open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פירמידת מוזיאון הלובר

**פירמידת מוזיאון הלובר** היא פירמידה העשויה ממסגרת מתכת ומלוחות זכוכית ומוקפת בשלוש פירמידות קטנות. הפירמידה משמשת ככניסה הראשית למוזיאון הלובר בפריז וממוקמת בחצר הראשית הקרויה על שמו של נפוליאון. הקמת הפירמידה הסתיימה בשנת 1989.

## עיצוב ובנייה
בשנת 1984 הזמין נשיא צרפת פרנסואה מיטראן את הקמת המבנה, שתוכנן על ידי האדריכל איי אם פיי ונבנה על ידי חברת ניקולט שארטרנד קנול (Nicolet Chartrand Knoll Ltd) ממונטריאול וחברת רייס פרנסיס ריצ'י (Rice Francis Ritchie) מפריז.

המבנה, שנבנה כולו מחלקי זכוכית, מגיע לגובה של 21.6 מטר, וצלעות בסיסו המרובע באורך 35 מטר. המבנה מורכב מ-603 מעוינים ו-70 משולשים. 

הפירמידה והלובי התת-קרקעי שמתחתיה נבנו בשל הקושי שנוצר בכניסה הראשית המקורית של הלובר להתמודד עם המספר הגדול של המבקרים מדי יום. ייחודו של המבנה הוא בכך שהמבקרים נכנסים דרך הפירמידה ויורדים ללובי מרווח ואז עולים שוב לתוך המבנים העיקריים של המוזיאון.

מספר מוזיאונים אחרים בעולם העתיקו את הקונספט של המבנה, בהם מוזיאון המדע והתעשייה בשיקגו.

## מחלוקת
מבנה הפירמידה עורר מחלוקת ניכרת מכיוון שאנשים רבים חשו כי המבנה המודרני-עתידני נראה לא מתאים למוזיאון הלובר ולאדריכלות הקלאסית שבסביבתו. המלעיזים אף ייחסו את ההחלטה על בניית המבנה כחלק מ"שגעון פרעוני" של מיטראן. אולם אחרים שיבחו את המיזוג המוצלח של סגנונות אדריכליים מנוגדים, כמיזוג של ישן וחדש, קלאסי עם אולטרה-מודרני.

הפירמידה העיקרית היא הגדולה מתוך מספר פירמידות זכוכית שנבנו בסמוך למוזיאון, בהן פירמידה הפוכה המשמשת צוהר לקניון התת-קרקעי שנמצא מול המוזיאון. 

ראש עיריית פריז בעת הבנייה, ז'אק שיראק, אף ביקש למתוח כבלים שידמו את מראה הפירמידה, כך שהציבור יוכל לחוות את דעתו על השינוי המוצע לפני שתתחיל הבנייה בפועל.

## מבט פנורמי
מרכז|ממוזער|700px|פירמידת המוזיאון בלילה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פריז: מבנים
קטגוריה:מוזיאון הלובר
קטגוריה:הרובע הראשון של פריז
קטגוריה:מבנים שתכנן איי אם פיי
פאן באניה

שמאל|ממוזער|180px|פאן באניה
**פאן באניה** (**Pan-bagnat**; באוקסיטנית: **pan banhat** שמשמעותו לחם לח) הוא סנדוויץ' שנפוץ באזור ניס בצרפת. הסנדוויץ' מורכב מלחם לבן עגול שבתוכו סלט ניסואז, סלט המורכב מירקות טריים, ביצים קשות, אנשובי ו/או טונה ושמן זית. 

שמו של הסנדוויץ' מקורו בניב הפרובנסאלי של Niçard, שלפיו משמעו של פן בנייה הוא "לחם לח". לעיתים הוגים אותו בטעות כ-pain bagnat, שהוא אמנם נכון בצרפתית, אבל לא משתמשים בו ב-Niçard. 

פאן באניה הוא מאכל צהריים פופולרי באזור ניס, שם הוא נמכר ברוב המאפיות ורוב השווקים. פאן באניה וסלט ניסואז (Salade Nissardo), ביחד עם רטטוי (La Ratatouia Nissardo בפרובנסאלית) אופייניים לאזור העיר ניס, שם הם התפתחו במשך הזמן מהמרכיבים המקומיים.

## קישורים חיצוניים

* האגודה להגנה וקידום האפלאסיון פאן באניה
* המתכון הרשמי של ניס לפאן באניה 

קטגוריה:כריכים
קטגוריה:המטבח הצרפתי: כריכים
שולה באסקט

ממוזער|ההיכל הביתי '''לה מילורה'''
**שולה באסקט** (בצרפתית: **Cholet Basket**) היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר שולה בחבל פיי דה לה לואר, הקבוצה מתמודדת בליגת העל הצרפתית ובליגת האלופות בכדורסל.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1975 על ידי מישל לז'ה. בעונת 1982/83 העפילה לליגה השנייה (פרו B). בסיום עונת 1985/86 העפילה הקבוצה לראשונה לליגה הבכירה. 

בעונות 1997-1999, זכתה הקבוצה בשני גביעי צרפת רצופים.

הקבוצה משתתפת במסגרות האירופאיות מאז עונת 1988/89. 

בעונות 1990/91, 1993/94 הגיעה הקבוצה עד לשלב חצי גמר גביע המחזיקות. בעונת 1997/98 הגיעה עד לחצי גמר גביע קוראץ' והודחה על ידי קבוצת הכוכב האדום בלגרד.

בעונת 2008/09, הגיעה הקבוצה עד לגמר היורוצ'לנג' והפסידה לקבוצת וירטוס בולוניה מאיטליה 77-75.

בעונות 2009/10 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה שלה, לאחר ניצחון בגמר הפלייאוף מול קבוצת לה מאן סארת 65-81.

מאז שנת 1987, אולם הבית של המועדון הוא היכל הספורט **לה מילורה** המכיל 5,191 מקומות ישיבה.

### שחקני עבר מפורסמים
*  אנטואן ריגודו
*  רודריג בובואה
*  ננדו דה קולו
*  ארתוראס קרנישובאס
*  ג'יימס בלקוול
*  טוני דורסי
*  חוזה ורגאס

## תארים והישגים
***[[ליגת העל הצרפתית בכדורסל|הליגה הצרפתית]]**:
**אליפות (1): 2010
**מקום שני: 1988, 2011
***[[הגביע הצרפתי בכדורסל|הגביע הצרפתי]]**:
**זכייה (2): 1998, 1999
**גמר: 2008
***הסופרקאפ הצרפתי**:
**זכייה (1) 2010
***[[יורופקאפ]]**:
**גמר: 2023
***[[יורוצ'לנג']]**:
**גמר: 2009
***[[גביע ספורטה|גביע המחזיקות]]**:
**חצי גמר: 1991, 1994
***[[גביע קוראץ']]**:
*חצי גמר: 1999

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל צרפתיות
קטגוריה:פיי דה לה לואר: ספורט
משולש פנרוז

שמאל|ממוזער|200px|משולש פנרוז
שמאל|ממוזער|200px|משולש פנרוז עם קורות מקוטעות
**משולש פנרוז** הוא עצם שלא יכול להתקיים במציאות שהגה ב-1934 האמן השוודי אוסקר רטרסוורד (Oscar Reutersvärd). גם המתמטיקאי רוג'ר פנרוז ניסח את האפיון שלו באופן עצמאי, ופרסם אותו בשנות ה-50 של המאה ה-20, כשהוא מתאר אותו כ"בלתי אפשרי בצורתו הטהורה ביותר".

משולש פנרוז מורכב משלוש קורות ריבועיות ישרות (תיבות ריבועיות), היוצרות יחדיו משולש כך שהזווית בין כל שתי קורות היא זווית ישרה. לפעמים מציירים את המשולש כך שהקורות מקוטעות ומחולקות לקוביות.

## מאפייני המשולש
משולש פנרוז אינו קיים במרחב אוקלידי התלת-ממדי. עם זאת ישנן יריעות תלת-ממדיות מופשטות בהן המשולש קיים.

אשליית קיומו של המשולש נוצרת מכיוון שהמוח האנושי מפרש את התמונה הדו-ממדית כהיטל של גוף תלת-ממדי. כל חלק במשולש פנרוז בנפרד, נדמה כייצוג לגיטימי של אובייקט תלת-ממדי (למשל, אין בעיה בכך ששתי קורות אכן ייפגשו בזווית ישרה). עם זאת, צירוף כל החלקים יחדיו לא ייתכן מוחשית.

ניתן ליצור אשליה אופטית תלת-ממדית של משולש פנרוז, על ידי בניית הקורות כך שמזוויות מסוימות ייראה כאילו הן מתחברות ליצירת המשולש, בעוד שבפועל הן אינן נפגשות בקודקוד אחד. אפשרות אחרת היא לבנות את הקורות כך שנדמה כי הן ישרות, בעוד שבפועל הן עקמומיות.

## משולש פנרוז בתרבות
משולש פנרוז בולט ביצירותיו של מאוריץ קורנליוס אֶשֶר. יצירותיו המוקדמות העוסקות בעצמים שקיומם הפיזי לא אפשרי ובהסתכלות מפרספקטיבה ייחודית. כך עשה למשל בציור "הגשר" (1930). עיסוקו זה בבלתי אפשרי, היווה את חלק מההשראה להגיית הרעיון של משולש פנרוז.

המשולש מופיע בליתוגרפיה "מפל המים" של אֶשֶר (1961), המתארת אפיק מים הזורם בצורת זיגזג, לאורך הדפנות של שני משולשי פנרוז מוארכים, כך שהם מסתיימים בגובה של שתי קומות מעל לגובה בו החלו, ובתוך כך נוצר מפל המניע גלגל מים.

