open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'וזף ואנס

**ג'וזף ואנס** (באנגלית: **Joseph Vance**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, שכיהן כמושל אוהיו ה-13, הראשון מבין חברי המפלגה הוויגית שכיהן בתפקיד זה.
## ראשית חייו
ג'וזף ואנס נולד בקאטפיש (כיום וושינגטון) שבפנסילבניה. ב-1788 הוא עבר יחד עם אביו, ג'וזף ק. ואנס, ותיק מלחמת העצמאות של ארצות הברית, לואנסבורג שבקנטקי, וב-1805 לאורבנה שבאוהיו.

בשל מגוריו באזורים הפחות מיושבים של ארצות הברית, היו לו מעט מאוד הזדמנויות ללמוד בבית ספר. העדר החינוך הפורמלי הטריד אותו במידת מה במשך כל ימי חייו. עם זאת, על אף שלא למד בבית ספר הוא נחל הצלחה. שאיפתו לעבודה קשה, גם בגיל צעיר, תרמה להצלחתו.

כאיש צעיר, עבד ואנס כסוחר במלח. הוא נדד באזורים מרוחקים של אוהיו ומכר מלח למתיישבים המקומיים. ב-1807 נשא ואנס לאישה את מרי למון, שמשפחתה התגוררה באורבנה. ב-1809 כאשר מת אביו, לקח ואנס על עצמו את ניהול החווה המשפחתית. מכאן והלאה, עד יומו האחרון, עבד ואנס בניהול החווה במקביל לתפקידיו הפוליטיים.
## קריירה
כניסתו הראשונה של ואנס לפוליטיקה הייתה כאשר הוא מונה כמזכיר מועצת הנציבים של המחוז. הוא גם הקים חברה לייצור כלי נשק, שהייתה חלק מהמיליציה של אוהיו במלחמת 1812. רבים רחשו לו הערכה רבה ובזמן המלחמה הוא התקדם במהירות מדרגת מייג'ור לדרגת מייג'ור גנרל. בשנים 1812–1813, 1815–1816 ו-1818–1819 הוא היה חבר בבית הנבחרים של אוהיו. ב-1820 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, וכיהן בו שבע תקופות כהונה עד שהפסיד בבחירות של 1834 לכהונתו השמינית. כחבר בית הנבחרים הוא הצביע בעד חקיקה שבמסגרתה אושר מימון לעבודות ציבוריות במערב. הוא גם נודע בתמיכתו בביטול העבדות בארצות הברית. ב-1836 נבחר ואנס כמושל אוהיו וכיהן בתפקיד תקופת כהונה אחת של שנתיים.

ואנס היה מושל המדינה הראשון מהמפלגה הוויגית. בתקופת כהונתו כמושל תמך ואנס במימון המדינה להקמת בתי ספר ציבוריים וכריית תעלות. הוא גם פעל לביטול עונש המוות באוהיו. הוא רכש לו מוניטין כמושל אהוד עד שתמך בהסגרתו של אדם שהואשם בסיוע לעבדים נמלטים כדי שיעמוד למשפט בקנטקי. אף על פי שקודם לכן הוא נודע בעמדותיו נגד העבדות, הסגרה זו השפיעה באופן משמעותי על מסע הבחירות שלו לבחירה מחדש ב-1838. בסופו של דבר נבחר תחתיו וילסון שאנון.

פרישתו מהפוליטיקה לא ארכה זמן רב. בשנים 1839–1841 הוא כיהן כחבר הסנאט של אוהיו מטעם מחוז הבחירה העשירי. ב-1842 הוא נבחר שוב לבית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן בו עוד שתי תקופות כהונה. הוא היה דמות בולטת ומוערכת בקונגרס, ונודע בשל השקפותיו נגד סיפוחה של טקסס ונגד מלחמת ארצות הברית-מקסיקו. בבחירות של 1846 הוא לא התמודד פעם נוספת. ואנס היה נציג לוועידה הארצית של המפלגה הוויגית של 1848 ונציג בוועידה החוקתית של אוהיו של 1851.
## מותו
בשובו לביתו מהוועידה החוקתית לקה ואנס בשבץ מוחי. ג'וזף ואנס נפטר בביתו ב-24 באוגוסט 1852, ונטמן בבית הקברות אוק דייל שבאורבנה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:מושלי אוהיו
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאוהיו
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הלאומית הרפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של אוהיו
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת 1812
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1786
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1852
דסק

**דסק** (בהונגרית: **Deszk**; בסרבית: **Деска**, בקרואטית: **Deska**, דסקה) הוא כפר בסמוך למשולש הגבולות הונגריה-רומניה-סרביה, ליד העיר סגד, במחוז צ'ונגראד-צ'נאד בדרום הונגריה. בדסק יש מיעוט סרבי בעל חשיבות היסטורית שהיווה 4.9% מכלל האוכלוסייה ב-2001.

## היסטוריה
שמו של הכפר מופיע ברשומות מסוף המאה ה-15, עת היה בידי אצילים. הוא היה מחולק לשני חלקים; האחד בבעלות משפחת אסטארי ממחוז ביהאר, והשני - של משפחת בודו מטימישוארה. בשנת 1490 המלך אולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה, לקח את חלקו של באלינט אסטארי משום שזה הצטרף לנסיך אלברט מפולין, והעניק שטח זה ללאסלו לושונצי (László Losonczi).

בתחילת המאה ה-16 הזכיר איש הדת, הסופר וההיסטוריון מיקלוש אולה (Oláh Miklós)  את המקום ביצירתו.

במאה ה-16 נכבש הכפר על ידי האימפריה העות'מאנית, אך תושבי דסק שילמו מיסים למלך הונגריה דרך פקידיו בגיולה ב-1558. כעבור שנתיים כבר נרשם דסק בין המקומות שלא ניתן היה לגשת אליהם עקב הכיבוש.

ב-1746 היה המקום אתר קרב בין ההונגרים לבין מיליטריסטים סרבים.

## הקהילה היהודית

לאחר מלחמת העולם השנייה פעל בעיר בית יתומים לילדים יהודים ניצולי השואה.

## אקלים
לאקלים באזור זה יש הבדלים קלים בין שיא לשפל, ויש גשמים כל השנה. סיווג האקלים לפי שיטת קפן הוא "Cfb": אקלים ימי מערבי.

## ערים תאומות
לדסק ברית ערים תאומות עם:
*
*
*
*
*
*
*
*

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
אקואי

**אקואי** (בצרפתית: **Écouis**) היא קומונה של מחוז אר בצפון צרפת ובה כ-760 תושבים.

## היסטוריה
במקור נקראה אקואי "ריטומאגוס" (Ritumagos). הייתה זו תחנה על הדרך הרומית העוברת מגרביל (Graville) לטרואה, המוזכרת באיטינראריום אנטונינוס (נתחבר סביב שנת 300 לספירה) ובמפת פויטינגר.

בשנת 1141, אלפרד, אדון גמאש (Gamaches-en-Vexin), נתן את כנסיית סנט-אובן (Saint-Aubin) למנזר בק (Abbaye Notre-Dame du Bec). בשנת 1307, המלך פיליפ היפה הציע את השלטון על אקואי לאנגרה דה מריני (Enguerrand de Marigny) שייסד הוספיס וכנסייה שהתקיימה עד המהפכה הצרפתית.

בשנת 1800 איבדה אקואי את מעמדה כבירת הקנטון. בשנת 1843 סופחה אליה העיירה וילרס (Villerest).

במאה התשע עשרה כללה העיירה 9 בתי משקאות, 2 מסעדות בתי מלון, 3 חנויות מכולת, 2 בעלי מוסכים, יצרן גלגלים, יצרן אוכפים, סנדלר, יצרן זרעים, חנות לחומרי בניין, 2 גגנים (יצרני גגות), 3 בנאים, מספר נגרים וצלם. העירייה בנתה את בית העירייה הנוכחי בשנת 1903, בעזרת עזבון של נדבנית.

בספטמבר 1914, בשלביה הראשונים של מלחמת העולם הראשונה, חצה את העיירה קומנדו גרמני שפוצץ גשר באואסל (Oissel).

לאחר מלחמת העולם השנייה פעל בעיר בית יתומים לילדים יהודים ניצולי השואה.

מרכז|ממוזער|200x200 פיקסלים| הכנסייה המכללית של אקואי

## שימושי קרקע
שימוש הקרקע של העירייה, כפי שעולה ממאגר המידע האירופי של שימוש בקרקע (CLC), כולל בעיקר קרקע חקלאית (80.8% ב-2018), למרות ירידה בהשוואה ל-1990 (83.2%). החלוקה המפורטת בשנת 2018 היא כדלקמן: אדמות עיבוד (78.9%), יערות (13.6%), שטחים עירוניים (5.6%), שטחי דשא (1.9%).

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צרפת: יישובים
נסר א-דין דינה

**נַסְר א-דִּין דִינֶה** (בצרפתית: **Nasreddine Dinet**; 28 במרץ 1861 – 24 בדצמבר 1929) היה צייר אוריינטליסט צרפתי ואחד ממייסדי אגודת הציירים האוריינטלים בצרפת. הוא הוקסם מצפון אפריקה ותרבותה והתאסלם ושינה את שמו. בנוסף לציוריו, הוא תרגם ספרות ערבית לצרפתית.

