open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קוזימו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה

[ממוזער|שמאל|קוזימו השני בחזית [אוספדלה דלי אינוצ'נטי.]]
**קוזימו השני דה מדיצ'י** (באיטלקית: **Cosimo II de' Medici**; 12 במאי 1590 - 28 בפברואר 1621) היה הדוכס הגדול של טוסקנה מה-17 בפברואר 1609 ועד מותו. קוזימו לא גילה רצון לעשייה שלטונית או דיפלומטית והדוכסות נשלטה בפועל על ידי שריו. זכור כיום במיוחד כפטרונו של גלילאו גליליי, שהיה מורו בילדותו, אותו הפך לאסטרונום ואסטרולוג החצר.

## תולדות חייו
קוזימו, יליד פירנצה, היה בנם הבכור של פרדיננדו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה ואשתו כריסטינה מלורן. אביו דאג לו לחינוך מן המעלה הראשונה ובין מוריו היה גלילאו גליליי. ב-1610 פרסם גליליי את ספרו "Sidereus Nuncius" ("שליח הכוכבים"), בו חשף את תגליותיו באמצעות הטלסקופ, והקדיש אותו לקוזימו השני. בספר זה תיאר גלילאו לראשונה את ארבעת ירחי צדק הראשונים שהתגלו (הנקראים כיום "הירחים הגליליאניים"). לאחר הגילוי קרא גלילאו לתגלית Cosmica Sidera ("כוכבי קוזימו") כאות כבוד לקוזימו השני, לאחר מכן שינה את השם ל-Medicea Sidera ("כוכבי מדיצ'י") מפני שבאותה תקופה חיו ארבעה אחים מבית מדיצ'י (קוזימו, פרנצ'סקו, קרלו ולורנצו).

כחלק מפעולותיו הדיפלומטיות של אביו, השיא אותו פרדיננדו בהיותו בן 18 למריה מדלנה, ארכידוכסית אוסטריה בתו של קרל השני, ארכידוכס אוסטריה מבית הבסבורג, לשניים נולדו שמונה ילדים.

## משפחתו
* **[[מריה כריסטינה דה מדיצ'י|מריה כריסטינה]]** (1609 – 1632), סבלה ככל הנראה מפגיעה מוחית מולדת, לא נישאה
* **[[פרדיננדו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה|פרדיננדו השני]]** (1610 – 1670), היורש
* **ג'אן קרלו** (1611 –1663), הועלה ב-1644 על ידי האפיפיור אינוקנטיוס העשירי לדרגת חשמן (קרדינל)
* **מטיאס** (1613 – 1667), מושל סיינה, מת רווק
* **פרנצ'סקו** (1614 – 1634), מת רווק
* **אנה** (1616 – 1676), רעייתו של פרדיננד קרל, ארכידוכס אוסטריה
* **לאופולדו** (1617 – 1675), מושל סיינה, הועלה ב-1667 על ידי האפיפיור קלמנס התשיעי לדרגת חשמן (קרדינל)

## קישורים חיצוניים

* ערך עליו באתר משפחת מדיצ'י
* 
* 

קוזימו 2
קוזימו 2
קטגוריה:גלילאו גליליי
קטגוריה:ילידי 1590
קטגוריה:נפטרים ב-1621
זרח קולבורן

**זרח קולבורן** (באנגלית: **Zerah Colburn**; 1 בספטמבר 1804 - 2 במרץ 1840) היה ילד פלא בן המאה ה-19, שהתפרסם כגאון חישוב.

## ביוגרפיה
קולבורן נולד בקאבוט, ורמונט בשנת 1804. עד לגיל שבע נחשד שהוא סובל מפיגור שכלי. אולם שישה שבועות בלבד לאחר שהחל את לימודיו בכיתה א' שמע אותו אביו מדקלם את לוח הכפל. אביו לא היה בטוח אם הוא למד את לוח הכפל מאחיו ומאחיותיו והחליט לבחון את יכולותיו המתמטיות, להפתעתו גילה שבבנו טמון פוטנציאל לאחר שכפל נכונה את המספרים 13 ו-97.

יכולותיו של קולבורן הלכו והתחזקו ובמהרה היה יכול לענות על שאלות קשות יותר, כגון מהו מספר השניות ב-2,000 שנים, מהי המכפלה של 12,225 ב-1,223, או השורש הריבועי של 1,449. כבר בגיל שבע הצליח לחשב למשל את מספר השעות ב-38 שנים, חודשיים ושבוע, תוך 6 שניות בלבד.

מסופר על זרח שיכול היה לפתור בעיות מסובכות למדי. למשל, מספר פרמה השישי 225+1 (או 232+1) נחשב בתחילה לפי פרמה למספר ראשוני. מספר זה, בהצגה עשרונית 4,294,967,297, אינו ראשוני וזרח חישב בראשו שהמחלק הנמוך ביותר שלו הוא 641. המחלק הנוסף הוא 6,700,417 וניתן למצאו באמצעות מחשבון בקלות.

אביו ניצל את גאונות החישוב שלו בכך שלקח אותו למסעות בדרכים ובהמשך גם מעבר לים, במסעות אלו זרח הופיע והמחיש לקהל את יכולת החישוב המהירה שלו. השניים עזבו את ורמונט בחורף שבין השנים 1811-1810. בעוברם ליד הנובר, ניו המפשייר, נשיא דארטמות' קולג', ג'ון וילוק, הציע לממן את לימודיו של זרח אך אביו דחה את ההצעה. בבוסטון זכה זרח לקהל רב ועורר עניין גדול בקרב התושבים. פרופסורים מהארווארד קולג' וכן מומחים מתחומים שונים ועיתונים דנו בכוח החישוב המופלא שלו.

אחרי שעזבו את בוסטון הוצג זרח בפני קהל בעבור תשלום, במדינות מרכז ומזרח ארצות הברית, ובינואר 1812 הפליגו לאנגליה. בספטמבר 1813 הופיע זרח בדבלין שבאירלנד. קולבורן ניצב ראש בראש מול ויליאם רואן המילטון (אז בן 8 בלבד) בתחרות חישוב וניצח. בעקבות הפסדו, המילטון החליט להקדיש יותר זמן לאימון במתמטיקה מאשר ללימוד שפות. לאחר שסיירו ברחבי אנגליה, סקוטלנד ואירלנד שהו זרח ואביו 18 חודשים בפריז. שם החל ללמוד במוסד יוקרתי, אך בשנת 1816 לימודיו נקטעו על ידי אביו שנפל מנכסיו, והם חזרו לאנגליה.

הרוזן מבריסטול (פרדריק הארווי) גילה עניין בזרח ושלחו ללמוד בבית הספר הפרטי וסטמינסטר, שם למד עד שנת 1819. אביו סירב להתניות שונות מצד הרוזן, קטע בשנית את לימודיו וייעץ לו ללמוד משחק. זרח פעל לפי עצת אביו והחל בלימודי משחק תחת הוראתו של צ'ארלס קמבל. הופעתו הראשונה הותירה טעם מר בפיו ובפי מורהו, הוא עזב את עולם המשחק, עבד תקופה כמורה מחליף ולאחר מכן פתח בית ספר משלו. במקביל, סייע בחישובים שונים בעבור תומאס יאנג שהיה מזכיר ועדת קו האורך.

בשנת 1824, עקב פטירת אביו, הוא הורשה לחזור לארצות הברית יחד עם מספר חברים על ידי הרוזן מבריסטול. על אף שלימודיו של זרח לא היו סדירים, הוא הפגין יכולת גבוהה גם בלמידת שפות. במרץ של אותה השנה לימד צרפתית בברלינגטון ובמקביל למד באוניברסיטת ורמונט. לקראת שנת 1825 חבר לתנועה המתודיסטית, לאחר תשע שנות חברות בתנועה השתקע בנוריץ' ובשנת 1835 קיבל מינוי פרופסור לשפות בדארטמות' קולג'.

ב-1833 פרסם ספר אוטוביוגרפי. כמו אביו, לזרח היו 12 אצבעות בידיים ו-12 אצבעות ברגליים. נפטר בגיל 34 מסיבוכי מחלת השחפת.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ורמונט
קטגוריה:ילדי פלא
קטגוריה:גאוני חישוב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ורמונט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1804
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1840
לאקאי 9352

**לאקאי 9352** (מצרפתית: **Lacaille 9352**, נקרא גם **גליזה 887**, **LHS 70** או **217987 HD**) הוא ננס אדום הנמצא במרחק של 10.7 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים דג דרומי. זהו אחד הכוכבים הקרובים ביותר לכדור הארץ והוא הננס האדום השני הכי בהיר בשמים (אחרי לאקאי 8760). כמו כל שאר הננסים האדומים, גם את לאקאי 9352 לא ניתן לראות ללא ציוד עזר, שכן בהירות נראיתו היא מדרגה 7.3, נמוכה בהרבה מסף הראייה האנושי.

## היסטוריה
הכוכב התגלה על ידי ניקולא לואי דה לאקאי בין השנים 1750 ו-1754 בזמן שמיפה את שמי הדרום מכף התקווה הטובה בדרום אפריקה. הכוכב הופיע בקטלוג כוכבים של שמי הדרום שפורסם בשנת 1763 כשנה לאחר מותו של דה לאקאי והכיל כ-10,000 כוכבים. בשנת 1881 גילה האסטרונום האמריקאי בנג'מין גולד שלכוכב תנועה עצמית מהירה ביחס לשאר הכוכבים, כמעט 7 שניות קשת בשנה. בשל תנועה מהירה זו הוא עתיד לעבור אל תחומי קבוצת פסל תוך פחות מ-1,000 שנים.

