013.

הכביש ממשיך ועובר במפרץ חצי הירח , לא רחוק משם ישנו מגדלור עתיק שנמצא בשמורת הטבע פיג'ן פוינט. דרומה יותר הכביש עובר ליד שמורת טבע אניו נואבו ובהמשך מגיע הכביש למפרץ מונטריי ועובר דרך העיירות סנטה קרוז(שבה נמצאת אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז) וקפיטולה, יער ניסאן(אנ'), נמל מוס לנדינג ולידו שמורה ימית בשם אלקהורן, ולאחר מכן ליד העיירה מונטריי שנמצאת בצד הדרומי של מפרץ מונטריי. הכביש ממשיך בין העיירות מונטריי וכרמל שביניהן נמצא אזור בשם חוף החלוקים, שבו גרים כמה מהאנשים העשירים ביותר בארצות הברית. קהילה זו מציעה לתיירים מגוון של שירותי בריאות, ספא, מסלולי גולף וכדומה. כביש 17 מיל המתפתל לאורך החוף מספק נקודות רבות לתצפית. דרומה ממונטריי הדרך עוברת ליד שמורת פוינט לובוס.

הכביש ממשיך דרומה דרך צוקים מרשימים – **Big Sur**, שבאזורם נמצא חוף שאליו נוהרים אלפי אריות ים בתקופת הרבייה, ולאחר מכן ליד טירת הרסט שבנה איל העיתונות העשיר ויליאם רנדולף הרסט,(אנ') ומהווה כיום מוזיאון בתשלום שבו נערכים סיורים מודרכים. הוא ממשיך דרך סנטה ברברה ומאליבו עד לוס אנג'לס. בהמשך עובר הכביש גם דרך חוף סנסט, קורונה דל מאר וחוף הלגונה במחוז אורנג'.

לאורך מרבית הדרך ניתן לצפות בסוגים רבים של נוף פראי, צמחייה ובעלי חיים רבים, ביניהם אריות ים, דולפינים, כלבי ים ויונקים ימיים נוספים.

## שיבושים בכביש
במיוחד בקטע דרומה מהעיירה מונטריי, כביש זה סבל נזקי טבע רבים. במהלך השנים אירעו שיבושים שונים בכביש ולעיתים הוא נסגר לתקופות ממושכות. בין 2023 לאמצע 2024 אירעו ארבע מפולות שסגרו את הכביש, ונכון לאוגוסט 2024 אחת מהן עדיין לא תוקנה. תיקונים שונים נעשים במשך הלילה והתנועה אפשרית במשך היום.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: כבישים
קטגוריה:קליפורניה: תחבורה
קטגוריה:דרכי נוף
קטגוריה:ארצות הברית: תיירות
קטגוריה:מחוז לוס אנג'לס
קטגוריה:מחוז אורנג' (קליפורניה)
קטגוריה:מחוז מנדסינו
הטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית

**הטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית** (באנגלית: **Australian Antarctic Territory**, ובקיצור: **AAT**), היא שטח המצוי באנטארקטיקה שאוסטרליה טוענת לריבונות בו. שטח זה כולל את כל האיים והטריטוריה היבשתית הנמצאת דרומית לקו רוחב 60° דרום, ובין קו אורך '44°38 מזרח ו־160° מזרח למעט ארץ אדלי ('136°11 מזרח עד '142°02 מזרח), אשר בשל מיקומה מחלקת את הטריטוריה האוסטרלית לטריטוריה מערבית (החלק הגדול יותר) וטריטוריה מזרחית.

הטריטוריה גובלת בארץ המלכה מוד במערב ובשטח חסות רוס במזרח.
שטח הטריטוריה 6,119,818 קמ"ר, ומתגוררים בה רק צוותים מדעיים בבסיסי מחקר. בסיס המחקר העיקרי הוא תחנת מוסון. 

מאז חתימת אוסטרליה על הברית האנטארקטית מוקפאת תביעת אוסטרליה לריבונות בטריטוריה.

## חלוקה אדמיניסטרטיבית
הטריטוריה מחולקת לתשעה מחוזות, ממערב למזרח:

## בסיסים
בסיסים ותחנות מחקר, ממזרח למערב:

## היסטוריה
ארץ ויקטוריה הוכרזה כשטח בריבונות בריטניה ב־9 בינואר 1841.

ארץ אנדרבי הוכרזה על ידי בריטניה כשטח בריבונותה בשנת 1930. בשנת 1933 צו קיסרי בריטי העביר את הטריטוריות הנמצאות דרומית לקו רוחב 60° ובין קווי אורך 160 מערב ו־45 מערב לשליטת אוסטרליה.

הגבולות בין הטריטוריה לארץ אדלי נקבעו בשנת 1938.

בשנת 1947 העבירה בריטניה את השליטה באי הרד ואיי מקדונלד וכן את השליטה באי מאקרי לטריטוריה.

ב־11 בפברואר 1954 הוקמה תחנת מוסון - התחנה האוסטרלית הראשונה ביבשת.

## בולי דואר

שמאל|300px|ממוזער|דף כיסוי משנת 1959 לכבוד פתיחת סניף הדואר בווילקס

אוסטרליה מנפיקה בולי דואר עבור הטריטוריה. ההוצאה הראשונה הייתה בשנת 1957. בולים הונפקו באופן לא סדיר עד ראשית שנות ה־90, מאז ההנפקה היא שנתית.
כל הבולים הם בעלי תמה אנטארקטית.

## קישורים חיצוניים

* 
* מפת הטריטוריה
* עיתון מקומי, הגאזט האוסטרלי האנטארקטי
* בסיסים רוסיים

*
אנטארקטיקה צ'ילנה

**אנטארקטיקה צ'ילנה** (בספרדית: **Provincia de la Antártica Chilena**) היא הפרובינציה הדרומית ביותר במחוז הדרומי ביותר של צ'ילה - מחוז מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה. המחוז מחולק ל-4 פרובינציות:אולטימה אספרנסה, אנטארקטיקה צ'ילנה, טיירה דל פואגו ומגאיאנס.

בירת הפרובינציה היא פוארטו ויליאמס.

## גאוגרפיה
הפרובינציה היא הדרומית ביותר בצ'ילה והיא כוללת שתי יבשות, האי הדרומי ביותר של הטריטוריה הלאומית היבשתית, בנוסף לכל טריטוריית אנטארקטיקה צ'ילנה.

