open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פטהייה

[ממוזער|250px| (אמצע [המאה ה-4 לפנה"ס), הידוע שבין הקברים החצובים בסלע שמעל לעיר]]
**פטהייה** (בטורקית: **Fethiye**; ביוונית: **Φετίγιε** - **פטיגייה**) היא עיר בנפת מולה במחוז הים האגאי שבדרום-מערב טורקיה, השוכנת לחופו של מפרץ מוגן הנושא שם זהה. שמה הנוכחי של העיר הוענק לה בשנת 1914 על שמו של הטייס פטהי ביי (Fethi Bey) שנהרג בהתרסקות מטוס בארץ ישראל, סמוך לימת הכנרת.

חלק מהעיר ממוקם באי טרסנה.

## היסטוריה
פטהייה שוכנת במקום בו ניצבה ב טלמסוס או טלימיסוס (Τελμησσός). טלמסוס הייתה עיר נמל ואחת הערים הגדולות והחשובות במערבה של ליקיה, סמוך לגבולה עם קאריה. העיר השתייכה ל ב ונכבשה בידי קאריה ב ולאחר מכן בידי אלכסנדר הגדול ב-334 לפנה"ס. 

העיר שימשה מרכז נוצרי ב וב. החל ב נודעה טלמסוס בשם אנסטסיופוליס, וכמקרי (Μάκρη) ב על שמו של האי הניצב בכניסה לנמלה. רעידת אדמה שפקדה את האזור בשנת 1958 הותירה מעט מאוד שרידים מהעיר העתיקה. 

בין 1919 ל-1920 נכבשה פטהייה בידי איטליה ולאחר מלחמת העצמאות של טורקיה נעקרו ממנה תושביה היוונים בעקבות הסכם לוזאן מ-1923 וחילופי האוכלוסייה המוסכמים בין טורקיה ויוון. התושבים הקימו את העיר נאה מקרי (Νέα Μάκρη - "מקרי החדשה") סמוך לאתונה.

## העיר כיום
פטהייה היא אתר קייט ותיירות ב לחופו של הים התיכון. לפי אומדן רשמי משנת 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 177,569 תושבים. על הגבעה שמדרום לעיר ניצבים שרידיו של מבצר צלבני שבנו ההוספיטלרים מרודוס הסמוכה, ומזרחית לו חצובים בסלע קברים שנחצבו כמצבות לנכבדי טלמסוס. בפטהייה נמצא מוזיאון המציג ממצאים מהתקופה הליקית מהעיר וכן לוח תלת לשוני ביוונית, ארמית וליקית שהתגלה במקדשי לטואון ואשר סייע בפיענוח השפה הליקית. העיר היא נקודות ההתחלה של נתיב ההליכה הארוך של הדרך הליקית.

## ערים תאומות
* 

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר תת-הנפה
* אתר אודות העיר
* תמונות מפטהייה
* אודות מוזיאון פטהייה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טורקיה: ערי חוף
קטגוריה:הריביירה הטורקית
קוניוטומיה

**קוניוטומיה** (באנגלית: **Coniotomy**, **Thyrocricotomy** או **Cricothyroidotomy**) בעברית: **פיום גרון**) היא שיטת פיום קנה המתבצעת על ידי חתך ברקמת החיבור שבין סחוס הקריקואיד לסחוס התירואיד, באזור הנקרא גם "הממברנה הקריקותירואידית", עד לחשיפת קנה הנשימה, והחדרת "קוניוטום" (או טובוס) דרך החתך.

בחירום, הפרוצדורה תיעשה באמצעות צינורית קטנה הנקראת "קוניוטום שיילי", המשמשת גם לביצוע טרכאוסטומיה בבית החולים. קוניוטום נפוץ נוסף נקרא "פורטקס". ניתן לבצע פרוצדורה זו גם על ידי טובוס המשמש לביצוע צנרור קנה (אינטובציה), לאחר קיצורו.

קוניוטומיה תתבצע רק כשאין אפשרות לעשות אינטובציה, לדוגמה: כאשר יש שברים בפה וריסוק של הלסת, או כאשר קיים בקנה-הנשימה אנפילקסיס ברמה כזו שביצוע אינטובציה יגרום פציעת קנה-הנשימה.

אחד הכשלים המרכזיים העלולים להיווצר בהליך זה הוא מצב שבו הצינורית מוכנסת אל מתחת לעור במקום אל תוך הקנה. כשל זה עשוי להתרחש בעיקר כשיש פגיעה באנטומיה באזור הצוואר עקב חבלה חודרת או בצקת. במצב זה, ההנשמה תגרום להתנפחות של העור (נפחת), מצב שאינו מסוכן כשלעצמו, אך אינו מאפשר אספקת חמצן תקינה למטופל.

קוניוטומיה היא פרצדורה המבוצעת בהרדמה מקומית, אף שברוב המקרים בהם יהיה צורך לבצע את הפרוצדורה החולה יהיה כבר חסר הכרה בשל חומרת פגיעתו.

הפעולה נחשבת כפעולה חודרנית מכיוון שמבוצע חתך בגרון ומוכנס טובוס (צינור לקנה הנשימה) ישר לדרכי הנשימה התחתונות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פעולות כירורגיות
הרי הטאורוס

250px|ממוזער|שמאל|הרי הטאורוס מימין שמאלה:הפנימיים, הדרום-מזרחיים, המרכזיים והמערביים
300x300px|שמאל
**הרי הטאורוס** (ביוונית עתיקה: **ὄρη Ταύρου**; בטורקית: **Toros Dağları**) הם שרשרת הרים המשתרעת בדרום ובמרכז אסיה הקטנה (באזור קיליקיה) בכיוון כללי ממערב למזרח במקביל לחופי הים התיכון ולאחר מכן לגבול סוריה וטורקיה. בחלקם המזרחי חודרים הרי הטאורוס עד לאזור ימת ואן ומגיעים סמוך לארמניה. יש המתייחסים אל חלקה המזרחי של השרשרת המכונה הרי הטאורוס הדרום-מזרחיים כאל שרשרת הרים נפרדת, ומכאן ריבוי הגרסאות באשר לאורכה הנע בין כ-800 לכ-1,400 ק"מ.

הפסגה הגבוהה בהרי הטאורוס היא זו של הר דמירקזק (Demirkazık) הנישא לגובה של 3,756 מטר בהרי האנטי-טאורוס. הנהרות החשובים הנובעים בהרי הטאורוס וחוצים אותם, הם הפרת והחידקל. הרי הטאורוס עשויים אבן גיר שנשחקה על ידי תנאי מזג האוויר, משקעים, רוחות ונגר מים ויצרה נוף קרסטי.

בדיוניסיאקה מסופר שבמהלך מלחמת זאוס וטיפון, לאחר שזאוס הדריך את בן בריתו קדמוס ועודד אותו לפני ביצוע תחבולה מול טיפון על הרי קיליקיה, זאוס התעלף בלבשו צורת שור מקורנן, ועל כן נקראו ההרים ההם "הרי הטאורוס" (שור ביוונית).

## ראו גם
* שערי קיליקיה

## קישורים חיצוניים

* תצלום אוויר מאתר נאס"א
* 
* 

## הערות שוליים

טאורוס
טאורוס
קטגוריה:שור בתרבות
יודל

**שירת יודל** או **יִדְלוּל** היא צורה של זמרה שמערבת הארכה של צליל, במהלכו מתבצע מעבר מהיר בין צלילי חזה לצלילי ראש ופלסט, באופן שנשמע כאילו הצליל מתחלף תכופות מהיותו גבוה לנמוך ובחזרה. טכניקת הקול הזו נמצאת בשימוש בתרבויות רבות ברחבי העולם. אחת הידועות שבהן היא של הרועים בהרי האלפים, ובפרט בשווייץ.

## אטימולוגיה
על פי המילון האנגלי של אוקספורד, מקור המילה yodel הוא במילה הגרמנית-בווארית jodeln, שפירושה "להגות את ההברה "יוֹ" (jo)".

## היסטוריה
היודל המוכר בעולם המערבי התפתח כנראה בשווייץ ובאלפים האוסטרים כשיטה לתקשורת בין פסגות ההרים, ובשלב מאוחר יותר הפך לחלק מהמוזיקה המסורתית של האזור. בעולם המערבי מופיעה טכניקת היודל גם בסגנון הקאנטרי שהתפתח בארצות הברית. עם זאת, היודל מופיע גם במוזיקה הקלאסית באיראן ובאזרבייג'ן שם הזמרים משתמשים לעיתים קרובות ב"טָהרִיר", טכניקת יודל שנעה בין טונים 'שכנים'. במוזיקה המסורתית בגאורגיה היודל לבש את צורת ה"קְרִימַצ'וּלִי" ובמרכז אפריקה הזמרים משתמשים ביודל לשכלול שירתם הפוליפונית.

טכניקות המזכירות את טכניקת היודל מוכרות גם אצל הסאמים (לאפים) בצפון סקנדינביה (שירת ה"יויק" או "יואויגאן"), אצל השוודים (שירת הקולנינג, קלנינג או קאוקנינג), אצל האינואיטים בצפון אמריקה, במלנזיה, אצל פיגמאים (מוקומבי) באפריקה, כמו כן בארץ ישראל, סין, תאילנד, קמבודיה, בארצות הברית, ספרד ("אלאלה"), ובמזרח אירופה - בפולין, רומניה (למשל חלק משירת "האוליטה" באולטניה), ובולגריה.
כיום יודל הוא סוג של שירה ייצוגית.