## מאפיינים
לאקאי 9352 הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M0.5 V. מסתו מוערכת בכחצי מסת שמש, רדיוסו מוערך במעט פחות מחצי רדיוס שמש ועוצמת הארתו היא כאחוז מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בגלל טמפרטורת פניו הנמוכה, כ-3,600 קלווין, רוב קרינתו היא בתחום התת-אדום. הכוכב נע על רקע שאר הכוכבים במהירות של כ-7 שניות קשת בשנה, ששקולה למהירות אמיתית של למעלה מ-100 קילומטר בשנייה, והוא הכוכב עם התנועה העצמית הרביעית בגודלה מבין הכוכבים המוכרים. עד היום לא התגלו עדויות לקיומם של כוכבי לכת המקיפים אותו.

## סביבה
הכוכב הקרוב ביותר ללאקאי 9352 הוא מערכת הכוכבים המשולשת EZ בדלי שמורכבת משלושה ננסים אדומים ונמצאת במרחק של כ-4.1 שנות אור ממנו, דומה למרחק שבין מערכת השמש ובין מערכת אלפא קנטאורי. מעט רחוק יותר, במרחק של כ-4.7 שנות אור נמצא הכוכב ε באינדיאני שממרחק זה יהיה עם בהירות נראית מדרגה 2.7, בהיר בהרבה מכפי שהוא נראה מכדור הארץ. הננס האדום לאקאי 8760 נמצא במרחק של 4.9 שנות אור ובהירותו הנראית ממרחק זה היא מדרגה 4.9, כלומר צופה אנושי יוכל לראותו משם ללא ציוד עזר. הכוכב τ בלווייתן נמצא במרחק של כמעט 8 שנות אור מלאקאי 9352 ויראה משם עם בהירות נראית מדרגה 2.6, דומה לבהירותה של השמש כפי שהיא נראית משם.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ננסים אדומים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים דג דרומי
קטגוריה:כוכבים קרובים
קטגוריה:קטלוג גליזה
קטגוריה:קטלוג לויטן
אורי אדלר

**אורי אדלר** (נולד ב-8 בספטמבר 1973, י"א באלול תשל"ג) הוא זמר-יוצר, בסוגת מוזיקה יהודית מקורית. סופר ועורך.

## ביוגרפיה
נולד בשכונת יד אליהו בתל אביב לברוך, עיתונאי, ורחל, מפקחת בחינוך הממלכתי-דתי במשרד החינוך. גדל בבית מגורי העיתונאים.
למד במוסדות בני עקיבא, והיה חניך ומדריך בתנועה. למד בישיבת ההסדר קריית שמונה, שירות בצה"ל כלוחם בחטיבת הצנחנים
למד ועסק שנים רבות בהדרכת טיולים ברחבי הארץ.
התוודע לרבי נחמן מברסלב. שהפך למורה הדרך שלו והדבר ניכר גם בתחומי יצירתו.

### מוזיקה
אדלר כותב ומלחין. בגיל 26 החל להוציא לאור אלבומי מוזיקה, בהפקה מוזיקלית של יהודה אשש.

יחד עם "חבורת נהורא" שהקים הקליט את האלבום הראשון הנקרא בעל השדה. האלבום כולל לחנים שלו למילים מהמקורות ומרבי נחמן מברסלב.

לאחר מכן יצא האלבום השני אור נעלם ובו כלולים לחנים שלו למילים מהמקורות ומספר שירים מקוריים שכתב.

באלבומו השלישי אל ומתוך האינסוף כתב את מילות ולחני רוב השירים. הקו המוזיקלי בכל אלבומיו הוא רוק גיטרות בשילוב כלים אתניים.

אלבומו הרביעי נקרא "נהרה". בו משתתף הזמר ירמיהו, חברו מהימים בהם למדו יחד בישיבה בקרית שמונה. באלבום, ניגונים חסידיים עתיקים המבוצעים בכלים אתניים על ידי שלום חסון, כמו גם ניגונים מקוריים של ירמיהו, שבוצעו באלבומיו הקודמים, וזכו לעיבוד אתני מחודש.
במלאת שנה לשמחת תורה תשפ״ד \ מלחמת חרבות ברזל. שחרר לרשת סינגל בשם "ברזל וחרבות".

### דיסקוגרפיה
# בעל השדה (תשס"א / 2002)
# אור נעלם (תשס"ה / 2006)
# אל ומתוך האינסוף (תשע"ב / 2013)
# נהרה (תשע"ו / 2016)
# מעשיות – אורי אדלר מספר מסיפורי רבי נחמן מברסלב (תשע"ח / 2018)
# כמה יפה העולם - אורי אדלר מספר מסיפורי רבי שלמה קרליבך (תשפ"ב / 2022)
# ברזל וחרבות - סינגל (תשפ"ה / 2024)

### כתיבה
# בספרו הראשון 'מעשיות' (תשע"ח / 2018) לקח אדלר ארבעה מסיפורי רבי נחמן מברסלב ועיבד אותם בשפה מותאמת לילדים. בנוסף הקליט אותם כ"מספר סיפורים" בשיתוף הנגנים בעז יורדן ויחזקאל סייג, ואף כתב מספר שירים המלווים את הסיפורים. את הספר אייר אביעד בן סימון.
# בספרו השני 'כמה יפה העולם' (תשפ"ב / 2022) לקח אדלר ארבעה מסיפורי רבי שלמה קרליבך ועיבד אותם בשפה מונגשת לילדים, ושוב הקליט אותם כ'מספר סיפורים' בליווי ניגונים. את הספר אייר אלחנן בן אורי.
# ספרו השלישי "השקט שלפני המבול' (תשפ"ד / 2024) נוצר בעבודה משותפת עם חברו צבי יחזקאלי והוא ספר קומיקס העוסק בהרפתקה מבוססת מציאות - אודות הימים שקדמו למלחמת חרבות ברזל. את הספר אייר אורי לרמן.
# במקביל לעבודתו על העלילון, אדלר ערך והפיק את רב-המכר "אמרתי לכם זה ג'יהאד" (תשפ"ד / 2024) המסכם 30 שנים של צבי יחזקאלי כלוחם ופרשן, מאוסלו ועד השבעה באוקטובר.
# בספרו הרביעי 'לכל נשמה יש סיפור' (תשפ"ה / 2025) לקח שוב אדלר ארבעה מסיפוריו של רבי שלמה קרליבך ועיבד אותם לילדים. את הספר אייר בסגנון הנוטה לסוריאליזם הצייר הלל בזק. הספר יצא בהוצאת ידיעות ספרים. 

## חיים אישיים
נשוי ולו חמישה ילדים, והם מתגוררים בבת עין.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* ראיון בן שעה עם אורי אדלר וירמיהו, בתוכנית שירה חדשה ברשת מורשת בהנחיית דבורה קיציס
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:בוגרי ישיבת ההסדר קריית שמונה
קטגוריה:דיירי בית מגורי העיתונאים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:זמרים-יוצרים בעברית
קטגוריה:זמרים-יוצרים ישראלים
קטגוריה:חסידי ברסלב
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:מלחיני מוזיקה חסידית
קטגוריה:בת עין: אישים
אורי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
ישועה שמעון חיים עובדיה

הרב **ישועה שמעון חיים עובדיה** (**מכונה ישמ"ח**; כ"ז באייר ה'תרל"ב, 4 ביוני 1872 - ו' באלול ה'תשי"ב, 27 באוגוסט 1952) היה רבה של העיר צפרו שבמרוקו ומחבר השו"ת **ישמח לבב** (הרומז לשמו) וספרים נוספים. בצעירותו היה פעיל ציוני.

## קורותיו
נולד בצפרו שבמרוקו בשם שמעון חיים עובדיה, לג'מול ולרב מסעוד עובדיה ששימש כשליח ציבור בבית הכנסת של הקהילה היהודית בעיר. למד תורה אצל אביו, ואצל הרבנים אבנר ויוסף אג'ייני. בצעירותו למד בחברותא עם הרב רפאל עמרם מאמאן שהיה מרבני מרוקו.

בשנת ה'תר"ן (1890) נשא את אסתר בתו של מיימון עזראן. לאחר נישואיו התגורר בצפרו והחל ללמוד בישיבת 'וזאת ליהודה' בעיר, שהוקמה ומומנה על ידי הרב משה מרציאנו.

בשנת ה'תרס"א (1901), לאחר פטירת אביו, נתמנה במקומו לשליח ציבור בבית הכנסת של קהילת צפרו. במסגרת תפקידו היה מעביר דרשות מידי שבת בבית הכנסת. בנוסף, הוא שימש גם כגבאי צדקה, ותפקידו היה לטפל בחלוקת כספי הצדקה של הקהילה היהודית. כמו כן היה בקשר מתמיד עם שד"רים שונים, כדוגמת רבי ישועה ואעיש.