## ביוגרפיה
הוא נולד בפריז, כאלפונס-אטיין דינה, היה בנם של שופט צרפתי חשוב, פיליפ לאון דינה ומארי אודיל בוצ'ר. בשנת 1865 נולדה אחותו ז'אן, שתהפך לביוגרפית שלו.

עם סיום לימודיו ב-1881 הוא נרשם לבית הספר לאמנויות היפות ונכנס לסטודיו של ויקטור גאלנד. בשנה שלאחר מכן למד אצל ויליאם אדולף בוגרו וטוני רובר-פלרי באקדמיה ז'וליאן. הוא גם הציג לראשונה בסלון האמנים הצרפתי.

דינה ערך את הטיול הראשון שלו לדרום אלג'יריה בשנת 1884, עם צוות של אנטומולוגים. בשנה שלאחר מכן הוא ערך טיול שני במלגה ממשלתית, הפעם ללאגוואט. באותה תקופה הוא צייר את שתי התמונות האלג'יריות הראשונות שלו.

הוא זכה במדליית הכסף לציור בתערוכה העולמית ב-1889, ובאותה שנה היה בין מקימי האגודה לציירים הצרפתית לצידם של רודן, פייר פובי דה שאבאן ואחרים. בשנת 1887 הוא הקים יחד עם מנהל מוזיאון לוקסמבורג בפריז, את אגודת הציירים האוריינטליים הצרפתית.

בשנת 1903 הוא קנה בית באלג'יר ובילה שם שמונה חודשים כל שנה. הוא הוקסם מהתרבות הערבית ובסופו של דבר התאסלם. הוא הודיע על ההתאסלמות במכתב פרטי משנת 1908, והשלים את המרתו הרשמית ב-1913, וכן שינה את שמו לנסר א-דין דינה.

בשנת 1929 הוא ואשתו יצאו לחג' למכה. ביולי 1896, הוא זכה בתואר אביר לגיון הכבוד והשתתף בתערוכה הבינלאומית של המאה בפריז.

הכבוד שזכה מאנשי אלג'יר בא לידי ביטוי באלפי האנשים שהשתתפו בהלווייתו ב-12 בינואר 1930 בעיירת מגוריו, שם הספיד אותו המושל הכללי לשעבר של אלג'יריה מוריס ויולט.

## יצירה
בהשוואה לציירים מודרניים כמו אנרי מאטיס, שביקר אף הוא בצפון אפריקה בעשור הראשון של המאה ה-20, ציוריו של דינה הם שמרניים ביותר. הם קרובים לתיעוד אתנוגרפי בתיאור הנושאים שלהם.

הבנתו של דינה את התרבות והשפה הערבית מבדילה אותו מאמנים אוריינטליסטים אחרים, משום שכדובר ערבית, הוא הצליח למצוא דוגמניות עירום באלג'יריה הכפרית שבה "תרבות הצעיף" הייתה פחות קשיחה. לפני 1900, ניתן לאפיין את רוב יצירותיו כ"סצנות ז'אנר אנקדוטיות". ככל שהתעניין יותר באסלאם, הוא החל לצייר נושאים דתיים לעיתים קרובות יותר.

הוא גם היה פעיל בתרגום ספרות ערבית לצרפתית, ופרסם תרגום של שיר אפוס ערבי בשנת 1898.

## גלריה

File:Etienne Dinet Baigneuses.jpg

File:Jeu de fillettes dans la palmeraie.jpg

File:Etienne Dinet Raoucha.jpg

File:Baigneuse au clair de la lune - Etienne Dinet.jpg

## קישורים חיצוניים
* 
 
## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1861
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1929
מיקלוש מרקוש

**מיקלוש מרקוש** (במקור **מרקוביץ**', בהונגרית: **Markos Miklós**; שארבוגארד, 15 ביולי 1924 – 7 ביוני 2000) היה במאי קולנוע יהודי-הונגרי, תסריטאי, היסטוריון ספרות ואחיה הצעיר של היסטוריונית הספרות והספרנית ג'רג'י מרקוביץ' (1919–1985).

## ביוגרפיה
מיקלוש מרקוביץ' נולד במשפחה יהודית כבנם הצעיר ביותר של אהרון מרקוביץ' (1885–1944) וטרינר ושל ארז'בט דויטש (1891–1944). הוריו גורשו למחנה ההשמדה אושוויץ בשנת 1944 ונרצחו שם. הוא סיים ארבע כיתות חטיבת הביניים בעיר הולדתו ולאחר מכן נשלח על ידי הוריו לגימנסיית סנט אישטוואן בבודפשט (כי הגימנסיה בעיר הולדתו נסגרה). בשנים 1942 עד 1945 למד צילום ועבד כעוזר צלם. בדרך נס הצליח להתחמק גם השרות העבודה וגם מהרדיפות בבירת הונגריה. אחותו התחתנה ועברה לגור בטימישוארה שלא עברה לשליטה הונגרית במלחמה וכך ניצלה. בשנים 1949 עד 1953 היה סטודנט בקולג' הכל-פדרלי לקולנוע במוסקבה. מ-1951 עשה סרטים דוקומנטריים. משנת 1953 היה הבמאי והתסריטאי של אולפני הסרטים Mafilm.

היו לו שני ילדים: קטלין מרקוש (1965–) וגאבור מרקוש (1968–).

## סרטיו
### כתסריטאי

### כבמאי

## פרסים והוקרה
* למען תרבות סוציאליסטית (1979)

## לקריאה נוספת
* פטר הרמן: מי ומי הונגרי ובינלאומי תקליטור 1998, בודפשט, 1997 
* 

## קישורים חיצוניים

* Filmkataluház.hu

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע יהודים הונגרים
קטגוריה:קולנוע בהונגריה
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1924
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-2000
דיוויזיית הטנקים הראשונה (האימפריה היפנית)

**דיוויזיית הטנקים הראשונה** (ביפנית: **戦車第1師団**) הייתה דיוויזיית שריון של הצבא היפני הקיסרי אשר השתתפה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה במנצ'וקוו ב-24 ביוני 1942, ונקראה בתחילה בריגדת השריון ה-1. בעת הקמתה כללה הבריגדה ארבעה רגימנטים משוריינים: ה-1, ה-3, ה-5 וה-9. בהמשך צורף לבריגדה רגימנט נוסף של חיל רגלים ממוכן (ה-1), ולפיכך שודרגה היחידה למעמד של דיוויזיה. הדיוויזיה הוצבה בנינג'אן שבצפון מנצ'וקוו, והייתה כפופה לארמייה האזורית הראשונה. משימתה של הדיוויזיה הייתה אבטחת הגבול עם ברית המועצות.

עם התקדמות המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט לרעת היפנים, החליט המטה הכללי הקיסרי להפקיע מהדיווזיה את רגימנט הטנקים ה-9, שהועבר לארמייה השלישית בסאיפאן. הרגימנט הושמד בקרב סאיפאן וקרב גואם. הרגימנטים הנותרים השתתפו במבצע איצ'י-גו, סדרה של מתקפות גדולות, שערך הצבא היפני הקיסרי מאפריל עד דצמבר 1944, נגד כוחות הצבא הלאומי המהפכני של הרפובליקה הסינית במרכז ובדרום סין. לאחר המבצע הופקע מהדיוויזיה רגימנט הטנקים ה-3 אשר הועבר לארמייה ה-11. במרץ 1945 הועברו יחידותיה הנותרות של הדיוויזיה בחזרה לאיי הבית היפניים כהכנה לקראת הפלישה הצפויה של בעלות הברית. הדיוויזיה הייתה חלק מהארמייה ה-36 והייתה אמורה להגן על השטח שבין הר צוקובה לנהר הטאמא. בסופו של דבר נכנעה יפן לפני הפלישה, והדיוויזיה פורקה בספטמבר של אותה שנה יחד עם שאר הצבא הקיסרי.

## מפקדים
* לוטננט גנרל טושימוטו הושאינו (1 בספטמבר 1942 - 15 ביוני 1945)
* לוטננט גנרל נובו הוסומי (15 ביוני 1945 - 30 בספטמבר 1945)

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של חיל השריון היפני 
* אתר העוסק בחיל השריון היפני 

קטגוריה:יחידות צבא יפניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:דיוויזיות יפניות
קטגוריה:יחידות שריון
דיוויזיית הטנקים השנייה (האימפריה היפנית)

**דיוויזיית הטנקים השנייה** (ביפנית: **戦車第2師団**) הייתה דיוויזיית שריון של הצבא היפני הקיסרי אשר השתתפה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה במנצ'וקוו ב-24 ביוני 1942, והייתה כפופה לארמייה האזורית הראשונה. משימתה של הדיוויזיה הייתה אבטחת הגבול עם ברית המועצות. בפברואר 1944 אחד הרגימנטים של הדיוויזיה הועבר לאיי קוריל. עם התקדמות המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט לרעת היפנים, החליט המטה הכללי הקיסרי להציב את הדיוויזיה באיי הפיליפינים, במסגרת הארמייה האזורית ה-14. בסיסה היה בלוזון. בינואר 1945 החלו כוחות בעלות הברית לתקוף את לוזון. מפקד הכוחות בפיליפינים, הגנרל טומיוקי יאמאשיטה, החליט לא להטיל את דיוויזיות השריון לקרב מיד בתחילתו, ותחת זאת הורה להן לסגת צפונה. למרות זאת, ספגו יחידות הדיוויזיה נזקים כבדים בהפצצות אוויריות. עד שהדיוויזיה סיימה להיערך מחדש סביב סן חוסה, היא כבר איבדה כמעט מחצית מהטנקים שלה. מה שנותר מהדיוויזיה הושמד מהר מאוד בידי בעלות הברית בקרב יבשתי.

