תולדות המלחמה הפלופונסית

[ממוזער|200px|[פפירוס מן המאה ה-1 לספירה, ובו קטע מספרו של תוקידידס.]]
**"תולדות המלחמה הפלופונסית"** היא שם יצירתו של ההיסטוריון היווני תוקידידס, המתארת את קורות המלחמה שניטשה במחצית השנייה של המאה ה-5 לפנה"ס בין הליגה הפלופונסית בהנהגת ספרטה, לבין הליגה האטית-דלית בהנהגת אתונה.

## על היצירה
החיבור נמנה עם היצירות הראשונות של הפרוזה האטית.
לפי הגדרתו של ההיסטוריון דוד אשרי, היצירה מהווה מונוגרפיה רחבת היקף על נושא מוגדר היטב בהיסטוריה צבאית-מדינית, שחלקים נרחבים בה נועדו להציג את אופייה הטוטלי של המלחמה הפלופונסית ופלישתה חסרת המעצורים לחיי החברה והמשפחה של בני התקופה.

תוקידידס איש אתונה, אשר שירת באותה מלחמה עצמה כסטרטגוס, נחשב על ידי היסטוריונים מודרניים ועתיקים כאחד, כאחד מעמודי התווך של ההיסטוריוגרפיה המערבית, וכהיסטוריון למופת. יצירתו, "תולדות המלחמה הפלופונסית", נחשבת כיצירת מופת הכתובה מתוך גישה מדעית ביקורתית ואובייקטיבית. בסוף המאה העשרים, בהשפעת האסכולה בחקר הספרות הקרויה ביקורת תגובת הקורא, צמחה מגמה בקרב היסטוריונים מסוימים, הרואה בחיבורו של תוקידידס יצירה ספרותית שכתיבתה הושפעה מתגובת הקורא ואינה חיבור היסטורי ביקורתי המתאר נאמנה את המאורעות.

ברוב כתבי היד של תוקידידס, נקרא חיבורו "סינגראפי" (Συγγραφή), "רישום דברים"; בכתב יד אחד נקרא החיבור "היסטוריה", ובשני כתבי יד הוא נקרא בשני השמות הללו יחד; בדבריהם של מספר מדקדקים הוא נזכר בשם "היסטוריות". אולם ההיסטוריון אלכסנדר פוקס מטיל ספק בכך שאחד מן השמות הללו ניתן על ידי תוקידידס עצמו. בתרגומים המודרניים נתקבל ליצירה השם "המלחמה הפלופונסית". תוקידידס עצמו אינו נוקב באופן מפורש בשמה של יצירתו, אך מעיד שנושאה הוא "קורות מלחמת הפּילופונסים והאתונאים כמות שהם".

החיבור נפתח בהצהרה כי תוקידידס התחיל לכתוב את תולדות המלחמה מיד כשהחלה, משום שציפה שתהיה "חשובה וראויה לתשומת-לב" יותר מהמלחמות שקדמו לה. תוקידידס מציין כי המלחמה ארכה 27 שנים: היא החלה בשנת 431 לפנה"ס והסתיימה בכניעת אתונה והריסת חומותיה בשנת 404 לפנה"ס. אולם החיבור אינו מסתיים לפי המסגרת הכרונולוגית שתוקידידס קבע לעצמו, אלא נפסק באמצע משפט בסוף הספר השמיני, תוך תיאור מאורע שחל בספטמבר-אוקטובר שנת 411 לפנה"ס. ישנן עדויות חיצוניות לכך שהחיבור לא כלל מאורעות מאוחרים יותר: קסנופון, בחיבורו "ההיסטוריה היוונית" ("הלניקה"), ממשיך את תיאורו של תוקידידס מהתאריך הזה; לפי המסורת, גם קראטיפוס איש אתונה ותאופומפוס המשיכו את תיאורו ממאורעות סוף שנת 411; ושנה זו היא גם נקודת המוצא של "ההיסטוריון מאוקסירינכוס".