מצפון, הפרובינציה גובלת בפרובינציית טיירה דל פואגו, עם גבול טבעי המסומן על ידי רכס הרי דרווין (בתוך איסלה גרנדה דה טיירה דל פואגו), מהגבול עם ארגנטינה ועד סרו מאיו , וממשיך לאורך קו פרשת המים עד פונטה פירמידה . ממזרח, הגבול עם ארגנטינה ממשיך לאורך המסלול המוגדר של תעלת ביגל. ממערב, הוא גובל באוקיינוס השקט, ומדרום, הוא מקיף את האיים הממוקמים בין גבול זה לבין הטריטוריה האנטארקטית הצ'יליאנית, הכלולה בשלמותה.

שטח הפרובינציה 1,265,811.2 קמ"ר והיא כמעט כפולה בגודלה משאר הפרובינציות גם יחד.

טענת צ'ילה לריבונות באנטארקטיקה מיוחסת עוד לחוזה טורדסיאס המחלק את אמריקה הדרומית בין ספרד ופורטוגל בעת הקמת מושבותיהן הראשונות.

## מנהל ואדמיניסטרציה
כפרובינציה, אנטארקטיקה צ'ילנה היא מחוז מנהלי ברמה השנייה של צ'ילה, המנוהל על ידי נציג מחוזי הממונה על ידי נשיא צ'ילה. מושל הפרובינציה הוא נלסון קארקאמו באררה (Nelson Cárcamo Barrera). (נכון ל-יוני 2025).

### קומונות
הפרובינציה מחולקת לשתי קומונות:
* קומונה דה קאבו דה הורנוס , אשר עד 2001 נקראה נאווארינו (Navarino). בירת קומונה זו היא פוארטו ויליאמס, ושטחה 15.811,2 קמ"ר. בקומונה מתגוררים 2,063 תושבים מהם 1,195 גברים ו-868 נשים.
: קומונה זו כוללת מספר איים הנמצאים צפונית למעבר דרייק ודרומית לארץ האש. בין האיים אילה נאווארינו, בו נמצאת הבירה (האי נמצא בתעלת ביגל, 15 ק"מ מאושואיה). כמו כן, הקומונה כוללת את שוליו הדרום-מערביים של האי הגדול של ארץ האש. ריבונות צ'ילה באזור זה אינה שנויה במחלוקת.
* קומונה דה לה אנטארקטיקה . בירת הקומונה היא פוארטו קובאדונגה (Puerto Covadonga) - שמו האזרחי של בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמה - הבסיס העיקרי של צ'ילה באנטארקטיקה. מיקומו של הבסיס . שטח הקומונה - 1,250,000 קמ"ר. קומונה זו היא חלק מיבשת אנטארקטיקה, ואינה מוכרת על ידי מדינות אחרות כחלק מצ'ילה. תביעת ריבונותה של צ'ילה מושעית כחלק מהברית האנטארקטית. הקומונה אינה מיושבת למעט מספר תחנות מחקר.
: צ'ילה הקימה במקום בתי ספר לילדים המתגוררים בתחנות, ואף סניף בנק מקומי על מנת לתמוך בתביעתה הטריטוריאלית. באזור זה מתגוררים 138 תושבים (2017) מהם 126 גברים ו-12 נשים (המדובר בתושבים צ'יליאנים בלבד, ולא בתושבים של בסיסי מחקר זרים).

לפי מפקד האוכלוסין של 2017

## אקלים
בפרובינציה אקלים קריר ומתון עם טמפרטורה שנתית ממוצעת של כ-6.8 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים הממוצעת היא 347 מילימטרים בשנה, לא כולל השלג שיורד באופן קבוע בחודשי החורף. הרוחות שכיחות ביותר בקיץ ולעיתים עולות על 100 קמ"ש.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

צ'ילה
קטגוריה:צ'ילה: פרובינציות
קטגוריה:מגאיאנס ואנטארקטיקה הצ'יליאנית
קטגוריה:הטריטוריה הצ'יליאנית האנטארקטית
קבוצת השווים

[שמאל|ממוזער|250px|נערים [קובנים משחקים]]
[ממוזער|250px|ילדות [משחקות עם קבוצת השווים שלהן.]]
ממוזער|250px|ילדים מבלים עם קבוצת השווים שלהם.
ממוזער|250px|שתי ילדות בנות אותו גיל.
**קבוצת השווים** היא קבוצה חברתית המורכבת מבני אותו גיל, אותו סטטוס חברתי או בעלי תחומי עניין משותפים.

## השפעות על תהליך החיברות בתקופת ההתבגרות
לגיל ההתבגרות יש תפקיד בגיבוש הזהות האישית, ברכישת מעמד שונה במשפחה ורכישת אוטונומיה רבה יותר בעולם שמחוץ למשפחה. על תהליך החיברות של נערים בגיל ההתבגרות משפיעים ארבעה "סוכני חיברות": הוריו (משפחתו), בית הספר, אמצעי התקשורת וקבוצת השווים. עד גיל בית הספר, ההשפעה הרבה ביותר היא של המשפחה, מגיל הכניסה לבית הספר מתחלקת ההשפעה בין המשפחה לבית הספר בתוספת השפעה מהחברים הקרובים ובגיל ההתבגרות עולה השפעתה של קבוצת השווים על חשבון המשפחה ובית הספר, אם כי גם להם יש תפקיד.

למונח "קבוצת השווים" יש שלוש משמעויות:
#קבוצת בני הגיל - שיוך טכני של כל המתבגרים בסביבה הקרובה והרחוקה, בארץ ובעולם, שנמצא יחד עם המתבגר בשלב התפתחותי דומה של ההתבגרות. קבוצה זו קובעת למתבגר נורמות אוניברסליות, מייצרת עבורו נושאים להזדהות וחיקוי בכל התחומים: עמדות, התנהגות, נטיות וכדומה. מאחר שמדובר בקבוצה ענקית היא יכולה להציע למתבגר מגוון רחב של אפשרויות לחיקוי והזדהות, מהן כל מתבגר יכול לבחור.
#קבוצת החברים - קבוצת בני הגיל החברים במסגרות פורמליות והבלתי פורמליות בהן המתבגר נמצא (כיתה, תנועת נוער, שכונה). בחלק ממסגרות אלו יהיה מבוגר סמכותי (מורה, מדריך).  הפעילות המשותפת, התקשורת הבין אישית והאינטראקציה בין חברי הקבוצה נותנת למתבגר אפשרות לתרגל תפקוד של מבוגר בתוך חברה.לרוב המתבגר לא יכול לבחור את חבריו למסגרת, זוהי קבוצה פתוחה לכל מי שנמצא במסגרת, ולכן תפקידה הרגשי עבורו מוגבל.
#קבוצת החברים מתוך בחירה - קבוצה המורכבת לעיתים ממספר תתי-קבוצות הקרויות "חבורות".