במספר מקומות בעולם קיימים פסלים המתארים כביכול משולשי פנרוז: במזרח פרת' שבאוסטרליה; במוזיאון הגרמני לטכנולוגיה בברלין; בקרינתיה שבאוסטריה; בפארק המדע של גְרָנָדָה שבספרד; באופובן (Ophoven) שבבלגיה, ואף בגן המדע שנמצא במכון ויצמן שברחובות.

המשולש מופיע על עטיפת המהדורה האיטלקית של הספר "יש אלוהים?" (שבמקור נקרא "אשליית האל"), שנכתב על ידי הסופר הבריטי ריצ'רד דוקינס, ומסמל ספק באשר לקיומו של אלוהים.
 
[מרכז|ממוזער|600px|פסל "משולש בלתי אפשרי" במזרח העיר [פרת' באוסטרליה. מזוויות מסוימות נראה שהקורות נפגשות בקודקוד העליון, אף על פי שאין זה כך, וכך נוצרת אשליית משולש פנרוז.]]

## מצולעים נוספים של פנרוז

קובץ:Penrose square.svg|ריבוע פנרוז
קובץ:Penrose pentagon.svg|מחומש פנרוז
קובץ:Penrose hexagon.svg|משושה פנרוז
קובץ:Penrose octagon.svg|מתומן פנרוז


## קישורים חיצוניים

*מאמר על הפסל "משולש בלתי אפשרי" בפרת' 
*Escher for Real, מאמר באתר הטכניון 
*הוראות ליצירת משולש פנרוז 
* 

## הערות שוליים

פנרוז
קטגוריה:אשליות אופטיות
גראבלין דנקירק

ממוזער|הקבוצה במשחק חוץ
**גראבלין דנקירק** (בצרפתית: **Basket Club Maritime Gravelines Dunkerque**) היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר גראבלין, המתמודדת בליגת העל הצרפתית וביורופקאפ. 

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1984 ממיזוג של קבוצות מהעיר גראבלין וגראן-פור-פיליפ. בסיום עונת 1987/88 העפילה הקבוצה לראשונה לליגה הבכירה. 

בעונת 2003/04 הגיעה הקבוצה לראשונה לגמר הגביע הצרפתי והפסידה לקבוצת פו אורטז 82-74. בעונת 2004/05 הגיעה שוב לגמר, וזכתה בו לאחר ניצחון מול קבוצת שולה באסקט 79-91. בעונת 2009/10 הפסידה בגמר הגביע מול קבוצת אורליאן 73-69.

הקבוצה משתתפת במסגרות האירופאיות מאז עונת 1990/91. 

בעונת הבכורה שלה באירופה הודחה על ידי אסטודיאנטס מדריד בסיבוב השני של גביע קוראץ'. בעונת 2002/03 הגיעה עד לשמינית גמר גביע יול"ב והודחה על ידי קבוצת ק.ק. זאדאר מקרואטיה.

בעונת 2008/09, הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר היורוצ'לנג' והפסידה לקבוצת לוקומוטיב קובאן מרוסיה בסיכום שני מפגשים.

מאז שנת 1986, אולם הבית של המועדון הוא היכל **ספורטיקה** המכיל 3,043 מקומות ישיבה, ובימים של משחקים מרובי קהל בעמידה, ניתן להגיע לכמות של 3,500 צופים.

### שחקני עבר מפורסמים
*  פסקל גרונה
*  ז'אן איימי טופאן
*  סדריק מילר
*  ז'ורז' וסטרי
*  דאיניוס אדומאיטיס
*  סטיב בורט
*  ג'רי מקאלו
*  דני סטרונג
*  ביל וארנר

## תארים והישגים
***[[ליגת העל הצרפתית בכדורסל|הליגה הצרפתית]]**:
**מקום שני: 2004
***[[הגביע הצרפתי בכדורסל|הגביע הצרפתי]]**:
**זכייה (1): 2005
**גמר: 2003, 2010
***הסופרקאפ הצרפתי**:
**זכייה (2): 2011, 2013
**גמר: 2005, 2012
***[[יורוצ'לנג']]**:
**רבע גמר: 2011

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל צרפתיות
קטגוריה:נור-פה דה קאלה: ספורט
אלפונס ז'ואן

**אלפונס פייר ז'ואן** (בצרפתית - **Alphonse Pierre Juin**; 16 בדצמבר 1888 - 27 בינואר 1967) היה איש צבא צרפתי. ז'ואן הצטיין בלחימה בשורות צבא צרפת החופשית במלחמת העולם השנייה, ובשל שירותו לצרפת זכה לדרגת מרשל של צרפת.

## חייו
ז'ואן נולד בעיר בון (כיום "ענאבּה") שבאלג'יריה. הוא סיים את חוק לימודיו באקדמיה הצבאית סן-סיר בשנת 1912 והתגייס לצבא הצרפתי.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה שירת במרוקו ופיקד על גייסות מקומיים. הוא נשלח אל החזית המערבית, ונפצע קשה ב-1915. פציעתו שללה ממנו את השימוש בידו הימנית. על אף פציעתו המשיך בשירות, ולאחר המלחמה נשלח שוב לאפריקה, שם שירת כקצין מטה, בין היתר תחת פיקודם של אנרי פיליפ פטן ואנרי ז'ירו.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה פיקד ז'ואן על הדיוויזיה הממונעת ה-15. במהלך המערכה על צרפת נקלעה הדיוויזיה לכיתור ליד ליל, וז'ואן נפל בשבי. עד 1941 היה במעמד של שבוי מלחמה בגרמניה, אך בהשתדלות ממשלת וישי שוחרר, ונשלח לפקד על כוחות וישי בצפון אפריקה.

נטיית ליבו של ז'ואן הייתה לאנשי צרפת החופשית. הוא התיידד עם הדיפלומט האמריקאי רוברט מרפי, שהכניסו לסוד הפלישה המיועדת של בעלות הברית לצפון אפריקה, המכונה "מבצע לפיד". עם תחילת הפלישה, ב-8 בנובמבר 1942 שהה באלג'יריה במקרה האדמירל ז'אן פרנסואה דרלאן, שהיה האיש השני בחשיבותו במשטר וישי. ז'ואן נועד עם מרפי ועם סגנו קנת, והיה בסוד הפלישה המתוכננת 24 שעות מראש, אך כאשר נודע לדרלאן על הפלישה, הורה זה על מעצרם של ז'ואן, מרפי וקנת. בתחילה התנגדו כוחות וישי לפולשים, אך לאחר כיומיים שכנע ז'ואן את דרלאן כי אין כל טעם בהתנגדות, ודרלאן הורה על "הפסקת אש". ז'ואן הצטרף לצבא צרפת החופשית, והורה לחייליו בתוניסיה להתנגד להשתלטות מדינות הציר על המדינה.

בשנים 1943–1944 פיקד ז'ואן על הכוחות הצרפתים שלחמו במסגרת המערכה באיטליה. ז'ואן היה כפוף למפקדת הארמייה החמישית האמריקנית והביא עמו כוחות המאומנים בלחימה הררית. יכולתו ויוזמתו היו בין הגורמים שסייעו לפרוץ את קווי ההגנה הגרמנים החזקים באיטליה.

לאחר שסיים את משימתו באיטליה מונה למפקד כללי של צבא צרפת, וייצג את צרפת בוועידת סן פרנסיסקו ב-1945 בה הוחלט על הקמת ארגון האומות המאוחדות. כן היה בין האחראים לארגונו מחדש של צבא צרפת לאחר המלחמה.

ב-1947 שב לאפריקה כנציב הצרפתי במרוקו. הוא התנגד לניסיונות מרוקו לקבל עצמאות. לאחר מכן שימש בתפקיד בכיר בנאט"ו עד שנת 1956. בעודו משמש בתפקיד זה, בשנת 1953 זכה לקבל את התואר מרשל של צרפת מנשיא צרפת, וינסן אוריו. ז'ואן הוא האדם האחרון עד עתה שזכה בתואר מרשל של צרפת בעודו בחיים. כן נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית. לאחר עליית שארל דה גול לשלטון, התנגד למתן עצמאות לאלג'יריה, ופרש על רקע זה, בשנת 1962.

ז'ואן מת בפריז בשנת 1967.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפת החופשית: אנשי צבא
קטגוריה:מרשלים צרפתים
קטגוריה:צרפת של וישי: אישים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:אלג'יריה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:צרפתים ילידי אלג'יריה הצרפתית
קטגוריה:צרפתים ממוצא איטלקי
קטגוריה:צרפתים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:צרפתים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:ראש מטה הכוחות המזוינים (צרפת)
קטגוריה:מעוטרי צלב גרונוולד
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה הבלגי
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית סן-סיר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1888
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1967
מוד (משחקי מחשב)

**מוד** (באנגלית: **Mod** או **Modification**) הוא שינוי בתכנת משחק מחשב בחלקים מסוימים ממנה או בכולה, לרוב למען הכנסת אמצעים לשדרוג המשחק, הוספת אלמנטים משחקיים, תיקון באגים שלא תוקנו על ידי המפתח או אף יצירת משחק חדש לגמרי על ידי שימוש במנוע המשחק. מוד יכול לכלול כלי נשק, פריטים, מפות, דמויות, כלים, מוזיקה, אפקטים, ועוד אלמנטים שנוצרו על ידי מפתח המוד עבור המשחק. בהגדרתו, מוד הוא תכנה שנכתבה על ידי חובב, אך קיימים כמה וכמה יוצאי דופן אשר עדיין נקראים בפי הקהילה "מוד".