## הטכניקה
הקולות האנושיים נתפסים כבעלי לפחות שני רגיסטרים קוליים ברורים ומובחנים. הרגיסטרים האלו נקראים צלילי "ראש" ו"חזה", שהם תוצאת ההבדל באופן שבו מיוצר הצליל. רוב האנשים יכולים לשיר את הטווח של הצלילים הנמוכים יחסית בקולות החזה שלהם, ואת הטווח של הצלילים היחסית גבוהים שלהם, בקולות הראש, כאשר בדרך כלל יש בין טווחים אלו פער, במיוחד בקרב זמרים לא מיומנים, ללא ניסיון. זמרים מקצועיים, השולטים היטב בקולם, מגיעים למצב בו הטווחים הללו נמצאים בחפיפה, מה שמאפשר להם לעבור בקלות בין הטווחים ובכל אחד מהם להפיק קולות 'איכותיים'.

שירת היודל היא יישום ייחודי של הטכניקה הזו אשר בה הזמר עובר בין הרגיסטרים האלו מספר פעמים בשניות, בווליום גבוה. המעבר המהיר בין הרגיסטרים האלו, במקום בו הקול "נשבר" לכאורה, מפיק קול מאוד ייחודי.

בדוגמה המוכרת מתוך הסרט "צלילי המוסיקה", "Yodl - Ay - EEE – Ooooo", ה-EEE מוּשָׁר בקולות הראש, כאשר כל השאר מוּשָׁרִים בקולות החזה.

## ראו גם
* פרנץ לאנג, זמר הידוע גם כ"מלך היודל"

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
בית המשמר החדש

**בית המשמר החדש** (בגרמנית: **Neue Wache**) הוא מבנה בשדרת אונטר דן לינדן במרכז ברלין בסמוך לצויגהאוס ולאי המוזיאונים. המבנה נבנה בשנת 1816 בתכנונו של האדריכל קארל פרידריך שינקל בסגנון ניאו קלאסי. במקור נבנה המבנה כבית משמר עבור חיילי נסיך הכתר של פרוסיה, ומכאן שמו. מאז שנת 1931 משמש המבנה כאתר הנצחה.

## היסטוריה
המבנה הוקם בהוראת מלך פרוסיה פרידריך וילהלם השלישי כבית משמר עבור הקרונפרינזנפלאץ הסמוך. פרידריך וילהלם הזמין את קארל פרידריך שינקל לתכנן את המבנה - היה זה המבנה הראשון הגדול ששינקל תכנן בברלין.

בחזית המבנה בנה שינקל אכסדרת עמודים בסגנון דורי. בתבליט המפוסל בגמלון מעל האכסדרה נראית ניקה, אלת הניצחון, המסמלת את תפקידה של פרוסיה במלחמות נפוליאון.

המבנה שימש כבית מגורים עבור המשמר המלכותי עד תום מלחמת העולם הראשונה וביטול המלוכה בגרמניה בשנת 1918.

בשנת 1931 הוזמן האדריכל היינריך טסנוב על ידי ממשלת גרמניה לתכנן את המבנה כאתר הנצחה לחללי מלחמת העולם הראשונה. טסנוב הציב במרכז האולם, מתחת לצוהר העגול שקרע בתקרה, גוש גרניט שעליו הונח פסל מתכת המדמה זֵר  עלי אלון. שמו של המבנה שוּנה ל"אתר ההנצחה לנופלי המלחמה". הזֵר, שעוצב בידי הפסל הגרמני לודוויג גיס, מוצג כיום במוזיאון הגרמני להיסטוריה הסמוך.

המבנה נהרס כמעט לחלוטין בהפצצות שלהי מלחמת העולם השנייה ובארטילריה הסובייטית במהלך הקרב על ברלין.

ממשלת גרמניה המזרחית (המבנה ניצב במזרח ברלין) הורתה על שיפוץ המבנה והפיכתו לאנדרטה לקורבנות הפשיזם והמיליטריזם. עבודות השיקום נמשכו שלוש שנים בפיקוחו של היינץ מהלן והמבנה המשוקם נחנך בשנת 1960.
בשנת 1969 - יום השנה ה-20 לייסוד גרמניה המזרחית, הושם במרכז המבנה נר תמיד, וכן נקברו במבנה שרידיהם של חיל אלמוני גרמני ושל קורבן אלמוני ממחנה ריכוז. עד שנת 1990 ניצבו בחזית המבנה בכל עת משמר כבוד של שני חיילי צבא מזרח גרמניה.

בעקבות איחוד גרמניה בשנת 1990 שונה בשנת 1993 שם המבנה ל"אנדרטה המרכזית של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לזכר קורבנות המלחמה והעריצות" (Zentrale Gedenkstätte der Bundesrepublik Deutschland für die Opfer des Krieges und der Gewaltherrschaft), ובמרכז אתר ההנצחה, מתחת האוקולוס הוצב פסלה של קתה קולוויץ "אם עם בנה המת".

## גלריית תמונות

Zeughaus 6a.jpg|המבנה בשנת 1828
Berlin Neue Wache um 1900.jpg|המבנה בשנת 1900
Bundesarchiv Bild 102-11786, Berlin, Einweihung des Preussischen Ehrenmals.jpg|המבנה בעיצובו של טסנוב, 1931
East German military cadet DF-ST-89-04333.JPEG|משמר הכבוד בשנת 1989
Nva-ehrenwache.jpg|טקס החלפת המשמר, 1990
Neue Wache P7190143.JPG|פסל הזֵר שהיה מוצב בבית המשמר החדש בין מלחמות העולם
Neue Wache P7120015.JPG|הפסל של קתה קולוויץ, מבט מקרוב


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אונטר דן לינדן
קטגוריה:ברלין: מבנים
קטגוריה:מבנים נאו-קלאסיציסטים
קטגוריה:מבנים שתכנן קארל פרידריך שינקל
גרמנית שווייצרית

**[[גרמנית]] שווייצרית** (בגרמנית תקנית: **Schweizerdeutsch**, בניבים המקומיים: **Schwyzerdütsch**, **Schwiizertüütsch**, **Schwizertitsch** ועוד) הוא כינוי למספר ניבים אלמאניים שמדוברים בשווייץ. לעיתים גם הניב המדובר בליכטנשטיין מוכלל כגרמנית שווייצרית, בשל קרבתו לשפה זו. הגרמנית השווייצרית אינה אחידה בכל שווייץ, ומשתנה ממקום למקום. יש מילים מסוימות האופייניות לאזור מסוים.

דוברי הגרמנית השווייצרית קוראים וכותבים בגרמנית הכתובה התקנית, כמו הניב הכתוב בגרמניה, ולא בניב שלהם. עם זאת, ועל אף העובדה שאין סטנדרט כתיבה אחיד בגרמנית שווייצרית, יש נטייה הולכת וגוברת בשווייץ לכתוב בדיאלקט דברים מסוימים, מרשימות קניות למכולת ומסרים קצרים בקרב המשפחה, ועד ססמאות פרסומת קליטות, המדברות לאנשים ב"שפה שלהם". כמו כן, השימוש בדיאלקט השווייצרי גובר גם באמצעי התקשורת האלקטרוניים, ברדיו ובטלוויזיה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שווייץ: שפות
שווייצרית, גרמנית
אושרי גיטא

**אושרי גיטא** (נולד ב-2 ביולי 1985) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.

## קריירה
גיטא גדל במחלקת הנוער של מכבי חיפה ושיחק בקבוצה הבוגרת. ערך את הופעת הבכורה שלו ב-16 בספטמבר 2003 בניצחון 1:3 במסגרת גביע הטוטו על הפועל רמת גן. שיחק בין השאר בהפועל חיפה, מכבי אחי נצרת, הפועל נצרת עילית, הפועל עכו והפועל רעננה. בעונת 2006/2007 שיחק בקבוצת הכח עמידר רמת גן, והיה שותף לירידתה לליגה הלאומית; שער שכבש באותה העונה נכנס לעשיריית השערים של העונה, נבחרי ערוץ הספורט.

בעונה שלאחר מכן, , חזר למכבי חיפה לעונה אחת וזכה עמה בגביע הטוטו. לקראת עונת  הושאל לבני סכנין.

בעונת  סיכם לעונה בהפועל עכו, ולאחר מכן האריך את חוזהו בקבוצה לעונה נוספת, אך משלא הצליח להתברג להרכב הראשון, חתם בינואר 2011 לעונה וחצי בהפועל אשקלון, ממנה הושאל בינואר 2012 להפועל רעננה.

בקיץ 2012 חתם גיטא במועדון הפועל נצרת עילית, אולם כעבור זמן קצר, ב-25 ביולי 2012, הודיע על פרישתו מכדורגל ופנייה לעולם העסקי.

גיטא מחזיק בשיא לכדורגלן ישראלי בריצה ל-10 מטרים - 1.60 שניות; השיא הקודם, אותו שבר במכון וינגייט, היה שייך לאיגביני יעקובו (1.61).