קבוצת השווים שונה ממשפחה בכך שהיא מאפשרת לילדים לפעול ללא השגחתם הישירה של ההורים, תוך עצמאות (חלקית). סוד קסמה של קבוצת השווים היא מתן היכולת לחבריה לעסוק בפעילויות שנאסרו עליהם על ידי עולם המבוגרים (לרוב הורים ומורים).

פעילות במסגרת חברת השווים מאפשרת לילדים ליצור לעצמם זהות עצמית המנותקת מהזהות השיוכית שקיבלו במשפחתם ומכשירה אותם ליצור לעצמם מארג של יחסים חברתיים בכוחות עצמם.

עם זאת שהשפעת המשפחה על חבריה הצעירים נשמרת לרוב, ולכן המשפחה וחברת השווים מסוגלות לחיות בכפיפה האחת עם השנייה.

יש מקרים בהם קבוצת השווים הופכת לתחליף מלא (או כמעט מלא) למשפחה, והמתבגר רואה בה את קבוצת ההתייחסות הבלעדית שלו, התופעה מודגשת בחברות מהגרים, דוגמה היא תיאור המצב במחזמר סיפור הפרברים בו נוצרה חבורת רחוב בעלת תת-תרבות משלה.

ישנם מקרים בהם קבוצת השווים מפתחת לעצמה סוציולקט (שפה ייחודית).

## ראו גם
* התפתחות חברתית
* קשרים בין-אישיים
* הקלה חברתית

## לקריאה נוספת

* ג'ון משוניס, **סוציולוגיה**, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1999.

## קישורים חיצוניים

* דרק סיברס: איך להתחיל תנועה – הרצאה באנגלית על אומץ ומנהיגות חברתית בקבוצת השווים מאתר TED עם כתוביות בעברית 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסיכולוגיה חינוכית
קטגוריה:פסיכולוגיה התפתחותית
קטגוריה:סוכני חיברות
קטגוריה:קבוצות חברתיות
קטגוריה:נוער
קו (תחבורה)

**קו שירות** (בקיצור **קו**) הוא מסלול נסיעה של תחבורה ציבורית, מתחנת מוצא אל תחנת יעד, שבדרך כלל קבועות בו תחנות נוספות להעלאת נוסעים ולהורדתם.

בישראל נפוץ ביטוי זה בקרב נוסעי האוטובוסים, ובדרך כלל מזוהה עימם. אם כי, כיום נפוצים גם קווים של מוניות שירות, אשר על פי רוב נוסעות במסלולים דומים מאוד לאלה של קווי האוטובוסים השונים. שימושים נוספים לביטוי הם קווי רכבות וקווי תעופה.
[שמאל|ממוזער|250px|אוטובוס בקו '''132''' ב[בואנוס איירס]]

## בישראל
### קו עירוני
נסיעה בתוך גוש ערים באוטובוס נמוך-רצפה, המותאם להעלאה והורדה מרובה של נוסעים, ואינו מתאים בדרך כלל לנסיעה בכבישים מהירים. סוג קו כזה נפוץ במטרופולינים הישראליים: גוש דן, חיפה וירושלים. קווים אלו משולטים במספר חד ספרתי, דו ספרתי או תלת ספרתי.

### קו עירוני-פנימי
נסיעה פנימית בתוך העיר. לרוב אלו קווים הנוסעים מן התחנה המרכזית אל שכונה מסוימת בעיר, או קווים הנוסעים במסלול מעגלי בעיר, דבר האופייני לערים קטנות יותר. לרוב ממוספר הקו בספרה אחת או שתיים (לדוגמה: קו 2 ברעננה הנוסע במסלול סיבובי מצומת רעננה לאזור התעשייה דרך השכונות, או קו 17 בבאר שבע הנוסע מהתחנה המרכזית לרחוב הברזל).

### קווים בין עירוניים
קווים המקשרים בין יישובים, באוטובוסים גבוהים המתאימים לנסיעה בכבישים ראשיים מהירים. שילוט הקווים הוא לרוב תלת ספרתי, כשאזורים שונים מזוהים עם ספרות שונות (כך הקווים מירושלים למרכז ולדרום מתחילים ברובם ב-4, הקווים מגוש דן דרומה ברובם ב-3, מגוש דן לצפון ברובם ב-8, ומירושלים לצפון ברובם ב-9). קיימים גם קווים בעלי שילוט דו-ספרתי, בעיקר ביישובים קטנים יחסית שאין בהם הרבה שירות. בעבר, היו חיילי צה"ל יכולים לנסוע חינם רק בקווים הממוספרים במספור תלת-ספרתי. ולכן, לקווים דו-ספרתיים רבים נוסף המספר 0 בהתחלה.

הקווים הבין עירוניים מזוהים גם עם רכבות, לדוגמה: קו נהרייה-מודיעין.

### קווים בין לאומיים
בעבר פעלו בישראל קווי אוטובוס למצרים וירדן במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים והסכם השלום בין ישראל לירדן. חברת אגד הפעילה את קו 100 לקהיר ואילו קווים נוספים פעלו מחיפה ותל אביב לערים רבת עמון ואירביד שבירדן על ידי חברות האוטובוסים דן וחברת הנסיעות והתיירות נצרת. בהתייחס לקווי רכבות, אפשר לציין את קו רכבת העמק ההיסטורי מחיפה לדמשק טרם קום המדינה.

