open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שטף

בפיזיקה, **שטף** הוא כמות החומר, האנרגיה, החלקיקים או כל גודל אחר, הפוגעים בשטח מסוים (או עוברים דרכו) ליחידת זמן.

באופן אינטואיטיבי ניתן לחשוב על שטף ככמות המים שעוברת דרך לולאה סגורה שמונחת במורד זרימתו של נחל. השטף יכול לעזור בחישוב כמות המים שעוברים דרך צוואר בקבוק, למשל, ולפי זה להסיק את הזמן שיעבור עד שהבקבוק יתמלא במי הנחל.

## שטף של שדה וקטורי
באופן אינטואיטיבי, השטף של שדה וקטורי הוא "כמות" השדה הווקטורי העוברת דרך משטח מסוים ליחידת זמן. נהוג להגדיר כך שטף עבור שדה חשמלי ושדה מגנטי וכן עבור שדות כוח נוספים.

ממוזער|250px|איור הממחיש את מושג השטף. הטבעת השחורה מסמלת את שפת המשטח והחיצים האדומים מסמנים את השדה הווקטורי.

השטף של שדה וקטורי קבוע \vec{v} העובר דרך משטח מישורי ששטחו בעל שטח A, הוא:
: \mbox{flux} = \Phi_{\vec{v}} = \vec{v} \cdot \vec{A} = |\vec{v}||\vec{A}|\cos\theta
* הווקטור \vec{A} הוא וקטור המשטח, שגודלו הוא כשטח המשטח, והוא ניצב למשטח (וקטור נורמל).
* הזווית \theta היא הזווית שבין וקטור השדה לווקטור המשטח.

כאשר וקטור השדה ווקטור המשטח מקבילים זה לזה, השטף הוא מקסימלי ומרב העוצמה בוקעת דרך המשטח. לעומת זאת, כאשר השדה הווקטורי מאונך לווקטור המשטח, השטף שווה לאפס ואז לא עוברת שום עוצמה דרך המסגרת.

מהגדרה זו מקבלים כי יחידות השטף הן היחידות של הווקטור \vec{v} כפול מטר בריבוע (m2 – יחידות שטח).

עבור משטח כלשהו ושדה וקטורי שאיננו אחיד במרחב, מגדירים שטף דיפרנציאלי בכל אלמנט שטח של המשטח ואז מבצעים אינטגרציה על פני המשטח:

|ריווח תא = 6
|מסגרת = 1}}

משפט חשוב מאוד לגבי שטף הוא משפט גאוס (הקרוי גם "משפט הדיברגנץ") הקובע שאינטגרל של השטף על משטח סגור שווה לאינטגרל הנפחי על דיברגנץ השדה בתוך הנפח הכלוא על ידי המשטח. כלומר:
: 

יחידת המידה הסטנדרטית למדידת שטף מגנטי היא ובר והיא מסומנת על ידי Wb.

## שטף של קרינה
**שטף** הוא גם תרגום מקובל למונח Intensity, המתאר את ריבוע המשרעת של קרינה או גל, או את מספר החלקיקים המגיעים ליחידת שטח ליחידת זמן. יחידותיו לרוב הן אלה של צפיפות הספק משטחית.

עבור מקור הפולט קרינה או חלקיקים באופן איזוטרופי בקצב של \ I_0 אנרגיה או חלקיקים לשנייה, כמות האנרגיה או מספר החלקיקים שיקלוט צופה נקודתי במרחק \ r ממנו יהיה:
: \ I_1 = \frac{I_0}{4 \pi r^2}
שכן מאחר שהקרינה איזוטרופית ומתקיים חוק שימור האנרגיה ומספר החלקיקים, הקרינה מתפזרת באופן שווה על כל שטח פני הכדור.

## שטף של נוזל
בהידרוסטטיקה, השטף הוא הנפח שעובר נוזל בתנועתו ליחידת זמן, והוא שווה למכפלת מהירות הנוזל בשטח החתך של התווך שבו הוא זורם. ניתן לראות שזהו מקרה פרטי של המושג "שטף" שהוגדר בסעיף הראשון. כמו כן, מחוק שימור המסה בנוזל אי-דחיס אפשר להסיק את משוואת הרציפות:
: \iint \mathbf{j} \cdot \mathrm{d} \mathbf{A} }= - \frac{\mathrm{d}}{\mathrm{d}t} \iiint{ \rho \,\mathrm{d}V (הצורה האינטגרלית)
או
:\vec{\nabla} \cdot \mathbf{j} = - \frac{\mathrm{d}}{\mathrm{d}t} \rho  (הצורה הדיפרנציאלית)
כאן \mathbf{j} = \rho \mathbf{v} הוא הזרם (או צפיפות השטף, כלומר צפיפות משטחית של מסה ליחידת זמן) היוצא מנפח V ואילו \rho היא צפיפות הנוזל.

## ראו גם
* אנליזה וקטורית
* משוואת רציפות

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גדלים פיזיקליים
1453

יש היסטוריונים הרואים בשנה זו את תחילת העת החדשה, כיוון שהמעוז האחרון של האימפריה הנוצרית המזרחית נכבש על ידי האסלאם ובכך לא נותרו לנוצרים ישויות מדיניות יותר באסיה. הסיבה השנייה היא סיום מלחמת מאה השנים בין אנגליה לצרפת, תוצאות המלחמה הקטינו את שטחה של אנגליה מחד, אך סיום המלחמה אפשר את פיתוחה המהיר של ארץ זו.

## אירועים

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
פולימורפיזם

**פולימורפיזם** – מיוונית "רב-צורתיות" – מתאר מספר מצבים אפשריים לתכונה מסוימת.
Scheme

**Scheme** היא שפת תכנות וניב מזערי ממשפחת שפות ה־Lisp. היא נבדלת משאר ניבי Lisp התעשייתיים בכך שהיא מצוידת בספריית ליבה קטנה בלבד. בדומה לשאר הניבים, Scheme מצטיינת ביכולת ההרחבה העצמית שלה למרות זעירותה.

## היסטוריה
השפה פותחה בשנות ה־70 של המאה ה־20 במעבדת CSAIL של MIT לבינה מלאכותית על ידי גיא לוּאִיס סְטִיל וגֶ'רָלְד גֵ'יי סאַסְמן שאף כתבו אודותיה בסדרת מאמרים שנודעו אחר כך בשם "**[[Scheme#מאמרי הלמדא|מאמרי הלַמְדָּא]]**" ("**Lambda Papers**"). Scheme קיבלה השראה משפת התכנות ALGOL והשאילה ממנה את תחום ההכרה הלקסיקלי (lexical scope), והייתה לניב הראשון מבין משפחת שפות ה־Lisp עם תחום הכרה לקסיקלי.

בין השנים 1975–1980 סאסמן ו־סטיל פיתחו את החידושים שלהם מסביב לשימוש בתחשיב הלמדא בתכנות, ועוד חידושים מתקדמים נוספים כגון מיטוב רקורסיית זנב בשפות תכנות, ופרסמו אותם בסדרת מאמרים שלעת ימים נודעו בשם ”מאמרי הלמדא.“

## עיצוב
Scheme הייתה הניב הראשון מבין ניבי ה־Lisp לבחור בהיקף משתנים לקסיקלי, כלומר היקף המשתנים שפונקציות יכלו לראות ולגשת אליהם היה לפי מבנה התכנה בקוד המקור (כפי שנהוג ברוב שפות התכנות העכשוויות), ולא חיפוש משתנים בעזרת המחסנית בזיכרון (ה־Call stack) בזמן הריצה כפי שהיה נהוג בשפות Lisp קודם לכן.

Scheme הייתה מבין השפות הראשונות שאימצו את העיקרון שכל מבנה בשפה הוא מדרגה ראשונה, כלומר התייחסות שווה לפונקציות, מחלקות, משתנים, ותהליכונים כערכים נגישים בזיכרון מתוך השפה עצמה והשימוש בהם כערכים שאפשר לקלוט למשתנים, לשנות, ולהעביר בין פונקציות. תכונה שאפשר למצוא בשפת התכנות Lua שאינה ניב Lisp, אבל תפסה השראה חזקה מ־Scheme.

Scheme תרמה רבות בחזרה לשפות האחיות שלה ממשפחת השפות של Lisp, ובמיוחד ל־Common Lisp, עבורה גיא סטיל בעצמו השתתף במאמץ הפיתוח והעיצוב.

## תחביר
כללי התחביר של השפה מעטים ולכן היא קלה יחסית ללימוד. Scheme נלמדת בעיקר באוניברסיטאות ומוסדות חינוך, מכיוון שבעזרתה נוח להמחיש עקרונות יסודיים מתחום מדעי המחשב וכן להדגים מודלים שונים לפיהם פועלים מהדרים ומפרשים. עם זאת, החל מתחילת המאה ה־21 היא מוחלפת באטיות בשפות אחרות דוגמת Python.