## קישורים חיצוניים

* פרופיל, באתר הרשמי של מכבי חיפה

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני מכבי אחי נצרת
קטגוריה:כדורגלני הפועל נוף הגליל
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני הפועל רעננה
קטגוריה:כדורגלני הכח עמידר רמת גן
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשקלון
קטגוריה:טירת כרמל: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
סידוניוס אפולינאריס

ממוזער|Opera, 1598
**סידוניוס אפולינאריס** (לטינית: **Sidonius Apollinaris**; סביבות 430 - אחרי 489) היה משורר ובישוף גאלו-רומי.
## חייו
נולד בעיר לוגדונום (כיום ליון שבצרפת) למשפחת אצולה גאלו-רומית. אביו, כמו סבו לפניו, היה מושל גאליה מטעם רומא. קיבל את חינוכו מטובי המורים, הצטיין בספרות ובשירה והתפרסם כנואם וכמשורר. ב-452 נשא לאישה את פאפיאנילה, בתו של הקונסול אוויטוס שהפך לקיסר רומא ב-455. באמצעות נישואים אלה קיבל חווילה מפוארת בחבל אוברן ליד העיר קלרמון (כיום קלרמון-פראן בצרפת). כאשר אוויטוס נסע לרומא לטקס הכתרתו לקיסר, סידוניוס התלווה אליו ונשא את נאום ההכתרה בפני הסנאט. אך ריקימר הגותי היה למעשה שליט רומא. ב-457 הוא הביס את אוויטוס ומינה את מאיוריאנוס לקיסר. סידוניוס נפל בידיו של הקיסר החדש, שהתייחס אליו בכבוד כיאה למשורר ולנואם. הוא נשא שיר הלל למאיוריאנוס, שכתמורה הציב את פסלו של סידוניוס בפורום ברומא.

ב-467 כתב שיר תהילה לכבוד הקיסר אנתמיוס, שבתמורה מינה אותו למושל רומא לשנת 468. ב-472 נתמנה לבישוף קלרמון. הויזיגותים הטילו מצור על העיר, וסידוניוס ביקש את עזרת רומא. הקיסר יוליוס נפוס ידע  כי אוריק מלך הוויזיגותים מתכונן לחצות את הנהר רון, אך משום שלא היו בידיו האמצעים לעצור בעדו, הסתפק במשא ומתן. רומא הפקירה את גאליה כדי להציל את עצמה. ב-474 הוויזיגותים כבשו את קלרמון וסידוניוס, שארגן את ההגנה על העיר, הושם במעצר. הוא שוחרר והמשיך בתפקידו כבישוף אחרי, שעל מנת להשיב לעצמו את אחוזתו, כתב שיר הלל לכבודו של אוריק מלך הוויזיגותים. ב-476 אודואקר, שהתחלק בשלטון עם אאוריק, הדיח את רומולוס אוגוסטולוס, הקיסר האחרון של האימפריה הרומית המערבית. בסוף ימיו סידוניוס שם את מבטחו בכנסייה הקתולית, וביקש "להשתחרר מן החיים באמצעות מוות קדוש."

שיריו ומכתביו של סידוניוס אפולינאריס מתעדים את ההיסטוריה של גאליה במאה החמישית לספירה. הם מהווים עדות חיה על מצבה ומעמדה של האריסטוקרטיה הגאלו-רומית תחת שלטון הוויזיגותים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משוררים רומאים
קטגוריה:כותבי מכתבים
קטגוריה:בישופים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5
בעלי אלשרח

**בעלי אַלְשַׁרְח** הם קבוצה של עשרות חכמים מתימן מתקופת הראשונים (בין המאות ה-13 וה-16), שפירשו את משנה תורה בכתבים שנקראו חיבורי אלשרח.

## אלשרח
"אַלְשַׁרְח" (בתרגום מערבית: פירוש) הוא השם בו כינו יהודי תימן פירושים על כל משנה תורה לרמב"ם שחוברו על ידי חכמי תימן. פירושים אלה חוברו בתקופת הראשונים, במשך כמאתיים שנה, בין המאות ה-13 וה-16. 

פירוש אלשרח נועד לתאם את פסיקת הרמב"ם עם דברי התלמוד. בפירושי השרח משולבים דברי גאונים רבים שלא שרדו במקומות אחרים. פירושי השרח משקפים שיטת לימוד של בית מדרש עצמאי, שמהווים המשך לתורת גאוני בבל.

רוב מוחלט של פירושי אלשרח עדיין נמצאת בכתבי יד בידי יחידים וספריות שונות, ולא הודפסו עקב חסרון בתי דפוס בתימן, ולכן אינם מוכרים לרוב ציבור הלומדים.

כמות פירושי אלשרח בהלכות שחיטה וטריפות הוא גדול ביחס לשאר הנושאים, מפני המצב בתימן שבה אכילת בשר היה עיקר המזון. 

קיטלוג של בעלי השרח וחיבוריהם פורסם בספר "תורתן שלבני תימן" שחיבר פרופ' יהודה רצהבי. 

## בעלי אלשרח מפורסמים
*מארי חנניה בן ישועה
*מארי נתנאל בן ישעיה
*מארי זכריה הרופא
*מארי סעדיה עדני
*מארי דוד הלוי חמדי

ImageSize = width:590 height:120
PlotArea = width:570 height:25 left:5 bottom:60
TimeAxis = orientation:horizontal
DateFormat = yyyy
Period = from:-250 till:2000
AlignBars = early
ScaleMajor = unit:year increment:200 start:-200
ScaleMinor = unit:year increment:50 start:-200

Colors =
 id:turkiz value:rgb(0,0.76,0.76)
 id:treaty value:rgb(0.6,0.8,0.6)
 id:lightgrey value:rgb(0.6,0.8,0.4)
 id:darkgrey value:rgb(0.6,0.8,0)
 id:Celadon value:rgb(0.67,1,0.68)
 id:TeaGreen value:rgb(0.81,0.94,0.75)

Define $hx = 15 # shift text to right side of bar

PlotData =
 bar:Leaders color:blue width:20 align:left fontsize:s 
 from:-250 till:0 color:treaty shift:(-10,$hx) text:תוגוז
 from:0 till:220 color:turkiz shift:(-15,$hx) text:םיאנת
 from:220 till:500 color:TeaGreen shift:(-20,$hx) text:םיארומא
 from:500 till:625 color:darkgrey shift:(-20,$hx) text:םיארובס
 from:625 till:1050 color:turkiz shift:(-15,$hx) text:םינואג
 from:1050 till:1500 color:TeaGreen shift:(-20,$hx) text:םינושאר
 from:1500 till:2000 color:treaty shift:(-20,$hx) text:םינורחא

LineData =
 layer:front # all lines in front of bars unless stated otherwise
 from:1300 till:1700 atpos:65 color:red width:2 

Legend = columns:4 left:125 top:25 columnwidth:150

Colors =
 id:aaa value:red legend:חרשלא_ילעב



קטגוריה:ראשוני תימן
קטגוריה:רבנים תימנים
קטגוריה:נושאי כלים של רמב"ם
קטגוריה:פרשני התלמוד
חג עליית מרים

[שמאל|ממוזער|[עלייתה של הבתולה השמיימה (טיציאן)|עליית הבתולה השמיימה מעשה ידי טיציאן, המהווה את מרכז המזבח בבזיליקת סנטה מריה גלוריוזה דיי פרארי בוונציה]]
**חג עליית מרים** הוא חג נוצרי המסמן את עליית מרים, אמו של ישו, השמימה. הוא נקבע בשנת 1950 על ידי האפיפיור פיוס ה-12, ונחוג על ידי נוצרים המשתייכים לכנסייה הקתולית והאורתודוקסית בתאריכים קבועים. העולם הנוצרי מציין מדי שנה בחודש אוגוסט את עליית מרים השמימה.

## תאריך
תאריך החג בכל הכנסיות הוא 15 באוגוסט, אם כי הוא חל בפועל בזמנים שונים בשל הבדלי לוחות השנה.

הכנסיות שמשתמשות בלוח השנה היוליאני מציינות את החג ביום המקביל לתאריכים 25–28 אוגוסט בלוח השנה הגרגוריאני. כנסיות אלה כוללות את הכנסייה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים, הכנסיות האורתודוקסיות של רוסיה, גאורגיה, סרביה ופולין, הכנסייה היוונית-קתולית האוקראינית ואדוקי האמונה הישנה.

שאר הכנסיות האורתודוקסיות חוגגות אותו ב-15 באוגוסט לפי לוח השנה הנאו-יוליאני. כנסיות אלה כוללות את הכנסייה האורתודוקסית היוונית של קונסטנטינופול, הכנסיות האורתודוקסיות של יוון, בולגריה, רומניה ואחרות.

הכנסיות הקתוליות חוגגות את החג ב-15 באוגוסט לפי לוח השנה הגרגוריאני.

## בארץ ישראל
הקתולים בארץ ישראל עורכים טקסים בגת שמנים ב-14 וב-15 באוגוסט.

האורתודוקסים עורכים טקסים ב-25 וב-28 באוגוסט. אור לבוקר 25 באוגוסט, נערכת תהלוכת איקונת מרים, אירוע המסמל כעין "לוויה" וקבורה סמלית לקראת עלייתה השמימה. האיקונה שמורה לאורך השנה במנזר גת שמנים היווני – המטוכיון מול כנסיית הקבר. עם שחר ב-25 באוגוסט נערך במקום טקס הוצאת האיקונה למסע "הלווייתה". האיקונה נישאת על ידי איש דת יווני ממונה מטעם הפטריארכיה. בשעה חמש בדיוק נעה התהלוכה מלווה במאות נזירים, נזירות, צלייניות וצליינים, נרות, צרורות ריחן, זרי פרחים ועמודי שושן צחור בידיהם ומזמורים בפיהם, התהלוכה נעה בסמטאות העיר העתיקה הדוממות, מרחוב בית הבד, לויה דולורוזה ולשער האריות. עם זריחה יוצאת התהלוכה לעבר כנסיית קבר מרים, בעמק הקדרון, המואר באור זריחה מעל הר הזיתים, גדושה באלפי נרות, והמוני מאמינים הבאים לראות, לגעת ולנשק את האיקונה, ולזחול תחת אפיריון העץ שעליו ניצבת האיקונה לצד קפלת הקבורה.