בשנת ה'תרס"ח, התחיל להתארגן קבוצות יהודים בתוך ערי מרוקו לאגודה ציונית. הם ייסדו את חברת "חיבת ציון" שמטרתה הייתה להעלות צעירים לארץ ישראל בכדי שיעסקו בהפרחת השממה ושכלול היישוב היהודי בארץ ישראל. החברה הורכבה משתי כיתות, כיתה אחת מנתה את האנשים המבוגרים בראשות הרב ישמ"ח עובדיה, וכיתה שנייה בה היו הצעירים, בראשותו של ידידו רבי שלום אזולאי. חברי 'חיבת ציון' היו חברים בתנועת המזרחי, אך לאחר כשלוש שנים, בהשפעתה של ממשלת צרפת, התפרדה החבילה.

לאחר שחלה במחלה קשה הוסיפו לו את השם 'ישועה'.

בשנת ה'תרצ"ט (1939) החל לכהן ברבנות העיר צפרו. שימש בתפקידו ארבע שנים עד סמוך לפטירתו בשנת תשי"ב. בנו, הרב דוד עובדיה, מונה במקומו לרבה של צפרו.

הלך לעולמו בו' באלול ה'תשי"ב (1952) ונקבר בבית העלמין בצפרו.

חתנו, הרב יעקב בן נון (חותה), כיהן כרבה הראשי הראשון של העיר שדרות, עד לפטירתו.

נכדו (בן בתו) הוא הרב מאיר אלבאז, ראש ישיבת "שבות יהודה".

## חיבוריו
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים
* 
* עמוד הנצחה באתר קהילת צפרו
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:מחברי ספרי חידושים על התורה
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:משפחת בר חן
עובדיה
קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:ילידי 1872
קטגוריה:נפטרים ב-1952
הארמייה הראשונה (רומניה)

**הארמייה הראשונה** (ברומנית: **Armata a 1-a Română**) הייתה ארמייה רומנית, שלחמה במלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה, והמשיכה לפעול עד שנת 2000.

## היסטוריה
### מלחמת העולם הראשונה
עם הצטרפות רומניה לצד מדינות ההסכמה, נפרסה הארמייה הראשונה בגבול עם הונגריה, והשתתפה בקרב על טרנסילבניה. הארמייה חדרה לטרנסילבניה מצד מערב, ומפקדה יואן קולצ'ר עצר מתוך זהירות יתירה את הארמייה, שהתקדמה בשלושה צירים המופרדים על ידי רכסי הרים בלתי עבירים, לפני שהגיעה לאתרים שנקבעו כמטרה. הוא הציע לייצב את החזית על קו הנהר אולט ולהתכונן למגננה, כי חשב שהכוחות היריבים עדיפים. הצעתו נדחתה והפיקוד נלקח ממנו והועבר לגנרל יואן דרגלינה. יום לאחר מכן נפצע דרגלינה והפיקוד נמסר לניקולאי פאטאלה. בעקבות כישלון המתקפה, ומתקפת הנגד הנמרצת של מעצמות המרכז, נכבש מרבית שטחה של רומניה בידי הקיסרות הגרמנית ובכלל זה עיר הבירה בוקרשט. הארמייה הראשונה נסוגה אל מולדובה, האזור היחיד שלא נשלט כעת בעדי האויבים. הארמייה לקחה חלק במתקפה הרומנית של שנת 1917, ופורקה ב-1 ביוני 1918 עקב החתימה על הסכם בוקרשט.

### מלחמת העולם השנייה
הארמייה הוקמה מחדש בשנת 1941 עם כניסתה של רומניה למלחמת העולם השנייה לצד מדינות הציר. הארמייה כללה את הקורפוסים ה-1 ה-6 וה-7, והוצבה במרכז רומניה. בניגוד לארמיות השלישית והרביעית, היא שימשה כעתודה ולא השתתפה בקרבות. לאחר שבשנת 1944 החליפה רומניה צדדים ועברה לתמוך בברית המועצות, החלה הארמייה הראשונה להיכנס לקרבות כנגד גרמניה הנאצית. היא השתתפה בקרב דברצן, ולאחר מכן במצור על בודפשט כחלק מהחזית האוקראינית השלישית של הצבא האדום. לצד הארמייה הרביעית היא לחמה בקרב על פראג כחלק מהחזית האוקראינית השנייה.

### אחרי מלחמת העולם השנייה
הארמייה התקיימה במהלך המלחמה הקרה כחלק מברית ורשה, ופורקה רק בשנת 2000, כאשר על בסיסה הוקם הקורפוס הטריטוריאלי ה-1.
קטגוריה:יחידות צבא רומניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:רומניה במלחמת העולם הראשונה
1
1
הדיוויזיה ה-100 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-100** הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב סטלינגרד, והושמדה במהלך הקרב. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה מחדש, ולחמה בחזית המזרחית עד סוף המלחמה.

## היסטוריה
### הקמה ראשונה
הדיוויזיה הוקמה ב-10 באוקטובר 1940, והועמדה תחת פיקוד ורנר זאנה. הדיוויזיה לחמה במבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס ה-52 במסגרת הארמייה ה-17, והשתתפה בקרב אומן ובקרב חרקוב הראשון. ב-6 ביולי 1942 הפכה הדיוויזיה ל**דיוויזיית היגר ה-100**, ובמתקפת הקיץ הגרמנית לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השישית. ולאחר מכן לחמה עמה הדיוויזיה בקרב סטלינגרד כחלק מהקורפוס ה-51, וב-31 בינואר 1943 נכנעו שרידי הדיוויזיה ונלקחו לשבי.

### הקמה שנייה
ב-17 באפריל 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בקרואטיה, וביוני אותה שנה הועברה הדיוויזיה לאלבניה. באפריל 1944 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרבות בפולין כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה, והשתתפה במבצע לבוב-סנדומייז'. בפברואר 1945 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-17, ולחמה עמה בקרב על שלזיה עד סוף המלחמה.

## מפקדים

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה הקלה ה-100 באתר lexikon-der-wehrmacht
* דיוויזיית היגר ה-100 באתר lexikon-der-wehrmacht

100
קטגוריה:יחידות גרמניות בקרב סטלינגרד
פרדריק סורנסן

**פרדריק הילסבורג סורנסן** (בדנית: **Frederik Hillesborg Sørensen**, נולד ב-14 באפריל 1992 בקופנהגן שבדנמרק) הוא כדורגלן דני המשחק כבלם בטרנאנה מהסרייה ב' באיטליה.

## קריירת מועדונים
סורנסון נולד בקופנהגן. בשנת 2007 הצטרף לקבוצת הנוער של קבוצת לינגבי. באוגוסט 2010 חתם בקבוצת יובנטוס, כחלק מתוכנית פיתוח הנוער של הקבוצה. בעקבות פציעותיהם של לאונרדו רינאדו וזדנק גריגרה צורף לסגל הקבוצה הבוגרת. ב-23 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד בולוניה. בעקבות הצטיינותו זכה להיות חלק מהסגל הפותח הקבוע לאורך המחצית השנייה של העונה. משחקו הטוב ביותר היה הדרבי מול אינטר מילאנו בו הצליח לנטרל את סמואל אטו לאורך כל המשחק וגם בישל את שער הניצחון של קבוצתו.

במאי 2011 נרכש על ידי יובנטוס וחתם על חוזה לארבע עונות. בפתיחת עונת 2011/12 מיעט לקבל דקות משחק ובינואר 2012 הועבר לבולוניה. במהלך העונה שיחק רק בשלושה משחקי ליגה, אך הפך לשחקן משמעותי בעונה לאחר מכן, בה שותף ב-25 משחקים.

את עונת 2013/2014 סיימה בולוניה במקום ה-19 וסורנסון חזר ליובנטוס. באוגוסט 2014 החל להתאמן בקבוצת לידס יונייטד האנגלית, אליה היה אמור להיות מושאל. אי הסכמות בין סוכנו ובין בעלי הקבוצה הובילו לביטול ההשאלה. באוגוסט הושאל לעונה להלאס ורונה, במדיה שותף בעשרה משחקים.

ביולי 2015, לאחר סיום עונת ההשאלה נמכר סורנסון לפ.צ. קלן תמורת 2.5 מיליון אירו וחתם על חוזה ל-4 עונות.

בקיץ 2019 הושאל סורנסן מקלן ליאנג בויז ברן לעונה אחת. בסיום העונה חזק לקלן. הוא שותף בשלושה משחקים בלבד ובינואר 2021 שוחרר מהקבוצה. לאחר השחרור חתם בקבוצת פסקארה מהליגה השנייה באיטליה.

## נבחרת לאומית
סורנסון רשם 15 הופעות בנבחרת הצעירה (עד גיל 21) של דנמרק. הוא נכלל בסגל לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21, אך לא שיחק עקב פציעה. ביוני 2015 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת למשחק ידידות מול נבחרת מונטנגרו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים דנים
קטגוריה:מגני כדורגל דנים
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני בולוניה
קטגוריה:כדורגלני הלאס ורונה
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קלן
קטגוריה:כדורגלני יאנג בויז ברן
קטגוריה:כדורגלני פסקארה
קטגוריה:קופנהגן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת דנמרק
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1992
הארמייה השנייה (רומניה)

**הארמייה השנייה** (ברומנית: **Armata a 2-a Română**) הייתה ארמייה רומנית, שלחמה במלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
### מלחמת העולם הראשונה
עם הצטרפות רומניה לצד מדינות ההסכמה, נפרסה הארמייה השנייה בגבול עם הונגריה, והשתתפה בקרב על טרנסילבניה. בעקבות כישלון המתקפה, ומתקפת הנגד הנמרצת של מעצמות המרכז, נכבש מרבית שטחה של רומניה בידי הקיסרות הגרמנית ובכלל זה עיר הבירה בוקרשט. הארמייה השנייה נסוגה אל מולדובה, האזור היחיד שלא נשלט כעת בעדי האויבים. בחורף 1916–1917 עברה הארמייה תהליך של מודרניזציה שנועדה לשקם את הצבא הרומני המותש.