הדיוויזיה הוקמה מחדש בצפון איי קוריל, והייתה חלק מהארמייה האזורית החמישית. חיילי הדיוויזיה נאבקו בצבא האדום במהלך מבצע סערת אוגוסט. הדיוויזיה פורקה יחד עם שאר הצבא הקיסרי ב-30 בספטמבר 1945.

## מפקדים
* לוטננט גנרל טאסוקו אוקאדה (20 בספטמבר 1942 - 7 בדצמבר 1943)
* לוטננט גנרל יושירו לוואנקה (7 בדצמבר 1943 - 30 בספטמבר 1945)

## קישורים חיצוניים
* ההיסטוריה של חיל השריון היפני 
* אתר העוסק בחיל השריון היפני 

קטגוריה:יחידות צבא יפניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:דיוויזיות יפניות
קטגוריה:יחידות שריון
בלטון (כפר)

**בלטון** (בהונגרית: **Balaton**) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.

כמו יישובים רבים באירופה גם בבלטון מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,371 תושבים ובשנת 2023 רק 943 תושבים.

האזור מיושב מסביבות המאה ה-15 ומאז הוא מיושב לסירוגין. שמו הוזכר לראשונה בתעודות משנת 1437.

## יהודי בלטון
יהודים חיו בבלטון במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1901 הפכו יהודי הכפר להיות כפופים לקהילת אוזד. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
דיוויזיית הטנקים השלישית (האימפריה היפנית)

**דיוויזיית הטנקים השלישית** (ביפנית: **戦車第3師団**) הייתה דיוויזיית שריון של הצבא היפני הקיסרי אשר השתתפה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה 1942, במונגוליה הפנימית. ונקראה בתחילה בריגדת השריון ה-1, והיא כללה ארבעה רגימנטים משוריינים: ה-1, ה-3, ה-5 וה-9. בהמשך צורף לבריגדה רגימנט נוסף של חיל רגלים ממוכן (ה-1), ולפיכך היא שודרגה למעמד דיוויזיה. הדיוויזיה הוצבה בנינג'אן שבצפון מנצ'וקוו, והיא הייתה כפופה לארמייה האזורית צפון-סין אשר הייתה חלק מחיל המצב במונגוליה. משימתה של הדיוויזיה הייתה אבטחת הגבול עם ברית המועצות. באפריל 1944 השתתפה הדיוויזיה במבצע איצ'י-גו. ביוני הועבר אחד הרגימנטים של הדיוויזיה לארמייה האזורית השמינית ברבאול ורגימנט נוסף הועבר לארמייה האזורית ה-17 בסיאול. יחידות הדיוויזיה נאבקו כנגד הצבא האדום במבצע סערת אוגוסט, והיא פורקה באופן רשמי יחד עם שאר הצבא הקיסרי בספטמבר 1945.

## מפקדים
* לוטננט גנרל איסאקו נישאירה (1 בדצמבר 1942 - 7 בינואר 1944)
* לוטננט גנרל הידיו יאמאג'י (7 בינואר 1944 - 30 בספטמבר 1945)

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של חיל השריון היפני 
* אתר העוסק בחיל השריון היפני 

קטגוריה:יחידות צבא יפניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:דיוויזיות יפניות
קטגוריה:יחידות שריון
נילי (אפגניסטן)

**נילי** (בפשטו, פרסית ודארי: **نیلی**) היא עיר במרכז אפגניסטן ובירת מחוז דאיכונדי. על פי תחזית רשמית לתאריך 21 בספטמבר 2020, התגוררו בעיר 42,832 בני אדם.

העיר שוכנת בגובה ממוצע של 2,022 מטר, ולכן מתאפיינת בתנאי מזג אוויר קשים, במיוחד במהלך חודשי החורף.

בסמוך לעיר שוכן נמל תעופה קטן, הקרוי על שם העיר.

## היסטוריה
נילי הפכה לבירת מחוז דאיכונדי במרץ 2004. לפני כן, היא הייתה עיר רגילה במחוז אורוזגאן הגדול יותר לפני 2004. בשל חוסר הנגישות הגאוגרפית והחורף הקשה, רק באפריל 2007 פתח האו"ם משרד של  בעיר.

במהלך חודש דצמבר 2008,  מונתה על ידי הנשיא חאמיד כרזאי לתפקיד ראש עיריית נילי, ובכך הפכה לאישה הראשונה באפגניסטן שקיבלה מעמד ראש עירייה.

ב-14 באוגוסט 2021, נילי נכבשה על ידי הטליבאן והפכה לבירת המחוז העשרים וארבע שנפלה לידי הטליבאן, כחלק מהשתלטות הטליבאן מחדש על אפגניסטן ב-2021.

## כלכלה
מקור ההכנסה העיקרי של תושבי נילי הוא חקלאות, מסחר, תחבורה, תיירות והעברות כספים. האזור מפורסם בגידול שקדים.  ממוקם כמה קילומטרים ממזרח לעיר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אפגניסטן: ערים
קטגוריה:מחוזות אפגניסטן: ערי בירה
דיוויזיית הטנקים הרביעית (האימפריה היפנית)

**דיוויזיית הטנקים הרביעית** (ביפנית: **戦車第4師団**) הייתה דיוויזיית שריון של הצבא היפני הקיסרי אשר השתתפה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-6 ביולי 1944 על בסיס תלמידים ומורים מבית הספר לשריון של הצבא הקיסרי בטוקיו. היא נכללה במסגרת הארמייה ה-36 והייתה אמורה להגן על איי הבית היפניים במהלך הפלישה הצפויה של בעלות הברית. הדיוויזיה הוצבה בקיושו וצוידה בנשק מתקדם מהעתודות של הצבא הקיסרי. היא פורקה יחד עם כל הצבא הקיסרי ב-30 בספטמבר 1945 בלי שנלחמה מעולם.

## מפקדים
* לוטננט גנרל שיורי נגורה (8 ביולי 1944 - 12 באוגוסט 1945)
* מייג'ור גנרל הנסיך קאנין הארוהיטו (12 באוגוסט 1945 - 16 באוגוסט 1945)
* לוטננט גנרל שיורי נגורה (16 באוגוסט 1945 - 30 בספטמבר 1945)

## קישורים חיצוניים
* ההיסטוריה של חיל השריון היפני 
* אתר העוסק בחיל השריון היפני 

קטגוריה:יחידות צבא יפניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:דיוויזיות יפניות
קטגוריה:יחידות שריון
חצי האי סטרשר

**חצי האי סטרשר** (באנגלית: **Stresher Peninsula**; בבולגרית: **полуостров Стрешер**) הוא חצי האי, המכוסה בעיקר בקרח, היוצא לכיוון צפון מערב מארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.

לחצי האי צורה מלבנית.

אורו של חצי האי סטרשר 24 קילומטרים;

רוחבו של חצי האי סטרשר 30 קילומטרים.

חצי האי גובל במפרץ הולטדאל שמצפון מזרח לו;

במפרץ אוור שמצפון-מערב לו;

ובמפרץ דארבל שמדרום-מערב לו. במפרץ דארבל ממוקמים סלעי וורקמן.

הקצה המערבי ביותר של חצי האי הוא כף בלו, המפרידה בין חוף גרהאם שמצפון מזרח לכף, לבין חוף לובה, שמדרום- מערב לכף.

בחצי האי נמצאת פסגת לוסון (הממוקמת 6 קילומטרים דרומית-מזרחית לכף אוונסן) וכן פסגת וודן, ופסגת אאולסהד.

## היסטוריה
### מיפוי חצי האי

חצי האי מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1976.

### מקור השם

חצי האי נקרא על שם פסגת סטרשר המצוייה בהרי הבלקן שבבולגריה.

השם אומץ רשמית ב-4 ביולי 2013.

## לקריאה נוספת

* הגאזט האנטארקטי הבולגרי 

## קישורים חיצוניים
* חצי האי סטרשר בגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* חצי האי סטרשר באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR באתר של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור חצי האי, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix

## הערות שוליים

סטרשר
סטרשר
סטרשר
סטרשר
דיוויזיית המשמר הראשונה (האימפריה היפנית)

**דיוויזיית המשמר הראשונה** (ביפנית: **近衛第1師団**) הייתה דיוויזיה של המשמר הקיסרי היפני אשר השתתפה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
ב-1939 החליט המטה הכללי הקיסרי לפרק את המשמר הקיסרי היפני לשתי בריגדות נפרדות: ה-1 וה-2. הבריגדה ה-1 הועברה לדרום סין ונודעה בכינוי הבריגדה המעורבת של המשמר, הבריגדה ה-2 נשלחה גם היא לסין, וביוני 1941 תוגברה ברגימנט נוסף (ה-5). אי לכך, שמה של הבריגדה שונה לדיוויזיית המשמר הקיסרי. הבריגדה המעורבת של המשמר השתתפה בפלישה להודו-סין, ובאפריל 1941 הוחזרה לטוקיו. במאי 1943 הפכה הבריגדה המעורבת של המשמר ל**דיוויזיית המשמר הראשונה**, ודיוויזיית המשמר הקיסרי הפכה לדיוויזיית המשמר השנייה.