קל לזהות את תחבירה של שפה זו, אשר בדומה לרוב הניבים של Lisp, מורכב מביטויים עטופים בסוגריים הנקראים ביטויי־S. התחביר מודגם בתוכנית הבאה, המחשבת עצרת:

```scheme
(define (factorial n)
    (if (= n 0)
    1
    (* n (factorial (- n 1)))))
```


## תקינה
Scheme עברה מספר תקינות וביניהן:
* שנת **1990**, תקן **1178-1990** (**R1995**) של ה־IEEE. התקן אינו נגיש באופן חופשי ברשת.
* שנת **1991**, תקן **R4RS**.
* שנת **1998**, תקן **R5RS**. התקן הכי נפוץ ביישומי השפה.
* שנת **2007**, תקן **R6RS**. התקן הביא חידושים ושכלל את השפה לשימוש תעשייתי ומסחרי. עם זאת, התקן שנוי במחלקות בקרב מתכנתיה כיוון שהרוח התעשייתית שלו חורגת מהפילוסופיה המינימליסטית המקורית של שפת התכנות.
* שנת **2013**, תקן **R7RS**. התקן נוצר כתוצאה מהמחלוקת שאפפה את התקן הקודם. הוא נועד לפצל את השפה לתקן "זעיר", שנועד בעיקר למטרות חינוך ומחקר, במקביל לתקן הקודם שמשמש צרכים תעשייתיים ומסחריים. מכיוון שהתקן זעיר מקודמו, הוא לא שומר בהכרח על תאימות מלאה מולו, אלא מפצל את שימוש השפה לזרם נפרד ברוח המקורית של השפה.

## ראו גם
* שפת תכנות
* תכנות מחשבים

## לקריאה נוספת
### מאמרי הלמדא

## קישורים חיצוניים

* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:שפות תכנות
קטגוריה:שפות תכנות פונקציונליות
קטגוריה:ניבי Lisp
קוניוגציה

שמאל|ממוזער|250px|דוגמה לקוניוגציה
**קוֹניוּגציה** (Conjugation, בעברית **חֲבִירָה** או **הִזְדַּוְּגוּת**) היא תהליך של העברה גנטית אופקית שבו חד-תא מעביר פלסמיד, ולעיתים גם חלק מהכרומוזום, לחד-תא אחר. החומר התורשתי מועבר מ "חיידק תורם +" ל"חיידק מקבל -" על ידי מגע ישיר שנוצר באמצעות גשר ציטופלסמתי.

תהליך הקוניוגציה מתרחש בחיידקים שבהם נמצא פלסמיד מיוחד הנקרא **פלסמיד F** (או **גורם F** או **פקטור F**, מן המילה **Fertility** באנגלית, "פוריות"), שמספר גנים הנמצאים עליו מאפשרים יצירת **שערית זוויג** (Sex pillus) – אברון שדרכו עובר החומר הגנטי של החיידק התורם לחיידק המקבל (שבו אין את גורם הפוריות). החומר הגנטי המועבר הוא לעיתים קרובות הפלסמיד, לפעמים קטעים מכרומוזום החיידק התורם. לעיתים רחוקות עובר הכרומוזום כולו. החיידק המקבל רוכש בדרך זו את תכונות החיידק התורם שהועברו אליו. פלסמידי F יכולים להשתלב בכרומוזום החיידקי וליצור זן Hfr (רקומביננטים בשכיחות גבוהה; High frequency recombinants), ויכולים להפוך חיידק F- לחיידק Hfr כאשר הקצה המוביל של גנום ה-Hfr מועבר בקוניוגציה יחד עם כל הכרומוזום החיידקי.

קוניוגציה תוך מינית יכולה להתקיים בין זנים רבים של החיידקים, כגון: *[[salmonella]]*, *[[Escherichia coli]]* ו-*[[Streptococcus]]*, כל עוד נמצא באחד מהם פלסמיד F. 
קיימת גם קוניוגציה בין מינים שונים של חיידקים אך המנגנון המדויק העומד מאחריה אינו מוכר עדיין.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בקטריולוגיה
מרידה (ספרד)

**מרידה** (בספרדית: **Mérida**) היא עיר הבירה של הקהילה האוטונומית אקסטרמדורה שבספרד. העיר שוכנת על גדות נהר הגוודיאנה. אוכלוסיית העיר מונה 59,461 תושבים (אומדן 2023), גידול לעומת 37,000 באומדן 1966. מרידה משמשת צומת מסילת רכבת חשובה, אך עיקר חשיבותה היא היסטורית. מרידה שומרה יותר מכל עיר אחרת בספרד, ולכן האתר הארכאולוגי של מרידה הפך לאתר מורשת עולמית.

## היסטוריה
מרידה נוסדה בשנת 25 לפנה"ס על ידי הקיסר אוגוסטוס כמושבת חיילים משוחררים תחת השם אמריטה אוגוסטה (Emerita Augusta). המושבה נבנתה במטרה להגן על העוברים בגשר פונטה רומנו (Puente Romano) החוצה את נהר הגוודיאנה. העיר יושבה על ידי חיילים משוחררים של שני לגיונות, הלגיון החמישי אלאודה והלגיון העשירי גמינה.

במהירות רבה הפכה מרידה לאחת מעשר הערים הגדולות באימפריה, ונקראה "רומי של ספרד". מלבד זאת, היא נהפכה להיות גם עיר הבירה של הפרובינקיה לוסיטניה, ואחת הערים החשובות ביותר של האימפריה הרומית. 

בתקופת הויזיגותים הייתה מרידה למושב הארכיהגמון. עם כיבוש העיר על ידי המוסלמים ב-713 החלה ירידה במעמדה של מרידה. מרידה נפגעה במלחמות הרקונקיסטה, ונכבשה על ידי אלפונסו התשיעי, מלך לאון בשנת 1230, אך הוא לא המשיך בשליטתו עליה ומסר אותה למסדר סנטיאגו. מרידה לא רק ירדה מגדולתה, אלא גם ניכרה בה ירידה משמעותית במספר התושבים שחיו שם, ולכן, כאמור, חשיבותה כיום היא בעיקר היסטורית.

היהודים החלו להתגורר במרידה רק בתקופה הרומית המאוחרת, ובהמשך גם בתקופת הוויזיגותים. לפי מסורת שתיעד אברהם בן דאוד במאה ה־12, הגיעו יהודים לעיר לבקשת שלישו של טיטוס לאחר חורבן ירושלים. היישוב היהודי במרידה התקיים גם בתקופה המוסלמית, ואף לאחר מכן, כאשר הנוצרים כבשו את המקום. באותו הזמן הקהילה היהודית חיה בקרבת הכנסייה המקומית, ששימשה להם כבית כנסת לפני שגורשו מספרד (ואז בעצם הפך בית הכנסת לכנסייה). למרות הכול, גם לאחר הגירוש ישבו שם יהודים, אמנם אנוסים, שהיוו קהילה, והעיר שימשה גם כתחנת מעבר לאנוסים מהארצות השכנות.

## דמוגרפיה

## אתרים במרידה

הגשר פונטה רומנו, החוצה את נהר הגוודיאנה, עדיין קיים, והוא מנוצל עכשיו בעיקר להולכי רגל שבאים לראות את האתר ההיסטורי הזה. למעשה, קיים גשר נוסף בקרבת מקום - גשר פונטה לוסיטניה (Puente Lusitania). ניתן לראות שם מבצר, ששימש את הרומאים ומאוחר יותר גם את המורים. מקדשים, כמו בכל עיר קדומה אחרת, אינם חסרים במרידה; ניתן לראות שם גם מקדש לאלת הציד (במיתולוגיה היוונית) דיאנה. שרידים רומיים במקום הם: פורום (כולל גם קשת), אמת מים (המכונה: Acueducto de los Milagros), בריכת מים, ותיאטרון רומי להצגות קיץ שגרתיות, בעיקר לפי המחזות החדשים של אותם הזמנים. שרידים נוספים, כוללים קירקוס.

בשנת 1993 הכריז ארגון אונסק"ו על השרידים הארכאולוגיים במרידה כעל אתר מורשת עולמית.

## ערים תאומות

* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אקסטרמדורה: ערים
קטגוריה:ספרד הרומית
קטגוריה:קהילות אוטונומיות של ספרד: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1834
לאופולד קרונקר

**לאופולד קרוֹנֶקר** (בגרמנית: **Leopold Kronecker**; 7 בדצמבר 1823 – 29 בדצמבר 1891) היה מתמטיקאי יהודי-גרמני.

## חייו
קרונקר היה תלמידו וידידו הוותיק של ארנסט קומר.

קרונקר הגיש בשנת 1845 את התזה שלו באוניברסיטת ברלין, ובה חידש בתחום שדה המספרים האלגבריים בתורת המספרים.
לאחר הגשת התזה וקבלת תוארו, פרש קרונקר מעולם המתמטיקה למשך שמונה שנים, במהלכן ניהל את רכושו ועסקיו של דודו. בשנת 1853 פרסם מזכר שהרחיב את עבודתו של אווריסט גלואה על פתרון משוואות אלגבריות. בשנת 1883 מונה קרונקר לפרופסור בברלין. עם תלמידיו בברלין נמנה ליאו מוצקין, אשר התמסרותו לפעילות ציונית סיכלה את השלמת לימודיו. 

קרונקר טען כי כל האריתמטיקה והאנליזה צריכות להתבסס על המספרים השלמים, כמשתקף היטב בדבריו: "אלוהים יצר את המספרים הטבעיים, כל היתר הוא מעשה האדם". קרונקר נודע כמתנגד בולט לתורת הקבוצות של גאורג קנטור.

קרונקר גם תרם לפיתוח מושג הרצף, בהראותו בנייה של מספרים אי-רציונליים. בעבודה שפרסם בשנת 1858 על המשוואה הפולינומית ממעלה חמישית, הוא הראה שלמרות שלא ניתן לפתור משוואות כאלה באמצעות ארבע פעולות החשבון והוצאת שורש, אפשר לפתור אותן באמצעות פונקציות אליפטיות מודולריות (תוצאות דומות הוצגו במקביל על ידי שארל הרמיט ופרנצ'סקו בריוסקי).

הפונקציה המתמטית "הדלתא של קרונקר" (פונקציה של שני משתנים, בדרך כלל מספרים שלמים, פונקציה השווה ל-1 אם שני משתניה זהים, ולאפס אחרת), קרויה על שמו.

