open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אכילאה אלף העלה

**אכילאה אלף העלה** (שם מדעי: *Achillea millefolium*) הוא צמח השייך למשפחת המורכבים. הצמח כולל כ-200 זני משנה אשר בתוכם פרחי בר ופרחי נוי גינתיים. חלק מהזנים הם בעלי שיח וחלקם רב שנתיים. תקופת פריחת האכילאה מתחילה מיוני ונמשכת עד אוקטובר.מוצא הצמח באירופה ואסיה מבריטניה ועד הרפובליקה העממית של סין.

## תיאור
בפריחת הצמח נראים פרחיו ככיפה קמורה. בהיקף הכיפה קיים מעגל פרחים בעלי מבנה שטוח, ובתוכם קיימים פרחים שעליהם מאונכים ויוצרים מבנה צינורי. בתחילת תקופת רדת הגשמים מתפתחת בצמח שושנת עלים שכל אחד מהם באורך של כ-2 סנטימטרים. בתחילת האביב מאריכים גבעוליהם של האכילאות. עלי הצמח הם בצבע ירוק כהה. בישראל גדלים בר חמישה מינים של האכילאה, ועוד חמישה יובאו כפרחי נוי.

את פרחי האכילאה הקיפחת נהוג לייבש ולשומרם לנוי. שימוש נוסף הוא הפצת ריח טוב באמצעות הפרחים, בישראל מתבצע שימוש זה בעיקר באכילאה קטנת הפרחים – זן הגדל בצפון ישראל, מהרי יהודה ועד לגולן.

## שימושים על פי מקורות קדומים
האכילאה היה ידוע בתרבויות שונות כבעל סגולות ריפוי בעיקר של פציעות. הצמח הוזכר על ידי פדניוס דיוסקורידס – רופא, פרמקולוג ובוטניקאי יווני מהמאה הראשונה לספירת הנוצרים, כצמח מרפא ששימש לטיפול בלב ובכיבים מודלקים. בימי הביניים שימש שורש הצמח בעיקר לטיפול בהכשות נחשים ובעקיצות של בעלי חיים ארסיים. השימוש בצמח לריפוי פצעי מלחמה ולעצירת דימומים היה נפוץ בקרב חיילים ולוחמים בתקופות שונות בעולם הקדום, בימי הביניים ואף בקרב שבטי האינדיאנים בצפון אמריקה ובקרב הלוחמים במלחמת האזרחים. כיום משמש שורש הצמח ברפואה העממית להקלה על כאבי רגליים, ואילו הזרעים משמשים לחליטת תה רפואי. האכילאה הריחנית משמשת בנגב את הבדואים לחיטוי פצעים וריפוי בעיות עיניים.

## ראו גם
*אכילאה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:מורכבים
קטגוריה:ארץ ישראל: מורכבים
יעקב ראובן

**יעקב (יקי) ראובן**, הוא נגן מנדולינה ישראלי. בעל קריירה בין לאומית, שמתמחה בעיבוד חדש ליצירות שנכתבו במקור לכינור בביצועי בכורה על מנדולינה, לצד ההיבט הכנרי, ראובן מקדיש זמנו להזמנה ביצוע והקלטה של מוזיקה ישראלית מקורית לכלי, ביצועים חדשניים אלו עשירים הודות לאופק נגינתו המוזיקלי המגוון הכולל מוזיקה קלאסית, מוזיקת בארוק, מוזיקת עולם ומוזיקה למחול ותיאטרון.

## ביוגרפיה
ראובן נולד בזיכרון יעקב וגדל בבאר שבע, החל את לימודי המנדולינה כשהיה בן 8, בהדרכת דורה ברטיק ופרופ' שמחה נתנזון בקונסרבטוריון העירוני באר שבע, ולאחר מכן בהדרכתו של לב חיימוביץ'. בהמשך עבר לאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים שם למד תחת הדרכתו של פרופ' מוטי שמיט.

במהלך לימודיו באקדמיה ראובן זכה פעמיים בתחרות "קונצ'רטו" היוקרתית של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, וב-2004 זכה ראובן במקום הראשון בתחרות "פלקטרו ריוחה" היוקרתית בלה ריוחה, ספרד.

לאחר סיום לימודיו בישראל, ראובן היה הראשון לנגן עם תזמורת ישראלית רפרטואר הנכתב במקור לכינור במקום הרפרטואר הקלאסי למנדולינה. ביצועיו לרפרטואר זה הקנו לו שם עולמי כנגן מנדולינה.

ראובן היה חבר ומייסד רביעיית קרמן שהוקמה בשנת 2000 על פי המלצתו של המנצח מסטיסלב רוסטרופוביץ'. בשנת 2012 הוא הקים מחדש את רביעיית קרמן בהרכב בינלאומי.

ראובן שיתף פעולה עם הרכבים שונים כגון הרביעייה הירושלמית, רביעיית קרמן, תזמורת הבארוק ירושלים. וכן הוא חבר בהרכב הבארוקדה, הקולקטיב הישראלי למוזיקת בארוק, עמם הוא מופיע לעיתים תכופות כסולן .

ראובן מופיע כסולן וכנגן אורח עם מיטב התזמורות בארץ, כולל התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הקאמרית הישראלית ואנסמבל המאה ה-21. הוא ניגן תחת שרביטם של גדולי המנצחים כגון זובין מהטה, מסטיסלב רוסטרופוביץ', אנטוניו פאפאנו, מנדי רודן.

בזירה הבן לאומית, ראובן ניגן כסולן עם תזמורות מהשורה הראשונה, ביניהן, תזמורת רשות השידור הבריטית, תזמורת הגוונדהאוס והתזמורת הסימפונית של רדיו שוודיה.

לראובן חוזי הקלטה עם החברות הבין לאומיות, נקסוס (חברת תקליטים), Hyperion Records.

## קישורים חיצוניים
*

* אורחי התזמורת, יעקב ראובן, נגן מנדולינה באתר התזמורת הפילהרמונית הישראלית
* 

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:נגני מנדולינה
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף א' (באר שבע)
קטגוריה:באר שבע: מוזיקאים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון העירוני באר שבע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
Gameloft

**Gameloft SA** היא חברה צרפתית, המפיצה ומפתחת משחקי וידאו. היא נוסדה בשנת 1999 בידי מישל גיימו, שהיה מייסד שותף של חברת יוביסופט. החברה מפקחת על כ-18 אולפנים לפיתוח משחקים ומוציאה לאור משחקים שמיועדים בעיקר לשוק משחקי המובייל.

במקור, החברה הייתה חברה ציבורית שנסחרה בבורסת פריז, אך מאז נקנתה בידי חברת Vivendi בשנת 2016.

## היסטוריה
את החברה ייסדו האחים איב ומישל גיימו, מייסדי ובעלי חברת המשחקים Ubisoft, שמייצרת בעיקר משחקים עבור טלפונים סלולריים. המכשירים מצוידים במערכות Java, BREW וסימביאן, כמו גם מערכת N-Gage. בנוסף, Gameloft מפתחת משחקים לקונסולות, כמו פלייסטיישן 3, נינטנדו 3DS, PSP, נינטנדו DS, Wii, Xbox 360, Zeebo, ופלטפורמות אחרות הכוללות את iOS, webOS, אנדרואיד, Windows Phone, Bada, BlackBerry OS, Mac OS X, Windows.

Gameloft פיתחה משחקים רבים שזמינים עבור טלפונים וקונסולות. ביניהם: אספלט 8, אספלט 9, Brothers in Arms: Art of War, Assassin's Creed: Altaïr's Chronicles, Paris Nights, New York Nights 2: Friends For Life, Disney Dreamlight Valley, Gangstar, Six Guns וכן כמה ממשחקי Modern Combat.

בנוסף, החברה פיתחה גרסאות מובייל למשחקים הנסיך הפרסי (2008), הנסיך הפרסי: חולות הזמן, הנסיך הפרסי: שני כיסאות המלכות, הנסיך הפרסי: הלוחם שבפנים, Driver, Assassin's Creed, Assassin's Creed II, Assassin's Creed: Brotherhood, Assassin's Creed: Revelations ו-Assassin's Creed III, כמו גם כמה ממשחקי ריימן, Splinter Cell, Tom Clancy's Rainbow Six ו-
Tom Clancy's Ghost Recon.

## סניפים
חברת Gameloft מפעילה ומפקחת על כ-18 אולפנים ברחבי העולם:

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:חברות משחקי וידאו
מיכאל פוסטן

סר **מיכאל מואיזי פוסטן** (1898–1981) היה היסטוריון כלכלי יהודי-בריטי, ממייסדי תחום ההיסטוריה הכלכלית.

## קורות חיים
פוסטן נולד בטיגינה בבסרביה, שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית, לאב יהודי ליטאי ואם המושרשת בתרבות הרוסית מבריטניה. החל ללמוד באוניברסיטת סנקט פטרבורג אבל בגלל מלחמת העולם הראשונה הוא נאלץ לעזוב ועבר ללמוד באוניברסיטה באודסה כלכלה ומשפטים. באודסה. היה ממייסדי תנועת צעירי ציון הלא סוציאליסטים ופעיל בהחבר. בשנת 1917 גויס לצבא ועם פרישת רוסיה מהמלחמה הוא עבר ללמוד באוניברסיטת קייב. בראשית 1920 הוא שב לבסרביה והיה לפעיל ציוני ותוך חודשים מעטים היה לאישיות מרכזית בתנועה הציונית בבסרביה. 
נשלח לקישינב לייסד בה את העיתון הציוני **דער איד**. והזמין את מיכאל לנדאו לבוא איתו וביחד הם יסדו את העיתון. 