בקיץ 1917 הוכנה תוכנית לגירוש הגרמנים מרומניה, שכללה שיתוף פעולה מצד הארמייה השנייה והארמייה הראשונה. באוגוסט יצא המבצע לפועל, והארמייה השנייה תקפה את קווי הגרמנים במאראשטי. התוצאה הייתה קרב מאראשטי שהסתיים בניצחון רומני לאחר שלושה ימי לחימה, וכיבוש של בליטה בגודל של 30 ק"מ רוחב ו-20 ק"מ עומק במרכז קווי הגרמנים. ב-6 באוגוסט פתח אוגוסט פון מקנזן במתקפת נגד עזה שהתפתחה לקרב מאראששטי. הרומנים התגוננו באומץ תחת המוטו "Pe aicea nu se trece" ("הם לא יעברו"). ב-8 בספטמבר נאלצו שני הצדדים להפסיק את הקרב עקב מחסור הדדי ביחידות טריות. הרומנים איבדו מעל 27,000 חיילים, כולל 610 קצינים; הגרמנים איבדו 47,000 איש. הארמייה פורקה ב-1 ביוני 1918 עקב החתימה על הסכם בוקרשט.

### מלחמת העולם השנייה והפירוק
הארמייה הוקמה שוב עם כניסת רומניה למלחמת העולם השנייה לצד מדינות הציר. אם כי פעילותה במהלך מלחמה זו הייתה מעטה. לאחר המלחמה, ביוני 1947, פורקו כל הארמיות של צבא רומניה והומרו ל"אזורים צבאיים". הארמייה השנייה הפכה ל"האזור הצבאי ה-2" שבסיסו היה בעיר הבירה בוקרשט. בצבא רומניה המודרני היורשת של מורשת הארמייה השנייה היא הדיוויזיה ה-2.

## קישורים חיצוניים
*הארמייה השנייה בטרנסילבניה 

קטגוריה:יחידות צבא רומניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:רומניה במלחמת העולם הראשונה
2
2
פריצת-צמיחה

**פריצת-צמיחה** (באנגלית: **Growth Hacking**) הוא תהליך של ניסוי מואץ לאורך ערוצי השיווק ופיתוח מוצרים ומטרתו לזהות את הדרכים המשפיעות והיעילות ביותר לגרום לעסק לגדול. פורצי-צמיחה (באנגלית: Growth Hackers) הם משווקים, מהנדסים ומנהלי מוצרים שמתמקדים במיוחד בבניית בסיס המשתמשים של העסק. פורצי-צמיחה מתמקדים בדרך-כלל בחלופות בעלות נמוכה לשיטות שיווק מסורתיות. לדוגמה שימוש במדיה חברתית, שיווק ויראלי ופרסום מקוון במקום קניית פרסומות דרך פלטפורמות מדיה ותיקות כמו רדיו, עיתון וטלוויזיה.

פריצת-צמיחה נפוצה בעיקר בסטארט-אפים, בהם המטרה היא צמיחה מואצת בשלב הפצה מוקדם. פריצת-צמיחה יכולה להתמקד בהורדת עלויות פר לקוח, אבל המטרה העיקרית היא יציבות ארוכת טווח - כפי שהבלוגר, אליאב לנקרי מציין במאמר מאוקטובר 2016, ״האקר-צמיחה אינו משווק ואינו עדיף על משווק. מטרתו העיקרית היא להבטיח צמיחה לסטארטאפ״.

אלו שמתמחים בפריצת-צמיחה משתמשים בסוגים שונים של שיווק וגלגולי מוצר - בדיקה מהירה של טקסט משכנע, שיווק באימייל, קידום אורגני ואסטרטגיות וויראליות, בין היתר, במטרה להגדיל את אחוז ההמרה ולהשיג צמיחה מהירה של בסיס המשתמשים. זה יכול לערב ניהול קהילות ברשת ופנייה לרשתות חברתיות, או קריאה אישית במיוחד למקורות חדשות במטרה לשפר מדדי ביצועים כמו קצב גידול לקוחות ומכירת מוצרים. פריצת-צמיחה נחשבת לחלק טבעי ממערכת השיווק האינטרנטית, ברוב המקרים פורצי-צמיחה משתמשים בטכניקות כמו אופטימיזציה של מנועי חיפוש, ניתוח אתרים, שיווק תוכן ובדיקות A/B.

פיתוח המוצר מושפע מאוד מפילוסופיית פריצת-צמיחה. במקום בדיקות משתמשים אחרי כל גלגול פיתוח, פריצת תמיכה מתחילה את בדיקות המשתמשים עם מוצרי בסיס וסקיצות; בכך היא מאמתת את הרעיונות בכל שלב. פורץ-צמיחה יתחיל את בדיקת המוצר בשלבי הפיתוח ישר בידיים של המשתמשים בבית קפה במקום במעבדה תעשייתית.

כשהמונח זכה להכרה ראשונית רבים שיערו שפריצת-צמיחה תשנה את פני השיווק לעד, אחרים חושבים כמו לורן הוקנסון, שאמרה בפוסט ב-Mashable מ-2013, שפריצת-צמיחה זה פשוט מילת הבאזז החדשה בשיווק. נכון להיום המונח ״פריצת-צמיחה״ המשיך לצבור פופולריות.

## היסטוריה
שון אליס טבע את המונח ״פורץ צמיחה״ ב-2010. בפוסט בבלוג שלו הוא הגדיר פורץ צמיחה כאדם ש״מטרתו המתמדת היא צמיחה. כל מה שהם עושים נבחן לפרטי פרטים לפי פוטנציאל השפעה שלו לצמיחה בגודל ממשי.״ אנדריו צ'ן הציג את המונח לקהל גדול יותר בפוסט בבלוג שלו שנקרא ״פורץ צמיחה הוא סגן השיווק החדש.״ בפוסט הוא מגדיר את המונח ומשתמש בדרך בה פלטפורמת ההשכרות קצרות הטווח Airbnb שילבה את Craigslist כדוגמה. הוא כתב שפורצי צמיחה הם ״שילוב היברידי בין משווקים ואנשי קוד- האחד מסתכל על הסוגיה המסורתית של 'איך אני משיג לקוחות למוצר שלי?' והאחר עונה לו באמצעות בדיקות B/A, דפי נחיתה, גורמים וויראליים, שיווק באימייל ו-Open Graph.״ ב-2012 אארון ג'ין הגדיר פורץ תמיכה ב-TechCrunch כ-״מחשבת מידע, יצירתיות וסקרנות.״

ב-2013 שון אליס התחיל לצד אוורט טיילור והקבוצה את GrowthHackers - קהילת רשת ותוכנה כשירות (SaaS) שמאפשרת לצוותים לנהל תהליכי צמיחה ניסיוניים.

״ועידת פורצי הצמיחה״ השנתית השנייה נוסדה על ידי גאגאן ביאני והתקיימה בסן פרנסיסקו. היא הציגה פורציה צמיחה מ-LinkedIn, Twitter ו-Youtube בין היתר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שיווק
קטגוריה:שיווק באינטרנט
לאקאי 8760

**לאקאי 8760** (מצרפתית: **Lacaille 8760**, נקרא גם **גליזה 825**, **LHS 66** או **AX במיקרוסקופ**) הוא ננס אדום הנמצא במרחק של כ-12.9 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים מיקרוסקופ. זהו אחד הכוכבים הקרובים ביותר למערכת השמש והוא הננס האדום הכי בהיר בשמים, אך למרות זה, כמו כל שאר הננסים האדומים, גם את לאקאי 8760 לא ניתן לראות ללא ציוד עזר, שכן בהירות נראיתו היא מדרגה 6.67, נמוכה מעט מסף הראייה האנושי. ניתן לצפות בו באמצעות משקפת כשתי מעלות מצפון-צפון-מערב לכוכב θ1 (תטא 1) במיקרוסקופ וכ-2.8 מעלות ממזרח לכוכב ζ (זטא) במיקרוסקופ.

## היסטוריה
הכוכב התגלה על ידי ניקולא לואי דה לאקאי בין השנים 1750 ו-1754 בזמן שמיפה את שמי הדרום מכף התקווה הטובה בדרום אפריקה. הכוכב הופיע בקטלוג כוכבים של שמי הדרום שפורסם בשנת 1763 כשנה לאחר מותו של דה לאקאי והכיל כ-10,000 כוכבים. בשנת 1875 גילה האסטרונום הגרמני קרלוס מסטה שלכוכב תנועה עצמית גדולה יחסית של כ-3.5 שניות קשת בשנה. בשנת 1979 נצפתה להבת שמש יוצאת מפני הכוכב ובהירותו עלתה במספר עשיריות של דרגת בהירות. כתוצאה מכך סווג לאקאי 8760 ככוכב הבזק וקיבל גם ציון של כוכב משתנה - AX במיקרוסקופ.