## ראו גם
* פראגוסטו
* כנסיית הדורמיציון
* קבר מרים
* בית האם מרים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מועדים נוצריים
קטגוריה:חגים ומועדים: נשים
פנחס גולדשטיין

**פנחס גולדשטיין** (26 באוגוסט 1939 – 14 באוגוסט 2007) היה פוליטיקאי ישראלי, כיהן כחבר הכנסת מטעם הליכוד.

## ביוגרפיה
גולדשטיין נולד ב-26 באוגוסט 1939 בתל אביב, למד בפנימייה צבאית בחיפה ובבגרותו למד משפטים באוניברסיטה העברית. הוא הצטרף למפלגה הליברלית והתקדם במהירות בשורותיה. תחילה היה פעיל ב"ארגון הסטודנטים הליברלים", ואחר כך פעיל ב"איגוד העובדים שליד המפלגה הליברלית" (גלגול מאוחר של תנועת העובד הציוני). בשנת 1978 נבחר כחבר מועצת המנהלים של חברת החשמל, תפקיד אותו מילא עד 1981. בשנים 1978–1982 גם שימש חבר נשיאות הוועד הפועל הציוני.

ב-1981 נבחר גולדשטיין לכנסת העשירית מטעם הליכוד. בכנסת זו שימש יושב ראש ועדת הספורט של הכנסת ויושב ראש הוועדה לנושאי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו. בכנסת ה-12 מונה לסגן שר התחבורה, ולאחר ארבעה חודשים עבר לתפקיד סגן שר החינוך. במקביל לחברותו בכנסת, שימש גולדשטיין כדירקטור בחברת הבנייה של הקבלן אברהם גינדי, שהייתה מחברות הבנייה הגדולות שפעלו בישראל באותן שנים. דבר שהביא לביקרות נגדו על ניגוד עניינים.

בשנת 1984, לאחר הבחירות לכנסת האחת עשרה, תמך בהקמת ממשלת האחדות. בכנסת ה-11 שימש כחבר בוועדת החוץ והביטחון.

במהלך כהונתו בכנסת נודע בכך שהעלה מספר הצעות חוק יצירתיות. בין השאר יזם הצעת חוק פרטית, שעל פיה בשידורי הטלוויזיה הישראלית "יינתן מקום לביטוי עמדת הממשלה" (לאחר שטען שהשמאל שולט ברשות השידור). חוק שיחייב מסעדות להניח קנקן מים קרים על כל שולחן, חוק להגנת חסכונות הציבור, ויזם את הצעת חוק ההמנון, ששנים אחר כך, ב-2004, אכן התקבלה.

פנחס גולדשטיין נמנה עם חמשת חברי הכנסת הליברליים שפרשו מהליכוד בתחילת 1990 והקימו את המפלגה לקידום הרעיון הציוני. עד מהרה הפכה הסיעה החדשה למושא חיזוריה של מפלגת העבודה, שפרשה מהממשלה וביקשה להקים קואליציה חדשה בראשות שמעון פרס. בניגוד לאברהם שריר, שהשתכנע לתמוך בקואליציית פרס ולמנהיג הסיעה, יצחק מודעי, שנאבק על שריון תפקידו האישי כשר האוצר תוך דרישת ערבויות כספיות לקיום התחייבות כזו מצד הליכוד, הודיע גולדשטיין (יחד עם חבריו פסח גרופר ויוסף גולדברג) כי לא יתמוך בקואליציה בראשות פרס.

ב בשנת 1992 נמנה גולדשטיין על ראשי המפלגה הליברלית החדשה שהקים יצחק מודעי. המפלגה התמודדה בבחירות, אך לא עברה את אחוז החסימה. בשנות חייו האחרונות שימש גולדשטיין כגזבר כבוד של הוועד האולימפי הישראלי, ודירקטור של חברת הביטוח הפניקס.

גולדשטיין נפטר בביתו שבכפר סבא ממחלת הסרטן ביום שלישי, 14 באוגוסט 2007, ל' באב ה'תשס"ז, בגיל 67.

הותיר אחריו אישה, בן, ובת.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המפלגה לקידום הרעיון הציוני
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המפלגה הליברלית החדשה
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:חברי הכנסת האחת עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השתים עשרה
קטגוריה:בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה
קטגוריה:חברי הכנסת בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נורדאו כפר סבא
Iron Maiden (אלבום)

**Iron Maiden** ("בתולת הברזל") הוא אלבום הבכורה של להקת המטאל **[[איירון מיידן]]**, אשר יצא בשנת 1980.

## סקירה אמנותית
במשך ארבע שנות קיומה הראשונות של איירון מיידן (1980-1976), השתנה הרכב הלהקה מספר פעמים, וב-14 באפריל 1980, עם הרכב שונה לגמרי מהמקורי, הוציאה הלהקה אלבום בכורה אשר נקרא כשם הלהקה - על שמו של מכשיר עינויים מימי הביניים - Iron Maiden ("בתולת הברזל"). המוביל בהרכב היה הבסיסט והמלחין סטיב האריס. סולן הלהקה היה הזמר פול דיאנו, אשר במקור הגיע מסצנת להקות הפאנק.

סגנונו של האלבום הוא רוק כבד/מטאל קלאסי, אופייני מאוד לתקופה, ומושפע במידה מסוימת מדיפ פרפל. המוזיקה היא קצבית, שמחה ומלודית. השירים הם קצרים (יחסית לרוק) ומהירים, אך יחד עם זאת, מאופיינים ברמה מלודית וטכנית גבוהה.

שירי האלבום סובבים סביב שני נושאים מרכזיים אצל איירון מיידן של דיאנו: רצח ומין. ברוב השירים הדובר הוא רוצח צמא דם המתרברב במעשיו. דוגמה לשיר מאפיין מאוד של האלבום, הן מבחינה מוזיקלית והן מבחינת הליריקה, הוא "Sanctuary", בו הדובר, הרוצח, מבקש מקלט אצל אישה זרה מפני המשטרה, ובאותה הזדמנות רוצה גם לשכב איתה. שיר זה אינו מופיע בכל הגרסאות של האלבום.

השירים "Remember Tomorrow" ו-"Strange World" שונים משאר השירים באלבום בהיותם בעלי מנגינה עצובה, והשני אף שומר על קצב איטי ושקט לכל אורכו- מאפיין נדיר מאוד אצל איירון מיידן גם באלבומים הבאים. 

יצירת המופת "Phantom of the Opera" בולטת מאוד משאר השירים באלבום באורכה, במהירותה המסחררת, במלודיה המתפתחת, וברמה הטכנית יוצאת הדופן. דיאנו משתתף רק בחלק הראשון של היצירה, בעוד החלק השני הוא אינסטרומנטלי.

כמו כן, יש לציין את היצירה "Transylvania", השונה משאר השירים בהיותה אינסטרומנטלית.

השיר המפורסם ביותר מהאלבום הוא "Running Free", שיר שמח, קליל וקליט, בו הדובר הוא נער מופרע המוצא את עצמו במעצר.

בשיר הנושא, "Iron Maiden", הסוגר את האלבום, אין הרבה מילים, ושני הבתים הכלולים בשיר זה חוזרים על עצמם שלוש פעמים. שיר זה מבוצע הרבה פעמים בהופעות, לעיתים קרובות כשיר שסוגר את ההופעה ומתכונן לבואו של דגם גדול של אדי, הקמע של הלהקה.

## הצלחת האלבום
"Iron Maiden" זכה להצלחה מסחררת ומכר מיליוני עותקים, והשיר "Running Free" הפך ללהיט. כבר בשנה השנייה לצאת האלבום, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות, אשר הגיע עד יפן, שם כונה "Maiden Japan" (משחק מילים המהווה מחווה לדיפ פרפל, אשר הוציאה ב-1972 אלבום הופעה חיה בשם "Made In Japan").

## רשימת השירים

## קרדיטים
* סטיב האריס- גיטרה בס ושירה
* דייב מארי- גיטרה חשמלית 
* פול דיאנו- סולן 
* קלייב בר- תופים
* דניס סטראטון- גיטרה ושירה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1980
קטגוריה:אלבומי איירון מיידן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
ייז'י בלוהלאווק

**ייז'י בלוהלאווק** (בצ'כית: **Jiří Bělohlávek**, 24 בפברואר 1946 – 31 במאי 2017) היה מנצח צ'כי.

## ביוגרפיה

נולד בפראג. בלוהלאווק למד אצל סרג'יו צ'ליבידאקה. הוא בוגר הקונסרבטוריון של פראג והאקדמיה לאמנויות הביצוע של פראג. בשנת 1970 זכה בתחרות הניצוח הלאומית של צ'כיה ומשם התקדם לתפקידי ניצוח בארצו ובעולם.