## לקריאה נוספת
* אמיל פוירשטיין, **יהודים מפורסמים במדע**, 1956. עמ' 256–261.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:לוגיקנים גרמנים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים גרמנים
קטגוריה:לוגיקנים יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:חוקרי תורת המספרים יהודים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1823
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1891
מדעי הרוקחות

**מדעי הרוקחות** הוא תחום ידע רפואי הכולל מספר ענפים עיקריים:
* **רוקחות** או **פרמצבטיקה** - (**Pharmaceutics** מהמילה היוונית φάρμακον) עוסקת במחקר ופיתוח צורות המתן של תרופות. בין צורות המתן הנפוצות: כדורים, קפסולות, פתיליות, סירופים, תרחיפים, זריקות ומדבקות עוריות. התחומים שנמצאים כיום בחזית מחקר הרוקחות הם: תרופות בשחרור מושהה, דרכי מתן חדשות של מולקולות ביולוגיות גדולות (מלבד זריקות), תרופות בשתלים רפואיים, תרופות מונחות איבר או רקמה, מתן יעיל של חומר גנטי.
** **[[רוקחות קלינית]]** - ענף ברוקחות שבו רוקחים נותנים שירות שמטרתו להבטיח שהטיפול התרופתי שמקבל החולה הוא היעיל ביותר, הבטוח ביותר והנחוץ ביותר. רוקחים קליניים פועלים לשיפור בריאות החולה, איכות החיים שלו ומניעת מחלות ובעיות שנובעות מתרופות. בישראל ניתן למצוא רוקחים קליניים בחלק מבתי החולים, בקופות החולים, בחלק מהמרפאות הגריאטריות וכרוקחים עצמאיים. רוקחים קליניים הם בעלי תואר מתקדם (מוסמך אוניברסיטה או בעלי תואר Pharm D). הם פועלים בשתוף פעולה הדוק עם הרופאים ועם ספקי בריאות אחרים.
* **[[כימיה תרופתית]]** - חוקרת את סינתזת התרופות.
* **[[פרמקולוגיה]]** - עוסקת בחקר השפעת חומרים פעילים ביולוגית על יצורים חיים.
** **[[פרמקוקינטיקה]]** - ענף במדע הפרמקולוגיה העוסק בהשפעת תרופות על הגוף, ובתנועת התרופה בתוך הגוף.

במקרים רבים לא נעשית הבחנה בין רוקחות ובין מדעי הרוקחות, והמושג הראשון משמש לעיתים קרובות לתיאור מדעי הרוקחות כולם.

העוסק במקצוע הרוקחות הוא **[[רוקח]]** - אדם בעל תואר בוגר ברוקחות - B.Sc.Pharm, או תואר מקביל. ורישיון רוקח של רשויות הבריאות במדינתו. רוקח הוא בעל ידע בנושאי מינון, אינטראקציות והשפעותיהן של תרופות.

העוסק במדעי הרוקחות הוא חוקר, בעל ידע ברוקחות, אך אינו בהכרח מתפרנס כרוקח בבית מרקחת. מדעי הרוקחות (ורוקחות בכלל זה) נלמדים באוניברסיטאות, בישראל ניתן ללמוד מדעי הרוקחות באוניברסיטת בן-גוריון (בית הספר הוקם על ידי צבי בן-צבי בשנת 2001) ובאוניברסיטה העברית.

## ראו גם
* בית מרקחת
* רוקח

## קישורים חיצוניים
* 

* אגף הרוקחות במשרד הבריאות
* מידע באתר של ארגון הרוקחות בישראל
* רוקחות קלינית באתר משרד הבריאות
* לי צ'יפמן, [דמותו של הרוקח בעיני לקוחותיו בתקופה הממלוכית](http://in.bgu.ac.il/humsos/jamaa/DocLib/גליון%2017/chipman(37-60).pdf), ג'מאעה, 2009
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:תחומים ברפואה
קטגוריה:מדעי הרפואה
וארג

**וארג** (Warg) הוא יצור מיתולוגי הדומה לזאב. מופיע בספרי פנטזיות רבים. 
ממוזער|וארג עם רוכב.
בספרו של הפילולוג ומחבר הפנטזיה ג.ר.ר. טולקין, "ווארג" הוא סוג גדול ורע במיוחד של זאב שאורקים יכולים לרכב עליו. הוא שאב את השם והמאפיינים של הווארגים משילוב משמעויות ומיתוסים נורדים עתיקים ואנגלים ישנים. במיתולוגיה הנורדית, וארגר (הותאם לאנגלית כ-warg) הוא פנריר שהשמיד את האל אודין בקרב ראגנארוק, ואת הזאבים סקאל והאטי שרודפים ללא הרף אחר השמש והירח. באנגלית עתיקה המשמעות של wearh הוא מנודה שעלול להיחנק למוות.

## תיאור

הווארג הוא יצור טורף, הווארג דומה לזאבים אך גדול יותר, חכם יותר, ואינטליגנטי יותר. הווארג הם חיות היודעות להתנהל ולדבר זה עם זה, והם מסתובבים בלהקות ליד הרי הערפל. בספריו של ג'.ר.ר. טולקין, הווארגים הם זאבים רשעים, בעלי בריתם של האורקים, ומשמשים להם כמין חיות רכיבה.

במיתולוגיה הנורדית, הכוונה בעיקר לזאבים השטניים פנריר, סקול והאטי.

קטגוריה:גזעי הארץ התיכונה
קטגוריה:יצורים מיתולוגיים
הזמן האטומי הבין-לאומי

**הזמן האטומי הבין-לאומי** (בצרפתית: **Temps Atomique International**; בראשי תיבות: **TAI**) הוא תקן זמן אטומי בעל דיוק גבוה. התקן מגדיר אלגוריתם חישוב ממוצע הזמן הנמדד על ידי שעונים אטומיים (שעוני צזיום) הממוקמים ברחבי העולם. יחידת זמן זו נמצאת בשימוש משנת 1955.

ב-1967 הוגדרה השנייה כמשך הזמן שבו מתרחשות 9,192,631,770 תנודות של אטומי היסוד צסיום-133.

הזמן האטומי הבין-לאומי סונכרן עם הזמן הבין-לאומי (UT1) ב-1 בינואר 1958. אך מכיוון שהזמן הבין-לאומי מבוסס על זמן הסיבוב של כדור הארץ, הסנכרון הופר במרוצת השנים.

הזמן האוניברסלי המתואם (UTC) מסונכרן עם הזמן האטומי בסטייה קבועה של מספר שלם של שניות (37, החל מ-31 דצמבר 2016) על מנת לשמור על הקשר בינו לבין הזמן הבין-לאומי.

## ראו גם
*GMT
*זמן אוניברסלי מתואם
*דקה מעוברת

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
זמן אטומי
קטגוריה:יחידות זמן
מרידה (ונצואלה)

**מרידה** (בספרדית: **Mérida**, רשמית: **סנטיאגו דה לוס קביירוס דה מרידה**, בספרדית: **Santiago de los Caballeros de Mérida**) היא בירת מדינת מרידה שבוונצואלה. העיר שמכונה "עיר הג'נטלמנים" נחשבת לאחד מיעדי התיירות המבוקשים בוונצואלה. במרידה מתגוררים כ-200,000 תושבים (נכון לשנת 2001). העיר שוכנת בין שתי שרשראות הרי האנדים של ונצואלה.

היא נוסדה פעמיים, תחילה באופן לא חוקי בשנת 1558, ואחר כך במקום אחר כסנטיאגו דה לוס קביירוס דה מרידה בשנת 1560. מרידה היא ביתה של האוניברסיטה השנייה הוותיקה בוונצואלה, אוניברסיטת האנדים, שנוסדה בשנת 1785. יש בעיר, שנבנתה בין נהרות החוצים אותה, 35 פארקים.

## ערים תאומות

* 

## ראו גם
* התזמורת הסימפונית הממלכתית של מרידה
* הבולים של מרידה (ונצואלה)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ונצואלה: ערים
קטגוריה:מדינות ונצואלה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
מארי (נהר)

**מָארֵי** (מאנגלית: **Murray**) הוא הנהר הארוך ביותר באוסטרליה. אורכו כ-2,575 ק"מ. הוא זורם לכיוון מערב ויוצר את קו הגבול בין ניו סאות' ויילס לוויקטוריה. לאחר מכן הוא פונה צפון מערבית, וב-500 הקילומטרים האחרונים שלו הוא מדרים ונשפך דרך אגם אלכסנדרינה למפרץ אנקאונטר שבאוקיינוס ההודי.

לנהר מארי ספיקת מים נמוכה, יחסית לנהרות אחרים בעולם באורך ובעלי אגן ניקוז דומה לו.

לנהר מארי משמעות תרבותית ניכרת לתושבי אוסטרליה הקדמונים, האבוריג'ינים.

מערכת הנהרות מארי-דארלינג שאורכה כ-3,750 ק"מ היא הארוכה ביותר באוסטרליה ואחת הארוכות בעולם (מקום 15).

## ראו גם
* אגן מארי-דרלינג

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אוסטרליה: נהרות
קטגוריה:אוסטרליה הדרומית: גאוגרפיה
קטגוריה:ויקטוריה (אוסטרליה): גאוגרפיה
קטגוריה:ניו סאות' ויילס: גאוגרפיה
מעלה (זווית)

שמאל|ממוזער|200px|איור המציג זווית בת מעלה אחת (<span style="color: Red;">באדום</span>) לעומת 90 (<span style="color: Blue;">בכחול</span>) ו-360 מעלות (<span style="color: Green;">בירוק</span>)

**מעלה** היא יחידת מידה למדידת גודל של זווית. במעגל יש 360 מעלות (מספר זה נקבע על פי שיטת הספירה הבבלית), כלומר מעלה אחת היא זווית שגודלה 1/360 של המעגל. סימנה של מעלה הוא °, ולכן ניתן לכתוב "זווית של 90°", במקום "זווית של 90 מעלות".