## מאפיינים
לאקאי 8760 הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M0 V, על הגבול של כוכב הסדרה הראשית כתום. מסתו מוערכת בכ-0.6 מסת שמש, רדיוסו מוערך בכחצי רדיוס שמש ועוצמת הארתו היא קרוב ל-3 אחוזים מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בגלל טמפרטורת פניו הנמוכה, כ-3,340 קלווין, רוב קרינתו היא בתחום התת-אדום. הכוכב נע על רקע שאר הכוכבים במהירות של כ-3.5 שניות קשת בשנה ומסלולו נטוי ביחס לדיסקת שביל החלב ומביא אותו למרחק של כ-1,500 שנות אור ממישור הגלקסיה. כמו כן מסלולו מאוד אליפטי ומרחקו ממרכז הגלקסיה משתנה בין 21,000 שנות אור ל-34,000 שנות אור. גילו של הכוכב מוערך בלמעלה מ-5.6 מיליארד שנים ומהירות הסיבוב של הכוכב על צירו היא איטית יחסית והוא משלים סיבוב אחד בכ-40 ימים. לכוכבים בעלי סיבוב איטי יש בדרך כלל פעילות מגנטית חלשה ומעט כתמי שמש. מסיבה זו היותו של לאקאי 8760 כוכב הבזק היא מפתיעה, אם כי תדירות ההתפרצויות ועוצמתן הן נמוכות ביחס לכוכבי הבזק אחרים. כמו כן שלא כמו כוכבי הבזק רבים, לאקאי 8760 אינו מסווג כמשתנה BY בדרקון שכן כתמי השמש שעל פניו מעטים וקטנים מכדי ליצור שינויים בבהירותו. עד היום לא התגלו עדויות לקיומם של כוכבי לכת המקיפים אותו, אך אם ישנם כאלה הם צריכים להיות במרחק של בין רבע לחצי יחידה אסטרונומית על מנת שהטמפרטורה שעל פניהם תאפשר קיום חיים.

## סביבה
הכוכב הקרוב ביותר ללאקאי 8760 הוא ε באינדיאני שנמצא במרחק של כ-4.1 שנות אור ממנו, דומה למרחק שבין מערכת השמש למערכת אלפא קנטאורי. ממרחק זה יראה ε באינדיאני ככוכב עם בהירות מדרגה 2.4 כלומר בהיר בהרבה מכפי שהוא נראה מכדור הארץ. במרחק של כ-4.2 שנות אור מלאקאי 8760 בכיוון ההפוך מהכיוון של השמש, נמצא הננס האדום גליזה 832 שבהירותו המוחלטת היא רק כרבע מזו של לאקאי 8760 ובמרחק של כ-4.9 שנות אור ממנו נמצא הננס האדום לאקאי 9352. שכנים נוספים פחות קרובים הם המערכת המשולשת EZ בדלי שמורכבת משלושה ננסים אדומים ונמצאת במרחק של כ-6.4 שנות אור ממנו והננס האדום רוס 154 שנמצא במרחק של כ-7.4 שנות אור ממנו. כל הננסים האדומים לא ניתנים לצפייה ללא ציוד עזר על ידי צופה אנושי שיהיה בקרבת לאקאי 8760. השמש תראה משם ככוכב לא בולט עם בהירות מדרגה 2.8.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ננסים אדומים
קטגוריה:כוכבי הבזק
קטגוריה:כוכבים קרובים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים מיקרוסקופ
קטגוריה:קטלוג גליזה
קטגוריה:קטלוג לויטן
כיכר תחריר (בגדאד)

**כיכר תחריר** (בערבית: **ساحة التحرير**; תעתיק מדויק: סאחת א־תחריר - "כיכר השחרור") היא כיכר מרכזית בבירת עיראק, בגדאד. הכיכר, המנציחה את הקמת הרפובליקה העיראקית ב-1958, היא המרכזית והגדולה ביותר בכיכרות העיר, ומהווה סמל משמעותי בתרבות הערבית והעיראקית. הכיכר נמצאת ברובע רצאפה על הגדה המזרחית של נהר החידקל.

בכיכר אנדרטת בטון שנבנתה על-ידי הפסל העיראקי המפורסם ג'וואד סלים . האנדרטה הופיעה גם על שטר כסף של 250 דינר עיראקי.

ב-1969 בכיכר זו התרחש הפוגרום הפומבי "התליות בבגדאד" – שבה הוצאו להורג בתלייה 14 איש, כשרוב של 9 מתוכם – היו מהקהילה היהודית בעיראק, שהואשמו בריגול לטובת מדינת ישראל. 

קטגוריה:בגדאד: מבנים
תחריר (בגדאד)
בניין מגדל השעון (ירושלים)

שמאל|250px|ממוזער|תחילת העבודות להסרת בניין מגדל השעון, 1934
**בניין מגדל השעון** בירושלים היה בניין שעמד בכיכר אלנבי בעיר בשנים 1925-1934. הבניין הוקם על ידי האגודה למען ירושלים כמתנה לעיריית ירושלים במקום מגדל השעון על שער יפו שנהרס בהוראת המושל רונלד סטורס.

## מגדל השעון על שער יפו
שמאל|250px|מגדל השעון מעל שער יפו|ממוזער
ב-1907 בנו תושבי ירושלים מגדל שעון על גג שער יפו לכבוד 30 שנה לשלטונו של הסולטן עבדול חמיד השני. כמאה מגדלי שעון נבנו ברחבי האימפריה העות'מאנית כמחווה לסולטן במלאת 25 שנה לשלטונו, בהם שישה מגדלים בארץ ישראל: בצפת, בעכו, בחיפה, בנצרת, בשכם וביפו. נטען שהמגדל בירושלים הוקם באיחור של חמש שנים, בשל הקושי לגייס מתושבי העיר העניים את הסכום הנדרש לבנייה. 

אבן הפינה למגדל הונח באפריל 1907, הבנייה הושלמה באוגוסט 1907, והמגדל נחנך בתחילת ספטמבר 1907 לכבוד חגיגות יום עליית הסולטן על כסאו. 

הקמת המגדל עלתה לתושבי העיר כעשרים אלף פרנק. העובדה כי שער יפו נבחר מכל שערי ירושלים כבסיס למגדל השעון, מעידה על חשיבותו הרבה באותה עת, שגברה אף על שער שכם. מגדל השעון נבנה מאבן גיר שנחצבה במערת צדקיהו הסמוכה. הוא התנשא לגובה 13 מטרים, ובראשו נקבעו ארבעה שעונים, שפנו לארבע רוחות השמים. השעון המערבי והמזרחי הציגו את השעה הרגילה ("שעה אירופית"), בעוד ששני השעונים האחרים הציגו את השעה הערבית ("שעות ארץ ישראל" שמתחילות בשקיעה). מעל השעונים, בחלק המקושט והמעוטר ביותר, הוצב פעמון ולידו סמל השלטון העות'מאני, שכלל סהר וכוכב.

לאור תלונות על כך שהשעון מכער את העיר העתיקה, למשל מפיו של בוריס שץ, הוחלט בתחילת ינואר 1922 לפרק את השעון ולמכור את אבניו. אולם בעקבות תלונות מצד המוסלמים בעיר הוחלט לשמר את השעון אך להעבירו למקום אחר. ביולי 1922 נשקלה האפשרות להעביר את השעון לתחנת הרכבת ההיסטורית של ירושלים, אם הנהלת הרכבת תשתתף בהוצאות ההעברה. מגדל השעון העות'מאני פורק ב-1922 בהוראת מושל ירושלים הבריטי רונלד סטורס שטען שהוא מכער את העיר.

על החלטתו כתב בפרסומי "האגודה למען ירושלים" באותה שנה:

## בניין מגדל השעון
העיתונים בערבית מחו כנגד הריסת השעון. בנובמבר 1923 הוחלט להקים את מגדל השעון בכיכר אלנבי. לצורך כך רכשה עיריית ירושלים את המגרש בכ-6,000 לירות והוצאות הבנייה כוסו בידי האגודה למען ירושלים שהעניקה את הבניין כשי לעיריית ירושלים. בנוסף לשעון עצמו, כלל הבניין מספר חנויות, בהם לשכת מידע לתיירים. בניין המגדל נבנה בסגנון מודרני במבנה שכלל מרכז מסחרי קטן במפלס הרחוב, בתכנונו של האדריכל הבריטי קליפורד הולידיי. 

לאחר הקמת בניין עיריית ירושלים ההיסטורי, גברה התנועה באזור והוחלט להרוס את בניין מגדל השעון, כדי להקל על עומס התחבורה באזור. לטענת י. שוכמן ב"דבר" ההריסה נתבקשה בלחץ ראשי בנק ברקליס שטענו שבניין השעון מסתיר את הבנק בבניין עיריית ירושלים. 

שוכרי החנויות פונו מהבניין, אך ההריסה נתעכבה והחנויות שבו ונפתחו בתחילת 1933.

בספטמבר 1934 הוחל בהריסת הבניין. במקום תשלום, הקבלן קיבל את אבני הבניין. תחילה נהרסו החנויות וכשנה לאחר מכן נהרס גם המגדל עצמו.