בסתיו 1920 הוא נשלח ללונדון להשתתף ב"ועידה השנתית" של ההסתדרות הציונית העולמית. לאחר הוועידה הוא החליט להישאר ללמוד בבית הספר לכלכלה של לונדון, בה החל בלימודי תואר ראשון בשנת 1921. כדי להתפרנס בתקופת הלימודים הוא עבד בלילות בבית דפוס. בנוסף, הוא שיתף פעולה עם העיתון אונזער טריבונע של מאיר גרוסמן וזאב ז'בוטינסקי, דבר שהביא לריחוק בינו ובין חבריו מהעבר שהיו ממתנגדי ז'בוטינסקי.

לאחר קבלת תואר הראשון, המשיך לתואר שני בהנחיית איילין פאואר, ולאחר מכן היה לעוזר מחקר שלה והם נישאו. בעקבות פאואר הוא התמקד בהיסטוריה הכלכלית של ימי הביניים. בשנים 1927 הוא היה מרצה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ואז עבר להרצות בבית הספר לכלכלה. 

בשנת 1934 החל לערוך את כתב העת Economic History Review תפקיד בו החזיק עד 1960. ב-1935 הוא עבר לקיימברידג', ובשנת 1938 הוא קיבל את הקתדרה להיסטוריה כלכלית בקיימברידג'. 

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא מונה לראש המחלקה הרוסית במשרד הלוחמה הכלכלית, והוא נשלח לשגרירות בריטניה במוסקבה. אולם בהגיעו ליוון בדרכו למוסקבה נודע לו שברית המועצות סירבה לתת לו ויזה, ככל הנראה בגלל איבתו הגלויה לקומוניזם. בשובו ללונדון הוא הוזמן על ידי ויליאם קיית' הנקוק לכתוב את ההיסטוריה של הייצור המלחמתי, עבור סדרה של היסטוריה כלכלית שהכין. 

עם השנים, פוסטן התרחק מכל פעילות ציונית, אך היה תורם לקרן היסוד. הוא נשא דוכסית אנגליה לא יהודיה אחרי מותה של פאואר וממנה נולדו לו שני בנים.

טענה מרכזית במחקריו ההיסטוריים של פוסטן, הייתה שלפני תקופת המוות השחור, גידול האוכלוסייה בבריטניה מהער ואמצעי המחייה לא הספיקו לספק מקורות מחייה לאוכלוסייה. לטענתו, בהתאם למשנתו של תומאס מלתוס, המוות השחור אפשר לאוכלוסייה שהצטמצמה תנאי מחיה מספקים.

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילים ציונים ברוסיה
קטגוריה:עיתונאי יידיש בריטים
קטגוריה:סגל אונזער טריבונע
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים בריטים
קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:היסטוריונים יהודים בריטים
קטגוריה:היסטוריונים כלכליים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:פליטים יהודים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1899
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1981
יבשה

[ממוזער|300px|יבשה ב[פורטוגל.]]
המונח **יבשה** באופן כללי, מתייחס לקרקע היְבֵשָׁה על פני כדור הארץ, וכן על פני כל פלנטה אחרת, כלומר, קרקע שאינה מכוסה מים. אולם, ההגדרה המדויקת של יבשה תלויה בהקשר.

בהתייחס לכדור הארץ, הרי שמבחינה גאולגית מוגדר כיבשה חלקו של קרום כדור הארץ שאינו מצוי מתחת לאוקיינוס. לפי הגדרה זו, יבשה היא חלקו הגלוי של לוח טקטוני, שיש לו חלקים אחרים המצויים מתחת לאוקיינוס, למשל מדף יבשתי. מבחינה זו ההגדרה כוללת איים וקרום יבשתי עליו מצויים אגמים, נהרות ונחלים.

לעומת זאת, מבחינה גאוגרפית, ובמידה מסוימת גם מבחינה לשונית, המונח יבשה כולל כל מקום בכדור הארץ, שאינו מכוסה מים באופן רציף וטבעי (דוגמת נהר, נחל, ים ואוקיינוס). לפי הגדרה זו, תחתיתם של נהרות, אגמים ונחלים, אינה נחשבת ליבשה. עם זאת, יש המגדירים אגם כ"מקוה מים הנמצא ביבשה".

המונח "יבשה", והגדרתו כְּמה שאינו מתחת למים, מופיע כבר בספר בראשית: .

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גאומורפולוגיה
טלוויזיה אינטראקטיבית

**טלוויזיה אינטראקטיבית** היא הפיכת הטלוויזיה למכשיר דו כיווני, כאשר המידע איננו זורם רק מן הטלוויזיה אל הצופה אלא הצופה הופך להיות פעיל בתהליך העברת המידע - כלומר הצופה הופך ל"משתמש".
## הגדרה
הטלוויזיה עובדת על טכנולוגיה של שידור - ישנו גוף שמשדר תכנים אל מקלטי טלוויזיה. הרעיון של טלוויזיה אינטראקטיבית הוא שהמשתמש יוכל לשלוט בתכנים המשודרים ובשלב מתקדם גם להשפיע עליהם. בימינו השליטה נעשית יותר ויותר גדולה. אם בעבר השליטה של המשתמש הוגבלה רק לכיבוי/הפעלה של המכשיר, קביעת הווליום ובחירת ערוץ, כיום בעקבות כניסת טכנולוגיות כגון VOD ו-"TiVo" המשתמש יכול לצפות באיזה תוכן הוא מעוניין לצפות באיזו שעה שהוא חפץ, להריץ קדימה ואחורה ולעצור. בנוסף על כך המשתמש יכול אף להשפיע על תכנים מסוימים כגון משחקים, תפריטים ואף לבצע הזמנות תכנים דרך הטלוויזיה.
בימינו, מעורבותו של המשתמש גדלה ככל שעובר הזמן וגם בעתיד צפויים להיות שינויים רבים בעקבות הרעיון של מיזוג הטלוויזיה והאינטרנט.

## היסטוריה
מאז כניסתה הראשונה של הטלוויזיה לבתים פרטים בשנות ה-40 ניסו אנשי מדע להפוך את הטלוויזיה לכמה שיותר תחת שליטתו של המשתמש על אף סלידתם של אנשי רשתות הטלוויזיה שהיו מרוצים מכך שהם קובעים את לוח השידורים. 
ניסיונות ראשונים לטלוויזיה אינטראקטיבית שונה (לא רק כבלים) היו בשנות ה-90 כאשר הסדרה "החלטה רצחנית" הגרמנית ניסה לבצע מהלך מהפכני בטלוויזיה - הצופה היה יכול לבחור באיזה נרטיב לצפות: הסדרה שודרה בשני ערוצים במקביל והצופה היה יכול ל"זפזפ" באופן עצמאי בין הערוצים כאשר בכל ערוץ מגולם הנרטיב מנקודת מבטה של דמות אחרת.

היו גם ניסיונות פחות אוונגרדיים לטלוויזיה אינטראקטיבית: בערוץ הילדים בשנת 94 שודרה התוכנית "הוגו" כאשר הצופה משתמש בטלפון על מנת לשלוט בדמות שפועלת בטלוויזיה עצמה.

כניסת הרשת האלחוטית Wi - Fi ותשתית טלוויזיה דיגיטלית אפשרו גישה קלה ונוחה יותר לשירותים שונים שהטלוויזיה האינטראקטיבית מציעה כמו: TIVO, VOD, תפריטים אינטראקטיביים ועוד.
לאט לאט האינטרנט משתלב עם הטלוויזיה האינטראקטיבית ותוך מספר שנים ניתן יהיה לצפות בטלוויזיה שונה לחלוטין ממה שהכרנו בשנות ה-90.

## לקריאה נוספת

* Albert Abramson, The History of Television, 1942 to 2000, Jefferson, NC, and London, McFarland, 2003, 
* Arthur Lugmayr,Samuli Niiranen,Seppo Kalli Digital Interactive TV and Metadata: Future Broadcast Multimedia (Signals and Communication Technology), Springer-Verlag, 2004


## קישורים חיצוניים
* http://digicult.net/cinematv/inttv.htm
* 
* הוגו: http://www.youtube.com/watch?v=tdF-tsZHBO8

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טלוויזיה: טכנולוגיה
חסידות סטרוז'ניץ

**חסידות סטרוז'ניץ** היא חסידות רומנית מגזע נדבורנה, אשר נוסדה בשנות ה-20 של המאה ה-20. האדמו"ר הראשון היה רבי ישכר בער רוזנבוים, בנו השני של רבי איתמר רוזנבוים מנדבורנה.

## תולדות החסידות
### הדור הראשון
רבי ישכר בער רוזנבוים נולד בכ"ב באלול תרס"ד (1904) בצ'רנוביץ לרבי איתמר רוזנבוים האדמו"ר מנדבורנה. היה חתנו של דודו זקנו רבי ישכר בער מסאטמר (בנו של רבי מרדכי לייפר מנדבורנה). בשנת תרפ"ה עבר לסטרוז'ניץ שבבוקובינה (אז ברומניה, כיום באוקראינה) והחל לכהן באדמו"רות. אחרי מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית שם התפרסם כאדמו"ר מסטרוז'ניץ. נפטר בכ"ח בטבת תשמ"א.
### הדור השני
בניו של רבי ישכר בער כיהנו כאדמו"רים בחייו.
*בנו רבי אשר מרדכי מקליבלנד-סטרוז'ניץ נישא לבתו היחידה של דודו רבי מאיר לייפר מקליבלנד (בנו של רבי ישכר בער מסאטמר). ירש את חמיו שנפטר בשנת תש"א ונקרא אדמו"ר מקליבלנד. כיהן כאדמו"ר בוויליאמסבורג. נפטר בח' בתשרי ה'תשנ"א.
*בנו רבי חיים מאיר ממושולו  שברובע הברונקס (ניו יורק) ובהמשך בבורו פארק. חתן רבי נפתלי טייטלבוים מעטשד. נפטר בכ"ח באדר תש"ס.
*בנו רבי יצחק אייזיק מקליבלנד שכיהן כאדמו"ר מקליבלנד, בעיר זו ולאחר מכן ברעננה. נפטר בל' בשבט תש"פ.
*בנו רבי יוסף מקאליש. חתן רבי שלום מיכלוביץ' מבראד-ראדוויל. נפטר בכ"ג באב ה'תשע"ט.
### הדור השלישי
#### בני רבי אשר מרדכי
*רבי מאיר יוסף מסטרוז'ניץ ויליאמסבורג. חתן רבי שלום קרויז מאודווארי.
*רבי יהושע העשיל מקליבלנד ויליאמסבורג. חתן רבי יואל בעער מראצפערט.
*רבי אלטר זאב מנדבורנא ויליאמסבורג. חתן רבי משה חיים רובין מדינוב.
*רבי יצחק אייזיק מסטרוז'ניץ לונדון.
#### בני רבי חיים מאיר
*רבי אשר מרדכי ממושולו בבורו פארק, חתן רבי משה טויב מקאלוב.
*רבי דוד, רב קהילת "אור ישע" בוויליאמסבורג.
#### בן רבי יצחק אייזיק
* רבי אורי לייב הכהן רוזנבוים מקליבלנד.
#### בני רבי יוסף
*בנו רבי משה יהושע, רב בית המדרש תפארת ישכר בוויליאמסבורג. חתן רבי יהושע לרנר מוואלאץ.
*חתנו רבי מנשה לייפר מנדבורנא ויליאמסבורג.
*בנו רבי יחיאל מיכל.