המעלה נחלקת ל-60 דקות, כלומר **דקה** שווה לחלק ה-1/60 של מעלה. יחידה זו ידועה גם כ"דקת מעלה" או דקת קשת, וניתן לחלק אותה, אנלוגית לזמן, ל-60 שניות קשת, כלומר **שנייה** שווה לחלק ה-1/60 של דקה, או לחלק ה-1/3600 של המעלה.

הסימון הפורמלי לדקה הוא בעזרת התו prime (′, בעברית נקרא "תג"), המופיע מצד ימין של המספר. לדוגמה, 15 דקות ייכתבו כך – 15′. באופן דומה מסומנת שנייה על ידי התו double prime (″, בעברית נקרא "תגיים"). לדוגמה 25 שניות ייכתבו כך – 25″. לעיתים קרובות משתמשים באפוסטרוף ובמירכאות כתחליפים בגלל זמינותם במקלדת, אף שתווים אלה מופיעים בעברית משמאל למספר ולא מימין לו.

כדור הארץ מסתובב סביב צירו דרך הקטבים 15 דקות של קשת בכל דקה אחת של זמן. דקת קשת אחת של כדור הארץ בקו המשווה היא בערך מיל ימי אחד.

יחידות מידה נוספות למדידת גודל של זווית הן הגראד, הרדיאן והאלפית. יחידת הרדיאן אינה שרירותית כמו המעלה, ולכן היא מקובלת יותר במתמטיקה, ואילו האלפית משמשת בעיקר בטיווח.

מעלה שווה 180/π רדיאנים.

זוויות נפוצות בשימוש הן 360° שהן מעגל שלם, 180° – חצי מעגל, 90° – זווית ישרה, 45° – חצי זווית ישרה, 60° – כיוון שהקוסינוס שלה הוא 1/2, 30° משום שהסינוס שלה הוא 1/2.

## ראו גם
* אורך גאוגרפי
* רוחב גאוגרפי
* ° סימן המעלה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יחידות מידה: זווית
מרקומנים

ממוזער|מפה של שבטים גרמאניים, שנת 50-100 לספירה.
ה**מרקומנים** (באנגלית: **Marcomanni**) היו שבט גרמאני, קרוב לוודאי מקבוצת השבטים השוואבית. מקור שמם הוא ככל הנראה בביטוי גרמני עתיק הנובע מהמילים - Mark + Mann, שמשמעותו היא אנשי סְפר. המרקומנים התיישבו באזור נהר המיין, זמן קצר לאחר 100 לפנה"ס. לאחר ניצחונו של דרוסוס עליהם ב-9 לפנה"ס הם עברו, בראשות מנהיגם מארובודוס, לבוהמיה.

בבוהמיה ייסד מארובוס ברית שבטים גדולה, שהפכה לממלכה רבת עוצמה, עד שאפילו אוגוסטוס, קיסר רומא, ראה אותה כאיום לרומא. למרות חוזקה של ממלכה זו, היא התפוררה כמעט לגמרי לאחר המלחמה עם הכרוסקים בראשותו של ארמיניוס ב-17 לספירת הנוצרים בה נחל צבאו של מארבודוס תבוסה מרה, והוא עצמו נאלץ להימלט לאיטליה. 

במאה ה-2 כרתו המרקומנים ברית עם כמה שבטים נוספים למלחמה נגד רומא. הם נלחמו בזמנם של הקיסרים הרומיים דומיטיאנוס, טראיאנוס ואדריאנוס. מאבק זה הגיע לשיאו בשנת 168 בערך, כאשר המרקומנים פלשו לפאנוניה (כיום הונגריה), כבשו אותה לאחר ניצחון גדול בקרב קרנונטום, ולאחר מכן פלשו לאיטליה. למרות ניצחונותיהם הראשונים הצליח מרקוס אורליוס, הקיסר הרומאי, להדוף אותם ונלחם בהם עד יום מותו. המלחמות תמו עם מותו ומות שני מפקדי המשמר הפרטוריאני ומכונות בשם "המלחמות המרקומניות".

המרקומנים כרתו ברית שלום עם בנו של מרקוס אורליוס, הקיסר קומודוס, בשנת 180, אך המשיכו להתגרות מדי פעם ברומאים על ידי חציית נהר הדנובה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שבטים גרמאניים
ארגוליס

**ארגוליס** (ביוונית: **Ἀργολίς**) היא יחידה אזורית וחבל ארץ היסטורי של יוון.

ארגוליס המודרנית שייכת מנהלתית למחוז פלופונסוס, וממוקמת במזרח הפלופונסוס שבדרום יוון, על שטחו של רוב חצי האי ארגוליס. ארגוליס נתחמת על ידי המפרץ הסרוני במזרח, הים האגאי ומפרץ ארגוליס בדרום, ארקאדיה במערב, וקורינתוס בצפון. הפינה הדרום מזרחית של חצי האי ארגוליס, וכן מספר איים קטנים מדרומו ומזרחו, שייכים מנהלית למחוז אטיקה.

בתקופת יוון העתיקה, ארגוליס נשלטה על ידי הפוליס ארגוס, שעל שמה נקראה, וכללה בשטחה גם את החוף המערבי של מפרץ ארגוליס (שטח השייך היום לארקאדיה), ובכך גבלה בחבל לאקוניה שנשלט על ידי ספרטה. שתי ערי המדינה התחרו לעיתים קרובות על ההגמוניה בפלופונסוס, והיו יריבות מרות שנים רבות.

שטחה של ארגוליס 2,154 קמ"ר, ואוכלוסייתה מונה, נכון ל-2011, 97,044 נפשות. בירתה של ארגוליס היא נַאפְפְּלִיוֹ, עיר נמל על חופו הצפוני של מפרץ ארגוליס, אשר שימשה גם כבירה הראשונה של יוון המודרנית עד לשנת 1834.

ארגוליס הררית בחלקיה הצפון מזרחיים, מזרחיים ומערביים. עם זאת, מרכז ארגוליס והשטח שבין מפרץ ארגוליס ובין תעלת קורינתוס מישורי ופורה. שטח זה שימש כנתיב תחבורה ראשי לאורך ההיסטוריה, וכן כאדמה החקלאית העיקרית.

## היסטוריה

ממצאים ארכאולוגיים מעידים על קיומו של יישוב בארגוליס עוד בתחילת האלף ה-2 לפנה"ס, יישוב שקדם לארגוס הדורית ולתרבות המיקנית. נראה שהפלאסגים, הילידים המקורים של יוון, התגוררו ביישוב זה.

שרידיהם של היישובים הקדומים מיקנה וטירינס עדיין קיימים בצפון ארגוליס. באלף ה-2 לפנה"ס שלטה מיקנה על חלקים נרחבים ביוון הדרומית ובאגן הים התיכון, והתקופה שבין המאה ה-17 לפנה"ס, לבין המאה ה-11 לפנה"ס מכונה התקופה המיקנית עקב חשיבותה.

עם הפלישה הדורית בסוף האלף השני לפני הספירה התמוטט השלטון המיקני. שבטים דורים השתלטו על האזור, והעיר ארגוס נעשתה למרכזם ולמרכז ארגוליס. ארגוס הייתה כוח משמעותי בפלופונסוס לכל אורך תקופת יוון העתיקה, כאשר שיא כוחה והשפעתה היה במאה ה-8 לפנה"ס. התעצמותה של ספרטה באה במידה לא מבוטלת על חשבונה של ארגוס, ושתי הערים התחרו על הבכורה בפלופונסוס שנים רבות.

בתחילת המאה ה-3 לפנה"ס עברה ארגוס, וארגוליס איתה, לתחום השפעתה של מוקדון, ובסוף המאה היא הצטרפה לליגה האכאית. לאחר המלחמה שנערכה בין הרפובליקה הרומית לבין הליגה האכאית ב-146 לפנה"ס, נפלה ארגוס, ואיתה ארגוליס, לידי שלטון רומאי, ובכך סיימה את קיומה כישות פוליטית עצמאית.

בעת המודרנית הייתה ארגוליס אחד ממוקדי מלחמת העצמאות היוונית: נַאפְפְּלִיוֹ, על חופו הצפוני של מפרץ ארגוליס, הייתה מבצר מרכזי של העות'מאנים, והיוונים צרו עליה כשנה, וכבשו אותה בנובמבר 1821. יואניס קפודיסטריאס, שהיה למושלה הראשון של יוון המודרנית, הגיע אל נאפפליו ב-1828, ובין 1829 ל-1834, שימשה העיר כבירת יוון.

מ-1833 עד 1899 היו ארגוליס וקורינתוס מאוחדים בתור מחוז מנהלי אחד, נומוס, שכלל בתוכו את האיים במפרץ הסרוני. ב-1909 אוחדו שני המחוזות בשנית, וב-1949 הופרדו בשנית. כחלק מהרפורמה המנהלית של 2011 בוטל מחוז המשנה הישן והוחלף ביחידה אזורית. יחידה זאת שמרה על אותם גבולות של קודמה, אולם הרשויות המוניציפליות שבתחומה אורגנו מחדש.

בתחילת 1998 גרם שיטפון בוצי ליד ארגוס לנזק חקלאי שהוערך בין מאות למיליוני דולרים.