הדיוויזיה נותרה בטוקיו עד סוף המלחמה. היא כללה את רגימנט הפרשים הראשון של המשמר, רגימנט ארטילריה, רגימנט הנדסה רגימנט תובלה ויחידות תמיכה נוספות.

## לקריאה נוספת
* Madej, W. Victor, Japanese Armed Forces Order of Battle, 1937-1945 [2 vols] Allentown, PA: 1981

קטגוריה:יחידות צבא יפניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:דיוויזיות יפניות
חוות בולוטין

[ממוזער|250x250 פיקסלים|[דנדן בולוטין עם פנק]]
**חוות בּוֹלוֹטִין** היא מקלט שימור לחיות בר ומקום אירוח הנמצא בצפון הנגב, צפון-מערבית למושב רנן. המקום נפתח בשנת 1998.
ממוזער|250x250 פיקסלים|חוות בולוטין

## היסטוריה
בשנת 1998, החלו דנדן ולילך בולוטין, זוג וממקימי החווה, בהקמת מקלט לחיות בר כדי שיספק מקום לחיות הבר שלהם מתל אביב: 22 חמוסים ושני שועלים. עם הזמן, הגיעו עוד חיות בר, ודן ולילך שתלו קובו, זית, בוסתן עם עצי פרי, עצים וצמחים נוספים.

לאחר זמן מה, החליטה לילך על הקמת מבנה אירוח בחווה על מנת שיגיעו מבקרים לשמוע הרצאות ולהכיר את המקלט לחיות הבר.

## מקלט שימור לחיות בר
במקלט לחיות הבר שהוקם בחווה נמצאים בעלי חיים נדירים, פצועים או בסכנת הכחדה. חלק מבעלי חיים אלו ניצלו מצייד, ננטשו על ידי אימהותיהם כשהיו גורים, נפלטו נגני חיות או שהם חיות בר פצועות שנמצאו בשטח. במקלט שוהות מאות חיות בר, רובן חיות בר ארץ-ישראליות וחלקן זנים בסכנת הכחדה. אחת מהמטרות של המקלט היא ליצור גרעין רבייה לחיות בר שנמצאות בסכנת הכחדה.
[ממוזער|250x250 פיקסלים|[תן זהוב בחווה]]
ממוזער|250x250 פיקסלים|עופות שונים בחווה
בשנה 2013, בשיתוף רשות הטבע והגנים, שוחררו לטבע 4 צבאים שגודלו בחווה. השחרור הוכרז כמוצלח, ומאז אחת לשנה כשהעונה מגיעה משיבים לטבע צבאים נוספים.

כמו כן, בין בעלי החיים הנמצאים באופן קבוע בחווה נמנים: אייל נקוד, אוח, קרקל, פנק, חוטמן אדום, תן זהוב, למורים ועוד.

## גלריה

קובץ:PikiWiki Israel 47230 Bolotin farm in northern negev.JPG|דנדן בולוטין, אחד ממקימי החווה
קובץ:PikiWiki Israel 47224 Bolotin farm in northern negev.JPG|עופות שונים בחווה
קובץ:PikiWiki Israel 47228 Bolotin farm in northern negev.JPG|נוף מהחווה
קובץ:PikiWiki Israel 47226 Bolotin farm in northern negev.JPG|חוטמנים אדומים בחווה
קובץ:PikiWiki Israel 47227 Bolotin farm in northern negev.JPG|דורבן מצוי בחווה


## ראו גם
* טיפול רפואי בחיות בר בישראל

## קישורים חיצוניים
* 
* דנדן הקים בצפון הנגב בית מחסה לחיות בר פצועות | דוקותיים. יוטיוב.
* 

קטגוריה:ישראל: ארגוני בעלי חיים
קטגוריה:ישראל: ארגונים להגנת הסביבה
קטגוריה:ישראל: גני חיות
קטגוריה:הנגב: תרבות
קטגוריה:טיפול רפואי בחיות בר בישראל
ג'רג'י מרקוביץ'

**ג'רג'י מרקוביץ**, (בהונגרית: **Markovits Györgyi**; שארבוגארד, 22 בנובמבר 1919 – בודפשט, 7 במרץ 1985) הייתה היסטוריונית ספרות יהודייה-הונגרייה, דוקטור לספרות (1972), אחותם של מיקלוש מרקוש (1924–2000), במאי קולנוע, תסריטאי, ושל פאל מרקוביץ' (1917–2010), וטרינר, חוקר.

## קורות חיים
ג'רג'י מרקוביץ' נולדה במשפחה יהודית כצאצא השני (אחרי אחיה הגדול פאל) של אהרון מרקוביץ' (1885–1944) וארז'בט דויטש (1891–1944). הם היו שלושה אחים. היא סיימה את לימודיה ב"בית הספר לנשים ארז'בט" בבודפשט (1936), לאחר מכן למדה תפירה וסיימה בית ספר מקצועי לקוסמטיקה. במהלך מלחמת העולם השנייה נישאה לפאל ליבליך, שנעצר על ידי הגסטפו ב-1944 ולא נראה עוד. הוריה גורשו לאושוויץ בקיץ 1944, ממנה לא שבו. היא התגוררה בטימישוארה מ-1945 עד 1946 ולאחר מכן עבדה כמנהלת בחברת תעשיית הנפט ההונגרית-סובייטית עד 1949. בשנת 1947 התחתנה עם המהנדס יאנוש קוציהה, שהיה מזכיר המפלגה בספרייה הלאומית על שם סצ'ני (OSZK). בין השנים 1949–1957 הייתה הספרנית של ה-OSZK ובין 1957 עד 1983 הייתה ראש "מאגר הפרסומים הנעולים". בשנת 1952, קיבלה תעודת הוראה בהונגרית-צרפתית בפקולטה לבלשנות וספרות של אוניברסיטת אטווש לוראנד. בשנת 1972, בתזה שלה "הפרקים על תולדות הצנזורה בהונגריה, המאבק של העיתונות והספרות המתקדמת למען חופש העיתונות 1919–1944" היא קיבלה את התואר דוקטור בספרות.

ילדיה הם מורים: ז'וז'אנה קוציהה (1955–) ומיקלוש קוציהה (1957–).

## עבודותיה העיקריות
* גיהנום הונגרי: בראי הפרסומים האסורים והנרדפים של הטרור הלבן בהונגריה (עורך, בודפשט, 1964)
* שירה נרדפת. כרכים אסורים, מוחרמים, נתבעים, פרוזה ושירה בעידן מיקלוש הורטי (בודפשט, 1964)
* בצל הצנזורה. אוסף מסמכים (עם ארון טוביאס, בודפשט, 1966)
* "אני אוסר על הפצתו!". (העיתונות הנרדפת של התקופה שבין שתי מלחמות העולם) (בודפשט, 1970)
* "המילים נשארות". ביבליוגרפיה של הספרות על תנועות התנגדות אירופיות (אגר, 1975)
* טקסטים ששחזרו הביתה. כתבים אנטי-פשיסטים של מהגרים הונגרים. 1919-1945 (בודפשט, 1975)
* "כל עוד לבנו פועם" מבחר מהספרות הסוציאליסטית 1932–1944 (בודפשט, 1975)
* מאבקם של סופרים הונגרים נגד הצנזורה (1919-1944) (בודפשט 1985)

## פרסים וההוקרה
* מסדר הצטיינות דרגת זהב (1979)
* למען תרבות סוציאליסטית (1983)

## לקריאה נוספת
* 
* Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994. 
* Magyar irodalmi lexikon I–III. Főszerk. Benedek Marcell. Budapest: Akadémiai. 1963–1965.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים יהודים הונגרים
קטגוריה:ניצולות השואה: הונגריה
קטגוריה:ספרנים ומידענים יהודים
קטגוריה:ספרניות ומידעניות
קטגוריה:היסטוריוניות יהודיות
קטגוריה:נשים זוכות פרסים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:הונגריות שנולדו ב-1919
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1919
קטגוריה:נפטרות ב-1985
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1985
המשבר בגבול בלארוס – האיחוד האירופי

260px|ממוזער|מפה המציגה את המסלולים העיקריים של המהגרים הבלתי חוקיים שעשו דרכם לתחומי האיחוד האירופי דרך בלארוס
**המשבר בגבול בלארוס – האיחוד האירופי ב-2021** הוא משבר מהגרים  בו מעורב זרם של מספר עשרות אלפי מהגרים, אשר מגיעים בעיקר מעיראק ומאפריקה, אשר עושים דרכם לליטא, לטביה ופולין דרך בלארוס. המשבר החל בעקבות ההידרדרות החמורה ביחסי בין בלארוס לאיחוד האירופי ובפרט בעקבות הבחירות לנשיאות של בלארוס ב-2020, ההפגנות בבלארוס בשנים 2020–2021, התקרית בטיסה 4978 של ריאנאייר, וניסיון ההחזרה בכפייה  של האצנית הבלארוסית קריסצינה צימנואוסקאיה מאולימפיאדת הקיץ בטוקיו.