## חלופה
חלופה היא שינוי מסלול של קו מסוים בשעה מסוימת של היום, בטווח שעות מסוים או בימים מסוימים, בנוסף לנסיעות במסלול הרגיל של הקו או במקומן, על מנת לספק מענה לצורך בשעה מסוימת, לרוב של ציבור היוממים. חלופות על פי רוב מתבטאות בתחנת מוצא שונה, כאשר בנקודה מסוימת מתמזג מסלול החלופה למסלול הקו הרגיל, וממשיך לפי המסלול הרגיל, אם כי לעיתים החלופה מתבטאת בכניסה לשכונה או לאזור תעשייה מסוימים, או באי-עצירה בחלק מתחנות הביניים של הקו.

### שילוט החלופה
לעיתים חלופות נושאות את אותו השילוט של הקו המקורי - שיטה זו מקובלת כאשר החלופה היא יציאה מנקודה שאינה תחנה המוצא או היעד.

# לעיתים מוספת להן את האות א (לדוגמה: קו 2א כחלופה של קו 2. שיטה זו מקובלת לחלופה שהיא כניסה לשכונה מסוימת או לא נכנסת לשכונה שהקו הרגיל נכנס).
# לעיתים החלופה נושאת מספר שונה אך עם קשר למספר הקו הרגיל. לדוגמה: קו 39 כחלופה לקו 29, קו 123 כחלופה לקו 23.

## כפילות
בשל ריבוי מפעילי התחבורה הציבורית נוצר לעיתים מצב של כפילות בו קו אחד משמש שני מפעילים שונים באותה עיר, ומוביל ליעדים שונים.

## הערות שוליים

*
*
קטגוריה:תחבורה ציבורית
ויקאש דוראסו

**ויקאש דוראסו** (צרפתית: Vikash Dhorasoo; נולד ב-10 באוקטובר 1973 בארפלור, צרפת) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בתפקיד קשר. נכלל בסגל נבחרת צרפת בכדורגל במונדיאל 2006 שהתקיים בגרמניה.

בשנת 1998 עבר דורסאו לאולימפיק ליון, וממנה בהשאלה לבורדו לעונה אחת. הוא זכה עם ליון בשתי אליפויות, בשנת 2003 ובשנת 2004. בשנת 2004 עבר למילאן, שם מיעט לשחק, ואף ישב על הספסל בגמר ליגת האלופות בו הפסידה הקבוצה בדו-קרב בעיטות עונשין לליברפול.

בקיץ 2005 חזר דורסאו לצרפת, וחתם בפריז סן-ז'רמן. הוא הפך לבורג חשוב בקבוצה, ואף כבש את שער הניצחון בגמר הגביע הצרפתי נגד מרסיי בשנת 2006.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:כדורגלני לה האבר
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק ליון
קטגוריה:כדורגלני בורדו
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני פריז סן-ז'רמן
קטגוריה:כדורגלני ליבורנו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1973
אינטרנט2

**אינטרנט2** היא רשת מחשבים ללא מטרת רווח, שהוקמה על ידי 207 אוניברסיטאות מארצות הברית, ושותפים בתחום התקשורת כגון סאן מיקרוסיסטמס, אינטל, AT&T, וסיסקו מערכות. מטרת הרשת היא שדרוג יישומי רשת קיימים ופיתוח יישומי רשת מתקדמים - בעיקר להעברת נתונים במהירויות גבוהות.

חלק מהטכנולוגיות שפותחו הן IPv6 ו-Multicast לרשתות IP.

## ראו גם
* אינטרנט
* רשת מחשבים

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תקשורת מחשבים
קטגוריה:אינטרנט
קטגוריה:היסטוריה של האינטרנט
גביע העולם בכדורגל נשים 1995

**גביע העולם בכדורגל נשים 1995** (אנגלית: **1995 FIFA Women's World Cup**) הוא גביע העולם בכדורגל נשים השני שארגנה פיפ"א. הטורניר נערך בשוודיה, החל ב-5 ביוני והסתיים ב-18 ביוני 1995. גביע עולם זה הוא סיום של משחקי מוקדמות שהחלו באוגוסט 1994, שבהם שיחקו 55 נבחרות לאומיות. שוודיה נבחרה לארח את הטורניר, ובכך הייתה למדינה הראשונה שאירחה גם את גביע העולם לגברים וגם את גביע העולם לנשים. 

טורניר זה אופיין במספר צופים נמוך יחסית לשאר גביעי העולם לנשים, כאשר ממוצע הצופים למשחק עמד על 4,316 איש בלבד. בנוסף, המשחק בין ניגריה לקנדה בשלב הבתים, הוא המשחק בעל מספר הצופים הקטן ביותר בתולדות גביע העולם לנשים (250 איש), ומשחק הגמר של הטורניר הוא הגמר הכי פחות נצפה בהיסטוריה של המפעל - 17,158 צופים.

משחק הגמר נערך באצטדיון רוסונדה (בו שוחק גם גמר מונדיאל 1958), והפגיש את נבחרות גרמניה ונורווגיה, לה זו הייתה הופעה שנייה ברציפות בגמר. במשחק עצמו, כבשו הנורווגיות שני שערים צמודים בדקות ה-37 וה-40, והבטיחו את הזכייה בגביע. האגה רייסה, שכבשה את השער הראשון בגמר, זכתה בפרס השחקנית המצטיינת של הטורניר, בעדו חברתה לנבחרת אן קריסטין אהרונס, סיימה כמלכת השערים.

## אצטדיונים
חמישה אצטדיונים, בחמש ערים שונות, נבחרו לארח את משחקי גביע העולם. שני חצאי הגמר נערכו באצטדיון האולימפי של הלסינגבורג ובארוסואלן בוסטרוס ומשחק הגמר נערך באצטדיון רוסונדה, הנמצא בפרוורי סטוקהולם.