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידויות בית נדבורנה
קטגוריה:חצרות חסידיות
קטגוריה:חסידות בארצות הברית
ישראל דב בער מווילעדניק

שמאל|ממוזער|250px|האהל בבית העלמין בווילעדניק (2010) 
הרב **ישראל דב בער מווילעדניק** (תקמ"ט, 1789 - כ"א בטבת תר"י, 1850) היה רב חסידי במחצית הראשונה של המאה ה-19. מכונה "הצדיק מווילעדניק".

## ביוגרפיה
נולד בעיר קוטלנה שבאוקראינה ליוסף, שהיה מלמד תינוקות בעיירה. כשהיה בן ארבע התייתם מאביו, ולאחר כחמש שנים התייתם גם מאמו. בבגרותו ביקר אצל רבי לוי יצחק מברדיטשוב, והכיר גם את רבי אהרן מזיטומיר ורבי מרדכי יפה מלעכוויטש אך רבו המובהק היה רבי מרדכי טברסקי מצ'רנוביל.

בנישואיו הראשונים היה נשוי לבתו של ר' משה מגיד או, לפי מקור אחר, לבתו של הגביר ר' משה חפץ. בזיווג שני נשא את אסתר ציפע (- תרל"ב) בת ר' חיים. 

החל משנת תקפ"ט (1829) התפרסם כ"צדיק מווילעדניק". נודע כבעל מופת ורבים שיחרו לפיתחו. לאחר פטירתו של רבי אהרן מסטרשלה ופטירת בנו, הסתפחו אליו חלק מחסידי סטרשלה.

כאשר נפטר נטמן בבית הקברות בווילעדניק. קברו ידוע כמקום תפילה לישועות. ואף בתקופת השלטון הסובייטי ברוסיה רבים היו נוסעים במאמץ רב לפקוד את ציונו לברכה וישועה.

## ספריו
ספרו "שארית ישראל", ובו שלושה שערים: על התקשרות לצדיקים, דברי תורה על מועדי ישראל וענייני תשובה שנאמרו בתקופת ה"שובבי"ם", נדפס לראשונה בלבוב בשנת תרכ"ד על ידי מיכאל לוי רודקינסון (פרומקין), ולאחר מכן נדפס שוב בתרל"ז בקניגסברג. מהדורה מתוקנת ומוערת בעריכת הרב גדליה אוברלנדר ראתה אור בהוצאת מכון אור ישראל, מונסי תשס"ה (מהדורה שלישית), ובה גם תולדותיו (בעריכת הרב יהושע מונדשיין), עיונים במשנתו, ומפתחות (בעריכת הרב אליהו מטוסוב).

בשנת תרס"ב יצא לאור על ידי רבי ברוך ראטענר הספר "סיפורי נפלאות", בו מסופר על מופתיו. הספר יצא במהדורה חדשה בשנת 1996 על ידי מכון "אור ישראל". 

מכון אור ישראל הוציא לאור גם את הספר "ליקוט שארית ישראל" על פרשיות התורה, עניינים וערכים בעבודת ה', מלוקט מספרו שארית ישראל, מונסי תשס"ח.

## קישורים חיצוניים
* ישראל דב בער מווילעדניק באתר "קברי צדיקים"
* 
* הרב נחום גרינולד, אותיות קדושות: עבודת הקודש בבית מדרשו של הרה"ק מווילעדניק בקובץ אור ישראל, גיליון יח טבת תש"ס
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:צדיקי החסידות
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:ילידי 1789
קטגוריה:נפטרים ב-1850
אנדריי ז'דאנוב

**אנדריי אלכסנדרוביץ ז'דאנוב** (ברוסית: **Андре́й Алекса́ндрович Жда́нов**; 26 בפברואר 1896 – 31 באוגוסט 1948) היה פוליטיקאי סובייטי בברית המועצות תחת שלטון סטלין ושימש בתפקיד קומיסר התרבות. שמו הפך למונח - ז'דאנוביזם - המשמש לתיאור הכוונה שלטונית של התרבות, האומנות והאמנים לאידאולוגיה המשרתת את המשטר. לאחר מותו, בין השנים 1948–1989 נקראה עיר הולדתו, מריאופול, על שמו.

## קורות חייו
האידאולוג העתידי של הריאליזם הסוציאליסטי נולד בפברואר 1896 במריאופול, במשפחה משכילה. אביו עבד כמפקח בתי הספר הציבוריים; סבו של אנדריי ז'דאנוב מצד האם, פאבל פלטונוב-גורסקי, היה חוקר ומפקח אורתודוקסי של האקדמיה התאולוגית במוסקבה; סבו מצד אביו היה כומר בכפר במחוז ריאזאן. אביו של ז'דאנוב הלך באותה דרך וסיים סמינר תאולוגי ואחר כך אקדמיה תאולוגית בעיר הבירה.

ז'דאנוב נרשם כחבר המפלגה הבולשביקית ב-1915 והתקדם במנגנון המפלגה. בקיץ 1918 מונה למפקח-מארגן בלשכת התעמולה של מפקדת הצבא במחוז אוראל. כאידאולוג נוקשה, אנדריי ז'דאנוב שרת במחלקה הפוליטית של הצבא, אחר כך בחזית המזרחית של הצבא האדום שכלל פועלים ואיכרים. שנה לאחר מכן הוא הופקד על הוראת אוריינות פוליטית בקורסי פיקוד הפרשים של הצבא האדום. ב-1922 עמד בראש הממסד המפלגתי בטבר, ב-1924 עבר לניז'ני נובגורוד והיה לראש המפלגה באזור במשך כעשור. אחרי רצח סרגיי קירוב ב-1934 מונה ז'דאנוב למזכיר המפלגה בלנינגראד במקומו, כשזו הייתה המשרה השנייה בחשיבותה במנגנון המפלגה. לימים הוא נעשה הממונה הפוליטי (פוליטרוק) של חזית לנינגראד במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה נהנה ז'דאנוב מחסותו של סטלין כיורשו המיועד, והיה אחראי על תחום המדע והתרבות מטעם המפלגה. ז'דאנוב הנחה קו אידאולוגי אורתודוקסי נוקשה ברוח משנתו של לנין. הוא הנהיג את הטיהורים בקרב הגורמים היותר ליברליים במפלגה, והכתיב את הסגנון שאפיין את האומנות והתרבות הסובייטית בתקופתו. ב-1946 ז'דאנוב ניהל את המערכה נגד אנה אחמטובה ומיכאיל זושצ'נקו, וב-1948 הוא היה בין מובילי תעמולת המאבק נגד קוסמופוליטיות.

## מותו והנצחה
ז'דאנוב מת במפתיע ב-1948 בגיל 52. ב-1952 נטען שהוא היה בין קורבנות "הרוצחים בלבן", וזאת כחלק מפרשת משפט הרופאים היהודים.

לאחר מותו שונה שמה של עיר הולדתו, מריאופול, לז'דאנוב על שמו. בכיכר המרכזית בעיר הוצב פסל של ז'דאנוב, והמוזיאון לאתנוגרפיה בעיר נקרא גם כן על שמו "מוזיאון אנדריי ז'דאנוב". שם העיר שונה חזרה למריאופול בשנת 1989 והפסל פורק בשנת 1990.

## משפחתו
בנו, יורי ז'דאנוב, היה פרופסור לכימיה, רקטור אוניברסיטת רוסטוב ולזמן קצר היה חבר בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. ב-1949 הוא נישא לבתו של סטלין, סבטלנה אלילויבה, והייתה להם בת, יקטרינה. הם התגרשו בשנת 1952.

## לקריאה נוספת
א"א ז'דאנוב, **על תרבות וחברה: מבחר נאומים**, עברית: ש' אוורבוך, מרחביה: ספרית פועלים, 1949.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:חברי הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
קטגוריה:מבצעי הטיהורים הגדולים
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור סובורוב
קטגוריה:מעוטרי עיטור קוטוזוב
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של חומת הקרמלין
קטגוריה:מושלי סנקט פטרבורג
קטגוריה:מלחמת החורף: אישים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1896
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1948
הליוס דומז'אלה

**הליוס דומז'אלה** (בסלובנית: **Košarkarski klub Helios Domžale**) היא קבוצת כדורסל סלובנית מהעיר דומז'אלה, המשחקת בליגה הסלובנית ובליגת האלופות.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1949 והשתתפה בליגה היוגוסלבית/סרבית. ובליגה הסלובנית שהוקמה בשנת 1991. לאחר פירוקה של יוגוסלביה. היריבות העיקריות שלה בצמרת הן קבוצות אולימפיה ליובליאנה וקרקה נובו מסטו. בעונת 2012/13 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע הסלובני ונוצחה על ידי אולימפיה ליובליאנה 69-52.