בין 1977 ל-1989 היה בלוהלאווק מנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של פראג. בשנת 1990 התמנה למנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית הצ'כית, אך בשנת 1991 חלו שינויים בארגון התזמורת ובהצבעת מחלוקת הוחלט למנות את גרד אלברכט למנצחה הראשי. בלוהלאווק התפטר ממשרתו ב-1992. הוא ייסד את הפילהרמוניה של פראג Pražskou komorní filharmonii בשנת 1994 והופיע והקליט עמה בקונצרטים ברחבי העולם. הוא ניצח על הפילהרמוניה של פראג במופע טלוויזיה ב"קונצרטי הפרומס" של ה-BBC. בשנת 2004. היה מנצח כבוד של התזמורת עד מותו.

משנת 1995 עד 2000 כיהן בלוהלאווק כמנצח אורח ראשי של תזמורת רשות השידור הבריטית. בפברואר 2005 התמנה למנצח הראשי הבא שלה, החל מיולי 2006, בחוזה ראשוני ל-3 שנים.  כמו כן ניצח על ליל הפתיחה של ה"פרומס" של 2007 וניצח לראשונה על ליל הנעילה בספטמבר. בשנת 2013 הוא פרש מתפקידו ואת מקומו מילא סאקארי אוראמו. 

ב-17 בדצמבר 2004 הופיע לראשונה במטרופוליטן אופרה, כשניצח על "קטיה קאבאנובה" של לאוש יאנאצ'ק עם קאריטה מאטילה בתפקיד הראשי. הוא חזר למטרופוליטן בינואר ובפברואר 2007 ל"ינופה" של יאנאצ'ק, גם הפעם עם מאטילה ועם אניה סיליה בתפקיד ה**קוסטלניצ'קה**. עוד הופיע כמנצח אורח בארצות הברית עם תזמורת פילדלפיה ועם תזמורת סנט לואיס.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* biography at IMG artists 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים צ'כים
קטגוריה:צ'כים שנפטרו ב-2017
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1946
פורמולה 1 עונת 2000

במסגרת **[[פורמולה 1]] של שנת [[2000]]** נערכו 17 מרוצים. באליפות העולם זכה מיכאל שומאכר שנהג במסגרת קבוצת פרארי. זו הייתה הפעם הראשונה מזה 21 שנה בה זכה נהג של פרארי באליפות העולם. קבוצת מקלארן העמידה את המכונית שהייתה המהירה ביותר אך סבלה קשות במהלך העונה כולה מכשלים טכניים רבים מה שפגע בנהגיה במסגרת המרוץ לאליפות וכן בהתמודדות שלה על תואר אליפות היצרנים.

כבכל עונה, חלו מספר שינויים בתקנון. העיקריים שבהם היו:
* המהירות המותרת בתוך ה"פיטס" מוגבלת ל-60 קמ"ש בזמן מיקצי האימונים (לעומת 80 קמ"ש בעונה הקודמת) ול-80 קמ"ש בזמן המרוץ (לעומת 120 קמ"ש בעונה הקודמת), למעט הגרנד פרי מונקו המוגבל ל-60 קמ"ש בכל מקרה.
* כל קבוצה חדשה במסגרת סבב המרוצים חייבת להעמיד ערבות של 48 מיליון דולר לרשות ההפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA), סכום שיוחזר לה ב-12 תשלומים במשך 12 שנים עם ריביות. קבוצה שלא תוכל לעמוד בהתחייבויותיה, תחולט הערבות שהפקידה. לפני כן, עמדה הערבות של חצי מיליון דולר בלבד.
* בדיקות ריסוק חמורות יותר מאשר לפני כן.

## מרוצי עונת 2000

## דירוג נהגים סופי

## דירוג קבוצות סופי

## קישורים חיצוניים

* תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com.
* סיכום העונה באתר MotorSport Magazine.

קטגוריה:עונות בפורמולה 1
קטגוריה:2000 בספורט
גרד אלברכט

**גרד אלברכט** (בגרמנית: **Gerd Albrecht**; 19 ביולי 1935 – 2 בפברואר 2014) היה מנצח גרמני שכיהן כמנצח ראשי בתזמורות חשובות באירופה, מאז החל בתזמורת טונהאלה בציריך, שווייץ, בשנת 1975.

## המחלוקת בתזמורת הפילהרמונית הצ'כית

אלברכט נבחר בשנת 1991 על ידי נגני התזמורת הפילהרמונית הצ'כית כמנצח הראשי, לתקופת כהונה של שבע שנים החל ב-1994. התזמורת מילאה תפקיד במחאה על השלטון הסובייטי בארצם והתארגנה מחדש כישות עצמאית. בבחירתם באלברכט הביאו להחלפתו של המנצח הצ'כי ייז'י בלוהלאווק, שהקדים את פרישתו ל-1992. כתוצאה מכך, כשהגיעה שעתו של אלברכט לקבל לידיו את התזמורת, כבר הייתה זו מפולגת, במידת מה. אלברכט הוכיח את מיומנותו בשיפור מצבה הכספי של הפילהרמונית הצ'כית ובהעלאת הפרופיל הבינלאומי שלה באמצעות מסעות קונצרטים מחוץ לגבולות צ'כיה. גם הצלחתו המוזיקלית הוכרה ללא עוררין. אף על פי כן, שורה של סכסוכים פוליטיים הביאה לפרישתו המוקדמת.

ב-1994 הוזמנה הפילהרמונית הצ'כית להופיע בותיקן בקונצרט שנועד לחגוג את הפיוס בין הקתולים ליהודים. ואולם, ההזמנה הייתה לנגינה תחת שרביטו של גילברט לוין, שנודע כבר בקשריו הטובים עם הוותיקן בתקופת האפיפיור יוחנן פאולוס השני ובהמשך לכך ב"קונצרט האפיפיור לזכר השואה", שזכה לכיסוי נרחב בטלוויזיה. אלברכט פסל את השתתפות התזמורת, לכאורה בשל עומס רב מדי. אלא שרבים חשדו, שהסיבה העיקרית לסירוב הייתה קנאתו של אלברכט על שלא הוזמן בעצמו לנצח על הקונצרט.
  
נשיא צ'כיה, ואצלב האוול, התערב בפרשה ואמר לאלברכט, שפעולותיו מזיקות לתזמורת. המצב התדרדר בהתמדה, כשאלברכט הציג עצמו בראיונות לעיתונות כקורבן של גזענות ורגשות אנטי-גרמנים וכמי שנתבע לכפר אישית על כל עוולותיה של גרמניה בעבר. עוד קבל על התקנת ציתות במכשיר הטלפון שלו. האוול השיב מלחמה שערה באמצעי התקשורת בטענות משלו. אלברכט ובלוהלאווק חברו יחדיו לקונצרט חגיגות המאה של התזמורת, כשכל אחד מהם מנצח על מחצית הקונצרט, ב-4 בינואר 1996, אבל האוול בלט בהיעדרו ונגני התזמורת הפגינו למי נתונה אהדתם בהגיע השעה לתשואות. אלברכט התפטר ממשרתו זו כעבור חודש, בטענת חתירה תחת סמכותו המוזיקלית. מאז ניצח ביפן ובדנמרק.

## לקריאה נוספת

Alan Levy. "Storm at Czech Philharmonic", International Herald Tribune, 31 Jan 1996. Retrieved on 2007-05-28. 

* אלאן לוי, "סערה בפילהרמונית הצ'כית", אינטרנשיונל הראלד טריביון, 31 בינואר 1996.

## קישורים חיצוניים

* 


* Semperoper English-language biography of Gerd Albrecht


קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1935
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2014
רפואת מטיילים

**רפואת מטיילים** היא ענף במקצוע הרפואה העוסק במניעה ובטיפול בבעיות בריאותיות המתעוררות אצל מטיילים בעולם.

## גלובליזציה ותיירות
גלובליזציה מאפשרת התפשטות מהירה יותר של מחלות וגורמת לעליה במספר המטיילים הנחשפים לסכנות בריאותיות שונות. אחד הנושאים העיקריים בהם עוסקת רפואת מטיילים היא האפידמיולוגיה של סיכוני הבריאות להם נחשף המטייל, חיסונים מתאימים לסביבת הטיול, מניעת מלריה וייעוץ בריאותי בטרם יציאה למסע, אשר מטרתו לשמור על בריאותם של מאות מיליוני המטיילים בעולם. על פי הערכות כשמונים מיליון מטיילים נוסעים מדי שנה מארצות מפותחות לארצות מתפתחות

## תמותה ותחלואה
מחקרים באשר לגורמי התמותה בין מטיילים מצאו כי מחלות לב-ריאה הן הגורם הראשי לתמותה בעת טיולים (50-70%), הגורם השני בשכיחותו הוא פציעה ותאונה (כ-25%). מחלות זיהומיות גורמות ל-2.8-4% ממקרי התמותה בטיולים. מחקרים על תחלואת מטיילים מצאו כי כמחצית מן המטיילים מארצות מפותחות השוהים למעלה מחודש בארצות מתפתחות יחלו במהלך הטיול. "שלשול מטיילים" הוא הגורם השכיח ביותר לתחלואת מטיילים.