## שלב הבתים
### בית א'

### בית ב'

### בית ג'

## שלב הנוק-אאוט

### רבע הגמר
----

----

----

----

----

### חצי הגמר
----

----

----
### מקומות 3-4
----

----
### הגמר
----

----

## פרסים
### השחקניות המצטיינות

### הכובשות המצטיינות

### פרסים אחרים

## כובשות השערים
בסך הכל, נכבשו במהלך הטורניר 99 שערים על ידי 58 שחקניות שונות, בעוד אף אחד מהם לא היה שער עצמי. להלן מוצגות הכדורגלניות שהבקיעו שלושה שערים ומעלה במהלך הטורניר:
**6 שערים**
* אן קריסטין אהרונס
**5 שערים**
*האגה רייסה
**3 שערים**
*מריאן פטרסן
*קריסטין סנדברג
*גיטה קרוג
*בטינה ויגמן
*היידי מוהר
*טיפני מילברט
*טישה ונטוריני
*קריסטין לילי
*שיי גויהונג

## קישורים חיצוניים

*גביע העולם בכדורגל נשים 1995, באתר פיפ"א

1995
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1995
קטגוריה:תחרויות כדורגל בשוודיה
קטגוריה:הלסינגבורג: ספורט
רנה פלמינג

[שמאל|ממוזער|250px|רנה פלמינג (לצידו של [כריסטיאן תילמן בקונצרט עם הפילהרמונית של מינכן במרכז "גאסטייג" ב-2008]]
**רנה פלמינג** (באנגלית: **Renée Fleming**; נולדה ב-14 בפברואר 1959) היא זמרת סופרן אמריקאית מן השורה הראשונה, ששרה אופרה, ליד וג'אז.

## שנות ילדותה ולימודיה
היא נולדה באינדיאנה, פנסילבניה וגדלה ברוצ'סטר, מדינת ניו יורק. שני הוריה הם מורים לפיתוח קול.

רנה פלמינג רכשה את השכלתה המוזיקלית בבית ספר קריין למוזיקה של אוניברסיטת ניו יורק בפוטסדם. בתקופת לימודיה שם התחילה לשיר עם שלישיית ג'אז בבאר ליד הקמפוס. סקסופוניסט הג'אז אילינוי ג'אקט הזמין אותה למסע הופעות עם תזמורתו, אבל היא בחרה להמשיך בלימודי התואר בבית הספר איסטמן למוזיקה של אוניברסיטת רוצ'סטר - בכיתה של **ג'ן דה גאטאני** ובג'וליארד אצל **בוורלי פק**.

## הקריירה המוזיקלית
פריצת הדרך הראשונה החשובה של פלמינג הגיעה בשנת 1988, כששרה בתפקיד הרוזנת בנישואי פיגארו בגראנד אופרה ביוסטון, טקסס. בשנת 1989 הופיעה לראשונה באופרה של ניו יורק ובבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. בשנת 1991 הופיעה לראשונה במטרופוליטן אופרה. בשנת 1991 גם שרה בפעם הראשונה את "מאנון" באופרה בסטיליה בפריז וקיבלה ביקורות מזהירות.

בנעוריה, נהנתה פלמינג ממוזיקה פופולרית והעריצה את כישרונם של ג'וני מיטשל ואחרים. נוסף לרפרטואר האופראי הסטנדרטי שלה, היא מבצעת מוזיקה חדישה, שירים ממחזות ברודוויי ושאר סוגות פופולריות.

פלמינג שרה בהצגת הבכורה העולמית של "רוחות ורסאי" מאת ג'ון קוריליאנו במטרופוליטן אופרה, השתתפה עם האופרה הלירית של שיקגו בהצגות הראשונות של "סוזנה" מאת פלויד, והופיעה בתפקיד בלאנש בביצוע הבכורה העולמי של "חשמלית ושמה תשוקה" מאת אנדרה פרווין, על פי המחזה של טנסי ויליאמס, עם האופרה של סן פרנסיסקו.

## ספרים
*"*הקול הפנימי*"

## פרסים ואותות כבוד
*1988 — הפרס על-שם ריצ'רד טאקר 
* 1988 — הפרס ע"ש הזמר ג'ורג' לונדון
* 1988 — זוכה בתחרות למוזיקה קולית בבלגיה
* 1998 — הפרס "גראמי" על לקט אריות מיצירות שרפנטייה, גונו,מאסנה ופלוטו " «The Beautiful Voice — Works Of Charpentier, Gounod, Massenet & Flotow»
* 1998 — הפרס "גרמופון", הפרס "אדיסון" והפרס "צ'ציליה" מבלגיה - על ההקלטה של האופרה "רוסלקה" מאת דבוז'אק
* 2002 — הפרס גראמי על לקט אריות "בל קאנטו" מאת בליני, דוניצטי ורוסיני
* 2002 — מפקד במסדר האמנויות והספרות של צרפת
* 2005 — אות מסדר לגיון הכבוד של צרפת
* 2008 — פרס המוזיקה של הקוטב בשוודיה 
* 2008 — פרס העיתון "אופרה ניוס"
* 2008 - הפרס "מוזה" של פסטיבל הארמונות בסנט פטרסבורג

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות סופרן אמריקאיות
קטגוריה:זמרות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרות אופרה אמריקאיות
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת רוצ'סטר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת רוצ'סטר
קטגוריה:זוכי פרס מרכז קנדי
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
קטגוריה:זמרות סופרן
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1959
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
קבוע דיסוציאציה

**קבוע דיסוציאציה** (נקרא גם **קבוע פירוק**, **קבוע יינון** או **קבוע חומציות**) הוא קבוע שיווי משקל של תגובת פירוק של מולקולה או קומפלקס. אם קומפלקס AB מתפרק בחלקו למרכיביו A ו-B כי אז קבוע הדיסוציאציה של K:
 \ K=\frac{[A]*[B]}{[AB]} 

במונה מופיעים הריכוזים (ליתר דיוק : האקטיבויות) של תוצרי הפירוק במולרים ובמכנה ריכוז הקומפלקס הלא מפורק.
במקרה הכללי, כאשר הקומפלקס AxBy מתפרק לx מרכיבי A ולy מרכיבי B יהיה קבוע הדיסוציאציה

K_{d} = \frac{[A]^x \times [B]^y}{[A_x B_y]}


קבוע הפירוק לכל קומפלקס תלוי בטמפרטורה ובממס.

עבור חומצה חלשה HA המתפרקת במים לפרוטון H+ ולאניון A- נקרא קבוע הדיסוציאציה במים בשם קבוע החומצה.
ככל שקבוע החומצה גדול יותר החומצה נוטה יותר לשחרר פרוטונים במים כלומר מדובר בחומצה חזקה יותר.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כימיה פיזיקלית
קטגוריה:קינטיקה אנזימטית
קטגוריה:כימיה של שיווי משקל
דוס

**דּוֹס** הוא כינוי סלנג עברי ליהודי חרדי או דתי.

## אטימולוגיה
האטימולוגיה למילה היא תוצאה מהגיית המילה "דתי" בהגייה אשכנזית-חסידית הנשמעת כ"דוסי", כאשר הד' נהגה בחולם והת' הרפויה נהגית כס', צורת היחיד של המילה איבדה את היו"ד.