מאז עונת 2004/05 משתתפת הקבוצה במסגרת הליגה האדריאטית.

## תארים והישגים
* **[[ליגת העל הסלובנית בכדורסל|הליגה הסלובנית]]**:
**אליפות (1): 2007
**מקום שני: 2008, 2009, 2024
***[[הגביע הסלובני בכדורסל|הגביע הסלובני]]**:  
**זכייה (1): 2007
**גמר: 2008, 2011, 2013
** חצי גמר: 2005, 2006, 2009

## השתתפות באירופה
* 1992/93: גביע קוראץ'
* 1993/94: גביע קוראץ'
* 1994/95: גביע קוראץ'
* 1997/98: גביע קוראץ'
* 1998/99: גביע קוראץ'
* 2010/11: יורוצ'לנג'

## קישורים חיצוניים

* 
* דף הקבוצה בליגה האדריאטית

קטגוריה:קבוצות כדורסל סלובניות
בית הכנסת של ראשוני החסידים בטבריה

שמאל|ממוזער|250px|פנים בית הכנסת
שמאל|ממוזער|250px|ארון הקודש
שמאל|ממוזער|250px| עמוד התפילה ששלח רבי אהרן מקרלין
**בית הכנסת של ראשוני החסידים בטבריה**, או **בית הכנסת קרלין סטולין בטבריה**, הוא מבנה בית כנסת שנבנה בשנת 1786 במרכז "חצר היהודים" בעיר העתיקה בטבריה, ליד שפת הכנרת. הוא נבנה לראשונה בשנת תקמ"ו 1786 על ידי רבי מנחם מנדל מוויטבסק ורבי אברהם מקליסק, שעמדו בראש עליית החסידים.

ברעידת אדמה שאירעה בגליל בשנת 1837 נהרס בית הכנסת, ונבנה מחדש על ידי חסידי קרלין במצוות רבם רבי אהרן (השני) מקרלין. עם הריסת הרובע היהודי שמרו עליו החסידים לבל ייפגע, וכך שרדו גם יתר בתי הכנסת העתיקים שב"חצר היהודים". 

## הקמתו הראשונה ב-1786
העולים בראשות רבי מנחם מנדל מוויטבסק התגוררו תחילה בצפת ובפקיעין. בשנת 1781 עברו רובם לטבריה. תושבי העיר הקצו להם מקום תפילה בחדר סמוך לבית הכנסת הספרדי. מנהגם של החסידים להתפלל בקול רם ואף לצעוק את התפילה הפריע למתפללי בית הכנסת הסמוך, ועל כן המניין החסידי עבר להתקיים בביתו של רבי מנחם מנדל מוויטבסק; אולם הבית היה צר מלהכיל את החסידים.

בשנת 1786 בנה רבי מנחם מנדל מוויטבסק בית בעל שלוש קומות: מרתף, קומה שבה גר, ומעליה קומת בית הכנסת. הקמת הבית נודעה אצל החסידים בגולה. רבי ברוך ממז'יבוז', ממנהיגי החסידות בווהלין - שלחו לו פרוכת שתרמו בני קהילתו.

באותה שנה פרצה מגפה קשה בגליל. רבי מנחם מנדל וקבוצת חסידים הסתגרו בחודשי המגפה בביתו החדש וניצלו. הבית הפך להיות למוקד חברתי. לאחר פטירת רבי מנחם מנדל, ירש את הבית בנו יחידו רבי משה.

בית הכנסת עמד על תלו עד שנת 1837, אז פקד רעש אדמה את הגליל, ובית הכנסת נהרס, אך הבית מתחתיו שרד. בשל חוסר באמצעים של כוללות האשכנזים עמד המבנה בחורבנו כשלושים שנה.

## חידושו על ידי חסידי קרלין מ-1867
חסידי קרלין הקימו קהילה ענפה בטבריה. בשנת 1867 הם החלו לפעול למען רכישת הבית במטרה לשקמו. שליחים נשלחו למזרח אירופה כדי לגייס משאבים למטרה זו. בשנת 1869 רכשוהו במצוות רבם, רבי אהרן (השני) מקרלין.

בשנת 1870 הוחל בבניית בית הכנסת, שנעצרה בשל חובות. בצר להם יצאו שוב בשנת 1872 שליחים לחצרות קרלין סטולין ולקהילות החסידים ברחבי פולסיה ווהלין כדי לגייס תמיכה כספית. רבי אהרן מקרלין חתם עם בנו, רבי אשר (השני) מסטולין, על קול קורא בתמיכה במפעל.
בינתיים, התפללו החסידים בביתו העתיק של רבי מנחם מנדל מוויטבסק שמתחת לבית הכנסת, ורבי אהרן שלח אליהם ספר תורה שסיים לכתוב, תיבה ועמוד תפילה מעץ.  

בשנת 1872 נפטר רבי אהרן, ושנה לאחר מכן נפטר גם בנו, רבי אשר מסטולין. בשנת 1875 ביקשו חסידי קרלין-סטולין מהשר משה מונטיפיורי שיתמוך ב"כולל קרלין" ויעזור להשלים את בניית בית הכנסת. השלמת תקרת בית הכנסת נעשתה בראשית שנות 1890 על ידי תרומתו של שמואל זאב שייב וזכה לברכתו של הינוקא, רבי ישראל מסטולין. 

רבי משה מסטולין ורבי אברהם אלימלך מקרלין, שנספו בשואה, ביקרו פעמים מספר בבית הכנסת העתיק. כאשר היה במקום רבי אברהם אלימלך בשנת תרצ"ג 1933 אמר: "כל אחד יכול להרגיש קדושת הרה"ק הרבי ר' מנחם מנדל זצ"ל ששורה במקום הזה". 

רבי יוחנן מסטולין-קרלין, היחיד שניצל משושלת הצדיקים לבית קרלין-סטולין, נקבר בטבריה. כולל על שמו הוקם בבית הכנסת העתיק בשם: "מתיבתא דרבי יוחנן". בראשות הכולל עמד הרב דוד שמידל. לאחר חידוש הקהילה הקרלינאית בטבריה נסגר הכולל הוותיק ובמקומו נפתח כולל לאברכים צעירים בני המקום מחסידות קרלין.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

חורבה
קרלין
קרלין
קטגוריה:חסידות קרלין
גאורגי אטנסוב

**גאורגי איבנוב אָטָנַסוֹב** (בבולגרית: **Георги Иванов Атанасов**; 25 ביולי 1933 – 31 במרץ 2022) היה פוליטיקאי בולגרי, אשר כיהן כראש ממשלת בולגריה מ-1986 עד ל-1990.

## ראשית חייו והקריירה הפוליטית
אטנסוב נולד בכפר פרבוסלאבן שבמחוז פלובדיב, ממלכת בולגריה וב-1947 הצטרף לארגון הנוער של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית. ב-1956 הצטרף כחבר מן המניין למפלגה הקומוניסטית ובמקביל רכש תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת סופיה. בין 1965 ל-1968 עמד בראש ארגון הנוער הקומוניסטי, ב-1966 נבחר לפרלמנט הבולגרי ובהמשך צורף לוועד המרכזי של המפלגה שבו כיהן עד 1977, כמזכירן של מספר ועדות מִשְנה.

## הקריירה הפוליטית
בין 1977 ל-1984 כיהן אטנסוב כמזכיר הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית ומ-1981 גם כסגנו של טודור ז'יבקוב שכיהן כיושב ראש מועצת המדינה. במרץ 1986 החליף את גרישה פיליפוב בתפקיד ראש ממשלת בולגריה, כאשר פיליפוב ממשיך לכהן כשר לתכנון כלכלי בממשלתו. ב-10 בנובמבר 1989 נטל חלק פעיל במהלכים שהובילו להדחתו של טודור ז'יבקוב מתפקידו ובהמשך לסילוקו מהמפלגה. לאחר הדחתו של ז'יבקוב החל אטנסוב להגמיש את מדיניות הפנים בנושא זכויות האזרח בבולגריה. ב-3 בפברואר 1990 הודיע אטנסוב על התפטרותו וב-8 בפברואר מונה במקומו אנדריי לוקאנוב.

## לאחר תום הקריירה
בנובמבר 1992 נעצר אטנסוב, נשפט בעוון ניצול לרעה של כספי ציבור ונידון ל-10 שנות מאסר. ב-1994 חנן אותו נשיא בולגריה ז'ליו ז'לב על רקע מצבו הבריאותי. אטנסוב שוחרר מהכלא ופרש לחיים פרטיים.

נפטר ב-31 במרץ 2022.

## ראו גם
*סתיו העמים

## קישורים חיצוניים
* גאורגי אטנסוב - תקציר ביוגרפי, באתר events.bg .

קטגוריה:ראשי ממשלת הרפובליקה העממית של בולגריה
קטגוריה:מעוטרי עיטור קרל מרקס
קטגוריה:מעוטרי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מעוטרי עיטור קלמנט גוטוולד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סופיה
קטגוריה:קומוניסטים בולגרים
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1933
קטגוריה:בולגרים שנפטרו ב-2022
זכותם האלוהית של מלכים

[שמאל|ממוזער|250px|יד אלוהית מכתירה את [צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה]]
**זכותם האלוהית של מלכים** היא דוקטרינה דתית-פוליטית המשמשת להצדקת מלוכה אבסולוטית.

הרעיון העומד מאחוריה הוא שסמכותו של המלך נובעת מאלוהים, לפיכך המלך הוא אדם השולט בחסד אלוהי, ומכיוון שכך, אף אדם או מוסד בממלכתו, בין אם האצולה, הכנסייה או הפרלמנט, אינו יכול לפקפק בו אלא רק אלוהים יוכל לשופטו. לפי קו המחשבה הזה, כל ניסיון לשפוט את המלך בכלים ארציים מהווה כפירה.