## בסיס מחקר וידע
תחום רפואת המטיילים כולל בתוכו מספר גדול של תחומי ידע רפואי, בהם אפידמיולוגיה, מחלות מידבקות, רפואת הציבור, רפואה טרופית, פיזיולוגיה של גבהים, רפואת נשים הנוגעת למטיילים, פסיכיאטריה, רפואה תעסוקתית, רפואה צבאית ורפואת מהגרים וכן רפואה סביבתית.

רפואת מטיילים מתייחסת אף למסלולי טיול ייחודיים, בהם טיולי ספינות תיירים, טיולי צלילה, כינוסים המוניים (למשל החג'), טיולים לאזורים נידחים ופראיים, ועוד.

באופן כללי רפואת מטיילים מתחלקת לארבעה תחומי עיסוק: תחום המניעה (חיסונים וייעוץ לפני המסע), רפואה מסייעת (העוסקת בעיקר בהשבת מטיילים חולים לארצה בהטסה או בדרך אחרת), רפואת אזורים נידחים (למשל, טיפול במחלות גבהים, טיפול בנוסעי ספינות תיור, טיפול בחברי משלחות, ועוד) ורפואת ביטוח.

## מוקד התחום
רפואת מטיילים כוללת ייעוץ רפואי והערכה רפואית בטרם יציאה לטיול, תכנון והכנה למקרי חירום רפואיים במהלך הטיול, וכן בדיקה ומעקב לאחר הטיול. ארגון הבריאות העולמי מספק מידע באשר לנושאים בריאותיים שונים ולמאפיינים רפואיים של המדינות בעולם וכן תיאור של סיכונים בריאותיים באזורים גאוגרפיים שונים וכן של טיסות מידע בריאותי למטיילים של ארגון הבריאות העולמי. גם המרכז לבקרת מחלות ומניעתן מפרסם מידע רב ערך ומעודכן בתחום רפואת מטיילים. התחומים העיקריים הראויים בהם מתמקדת רפואת המטיילים בהכנות לטיול הם:
* חיסונים
* התגוננות מפני עקיצות חרקים
* מין בטוח
* מניעת פציעות ובטיחות
* מודעות לסכנות הטבילה במים (בילהרציה)
* ביטוח בריאות מתאים למטייל
רופא המתמחה ברפואת מטיילים אף יסייע למטייל להכין תיק רפואי המכיל עזרים חיוניים לטיפול ראשוני במצוקה בריאותית. הרכב התיק ישתנה בהתאם למסלול הטיול ולסיכונים הבריאותיים הקיימים לאורכו.

## קישורים חיצוניים
* היבטים בריאותיים בארצות העולם באתר ארגון הבריאות העולמי.
* בריאות מטיילים באתר המרכז לבקרת מחלות ומניעתן.
* רפואת מטיילים באתר שירותי בריאות כללית.
* הספר נוסע סמוי העוסק ברפואת מטיילים.
## הערות שוליים

קטגוריה:תחומים ברפואה
בורנה מאלניה

הנסיכה **בורנה מאלניה** הייתה נסיכה אלנית, אחותו של צאר ממלכת אלניה, דורגולל הגדול. אשת מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, בגרט הרביעי, שמלך בשנים 1027–1072.

בגרט נישא לבורנה בתחילת שנות השלושים של המאה האחת עשרה, לאחר מותה של אשתו הראשונה, הלנה, אחייניתו של הקיסר הביזנטי, רומנוס השלישי ארגירוס. היה זה אחד מנישואי התערובת בין הבגרטידים ובעלי בריתם הטבעיים, (לעיתים גם ואסלים שלהם), ובית המלוכה האלאני.

בורנה ידועה בראש ובראשונה כפטרונית ומקדמת תרבות הכנסייה האורתודוקסית הגאורגית וחיי הנזירות. היא נתנה את חסותה לבניית מנזר קאפאטה בהר ציון בירושלים. לעיתים קרובות היא מזוהה עם בורנה המחברת של ההמנון הנרגש והנלהב, מרים, אם ישו, שהונצחה בהקדשה על איקונין תאוטוקוס (Θεοτόκος), המוצג כעת בכנסיית לנג'ר בהררי סוואנתי.

## ראו גם
* אלאנים

## לקריאה נוספת


* Donald Rayfield, 2000, **[http://books.google.com/books?id=eG2O9Xai_98C&pg=PP1&ots=2zSNyxOiLE&dq=The+Literature+of+Georgia:&sig=es0wpAUZiNGn985jM5OVuRI6-XY#PPA28,M1 The Literature of Georgia: A History]**, page 28, .


## הערות שוליים

קטגוריה:ממלכת גאורגיה
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:ספרות גאורגית
קטגוריה:נסיכות המאה ה-11
קטגוריה:מלכות רעיות מהמאה ה-11
קטגוריה:נשים אלאניות
ג'קסון (חברה)

**ג'קסון** היא חברה אמריקאית המתמחה בייצור גיטרות חשמליות וגיטרות באס.

## היסטוריה
החברה החלה לייצר גיטרות באופן עצמאי לאחר ההתנתקות משרבל בשנת 1978. הגיטרה הראשונה הייתה גיטרת ה-v רודס, על שם רנדי רודס מלהקתו של אוזי אוסבורן. לאחר האיחוד עם IMC עבר המפעל לאונטריו, קליפורניה.

## תדמית
בגיטרות של ג'קסון משתמשים לעיתים קרובות בסגנונות המטאל עם נטייה למטאל כבד יותר מהגיטרות של גיבסון (בעיקר לס פול).

בנוסף הגיטרות של ג'קסון לעיתים בעלות עיצוב ייחודי ואגרסיבי, כמו שניתן לראות בדגמים כמו רודס, קינג V וקלי.

## גיטרות ג'קסון
שמאל|ממוזער|100px|גיטרת ג'קסון רודס
*ג'קסון רודס
*ג'קסון קלי
*ג'קסון דינקי
*ג'קסון קינג v
*ג'קסון סולואיסט
*ג'קסון וואריור
*ג'קסון קלי-ברד

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יצרני גיטרות
שיכון פאג"י

ממוזער|מבט מהצד על שלושת הבניינים הארוכים של השכונה.
**שיכון פאג"י** היא שכונה חרדית קטנה בתוך שכונת סנהדריה בירושלים.

## היסטוריה
תוכנית השכונה ממזרח לשכונת סנהדריה גובשה בשנת 1945. אבן פינה לשכונה הונחה ב-21 במרץ 1946. היא נבנתה על ידי קבוצת משתכנים חרדים, מאנשי פאג"י, בראשותו של אברהם זאב טרגר (שלעתיד הקים שכונות נוספות בירושלים: נוה פאג"י בבית וגן, נוה צבי ברחוב בר-אילן, שכונת עזרת תורה, בתי טרגר בשכונת רמות), ועמו אברהם אליהו מוקוטובסקי (הוא אליהו כי טוב, מחבר ספר התודעה), ובסיוע הרב יצחק אביגדור אורנשטיין ועוד.

השכונה תוכננה על ידי האדריכל יוסף שנברגר. בדצמבר 1946 תוארה השכונה:
:"השכונה החדשה היא בת ששים דירה, בנות 3 או 2 וחצי חדר, בשלושה בנינים גדולים בני שלוש קומות, מקבילים זת לוה, וריוח מספיק ביניהם, שיינטע אילנות ושיחים. סגנון הבניה - חדיש."

ביוזמת מקימי השכונה הוקמו בשכונה מפעל דפוס ומאפיית לחם. בסוף 1946 נסלל רחוב הרב בלוי המחבר את השכונה לרחוב שמואל הנביא. 

לאחר כיבוש בית הספר לשוטרים על ידי הלגיון הירדני נסוגו לוחמי האצ"ל לשיכון פאג"י ומיקמו בו את עמדותיהם הקדמיות. תושבי השכונה פונו ממנה ובימים שלאחר מכן יצאו מבית הספר לשוטרים כוחות של הלגיון לתקוף את סנהדריה ושיכון פאג"י, אך נהדפו. ב-22 בפברואר 1949 חזרו תושבי השכונה לבתיהם. לאור הקרבה לקו העירוני, חלק מן המתיישבים לא חזרו לגור בה והעדיפו לגור בשכונות שנכבשו מן הערבים, כשכונת קטמון. במקומם באו לגור בשכונה ניצולי שואה מהונגריה. במרץ 1950 חגגו בשכונה את שיקומה לאחר הקרבות.

עד למלחמת ששת הימים נחשבה השכונה כשכונת ספר בירושלים ובינה לבין בית הספר לשוטרים הוקמו ביצורים. לאחר מלחמת ששת הימים נבנו סביב שיכון פאג"י השכונות רמת אשכול ומעלות דפנה.

רבני השכונה היו הרב בנימין זאב יעקובזון, הרב יעקב בלוי וכיום הרב חיים יוסף בלוי.

## קישורים חיצוניים

* ירושלים החרדית בבנינה, בית יעקב, ניסן תשכ"ה, עמ' 31

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: שכונות
קטגוריה:שכונות חרדיות בירושלים
קטגוריה:סנהדריה
התזמורת הממלכתית של בוואריה

**התזמורת הממלכתית של [[בוואריה]]** (בגרמנית: **Bayerisches Staatsorchester**), היא התזמורת של האופרה הממלכתית של בוואריה.