## שימוש וקונוטציה
הכינוי "דוס" הוא כינוי שמובא מהשפה יידיש ומשמעות המילה היא דת, והוא מיוחס בעיקר לחרדים ולעיתים לדתיים-לאומיים.

לפעמים משמשת המילה לאופי נייטרלי או חיובי, דוגמה לכך ניתן למצוא בקיומם של מספר גופים ואתרי אינטרנט חרדים או דתיים המשתמשים במילה דוס כחלק אינטגרלי משמם. לדוגמה: אתר שידוכים "דוסידייט" (הלחם של דוס ודייט), אתר אירועים לדתיים "דוסילנד" (על משקל דיסנילנד), "דוסיבות" (מסיבות לציבור הדתי, הלחם של "דוסים" ו"מסיבות"), ההרכב הקומי אנדרדוס (על משקל אנדרדוג), אתר פרויקט ההסברה החרדי "דוסים", דף הפייסבוק "דוסים מצייצים". וסטטוס בוואצפ "דוסינעיס".

## "דוס מחמד"
בעבר טבע אורי אורבך את הביטוי "דוס מחמד", המוכר גם כ"דתי מחמד". לדברי אורבך (בריאיון ל-nrg) דוס מחמד "נוצר ככינוי גנאי לחילונים שמתגאים בחבר הדתי היחיד שלהם ומרגישים בכך שהם פתוחים וסובלניים. אבל הביטוי קם על יוצרו, שזה אני, וכיום משמש ככינוי לדתיים עצמם, תחליף ל"עלה תאנה". תרומתי הדלה לשיח הישראלי".

## ראו גם
*עגה חרדית
*חוק הדתיים השלובים

## לקריאה נוספת

* אורי אורבך, **[[סבא שלי היה רב]]**, 2002, הוצאת כתר.

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות חרדית
קטגוריה:ציונות דתית
קטגוריה:סלנג עברי
חלתית

**חלתית** (שם מדעי: .*Ferula assa-foetida <small>L</small>*), המוכרת גם כ**אספטידה**, הינג ושמות נוספים, היא צמח רב-שנתי בסוג כלך ממשפחת הסוככיים שמוצאו מדרום איראן.

צמח תבלין ורפואה הגדל באזור איראן, אפגניסטן וכן בקשמיר שבהודו. בישראל נמצא קרוב משפחה הנקרא כלך הנגב, וידוע השימוש בשרף שלו לצורכי רפואה עממית, מוזכר במשנה מסכת עבודה זרה, ובמסכת שבת ועוד. גם הרמב"ם כותב בהלכות דעות פרק ד:  ישנן גם דעות נוספות לגבי זיהוי החלתית המוזכרת במשנה, כגון כלך מרוקני, Laserpitium, Peucedanum ostruthium, בלדור, או Gentiana lutea.

במטבח ההודי, הפקיסטני, האפגני ובמטבחים נוספים משתמשים לתיבול בשרף משורש הצמח, המגיע בגושים ונטחן או נגרס לשימוש כתבלין, ובעלים, שחריפותם מתונה יותר. לתבלין ניחוח חריף הדומה לשום, אך לאחר הבישול הוא מתעדן ותורם טעם הדומה מעט לכרישה.

## שימוש רפואי
ברפואה העממית מאמינים שהתבלין מסייע לעיכול ומרפא קשיי עיכול, וכן מקל על בעיות אסתמה ומהווה תרופה נגד דיכאון. בתימן היו משתמשים בו גם נגד דמיונות שווא ותעתועים. ידוע ששימוש מופרז בחלתית עלול לגרום להרעלות כי במינון גבוה החומר הוא רעלן. במצבו הירוק הצמח מסוכן לאכילה ואדם, בקר או צאן האוכלים ממנו עלולים לסבול משטפי דם תת-עוריים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:צמחי מרפא
קטגוריה:תבלינים
קטגוריה:סוככיים
קטגוריה:שרפים
ימ"מ יחידת פריצה

[שמאל|ממוזער|200px|ג'ים סטריט, המגולם על ידי [קולין פארל]]
**ימ"מ יחידת פריצה** (באנגלית: **S.W.A.T**) הוא סרט פעולה משנת 2003, המבוסס על סדרת טלוויזיה באותו שם ששודרה באמצע שנות ה־70. את הסרט ביים קלארק ג'ונסון ומככבים בו סמואל ל. ג'קסון, קולין פארל, אל אל קול ג'יי ומישל רודריגז בתפקידים הראשיים.

## עלילה
ג'ים סטריט ויחידתו (ה־SWAT, יחידה מיוחדת ללוחמה בטרור) מוזעקים לבנק שבו קבוצת שודדים לקחו בני ערובה. לאחר שנכנסו בחשאי לתוך הבנק, שותפו ליחידה של סטריט, בריאן גמבל, מפר פקודות ישירות ויורה באחד מבני הערובה מתוך ניסיון לירות בשודדים.

עקב כך, בריאן וג'ים מורדים בדרגה. דרכיהם נפרדות כתוצאה מסכסוך, לאחר שהיו חברים כבר שנים רבות. בשעה שגמבל פורש מהיחידה, סטריט מועבר לתפקיד מחסנאי נשק.

סטריט נקרא חזרה לשורות היחידה לאחר שסמל שני דן "הונדו" הרלסון מארגן מחדש את הצוות. במקביל משטרת לוס אנג'לס עוצרת רוצח מבוקש בשם אלכס מונטל, שרצח את אביו ודודו עבור שליטה בעסקיהם המפוקפקים. כאשר השוטרים מובילים אותו לתוך תחנת המשטרה, מונטל צועק בפני כלי התקשורת שמי שיוציא אותו מידי המשטרה יקבל 100 מיליון דולר.

משימתו של הימ"מ היא להוביל את מונטל לבית הכלא. במהלך הנסיעה להובלת האסירים, חוליית פושעים תוקפת את האוטובוס בניסיון לשחרר את מונטל. מאוחר יותר מתברר שבראש הפושעים עומד גמבל, שהחליט לחצות לצד שכנגד. הוא והחוליה שלו מחלצים את מונטל מידי יחידת הימ"מ ומובילים אותו דרך תחנת רכבת תחתית לתוך מטוס שחטפו בניסיון להבריח את מונטל מהארץ.