משחקי וידאו למחשב האישי לרוב מעוצבים עם היכולת לשנותם מראש, ומאפשרים למשתמשים ליצור מודים למשחק בקלות וללא קושי. מפתחים רבים אף כוללים כלים מתקדמים לפיתוח מודים יחד עם עותק המשחק.

מודים יכולים לעזור למשחק להמשיך להימכר, אף זמן רב אחרי ששוחרר. על ידי הוספת תוכן חדש למשחק באופן רצוף, מודים מושכים שחקנים נוספים למשחק.

## סוגי מודים
* **המרה כוללת**: מוד המחליף כמעט את כל התוכן האומנותי המקורי של המשחק. יוצרים של מודים כאלה דורשים לעיתים קרובות למכור את המוד החדש תמורת רווח, מה שמחייב אותם למחוק כל זכר לאלמנטים האומנותיים המקוריים, כדי להימנע מהפרת זכויות יוצרים. לעיתים מודים כאלו "מתנתקים" מהמשחק המקורי והופכים למוצר עצמאי שאינו דורש בהכרח את המשחק המקורי כדי לעבוד. דוגמה למוד כזה, הוא המשחק Counter Strike שהחל את דרכו כמוד ל-Half-Life ובגרסה 1.6 הפך למשחק בפני עצמו.
** ניתן לכלול בקטגוריה זו גם מודים שמטרתם היא ליצור מחדש (רימייק) משחק קודם באותה הסדרה. לדוגמה, המוד Skyblivion שנועד להוות רימייק ל-The Elder Scrolls IV: Oblivion תוך שימוש במנוע המשחק, בגרפיקה ובמשחקיות המשופרת של Skyrim.
* **שיפוץ כולל**: מוד המשנה לחלוטין או באופן דרמטי את המשחקיות של משחק, אך משאיר את העלילה או ההתרחשות באותו יקום בדיוני. שינויים אלו לרוב כוללים יצירת הגרפיקה מחדש או שיפוצה, הלחנת מוזיקה חדשה עם התייחסות למקורית, החלפת הדיבוב, האפקטים הקוליים, החלפת האפקטים הגרפיים ועוד.
* **תוסף**: מוד המשנה או מוסיף אלמנט משחקי אחד או יותר. מודים מסוג זה הם הנפוצים ביותר. לרוב, הם מוסיפים אובייקטים חדשים (כגון מכונית נוספת למשחק מרוצים, רובה נוסף למשחק יריות או פריט נוסף למשחק תפקידים) או מפות חדשות. לרוב, אין צורך לשנות אלמנטים קיימים כדי ליצור תוסף, ומפתחים אף תומכים ביצירתם, שכן מודים אלו מהווים משיכה לשחקנים בשל העובדה שהם מוסיפים תוכן חדש למשחק כל הזמן, ללא צורך להשקיע משאבים מצד המפתח ליצירת התוכן.
* **טלאי לא רשמי**: מוד הנוצר כדי לטפל בבאגים בהם המפתח אינו טיפל בטלאים רשמיים או כדי להוסיף תוכן שאינו נמצא במשחק אך קיים בקובצי המשחק. מודים כאלו נוצרים בדרך כלל על ידי קהילת מעריצי המשחק, כאשר המפתח אינו יכול או מסרב לטפל בבאגים במשחק. טלאים כאלו עלולים להוות לעיתים בעיה, כאשר הם עלולים להדליף תוכן משחקי ניסויי או שאינו מוכן לשחרור.
* **מוד אומנותי**: מודים הנוצרים לצורך אומנותי.

## ראו גם
* צ'יט

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פיתוח משחקי וידאו
ארמון הנשיאות (יוון)

שמאל|ממוזער|300px|ארמון יורש העצר, 1909
**ארמון הנשיאות** באתונה הוא מעונו הרשמי של נשיא יוון. בעבר היה מוכר כ"ארמון יורש העצר" ומאוחר יותר כ"ארמון המלוכה החדש". הארמון נמצא ברחוב הרודוטו אטיקוּ, שבו נמצאת גם אחוזת מקסימוס, מעונו הרשמי של ראש ממשלת יוון, סמוך לבניין הפרלמנט ההלני ולגנים הלאומיים. שטח גני הארמון הוא 27 דונם.

## היסטוריה
ב-1868, כשנולד בנו הבכור של המלך גאורגיוס הראשון, לימים המלך קונסטנטינוס הראשון, הוחלט להקים עבורו מעון פרטי שיעמוד לרשותו בבגרותו. ב-1899, עם נישואיו של קונסטנטינוס לסופיה, נסיכת פרוסיה, הוטל תכנון "ארמון יורש העצר" על האדריכל ארנסט צילר. הקמת הארמון החלה ב-1891 והסתיימה ב-1897. 

ארמון המלוכה הישן (לימים בנין הפרלמנט) נפגע בשריפה בשנת 1909. משפחת המלוכה עברה אז, באופן זמני, להתגורר בארמון יורש העצר. ב-1913, עם עלייתו של קונסטנטינוס לכס המלוכה, הפך ארמון יורש העצר לארמון המלוכה החדש. עם הקמת הרפובליקה השנייה בשנת 1924 הוא הפך לארמון הנשיאות, ועם הרסטורציה, בשנת 1935, חזר לשמש כארמון המלוכה. מאז ביטול המלוכה, במשאל עם בשנת 1974, הוא משמש כארמון הנשיאות.

הארמון הורחב פעמיים, ב-1909 וב-1962, כדי להוסיף לו אולמות שנדרשו לאירועים רשמיים.

## קישורים חיצוניים

* ארמון הנשיאות באתר הרשמי של נשיאות הרפובליקה ההלנית.

קטגוריה:אתונה: מבנים
קטגוריה:יוון: מעונות רשמיים
קטגוריה:נשיא יוון
שאטו מוסר

שמאל|ממוזער|180px|יין שאטו מוסר 1999
**שאטו מוסר** (בצרפתית: **Château Musar**) הוא יקב לבנוני בג'זיר, לבנון, 25 ק"מ צפונית לביירות. ענבי היקב גדלים בבקאע, עמק פורה ושטוף שמש ברום של כ-1,000 מטרים, הממוקם כ-40 ק"מ מזרחית לביירות.

## היסטוריה
היקב נוסד בידי גסטון הוסאר ב-1930. הבעלים הנוכחיים הם בניו, רונלד וסרז' הוסאר, מנהלה הנוכחי של האחוזה החל משנת 1959, כשרונלד הוסאר ממונה על השיווק והכספים החל משנת 1962.

ההכרה הבינלאומית באיכותו של מוסר אירעה בתערוכת היין של בריסטול ב-1979 כשהכרוז במכירה הפומבית, טועם היין מייקל ברודבנט, והעיתונאי רוג'ר ווס, בחרו את מוסר בציר 1967 כ"תגלית התערוכה".

חרף מלחמת האזרחים בלבנון והמתח המתמיד, הרי שפרט לשנים 1976 ו-1984, השאטו הוציא לשוק יין מדי שנה, כשעובדיו עובדים לעיתים בתנאי מסוכנים מאוד. היין שהפיק שאטו מוסר בבציר 1992 לא קיבל את שמו של השאטו, מכיוון שהבציר היה חלש.

למרות שמשווים אותו לפעמים עם יין בורדו, יין בורגונדי, או יין עמק הרון, הרי שהדעה המקובלת היא ששאטו מוסר הוא בעל אופי מיוחד. בגלל פילוסופיית עשיית היין של סרז' הוסאר, כל בציר שונה ממשנהו.

סרז' הוסאר היה האדם הראשון בו בחר כתב העת הבריטי דקנטר לאיש השנה שלו, ב-1984.

## התפוקה
היין האדום, יינו הידוע יותר של היקב, נעשה מענבי קברנה סוביניון, סנסו, קריניאן, גרנאש ומורבדר ומיוצר בכמויות שונות כל שנה. היין הלבן מיוצר מענבי עובדיה, קרוב של שרדונה ומרווה (קרוב של סמיון). שני היינות מכילים ענבי בורדו קלאסיים, אולם הם שונים מאוד, מכיוון שהם נעשים בסגנון ביודינמי, כשכל חבית מבוקבקת בנפרד. היינות בדרך-כלל משתפרים עם הגיל, הן האדומים והן הלבנים.

היקב גם מפיק יין שני בשם "הוסאר פרה אט פילס" (Hochar Père et Fils), שהוא דומה למוסר האדום אך אינו מיושן בחביות, וניתן לשתות אותו מוקדם יותר, וגם מייצרים את "קיווי מוסר" (Cuvée Musar); משתי הסדרות מופקים יין אדום, לבן ורוזה. "הוסאר פרה אט פילס" משווק מוקדם יותר ואם טועמים אותו ניתן לחזות כיצד יתפתח שאטו מוסר בעתיד. בדרך-כלל הוא עולה חצי מיין שאטו מוסר הרגיל. היקב התחיל בשיווק יין למסעדות, "מוסר מוזאיק" (Musar Mosaic) ויין מהענבים הצעירים יותר שלו, "מוסר ג'ון" (Musar Jeune).