התזמורת, שנוסדה בזמנו של לודוויג זנפל והתמחתה במוזיקת קודש, הייתה בין הטובות ביותר באירופה כבר בתקופתו של אורלנדו לאסוס. בשנת 1651 הגיעה האופרה האיטלקית למינכן. משנת 1652 ואילך נקראה בשם "תזמורת החצר", עד שבשנת 1918 קיבלה את שמה הנוכחי. תולדות התזמורת הבווארית כרוכות במידה רבה באלה של האופרה הממלכתית של בוואריה.

התזמורת קיימה קשר ארוך ומוצלח עם המנצח קרלוס קלייבר, אם כי הוא לא כיהן מעולם כמנהלה המוזיקלי. מאז 1998 היה זובין מהטה המנהל המוזיקלי של האופרה הממלכתית ושל התזמורת הממלכתית של בוואריה. בין השנים 2006 - 2013 שימש בתפקיד המנהל המוזיקלי קנט נאגנו ובשנת 2013 החליף אותו בתפקיד קיריל פטרנקו. פטרנקו סיים את תפקידו בשנת 2020 ומחליפו הוא המנצח הרוסי ולדימיר יורובסקי. 

התזמורת הממלכתית של בוואריה היא אחת משלוש תזמורות גדולות במינכן, יחד עם תזמורת רדיו בוואריה והתזמורת הפילהרמונית של בוואריה.

## מנהלים מוזיקליים כלליים
* פרנץ לכנר 1836–1867
* הנס פון בילו 1867–1869
* פראנץ וילנר 1870–1877
* הרמן לוי 1872–1896
* ריכרד שטראוס 1894–1896
* הרמן צומפה 1901–1903
* פליקס מוטל 1904–1911
* ברונו ולטר 1913–1922
* הנס קנאפרטסבוש 1922–1935
* קלמנס קראוס 1937–1944
* הנס קנאפרטסבוש 1945
* גאורג שולטי 1946–1952
* רודולף קמפה 1952–1954
* פרנץ פריצ'אי 1956–1958
* יוזף קיילברת 1959–1968
* וולפגנג זאוואליש 1971–1992
* פטר שניידר 1992–1998, זמני
* זובין מהטה 1998–2006
*  2006 - 2013
* קיריל פטרנקו 2013 - 2020
* ולדימיר יורובסקי 2021 - ממשיך

## קישורים חיצוניים
* 

* אתר האינטרנט של התזמורת הממלכתית של בוואריה
* 

קטגוריה:מינכן: תזמורות
בוואריה
כיכר ברייטשייד

[ממוזער|[כנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם במרכז כיכר ברייטשייד]]
**כיכר ברייטשייד** (בגרמנית: **Breitscheidplatz ** - **ברייטשייד פלאץ**) היא כיכר בשכונת שרלוטנבורג (ברובע שרלוטנבורג-וילמרסדורף) שבברלין, דרומית לטירגארטן ובין רחוב קורפירסטנדאם (הקו-דאם) ורחוב בודפשט (Budapester Strasse). בכיכר נמצאים מרכז הקניות אירופה סנטר וכנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם.

## היסטוריה
הכיכר הוקמה בשנת 1889 באתר שהוכרז כאזור ציד על ידי יואכים השני בשנת 1542. בעת הקמתה נקראה הכיכר "כיכר גוטנברג" (Gutenbergplatz – גוטנברג פלאץ) על שם יוהאן גוטנברג ממציא הדפוס.

בשנת 1892 שונה שמה של הכיכר ל"כיכר אוגוסטה ויקטוריה" (Auguste-Viktoria-Platz – "אוגוסטֶה ויקטוריה פלאץ") על שם הקיסרית הגרמנית אוגוסטה ויקטוריה משלזוויג-הולשטיין. לאחר מלחמת העולם השנייה, ב-31 ביולי 1947, שונה שם הכיכר לשמה הנוכחי, על שם רודולף ברייטשייד, חבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית אשר מת במחנה ריכוז נאצי בשנת 1944.

זמן קצר לאחר הקמת הכיכר הורה הקייזר וילהלם השני להקים את כנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם לזכרו של סבו הקייזר וילהלם הראשון. הכנסייה הוקמה בסגנון נאו-רומנסקי על פי תוכניות האדריכל פרנץ שווכטן, האדריכל המלכותי של וילהלם השני.

בתקופה שקדמה למלחמת העולם הראשונה נבנו סביב הכיכר אולמות תצוגה וחנויות רבות. בין שתי מלחמות העולם היו בתי הקפה שסביב הכיכר מקום מפגש לאינטלקטואלים ולאמנים של ברלין, אשר נהגו להיפגש ב"רומאנישס קפה" (Romanisches Café) שנפתח בתקופה שלטונו של הקייזר וילהלם השני (כיום עומד במקום שבו שכן הקפה מרכז הקניות אירופה סנטר).

ממוזער|הכיכר בלילה
במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1943, נהרסה הכיכר והמבנים שסביבה בהפצצות חיל האוויר המלכותי. לאחר תום המלחמה הכיכר שנותרה במערב ברלין שוקמה והפכה להיות סמל של המערב (כשם שאלכסנדרפלאץ הפך לסמל של מזרח ברלין ושל גרמניה המזרחית). בכיכר נבנו מבני חנויות חדשים, אולם בניגוד לנוהג של הריסת המבנים שנהרסו במלחמה הוחלט להשאיר את הריסות כנסיית הזיכרון כמות שהם, אולם בכיכר, במקום בו עמדה הכנסייה, נבנתה כנסייה חדשה על פי תכנונו של האדריכל המערב גרמני, אגון אייארמן.

בשנת 1965 נבנה בכיכר מרכז הקניות ומגדל המשרדים "אירופה סנטר" – שגובהו 38 מטרים. מרכז קניות זה הפך לאתר בילוי פופולרי ולסמל של מערב ברלין. מרכז הקניות פעיל גם כיום ובו חנויות, מסעדות ובתי קפה.

הכיכר היא אתר תיירותי ידוע בברלין, והכנסייה שבמרכזה הפכה לאחד מסמלי העיר ברלין.

## מתקפת שוק חג המולד ב-2016

ב-19 בדצמבר 2016, בסביבות השעה שמונה בערב, דהר נהג משאית גנובה לתוך הקהל בשוק חג המולד בכיכר ברייטשייד, והביא למותם של 12 בני אדם ופציעתם של 49.

## קישורים חיצוניים

* מצלמות רשת של הכיכר
* תמונות של הכיכר באתר גוגל
* אתר הבית של אירופה סנטר

קטגוריה:ברלין: כיכרות
קטגוריה:שרלוטנבורג-וילמרסדורף
בני גורן

[ממוזער|250px|הספר השביעי בסדרת [ספר לימוד|ספרי הלימוד של בני גורן לתוכנית הלימודים הישנה (מבנה הצבירה), העוסק בחומר הלימודי של תלמידי 5 יחידות מתמטיקה]]

**בני גורן** הוא מחבר ספרי לימוד במתמטיקה לתלמידי בתי הספר התיכוניים ולחטיבות הביניים בישראל. הספרים נכתבים בהתאם לתוכנית הלימודים של משרד החינוך להוראת המתמטיקה בישראל. גורן הוא גם הבעלים של הוצאת בני גורן.

גורן נולד בקיבוץ גלאון וגר כיום בתל אביב. הוא בעל תואר ראשון בפיזיקה ותואר שני במתמטיקה, מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. היה מורה למתמטיקה למעלה מ-20 שנים (מתוכן גם היה מורה לפיזיקה), ולימד במספר בתי ספר תיכוניים. בנוסף, היה מנחה של קורסים במתמטיקה באוניברסיטה הפתוחה.

גורן כתב ספרי לימוד במבחר ענפי המתמטיקה התיכונית ושל חטיבות הביניים, ביניהם ספרי אלגברה, גאומטריה, וטריגונומטריה. ספריו הרבים והמקיפים (כל אחד מהם מכיל אלפי שאלות) הפכו לספרי הלימוד המרכזיים במתמטיקה, והפכו אותו למזוהה עם אופן לימוד המתמטיקה בבתי הספר. ספרו הראשון ("גאומטריה של המישור") יצא לאור בשנת 1984.