לאחר שכמעט והצליחו, ימ"מ יחידת הפריצה עוצרים בכוח את המטוס ומתפתחים חילופי ירי. בסוף הסרט מתעמת ג'ים סטריט מול חברו לשעבר בריאן גמבל, והיחידה מצליחה להעביר את מונטל לבית הכלא.

## שחקנים
* סמואל ל. ג'קסון – סמל שני דן "הונדו" הרלסון, יוצא סיירת חיל הנחתים שלחם בוייטנאם
* קולין פארל – השוטר ג'ים סטריט, יוצא הקומנדו הימי
* מישל רודריגז – השוטרת כריס סאנצ'ז
* אל אל קול ג'יי – השוטר דיקון "דיק" קיי
* ג'וש צ'ארלס – השוטר טי. ג'יי מקייב
* ג'רמי רנר – השוטר בריאן גמבל
* בריאן ואן הולט – השוטר מייקל בוקסר
* אוליבייה מרטינז – אלכס מונטל
* רג' א. קת'י – השוטר גרג ולסקז
* לארי פוינדקסטר – קפטן תומאס פולר

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:יחידות מיוחדות בקולנוע ובטלוויזיה
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
שטרן

**שטרן** הוא שם משפחה נפוץ ממקור גרמני (Stern), שפירושו כוכב.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
גביע העולם בכדורגל נשים 1991

**גביע העולם בכדורגל נשים 1991** (באנגלית: **1991 FIFA Women's World Cup**) הוא גביע העולם בכדורגל נשים הראשון שארגנה פיפ"א. הטורניר נערך ברפובליקה העממית של סין, החל ב-16 בנובמבר והסתיים ב-30 בנובמבר 1991. גביע עולם זה הוא סיום של משחקי מוקדמות שהחלו בפברואר 1991, שבהם שיחקו 48 נבחרות לאומיות. 

סין נבחרה לארח את הטורניר, לאחר שאירחה בהצלחה את טורניר ההזמנה ב-1988, ששימש כאב טיפוס לגביע העולם. כל 26 משחקי הטורניר נערכו במחוז גואנגדונג, כאשר משחק הגמר נערך בבירת המחוז גואנגג'ואו. חברת מרס נתנה את חסותה לטורניר, ששמו הרשמי היה **אליפות העולם הראשונה בכדורגל נשים של גביע M&M's**.

משחק הפתיחה של הטורניר, בין נבחרת סין לנבחרת נורווגיה, הסתיים בניצחון 0-4 של המארחת. שחקנית ההגנה הסינית, מה לי, הייתה לכובשת הראשונה בתולדות המפעל, לאחר שכבשה את השער הראשון בדקה ה-22. למרות ההפסד, העפילה נורווגיה עד למשחק הגמר, שם פגשה את נבחרת ארצות הברית. בסיום משחק מותח, ניצחו האמריקאיות 1-2 מצמד שערים של מישל אקרס וזכו בטורניר. אקרס, ביחד עם חברותיה לחוליית ההתקפה, אפריל היינריקס וקארין ג'נינגס, זכו לכינוי "החרב בעלת שלושת הלהבים", והיו אחראיות ל-20 שערים מתוך ה-25 שכבשו האמריקאיות בזמן הטורניר.

## אצטדיונים
שישה אצטדיונים, בארבע ערים שונות, נבחרו לארח את משחקי גביע העולם. שני חצאי הגמר נערכו באצטדיונים הקטנים של גואנגג'ואו ומשחק הגמר נערך באצטדיון המרכזי של העיר - אצטדיון טיאנחה.

## שלב הבתים
### בית א'

### בית ב'

### בית ג'

## שלב הנוק-אאוט

### רבע הגמר
----

----

----

----

----

### חצי הגמר
----

----

----
### מקומות 3-4
----

----
### הגמר
----

----

## פרסים
### השחקניות המצטיינות

### הכובשות המצטיינות

### פרסים אחרים

## כובשות השערים
בסך הכל, נכבשו במהלך הטורניר 99 שערים על ידי 45 שחקניות שונות, בעוד שניים מתוכם היו שער עצמי. להלן מוצגות הכדורגלניות שהבקיעו ארבעה שערים ומעלה במהלך הטורניר:
**10 שערים**
* מישל אקרס
**7 שערים**
* היידי מוהר
**6 שערים**
* קארין ג'נינגס
* לינדה מדאלן
**5 שערים**
* לנה וידקול
**4 שערים**
* קרולינה מוראצ'ה
* אפריל היינריקס
* ליו אילינג
* פיה סונדהאגה

## ראו גם
* גביע העולם בכדורגל נשים

## קישורים חיצוניים

* גביע העולם בכדורגל נשים 1991 באתר פיפ"א

## הערות שוליים

1991
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1991
קטגוריה:תחרויות כדורגל ברפובליקה העממית של סין
קטגוריה:גואנגג'ואו: ספורט
קוריירה דלה סרה

שמאל|ממוזער|150px|מטה העיתון במילאנו
**קוֹרִייֶרֶה דֶלָה סֶרָה** (באיטלקית: **Corriere della Sera** – "שליח הערב") הוא עיתון יומי איטלקי, בבעלות קבוצת RCS. יוצא לאור ממרץ 1876, ונחשב לעיתון האיטלקי הנפוץ ביותר מתחילת המאה ה-20. מערכת העיתון נמצאת במילאנו.

## היסטוריה
העיתון פורסם לראשונה ביום ראשון 5 במרץ 1876. בשנת 1899 החל העיתון להציע מוסף מאויר שבועי, La Domenica del Corriere ("יום ראשון של השליח"). 

בתחילת המאה ה-20, בניהולו של לואיג'י אלברטיני, הפך "קוריירה דלה סרה" לעיתון הנפוץ ביותר באיטליה, ומאז שמר על חשיבותו והשפעתו. "קוריירה דלה סרה" הדפיס לראשונה קומיקס באיטליה בשנת 1908 כמוסף לילדים, Corriere dei Piccoli. מטה העיתון נמצא באותם מבנים מתחילת המאה ה-20, ולכן הוא מכונה בפי העם "עיתון ויה סולפרינו" על שם הרחוב שבו הוא נמצא מאז. כפי שהשם מעיד, הוא היה היה במקור עיתון ערב.