המשבר החל בתחילת קיץ 2021 כאשר נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו איים לאפשר לאנשים העוסקים בסחר בבני אדם, למבריחי סמים ולמהגרים חמושים להיכנס לתחומי אירופה. בהמשך הרשויות בבלארוס וחברות תיירות הנמצאות בשליטת המדינה, וכמו גם מספר חברות תעופה הפועלות במזרח התיכון, החלו לקדם את התיירות בבלארוס על ידי הגדלת מספר הטיסות לבלארוס מאזור המזרח התיכון ומתן אשרות כניסה לבלארוס לכל מי שקנה את אותם הכרטיסים, כאשר לכאורה הדבר נועד לשם מטרות ציד. במקביל באותה העת פורסם בקבוצות מסוימות באתרי המדיה החברתית מידע כיצד מהגרים יכולים להיכנס לתחומי האיחוד האירופי מבלארוס. כל המהגרים שהגיעו לבלארוס לשם כך קיבלו הנחיות כיצד והיכן לעבור את הגבול על מנת להיכנס לתחומי האיחוד האירופי ומה לומר לאנשי משטרת הגבולות לאחר שהם חוצים את הגבול, ולעיתים רבות הם אף הודרכו על ידי משטרת הגבולות בצד הבלארוסי. היו מהגרים שהצהירו כי בלארוס סיפקה להם ציוד לחיתוך גדרות תיל וגרזנים על מנת שהם יוכלו לפרוץ את הגדרות בגבול ולהיכנס לתחומי האיחוד האירופי. עם זאת, כל המהגרים שלא הצליחו לחצות את הגבול נאלצו להישאר שם בבלארוס, והועלו האשמות כי חלק מאנשי משטרת הגבולות של בלארוס תקפו חלק מהמהגרים שלא הצליחו לעבור לתחומי האיחוד האירופי. בנוסף בלארוס סירבה לאפשר לפולין לספק סיוע הומניטרי למהגרים, כגון מתן אוהלים ושקי שינה.

פולין, ליטא ולטביה תיארו את המשבר כלוחמה היברידית , וציינו כי המשבר הוא בפועל אירוע של סחר בבני אדם שמבוצע על ידי בלארוס נגד האיחוד האירופי, וביקשו מעורבות של האיחוד האירופי. בעקבות ההתפתחות של המשבר הממשלות של פולין, ליטא, ולטביה הכריזו על מצבי חירום במדינותיהם. בעוד שליטא הצליחה לעצור את זרם המהגרים, לפולין וללטביה היה פחות הצלחה. בשל המשבר, כל שלוש המדינות הודיעו שהם החליטו להקים חומות לאורך הגבול שלהן עם בלארוס, בעוד שפולין אישרה תוכנית שעלותה מוערכת בכ-353 מיליון אירו לבניית גדר הפרדה באורך 60 קילומטרים. 12 ממשלות של מדינות האיחוד האירופי הצהירו גם כן על תמיכתן בהקמת מחסום פיזי לאורך הגבול עם בלארוס לאחר שפולין, ליטא ולטביה ביקשו סיוע במימון הדבר.

## ראו גם
* גבול בלארוס–ליטא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:2021 באירופה
קטגוריה:אירופה: היסטוריה
קטגוריה:בלארוס: היסטוריה
קטגוריה:2021 בלטביה
קטגוריה:2021 בפולין
קטגוריה:משברי מהגרים
הדיוויזיה הראשונה (יפן)

**הדיוויזיה הראשונה** (ביפנית: **第1師団**) היא דיוויזיה של צבא יפן אשר מוצבת בטוקיו.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-18 בינואר 1962 על בסיס הקורפוס המחוזי הראשון של עתודת המשטרה הלאומית (גוף שקדם לצבא יפן המודרני). כיום, הדיוויזיה כוללת 6,300 חיילים, והיא חלק מארמיית המזרח. הדיוויזיה אמונה על הגנת המחוזות צ'יבה, איבראקי, קנאגאווה, סאיטאמה, שיזואוקה ויאמאנאשי.

בסיס הדיוויזיה נמצא במחנה נרימה שבטוקיו.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של הדיוויזיה

קטגוריה:דיוויזיות יפניות
ארמיית המזרח (יפן)

**ארמיית המזרח** (ביפנית: **東部方面隊**) היא אחת מחמש הארמיות הסדירות של צבא יפן.

הארמייה הוקמה ב-14 בינואר 1960, והיא אמונה על הגנת קאנטו וצ'ובו. מטה הארמייה נמצא במחנה אסאקה, שבשכונת נרימה שבטוקיו, והיא כוללת את הדיוויזיה הראשונה ואת הבריגדה ה-12 לצד יחידות נוספות קטנות יותר, הכפופות ישירות למפקדת הארמייה.

מפקד הארמייה הנוכחי הוא לוטננט גנרל נאוטאדה מוריאמה.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של הארמייה

קטגוריה:ארמיות יפניות
יוסף אלמאליח

רבי **יוסף אלמלאליח** (נפטר בי"א אלול ה'תקפ"ג), היה אב בית דין וראש ישיבה בעיר רבאט שבמרוקו ורבה של גיברלטר, מחבר שו"ת "תקפו של יוסף".

## ביוגרפיה
רבי יוסף אלמאליח נולד בעיר רבאט שבמרוקו לאביו רבי עיוש, מדייני המקום ולאמו בתו של הדיין רבי שמואל קארו. נישא לנכדת רבי אליעזר די אבילה. לפני שנת ה'תקמ"ח מונה לדיין ברבאט ובהמשך כיהן במשרת אב בית דין. נחשב לפוסק הלכה גם של בני העיר סלא הסמוכה לרבאט. במקביל כיהן כראש ישיבה בעיר. כשביקר רבי מוסא בן דוד וחיון בישיבתו, כינה אותו 'סיני' הודות לבקיאותו. לעת זקנותו עבר לגיברלטר וכיהן כרב המקום. מתלמידיו בגיברלטר היה רבי ישראל בן ישעיה שכיהן אחריו ברבנות המקום.

רבי יוסף נפטר ונקבר בגיברלטר בי"א באלול שנת ה'תקפ"ג (1823).

## יצירותיו
ספרו "תקפו של יוסף" מכיל שאלות ותשובות בנושאים שונים ובעיקר בנושאי חושן משפט. עבור רבני ודייני מרוקו נחשב הספר לאבן יסוד בפסיקה ההלכתית. הספר נדפס בליבורנו בשני כרכים: הכרך הראשון נדפס בשנת ה'תקפ"ג והשני נדפס בשנת ה'תרט"ו.

## צאצאיו
בנו רבי עמרם היה קונסול איטליה בעיר אסואירה שבמרוקו, הניח בן בשם יוסף שכיהן כדיין בעיר. בתו נישאה לרבי אהרן אלמאליח מהעיר דמנאת, ברבות הימים מילא רבי אהרן את מקומו של רבי יוסף ברבנות רבאט, בנם רבי יוסף כיהן גם הוא בתפקיד.

## ראו גם
* יהדות גיברלטר

## לקריאה נוספת
* שלמה דיין, **תוקפו של יוסף** א, מבוא, ירושלים, תשס"ד.
* אליעזר בשן, "קהילת גיברלטר - חכמיה, יצירותיהם וקשריהם עם חכמי מרוקו" בתוך: **סיני**, כרך קכג - קכד, עמ' פב, מוסד הרב קוק, תש"ס.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבאט: רבנים
קטגוריה:גיברלטר: רבנים
קטגוריה:נפטרים ב-1823
אלכסיי מיזגיריוב

**אלכסיי יורייביץ' מיזגיריוב** (נולד ב־1 ביולי 1974, מיסקי, מחוז קמרובו, רטביב הסובייטית, ברית המועצות) הוא במאי קולנוע רוסי ותסריטאי.

## ביוגרפיה
אלכסיי מיזגיריוב סיים את לימודיו בפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת טומסק ב-1998, ובשנת 2004 — ממחלקת הבימוי של מכון VGIK. בעודו סטודנט, הוא צילם כמה סרטים קצרים, איתם השתתף בהצלחה בפסטיבלי סרטי סטודנטים. בשנת 2003 עבד מיזגיריוב כבמאי מתלמד בסרט "סופות מגנטיות" מאת ואדים אבדרשיטוב. בשנת 2005, סרטו הקצר "פיטורים" השתתף בתוכנית התחרות של "קינוטאבר". בשנת 2007, צילם את הסרט הראשון באורך מלא שלו "קרמן". הסרט זכה במספר פרסים בפסטיבלי קולנוע לאומיים ובינלאומיים. הסרט הבא, טמבורין, תוף (2009), אישר את הבמאי כאחד מיוצרי הקולנוע הרוסים המובהקים ביותר . הסרט "בובן, תוף" זכה אף הוא בפרסים, ביניהם פרס חבר השופטים המיוחד של פסטיבל לוקרנו ה־62 "נמר כסף" ופרס הבמאי הטוב ביותר נטליה נגודה, שחזרה לקולנוע לאחר הפסקה ארוכה וגילמה את התפקיד הראשי בסרט זה, קיבלה את פרס נשר הזהב לשחקנית הטובה ביותר ואת פרס הפיל הלבן של גילדת מבקרי הקולנוע של רוסיה בשנת 2009.

סרטו "השיירה" (2012) השתתף בתוכנית הלא תחרותית "פנורמה" של פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה־62 בברלין.

בשנת 2013 העלה אלכסיי מיזגיריוב על במת מרכז גוגול את ההצגה "אחים", כגרסה מחודשת לסרטו של לוקינו ויסקונטי 'רוקו ואחיו'. בשנת 2016 יצא לאקרנים סרטו "דואליסט" שהוקרן לראשונה במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו אך זכה לביקורות מעורבות.