## ראו גם
* ארגוס
* הליגה האכאית
* פלופונס

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:יוון: יחידות אזוריות
קטגוריה:יוון: גאוגרפיה
קטגוריה:יוון העתיקה: גאוגרפיה
אלן בייטס

סר **אלן ארתור בייטס** (באנגלית: **Sir Alan Arthur Bates**; 17 בפברואר 1934 - 27 בדצמבר 2003) היה שחקן קולנוע ותיאטרון אנגלי.

## ביוגרפיה
אלן בייטס נולד בדרבישייר שבאנגליה. לראשונה הופיע על במה ב-1956, באותה שנה התפרסם כשהופיע במחזה "הבט אחורה בזעם" של ג'ון אוסבורן.

הסרט הראשון שלו היה ב-1960, כשהופיע לצידו של לורנס אוליבייה בסרט "הבדרן", בו גילם את בנו של אוליביה. הסרטים "שריקה במורד הרוח" ו-"A Kind of Loving" של ג'ון שלזינגר, הפכו אותו לכוכב קולנוע. ב-1968 היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר עבור תפקידו ב"יום הדין", סרט על פי ספרו של ברנרד מלמוד המבוסס על משפט בייליס.

הוא שיחק בעשרות סרטים במגוון תפקידים, ביניהם "זורבה היווני" עם אנתוני קווין לפי ספרו של ניקוס קאזאנצאקיס, "נשים אוהבות" על פי ספר של ד.ה. לורנס, "הרחק מן ההמון הסוער" על פי רומן של תומאס הרדי, "אשה לא נשואה" בבימויו של פול מזורסקי, "המקשר" בבימויו של ג'וזף לוסי ו"רוז" לצידה של בט מידלר.

הוא השתתף גם בשורה ארוכה של דרמות טלוויזיוניות. בין השאר גילם את התפקיד הראשי במיני-סדרה "ראש העיר קסטרברידג'" לפי ספרו של תומאס הרדי, וב"זמנים קשים" לפי ספרו של צ'ארלס דיקנס. ב-1982 גילם שוב את בנו של לורנס אוליבייה בסרט "A Voyage Round My Father".

ב-2003 קיבל אלן בייטס תואר אבירות ממלכת בריטניה.

## חיים אישיים
בייטס היה נשוי לוויקטוריה וורד משנת 1970 ועד למותה בשנת 1992 ממחלה, למרות שחיו בנפרד שנים רבות לפני כן. לזוג נולדו תאומים בנובמבר 1970, בנדיק וטריסטן בייטס. טריסטן נפטר לאחר התקף אסתמה קשה שעבר בטוקיו בשנת 1990. במהלך חייו ניהל בייטס מספר מערכות יחסים הומוסקסואליות, בין השאר עם השחקנים ניקולס גרייס ופיטר ויינגארדי ועם האלוף האולימפי בהחלקה אמנותית ג'ון קארי שנפטר ממחלת האיידס בזרועותיו.

בשנים האחרונות לחייו היה בייטס בקשר עם ידידתו הוותיקה ג'ואנה פטט שעמה שיחק בברודוויי בהצגה "ריצ'רד המסכן" בשנת 1964. הם העבירו את זמנם בין ניו יורק ללונדון.

בשנת 2003 נפטר בייטס בגיל 69 מסרטן הלבלב.

## סרטים וסדרות טלוויזיה בהם השתתף

## קישורים חיצוניים

* אתר המוקדש לשחקן אלן בייטס
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקנים
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:להט"בים בריטים
קטגוריה:חברי הלהקה השייקספירית המלכותית
קטגוריה:חברי התיאטרון המלכותי הלאומי
קטגוריה:ביסקסואלים בריטים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:בריטים שנפטרו מסרטן הלבלב
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2003
משפט קנטור לרציפות במידה שווה

בחשבון אינפיניטסימלי, **משפט קנטור** (הידוע גם כ**משפט קנטור-היינה**) על רציפות במידה שווה קובע כי פונקציה שהיא רציפה על קטע סגור היא רציפה במידה שווה בו. 

המשפט נותר נכון גם אם נחליף את הקטע בכל קבוצה קומפקטית: כל פונקציה רציפה מקבוצה קומפקטית למרחב מטרי, היא רציפה במידה שווה.

## הוכחה
נציג כאן הוכחה המתבססת על ההגדרה של היינה לרציפות: פונקציה f היא רציפה בנקודה x_0 אם ורק אם עבור כל סדרה a_n השואפת לנקודה זו, a_n\rarr x_0 מתקיים f(a_n)\rarr f(x_0). כלומר, ערכי תמונות איברי הסדרה שואפים לתמונת גבול הסדרה.

תהא כעת f(x) פונקציה רציפה בקטע הסגור [a,b]. נניח בשלילה כי היא אינה רציפה במידה שווה בקטע זה, אז קיים \varepsilon_0 כך שעבור כל n\isin\mathbb{N} קיימות שתי נקודות x_n,y_n\isin[a,b] כך שמתקיים |x_n-y_n|, אבל |f(x_n)-f(y_n)|\ge\varepsilon_0.

נביט כעת בסדרה \left\{x_n\right\}_{n=1}^\infty. כל אברי הסדרה שייכים לקטע [a,b], כלומר זוהי סדרה חסומה. על פי משפט בולצאנו ויירשטראס, כל סדרה חסומה מכילה תת-סדרה המתכנסת לגבול סופי. מסגירות הקטע נובע שגבול הסדרה נמצא בתוכו, כלומר x_{n_k}\rarr x_0\isin[a,b].

כעת נוכיח כי y_{n_k}\rarr x_0 - כלומר, אם אנו לוקחים מהסדרה השנייה תת-סדרה שלאיבריה אותם האינדקסים כמו לתת הסדרה הראשונה, גם היא תתכנס לאותו גבול.

כיוון ש-|x_n-y_n| נובע כי |x_{n_k}-y_{n_k}|, כלומר סדרת ההפרשים שואפת לאפס ומאריתמטיקה של גבולות נובע כי 

\lim_{k \to \infty} (y_{n_k}) = \lim_{k \to \infty} (x_{n_k}) - \lim_{k \to \infty} (x_{n_k} - y_{n_k}) = x_0 

על פי רציפות f, מתקיים: f(x_{n_k})\rarr f(x_0),f(y_{n_k})\rarr f(x_0). מאריתמטיקה של גבולות נקבל f(x_{n_k})- f(y_{n_k})\rarr 0, וזו סתירה לכך שמתקיים |f(x_n)-f(y_n)|\ge\varepsilon_0 לכל אברי הסדרות. לכן ההנחה שהפונקציה אינה רציפה במידה שווה איננה נכונה, וההוכחה הושלמה.

קנטור לרציפות במידה שווה
קטגוריה:הוכחות
קטגוריה:רציפות
לאופרד 1

**לאופרד 1** (בגרמנית: **Leopard 1**) הוא טנק המערכה העיקרי הראשון שתוכנן ויוצר בגרמניה המערבית לאחר מלחמת העולם השנייה.

## רקע

עם תחילת המלחמה הקרה חל שינוי ביחס בעלות הברית המערביות לגרמניה. מי שהייתה האויבת המרה בין 1939 ל-1945, הייתה עכשיו אזור חיץ בין העוצמה הצבאית הסובייטית לבין מערב אירופה. בעלות הברית המערביות (שעתה הקימו את נאט"ו) ידעו שכל מלחמה קונבנציונלית בין ברית המועצות לבין המערב תתנהל על אדמת גרמניה. לכן, כאשר הוקמה גרמניה המערבית הוחלט כי יוקם לה כוח הגנה. בתחילה היה מדובר בכוח צנוע, אך במהרה הוברר שעל מנת לעצור הסתערות סובייטית משוריינת יש לתת לגרמנים טנקים. בשנת 1955 הגיעו לגרמניה טנקי M47 ו-M48, והוקם מחדש חיל השריון הגרמני.

האמריקאים זיהו גם פוטנציאל לשיתוף פעולה עם הגרמנים בתחום תכנון הטנקים, בייחוד לאור העובדה שהגרמנים תכננו בעבר את הטנקים הטובים בעולם. מסקנה זו הובילה ליצירתו של מיזם משותף של ארצות הברית עם גרמניה המערבית, שמטרתו הייתה תכנון טנק נייד וקל יחסית. המיזם התפרק לאחר זמן קצר, וגרמנים החליטו לפתוח תוכנית לפיתוח טנקים משל עצמם. צוות תכנון של חברת פורשה (שהייתה אחראית לחלק מהטנקים הגרמנים של מלחמת העולם השנייה), תכנן טנק במשקל של ארבעים טון, מהיר יחסית אך נטול חידושים מיוחדים. שמו של הטנק היה לאופרד 1.

## לאופרד 1

החימוש העיקרי של הטנק היה תותח L7 בריטי בקוטר 105 מילימטר חרוק קנה, ונוספו לו שני מקלעי 7.62 מילימטר MG3 תוצרת גרמניה. הודות למנוע טוב ותיבת הילוכים איכותית (שיוצרו על ידי חברת מרצדס), הגיע הטנק למהירות של 65 קמ"ש. שריונו של הטנק היה דק למדי (70 מילימטר במקסימום), ותותח ה-105 מילימטר לא היה מיוצב. שנורקל אפשר צליחה של נהרות עד לעומק של 4 מטרים. בסך הכול לא היה מדובר בטנק משוכלל או טוב במיוחד.