בתקופת המשטר הפשיסטי באיטליה, העיתון מימן את פרס מוסוליני שהוענק בין היתר לסופרים עדה נגרי ואמיליו צ'קי.

מריו בורסה, אנטי-פשיסט לוחמני, מונה לעורך הראשי של העיתון במאי 1945. הוא פוטר בגלל נטיותיו הפוליטיות באוגוסט 1946 והוחלף על ידי גוגלילמו עמנואל, עיתונאי ימני. עמנואל כיהן בתפקיד עד 1952. 

בשנות ה-50 של המאה ה-20 העיתון בלט כמוקד של הממסד השמרני באיטליה, היה אנטי-קומוניסטי ובעד נאט"ו. באותן השנים הוא השפיע על עיצוב דעותיהם של המעמדות הגבוהים והבינוניים במדינה.

בשנות ה-60 של המאה ה-20 בעלי העיתון, משפחת קרספי, מכרו את חלקו ל-RCS Media. בנוסף נסחרו מניות העיתון בבורסה איטליאנה. בעלי המניות העיקריים שלה היו קבוצת פיאט וכמה מהקבוצות התעשייתיות והפיננסיות הגדולות באיטליה. בשנת 1974 עברה RCS Media לבעלת השליטה בעיתון.

בשנת 1988 תפצתו של "קוריירה דלה סרה" הייתה 715,000 עותקים ביום, והוא היה לעיתון השני הנקרא ביותר באיטליה. העיתון השיק את מוסף השבת שלו, IO Donna, בשנת 1996. בשנת 1997 חזר להיות העיתון האיטלקי הנמכר ביותר עם תפוצה של 687,000 עותקים ביום.

בשנת 2003, עורך העיתון, פרוצ'יו דה בורטולי, התפטר מהתפקיד. עיתונאים ופוליטיקאים מהאופוזיציה טענו כי ההתפטרות נבעה מביקורת העיתון על סילביו ברלוסקוני.

בשנת 2004 השיקה אתר אינטרנט בשפה האנגלית, המתמקד באקטואליה ובתרבות האיטלקית. באותה שנה הוא היה העיתון הנמכר ביותר באיטליה עם תפוצה של 677,542 עותקים ביום. 

הגרסה המקוונת של העיתון היא אחד מאתרי החדשות הפופולרים ביותר בשפה האיטלקית, ומושך יותר מ-2.4 מיליון קוראים מדי יום.  

ב-24 בספטמבר 2014 שינה העיתון את הפורמט מברואדשיט לברלינר.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איטליה: עיתונים
פילוסופיה בעידן הטראגי של היוונים

**פילוסופיה בעידן הטראגי של היוונים** (בגרמנית: **Philosophie im tragischen Zeitalter der Griechen**) הוא שמו של ספר בלתי גמור אשר נכתב על ידי הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה בסביבות שנת 1873. למרות שכתיבת הספר לא הסתיימה החליט ניטשה להכין גרסה נקיה של רשמיו במטרה להוציאם לאור.

הספר דן בפועלם של חמישה פילוסופים יוונים מהמאות ה-5 וה-6 לפנסה"נ. הפילוסופים הם: תאלס, אנכסימנדרוס, הרקליטוס, פרמנידס ואנכסגורס. התכנון המקורי היה להמשיך את היצירה ולכלול גם את דמוקריטוס, אמפדוקלס וסוקרטס אך הספר נקטע לאחר הדיון בפועלו של אנכסגורס בתחום הקוסמוגוניה.

"המשימה היא לתת במה לדברים שתמיד עלינו לאהוב ולכבד..."' כתב ניטשה בהקדמה לספר. הוא רצה שהאנשים בעתיד יוכלו לומר, "זה מה שהיה - בעבר לפחות - ולכן זאת אפשרות, דרך החיים הזאת, דרך ההסתכלות הזאת בחיי אדם". 

## ראו גם
* רשימת יצירות של פרידריך ניטשה

## לקריאה נוספת

* Nietzsche, Friedrich, *Philosophy in the Tragic Age of the Greeks*, Regnery Gateway, .


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כתבי פרידריך ניטשה
אילניתיים

**אילניתיים** (שם מדעי: Hylidae) היא משפחה בסדרת חסרי הזנב. האילניתיים חיים בסביבת צמחייה לחה. מינים שונים ממשפחה זו נמצאים באזורים רבים בעולם, כולל בישראל (מין אחד), ובעיקר ביערות גשם טרופיים. במשפחה 34 סוגים ומעל ל-600 מינים.

## מאפיינים
אורכם נע בין סנטימטר אחד ל-10 סנטימטר. לאילניתיים צבעי הסוואה – לרוב אפור, ירוק וחום; והם ניזונים מחרקים. תוחלת חייהם מעל 20 שנה.

חלק ניכר מהמינים במשפחה חיים על גבי עצים (אילנות), ומכאן נגזר השם "אילנית" בעברית.

לפני הרבייה, הזכרים משתמשים בקולות חזקים של קרקורים על מנת לקרוא לנקבות. המינים במשפחה זו ידועים בדרכים המיוחדות בהן הם שומרים על ביציהם.

בניגוד לדמיון ולדעה העממית, משפחת האילניתיים שונה מבחינה טקסונומית ממשפחת הצפרדעיים.

המין היחיד במשפחת האילניתיים החי בישראל הוא אילנית מצויה (*Hyla savignyi*).

## מיון
לאילניתיים שלוש תת-משפחות:
*פלודריאדיים (Pelodryadinae) – בה 4 סוגים
*פילומדוסיים (Phyllomedusinae) – בה 7 סוגים
*אילניות (Hylinae) – בה 41 סוגים

## גלריה

קובץ:White lipped tree frog cairns jan 8 2006.jpg| הגדולה שבמיני האילניות – *Litoria infrafrenata*
קובץ:Litoria phyllochroa.JPG|*Litoria phyllochroa*
קובץ:Litoria burrowsae.jpg|*Litoria burrowsae*
קובץ:Isthmohyla rivularis.jpg|*Isthmohyla rivularis*
קובץ:Cuban Tree Frog (Osteopilus septentrionalis) (8573972935).jpg|*Osteopilus septentrionalis*


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1815
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונסטנטין סמואל רפינסק