בשנת 2021 החל לעבוד על הפקת סרט פוסט-אפוקליפטי בשם "חולדות" ("Крысолов") בהפקה משותפת עם חברת Art Pictures Studios של פיודור בונדרצ'וק ובהפקת רובן דישדישיאן, שעלילתו מתרחשת בשנת 2032 ומספרת על אנשים שעברו שינוי בדנ"א שאינם מפחדים ממחלות. דברי מיזגריוב, "אם נדבר לגבי הרעיון של הסרט, הוא מבוסס על החוויה שאנו עוברים – מגפה, בידוד וסגרים. המחשבה שלנו הרחיקה לכת, חשבנו שהתגלו תגליות מדעיות רציניות, והן היוו את הבסיס לסרט, אלו הישגים אמיתיים, זו עבודה על מודיפיקציה, ביולוגיה של הדנ"א, שבעזרתה מוגבר הדנ"א האנושי, בעיקר כדי להילחם מחלות. ההתנגשות של הסרט טמונה במה שקורה בעולם עם אדם שחסין ממחלה, אבל פתאום הוא הופך להיות מסוכן בעצמו." לצורך ההפקה יפותח עולם אומנותי שלם: מוסקבה החדשה שוממה, מקומות מוצפים, לאחר סכסוך בין אנשים בעלי דנ"א מחודש שנקראים חולדות לבין אלו שתופסים אותם, הנקראים בפי העם לוכדי חולדות.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי המכון לקולנוע על שם גרסימוב
קטגוריה:תסריטאים רוסים
קטגוריה:במאי קולנוע רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1974
הדיוויזיה השנייה (יפן)

**הדיוויזיה השנייה** (ביפנית: **第2師団**) היא דיוויזיה של צבא יפן אשר מוצבת בטוקיו.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-18 בינואר 1962 במטרה להגן על צפון-מערב הוקאידו. כיום, הדיוויזיה כוללת 8,100 חיילים, המחולקים לשלושה רגימנטים רגליים ורגימנט שריון אחד, והיא חלק מארמיית הצפון. פרט לתפקידים מגננתיים, הדיוויזיה מסייעת גם בטיפול באסונות טבע באזור.

בסיס הדיוויזיה נמצא במחנה אסהיקאווה שבעיר אסהיקאווה. מדי שנה לוקחים חיילי הדיוויזיה חלק בפסטיבל חורף מקומי בעיר.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של הדיוויזיה

קטגוריה:דיוויזיות יפניות
ארתור מלוויל

**ארתור מלוויל** (באנגלית: **Arthur Melville**; 1855–1904) היה צייר סקוטי שלמד בצרפת, ונודע באהבתו לציור נופי המזרח בעקבות מסעותיו באזור בסוף המאה ה-19.

## ביוגרפיה
ארתור מלוויל נולד באנגוס, סקוטלנד  ב-10 באפריל 1855. המשפחה עברה לאיסט לינטון, בסביבות שנות ה-60. הוא החל לצייר בזמן שעבד כשוליה בחנות מכולת והשתתף בשיעורי אמנות בערב באדינבורו, אליהם הלך ברגל מספר קילומטרים. 

בשנת 1874 הועסק כמנהל חשבונות והפך לסטודנט במשרה מלאה בבית הספר המלכותי של האקדמיה הסקוטית בהדרכת ג'ון קמפבל נובל. הוא הושפע גם מג'ון רוברטסון ריד.

ב-1877, בגיל 22, הוא צייר את "גן הכרובים", שהתקבל על ידי האקדמיה המלכותית.  מלוויל מכר את הציור לג'יימס האנטר אנאנדייל, יצרן נייר. המכירה מימנה חלקית את לימודיו של האמן בפריז מ-1878 עד 1880.

ב-1878 נסע לפריז ונרשם לאקדמיה ז'וליאן. כאן הוא החל ללמוד על המורכבויות של ציור בצבעי מים הוא פגש את האמן הסקוטי, רוברט וויר אלן, שהכיר לו את האימפרסיוניסטים.] לאחר מכן הוא בילה את קיץ 1879 במרכז צרפת במושבת האמנים גרז-סור-לואה. בגרז-סור-לואה התאספו מספר אמנים והם היו חסידי ציור באוויר הפתוח. הוא חיפש איכרים שידגמו עבורו בחוץ, והוא הלך בעקבות עבודתם של ציירי טבע הכפריים הצרפתיים.

הוא חזר לאדינבורו מוקדם בקיץ 1880 וצייר בסטודיו בשנדוויק פלייס שאותו חלק עם אחיו ג'ורג', סטודנט לרפואה. הוא נשאר רק כמה חודשים כיוון שהתכוון לחזור לצרפת ולאחר מכן לנסוע למזרח התיכון.

## נסיעות
חוש הצבע שהוא מאפיין כל כך בולט של עבודתו התפתח במהלך מסעותיו בפרס, מצרים וטורקיה בין השנים 1880 ו-1882, שם נסע לפעמים לבדו במסעות ארוכים בפנים הארץ. כדי להעביר בציור את האור המזרח תיכוני החזק, הוא פיתח טכניקה של שימוש בצבעי מים על בסיס של נייר רטוב עם גואש.

למלוויל, אף על פי שלא היה ידוע יחסית במהלך חייו, הייתה אחת ההשפעות החזקות ביותר באמנות של ימיו, במיוחד בטיפול שלו בצבעי מים, שהשפיעה על ציירי גלאזגו.

הוא היה במיטבו בציור בצבעי מים את החיים במזרח, אבל הוא גם צייר כמה דיוקנאות בצבעי שמן וקומפוזיציה רבת עוצמה.

חלק מתמונותיו נמצאות במוזיאונים שונים, במיוחד בסקוטלנד, אבל רבות נוספות נשארו אצל אספנים פרטיים.

תערוכת זיכרון מקיפה של יצירותיו של מלוויל נערכה בגלריות המכון המלכותי בלונדון בשנת 1906.

## גלריה

File:Melville, An Arab Interior.jpg

File:A Moorish Procession, Tangier .PNG

File:Baghdad-Arthur Melville 1882.jpg

File:Arthur Melville (1855-1904) - Christmas Eve, 'And There Was No Room for Them in the Inn' - NG 948 - National Galleries of Scotland.jpg

File:The Fête of the Dosseh.jpg

File:King Cophetua and the Beggar Maid by Arthur Melville.jpg

## קישורים חיצוניים
 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1855
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1904
ארמיית הצפון (יפן)

**ארמיית הצפון** (ביפנית: **北部方面隊**) היא אחת מחמש הארמיות הסדירות של צבא יפן.

הארמייה הוקמה ב-15 באוקטובר 1952, והיא אמונה על הגנת האי הוקאידו. זו הארמייה הגדולה ביותר בצבא היפני, והיא כוללת גם את מרבית הטנקים מדגם Type 90 של צבא יפן. מטה הארמייה נמצא במחנה סאפורו, שבעיר סאפורו, והיא כוללת את הדיוויזיה השנייה, הדיוויזיה השביעית, הבריגדה ה-5, הבריגדה ה-11, בריגדת הארטילריה ה-1, בריגדת הנ"מ ה-1, בריגדת ההנדסה ה-3, בריגדת מפקדת הדיוויזיה, וכן יחידות נוספות קטנות יותר, הכפופות ישירות למפקדת הארמייה.

מפקד הארמייה הנוכחי הוא לוטננט גנרל טושיאה אוקאבה.

## קישורים חיצוניים
* 

* האתר הרשמי של הארמייה

קטגוריה:ארמיות יפניות
הדיוויזיה השלישית (יפן)

**הדיוויזיה השלישית** (ביפנית: **第3師団**) היא דיוויזיה של צבא יפן אשר מוצבת בטוקיו.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-18 בינואר 1962 והיא חלק מארמיית המרכז. הדיוויזיה אמונה על הגנת המחוזות היוגו, קיוטו, נארה, אוסקה, וקאיאמה ושיגה.

בסיס הדיוויזיה נמצא בעיר איטאמי. פרט לתפקידים מגננתיים, חיילי הדיוויזיה מסייעים גם בטיפול באסונות טבע באזור.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של הדיוויזיה

קטגוריה:דיוויזיות יפניות
ארמיית המרכז (יפן)

**ארמיית המרכז** (ביפנית: **中部方面隊**) היא אחת מחמש הארמיות הסדירות של צבא יפן.

הארמייה הוקמה ב-14 בינואר 1960, והיא אמונה על הגנת צ'וגוקו, קנסאי, שיקוקו והחצי הדרומי של אזור צ'ובו. מטה הארמייה נמצא בעיר איטאמי שבמחוז היוגו, והיא כוללת את הדיוויזיה השלישית, הדיוויזיה העשירית, הבריגדה ה-13, ה-14 ובריגדת ההנדסה ה-4.

מפקד הארמייה הנוכחי הוא לוטננט גנרל ג'ונג'י סוזוקי.

## קישורים חיצוניים
* 

* האתר הרשמי של הארמייה

קטגוריה:ארמיות יפניות
הדיוויזיה הרביעית (יפן)

**הדיוויזיה הרביעית** (ביפנית: **第4師団**) היא דיוויזיה של צבא יפן אשר מוצבת בקאסוגה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-15 באוגוסט 1962 והיא אמונה על הגנת המחוזות פוקואוקה, נגסאקי, אויטה וסאגה. היא חלק מארמיית המערב. פרט לתפקידים מגננתיים, הדיוויזיה מסייעת גם בטיפול באסונות טבע באזור.