## ספריו
**ספרים לחטיבת הביניים**
* אלגברה חלק א'
* אלגברה חלק ב'
* אלגברה חלק ג'
* הנדסה חלק א'
* הנדסה חלק ב'

**ספרי בגרות במתמטיקה תוכנית הצבירה**
* מתמטיקה חלק א' שאלון 001
* מתמטיקה חלק ב' שאלון 002
* מתמטיקה חלק ג' שאלון 003
* מתמטיקה חלק ד' שאלון 004
* מתמטיקה חלק ה' שאלון 005
* מתמטיקה חלק ו' שאלון 006
* מתמטיקה חלק ז' שאלון 007

**ספרים לבגרות תוכנית הלימודים החדשה (2011 ואילך)
* מתמטיקה חלק א' (ללומדי 4 ו-5 יחידות לימוד) (שאלונים 035804 ו-035806)
* מתמטיקה חלק ב'1 (ללומדי 5 יחידות לימוד) (שאלון 035806)
* מתמטיקה חלק ב'2 (ללומדי 5 יחידות לימוד) (שאלון 035806)
* מתמטיקה חלק ג'1 (ללומדי 5 יחידות לימוד) (שאלון 035807)
* מתמטיקה חלק ג'2 (ללומדי 5 יחידות לימוד) (שאלון 035807)
* מתמטיקה חלק ב'1 (ללומדי 4 יחידות לימוד) (שאלון 035804)
* מתמטיקה חלק ב'2 (ללומדי 4 יחידות לימוד) (שאלון 035804)
* מתמטיקה חלק ג' (ללומדי 4 יחידות לימוד) (שאלון 035805)
**ספרי מתמטיקה לבגרויות ישנות ולמכינות'''
* אלגברה (ללומדי 3 יחידות לימוד)
* טריגונומטריה (ללומדי 3 יחידות לימוד)
* אנליזה (ללומדי 3 יחידות לימוד)
* סטטיסטיקה והסתברות (ללומדי 3 יחידות לימוד)
* אנליזה (ללומדי 4 יחידות לימוד)
* אלגברה (ללומדי 4 ו-5 יחידות לימוד)
* טריגונומטריה (ללומדי 4 ו-5 יחידות לימוד)
* חשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי (ללומדי 4 ו-5 יחידות לימוד)
* וקטורים (ללומדי 4 ו-5 יחידות לימוד)
* חשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי (ללומדי 5 יחידות לימוד)
* גאומטריה אנליטית (ללומדי 5 יחידות לימוד)
* גאומטריה של המישור (בספר זה משתמשים גם כיום)

## ראו גם
* אהרון אספיס
* יואל גבע

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גלאון (קיבוץ): אישים
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
קטגוריה:מורים למתמטיקה בישראל
קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
__NOTOC__
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
אירופה סנטר

**אירופה סנטר** (בגרמנית: **Europa-Center**) הוא מרכז משרדים ומרכז קניות בכיכר ברייטשייד שבברלין. המרכז נבנה בשנות ה-60 והפך לאחד מסמלי מערב ברלין. כיום המבנה מוגדר כמבנה בעל חשיבות היסטורית שנועד לשימור.

## היסטוריה
במקום בו עומד כיום מרכז הקניות עמד מאז שנת 1916 ה"רומאנישס קפה" - "הקפה הרומאי" (בגרמנית: Romanisches Cafe) - אתר מפגש פופולרי לאנשי ספרות, אמנים ואנשי תיאטרון בתקופה זו. המבנה בו עמד בית הקפה נהרס בהפצצות חיל האוויר המלכותי בנובמבר 1943 במלחמת העולם השנייה.

לאחר חלוקת ברלין והקמת חומת ברלין בשנת 1961 עודדה עיריית מערב ברלין את שיקום מערב העיר ובניית בניינים מרשימים ורחבי היקף על מנת להפגין כלפי גרמניה המזרחית את עוצמתה של גרמניה המערבית.

סביב כיכר ברייטשייד החלו עבודות שיקום נרחבות (שכלל בין היתר בניית כנסייה חדשה במקום בו עמדה כנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם ששרידי מגדל הפעמונים ההרוס שלה הפכו לסמל של העיר ברלין).

איש העסקים הברלינאי קארל היינץ פפר מונה לפקח על עבודות השיקום. פפר פנה להוברט פטשניג (Hubert Petschnigg) ולהלמוט הנטריך (Helmut Hentrich) בבקשה לתכנן מרכז קניות ומשרדים בסגנון אמריקאי. בתכנון המרכז השתתף גם אגון איירמן - מתכנן כנסיית הזיכרון החדשה.

עבודות ההקמה החלו בשנת 1963 ומרכז הקניות והמשרדים נחנך ב-2 באפריל 1965 בנוכחות ראש עיריית ברלין המערבית וילי ברנדט.

מבני מרכז הקניות והמשרדים השתרעו על שטח של 80,000 מ"ר הכוללים מרכז קניות בן שתי קומות מעל הקרקע, קומת מרתף ושתי חצרות פנימיות, בית קולנוע, בית מלון, בניין מגורים, ומגדל משרדים בן 21 קומות בגובה 86 מטרים ששטחו 13,000 מ"ר. בעת בנייתו היה זה בניין המשרדים הגבוה בברלין. במבנה כ-100 חנויות ומסעדות, בהן מבקרים למעלה מ-20,000 מבקרים מדי יום.

## יצירות אמנות

שמאל|ממוזער|250px|מזרקת העולם
בראש מגדל המשרדים ניצב לוגו חברת מרצדס בנץ - כוכב בתוך עיגול. משקלו של סמל זה כ-15,000 ק"ג וקוטרו כ-10 מטרים. הסמל מסיים שתי הקפות בדקה וזוהר בלילה באמצעות 68 שפופרות פלואורסצנטיות המאירות אותו. אורכן הכולל של שפופרות אלה מגיע ל-680 מטרים.

בתוך המבנה שלוש יצירות אמנות מרשימות:
* **שעון הזמן הזורם** (בגרמנית: **Uhr der fließenden Zeit**) שעון זה נמצא בחצר המערבית של המבנה, ומציג את השעה באמצעות מים צבעוניים הזורמים בתוך כדורי זכוכית וצנורות זכוכית. כל המים יוצאים מהמערכת מדי יום בשעה 13:00 בצהרים ו-1:00 בלילה, למעט הכדור המסמל את השעה אחת, ומים נוספים הזורמים דרך כדורי השניות, הדקות והשעות מראים את השעה תוך ניצול חוק כלים שלובים.
***מזרקת הלוטוס** - בחצר המזרחית של המבנה. נבנתה על ידי האמנים הפריזאים ברנרד בשה ופרנסואה בשה. יצירת אמנות זו הוזמנה עבור הגלריה הלאומית החדשה בשנת 1975 אולם בשנת 1981 הוחלט להוציאה מהגלריה, והיא הושאלה בלא הגבלת זמן לאירופה סנטר בשנת 1982. יצירת אמנות זו כוללת רכיבים נעים בתוך בריכה.
***מזרקת העולם** - מזרקה פיסולית בכניסה למבנה המציגה את התרבויות השונות שעל כדור הארץ.

בכניסה למבנה מוצב שעון ברלין.

## קישורים חיצוניים

ימין|ממוזער|250px|אירופה סנטר

קטגוריה:שרלוטנבורג-וילמרסדורף: מבנים
קטגוריה:מרכזי קניות
קטגוריה:ברלין: כלכלה
דבקה

ממוזער|250px|דבקה
שמאל|ממוזער|250px|דבקה דרוזית
**דֶבְּקָה** (מערבית: **دبكة**, רקיעה ברגליים. ההגייה בישראל, בסוריה ובלבנון: dabke) הוא ריקוד מסורתי במזרח התיכון ובארצות הבלקן, ונחשב למחול לאומי בלבנון ובסוריה, ובקרב ערביי ארץ ישראל. ישנם ריקודים דומים מאוד לריקוד הדבקה, כמו ריקוד ה"צ'ובי" הנהוג בעיראק ובערב הסעודית, ריקודים צועניים, יווניים, ארמניים וכורדיים. גם בקרב קבוצות אתניות שונות שאינן מסודרות במסגרת מדינית, רוקדים דבקה. מקור הריקוד אינו ידוע ואין יודעים אילו מהריקודים השפיעו עליו או הושפעו ממנו כיוון שבריקודים שונים ישנם מוטיבים דומים לריקוד זה.

במהלך ריקוד דבקה רוקעים ברגליים בקצב משותף . לכל אזור או קבוצה אתנית מסוימת קצב וצעדים משלהם. הרקדנים הם קבוצה של גברים, נשים או קבוצה מעורבת, בשורה או בחצי מעגל. בראש כל קבוצת רקדנים עומד "ראש קבוצה" המוביל את הריקוד, והקבוצה רוקדת לפי קצב רקיעות רגליו. בריקוד המסורתי, ראש הקבוצה מניף את ידו באוויר אך כיום לרוב הוא מניף מטפחת, צעיף או כאפייה מסורתית. קצב הריקוד יכול להיות אחיד במהלך כל הריקוד או להשתנות.

הדבקה נחשב לריקוד מסורתי והוא נרקד בחתונות, במסיבות ובאירועים לאומיים. הריקוד מסמל סולידריות בין הרקדנים והערכה למנהגים המסורתיים ולתרבות המקומית. בלבנון, ריקוד זה נחשב לריקוד לאומי והוא מסמל פטריוטיות ולאומיות.

ישנן להקות מחול מקצועיות רבות המבצעות את ריקוד הדבקה וכן פסטיבלים ברחבי המזרח התיכון המוקדשים לריקוד זה. אחד הפסטיבלים הבולטים הוא פסטיבל בעלבכ, הנערך בעיר בעלבכ שבלבנון. דבקה נחשב גם לסוגה מוזיקלית במוזיקה הערבית ומלחינים ואמנים רבים הלחינו וביצעו שירי דבקה. עם הזמרים הבולטים נמנים הזמרת הלבנונית פיירוז, הזמרת הלאומית של לבנון, ופארס כרם, זמר פופ לבנוני אשר מבצע שירי דבקה עם מוטיבים של מוזיקת פופ.

הדבקה קיימת גם בריקודי העם הישראליים. בין השאר מוכרות הדבקות של הכוריאוגרף ויקי (שמואל) כהן: כאגדת רבקה, דבקה החמור, דבקה קציר, דבקה הלל, דבקה דרוז ודבקה דליה.

## שירים בעברית בסגנון הדבקה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ריקודי עם
קטגוריה:תרבות ערבית
קטגוריה:ריקודי עם בישראל