## קישורים חיצוניים

* 
* כריס קיזאק, "שאטו מוסר", The Wine Doctor 
* שאטו מוסר, Berry Brothers and Rudd
* "הבחירות של ברודבנט", באתר של ברתולומאו ברודבנט
* ג'יימי גוד, "טעימה רוחבית של שאטו מוסר: יינות מעולים מלבנון", wineanorak.com
* ג'פורד אנדרו, "הקסם של מוסר", דקנטר, 16 בדצמבר 2003
* ג'ייקוב גפני, "היקבים עושים את זה בבציר 2006", ויין ספקטייטור, 27 בספטמבר 2006
* מייקל ברודבנט, "מקורי ובלתי נשכח", דקנטר, 16 בפברואר 2007
* "צאצאיו של שאטו מוסר", sedimentblog.blogspot.com, 19 בינואר 2011

* 

קטגוריה:יקבים
קטגוריה:חברות לבנוניות
תחרות העל בבילבאו 2011

תחרות העל הרביעית בסדרת ה"גרנד-סלאם מאסטרס" בשחמט התקיימה בסאו פאולו ובבילבאו בין התאריכים 26 בספטמבר ל-11 באוקטובר 2011. התחרות כללה עשרה סיבובים, חמישה בכל עיר. בתחרות זכה מגנוס קרלסן.

## הדירוג הראשוני של משתתפי התחרות
# וישוואנתן אנאנד - רב-אמן הודי בשחמט ואלוף העולם הנוכחי. אנאנד מדורג במקום השני בעולם על פי מד הכושר של פיד"ה עם 2,817 נקודות, נכון לאוקטובר 2011.
# מגנוס קרלסן - רב-אמן נורווגי המדורג במקום ה-1 בעולם בשחמט עם 2823 נקודות
# לבון ארוניאן - רב-אמן ארמני המדורג במקום ה-3 בעולם בשחמט עם 2807 נקודות
# וסילי איוונצ'וק - רב-אמן אוקראיני, המדורג במקום ה-8 בעולם בשחמט עם 2765 נקודות
# היקארו נקמורה - רב-אמן אמריקאי, המדורג במקום ה-12 בעולם בשחמט עם 2753 נקודות
# פרנסיסקו ואייחו פונס - רב-אמן ספרדי, המדורג במקום ה-28 בעולם בשחמט עם 2716 נקודות.

## מהלך התחרות
בתחילת התחרות הוביל איוונצ'וק בצורה משכנעת עם שלושה ניצחונות ותיקו בארבעת המשחקים הראשונים. בשלב זה לא היה לקרלסן אפילו ניצחון בודד, אבל בסיבוב החמישי הוא הפתיע את איוונצ'וק בהגנה הצרפתית ושיחק את הפתיחה באופן בלתי שגרתי. הלבן היה צריך לבצע בשלב מסוים הצרחה גדולה עם יתרון קל, אבל איוונצ'וק נקלע לסיום נחות במקצת והשילוב בין הטכניקה המעולה של קרלסן לדוחק זמן של היריב חרץ את גורל המשחק.

לאחר הסיבוב החמישי עברה התחרות לבילבאו ובדרכו לשדה התעופה נשדד איוונצ'וק. היו חששות שלא יוכל להתחיל את החלק השני בתחרות או שישחק בצורה חלשה כתוצאה מהאירוע אך איוונצ'וק ניצח את נקמורה בסיבוב השישי במשחק מבריק. נראה כי התחרות הוכרעה משום שלאיוונצ'וק היו 13 נקודות כאשר למתחרה העקרי שלו 7 נקודות בלבד, אבל בסיבוב השביעי לקח איוונצ'וק יותר מדי סיכונים נגד ולחו והפסיד. בעקבות ניצחונו של הספרדי הצטמצם הפער.

המשחק המכריע של התחרות היה בסיבוב התשיעי בין שני המובילים. קרלסן הפתיע בפתיחה והמשחק הסתבך. איוונצ'וק מצא דרך יחידה לסבך את המצב לאחר המסע ה-17 של קרלסן 17.צ:ד7 והקריב את מלכתו תמורת צריח רץ ופרש. מצבו החומרי היה טוב, אבל מלכו היה פרוץ וכליו לא היו מאורגנים. קרלסן המשיך למצוא את המסעים החזקים ביותר ומוטט את הגנת איוונצ'וק במשחק מצוין.

באותו סיבוב התחוללה הפתעה נוספת כאשר אלוף העולם הפסיד ב-25 מסעים לארוניאן.

אירוע מיוחד נוסף נרשם בסיבוב התשיעי כאשר נקמורה, בעמדה עדיפה במשחקו נגד ולחו, סבר ששיחק את מסעו ה-40 המקנה לו תוספת זמן על הזמן הראשוני שמוקצב למשחק, ויצא למזנון לשתות מיץ תפוזים. כאשר חזר הופתע לגלות שלמעשה שיחק את המסע ה-39 ונפסק לו הפסד בזמן. כתוצאה מכל האירועים הללו ירד אלוף העולם אנאנד למקום האחרון בטבלה, ערב הסיבוב האחרון.

לאחר הסיבוב העשירי נוצר שוויון במקום הראשון בין מגנוס קרלסן לווסילי איוונצ'וק עם 15 נקודות כל אחד, זאת לפי שיטת שלוש נקודות לניצחון, נקודה לתיקו ואפס להפסד (לפי שיטת הניקוד המקובלת ברוב התחרויות ניצח קרלסן בתחרות עם 6 מ-10 לפני איוונצ'וק 5.5). לפי כללי התחרות שני המנצחים התייצבו לדו-קרב בסגנון בליץ בן שני משחקים.
לאחר שני ניצחונות על איוונצ'וק במשחקים "הרגילים" בתחרות, שלט קרלסן גם במשחקי הבליץ. במשחק הראשון נחלץ איוונצ'וק בתיקו מעמדה נחותה, אבל במשחק השני הוא שיחק בלבן בצורה פסיבית והפסיד לאחר שקרלסן פיתח התקפה מכרעת באגף המלך.

## תוצאות התחרות

## הערות שוליים
 

2011
קטגוריה:תחרויות שחמט ב-2011
קטגוריה:2011 בספרד
קטגוריה:2011 באמריקה הדרומית
מועדון הכדורסל פרוסטיוב

**ב.ק. פרוסטיוב** (בצ'כית: **basketbalový klub Prostějov**) היא קבוצת כדורסל צ'כית מהעיר פרוסטיוב, המתמודדת בליגה הצ'כית.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1940. בסיום עונת 2003/04 העפילה הקבוצה לליגת העל הצ'כית. בסיום עונת 2014/15 זכתה בתואר הראשון שלה, הגביע הצ'כי לאחר ניצחון מול קבוצת דצ'ין 51-84.

הקבוצה משתתפת במפעלים אירופאים מאז עונת 2005/06. בין היתר השתתפה ביורוקאפ צ'לנג' וביורוצ'לנג'.

בעונת 2006/07 הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר היורוקאפ צ'לנג' והפסידה לקבוצת קראבנוס מקפריסין בסיכום שני מפגשים.

הקבוצה מקיימת את משחקיה ב**ספורצנטרום** המכיל 1,700 מקומות ישיבה.

## שחקנים בולטים בעבר ובהווה
*  ירוסלב פראשיל
*  אלכס חאן
*  לדיסלב טוט
*  פאבל בוסק
*  בנאס ואיקלאס

## תארים והשגים
***[[ליגת העל הצ'כית בכדורסל|הליגה הצ'כית]]:**
**מקום שני: 2007, 2010, 2011, 2012
***[[הגביע הצ'כי בכדורסל|הגביע הצ'כי]]:**
** זכייה: 2015
**גמר: 2005, 2006, 2009
**חצי גמר: 2007, 2011, 2012
***[[יורוקאפ צ'לנג']]**:
**רבע גמר: 2007

## קישורים חיצוניים

* 
פרוסטיוב
סולידוס

[ממוזער|שמאל|250px|סולידוס של אוויטוס, [456]]
**סולידוס** (לטינית: **Solidus**) היה מטבע זהב באימפריה הרומית. שקל בדרך כלל, כ-4.5 גרם. במשך השנים הוטבעו מטבעות בשם זה על ידי מדינות באירופה, ואף הילכו בדרום אמריקה.

מטבע סולידוס הוטבע לראשונה בשנת 301, על ידי דיוקלטיאנוס, והיה שווה 1000 דנאריוס. הנפקת מטבע בשם זה המשיכה אצל הקיסרים הרומאים, ולמעשה היה "המטבע הנפוץ ביותר באימפריה הרומית המאוחרת"; לאחר מכן הילך באימפריה הביזנטית, ובכלל זה בארץ ישראל; מטמון מטבעות סולידוס מזהב נמצא בחפירות ארכאולוגיות בסביבת שוהם.

באירופה בימי הביניים, ואחר כך, בעת החדשה, טבעו מטבעות שונים בשם זה שליטי רומניה, איטליה וצרפת, וכן בממלכת ספרד ובמושבותיה בפרו, ובממלכת פורטוגל ובמושבותיה בברזיל. בממלכה המאוחדת טבעו מטבע בשם זה במאה ה-20.

## לקריאה נוספת
* צבי שטאל, **המטבעות בארץ ישראל בתקופה הרומאית**, תל אביב : הוצאת לידרמן, תשמ"ז 1986.
## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קצרמר היסטוריה

קטגוריה:מטבעות עתיקים
קטגוריה:רומא העתיקה: מטבעות
קטגוריה:מטבעות זהב
ראדי

**ראדי** (ברוסית: **Рады**; באוקראינית: **Града**) היה כפר הולדתו של חיים נחמן ביאליק. הכפר שכן במרחק של 15 קילומטרים מן העיר ז'יטומיר בחבל ווהלין שבתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). כיום הכפר אינו קיים יותר ובמקום שוכנת רק תחנת עצירה של רכבת.