בסיס הדיוויזיה נמצא בעיר קאסוגה שבמחוז פוקאוקה. 

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של הדיוויזיה

קטגוריה:דיוויזיות יפניות
ארמיית המערב (יפן)

**ארמיית המערב** (ביפנית: **西部方面隊**) היא אחת מחמש הארמיות הסדירות של צבא יפן.

הארמייה הוקמה ב-1 בדצמבר 1955, והיא אמונה על הגנת האיים קיושו ואוקינאווה. מטה הארמייה נמצא במחנה קנגון בעיר קוממוטו שבקיושו, והיא כוללת את הדיוויזיה הרביעית, הדיוויזיה השמינית, הבריגדות ה-15 וה-14, בריגדת הנ"מ ה-2 ובריגדת ההנדסה ה-5.

מפקד הארמייה הנוכחי הוא לוטננט גנרל ריוג'י טקימוטו.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של הארמייה

קטגוריה:ארמיות יפניות
הדיוויזיה השישית (יפן)

**הדיוויזיה השישית** (ביפנית: **第6師団**) היא דיוויזיה של צבא יפן אשר מוצבת בהיגשין.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-15 באוגוסט 1962 במטרה להגן על המחוזות פוקושימה, מיאגי ויאמאגטה. הדיוויזיה היא חלק מארמיית צפון-מזרח. פרט לתפקידים מגננתיים, הדיוויזיה מסייעת גם בטיפול באסונות טבע באזור. ב-2004 נשלחו 500 מחיילי הדיוויזיה לכוח שמירת השלום של האו"ם בעיראק (קבוצת השיקום והתמיכה היפנית בעיראק).

בסיס הדיוויזיה נמצא במחנה ג'ימאשין שבעיר היגשין.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של הדיוויזיה

קטגוריה:דיוויזיות יפניות
ארמיית צפון-מזרח (יפן)

**ארמיית צפון-מזרח** (ביפנית: **東北方面隊**) היא אחת מחמש הארמיות הסדירות של צבא יפן.

הארמייה הוקמה ב-14 בינואר 1960, והיא אמונה על הגנת טוהוקו. מטה הארמייה נמצא במחנה סנדאי בעיר סנדאי, והיא כוללת את הדיוויזיה השישית, הדיוויזיה התשיעית, בריגדת ההנדסה ה-2, וכן יחידות קטנות יותר הכפופות ישירות למטה הארמייה.

מפקד הארמייה הנוכחי הוא לוטננט גנרל טומופוסה האראדה.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של הארמייה

קטגוריה:ארמיות יפניות
הדיוויזיה השביעית (יפן)

**הדיוויזיה השביעית** (ביפנית: **第7師団**) היא דיוויזיה של צבא יפן אשר מוצבת בצ'יטוסה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-15 באוגוסט 1962 במטרה להגן על צפון הוקאידו. הדיוויזיה היא חלק מארמיית הצפון. פרט לתפקידים מגננתיים, הדיוויזיה מסייעת גם בטיפול באסונות טבע באזור. הדיוויזיה כוללת שלושה רגימנטים משוריינים ורגימנט חיל רגלים ממוכן, ולפיכך היא דיוויזיית השריון היחידה של הצבא היפני. פרט לכך היא כוללת רגימנט ארטילריה, רגימנט נ"מ ורגימנט תמיכה לוגיסטית. 

בסיס הדיוויזיה נמצא במחנה היגשי שבעיר צ'יטוסה.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של הדיוויזיה

קטגוריה:דיוויזיות יפניות
איש מכירות

**איש מכירות** (או **מוכרן**) הוא אדם העוסק במכירה של מוצרים או שירותים ללקוחות וללקוחות פוטנציאליים.

## היסטוריה
מקצוע זה נהיה חיוני ככל שהתפתחה כלכלת השוק הן במישור הארצי והן בזה הגלובלי. סימנים להופעתו של מקצוע זה ניתן למצוא כבר בשלהי ימי הביניים, כאשר נציגי חברות יבוא ויצוא, כמו גם יצרני מזון וחומרי גלם, פעלו בנמלים שהתנהלה בהם פעילות מסחרית משמעותית. עם התפשטות מוצרי המכונות פרי המהפכה התעשייתית של המאה ה-19, הפך מקצוע זה לחיוני לטובת שיווקם של מוצרים. בתקופות ובמקומות מסוימים מקצוע זה היווה תנאי הכרחי, ועד המצאת שיטות שיווק ממוכנות (באמצעות העיתונות, הדואר, שירותי שליחים וכדומה), לתנאי שאין בלתו.

יהודים, בדומה ל'עמי תיווך' אחרים, תפסו מקום נכבד במקצוע זה, כהמשך למיקומם בכלכלת שלהי ימי הביניים ותחילת העת החדשה. עם הגירתם מערבה לארצות מפותחות כלכלית, בראשן ארצות הברית, בלטו יהודים במקצוע זה.

## אפיון המקצוע
בהתאם לסוג המוצר או השירות, המכירה נעשית לעיתים במקום עבודתו של איש המכירות, ולעיתים במקום עבודתו של הלקוח. דוגמאות:
* איש מכירות שתפקידו למכור דירות בבניין חדש מבצע את עבודתו בבניין או בסמוך לו, כדי שיוכל להראות את האתר ללקוחות פוטנציאליים.
* מוכרן בחנות מוכר את מוצרי החנות לקונים המגיעים אליה. 
* סוכן נוסע הוא איש מכירות העובר בין לקוחות פוטנציאליים ברחבי אזור פעולתו, ומציע להם את סחורתו.

מכירה נעשית במפגש פנים אל פנים בין איש המכירות ללקוח, או בקשר לא ישיר, כגון מכירה באמצעות טלפון או דואר אלקטרוני. שיטת מכירה נוספת, המוכתבת על ידי הלקוח, היא מענה למכרז, שלפיו מחליט הלקוח על הספק הזוכה מבין כל הספקים שענו למכרז. מרכיב מרכזי בעבודתו של איש המכירות הוא שכנוע הלקוח הפוטנציאלי להסכים למכירה המוצעת לו. כאשר מדובר במכירה של מוצר מורכב מתלווה אל איש המכירות מומחה טכני, המוסיף מידע טכני על המידע השיווקי. תהליך המכירה כולל לעיתים הדגמה של המוצר הנמכר (למשל נסיעת מבחן בתהליך המכירה של מכונית).

איש מכירות הוא בדרך כלל עובד של הארגון שאת סחורתו הוא מוכר, אך ישנם גם אנשי מכירות הפועלים בנפרד מהארגון שאת סחורתו הם מוכרים. סוכן ביטוח הוא למעשה איש מכירות של חברות הביטוח שהוא מייצג. מתווך נדל"ן הוא למעשה איש מכירות המייצג את בעלי הדירות העומדות למכירה.

כתמריץ להגברת המכירות שכרו של איש מכירות שכיר מכיל בדרך כלל מרכיב של עמלות המחושב בהתאם למכירותיו. התמורה לאנשי מכירות עצמאיים היא בדרך כלל בשיעור מסוים ממכירותיהם.

את פעילותו של איש המכירות מקדימה ומלווה פעילות שיווק, שמטרתה להביא את המוצר הנמכר לידיעתם של הלקוחות הפוטנציאליים, למשל באמצעות פרסומת. לידים מספקים לאיש המכירות פרטים של לקוחות פוטנציאליים, לשם יצירת קשר אתם.

הכשרת אנשי מכירות נעשית בקורסים המוצעים על ידי גופים להכשרה מקצועית, שאליהם נלווית הכשרה תוך כדי עבודה.

## קישורים חיצוניים

* איך להיות איש שיווק טוב?, באתר "לימודים ישראל"
* 10 כללים לאנשי מכירות מעולים, באתר "ברק לעסקים"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מקצועות
קטגוריה:מסחר
התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי

**התפתחות שיא העולם במשחה ל-[[100 מטר חופשי]]**, הן התוצאות הטובות ביותר במשחה זה שנקבעו ברחבי העולם ומוכרות על ידי פדרציית השחייה הבינלאומית (FINA). ישנה הפרדה בין השיאים במשחה זה לנשים ולגברים וכן לבריכה אולימפית (50 מטר) ולבריכת 25 מטר.

להלן רשימה של התפתחות שיא העולם מאז שיא העולם המוכר הראשון.

## נשים
### בריכה אולימפית

### בריכת 25 מטר

## גברים
### בריכה אולימפית

### בריכת 25 מטר

## הערות שוליים

שחיית 100 מטר חופשי
קטגוריה:רשימות בנושא ספורט
קטגוריה:שיאים בשחייה
הדיוויזיה העשירית (יפן)

**הדיוויזיה העשירית** (ביפנית: **第10師団**) היא דיוויזיה של צבא יפן אשר מוצבת בנגויה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-18 בינואר 1962 במטרה להגן על המחוזות אאיצ'י, פוקואי וגיפו, אישיקווה, מיאה וטויאמה. הדיוויזיה היא חלק מארמיית המרכז. פרט לתפקידים מגננתיים, הדיוויזיה מסייעת גם בטיפול באסונות טבע באזור. 