תפיסה זו הייתה מקובלת בעולם הנוצרי בימים שבהם נהגה שיטת השלטון המלוכנית, ובעקבות התפתחות תפיסת המשפט הטבעי, לפיו האדם מעצם בריאתו על ידי אותו אלוהים, אוחז בזכויות שאין לפגוע בהן, הלכה ודעכה על ידי המהפכות הגדולות של מרידה במלכים וכפירה בדת, וגם על ידי תהליך איטי של אי אמון במונרכיה ומעבר לשלטון דמוקרטי.

## ראו גם
* מלוכנות
* פולחן הקיסר
* פולחן אישיות
* מנדט השמים
* עונש משמיים

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:מלוכה
יהושע מנחם אהרנברג

הרב **יהושע מנחם (יהושע מענדיל) אהרנברג** (י"ב בטבת תרס"ה, 20 בדצמבר 1904 – כ"ד באדר ב' תשל"ו, 26 במרץ 1976) היה רב חסידי, פוסק הלכה ואב בית דין בתל אביב. כיהן כרב ראשי במחנות המעצר בקפריסין.

## תולדותיו
נולד בעיירת קעמעטש (Kemecse) שבהונגריה ליצחק-אריה לייב ושרה אהרנברג, שהיו במקור מגורליץ שבגליציה. בצעירותו למד אצל הרב נפתלי הירץ בומבך אב"ד סמבור ומחבר ספר 'גבעת הלבונה', ולאחר מכן אצל הרב מאיר אריק אב"ד טורנא שאף הסמיכו לרבנות, כמו כן נסמך לרבנות על ידי הרב הורביץ מפרובוז'נא והרב פירר מקראסנו, ועוד.

בשנת תרפ"ה נישא להינדא-לאה בירנבוים מקרקוב (מתלמידותיה הראשונות של שרה שנירר), שם המשיך בלימודיו. עבר טלטולים רבים בזמן השואה. נכלא בגיטו בוכניה והצליח להימלט לסלובקיה ומשם להונגריה. הרב אהרנברג ושתי בנותיו הם מניצולי "רכבת קסטנר" שבאמצעותה הגיעו בשנת 1944 לשווייץ, שם שוכנו במלון, שהפך למתקן אכסון לפליטים, בעיירה קו (Caux) הסמוכה למונטרה. כמו רוב ניצולי הרכבת עלה לארץ ישראל בספטמבר 1945 (אלול ה'תש"ה) והתיישב בירושלים. רבות מתשובותיו ההלכתיות שפרסם בספרו דבר יהושע עוסקות בשאלות הלכתיות העוסקות בשואה.

בשנת תש"ז (1947) התבקש על ידי הרב הראשי הרב הרצוג לשמש כרב ראשי במחנות הגולים בקפריסין. הוא שהה בקפריסין עד חיסול המחנות, ושם עסק בעיקר בבעיות אישות ועגינות. הוא גם יסד שם ישיבה שבה למדו כשמונים בחורים.

עם חיסול המחנות בשנת תש"ט בקפריסין חזר לארץ ישראל, ונתמנה לראש אב בית הדין ביפו ולאחר מכן בתל אביב. היה בקי בכל שטחי ההלכה, אך בעיקר נודע במומחיותו בדיני אבן העזר (אישות). בתחום זה יעץ לרב הראשי הרב אונטרמן. נמנה עם חסידות בלז היה מחשובי החסידות וממקורביו הבולטים של האדמו"ר רבי אהרן רוקח.

נפטר בערב שבת והלווייתו התקיימה במוצאי שבת בתל אביב ובירושלים. בהלווייתו נספד על ידי האדמו"ר מבלז בהיכל ישיבת בלז ברחוב אגריפס בירושלים. הובא לקבורה בהר הזיתים.

היה אב לשלוש בנות.

בתו שרה נישאה לעסקן החסידי ר' יחזקאל שרגא פרנקל.

בתו ליבא נישאה לר' דוד ארליך.

בתו ריבה נישאה לאברהם חנוך אברמוביץ, בנו של העסקן האגודאי ר' יהודה מאיר אברמוביץ.

## ספריו
* שו"ת **דבר יהושע** (שישה כרכים)
* **ראשי בשמים** על הרוקח.

## מפסקיו ההלכתיים הבולטים

* אסור להחזיר שטחים שנכבשו על ידי ישראל בכל צורה שהיא (חלק ב סימן מח).

* מותר לפתוח בקבוקים בשבת ויום טוב (חלק ב סימן מה).

* בזמן הזה עיקר מצוות הדלקת נר חנוכה אינה על פתח ביתו מבחוץ אלא בתוך ביתו. ומי שמדליק בחוץ ייתכן ואינו יוצא ידי חובה (חלק א סימן מ).

* מותר לרקוד בשבת, כמנהג החסידים (חלק ב סימן מב, ד).
* חובה מדאורייתא לחגוג את יום העצמאות (קול תורה שנה ג עמ' 97 בקובץ השנתי (עמ' ג במקור), שנה ד, עמ' 33 (עמ' ג במקור)

## לקריאה נוספת
* תולדותיו במבוא לשו"ת "דבר יהושע" חלק ג'
* אהרן סורסקי, **מרביצי תורה מעולם החסידות**, חלק ח, בני ברק, תשמ"ט, עמ' קמו-קעט.
* קורות משפחתו בימי השואה בספר "דבר הישועה", שנכתב ויצא על ידי בנותיו, תשנ"ד
* מאיר וונדר, "מאורי גליציה: אנציקלופדיה לחכמי גליציה": חלק א' בערכו

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

קטגוריה:תל אביב-יפו: רבנים
קטגוריה:רבנים גליציאנים
קטגוריה:רבני בעלז
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת גליציה
קטגוריה:ניצולי רכבת ההצלה של קסטנר
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת ישראלים
קטגוריה:אבות בית הדין הרבני בתל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1904
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976
זלטורוג לאשקו

**זלטורוג לאשקו** (בסלובנית: **Košarkarski klub Zlatorog**) היא קבוצת כדורסל סלובנית מהעיירה לאשקו. המתמודדת בליגת העל הסלובנית.

## היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1969, והקדנציה הנוכחית בליגה הבכירה החלה בעונת 1996/97.
 
בעונת 2001/02 החלה הקבוצה להשתתף במסגרת הליגה האדריאטית והגיעה עד לשלב חצי הגמר. ובאותה עונה הגיעה הקבוצה גם לחצי גמר גביע קוראץ' והודחה על ידי נאנסי מצרפת.

בעונת 2003/04 זכתה הקבוצה בגביע הסלובני לאחר ניצחון בגמר מול אולימפיה ליובליאנה.
בעונת 2005/06, שיחק בקבוצה הישראלי אורי יצחקי.

הקבוצה מארחת את משחקיה באולם **טרי לילה** בעיירה, המכיל 2,500 מקומות. במשחקים מרובי קהל עומד לרשות הקבוצה ה"**[[זלטורוג ארנה]]**" בעיר צליה הסמוכה, המכיל 6,000 מקומות ישיבה.

## תארים והישגים
***[[ליגת העל הסלובנית בכדורסל|הליגה הסלובנית]]**:  
**מקום שני: 1999, 2000, 2004
**חצי גמר: 2003, 2005, 2007, 2008, 2009, 2011, 2012, 2013
***[[הגביע הסללובני בכדורסל|הגביע הסלובני]]**:  
**זכייה (1): 2004
**גמר: 1998, 1999, 2000, 2005, 2006, 2010
**חצי גמר: 2002, 2003, 2009, 2011, 2012
***[[גביע קוראץ']]**:
**חצי גמר: 2002
***[[הליגה האדריאטית]]**:
**חצי גמר: 2002

## השתתפות באירופה
* 1997/98: יורוקאפ
* 1998/99: יורוקאפ
* 1999/00: סופרוליג
* 2000/01: גביע ספורטה
* 2001/02: גביע קוראץ' (חצי גמר)
* 2002/03: גביע יול"ב (שמינית גמר)
* 2004/05: גביע יול"ב
* 2008/09: יורוצ'לנג' (רבע הגמר)

## שחקנים בולטים בעבר ובהווה
*  לאנס האריס
*  אורי יצחקי
*  חסן ריזביץ'
*  דראגן דויצ'ין
*  סאני בצ'ירוביץ'
*  מילאן גוליוביץ'
*  גוראן יוראק
*  סמו אודריך

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר האוהדים

קטגוריה:קבוצות כדורסל סלובניות
דן חירם

**דן חירם** (12 במאי 1924 – 11 בפברואר 1987) היה קצין תותחנים ראשי בדרגת אלוף-משנה, מנכ"ל משרד התחבורה וחברת נתיבי איילון.

## ביוגרפיה
חירם נולד בפראג שבצ'כוסלובקיה בשם רוברט קלפטר. אביו ד"ר אוטו קלפטר (ד"ר למשפטים) היה חבר קרוב של פרנץ קפקא (למדו יחד בקינסקי קולג' בפראג) ושל מקס ברוד. אימו ד"ר הדוויגה הרמן קלפטר הייתה הרופאה (אישה) הראשונה בצ'כיה וסיימה לימודי הרפואה בפראג וקבלה תואר ד"ר בשנת 1922. חירם עלה לארץ ישראל ב-1939. במסגרת עליית הנוער היה בקיבוץ עין גב ובהמשך בגבעת חיים. ב-1940 התנדב לצבא הבריטי והוצב בסוללת תותחי חוף על הר הכרמל. ב-1944 הצטרף לבריגדה היהודית ועבר הכשרה להפעלת תותחי שדה 25 ליטראות, במרץ 1945 השתתף במערכה על נהר סניו באיטליה ואף זכה לציון לשבח על פעילותו.