## הכפר ראדי ביצירות ביאליק
בשנת 1873 נולד בכפר ראדי חיים נחמן בְּיאליק, מגדולי המשוררים העבריים בעת החדשה, שזכה לתואר "המשורר הלאומי" העברי ואף נחשב אחד היוצרים הגדולים בספרות העולמית. בכפר זה עברו על ביאליק שש שנות חייו הראשונות. באיגרת ביוגרפית ששיגר ביאליק להיסטוריון יוסף קלאוזנר בשנת 1903 הוא מתאר את רשמיו כילד מן הכפר ראדי:

ביאליק הביע את רשמי הילדות המוקדמת שלו בכפר ראדי בעיקר בשירי הטבע שלו וסיפורו "ספיח", בו הוא מספר כי רשמיו הראשוניים מן הכפר ליוו אותו כל ימיו וצפים ועולים בעיני רוחו מדי פעם:

## החיפוש אחר מקום הכפר
ככל שמילא הכפר ראדי מקום בעיני רוחו של ביאליק וביצירתו, כך אין הוא נזכר כיום במקורות ואינו מופיע במפות ובספרי הגאוגרפיה. בשנות התשעים, כאשר גבר באוקראינה העניין בשמו של ביאליק, יצאו שני חוקרים, ההיסטוריון ויקטור ליפינסקי (Виктор Липинский) והאתנולוג, שחקר תולדות העיר ז'יטומיר, גאיורגי מוקריצקי (Георгий Мокрицкий) לחפש בעיר ובסביבותיה את הבתים בהם ביאליק נולד וגר. הם ניסו לאתר את מקומו של הכפר ראדי, ולאחר חיפושים נתברר להם כי הכפר אינו קיים יותר, ובמקום בו עמד הכפר ישנה רק תחנת עצירה של הרכבת. תוצאות מחקרם התפרסמו באתר של הקהילה היהודית בסנקט פטרבורג בשנת 2003 תחת הכותרת "האם שכחה ז'יטומיר את המשורר".

## קישורים חיצוניים

* "האם שכחה ז'יטומיר את המשורר" באתר הקהילה היהודית בסנט פטרסבורג
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חיים נחמן ביאליק
קטגוריה:מחוז ז'יטומיר: יישובים
קטגוריה:יישובים לשעבר
גאלרי לפאייט

**גאלרי לפאייט** (בצרפתית: **Galeries Lafayette**) היא רשת חנויות כלבו יוקרתית, החנות הראשית של הרשת נמצאת בשדרות אוסמן  ברובע התשיעי של פריז. לרשת מספר סניפים ברחבי העולם בין היתר בברלין, דובאי, איסטנבול, בייג'ינג, שאנגחאי, לוקסמבורג, דוחא, ג'קארטה ודובאי.

## היסטוריה
בשנת 1894, פתחו שני בני דודים יהודים צרפתים, תיאופיל בדר ואלפונס קאהן, סדקית קטנה בשם *Les Galeries Lafayette* בפינת הרחובות לה פאייט ורחוב שוסה-ד'אנטין (Rue de la Chaussée-d'Antin). בזכות מיקומה האידיאלי בקרבת האופרה גרנייה, תחנת סן לאזאר וכמה מהשדרות הרחבות של פריז, הפכה החנות מהר מאוד לפופולרית בקרב תושבי ועובדי האזור, זאת יותר מ-40 שנה אחרי פתיחת חנות הכלבו הראשונה בפריז **[[לה בו מרשה|לֶה בּוֹ מַרשֶׁה]]** (*Le Bon Marché*). בשנת 1896, החברה רכשה את המבנה שברחוב לה פאייט 1, ובשנת 1903 את המבנים שב-38, 40 ו-42 בשדרות אוסמן, וכן את מספר 15 ברחוב שוסה-ד'אנטין, כולם מתחברים למתחם גדול אחד.

באוקטובר 1912 נחנכה החנות החדשה, בעלת 5 קומות ו-96 מחלקות שונות, החל מסלון תה ועד לספרייה ומספרה. במרכז החנות הונחה כיפה ביזנטית מזכוכית ממוסגרת במתכת המעוטרת במוטיבים פרחוניים, 33 מטרים גובהה. לבקשת תיאופיל בדר, במרכז הכיפה בהק אור זהוב שקרן על החלל המרכזי של החנות וסחורתה. מהקומה האחרונה ניתן היה לעלות למרפסת הצופה על העיר פריז, ובפרט על מגדל אייפל שנחנך כעשור לפני כן. הכל נבנה ותוכנן ברוח האופנה העדכנית ביותר. החנות הפכה לחנות יוקרה משגשגת ומשכה לקוחות רבים. 

החל מתקופת השפל הגדול ב-1929 נכנסה החנות לשפל גם היא, שנמשך עד לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנות ה-50 של המאה ה-20 חזרה החנות לקדם את עצמה מחדש, בין היתר על ידי ארגון ביקורי מפורסמים כגון אדית פיאף והכרזה על מבצעים מיוחדים. ב-1958 למשל יצאה החנות במבצע בשם "שלושת הימים" (les 3J) במסגרתו הציעה מוצרים באיכות מעולה במחירים נמוכים להפליא. בין השנים 1952 ו-1956 התווספו לחנות מדרגות נעות ושתי קומות מסחר.

בשנת 2004 נפתח בכלבו סניף ראשון של רשת בתי הקפה הישראלית ארקפה. הסניף נסגר לאחר מספר שנים.

בשנת 2005, התרחש מאבק שליטה בין שתי המשפחות בעלות הרשת, לאחר שבספטמבר 2004 נפטר אטיין מולין שהיה המנכ"ל ונצר למשפחת המייסדים. משפחת מולין רכשה לבסוף את חלקה של משפחת מאייר.

## בישראל
בינואר 1997 קיבלה רשת שקם את הזיכיון לייצוג חברת גאלרי לאפייט בישראל. במסגרת הזיכיון הקימה שקם רשת חנויות בשם "שקם גאלרי" בה נמכרו מוצרים של גאלרי לאפייט, הרשת כללה 11 סניפים, שסניף הדגל היה ממקום בקניון עזריאלי. בשנת 2000 רכשה את "שקם גאלרי" רשת המשביר לצרכן, סגרה חלק מהסניפים ושינתה את שמם של הסניפים האחרים.

## גלריה

קובץ:Galerie Lafayette Haussmann Dome.jpg|כיפת גאלרי לפאייט ברחוב אוסמן בפריז
קובץ:GaleriesLafayetteNuit.jpg|גאלרי לפאייט, 2010
קובץ:Paris-Galeries Lafayettes-Sapin de noel2-2005-11-28.JPG|עץ חג המולד ב-2005


## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פריז: מבנים
קטגוריה:הרובע התשיעי של פריז
קטגוריה:רשתות כלבו
קטגוריה:חברות צרפתיות
קטגוריה:פריז: כלכלה
ולנטין פילאטוב

**ולנטין ולדימירוביץ' פילאטוב** (ברוסית: **Валентин Владимирович Филатов**; נולד ב-19 במרץ 1982) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

הוריו נהרגו בתאונת דרכים בזמן ששיחק בזניט סנקט פטרבורג, דבר זה הוביל אותו לדיכאון ארוך ולירידה בביצועיו. באוגוסט 2011 חתם עם רוסטוב חוזה לשנתיים. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ערך ב-25 בספטמבר במשחק מול אמקאר. בקיץ 2012 עבר לחימקי. לאחר שנה עבר לפ.צ. טוסנו. בקיץ 2015 עבר לדינמו סנקט פטרבורג.

## קישורים חיצוניים

* סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית 
* דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב 

קטגוריה:מגני כדורגל רוסים
קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:כדורגלני זניט סנקט פטרבורג
קטגוריה:כדורגלני אוניריה אורזיצ'ן
קטגוריה:כדורגלני ספרטק נלצ'יק
קטגוריה:כדורגלני רוסטוב
קטגוריה:כדורגלני חימקי
קטגוריה:כדורגלני דינמו סנקט פטרבורג
קטגוריה:כדורגלני טוסנו
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1982
מוזיאון גרוון

[ממוזער|שמאל|הכניסה למוזיאון מ[פסאז' זופרואה]]
**מוזיאון גרוון** (בצרפתית: **Musée Grévin**) הוא מוזיאון שעווה ברובע התשיעי של פריז, בשדרות מונמרטר מספר 10. זהו אחד ממוזיאוני השעווה הפעילים הוותיקים באירופה. מבנה המוזיאון הוא בסגנון הבארוק וכולל חדר מראות ותיאטרון למופעי קסמים.

## היסטוריה
המוזיאון הוקם ב-5 ביוני 1882 על ידי ארתור מאייר, עיתונאי היומון "הגאלי" ("Le Gaulois"), ונקרא על שם המנהל האמנותי הראשון שלו, הקריקטוריסט אלפרד גרוון. מאייר רצה שקהל קוראיו יוכלו לראות במו עיניהם את הדמויות עליהן כתב בעיתונו. בעוד שהצילום היה בחיתוליו, וטרם הפך לנורמה בעיתונות, בובות שעווה נתנו את המענה. וכך, כפי שמאדאם טוסו יצרה כמעט מאה קודם לכן (ב-1770) ומיסדה כמוזיאון קבוע בלונדון יובל קודם לכן, ב-1835, כך רצה גם מאייר לממש למען תושבי פריז.