החיבור מחולק באופן מסורתי לשמונה ספרים, חלוקה מקובלת כבר מהעת העתיקה, אך מאוחרת לזמנו של תוקידידס. החלוקה המקורית אינה ידועה. היצירה עצמה כתובה כרונולוגית לפי שנים, ובכול תיאור שנתי ישנה חלוקה או הבחנה בין עונות הקיץ ועונת החורף.

תוקידידס קובע בחיבור את עקרונותיו ומטרותיו בכתיבתו: "לא מצאתי לנכון לרשום כל שמועה שהגיעה לידי... אלא ביררתי כל דבר במידת הדיוק שבגדר האפשרות גם במאורעות שהייתי עד־ראייה להם, וגם באותם ששמעתים מפי אחרים... כי אותם שנכחו במאורעות השונים לא סיפרו אותם דברים עצמם על אותם מעשים עצמם, אלא כל אחד ואחד סיפר לפי חיבתו לאחד הצדדים או לפי כוח זכרונו". עקרון יסודי זה, לפיו כל עדות טעונה בדיקה קפדנית, הוא ההפך מהעקרון אותו קבע לעצמו ההיסטוריון הרודוטוס, שקדם לתוקידידס, שכתב כי הוא חייב לספר מה שמספרים אך אינו חייב להאמין למסופר (ספר ז, קנב). תוקידידס סבור שאין זה נכון לתאר מאורע היסטורי כפי שנראה בעיניו, גם אם השתתף בו, וגם זה ההפך מהשקפתו של הרודוטוס, ש"ראייה עצמית" היתה עבורו אמת המידה העליונה.

## תוכן החיבור
הפרק הראשון של הספר הראשון הוא המבוא לחיבור, ובו קובע תוקדידס שהמלחמה הפלופונסית היתה הגדולה במלחמות יוון. פרקים ב–יח מוקדשים לסקירה של תולדות יוון מראשיתה ועד לתקופה שלפני מלחמות יוון–פרס בפרק כא מוקיע תוקדידס את היעדר הדיוק וההקפדה על האמת בספריהם של קודמיו, ובפרק כב הוא מסביר את שיטתו בהיסטוריה. בסוף פרק כג הוא מביע את דעתו על גורמיה של המלחמה הפלופונסית.
חטיבת הפרקים סו–פח מוקדשת להתייעצויות בקרב הברית הפלופונסית שמסתיימות בהכרזת מלחמה על אתונה, ותוקדידס טוען שהסיבה האמיתית למלחמה היתה הפחד של ספרטה מפני עליית כוחה האימפריאלי של אתונה. בפרקים פט–קיח מתאר תוקדידס את היווצרותה של הברית האטית-דלית ומסביר כיצד הפכה לאימפריה אתונאית. חטיבת הפרקים קיח–קלט עוסקת בהכנות שני הצדדים למלחמה. הספר הראשון מסתיים בנאומו של המצביא האתונאי פריקלס על תוכניות המלחמה שלו.

בספר השני מתחיל תיאור אירועי המלחמה עצמה. לאחר תיאור אירועי השנה הראשונה למלחמה, מובא נאומו של פריקלס על גדולת אתונה (פרקים לה–מו). לאחר מכן מתוארת מגפת הדבר שפקדה את אתונה באותה שנה (מח–נד). לאחר תיאור ההתמרמרות בקרב האתונאים על מנהיגותו של פריקלס, מובא נאומו על תוכניתו האסטרטגית ועל כוח עמידתה של אתונה (ס–סד). בספר השני מתוארים מאורעות המלחמה עד סוף שנתה השלישית.