במלחמת העצמאות שירת בצה"ל כמפקד סוללה בפיקוד הצפון. ב-1953 היה חלק מצוות ההקמה וההדרכה של המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. ב-1957 מונה לקצין תותחנים ראשי. בתפקידו זה ארגן מחדש את החיל בעקבות לקחי מלחמת סיני, בה לא יכלו כוחות התותחנים לתת סיוע מספק לגייסות השריון שהתקדמו מהר, החיל קלט תותחנים מתנייעים מדגם פריסט 105 מ"מ, הסב תותחים נגררים למתנייעים על בסיס טנק השרמן ומרגמות כבדות על גבי זחל"מים. חירם שינה את שיטת פריסת התותחים כשהוא זונח את תורת הלחימה הבריטית, הטמיע בחיל שיטות מדידה וטיווח מתקדמות מהצבא האמריקאי והוציא לראשונה את פקודות קתמ"ר.

ב-1961 מונה לנספח צבאי וראש משלחת משרד הביטחון בממלכה המאוחדת ובסקנדינביה, בתקופתו אוחדו נציגויות צה"ל ומשרד הביטחון. ב-1964 מונה ליועץ שר הביטחון לענייני חימוש. במלחמת ששת הימים שירת כיועץ ארטילרי במטה של ישראל טל באוגדה 84. לאחר המלחמה מונה על ידי שר הביטחון למתאם העניינים האזרחיים בשטחים המוחזקים.

לאחר שחרורו מצה"ל ב-1969 מונה למנהל אגף היצוא במועצה לשיווק פרי הדר ומשנת 1972 ועד 1975 כיהן כמנכ"ל משרד התחבורה. במסגרת תפקידו היה אף יו"ר ועדת חירם א' וועדת חירם ב' אשר בדקו את נושא משק האנרגיה החלופית (פחם במקום / בנוסף לנפט) בהן הוחלט על הקמת מסוף הפחם בחדרה. בשנים 1976 עד 1982 כיהן כמנכ"ל חברת נתיבי איילון. בשנות ה-80 של המאה ה-20 עמד בראש הוועדה לבחינת הכדאיות הכלכלית של הקמת מסילת הרכבת לאילת. שימש מנהל המכון הישראלי לחקר הספנות והתעופה. בנובמבר 1984 עמד בראש ועדת חקירה לפרשת הנוסע הסמוי.

תרם גופתו למדע.

## קישורים חיצוניים
* דן חירם באתר בית התותחן.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קציני תותחנים ראשיים
קטגוריה:מנכ"לי משרד התחבורה
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בממלכה המאוחדת
קטגוריה:ישראלים שתרמו את גופתם למדע
קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת ששת הימים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1987
אשר דר

**אשר דר (דרייזין)** (1932 – 18 במרץ 2026) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, בעל עיטור העוז וצל"ש אלוף. כיהן כמנכ"ל מגן דוד אדום וכראש המועצה המקומית קריית אונו.

## ביוגרפיה
אשר דר נולד בחיפה ב-1932 בשם אשר דרייזין. הוא גדל בתל אביב ולמד בבית הספר ביאליק. בנעוריו היה חבר ארגון האצ"ל ובמלחמת העצמאות השתתף בקרב על יפו, הדיפת המצרים באזור אשדוד וכיבושה של יבנה. לאחר המלחמה השלים את לימודיו בתיכון גאולה. התגייס לצה"ל ב-1950 ושירת בנח"ל, סיים את קורס המ"כים הראשון של הנח"ל ושירת בתפקידי הדרכה בבסיס הטירונים של הנח"ל. לאחר קורס קצינים שירת כמדריך בבה"ד 3. בשנים 1955 עד 1957 שירת כמפקד פלוגה בחטיבת גולני. במלחמת סיני השתתף בקרב על פתחת רפיח, במהלך הקרב על מוצב 29, נכשל ניסיון לפינוי שדה המוקשים והגדרות באמצעות בונגלור, ודר הוביל את הפלוגה לכיבוש המוצב תוך כדי כיפוף ידני של הגדרות וריצה בשדה המוקשים. על כך הוענק לו ציון לשבח מאלוף פיקוד הדרום, חיים לסקוב.

ב-1958 מונה למפקד קורס מ"כים בבסיס אימונים פיקודי וב-1959 לקצין מטה האחראי לזירת הצפון באגף המטה הכללי. אחר כך שימש מדריך בקורס מ"פים וסגן מפקד הקורס. יצא ללימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ובמקביל שירת במינוי חירום כסמג"ד. ב-1962 מונה למפקד בסיס הטירונים של חטיבת גולני. בשנים 1964–1965 שירת כקצין אג"ם באוגדה. ב-1966 עבר לשרת בבית הספר לקצינים והיה בו מדריך ראשי, במקביל למינוי כמפקד גדוד מילואים 161 של חטיבת ירושלים.

במהלך הקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים פיקד דר על הגדוד שלחם בגזרת ארמון הנציב בירושלים. לכוח בראשותו סופחו כוחות העתודה של החטיבה, שכללו את הסיירת הירושלמית בפיקוד יוסי לנגוצקי ושתי מחלקות טנקים מ"פלוגת הטנקים הירושלמית", בפיקודו של אהרון קמארה. דר פיקד על כיבוש ארמון הנציב ומוצב הפעמון. במהלך הקרבות נפצע פעמיים. על לחימתו זכה לעיטור העוז. בתיאור המעשה נכתב:

לאחר המלחמה נשלח לסינגפור כחלק ממשלחת צה"לית לתמיכה בהקמת הכוחות המזוינים של סינגפור. ב-1970 מונה לסגן מפקד חטמ"ר 820 ברמת הגולן וב-1971 למפקד החטיבה. מאוגוסט 1972 עד ינואר 1975 היה מפקד פיקוד הנח"ל.

לאחר שחרורו מצה"ל מונה ביולי 1977 למנכ"ל מגן דוד אדום.

בנובמבר 1978 התמודד בבחירות לראשות המועצה המקומית קריית אונו מטעם מפלגת הליכוד. בסיבוב הראשון זכה ב־30% מהקולות ובסיבוב השני גבר על יהושע באום ונבחר לראשות המועצה עם 4,319 קולות (57%) לעומת 3,178 (42%) לבאום. הוא כיהן כראש המועצה מדצמבר 1978 וגיבש קואליציה שכללה את הליכוד, המערך, החזית הדתית ורשימת ע"צ. בבחירות לראשות המועצה ב־1983 הפסיד לאביגדור ורשה.

דר נפטר ב-18 במרץ 2026. הותיר אחריו אישה ושלוש בנות.
נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.

## קישורים חיצוניים
* אשר דר, באתר הנח"ל
* 
* 
* צל"ש האלוף, באתר חטיבת גולני
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי צל"ש אלוף
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז במלחמת ששת הימים
קטגוריה:ראשי מועצת קריית אונו
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם חרות
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מפקדי חטיבת אלכסנדרוני
קטגוריה:מפקדי פיקוד הנח"ל
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:בוגרי בית הספר ביאליק (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי גימנסיה גאולה
קטגוריה:קציני צה"ל בכירים בראשות רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:לוחמים בעלי מספר עיטורים
קטגוריה:מנכ"לי מגן דוד אדום
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת סיני
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2026
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא
טור עבדין

250px|ממוזער|שמאל|מפת טור עבדין
[שמאל|ממוזער|200px|כנסייה סורית-אורתודוקסית בעיר [מדיד ]]

**טור עבדין** (בסורית: **ܛܘܼܪ ܥܒ݂ܕܝܼܢ**) הוא אזור הררי בדרום מזרח טורקיה, מערבית לנהר החידקל. משמעות המילה בארמית היא "הר העבדים (של האל)". למקום חשיבות גדולה עבור הסורים־אורתודוקסים, בהיותו המרכז התרבותי והנזירי. האשורים הגרים במקום קוראים לעצמם סוּרוֹיֵא או סוּריוֹיֵא ומדברים בניב ארמי הנקרא טורית .

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טורקיה: גאוגרפיה
ג'ון לון

**ג'ון "ג'וני" לון** (באנגלית: **John "Johnny" Lone**; נולד ב-13 באוקטובר 1952) הוא שחקן קולנוע אמריקאי ממוצא סיני. 

לון היה מועמד לשני פרסי גלובוס הזהב, והוא התפרסם מתפקידו ביצירת המופת של ברנרדו ברטולוצ'י "הקיסר האחרון" ובסרטים "שעת שיא 2", "שנת הדרקון" ו"מחסל פראי".

## ביוגרפיה
לון נולד בהונג קונג בשם נג קאוונג-ליואנג לאם חד הורית וגדל מגיל 7 בבית יתומים מקומי.
למד משחק בבית האופרה פקינג ונסע לארצות הברית בגיל צעיר כדי ללמוד ב"מכללת סנטה אנה", שם הכיר את גרושתו נינה סבינו, סטודנטית ממוצא אסייתי-אמריקאי.
לון למד בנוסף באקדמיה לדרמה שבפסדינה ושיחק בתיאטרון המקומי ביחד עם כוכב הקולנוע האסייתי מאקו, מאקו ראה את הפוטנציאל שטמון בלון וקידם אותו לתפקיד במחזה שלו "FOB" שזיכה אות לון בפרס אובי.

לון נחשף להוליווד דרך סוכנת השחקנים הסינית-אמריקאית ג'יידין וונג שגילתה את הכישרונות האסייתים לוסי לו, קן ליונג ובאיי לינג.
התגלה לראשונה בשנת 1976 בסרט "קינג קונג" בו שיחק בתפקיד קטן של טבח סיני.
קיבל את תפקידו הגדול הראשון כצ'ארלי איש הקרח לצידם של טימותי האטון ולינדזי קראוס בסרט "איש קרח".

התפרסם בפעם הראשונה בסרט הפשע של מייקל צ'ימינו ואוליבר סטון "שנת הדרקון" בתור ג'ויי טאיי, ראש המאפיה הצעיר של ארגון הפשע הסיני "טריאדה", לון קיבל ביקרות טובות על הופעתו והועמד לפרס גלובוס הזהב.