כיום המוזיאון מכיל כ-300 דמויות המסודרות על פי סצנות המעניקות מבט פנורמי על ההיסטוריה של צרפת והעולם: החל מקרל הגדול, דרך המהפכה הצרפתית ונפוליאון השלישי עד לשארל דה גול. המוזיאון מתעדכן וב-2006 למשל התווספה לתצוגה בובתו של ניקולא סרקוזי, נשיא צרפת החל מ-2007. כמו כן מוצגים במוזיאון גם כוכבי קולנוע כצ'ארלי צ'פלין ומרילין מונרו ודמויות רבות מהמאה ה-20 כגון אלברט איינשטיין, מהטמה גאנדי והאפיפיור יוחנן פאולוס השני. סצנות נוספות הן הצעד הראשון של האדם על הירח ונפילת חומת ברלין. סצנה ייחודית ראויה לציון היא הרצח של ז'אן-פול מארה באמבטיה על ידי שארלוט קורדה בשנת 1793 בשל השימוש בסכין ובאמבטיה המקוריים מזירת הרצח.

מאז הקמתו ב-1882, מוזיאון גרוון יצר והציג למעלה מ-2,000 דמויות שעווה. הדמויות מוחלפות בהתאם לשיקולי אקטואליות, והבובות הוותיקות ביותר הן אלו של המהפכה הצרפתית המוצגות במוזיאון מאז 1889 ושל תקופת נפוליאון, מאז 1900.

## קולנוע
מוזיאון גרוון גם ייזכר לנצח בהיסטוריה של הקולנוע על כך שהיה לבית הקולנוע הראשון בעולם שהציג לציבור "פנטומימה קורנת" ("Pantomimes Lumineuses"), סדרת סרטים מצוירים קצרים ב-28 באוקטובר 1892, באמצעות מכשיר התיאטרון החזותי (théâtre optique) של הממציא אמיל ריינו. שלושת הסרטים היו "פיירו המסכן" ("Pauvre Pierrot", צויר ב-1891), "הליצן וכלביו" ("Clown et ses chiens", צויר ב-1890) ו"בירה טובה" ("Un bon bock", צויר ב-1888). בתאריך זה גם מציינים החל מ-2002 את יום ההנפשה הבינלאומי.

החל מדצמבר 1894 עד למרץ 1900 הוקרן סרט נוסף, "Autour d'une cabine", גם הוא בבימויו של ריינו, שכלל 636 תמונות על פני סרט של 45 מטרים ונמשך כ-15 דקות. הוא הוקרן באופן סדיר. בסך הכול למעלה מחצי מיליון בני אדם צפו בסרטים המצוירים שהוקרנו באולם, וציינו את היוולדו של הסרט המצויר.

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של האנימציה 
* ביקורת על מוזיאון גרוון, Paris Digest 
* גלריית תמונות מהמוזיאון, Wireimage

## הערות שוליים

קטגוריה:הרובע התשיעי של פריז
גרוון
גרוון
קטגוריה:פריז: מבנים היסטוריים
גרוון
מיני-מעמיס

ממוזער|250px|מיני-מעמיס S650 של "בובקאט"
ממוזער|250px|מיני-מעמיס A300 של "בובקאט"
[ממוזער|250px|מיני-מעמיס 256C של [קטרפילר]]
**מיני-מעמיס** (באנגלית: **Skid-steer loader**) הוא כלי ציוד מכני הנדסי המתפקד כיעה אופני קומפקטי. בישראל הוא נקרא לרוב "**בובקאט**" על שם חברת בובקאט שייצרה כלים אלו לראשונה, ומותג זה הפך לשם גנרי.

המיני-מעמיס מורכב משלדה קשיחה, עם מנוע אחורי ועם זרועות הרמה בשני צידי תא המפעיל המחוברות למגוון התקנים, לרוב כף (bucket) לחפירת עפר, נשיאתו והעמסתו על משאיות. חלק מהמיני-מעמיסים מצוידים בזחלים, אבל רובם בעלי ארבעה גלגלים, כאשר זוג הגלגלים הימני מונע בנפרד מהשמאלי. תצורה זו מאפשרת למפעיל לשלוט בכיוון התנועה ולבצע פניות באמצעות חלוקת הכוח לזוגות הגלגלים. שיטת ניהוג זו מאפשרת גם סיבוב במקום, דבר שמקנה למיני-מעמיסים כושר תמרון מצוין במקומות צפופים, בפרט באתרי בנייה וברחובות צרים בתוך ערים.

בניגוד למעמיס קדמי רגיל מותקנות זרועות ההרמה של המיני-מעמיס בשני צידי תא המפעיל, כאשר בסיסן מאחורי כתפי המפעיל. כתוצאה מקרבת המפעיל לזרועות ולבוכנות, המיני-מעמיסים הראשונים לא היו בטיחותיים כמו המעמיסים הרגילים, בפרט כשהמפעיל היה נכנס או יוצא מהתא. למיני-מעמיסים מודרניים יש תא מפעיל סגור לגמרי העטוף ברשת חזקה להגנה על המפעיל.

תפקידיו של המיני-מעמיס הם תפקידיו של יעה אופני, אך במקומות בהם נדרשת יכולות תמרון גדולה במרחבים צפופים או צרים או בעבודות בקנה מידה קטן. המיני-מעמיס מאפשר חפירה, נשיאת עפר וחומרי בנייה, שינוע ממקום למקום ופריקת עפר לתוך משאיות. בחלק מהמיני-מעמיסים ניתן להתקין כלים שונים במקום הכף הקדמית, כגון מלגז, מפלסת שלג ועוד.

## היסטוריה

המעמיס-הקדמי הראשון, בעל 3 גלגלים, הומצא על ידי האחים סיריל ולואיס קלר ברות'סיי, מינסוטה, ב-1957. הם בנו את המעמיס כדי לעזור לחקלאי לנקות זבל של תרנגולי הודו מהאסם. הכלי הקל והקומפקטי היה יכול לפנות ברדיוס השווה לאורכו ולבצע משימות של מעמיס-קדמי רגיל.

האחים מלרו, מחברת Melroe Manufacturing Company בגווינר שבדקוטה הצפונית, רכשו ב-1958 את הזכויות על הפטנט של האחים קלר ושכרו אותם כדי להמשיך ולפתח את המצאתם. כתוצאה משיתוף פעולה זה פותח ב-1958 ה"מלרו M-200" - מעמיס-קדמי עצמונע. הוא הציג גלגלי הנעה קדמית בלתי-תלויים וגלגל אחורי, מנוע של 12.9 כוחות סוס ויכולת הרמה של 375 ק"ג. שנתיים אחר כך הוחלף הגלגל האחורי בציר ושני גלגלים, וכך נולד ה"מלרו M-400" שהיה המיני-מעמיס הראשון skid steer. דגם זה התפתח ל"מלרו בובקאט". השם "בובקאט" משמש לעיתים כשם גנרי לכל מיני-מעמיס, למרות ששימוש זה לא מדויק כי "בובקאט" הוא מותג של יצרן ציוד מכני הנדסי. ה-M-440 הונע על ידי מנוע של 15.5 כוחות סוס ויכל לפעול כאשר הוא מעמיס 550 ק"ג. בשנות ה-60 של המאה ה-20 נמשך פיתוח המיני-מעמיס ויצא הדגם M-600.

כיום חברות צמ"ה רבות מייצרות מיני-מעמיסים, בהן: בובקאט, קטרפילר, קומטסו, JCB, גהל, ניו הולנד, וולוו, ג'ון דיר, קייס, יונדאי וליו-גונג.


File:Weekend Work- March 9 - 12, 2014 (14146705336).jpg|מיני-מעמיס 216B של קטרפילר
קובץ:Skidsteer.jpg|מיני-מעמיס של "בובקאט"
קובץ:Gehl 1640 l.jpg|מיני-מעמיס של גהל
קובץ:Bobcat_863_skid-steer_loader.jpg|מיני-מעמיס של "בובקאט" בשירות חיל האוויר הישראלי


## קישורים חיצוניים

* כיצד מיני-מעמיס עובד, מאתר HowStuffWorks
* כיצד למנוע מוות ופציעות ממיני-מעמיסים, מ-National Institute for Occupational Safety and Health של ארצות הברית

קטגוריה:ציוד מכני הנדסי
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
הקרב על גבון

**הקרב על גבון**, שהתרחש בין 8 בנובמבר ל-12 בנובמבר 1940, היה אחד מהקרבות שנערכו ביבשת אפריקה בתקופת מלחמת העולם השנייה. במהלך הקרב כבשו כוחות צבא צרפת החופשית בסיוע ימי ואווירי בריטי את העיר ליברוויל בירת גבון מידי אנשי צרפת של וישי. בכך הבטיח דה גול את תמיכתן של מושבות אפריקה המשוונית הצרפתית בצרפת החופשית.

## רקע היסטורי

לאחר כניעת צרפת במהלך המערכה על צרפת, הוקם משטר משתפי הפעולה של צרפת של וישי. רבים בצרפת ובמושבותיה התנגדו למשטר החדש, והעדיפו לחבור לאנשי הגנרל שארל דה גול ולצבא צרפת החופשית. במושבות אפריקה המשוונית הצרפתית, הייתה הנטייה הכללית לחבור לדה גול. מושל צ'אד, פליקס אבואה, סחף אחריו את רוב המושבות הצרפתיות באזור. המושבה היחידה ששמרה על נאמנותה למשטר וישי הייתה גבון. בספטמבר 1940 ניסו אנשי צרפת החופשית לכבוש מן הים את דקר, במטרה להעביר לצידם גם את מושבות מערב אפריקה הצרפתית. ניסיון זה, המכונה הקרב על דקר, כשל, והעיר נותרה בשליטת תומכי וישי. חשיבות יתר נודעה עתה להשגת תמיכתן של מושבות אפריקה המשוונית, שיכלו לשמש כבסיס לתקיפת האיטלקים בלוב ובכך להשפיע על המערכה בצפון אפריקה. מכיוון שכך החליט דה גול לתקוף את ליברוויל בירת גבון, כדי להשלים את השתלטות כוחות צרפת החופשית על כל מושבות אפריקה המשוונית. 