קובץ:Taking down clock tower, Jerusalem. matpc.16813.jpg|פירוק מגדל השעון, 1935
קובץ:Newer Jerusalem and suburbs. Zionist Information Bureau. matpc.15167.III.jpg|"לשכת המודיעין הציונית לתירים", נוסדה בשנת 1925


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ירושלים
קטגוריה:כיכר צה"ל
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן קליפורד הולידיי
אבינו מלכנו (משה גרשוני)

"**אבינו מלכנו**" (1984) היא סדרה בת ארבעה הדפסים מאת האמן הישראלי משה גרשוני.

## תיאור
סדרת ההדפסים "אבינו מלכנו" מכילה ארבעה הדפסים (DR.379-DR.382) שנוצרו בסדנת ההדפס ירושלים בשנת 1984. הם נוצרו בטכניקה של הדפס רשת על ידי המדפיס גילי מייזלר. ארבעת ההדפסים מכילים דימוי משותף המופיע בגרסאות שונות או על גבי נייר שונה. אחד ההדפסים (DR.381), שהודפס במהדורה של 18 עותקים, מתאר שתי רקפות, המציירות באקספרסיביות ובשטיחות בצבע שחור על רקע של נייר בצבע קרם. ולצידן צייר האמן מגן דוד צהוב ומעליו מעין סמל מכונף, המזכיר סמלים צבאיים כגון נס הלגיונות הרומיים (Signum manipuli). אריק קילמניק טען כי גרשוני אמר לו שסמל זה מסמל "תחת". שני סמלים אלו מוקפים בצבע אדום, המאזכר גם דימוי של להבה. בין הרקפות כתב האמן את הביטוי "אבינו מלכנו", ביטוי הפותח את "תפילת אבינו מלכנו".

ברוב ציורי ורישומי הרקפות של גרשוני מאותה עת הרקפות משרטטות בקו מגומגם או חלש. כאן, לעומתן, הן מתוארות כצללית מלאה וברורה. איתמר לוי במאמרו (1986) אודות עבודות יצירות גרשוני, תיאר את סגנון הציור של הרקפות בהדפס זה כסמלי וכמאזכר יצירות אומנות ואמנות עממיות כגון רישומי דיו ישראליים ומגזרות נייר.

ההדפס נוסף (DR.382), שהודפס במהדורה של 11 עותקים, מכיל את אותו דימוי, המודפס כאן כולו בשחור על רקע לבן. הדפס זה מדגיש יותר את מוטיב המוות, האופייני ליצירתו של גרשוני באותן שנים. בתוך הסמל המכונף מופיעה הכתובת - "ילד טוב ירושלים", שנמחקה בסדרות האחרות. סביב הדימוי הוסיף האמן מסגרת אדומה עבה ובה דימויים צמחיים בצבע שחור, כמעין זר (גרלנדה) של אבלות. בנוסף, על ההדפס מופיע טקסט באותיות אדומות, הלקוח משירו של חיים גורי "באב אל וואד", הקושר בין פרח הרקפת לבין מות חיילי צה"ל. שני ההדפסים הנוספים בסדרה הודפסו בצבע שחור. הראשון מביניהם (DR.379), הודפס במהדורה של 12 עותקים על נייר עיתון מקומט ואילו השני (DR.380) במהדורה של 8 עותקים על נייר עיתון רגיל.

העבודות הוצגו לראשונה בתערוכה "גרשוני בסדנת ההדפס ירושלים" (1984) שהתקיימה בסדנה.
ההדפס הראשון (DR.381) נמצא באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות ואילו ההדפס השני (DR.382) נמצא באוספים שונים כגון אוסף מוזיאון תל אביב, מוזיאון ישראל ומוזיאון חיפה לאמנות.

## גלריה

קובץ:גרשוני-0379.jpeg|אבינו מלכנו1984הדפס רשתגובה 100 ס"מ, רוחב 70 ס"מDR.379 (מספר סדנה)
קובץ:אבינו מלכנו 2.jpeg|אבינו מלכנו1984הדפס רשתגובה 80 ס"מ, רוחב 60 ס"מDR.381 (מספר סדנה)


## הערות שוליים

קטגוריה:משה גרשוני: הדפסים
קטגוריה:הדפסי רשת
קטגוריה:הדפס ישראלי
קטגוריה:מוזיאון ישראל: הדפסים
קטגוריה:יצירות משנת 1984
קטגוריה:מוזיאון תל אביב לאמנות: יצירות אמנות
קטגוריה:מוזיאון תל אביב לאמנות: הדפסים
קטגוריה:סדנת ההדפס ירושלים
קטגוריה:מוזיאון חיפה לאמנות: יצירות אמנות
פאול פון האזה

גנרל **פאול פון האזה** (; 24 ביולי 1885 – 8 באוגוסט 1944) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, ומתנגד לנאציזם שלקח חלק בקשר העשרים ביולי.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
פון האזה נולד ב-24 ביולי 1885 בהנובר, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1905 התגייס פון האזה לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-1 (אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה), ובשנת 1913 הועבר לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-5. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם פון האזה עם יחידתו, וב-18 באוגוסט 1915 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל פון האזה את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון האזה לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1933 הועלה פון האזה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בפברואר 1934 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-5. ב-1 בפברואר 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-15 באוקטובר אותה שנה מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-50. ב-1 באפריל 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-24 בנובמבר אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-46.

### מלחמת העולם השנייה
בפרוץ המלחמה היה פון האזה מפקד הדיוויזיה ה-46, ולחם עמה במהלך המערכה בפולין כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה העשירית. במהלך המערכה על צרפת לחם פון האזה עם הדיוויזיה שבפיקודו בשלב השני כחלק מהקורפוס ה-38 במסגרת הארמייה הרביעית. ב-24 ביולי 1940 מונה פון האזה למפקד הדיוויזיה ה-56, וב-25 בנובמבר אותה שנה מונה למפקד ברלין.

### [[קשר ה-20 ביולי]] ואחריתו
פון האזה שיתף פעולה עם תנועת ההתנגדות להיטלר, ואף נטל חלק בתכנון ההתנקשות בהיטלר. לאחר הניסיון שנעשה לרצוח את היטלר, הורה פון האזה לאוטו רמר לעצור את שר התעמולה יוזף גבלס. רמר הגיע למשרדו של גבלס עם אקדח במטרה לעוצרו, אך גבלס שכנע את רמר לא לעשות זאת, והתעקש כי היטלר עדיין בחיים. כאשר רמר ביקש הוכחה לכך, ביקש גבלס שיקשרו אותו להיטלר. תוך פחות מדקה היטלר ענה לטלפון, וגבלס העביר את השפופרת לרמר. בטלפון הורה היטלר לרמר לעצור את הבוגדים בו. לאחריה הורה רמר לחייליו לעצור מידית את הקושרים. פון האזה נעצר ונשפט בבית הדין העממי, וב-8 באוגוסט 1944 הוצא להורג בתלייה בכלא פלצנזה.

## קישורים חיצוניים

* פאול פון האזה באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בכסף
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מתנגדים לנאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:קושרי קשר ה-20 ביולי
קטגוריה:גרמנים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1885
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
מעבדה לכוחות על: יחידת עילית

**מעבדה לכוחות על: יחידה עילית** (באנגלית: **Lab Rats: Elite Force**) היא סדרת בת של הסדרות "מעבדה לכוחות על" ו"מייטי מד", המשודרות בדיסני XD. בסדרה מככבים מ"מעבדה לכוחות על" בילי אנגר וקלי ברגלנד ומ"מייטי מד", בארדלי סטיבן פרי, ג'ייק שורט ופריס ברלס. הסדרה משודרת בארצות הברית החל מה-2 במרץ 2016 ובערוץ דיסני ישראל ב-19 בנובמבר 2016 החלה את שידוריה. הסדרה ממשיכה את עלילות הסדרות הקודמות לה, באיחוד של הדמויות.

הסדרה עלתה בדיסני+ לכבוד השקתה בישראל ב-16 ביוני 2022.

## דמויות
***צ'ייס** (בילי אנגר) - צ'ייס הוא ביוני ובין כוחותיו של צ'ייס כלולים טלקינזיס, חוכמת על, חושים מוגברים, "מוט" אנרגיה וכו'. צ'ייס מתואר כשחצן "הורס שמחות" ואוהב להגדיר את עצמו כ"איש הכי חכם בעולם".
***ברי** (קלי ברגנלד) - היא ביונית וכוחותיה הם מהירות על, בלתי נראות ויכולת לחקות כל צליל שהיא שומעת.
***קאז** (בארדלי סטיבן פרי) - חבר של אוליבר וסקיילר. די שחצן ומוזר אבל בכל זאת אדם טוב, קיבל כוחות על בסוף מייטי מד ולומד להשתמש בהם במהלך הסדרה.
***אוליבר** (ג'ייק שורט) - חבר של קאז וסקיילר. בגללו נחשף הארקטוריון. אדם טוב ונחמד, קיבל כוחות על בסוף מייטי מד ולומד להשתמש בהם במהלך הסדרה.
***סקיילר** (פריס ברלס) - גיבורת על דמוית אדם מכוכב אחר, יש לה 24 כוחות על.