בסיס הדיוויזיה נמצא בעיר נגויה.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של הדיוויזיה

קטגוריה:דיוויזיות יפניות
הלמוט אבט

**הלמוט אבט** (באנגלית: **Helmut Arthur Abt**; 26 במאי 1925 – 22 בנובמבר 2024) היה אסטרונום אמריקאי שהתמחה באסטרופיזיקה.

## ביוגרפיה
הלמוט אבט נולד בשנת 1925 בגרמניה ומשפחתו היגרה לארצות הברית כאשר הוא היה בן שנתיים. בשנת 1946 הוא סיים לימודי תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת נורת'ווסטרן ותוך שנתיים השלים באותה האוניברסיטה לימודי תואר שני בפיזיקה. בשנת 1952 הוא סיים עבודת דוקטורט במכון הטכנולוגי של קליפורניה. אבט עבד כשנה במצפה הכוכבים ליק ועבר לאוניברסיטת שיקגו בה היה פרופסור בשנים 1953–1959. בשנת 1960 אבט החל לעבוד במצפה כוכבים באריזונה ועבד בו עד לשנת 2000.

בשנים 1966–1968 הוא היה נשיא "הארגון האסטרונומי של הפסיפיק". בשנים 1971–1999 אבט היה עורך הירחון Astrophysical Journal.

הלמוט אבט התמחה, בין היתר, בחקר התפתחות הכוכבים ובחקר כוכבים כפולים. במהלך חייו הוא פרסם מעל ל-300 מאמרים. על פעילותו רבת השנים הוענק לאבט פרס על שם ג'ורג' ואן ביאסנרואק בשנת 1997. בשנת 1996 התגלה אסטרואיד 9423 שנקרא על שמו. בשנת 2003 פורסם ספר עם אוסף מאמרים של מדענים שונים. הספר הוקדש לאבט.

נפטר ב-22 בנובמבר 2024.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים
* נתונים אישיים
* הלמוט אבט, באתר האיגוד האסטרונומי הבינלאומי
* [חקר כוכב [66 באנדרומדה]]
* רשימת מאמרים של אבט

קטגוריה:אסטרופיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2024
המיועד (סרט)

**המיועד** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1989 בכתיבתו ובבימויו של דניאל וקסמן, עם שולי רנד, רונית אלקבץ וצבי שיסל בתפקידים הראשיים. 

זהו הסרט הראשון בו השתתפו לראשונה שולי רנד ורונית אלקבץ כחשקנים.

לפי שרה קורצפלד הסרט מתאר את חייו של הבבא ברוך אבוחצירא.

הסרט, אשר הפקתו נדחתה פעמים רבות, מספר אודות בן למשפחה דתית כשאביו עומד בראש עדת מאמינים בכוחותיו העל־טבעיים. הוא מיועד לרשת את אביו אבל במקום זה הוא חוזר בשאלה והופך לבדרן מצליח בסיועה של צעירה מיסטית. הסרט צולם בטבריה, צפת ועמוקה.

## תקציר עלילה
שמעיה בן דוד (שולי רנד) הוא בדרן ולהטוטן העובר בעיירות קטנות ברחבי ישראל עם מופע שרלטנות זול של טלפתיה ולהטוטי קלפים. את להטוטיו הוא מבצע בסיוע אמרגנו אברהם וייס (צבי שיסל) היושב מאחורי הקלעים. שמעיה הוא בנו המנוכר של דוד בן יוסף, מנהיג רוחני שלו עדת מעריצים.

האב הגוסס שולח את חסידיו לבנו כדי להחזירו אליו, כדי שימשיך את "תעשיית האמונה" המצליחה וירש את מקומו בחצר. בראש השליחים נמצא עוזיה (שבתאי קונורטי) שלא מהסס להשמיע איומים. יום אחד מגיעה להופעה של שמעיה צעירה מסתורית לבושה שחורים (רונית אלקבץ) ומצליחה להדליק אש גם בלי תעלוליו של אברהם אלא באמצעות מבטיה בלבד. שמעיה מתלהב ממנה ומתחיל לחזר אחריה ולשתף אותה בהופעות. הצעירה מציגה את עצמה בשמה אושרה, אולם מוצאה ומקור היכולות שלה נשארים נסתרים. שמעיה ממשיך בהופעותיו עם אושרה ומציג "נסים", ומארגן מופע גדול בחסות ראש המועצה (ראובן דיין) אבל מאמיני אביו מבטלים לו אותה ורודפים את אושרה על מנת שתעזוב אותו.

לבסוף מת הרב הזקן ושמעיה מסכים לחזור לדת ולקבל את ייעודו כראש המאמינים, על אף שיש לו מתנגדים שכופרים בכישוריו ובכוונותיו. שמעיה הופך ל"גורו" יהודי, אך נשמתו חצויה בין ה"מחויבות הקדושה" שלו לבין משיכתו לאושרה. המאמינים כופים עליו להתחתן עם אישה שאינו רוצה בה. אברהם מצטרף אליו לאחר "שחזר בתשובה" והופך את הנסים של שמעיה לעסק פורח שאוסף סביבו מאמינים רבים ברחבי הגליל. אושרה חוזרת ומנסה להתאחד עם שמעיה, אבל המאמינים מפרידים ביניהם וכולאים את שמעיה בבית בודד ביער. שמעיה המיואש, שלא חפץ יותר בתפקיד המיועד לו ובמעמד שזכה לו, קורא לעזרה ואושרה מגיעה ובכוחה המיסטי היא מדליקה את הבית שנשרף יחד עם שמעיה.

שמעיה "עולה לשמיים" וכעת שמו וכוחו גדל ועדת מאמיניו מתעצמת כשהם קוראים כלפי מעלה: "בן דוד".

## צוות השחקנים

## פרסים
בטקס פרסי אופיר לשנת 1990 הסרט זכה בשני פרסי אופיר על הצילום הטוב ביותר (אילן רוזנברג) ועל העיצוב האמנותי הטוב ביותר (אבי אביבי). הסרט ייצג את ישראל בפסטיבל קאן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1989
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטי דניאל וקסמן
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1989
קטגוריה:זוכי פרס וולג'ין
קטגוריה:זוכי פסטיבל הקולנוע ירושלים
הארי האמפרי מור

**הארי האמפרי מור** (אנגלית: **Harry Humphrey Moore**: 21 ביולי 1844 - 2 בינואר 1926) היה צייר אמריקאי, הידוע בעיקר בעבודותיו המתארות את יפן, ספרד וצפון אפריקה.

## ביוגרפיה
אביו, קפטן ג'ורג' האמפרי מור, היה בונה ספינות וצאצא של אוזיאס האמפרי, צייר מיניאטורות אנגלי. הוא היה חרש מלידה. בתחילה למד בבית הספר האמריקאי לחירשים בווסט הרטפורד, המוסד הוותיק ביותר באמריקה מסוג זה, ולאחר מכן הועבר לבית הספר לחירשים, בפילדלפיה.

שם הוא התחיל לקחת שיעורי אמנות מצייר הדיוקנאות, סמואל בל ווה דרכו הוא פגש את תומאס אייקינס, והחל לקחת גם ממנו שיעורים. על פי המלצתו של אייקינס, הוא נסע לפריז כדי ללמוד בבית ספר לאמנויות אצל ז'אן-לאון ז'רום. הוא גם למד אצל אדולף איבון. מאוחר יותר, הוא לקח כמה קורסים באנטומיה בבית ספר לרפואה בסן פרנסיסקו, והיה מבקר באזור זה לעיתים קרובות עד 1907.

לאחר שסיים את לימודיו הבסיסיים, בשנת 1869, הוא ליווה את אייקינס ואת החרט ויליאם סארטיין, בטיול לספרד. הוא התרשם מאוד, ונשאר שם מספר שנים לאחר שחבריו חזרו לפריז. בספרד שהה בעיקר בסגוביה ובגרנדה, שם הוקסם במיוחד מהתרבות המורית.

ב-1872 הוא התחתן עם איזבלה דה סיסטו אי נייטו, ממשפחה צבאית בולטת בסרגוסה, שידעה שפת סימנים כי הייתה לה חברת ילדות חירשת. הם נסעו לגור במרוקו, שם שהו כמעט שנתיים - טיילו וציירו לעיתים קרובות בליווי צבאי.

הוא חזר לניו יורק ב-1874 ופתח סטודיו והשתתף בתערוכות באקדמיה הלאומית לעיצוב ובאקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה.

הוא גם הציג שתי תערוכות יחיד, בסן פרנסיסקו, בגלריה סנו ומיי ובמועדון הבוהמיין. שם פגש את קתרין בירדסל ג'ונסון (1834–1893), פילנתרופית ואספנית אמנות, שהזמינה אותו ואת אשתו להתלוות אליה בטיול ליפן ב-1880. הוא הסכים, והפך לאחד האמנים האמריקאים הראשונים שהגיעו לשם. הוא יצר למעלה משישים ציורים תוך כדי ביקור, שהם בין היצירות המוכרות ביותר שלו.

הוא בילה את רוב הקריירה המאוחרת שלו בציור פורטרטים של ילדים, אמריקאים עשירים ובני האצולה האירופית. זמן קצר לאחר מלחמת העולם הראשונה, הוא נסע לחיות באירופה ומת בפריז.

## גלריה

File:Moore-Gnawa.jpg

File:Moore-Alhambra.jpg

File:Moore-Guitarist.jpg

File:Moore-Mother.jpg

File:Moore-Sweeper.jpg

File:Moore-Samisen.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1844
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1926