## הכנות למבצע

ב-8 באוקטובר 1940 הגיע דה גול לדואלה שבקמרון, ושם, ב-12 באוקטובר נתן לאנשיו את הפקודות לפלישה לליברוויל. משם המשיך דה גול צפונה, על מנת לבחון את המצב בצ'אד. מזה מספר שבועות שאנשי דה גול ואנשי וישי היו מעורבים בקרב בשתי הערים למברנה ומיציק שבגבון. יחידות שנערכו להתקדם לליברוויל נתקלו בעיירות אלו בהתנגדות אנשי וישי. דה גול, שהגיע לליאופולדוויל בסוף אוקטובר, החליט להכריע את המערכה בהסתערות ישירה על ליברוויל. עד לתחילת נובמבר נכנעו למברנה ומיציק, אך אז כבר הוחלט כי ליברוויל תוכנע בדרך של פלישה מן הים.

## תקיפת ליברוויל

ב-8 בנובמבר 1940 הטביעה אוניית הקרב הבריטית "מילפורד" צוללת של אנשי וישי. סוכם בין צ'רצ'יל ודה גול כי הצי הבריטי לא יתערב ישירות, אלא רק ישמור מן הים על הכוח הפולש, על מנת למנוע התערבות ימית ממושבות וישי האחרות, ובמיוחד מדקר.

הכוח הפולש מנה שני גדודים, גדוד של לגיון הזרים וגדוד של מתגייסים אפריקנים. מפקדו הכללי של המבצע היה הגנרל פיליפ לקלרק, ואילו מפקד כוחות היבשה היה הגנרל פייר קניג. הכוח המגן בפיקודו של הגנרל טאטי כלל ארבעה גדודים, וכן כוח אווירי וימי.

הכוחות הפולשים הונחתו ב-8 בנובמבר בסמוך לליברוויל, והחלו בתקיפה באותו היום. ב-9 בספטמבר הפציצו אנשי צרפת החופשית את שדה התעופה של ליברוויל. לאחר מכן נתפס שדה התעופה על ידי אנשיו של קניג. כוחות ימיים של צרפת החופשית, בפיקודו של ז'ורז' תיירי ד'ארז'נלייה, תקפו והטביעו את אוניית הקרב של וישי "בוגנוויל". לאחר כל אלו הסכים המפקד טאטי להיכנע. במבצע כולו נהרגו כ-20 אנשים משני הצדדים.

לאחר כניעתה של ליברוויל הגיעו אנשי צרפת החופשית לעיר פור ז'נטי, עיר הנמל השנייה בגודלה בגבון, וזו נכנעה ללא קרב. ב-12 בנובמבר 1940 נכנעו אחרוני אנשי וישי בפור ז'נטי. מושל גבון מטעם וישי, מאסון, הסדיר את כניעת אנשי וישי לדה גול, ומנע לוחמה נוספת בפור ז'נטי, אך לאחר הכניעה נעצר, והתאבד. טאטי ואנשיו שנכנעו בליברוויל סירבו להצטרף אל אנשי דה גול, ולכן נכלאו במחנה שבויים. לאחר הצטרפות מושבות צפון אפריקה לדה גול, בשנת 1943, הצטרפו טאטי ואנשיו לצבא צרפת החופשית.
## ראו גם
* הקרב על דקר
ג
קטגוריה:צרפת של וישי
גבון
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1940
קטגוריה:אפריקה המשוונית הצרפתית
איוואן בונצ'ב

**איוואן בונצ'ב בונצ'ב** (בבולגרית: **Иван Бончев Бончев**; 20 ביוני 1866, טרגובישטה, האימפריה העות'מאנית –1958
, הרפובליקה העממית הבולגרית) היה גנרל-מיור בולגרי, מפקד אוגדת הרגלים ה-5 "דנובה" במהלך מלחמת העולם הראשונה, אשר לחמה בחזית המקדונית ובמסגרתה נחלה תבוסה בקרב סקרה.

ב-1887 סיים בונצ'ב את האקדמיה הצבאית הבולגרית בסופיה וב-1908 סיים את האקדמיה הצבאית הרוסית בסנקט פטרבורג. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה והשנייה פיקד בונצ'ב על רגימנט הרגלים ה-18 של הצבא הבולגרי.

במהלך מלחמת העולם הראשונה ובעת המערכה על סרביה מונה בונצ'ב למפקד החטיבה ה-3 באוגדת הרגלים ה-9 "פלבן" ולחם עימה גם בחזית המקדונית. ב-1 בינואר 1918 הועלה בונצ'ב לדרגת גנרל-מיור ומונה למפקד אוגדת הרגלים ה-5 "דנובה" אשר במהלך אותה השנה הועברה מהארמייה הבולגרית השנייה לראשונה. בונצ'ב פיקד על אוגדתו במהלך קרב סקרה, אשר במהלכו הובסו הבולגרים ו-1,700 מהם נכנעו. רמת המוטיבציה הנמוכה שהפגינו הלוחמים לצד בעיות המשמעת החמורות בארמייה הראשונה הביאו להדחתו של מפקדה דימיטר גשוב.

לאחר מלחמת העולם הראשונה צומצם הצבא הבולגרי לכדי ז'נדרמריה מתוקף סיכומי חוזה ניי ובונצ'ב שוחרר מהצבא.

מנישואיו לבלאגה נולד לו בשנת 1905 בן בשם איוואן, מהנדס.

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא בולגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מלחמת הבלקן הראשונה: אישים
קטגוריה:גנרלים בולגרים
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:ילידי 1866
קטגוריה:בולגרים שנפטרו ב-1958
משמר הגבול של ארצות הברית

**משמר הגבול של [[ארצות הברית]]** (באנגלית: The **United States Border Patrol**, בראשי תיבות: **USBP**) הוא סוכנות אכיפת חוק פדרלית במסגרת סוכנות המכס והגנת הגבולות של ארצות הברית הכפופה למחלקה לביטחון המולדת. זוהי סוכנות ממשלתית האחראית לאכיפת חוקי הלאום וההגירה ומונעת הגירה בלתי חוקית של מהגרים זרים,  מרבית משאביה מופנים למאבק בזרם המהגרים הזרים המגיעים ממקסיקו.

הסוכנות הוקמה ב-28 במאי 1924 ומעסיקה 21,370 סוכנים.
## היסטוריה
פיקוח גבולות בארצות הברית בוצע לאורך השנים על ידי פרשים ואנשי שירות האזרוח וההגירה של ארצות הברית. במרץ 1915 הוקמה יחידה של פקחים רכובים אך מרבית עבודת ההגנה על הגבולות הוטלה על צבא ארצות הברית.

פיקוח הגבולות של ארצות הברית (The U.S. Border Patrol) הוקם ב-28 במאי 1924 כסוכנות של מחלקת העבודה של ארצות הברית שנועדה להיאבק בכניסת מהגרים לא חוקיים. ב-1932 משמר הגבול פוצל לשני משרדים: משרד אל פאסו שהיה אחראי לביקורת הגבול מול מקסיקו ומשרד דטרויט שעסק בניטור הגבול עם קנדה.

ב-1933 פרנקלין דלאנו רוזוולט חתם על צו להקמת שירות האזרוח וההגירה. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה מצבת כוח האדם במשמר הגבול צמחה ל-1,500 בשנת 1940 והארגון עבר לאחריות מחלקת המשפטים של ארצות הברית. במרץ 2003 שירות האזרוח וההגירה פוצל לשני גופים: אכיפת מכס והגירה ומכס והגנת גבולות ומשמר הגבול הפך לחלק מהמחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית.

נכון לשנת 2012 משמר הגבול העסיק 21,394 סוכנים.
ממוזער|סוכני '''USBP''' יחד עם המזכירה לביטחון מולדת כריסטי נואם, אוגוסט 2025
בינואר 2017 נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ חתם על צו נשיאותי לבניית חומה בגבול ארצות הברית–מקסיקו וכתגובה לכך התפטר מארק מורגן, מפקד משמר הגבול האמריקני מתפקידו.