המאורע המרכזי בספר השלישי הוא מרד מיטילנה נגד אתונה, שהסתיים בכניעת מיטילנה, ובמרכז תיאורו עומדים נאומיהם של קליאון ושל דיודוטוס  באסיפת העם האתונאית (פרקים כו–נ). החטיבה השלישית והעיקרית בספר זה היא תיאור המהפכה בקרקירה (פב–פג). תוקידידס מתאר באופן מדוקדק את פעולות המלחמה בכל החזיתות, ובסוף הספר מגיע לסיום השנה השישית של המלחמה.

הספר הרביעי נפתח באירועי אביב 425 לפנה"ס, השנה השביעית למלחמה, ומסתיים בתיאור שביתת הנשק בין הצדדים.

הפרקים הראשונים של הספר החמישי מתארים את חידוש המלחמה בצפון, עד לקרב ליד אמפיפוליס, בו נהרגו שני שואפי המלחמה, קליאון האתונאי וברסידאס הספרטאי, וכן את חידוש המשא ומתן שהביא לכריתת ברית בין אתונה לספרטה באביב שנת 421 לפנה"ס (שלום ניקיאס). בפרק כד מסתיים החלק הראשון של החיבור.

פרקים כה–כו בספר החמישי מכונים בשם "המבוא השני". לאחריו מתוארים מאורעות השנים 421–416 לפנה"ס.

הספרים השישי והשביעי מהווים חטיבה שעניינה מסע המלחמה האתונאי לסיציליה. בספר השישי מסופר על אסיפת העם האתונאית, שמחליטה לשלוח לסיציליה צבא בהנהגתם של אלקיביאדס, ניקיאס ולאמאכוס. ניקיאס נואם נגד המלחמה ואלקיביאדס בעדה. אסיפת העם דוחה את הצעתו של ניקיאס. בפרק כז ואילך מתואר עניין חילול פסלי האל הרמס והמשבר שפרץ באתונה בעקבותיו. בפרקים לא–לב מתוארת יציאת הצי האתונאי את העיר. לאחר שהגיע המסע לסיציליה, נקרא אלקיביאדס למשפט באתונה באשמת חילול הקודש, אך בדרכו לאתונה הוא נמלט לספרטה. לאחר מכן מתואר הניצחון האתונאי בקרב הראשון ליד סירקוסאי. לאחר מכן מובא נאומו החשוב של אלקביאדס בספרטה, שבו הוא מגלה את התוכניות של אתונה (פרקים פט–צב). בהמשך מתואר ניצחון אתונאי שני ליד סירקוסאי, ונפילת המפקד האתונאי לאמאכוס בקרב.

בפרקים הראשונים של הספר השביעי מתוארות מלחמת הביצורים והצלחותיו הראשונות של צבא סירקוסאי בפיקודו של גיליפוס. מלחמה ימית בנמל סירקוסאי מסתיימת בניצחון המקומיים. צבא משלוח אתונאי מגיע לעזרת ניקיאס, אך האתונאים ניגפים בפעם השנייה. המפקד האתונאי דמוסתנס מציע לסגת, אולם ניקיאס משהה את הנסיגה והסירקוסאים זוכים לניצחון גדול נוסף בקרב ימי. במהלך נסיגתו מסירקוסאי, מושמד שאר הצבא האתונאי. לדברי תוקידידס, "מאורע זה היה הגדול במאורעות המלחמה הזו".

המאורעות העיקריים המתוארים בספר השמיני הם המהפכה האוליגרכית באתונה, מתחילת הקשר נגד השלטון הדמוקרטי ועד להקמת שלטון אוליגרכי, הפלתו וכינון שלטון המתונים (פרקים מז–צז). לפני חטיבה מרכזית זו ואחריה מתוארת מלחמת הים משנת 413 ועד 411 לפנה"ס. הספר השמיני והאחרון לא נשלם, אין בו נאומים וניכר שלא עבר עריכה סופית.

## מקורות
* 
*

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יוון העתיקה: ספרות והיסטוריוגרפיה
קטגוריה:המלחמה הפלופונסית
קטגוריה:ספרות בשפה היוונית