בשנת 1987 קיבל לון את התפקיד המוערך והמפורסם ביותר בקריירה שלו, קיסר סין האחרון פויי ביצירתו זוכת 9 פרסי האוסקר של ברנרדו ברטולוצ'י "הקיסר האחרון".
הופעה זו הקנתה ללון מועמדות שנייה לגלובוס הזהב לשחקן הדרמטי הטוב ביותר.
קיבל הערכה גם על הופעתו המשנית בדרמה "המודרניים" שהעמידה אותו לפרס שחקן המשנה הטוב של פרס אינדפנדנט ספיריט.

לאור התמקדות בקולנוע ובתפקידי טלוויזיה התפרסם לון בשלושה סרטים בלבד בכל מהלך שנות ה-90: בדרמה הרומנטית של דייוויד קרוננברג "מ באטרפליי" בתור שחקן האופרה הסיני סונג לילינג המרגל אחר הדיפלומט הצרפתי רנה גאלימרד (ג'רמי איירונס), בסרט גיבורי העל המבוסס על הקומיקס "הצל" בתור הנבל שיוואן קאן ובדרמת הפעולה "הרדוף" בתור קינג'ו המאסטר של הנינג'ות המרצחות.
ב-2001 חזר לקולנוע והופיע בתפקיד ריקי טאן, השוטר המושחת ומנהיג הפשע המאורגן בהונג קונג בקומדיית האקשן "שעת שיא 2".

ב-2007 שיחק בסרט הפעולה "מחסל פראי" בתור לי צ'אנג, ראש ארגון הפשע הסיני בסן פרנסיסקו המעסיק את המתנקש רואג (ג'ט לי).

## פילמוגרפיה
* קינג קונג (1976)
* איש קרח (1984)
* שנת הדרקון (1985)
* הקיסר האחרון (1987)
* המודרניים (1988)
* הרהורים של גן עדן (1989)
* הצל של סין (1990)
* שנגחאי 1920 (1991)
* מ באטרפליי (1993)
* הצל (1994)
* הרדוף (1995)
* שעת שיא 2 (2001)
* רומן ירח הנייר (2005)
* מחסל פראי (2007)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מהונג קונג לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
אברהם פוקס

**אברהם יהודה פוּקס** (ה'תרפ"ה, 1925 – ה'תשס"ג, 2003) היה חוקר והיסטוריון ישראלי. חקר את תולדות היהדות האורתודוקסית בהונגריה במאה ה-20 ואת קורות רבניה וישיבותיה, וכן חקר את הפן החרדי-אמוני של השואה.

## ביוגרפיה
נולד בטשנד שבטרנסילבניה לאלתר-יעקב וצביה פוקס. בצעירותו למד בישיבה המקומית, בראשות הרב מרדכי בריסק. לאחר סגירת הישיבה בטשנד נסע לבודפשט, שם המשיך בלימודיו. לאחר כיבוש הונגריה בידי גרמניה הנאצית, בשנת 1944, גויס לגדודי העבודה של ההונגרים. עם סיום המלחמה שב לעיירת הולדתו טשנד ואז גילה לראשונה שרוב בני משפחתו הובלו יחד עם בני הקהילה לאושוויץ, שם נספו. הוא הגיע למחנה העקורים ברגן-בלזן, שם פגש את אחותו.

בשנת 1949 עלה לישראל. באמצע שנות ה-50 נישא לעדה, בתו של הרב מרדכי עטיה.

בשנות ה-70 החל לעסוק בחקר יהדות הונגריה, רבניה וישיבותיה. בשנת 1973 פרסם את ספרו הראשון "טאשנד וישיבת מהר"ם בריסק", על עירו ועל ישיבתה. את עבודת הדוקטורט שלו הגיש בספטמבר 1974 לישיבה יוניברסיטי בנושא: "החומר ההסטורי בשאלות ותשובות ר' ישראל ברונא". מפעלו המרכזי היה ספרו "ישיבות הונגריה בגדולתן ובחורבנן", המרכז את תולדותיהן ופועלן של כל ישיבות הונגריה במאה ה-20. הכרך הראשון יצא בשנת 1978 והשני בשנת 1987.

ב-1980, שנה לאחר פטירת האדמו"ר רבי יואל טייטלבוים מסאטמר, פרסם פוקס את הביוגרפיה שלו.

פוקס חקר גם את הפן היהודי-חרדי של השואה. הוא חקר את פעילותו של הרב חיים מיכאל דב ויסמנדל בתקופת השואה, ואת ממצאיו העלה בספר "קראתי ואין עונה", שיצא בשנת 1983. בספר מכתבים ומסמכים חדשים שלא פורסמו בספרו של הרב ויסמנדל "מן המצר". בשנת 2007 הוציא בנו של פוקס, יעקב, את "קינת מן המצר", קינה פיוטית על השואה מאת הרב וייסמנדל, וצירף לה ביאור ופירוש.

ספרו האחרון של פוקס, שיצא ב-1995, היה "השואה במקורות רבניים: שו"ת ודרשות", אוסף דרשות ושאלות הלכתיות שנשאלו הרבנים בזמן השואה, מהן ניתן ללמוד על הלכי הרוח של היהודים בתקופה השואה, על האמונה באלוהים ועל ההקפדה בשמירת מצוות גם בתנאים הקשים של התקופה.

## ספריו
* **טאשנד וישיבת מהר"ם בריסק**, 1973
** ספר זה תורגם לרומנית: **TASNAD, O MONOGRAFIE ISTORICA IN MEMORIA COMUNITATII EVREILOR DIN TASNAD (TRANSILVANIA)**, 2024
* **ישיבות הונגריה בגדולתן ובחורבנן** (2 כרכים), 1978 ו-1987
* **האדמו"ר מסאטמר**, 1980
* **קראתי ואין עונה: זעקתו של רחמ"ד וייסמנדל בתקופת השואה**, 1983
** ספר זה תורגם לאנגלית: **The unheeded cry : the gripping story of Rabbi Weissmandl, the valiant Holocaust leader who battled both allied indifference and Nazi hatred**, 1984
** לצרפתית: **Du Fond De LA Détresse**, 2003.

* **השואה במקורות רבניים: שו"ת ודרשות**, 1995

## קישורים חיצוניים
* אתר אינטרנט לזכרו
* 

קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:ביוגרפים ישראלים
קטגוריה:חוקרי שואה ישראלים
קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל
קטגוריה:חוקרי יהדות הונגריה
קטגוריה:יהודים מטרנסילבניה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:משפחת עטיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
אין אלו אלא דברי נביאות

**אין אלו אלא דברי נְבִיאוּת** הוא פתגם המובא בספרות חז"ל מפי תנאים ואמוראים, כלפי דעות שלא נומקו. הראשונים חלוקים בפירוש הביטוי ומשמעותו. בספרות הרבנית המאוחרת הביטוי נפוץ כהבעת קושיה על דעה שאינה מנומקת.

## מקורות
במסכת בבא בתרא מובאת ברייתא העוסקת בדיני מכירה: .

במסכת עירובין מסר רבי אידי הלכה בשם רבי יהושע בן לוי, העוסקת בכללי תחום שבת: אם אדם היה בבין השמשות של ערב שבת מחוץ לעיר וקנה שביתה במקומו, מותר לו ללכת רק עד אלפיים אמה ממקומו, גם אם התברר לו בשבת שהן מסתיימות בתוך עיר. אך אם **כל** העיר היא בשטח אלפיים האמה, נחשבת לו כל העיר כארבע אמות ואינה נכנסת בחשבון תחום השבת, ומותר לו ללכת את כל העיר ואחריה עד סוף אלפיים אמה מלבדה. על הלכה זו של רבי יהושע התבטא רבי אידי: .

ניסוח שונה מעט של הפתגם מופיע במסכת בכורות. האמורא רב פסק שאצבע עודפת שיש בה עצם ואין בה ציפורן מטמאת בטומאת מת במגע ובמשא, אך אינה מטמאת בטומאת אוהל. על קביעה זו תמה רבי יוחנן ואמר , שהרי אם האצבע נחשבת כאבר גמור, ראוי שתטמא גם באהל, ואם אינה נחשבת כאבר ראוי שלא תטמא כלל.

## משמעות הביטוי
דברי רבי יוחנן במסכת בכורות באו בבירור להביע ביקורת על קביעה הלכתית מתמיהה שנאמרה ללא הסבר או מקור. כלומר, הצירוף "דברי נביאות" בא כלשון גנאי כלפי הלכה שנאמרה ללא טעם, כאילו היא נבואה מן השמים.

אולם, במשמעות הביטוי "אין אלו אלא דברי נביאות" בשתי הופעותיו נחלקו הראשונים. יש המפרשים גם ביטוי זה כאמירה ביקורתית, בדומה לדברי רבי יוחנן, שנועדה להתנגד לדעה ההלכתית שהוצגה ללא טעם או מקור.

פירוש הפוך עולה מדברי רש"י ותוספות במסכת עירובין, ולשיטתם האמירה "אין אלו אלא דברי נביאות" לא נועדה לגנאי אלא לשבח, שלא כדברי רבי יוחנן. לפי רש"י הכוונה היא שמכיוון שרבי יהושע בן לוי אמר חידוש הלכה גדול ללא שנתן טעם לדבריו, מן ההכרח לומר שהוא קיבל את הדברים מרבו, אך לא חידש הלכה זו מעצמו. ר"י הזקן מפרש שכיוון שמדובר בחילוק כה גדול שנאמר ללא טעם וסברא, על כרחנו שהדברים נאמרו ברוח הקודש. ר"י מוכיח את דבריו מן ההקשר בסוגיא במסכת בבא בתרא, העוסק בנבואה של ממש ובכוחם של חכמים העדיף מזה של הנביאים, ולכן מפרש שהביטוי "אין אלו אלא דברי נביאות" מכוון תמיד לשבח, ו"עשו דבריהן כדברי נביאות" מכוון תמיד לגנאי.