## לאופרד 1A1
לטנק היו חסרונות רציניים בגרסה הראשונה. לכן נכנסה במהרה גרסה משופרת לייצור. בלאופרד 1A1 נעשו כמה שיפורים חשובים:
* מיגון נוסף סביב הצריח.
* נוספה מערכת ייצוב לתותח ומחשב בקרת אש בליסטי.
* מערכות ראיית לילה פסיביות למפקד ולנהג. 
* נעשו שיפורים במערכת הצליחה. 

עם השינויים האלה נעשה הטנק ליריב מוצלח בהרבה לטנקים הרוסיים שעמדו מוכנים מעבר ל"מסך הברזל".

## לאופרד 1A2
[ממוזער|לאופרד 1 המוצג ב[יד לשריון, לטרון.]]
הגרסה הבאה של הטנק הייתה הלאופרד 1A2. השינויים העיקריים יחסית ל-1A1 הם:
* צריח משופר.
* שיפור במיגון האב"כ.

## לאופרד 1A3 ו-1A4

בגרסה 1A3 נעשה שינוי משמעותי בצריח. חזית הצריח משופעת יותר, והשריון בצריח משופר. ללאופרד 1A4 יש שריון משופר גם בתובה, ומערכת בקרת אש חדשה ומשופרת. 

## לאופרד 1A5

השדרוג האחרון ללאופרד 1, עם מחשב בקרת אש אלקטרוני ומערכות ראיית לילה תרמיות.

## רק"מ מבוסס לאופרד

על בסיס הלאופרד 1 נבנו כמה רכבי קרב משוריינים ייעודיים. החשובים הם:

* **ביבר**: טנק גישור על תובת לאופרד 1.
* טנק חילוץ על בסיס לאופרד 1.
* **ג'פארד**: רכב נגד-מטוסים, עם שני תותחי 35 מילימטר.
***[[OF-40]]**: טנק איטלקי המבוסס על לאופרד

## מפעילות ושירות

ממוזער|רשימת המדינות המפעילות את הטנק: כחול - בשירות פעיל, תכלת - כלים המבוססים על הטנק, שירת בעבר.
למרות התחלתו הצנועה הלאופרד היה הצלחה מסחרית, ומשרת בצבאות רבים כולל אלה של: אוסטרליה, גרמניה, בלגיה, צ'ילה, ברזיל, טורקיה, יוון, אוסטרליה, איטליה, דנמרק, נורווגיה, אוקראינה.

## קישורים חיצוניים

* מאמר על הטנק בכתב העת מערכות.

קטגוריה:טנקים גרמניים
קטגוריה:טנקי מערכה
תוכנית מוריסון גריידי

שמאל|ממוזער|250px|מפת תוכנית האוטונומיות של ועדת מוריסון גריידי הספרה 1 מייצגת אוטונומיה יהודית, הספרה 2 מייצגת אוטונומיה אנגלית והספרה 3 אוטונומיה ערבית

**תוכנית מוריסון גריידי** (באנגלית: **Morrison Grady Plan**) הייתה תוכנית שהוצגה ביולי 1946 על-ידי סגן ראש הממשלה הבריטי הרברט מוריסון, לוועדת הקבינט האמריקאית לענייני ארץ ישראל. הוועדה, בראשות השגריר האמריקאי הנרי גריידי, הגיעה ללונדון למשא ומתן בעניין המצב בארץ ישראל ובקשתו של הנשיא הארי טרומן להעלאת 100,000 יהודים. גריידי והוועדה הביעו הסכמה לתוכנית, ועל כן היא נקראה "תוכנית מוריסון גריידי".

## רקע להקמת הוועדה
לאחר מסקנות הוועדה האנגלו-אמריקאית בשיתוף שתי הממשלות, ממשלת בריטניה וממשלת ארצות הברית, ממשלת בריטניה חיפשה דרך להתחמק מקיום המלצות הוועדה, בין היתר, בשל מצבה הכלכלי הרעוע שלאחר מלחמת העולם השנייה. ראש הממשלה אטלי הכריז שבריטניה מבקשת מארצות הברית להציג תוכנית למימון המלצות הוועדה, והודיע שבריטניה תהיה מוכנה לקיים את המלצות הוועדה בתנאי שהיישוב היהודי יתפרק מנשקו ויפרק את הארגונים המחתרתיים שבו - תנאים שהיישוב היהודי לא היה מוכן או יכול לקבל על עצמו.

למרות זאת, ממשלת בריטניה הבינה שהמצב לא יכול להישאר על כנו. ועל רקע זה מונתה ועדת מומחים לבחינת הדרכים ליישום מסקנות הוועדה האנגלו-אמריקאית.

ביולי 1946 הגיעה ללונדון ועדת הקבינט של ארצות הברית, בראשות הנרי גריידי, לה הוצגה תוכנית מוריסון, שזכתה לברכתה.

## עיקרי התוכנית
הוועדה המליצה שארץ ישראל תחולק לארבע טריטוריות אוטונומיות:
*אזור יהודי - יכלול את הגליל המזרחי, עמק יזרעאל, ורצועת החוף מחיפה ועד ת"א - בסך הכול 17% משטח הארץ.
*אזור ערבי - יכלול 40% משטח הארץ - יהודה ושומרון, הגליל המערבי והשפלה.
*שני אזורים שיהיו נתונים תחת שלטון בריטי ישיר - כ-43% משטח הארץ, ובו בין היתר גם ירושלים והנגב.
בין הטריטוריות יהיה קשר פדרטיבי ובראש הפדרציה יעמוד נציב עליון בריטי. לאזורים היהודי והערבי תהיה אוטונומיה תרבותית בלבד. 
כמו כן, באזור היהודי יבוטל חוק הקרקעות מ-1940 ותתאפשר כניסתם של 100 אלף יהודים עקורים, ניצולי מחנות ההשמדה מאירופה תוך שנה.

## התגובות לתוכנית
התוכנית שהותוותה על ידי ועדת מוריסון-גריידי דחתה על הסף את מסקנות קודמתה ושללה למעשה את החזון הציוני. גם המנהיגות הערבית וגם הסוכנות היהודית דחו את ההצעה.
התוכנית עוררה התנגדות חריפה באנגליה. בדיון בבית הנבחרים, נשא וינסטון צ'רצ'יל נאום חריף נגדה.

נשיא ארצות הברית, הארי טרומן, הקים בוושינגטון ועדה בת שלושה חברים (תת-שר החוץ דין אצ'יסון, שר האוצר ג'ון ו. סניידר ושר ההגנה רוברט פ. פטרסון), שתפקידה היה לגבש מדיניות אמריקנית בשאלת ארץ ישראל. נחום גולדמן הצליח לשכנע את חברי הוועדה לקבל את תוכנית החלוקה שלו שהתקבלה בהנהלה הציונית. ב-12 באוגוסט 1946 כתב טרומן לאטלי: "לאחר עיון נוסף בהמלצות של הקבוצה האמריקנית־בריטית (קבוצת מוריסון גריידי) ואחרי דיון מפורט עם חברי הקבינט שלו ויועציו הגיע באי־רצון למסקנה, שאינו יכול לתמוך בתוכנית בצורתה הנוכחית – כתוכנית אנגלו־אמריקנית". כעבור חודשיים, בערב יום הכיפורים, הודיע טרומן פומבית כי הוא תומך בתוכנית החלוקה של הסוכנות היהודית. טרומן הודיע שארצות הברית תומכת בדרישת הסוכנות הציונית לעלות 100 אלף יהודים לארץ ישראל לאלתר, ובהקמת מדינה יהודית על פני חלק משטחי ארץ ישראל המערבית. כמו כן, בסופו של דבר התוכנית לא יושמה ובריטניה העבירה את שאלת ארץ-ישראל לידי האו"ם, שהקים את ועדת אונסקו"פ.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

מוריסון גריידי
מוריסון גריידי
קטגוריה:1946 בפוליטיקה
קטגוריה:1946 בארץ ישראל
אאוס

**אֵאוֹס** (יוונית הומרית: **Ἠώς** יוונית אטית: **Έως**) היא טיטאנית ואלת השחר במיתולוגיה היוונית. היא בתם של היפריון ותיאה (בגרסה אחרת, היא מתוארת כבתו של פאלאס) ואחותם של הליוס וסלנה. מקבילתה הרומאית של אאוס היא אורורה, ובמיתולוגיה ההינדואית מקבילתה היא אושאס. אאוס הייתה רוכבת לפני אחיה, הליוס, במרכבתה ומכריזה על בואו. בסביבות המאה ה-6 לפנה"ס החלו להופיע יצירות אמנות בכיכוב אאוס, שבהן בדרך כלל צוירה בתוך מרכבתה או כבעלת כנפיים.

## במיתולוגיה
היוונים תיארו את אאוס כאלה בעלת מאהבים רבים. לפי מקור אחד, אפרודיטה, אלת האהבה, קיללה את אאוס משום ששכבה עם ארס. בן זוג אחר של אאוס היה הטיטאן אסטראוס, והיא ילדה לו את ארבעת אלי הרוחות: בוריאס (אל הרוח הצפונית), יורוס (אל הרוח המזרחית), זפירוס (אל הרוח המערבית) ונוטוס (אל הרוח הדרומית). מאהב אחר שלה היה אוריון, אך ארטמיס, האלה הבתולה, רצחה אותו. 