## שידור

## פרקים
### עונה 1

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערוץ דיסני
קטגוריה:סרטי 2016
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2016
קרל גרגר

[שמאל|ממוזער|250px|[לוח זיכרון לקרל גרגר באמסטרדם]]
**קרל גרגר** (בגרמנית: **Karl Gröger**; 7 בפברואר 1918, וינה – 1 ביולי 1943) היה חבר במחתרת ההולנדית וחסיד אומות העולם. הוא נדון למוות על ידי בית דין של האס אס והמשטרה הגרמנית בהאג והוצא להורג.

## ביוגרפיה
גרגר היה פעיל באגודת תלמידי התיכון הסוציאל-דמוקרטים. לאחר מכן למד רפואה באוניברסיטת וינה.

במרץ 1938 סיים את לימודיו וברח לאמסטרדם, שם המשיך בלימודי הרפואה. במאי 1940, הוורמאכט כבש את הולנד וגרגר הוכרח להצטרף לצבא הגרמני. אחרי כמה חודשים הצבא סילק אותו משורותיו מכיוון שהוכרז כיהודי באופן חלקי. למעשה, אמו פרידה הייתה יהודייה (אם כי התנצרה בשנת 1911) ואביו (שגם שמו היה קרל) היה יהודי למחצה. קרל עצמו הוטבל לאמונה הקתולית בלידתו.

גרגר הצטרף לשורות תנועת ההתנגדות של חריט ואן דר פיין, פסל ולימים חסיד אומות העולם על פועלו בתקופת השואה. קרל עבד גם עבור עיתון המחתרת "Rattenkruit" (רעל עכברים), והשתתף בתקיפה על משרד רישום האוכלוסין באמסטרדם ב-28 במרץ. בתקיפה זו לא נהרג איש אך ככל הנראה ניצלו חייהם של אלפי יהודים הולנדים ואזרחים אחרים.

חברי קבוצת המחתרת של גרגר פרצו לבניין בתלבושת של שוטרים. הם נטרלו את השומרים ופוצצו את הבניין. בתקיפה זו הושמדו כרטיסיות בהן נרשמו פרטיהם של אלפי הולנדים שנועדו להישלח לעבודת כפייה ולמחנות ריכוז.

לאחר מכן נאלץ גרגר לברוח שוב. הוא הסתתר בחווה אבל התגלה על ידי האס אס כששלח הודעה לחברתו.

גרגר נעצר על ידי הגסטפו והובא לכלא משטרת אמסטרדם. הוא נידון למוות על ידי האס אס והמשטרה במשפט שהתקיים בהאג ב-1943. עתירה לחון אותו נדחתה על ידי מפקד האס אס היינריך הימלר. גרגר נורה על ידי המשטרה בדיונות ליד אוברווין  בצפון הולנד. גרגר אמר לעורך הדין שלו כי הוא מקווה שמעשיו ישרתו את יצירתם של יחסים טובים יותר בין הולנד לבין גרמניה.

לפני הוצאתו להורג כתב גרגר מכתב פרידה להוריו: *"אמא נפלאה, מקסימה אבא. אני אמות מחר. באמת הייתי צריך לפעול כך. לא הייתה לי ברירה אחרת. אלוהים נתן לי את הכוח להשלים עם המצב. הכנתי את עצמי למוות. מעל הכל סירבתי להרגיש שנאה או נקמה. אהיה קשוח, בעזרת אלוהים, ואמות כמו גבר, ברצון האל"*. במכתבו האחרון לפני הוצאתו להורג כתב: "אני מאמין כי בפעולה אחת זו הבאתי יותר ברכה לאנושות מאשר הייתי עושה בחיים שלמים כרופא."

## ראו גם
* חסידי אומות העולם

## קישורים חיצוניים

* קרל גרגר– פעילותו להצלת חיי יהודים בשואה, באתר יד ושם
* http://www.gedenkdienst.org/deutsch/gerechte/inhalt.php (גרמנית)

קטגוריה:אוסטרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:חברי המחתרת ההולנדית
קטגוריה:גרמנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מורשעים בדין בגרמניה הנאצית
קטגוריה:חסידי אומות העולם שנרצחו
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1918
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1943
שושנה לוי-הוכמן

**שושנה לוי-הוכמן** (אוגוסט 1913 – אוגוסט 2003) הייתה רופאה ישראלית, מחלוצות הרופאות בארץ ישראל, הרופאה הכירורגית השנייה בארץ. חברת סגל בית החולים הדסה, בירושלים.

## קורות חיים
לוי-הוכמן נולדה בירושלים, בת הזקונים של צפורה לבית ארקין ויצחק בעל חנות בגדים בירושלים. אחיה: אפרים ויהודה ואחותה חיה עזרו בסיוע הפרנסה ועבדו בחנות המשפחתית. סבה מצד אמה, ישראל ארקין, היה ממשפחות הכורמים הוותיקות, במזכרת בתיה.

לוי-הוכמן סיימה את הגימנסיה העברית בירושלים, התקבלה ללמודי רפואה בפריז וסיימה את לימודיה ברומא.

כשחזרה לארץ ישראל בתום לימודיה, נאלצה לעבוד ללא שכר במעבדה להורמונים בהנהלתו של פרופ' הרמן צונדק בבית החולים ביקור חולים. בשנת 1939 עם פרוץ מלחמת העולם השנייה כשהחלו להתפנות משרות של רופאים התקבלה להתמחות בכירורגיה אצל פרופ' אדוארד גורדון יוסף (ג'וזף), בבית החולים הדסה בירושלים.

הכירורגית הראשונה בארץ ישראל הייתה ד"ר שושנה שקופ-פרנקל שהתקבלה להתמחות בשנת 1937 בבית החולים הדסה (תל אביב) במחלקתו של פרופ' מכס מרכוס, ולוי-הוכמן הייתה כנראה הכירורגית השנייה שהתמחתה בארץ ישראל.

ב-1942 נישאה לד"ר אברהם הוכמן, אותו הכירה מתקופת הלימודים בגימנסיה. הוכמן מחלוצי האונקולוגיה בארץ, ומאוחר יותר פרופסור לאונקולוגיה ומשנת 1949 ניהל את המכון האונקולוגי בבית החולים הדסה.

ב- 1947 נסעו בני הזוג להשתלם בארצות הברית.

במלחמת העצמאות השתתפה בניתוחים רבים של אזרחים וחיילים פצועים שנותחו במחלקתו של פרופ' ג'וזף.

בשנת 1979 התאלמנה.

בהמשך השנים עברה לעבוד ככירורגית בקופת חולים עד לפרישתה ב-1974.

בשנת 2003 נפטרה בשיבה טובה בגיל 90. השאירה בת (רופאת עור), ובן.

## ראו גם
* נשים חלוצות במקצועות כירורגיים ביישוב ובמדינת ישראל

## לקריאה נוספת
* נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ ישראל 1848-1799", איתי בחור – הוצאה לאור, מהדורה שנייה, מרץ 2012, ערך: לוי הוכמן, שושנה עמודים 258–259.

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאות ביישוב
קטגוריה:כירורגים ביישוב
קטגוריה:בוגרות גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:כירורגיות ישראליות
קטגוריה:כירורגים ישראלים
קטגוריה:סגל מרכז רפואי הדסה
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:רפואה בישראל: נשים חלוצות
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2003
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
אליצור גבעת שמואל

**אליצור עירוני גבעת שמואל** או בקיצור **אליצור גבעת שמואל** (בעבר: **מכבי גבעת שמואל**, **מועדון כדורסל [[בקעת אונו|הבקעה]]**) היא קבוצת כדורסל ישראלית מגבעת שמואל, שהשתתפה בעבר בליגת העל וכיום משתתפת בליגה ארצית צפון.

הקבוצה בעבר היוותה איחוד של מכבי גבעת שמואל, אליצור קריית אונו ומכבי גני תקווה.

## מהקמת הקבוצה עד האיחוד הראשון
**מכבי גבעת שמואל** הוקמה בתחילת שנות ה-90 ובעונת 1995/96 עלתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגת העל. לאחר 3 עונות ירדה לליגה השנייה, אך לאחר עונה אחת עלתה בחזרה לליגת העל.

בעונת 2002/2003 העפילה הקבוצה לגמר גביע המדינה אך הפסידה למכבי תל אביב 96-83. באותה עונה אף הגיעה לחצי גמר הפלייאוף.

## האיחוד הראשון
בעונת 2003–2004 התאחדה הקבוצה עם קבוצת מכבי פתח תקווה, לאחר שפ"ת ויתרה על העלייה לליגת העל. בתמורה לאיחוד עברה הקבוצה לשחק בפתח תקווה וקיבלה אליה את שני שחקניה הצעירים של פ"ת - אילון זגורי ומיכה ברגיג. בסיום העונה פורק האיחוד בגלל מספר סיבות - הראשונה שבהן הייתה עלייתה של פ"ת לליגת העל, והשנייה הייתה ההבנה בשתי הקבוצות שהאיחוד לא שינה את חוזקן בליגה או את מספר האוהדים.

## הירידה ללאומית והחזרה לליגת העל
הקבוצה עברה לשחק ב"היכל הספורט" בעיר אור יהודה. בשנת 2007 ירדה לליגה הלאומית לאחר 9 שנים בליגת העל. בעונת 2008/2009 שבה הקבוצה לליגת העל ושיחקה בה למשך עונה אחת בלבד, שבסיומה ירדה הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית.