## שימושים מאוחרים
למרות דברי רש"י ותוספות, בספרות הרבנית לדורותיה התקבל הביטוי דווקא במשמעותו הראשונה, כדברי גנאי או התנגדות לדעה שלא נומקה כל צרכה. במשמעות זו הוא משמש בלשונם של ראשונים ואחרונים רבים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ניבים וביטויים חז"ליים
רב חיננא בר שלמיא

**רב חיננא בר שלמיא**, (מוזכר לפעמים כ**חנינא**, **חנניא** או **חנניה**). (בתלמוד ירושלמי מוזכר שם אביו בכתיב 'שלמיה') היה אמורא מהדור השני של אמוראי בבל במאה ה-3. מחשובי תלמידיו של רב. מאמריו מובאים גם בתלמוד הירושלמי.

כל מאמריו שבשני התלמודים הם בשם רב והיה שואלו שאלות. פעם רבי טבלא פסק כשיטתו בעניין מסוים, ורב נחמן אמר לו:  ("לך חזור בך, ואם לא אני מוציא את רב חיננא בר שלמיא מאוזנך!").

שימש כמלמד משניות לבנו של רב, חייא.

אחרי פטירת רב שלח שאלות לשמואל.

## ממאמריו
* תלמיד חכם צריך להשתלם גם בידיעה מעשית של קשר התפילין, ברכת חתנים וציצית.
* "כיוון שניתקו שיניו של אדם - נתמעטו מזונותיו". שמשמעו לפי פרשנות אחת: בזקנה, במקביל לנשירת השיניים יש קושי להתפרנס.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור השני לאמוראי בבל
קטגוריה:תלמידי רב
קטגוריה:תלמידי שמואל
קטגוריה:מלמדים
זרינסקי מוסטאר

**זרינסקי מוסטאר** (בבוסנית: **Hrvatski košarkaški klub Zrinjski Mostar**) היא קבוצת כדורסל בוסנית מהעיר מוסטאר, המשחקת בליגת העל הבוסנית.

הקבוצה הוקמה בשנת 1992 כחלק מ"מועדון הספורט הקרואטי זרינסקי מוסטאר", המזוהה עם החלק המערבי של העיר המאוכלס בקרואטים. הקבוצה משתתפת בליגה הבוסנית מאז שהוקמה בשנת 1997, למעט שתי עונות: עונת הבכורה ועונת 2003/04.

במשך עונת 2003/04, שיחקה הקבוצה בליגה השנייה, ובעונה שלאחר מכן העפילה בחזרה אל הליגה הבכירה. מאז חזרתה, הקבוצה משתייכת לחלק העליון של הטבלה, כמו כן, הגיעה פעמיים לחצי הגמר הפלייאוף ושלוש פעמים לחצי גמר גביע המדינה.

בעבר השתתפה הקבוצה בליגה הבלקנית.

## תארים והישגים
* **הליגה הבוסנית**:
** חצי גמר: 2005, 2006
* **הגביע הבוסני**:
** חצי גמר: 2005, 2006, 2007

## שחקנים בולטים
* בויאן בוגדנוביץ'
* ג'וסיפ סזאר

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל בוסניות
קטגוריה:מוסטאר: ספורט
בוסנה סרייבו

**בוסנה סרייבו** (בבוסנית: **Košarkaški klub Bosna**) היא קבוצת כדורסל בוסנית מהעיר סרייבו, המתמודדת בליגת העל הבוסנית.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1951 ונשיאה הראשון היה ד"ר נדזאד ברקיץ'.

ההישג הגדול ביותר שלה הוא הזכייה בגביע אירופה לאלופות בשנת 1979 לאחר ניצחון בגמר מול אמרסון וארזה. ובעונה שלפני כן הגיעה עד לגמר גביע קוראץ' והפסידה לקבוצת פרטיזן בלגרד.

בעונות 2001–2010 השתתפה הקבוצה במסגרת הליגה האדריאטית. ובעונת 2010/11 השתתפה ביורוצ'לנג' והודחה על ידי נאנסי בשלב רבע הגמר.

מאז שנת 2009 מארחת הקבוצה ב**[[היכל סמראנש]]** המכיל 12,000 ונקרא על שם הנשיא השביעי של הוועד האולימפי הבינלאומי חואן אנטוניו סמראנש.

## תארים והישגים
***[[ליגת העל הבוסנית בכדורסל|הליגה הבוסנית]]**: 
**אליפות (4): 1999, 2005, 2006, 2008.
**מקום שני: 1998, 2000, 2004, 2007.
***[[הגביע הבוסני בכדורסל|הגביע הבוסני]]**:
**זכייה (3): 2005, 2009, 2010.
**גמר: 2004, 2007.
***[[הליגה היוגוסלבית בכדורסל|הליגה היוגוסלבית]]**: 
**אליפות (3): 1978, 1980, 1983.
**מקום שני: 1979.
***[[הגביע היוגוסלבי בכדורסל|הגביע היוגוסלבי]]**:
**זכייה (2): 1978, 1984.
**גמר: 1980, 1986.
* **[[סופרוליג|גביע אירופה לאלופות]]**: 
**אליפות (1): 1979
**מקום שלישי: 1980, 1981, 1984
***[[גביע קוראץ']]**
**גמר: 1978
## שחקנים בולטים
* מירזה דליבאשיץ'
* סבטיסלב פשיץ'
* ראטקו רדובאנוביץ'
* זארקו ואראיץ'
* ננאד מרקוביץ'
* פרדראג דנילוביץ'
*  ג'יי. אר. ברמר

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל בוסניות
קטגוריה:סרייבו: ספורט
קטגוריה:אלופות אירופה בכדורסל לקבוצות
שלום אביטן (סנסאי)

**שלום אביטן** (נולד ב-10 באפריל 1952) הוא רב-אמן לחימה ישראלי, יושב ראש ה"ווסט קוסט שוטוקאן קראטה העולמי" ובעבר ראש התאחדות הקראטה בישראל.

## ביוגרפיה
אביטן נולד במרוקו. עלה לישראל בגיל 3 בשנת 1955. בגיל 11 החל להתאמן בהיאבקות בסגנון פנקרטיון וזכה במדליית זהב באליפות ישראל. בשנת 1968 החל באימוני קראטה ובשנת 1972 הוענקה לו חגורה שחורה דרגת דאן 1. את השיהאן אד המילי ראש הווסט קוסט שוטוקאן קארטה הכיר בשנת 1978 כאשר המילי הגיע לישראל בפעם הראשונה. במעמד זה נבחן אביטן לדרגת דאן 2. בשנת 1980 המילי הוזמן שוב לישראל על ידי אביטן. בביקור זה נרקמו יחסים חמים בין המילי לאביטן ועקב כך אביטן מונה לנציג רשמי של הווסט קוסט שוטוקאן קראטה בישראל. בשנת 1984 היה אביטן בין מקימי התאחדות הקראטה בישראל יחד עם סנסאי יהודה פנטנוביץ, סנסאי אבי בלייר, שיהאן חיים בכר סנסאי משה בוחניק ושיהאן רוני קלוגר.

אביטן ייצג את ישראל באליפויות אירופה ואליפויות העולם בין השנים 1983 ל-1989. אביטן התחרה בשלוש מכביות: ה-10, ה-11 וה-13 ושימש כשופט וכמנהל התחרות בשלוש המכביות: ה-14, ה-15 וה-16. במכביה ה-17 שימש כיו"ר ההתאחדות וכמנהל תחרויות. אביטן השתתף בכינוסי הפועל כמתחרה, כשופט ראשי ומנהל התחרות. אביטן פרש מתחרויות בשנת 1989 לאחר זכייה משולשת באותה שנה - מקום ראשון ב"אליפות הגרנד צ'מפיון של דרום קליפורניה, מדליית זהב באליפות ישראל ומדליית זהב במכביה ה-13.

בשנת 1992 השתתף אביטן בסרט הקולנוע האמריקאי "סמוראי אמריקאי" , לצד דייוויד בראדלי  ומארק דקסקוס, בבימויו שמוליק פירסטנברג.

ב-8 ביוני 1999 הוזמן אביטן לביתו של המילי ובמעמד מנהלי הוסט קוסט שוטוקאן קארטה הודיע כי שיהאן אביטן יהיה ראש ארגון הווסט קוסט שוטוקאן העולמי לאחר מותו ולאות הוקרה, העניק לאביטן את טבעת ההתאחדות עם סמל הווסט קוסט שוטוקאן העולמי. בתאריך 11 ביוני, התקיימה פגישה בביתו של המילי ואליה זומנו המאמנים הבכירים של ארגון הווסט קוסט ושל WFKO, שני הארגונים אותם הקים המילי וזאת על מנת להודיע מי יהיו ראשי הארגונים הללו במדינות השונות וכן את מינויו של אביטן כממשיך דרכו לאחר מותו. בתאריך 14 ביוני 1999 העניק המילי לאביטן את הדרגה דאן 7, הדרגה הגבוהה ביותר בווסט קוסט. ב-22 ביוני 1999 נפטר המילי וב-26 ביוני בטקס פרידה לזכרו של שיהאן שהתקיים במועדון המרכזי בארצות הברית, פתחו את צוואתו האחרונה ושם צוין כי אביטן ימונה לראש ארגון הווסט קוסט שוטוקאן קראטה אינטרנשיונל לכל חייו וכן הועלה לדרגת האצ'י–דאן (דאן 8).

באספה כללית שהתקיימה בתאריך ה-25 במאי 2004, שיהאן אביטן נבחר ליו"ר IKF התאחדות הקראטה בישראל
. בתקופת כהונתו הראשונה איחד את האיגודים המובילים בענפי אמנויות הלחימה בישראל. אביטן סיים את תפקידו כיו"ר ההתאחדות בשנת 2012.

## קישורים חיצוניים
* 
* 13 מדליות למרכז אביטן במכביה ה-18
* 
* 
* שלום אביטן, באתר יו-טיוב  
* ווסט קוסט שוטוקאן קארטה בראשו עומד שלום אביטן

## הערות שוליים

קטגוריה:אמני לחימה ישראלים
קטגוריה:מאמני קראטה ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952