לפי סיפור אגדה, הייתה אאוס שולחת כל בוקר אצבעות ורודות אל פני השמיים ומעלה אור לשמיים במזרח. היא התאהבה בטיתונוס שהיה בן אנוש, וכאשר התחתנו שאל זאוס מה היו רוצים כמתנת נישואין. אז אמרה אאוס: "יום אחד הנסיך שלי ימות וישאיר אותי לבד, הייתי רוצה שתהפוך אותו לבן אלמוות". זאוס הסכים והפך את הנסיך מבן תמותה לבן אלמוות, אבל במתנה שהעניק זאוס נחבא עוקץ מרושע: הוא אמנם העניק לאהובהּ של אאוס חיי נצח כפי שביקשה, אבל לא נעורי נצח. הנסיך הצעיר והנאה הזדקן בחלוף השנים ולבסוף התכווץ כל כך עד שביקש נפשו למות. כשהבינה אאוס איזו קללה נוראה הטילה באהובהּ היא הפכה אותו לחרק והתאבלה על טיפשותה ופזיזותה בבקשהּ חיי נצח אך לא נעורי נצח מאת זאוס הנקמן לאהובהּ בן האנוש. בגרסאות מאוחרות יותר של הסיפור החרק הוא צרצר. אאוס ילדה לטיתונוס שני בנים: אמתיון  וממנון.

  

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלים יווניים
קטגוריה:אלות שמש
קטגוריה:שחר
מניין

[שמאל|ממוזער|250px|מניין ב[בית מדרש של חסידות סאטמר]]
[שמאל|ממוזער|250px|מניין [תפילת מעריב בחנות בשוק הפשפשים ביפו]]
בהלכה, **מִנְיָן** הוא קבוצה של לפחות עשרה יהודים בוגרים שהתקבצו יחדיו לשם קיום מצוות מסוימות שחובה לקיימן בנוכחות עשרה אנשים לפחות, כדוגמת תפילה בציבור.

לתפילה בציבור, צריך  מניין של 10 גברים מעל גיל 13.

## מקור הצורך במניין
הצורך במניין הוא נלמד מדרשת הפסוק "ונקדשתי בתוך בני ישראל", והמקור לכך שמניין הוא דווקא עשרה הוא הדרשה המופיעה במסכת ברכות: , המילים "העדה הזאת" מתייחסות לעשרת המרגלים (שנים עשר מרגלים פחות יהושע בן נון וכלב בן יפונה), והגמרא דורשת שכשם ששם "תוך העדה" הוא עשרה, כאן "תוך בני ישראל" הוא עשרה.

בספר מקבים ב נזכר יהודה המכבי שברח עם אנשיו אל ההרים, שם הם אכלו מזון עשבי כדי שלא ליטול חלק בטומאה. על פי תרגום דניאל שוורץ, נאמר שם כי סביב יהודה הייתה קבוצה "של כעשרה", ולדעת שוורץ נראה שזו אחת העדויות הקדומות ביותר למושג המניין, לצד עדות נוספת, מאותה תקופה לערך, בסרך היחד (טור ו, שורות 6–7).

## מצוות המצריכות מניין
ביהדות, כל תפילה בציבור חייבת להתקיים עם מניין. תפילות ספציפיות המצריכות מניין הן:
* קדיש
* ברכת כהנים
* ברכו
* קדושה
* קריאה בתורה
* חזרת שליח ציבור על תפילת העמידה
* שבע ברכות
אם קיים מניין בארוחה, מוסיפים את שם ה' לנוסח הזימון.

ישנן מצוות בהן המניין נדרש רק לכתחילה, אולם בדיעבד המצווה תתקיים גם אם אין מניין. למשל : ברית מילה, קידושין, קריאת המגילה בפורים ולווית המת.
## עיקר תפילה במניין
מלבד תפילות המצריכות מניין, את תפילת שמונה עשרה אמנם אפשר להתפלל ביחידות, אולם היא עיקר תפילה בציבור ויש מעלה להתפלל אותה במניין.

המשנה ברורה בשם החיי אדם מביא שלמרות ששמונה עשרה לא מחייב מניין, בכל זאת הוא עיקר התפילה בציבור, כאשר המתפלל מגיע לתפילת העמידה עם הציבור ופותח את תפילתו עמהם יחד.

רבי שמעון בר יוחאי במסכת ברכות מביא מקור למעלת המניין: כתוב "וַאֲנִי תְפִלָּתִי לְךָ ה' עֵת רָצוֹן" - אימתי עת רצון, בשעה שהצבור מתפללין.
.

## דרישות המניין
על פי ההלכה האורתודוקסית, נשים לא נמנות כחלק מהמניין, ממספר טעמים:
* מטעמי צניעות.
* משום כבוד הציבור.

עם זאת, מקובל כי הנשים פטורות מתפילה במניין כחלק מהפטור ממצוות שהזמן גרמן.

בתנועה הרפורמית ובחלקים של היהדות הקונסרבטיבית, גם נשים מהוות חלק ממניין.

אין מצרפים למניין מנודים או מומרים.

בתקופת מגפת הקורונה שבה נאסר על קיום תפילות במניין, פורסמה פסיקה על ידי חלק מהרבנים – בעיקר אשכנזים – כי מותר לקיים תפילות במניין במספר מרפסות אף שהמתפללים לא נמצאים באותה רשות, וכן יוכלו לברך בקריאת התורה אף מתפללים שלא נמצאים ליד הספר תורה, או שהבעל קורא יברך את כל ברכות התורה. היו שהורו כי מי שהתפלל ביחיד ולא שמע קריאת התורה – ישלים מתוך חומש.
### הצטרפות שיכור למניין
רבי יהודה עייאש כותב שלעניין הצטרפות למניין, גם שיכור שאינו יכול לעמוד לפני המלך מצטרף, ורק שיכור שהגיע לשכרותו של לוט אינו מצטרף למניין ולזימון. לעומתו, בבן איש חי כתב שאם אינו יכול לעמוד לפני המלך אינו מצטרף.

## ראו גם
* תפילה (יהדות)
* בית כנסת

## לקריאה נוספת
* **תפילה בציבור וחזרת הש"ץ**; בתוך: **אוצר עיונים**, ש"ס מתיבתא, ברכות, כרך א, מערכה ד, עמ' מ-נד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* 
* תפילה במניין - חובה?, באתר מרכז ישיבות בני עקיבא
* מקור המניין, באתר שומרי משפט
*תפילה במניין בזמן הקורונה מהכותל המערבי

## הערות שוליים

קטגוריה:ליטורגיה יהודית
טיבר

[ממוזער|250px|[גשר סנטאנג'לו עובר מעל הטיבר בשעות היום]]
[שמאל|ממוזער|250px|[אי הטיבר]]
**הטיבר** (באיטלקית: **Tevere**; בלטינית: **Tiberis**; בשפה העממית נקרא "הנהר הבהיר") הוא נהר באיטליה המזרחית, השלישי באורכו מכל נהרות איטליה.

## גאוגרפיה
אורכו של הטיבר 405 ק"מ. הוא יוצא מהמדרונות הדרומיים של הר פומאיולו (ואז הוא בגובה של כ-1,250 מטרים). שם הוא זורם במדרון צר, אך לאחר כמה מאות קילומטרים, הוא עובר לזרימה במדרון רחב ומתון.

לאחר שהוא מתנקז באגן וממשיך לרמת לאציו, הוא מתפתל ומתמזג עם יובל הנרה. הטיבר מגיע לרומא, עובר דרכה בפרברים הנקראים אוסטיה (בדרום), ופיומיצ'ינו (בצפון), כ-35 ק"מ לפני שנשפך לים הטירני, דרך מישור מרובה ביצות. לפני שהוא נשפך, הוא מתפלג לשתי זרועות, שנשפכות ביחד לים הטירני.

בחלקו הדרומי של עיקול נהר הטיבר ברומא, נמצא אי הטיבר.

הנהר נושא איתו כמויות עצומות של סחף, ולכן מימיו כה דלוחים, והסחף גם מרחיב את היבשה שסביב הנהר ב־2–3 מטרים כל שנה. ספינות נהר קטנות, בעלות משקל כולל של עד 150 טון, יכולות להפליג במימי הנהר, אפילו לכמה עשרות קילומטרים מעבר לרומא.

סביר להניח שהשם **טיבר** הוא שם טרום לטיני (כמו השם שנתנו הרומאים לפרבר האיטלקי שליד רומא ששמו בעברית הוא טיבולי – Tibur). טיברינוס היה מלך אגדי של אלבה לונגה, וככל הנראה, טבע בנהר האלבולה, שלאחר מכן הוחלף שמו ל**טיבר**. לנהר ערך היסטורי הקשור לייסודה של רומא. נאמר כי האחים רמוס ורומולוס ננטשו בנהר, עד שהזאבה הידועה הצילה אותם ממוות.

נהר הטיבר היה חשוב מאוד בתקופה שלאחר המלחמות הפוניות, בשעה שהנמל של אוסטיה נהיה לבסיס ימי מפתח. אך הנמל נסתם בסחופת, והתחילו לבנות דרך חדשה, ה-via Portuense, שנבנתה במאה ה-1 לספירת הנוצרים, וזאת כדי להתחבר לרומא על ידי נמל מלכותי ששמו היה פיומיצ'ינו, שם עבר נהר הטיבר.

זרוע נהר הטיבר שחוצה את פיומיצ'ינו היא תעלה שנבנתה בתקופת שלטונו של הקיסר הרומאי קלאודיוס, ושופרה לאחר מכן בתקופת שלטונו של הקיסר הרומאי טראיאנוס.

בשנת 1612 נסתם נהר הטיבר בסחופת, ולכן היה בלתי יעיל לשיט, אך בתקופת האפיפיור פאולוס החמישי הוא נפתח שוב לשיט.

נהר הטיבר שימש את הרומאים למערכת הביוב שלהם, ובעזרת ערוצים ותעלות תת-קרקעיות הצליחו להביא מי שפכים אפילו מאמצע העיר. סוללות האבנים המודרניות החלו בשנת 1876.