קובץ:Badge of the United States Border Patrol (1924–1940).png|200px|תג היחידה עד 1940
קובץ:Badge of the United States Border Patrol (1992–2003).svg|200px|תג היחידה בשנים 1992 - 2003
קובץ:Badge of the United States Border Patrol.svg|200px|תג היחידה הנוכחי

ממוזער|מרכז|תגי כתף|700px

## מפקדי משמר הגבול

## ציוד וטכנולוגיה
### נשק
[ממוזער|קצין משמר הגבול האמריקאי בסיור חמוש במנהרה ב[אריזונה]]
אנשי משמר הגבול האמריקאי חמושים באקדחי הקלר וקוך P2000 וקליבר 40. עד שנת 1994 שומרי הגבול צוידו באקדחי מגנום 357 לצד סמית' ווסון או דגם רוגר בעל שישה קליעים בקנה. ככלל, הם מצטיידים במגוון כלי נשק וכלי הנשק כוללים גם אקדחי גלוק 9 מ"מ, מגנום רבולבר 357 ואקדחי ברטה דגם 96D.
ממוזער|סוכני משמר הגבול של ארצות הברית רכובים על טרקטרונים בגבול מקסיקו
כמרבית סוכנויות אכיפת החוק הפדרליות בארצות הברית, משמר הגבול מצטייד ברובה רמינגטון דגם 870 וברובי קולט ורובה קרבין M4A1 הפופולרי.
### כלי טיס
ממוזער|משמר הגבול האמריקאי בפעולה: מסוק מעל שתי ספינות סיור
ממוזער|מטוס P-3 AEW בשירות המכס האמריקאי במשימת לוחמה בסחר לא חוקי בסמים
ממוזער|מטוס בלקהוק UH-60 של משמר הגבול האמריקאי
ממוזער|MQ-9 Guardian

### ספינות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: צבא וביטחון
ארצות הברית
קטגוריה:המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: ארגונים
לה גולואה

**לה גולואה** (בצרפתית: **Le Gaulois**) היה יומון צרפתי שנוסד בשנת 1868 על ידי אדמונד טארבה והנרי דה פן. היומון עסק בספרות ובפוליטיקה. לאחר שנקלע לקשיים, העיתון נקנה ביולי 1879 על ידי איל העיתונות ארתור מאיר שהמשיך להוציאו לאור יחד עם שותפיו פול בורג'ה, אלפרד גרוון, אבל הרמן וארנסט דודה. גי דה מופאסאן היה בין כותביו המפורסמים. במהלך פרשת דרייפוס ב-1898 נקט העיתון קו ניצי כנגד דרייפוס והתאושש על חשבונו של קוראי לה פיגארו. מאייר גם פנה לקהל המלוכנים כדי להגדיל את מכירותיו.

העיתון יצא לאור עד 30 במרץ 1929, אז התאחד עם היומון לה פיגארו לאחר למעלה מ-60 שנים.

## קישורים חיצוניים

* 
* עותקים דיגיטליים של לה גולואה ("הגאלי") החל מ-5 ביולי 1868 ועד 30 במרץ 1929, הספרייה הדיגיטלית של הספרייה הלאומית של צרפת

קטגוריה:צרפת: עיתונים
אייפון 3GS

**אייפון 3GS** (באנגלית: **iPhone 3GS**) הוא טלפון חכם בעל מסך מגע שנוצר על ידי חברת אפל והדור השלישי בסדרת האייפונים שלה. ההכרזה על המכשיר נעשתה ב-8 ביוני 2009 במהלך כנס ה-WWDC של שנת 2009 של החברה בסן פרנסיסקו. המכשיר תומך במערכת ההפעלה IOS מגרסה 3.0 ומעלה. הדור הקודם של מכשירי האייפון היה אייפון 3G, כאשר בדור הזה נוספה האות S, שמסמלת את המהירות המשופרת של המכשיר. בין השינויים במכשיר שופרה המהירות, המצלמה ועוצמת הסוללה, נוספו מצפן, רמקול פנימי ושליטה קולית.

אייפון 4 ירש את מקומו כמכשיר דגל ב-2010.
ייצורו של ה-3GS נמשך עד להכרזת אייפון 5 בספטמבר 2012.

## חומרה
* מעבד ה-S5L8920
* מצלמת תמונות 3.2 מגה פיקסל ומצלמת וידאו עם יכולת הקלטה ב-VGA
* עוצמת שמע גבוהה יותר
* זמן תגובה מהיר יותר
* סוללה המספיקה ל-10 שעות דיבור, עד 30 שעות השמעת מוזיקה ומעל 300 שעות המתנה
* רמקול פנימי
* שליטה קולית
* מצפן
* זיכרון RAM בנפח 256MB, הגדול פי שניים מהדור הקודם
* זיכרון לא נדיף בנפח של עד 32 גיגה
* מעבד בדגם S5PC100 תוצרת חברת סמסונג, בעל יכולת לפעול בקצב שעון של 833MHz, אך מופעל בתת-המהרה לקצב של 600MHz.
* מעבד גרפי מסוג PowerVR SGX535
* אפשרות למכשיר בצבע לבן

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אייפון
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-2009
מזלג (שחמט)

בשחמט, ** מזלג** (או **לגיזה**) היא טקטיקה שבה כלי מסוים מאיים על מספר כלים בו זמנית. כיוון שהצד השני אינו יכול לסגת עם כל הכלים באותו תור, הצד שביצע את המזלג זוכה באחד מהם. בדרך כלל יבחר הצד המותקף לנוע עם הכלי הטוב יותר. במקרה שאחד מהכלים המותקפים הוא המלך, חייב המותקף לנוע איתו ולהפסיד את הכלי השני.

כל כלי יכול לבצע מזלג. הכלי הטוב ביותר לביצוע מזלג הוא הפרש, כיוון שהוא מסוגל לקפוץ מעל כלים אחרים, וכמו כן הוא נע בצורה אחרת משאר הכלים והוא יכול לאיים על מלכה לגמרי בלי שהמלכה תאיים עליו. גם מלכה היא כלי טוב במיוחד לביצוע איומי מזלג, שכן היא יכולה לאיים על רוב הכלים מרחוק בלי שיאיימו עליה, וגם כי אפשר להזיז אותה לשמונה כיוונים.

## הגנות ממזלג
מהמזלג אפשר להתגונן במספר דרכים:
*להכות את הכלי שמבצע את המזלג (למשל, בדיאגרמה מימין, הרץ השחור יכול להכות את המלכה)
* לנוע עם אחד הכלים, כך שיגן על השני (בדיאגרמה משמאל, הפרש נע ומגן על הצריח (זאת רק אם יש הגנה על הפרש במקומו החדש), או לחלופין הצריח נע ומגן על הפרש באותה שורה)
*להכניס כלי אחר בין אחד הכלים המותקפים לכלי התוקף תוך כדי איום שקול או חזק יותר על היריב. כמו כן ניתן לזוז עם אחד המותקפים ולתקוף כנ"ל.
*לרתק את הכלי המאיים.
*לאיים באמצעות אחד מהכלים המאוימים בשח, היות שאי אפשר מייד לאחר מכן להכות את הכלי השני כשהמלך מאוים, אפשר להציל אחר כך את הכלי השני.

קטגוריה:תאוריית שחמט
קטגוריה:מונחים בשחמט
ריתוק (שחמט)

בשחמט, **ריתוק** או **נעיצה** היא טקטיקה שבה כלי מאיים על כלי, כך שאם הכלי המאוים יזוז, הוא יחשוף את הכלי שמאחוריו להכאה, ומאחר שהכלי שמאחוריו חשוב יותר, הוא לרוב יעדיף לא לזוז. במקרה שהכלי שמאחוריו הוא מלך, הכלי איננו יכול לזוז כלל, או שהוא יכול לזוז רק לאורך ציר ההתקפה של הכלי המרתק אותו.

רק הכלים "ארוכי הטווח": מלכה, רץ וצריח מסוגלים לבצע ריתוק.

## סוגי ריתוקים
* **ריתוק מוחלט** - ריתוק למלך כך שאי אפשר להזיז את הכלי המרותק כלל, גם לא לאורך ציר ההתקפה של הכלי המרתק; ריתוק של פרש למלך הוא תמיד ריתוק מוחלט.
* **ריתוק חלקי** - ריתוק למלך כך שאפשר להזיז את הכלי המרותק רק לאורך ציר ההתקפה של הכלי המרתק או להכות באמצעותו את הכלי המרתק; ריתוק של מלכה תמיד יהיה חלקי ולא מוחלט מאחר שמלכה יכולה לזוז גם לאורך ציר ההתקפה של צריח וגם של רץ.
* **ריתוק יחסי** - ריתוק לכלי שאינו המלך שלא מונע לחלוטין את סטייתו של הכלי המרותק מציר ההתקפה של הכלי המרתק אלא רק הופך אותה ללא כדאית מאחר שמאחורי הכלי המרותק יש כלי חשוב יותר או חזק יותר (למשל מלכה) או כי אם הכלי המרותק יוזז זה יאפשר איום משמעותי (למשל מט).
** **ריתוק לכאורה** - לכאורה הזזת הכלי המרותק אינה כדאית כי מאחוריו יש כלי חזק יותר, אך דווקא אם הכלי המרותק יוזז והכלי שמאחוריו יוכה השחקן שהזיז את הכלי המרותק יזכה (ראו: מט לגל).

קטגוריה:תאוריית שחמט
קטגוריה:קצרמר שחמט
מועדון הכדורסל פרדוביצה

ממוזער|ההיכל הביתי '''ČEZ ארנה'''
**ב.ק. פרדוביצה** (בצ'כית: **Basketbalový klub Pardubice**) היא קבוצת כדורסל צ'כית מהעיר פרדוביצה, המתמודדת בליגה הצ'כית.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1956. בסיום עונת 1961/62 העפילה לליגה הבכירה הצ'כוסלובקית, בה הוא שיחק בסך הכל 39 עונות. בהמשך השתלבה בליגת העל הצ'כית.

ההישג הגדול ביותר של הקבוצה הוא תואר האליפות בו זכתה בעונת 1983/84. בסיום עונת 2012/13 הגיעה הקבוצה לגמר הגביע הצ'כי והפסידה לקבוצת נימבורק 87-83.

הקבוצה מארחת את משחקיה ב**ČEZ ארנה** המכיל 9,300 מקומות ישיבה.

## תארים והישגים
***[[ליגת העל הצ'כית בכדורסל|הליגה הצ'כית]]:**
** אליפות (1): 1984
**חצי גמר: 2008, 2010, 2011, 2013, 2014
***[[הגביע הצ'כי בכדורסל|הגביע הצ'כי]]**:
**גמר: 2013
**חצי גמר: 2014, 2015

## קישורים חיצוניים

* 

פרדוביצה