## האיחוד השני
לאחר מספר שנים של תנודות בין הליגות, החליטה הנהלת הקבוצה לאחד את מכבי גבעת שמואל, מכבי גני תקווה ועירוני קריית אונו לקבוצה אחת שתשחק החל מעונת 2009–2010 תחת השם **מועדון כדורסל הבקעה**.

בעונה זו העפילה הקבוצה לליגת העל לאחר 1:3 בסדרת חצי הגמר מול מכבי אשדוד, ואף זכתה באליפות הליגה הלאומית לאחר ניצחון בגמר נגד הפועל יקנעם/מגידו. בעקבות קשיי תקציב החליטה הקבוצה לא לממש את העלייה ונשארה לעוד עונה בליגה הלאומית.

בסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה לליגת העל לאחר שגברה 0:3 בסדרת הגמר על קבוצת הפועל תל אביב.

לאחר שהשתתפה במשך עונת 2011/12 בליגת העל, פורק האיחוד בחודש יולי 2012 בגלל בעיות כלכליות עם מעבר הבעלים דורון הרציקוביץ' לקבוצת הפועל אילת. הקבוצה עברה לשחק תחת השם **אליצור גבעת שמואל** ונרשמה בליגה ב', ליגת הכדורסל החמישית והנמוכה ביותר בליגות הכדורסל בישראל.

הקבוצה הצליחה לעלות עד לליגה הארצית, עד שבתום עונת 2015/2016 ירדה לליגה א'.

בסיום עונת 2016/2017 העפילה הקבוצה לליגה הארצית.

## שחקני עבר בולטים

## הקלעים הבולטים במדי המועדון
קלעי הקבוצה הבולטים בכל הזמנים:

## מאמני עבר בולטים
*  אפי בירנבוים
*  צבי צוקה ירדן
*  אריאל בית הלחמי
*  אלי קנטי
*  מוטי ארואסטי
*  גדי קידר
*  רוני בוסאני
*  אילן קובלסקי
*  עדני דגן
*  זיו ארז
*  רן אשר
*  עופר ברקוביץ'

גבעת שמואל
גבעת שמואל
סל
קטגוריה:קבוצות כדורסל ישראליות שהתפרקו
המוזיאון הנשיאותי על שם ג'רלד פורד

[ממוזער|244x244 פיקסלים|המוזיאון בשנת [2009]]
[ממוזער|256x256 פיקסלים|אלפים מחכים בתור לחלוק כבוד אחרון לנשיא פורד לאחר מותו, ב-[27 בדצמבר 2006]]
**המוזיאון הנשיאותי על שם ג'רלד פורד** (באנגלית: **Gerald R. Ford Presidential Museum**) הוא המוזיאון הנשיאותי המנציח את שמו ואת פעילותו של נשיא ארצות הברית ה-38, ג'רלד פורד. המוזיאון הנשיאותי נמצא בקמפוס ע"ש רוברט ק. פיו של אוניברסיטת מישיגן שבגרנד ראפידס, מישיגן. המוזיאון הנשיאותי אינו מחובר לספרייה הנשיאותית וזאת לאחר בקשתו של פורד. הספרייה הנשיאותית נמצאת בעיר אן ארבור שבמישיגן.

המוזיאון הוא מקום קבורתו של פורד ושל רעייתו, בטי. 

## היסטוריה
[ממוזער|249x249 פיקסלים|הנשיא לשעבר [ג'רלד פורד (בימין) עם הקומיקאי צ'בי צ'ייס בהופעה שנערכה במוזיאון הנשיאותי על שמו]]
המוזיאון הנשיאותי הוא מקום מנוחתם של ג'רלד פורד ובטי פורד. המוזיאון ממוקם בעיר גרנד ראפידס שבמישיגן. הכספים לבניית המוזיאון נאספו על הוועדה להנצחת ג'רלד פורד. שטח המוזיאון הוא בערך 44 אלף קילומטר רבוע, עלות המוזיאון נאמדת ב-11 מיליון דולר. 

המקום נחנך ב-18 בספטמבר 1981 (אך נפתח לציבור הרחב ב-6 בספטמבר 1982) עם טקס חגיגי בהשתתפותו של ג'רלד פורד ורעייתו, נשיא ארצות הברית רונלד רייגן ואשתו ננסי רייגן, נשיא מקסיקו חוסה לופס פורטייו, ראש ממשלת קנדה פייר אליוט טרודו, נשיא צרפת לשעבר ואלרי ז'יסקר ד'אסטן ומזכיר המדינה של ארצות הברית לשעבר הנרי קיסינג'ר. בוב הופ שימש כמנהל הטקס וחלק מחגיגות החנוכה שודרו בטלוויזיה.

### מבנה המוזיאון
במוזיאון ניתן לראות תמונות פספוסים של הנשיא פורד בבית הלבן עם בני משפחתו, עם עמיתיו ועם סגן הנשיא נלסון רוקפלר, מה שמאפשר למבקר לראות הצצה אישית על חייו של הנשיא. באותה קומה ניתן לראות העתק מדויק של החדר הסגלגל בכהונתו של פורד. חלק מהמוזיאון כולל הצגת תפקידיה המיוחדים של מי שהייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית בכהונתו, בטי פורד. 

במקום אפשר למצוא תצוגה של חדר הקבינט בכהונתו, מה שמאפשר למבקרים לקחת חלק בקבלת החלטות הנשיאותיות. מבקרים יכולים לראות מתנות שהציגו ראשי מדינות ונכבדים זרים אחרים לפורד, כמו גם מתנות אישיות מהעם האמריקאי.

### לאחר מותם של הזוג פורד
כאשר ג'רלד פורד הלך לעולמו ב -26 בדצמבר 2006, אלפי אנשים שילמו כניסה למוזיאון על מנת לחלוק לנשיא לשעבר כבוד אחרון. מבקרים יצרו זיכרון ספונטני עם נרות, דגלים, פרחים, הערות בכתב יד בכניסת הרחוב שבו שוכן המוזיאון. במהלך הלילה של 2 בינואר 2007, ועד הבוקר של 3 בינואר, כ-60,000 אנשים צפו בארון הקבורה של פורד שהוצב בלובי המוזיאון. ב-3 בינואר 2007, נערך טקס הלוויה רשמי. בטקס נכחו הנשיא דאז ג'ורג' ווקר בוש, הנשיא לשעבר ג'ימי קרטר, מזכיר ההגנה של ארצות הברית לשעבר דונלד רמספלד, ועוד מספר אישים בכירים. הנשיא פורד נטמן בחצר המוזיאון.

לאחר מותה של בטי פורד ב-8 ביולי 2011, המוזיאון נסגר למחרת היום כדי להתכונן להלווייתה. בזמן שהמוזיאון נסגר, הלובי הראשי נשאר פתוח לאורחים כדי שיוכלו לחתום על ספר תנחומים. מאוחר יותר באותו יום, הודיעה משפחת פורד כי ארון קבורתה יוחזר לגרנד ראפידס והוא יוצב במוזיאון בתאריכים 13-14 ביולי לרווחת הציבור עד לתפילה שנערכה בכנסיית גרייס האפיסקופלית השוכנת בצ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית. לאחר התפילה הוחזר הארון למוזיאון והיא נקברה לצד בעלה.

## ראו גם
* הספריות הנשיאותיות בארצות הברית

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

2016 11
קטגוריה:ג'רלד פורד
קטגוריה:מישיגן: חינוך
קטגוריה:מישיגן: מבנים
קטגוריה:הספריות הנשיאותיות בארצות הברית
הרמן מץ

גנרל **הרמן מץ** (; 9 ביוני 1878 – 25 במאי 1959) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
מץ נולד ב-9 ביוני 1878 בקאסל, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. בשנת 1897 התגייס מץ לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-8 (ברנדנבורג ה-1 - פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה). בשנת 1898 הועבר לרגימנט הרגלים ה-164 (הנובר ה-4), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, וב-22 במרץ 1918 הועלה לדרגת מיור. על פעולותיו בקרבות קיבל מץ את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף מץ לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1923 הועלה מץ לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 במאי 1927 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 בפברואר 1928 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-7 (הפרוסי), וב-1 בפברואר 1931 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 באפריל 1931 פרש מץ לביתו, ובשנת 1935 מונה למורה להיסטוריה צבאית באקדמיה הצבאית בברלין.

### מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה מונה מץ למפקד פיקוד משמר הגבול בקיסטרין, שהפך תחת פיקודו בסוף אוקטובר 1939 לקורפוס ה-34. ב-1 במרץ 1940 הועלה מץ לדרגת גנרל לויטננט, וב-1 בדצמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. במהלך מבצע ברברוסה לחם מץ עם הקורפוס שבפיקודו בגזרה הדרומית, כחלק מהארמייה השישית, והשתתף בקרב קייב ובקרב אומן, וב-23 בדצמבר 1941 פרש מץ מתפקידו. ב-11 בינואר 1942 קיבל מץ על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-31 בינואר 1943 פרש מץ מהצבא.

### לאחר המלחמה
לאחר שחרורו התגורר מץ בברלין, עד למותו ב-25 במאי 1959.

## קישורים חיצוניים
* הרמן מץ באתר lexikon-der-wehrmacht 

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים ברייכסווהר
קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1878
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1959