שיטפונות מתועדים בנהר הטיבר התרחשו בשנים 1519, 1870 ובשנת 1900.

מוסוליני, שחי בעיר רג'ו אמיליה, הסדיר את קו הגבול בין טוסקנה לרג'ו אמיליה כך שנהר הטיבר ישכון בשטח של רג'ו אמיליה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:איטליה: נהרות
קטגוריה:רומא: גאוגרפיה
*
קטגוריה:נהרות הנשפכים לים הטירני
קטגוריה:רומא העתיקה: טופוגרפיה
אנדז'יי ויידה

[שמאל|ממוזער|250px|אנדז'יי ויידה, [2004]]
**אנדז'יי ויידה** (בפולנית: **Andrzej Witold Wajda**; 6 במרץ 1926 – 9 באוקטובר 2016) היה במאי קולנוע פולני.

## ביוגרפיה
ויידה נולד בסובלקי שבפולין. בנעוריו הצטרף לתנועת ההתנגדות הפולנית במלחמת העולם השנייה ואחר כך למד ציור וקולנוע בבית הספר לקולנוע בלודז'. 

סרטיו הראשונים: "דור" (1954), "קנל" (1956) ו"אפר ופנינים" (1958) עסקו בפולין של אחרי המלחמה וזיכו את ויידה בשם בינלאומי והביאו אותו להתנגשות ראשונה עם הממשל הפולני, שעיכב את הוצאתו של "אפר ופנינים" משום שתיאר התנקשות בראש מחוז קומוניסטי. הסרטים גם הפכו את השחקן זביגנייב ציבולסקי , המזכיר במראהו בסרט את ג'יימס דין, לכוכב. 

ויידה המשיך ביצירת סרטים ביקורתיים. בסרטו "ליידי מקבת הסיבירית" (בעקבות "ליידי מקבת ממחוז מצנסק" של ניקולאי לשקוב) ובסרטים "אפר" (1965) ו"שערי גן עדן" (1967) עסק בבזבוז שבמלחמה. 

בשנות השבעים הביא למסך כמה מהיצירות הספרותיות הבולטות של פולין באותן שנים. הוא זכה לפרסום רב בזכות שני הסרטים האפיים שלו, "איש השיש" (1976) ו"איש הברזל" (1981) שבחנו בעין ביקורתית את ההתנגשות בין הפרט למדינה בפולין של אחרי המלחמה. 

סרטים אלו הקנו לוויידה פרסום נוסף, והפכו אותו בעיני רבים ליוצר הבולט בפולין באותן שנים. ויידה גם החל יוצר מחוץ למולדתו, עם סרטים כמו "דנטון" (1983), ו"אחוזי דיבוק" (1987) בצרפת ו"אהבה בגרמניה" (1983) בגרמנית. בשנת 1990 הוא ביים את הסרט "קורצ'ק" (בהפקה של יאנוש מורגנשטרן, ניצול שואה שהיה עוזר במאי בתחילת הקריירה של ויידה).

בשנת 1989 נבחר ויידה כמועמד מטעם סולידריות לפרלמנט הפולני. 

ב-1998 זכה בפרס אריה הזהב על מפעל חיים.

ב-2006 זכה בפרס על מפעל חיים בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין.

סרטו האחרון, "אשליה אופטית", הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, זמן קצר לאחר מותו

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע פולנים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע פולנים
קטגוריה:זוכי פרס סזאר
קטגוריה:זוכי אוסקר: פרסי כבוד
קטגוריה:זוכי פרס אריה הזהב - מפעל חיים
קטגוריה:זוכי פרס קיוטו
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מעוטרי מסדר השמש העולה
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1926
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-2016
קטגוריה:זוכי פרס פרמיום אימפריאלה לקולנוע ותיאטרון
לאציו

**לאצְיוֹ** (באיטלקית: **Lazio**, בלטינית: **Latium**) הוא מחוז במרכז איטליה.

בלאציו מתגוררים כ-5 מיליון תושבים.

המחוז גובל במחוזות טוסקנה, מארקה (Marche), אברוצו (Abruzzo), אומבריה (Umbria), מוליזה (Molise), קמפניה (Campania) ובים הטירני.

בירת המחוז היא רומא.

שמו של המחוז נגזר משמם של תושביו המקוריים – השבטים הלטינים, אשר הרומים הם צאצאיהם. הלטינים ייסדו קואליציה של מספר התיישבויות קטנות, אשר נלחמו נגד האטרוסקים והסמניטים, קואליציה אשר נהפכה לחלק מהרפובליקה הרומית בשנת 338 לפנה"ס.

השם לאציו ידוע גם בזכות קבוצת הכדורגל של המחוז, ס.ס לאציו, מהבולטות באיטליה.

## ערים במחוז
* רומא
* פרוזינונה
* פלסטרינה
* טיבולי
* ארפינו

## ראו גם
* אגם בולסנה
* מנזר פרפה

## קישורים חיצוניים

* 

* 

*
קטגוריה:איטליה: מחוזות
קטגוריה:רומא: גאוגרפיה
הצוללות מסדרת גל

**גל** הוא השם שניתן בחיל הים הישראלי לסדרת צוללות מדגם 540 של חברת ויקרס (Vickers) הבריטית. שלוש צוללות מדגם זה, אח"י (ראשי תיבות של **א**וניית **ח**יל ה**י**ם) **[[אח"י גל|גל]]**, אח"י **[[אח"י תנין (צוללת מסדרת גל)|תנין]]** ואח"י **[[אח"י רהב (צוללת מסדרת גל)|רהב]]**, שירתו בחיל הים הישראלי משנות השבעים, עד לסוף התשעים. לאח"י "תנין" ואח"י "רהב" מדגם גל קדמו צוללות באותו שם, אשר היו מסדרה S והיו הצוללות הראשונות בחיל הים, לפני שהוצאו מן השרות בשנות השישים המאוחרות.

## שמות הצוללות
מקור שמות שתי הצוללות האחרונות בשמות שתי מפלצות המתוארות בספר ישעיהו – "רהב" ו"תנין": .

## היסטוריה
הצוללות הקודמות של חיל הים מסדרת T סיימו את שירותן בשנת 1974, ורק כעבור כשנתיים חודשה פעילות הצוללות, עם כניסתן לשירות של הצוללות מסדרת גל.

הצוללות מסדרת גל נבנו עבור חיל הים במספנות ויקרס בבריטניה על פי תכנון גרמני שהיה מבוסס במידה רבה על דגם 206 הגרמני. הפעיל אותן צוות מצומצם, שליש מגודלו של הצוות שהפעיל את צוללות ה-T. טווחי הסיור הוקטנו והותאמו למלחמה באויבים השוכנים בימים ובחופים קרובים. למרות גודלן הקטן צוידו צוללות "גל" במיטב כלי הנשק, התצפית, ההאזנה והאלקטרוניקה של אותה תקופה, ובהם מגלה שידורי מכ"ם מתוצרת "אלביט".

הצוללת הראשונה, אח"י גל בפיקודו של רס"ן ישראל לשם, הגיעה לארץ ב-21 בדצמבר 1976. הצוללת השנייה שהושקה, אח"י תנין בפיקודו של רס"ן דורון עמיר הגיעה לנמל חיפה ביולי 1977. אח"י רהב בפיקודו של רס"ן עמירם עינת הגיעה לחיפה בדצמבר 1977.

בסוף 1979 החלה התקנתה של מערכת לשיגור טילי "הרפון" בכל אחת מצוללות גל, והמערכת הפכה למבצעית ב-1983.

הצוללות מסדרת גל השתתפו בלחימה מול חופי לבנון במהלך מבצע שלום הגליל.

אח"י רהב הוצאה משרות ב-1997 ונגרטה. אח"י תנין הייתה האחרונה לצאת מהשרות. בטקס שנערך בחיפה ב-2002 הורד נס שירות פעיל מהצוללת ובכך הסתיימה הפעלת הדגם בחיל הים.

אח"י תנין וגל הובלו לאחר תקופת אחסנה בנמל חיפה למספנה בגרמניה שם הן המתינו לאיתור קונה. בשנת 2007, לאחר שלא נמצאו קונים לצוללות המיושנות, שופצה אח"י גל על ידי המספנה הגרמנית והפכה לצוללת מוזיאון. בעזרת מימון גרמני הועברה הצוללת אל מוזיאון ההעפלה וחיל הים שבחיפה. הצוללת שבה לישראל ב-7 באוקטובר 2007 והועברה על גבי משאית למוזיאון.

## ראו גם
* הצוללות מסדרת דולפין
* שייטת הצוללות

## לקריאה נוספת
* יורם בר-ים, **כלי שיט ישראליים בממד הרביעי**, עמותת דולפין
* 
* מיכאל אלדר, '''דקר וסיפורה של שייטת הצוללות", הוצאת אריה ניר, מודן. 1997

## קישורים חיצוניים

* צוללות גל, באתר dotan.net – "אתר שייטת הצוללות" של אורי דותן בוכנר
*  21 בדצמבר 1976: צוללת חדשה מבריטניה. צוללת מדגם "גל", באתר צה"ל, מאורכב בארכיון האינטרנט
* דבורה הדר,	צוללת חדשה בחיל הים שיחה עם גדי מנור, "בין גלים", גיליון יום חיל־הים ה־29, סיון תשל"ו – יוני 1976, עמ' 5
* Gal – על הצוללת "גל", באתר GlobalSecurity.org

## הערות שוליים

קטגוריה:צוללות ישראליות
קטגוריה:דגמי צוללות