open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שער עלייה למטוס

[שמאל|ממוזער|250px|הדלפק והכניסה לשער ב[נמל התעופה מינכן פרנץ יוזף שטראוס|נמל התעופה במינכן]]
**שער עלייה למטוס** (ולעיתים רק **שער**) הוא החלק בבית הנתיבות בשדה התעופה, המשמש לתנועת נוסעים ואנשי צוות אוויר מבית הנתיבות אל המטוס, ולהפך.

סמוך לכניסה לשער משתרע בדרך כלל אזור המתנה, ובכניסה אליו ניצב דלפק ביקורת מאויש על ידי עובדי חברת התעופה או עובדי הנמל. אלו מוודאים שרק הנוסעים הרשומים לטיסה ואנשי הצוות עוברים דרכו בדרכם אל המטוס. 

לאחר הביקורת עושים הנוסעים ואנשי הצוות את דרכם אל המטוס באחת ממספר שיטות אפשריות:
* מעבר דרך גשר עלייה למטוס (Jet bridge), המכונה בכינוי העממי "שרוול" - מבנה המאפשר את מעבר הנוסעים ישירות מהשער אל המטוס. הגשר הוא מבנה מוארך בעל חופש תנועה מוגדר הסב על ציר או מספר צירים, והמסוגל להתאים את גובהו לגובה המטוס המתחבר אליו. שיטה זו נחשבת כיום למקובלת ולמועדפת בתעופה אזרחית. 
* עזיבת הבניין ויציאה ממנו ברגל, בדרך כלל בשדות תעופה קטנים, ובלבד שהמטוס חונה בקרבת בית הנתיבות
*נסיעה באוטובוס אל המטוס. בהגיע הנוסעים אל המטוס הם עולים אליו תוך שימוש במדרגות המותקנות בו (Airstair) או במדרגות ניידות, שגובהן מותאם לגובה דלת המטוס מעל הקרקע.
* באמצעות טרקלין נייד - דגם של אוטובוס, המתחבר אל השער ולאחר נסיעה נצמד אל המטוס, אגב התאמתו לגובה המתאים. טרקלינים ניידים אינם נפוצים עוד, אך הם פועלים עדיין במספר נמלי תעופה. 
שער העלייה למטוס משמש בטיסות פנים גם לקבלת נוסעי טיסות נכנסות (למעט בנמלי תעופה שבהם מובאים נוסעים אלו ישירות לאולם הנוסעים הנכנסים). נוסעים אלו אינם צריכים לעבור ביקורת בשער, ועל כן הם עוברים ישירות דרכו בדרכם לאולם הנוסעים הנכנסים. המטוס שהביא אותם חונה בשער (אם יש בו גשר עלייה למטוס) ויקבל דרכו בהמשך את נוסעי הטיסה הבאה.

## גלריה

JetwayDenver.jpg|גשרי עלייה למטוס בנמל התעופה בדנוור
Mobile lounge at Dulles Airport.jpg|טרקלין נייד בנמל התעופה הבינלאומי וושינגטון דאלס בוושינגטון די. סי.
Cubana in SdC.JPG|מדרגות הקבועות במטוס
Stairs on aircraft.JPG|רכב הנושא גרם מדרגות ונצמד אל המטוס


## ראו גם
* עלייה למטוס
* כרטיס עלייה למטוס
* גשר עלייה למטוס

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שדה תעופה: מבנה, שירותים וציוד
קטגוריה:תעופה אזרחית
מטוס
הנסיך קרל פיליפ, דוכס ורמלנד

**קרל פיליפ אדמונד ברטיל, [[דוכס]] ורמלנד** (בשוודית: **Carl Philip Edmund Bertil av Sverige**; נולד ב-13 במאי 1979), הוא בנו השני של מלך שוודיה קרל השישה עשר גוסטב והמלכה סילביה. שימש לאחר לידתו כיורש העצר לכתר השוודי, עד לשינוי החוק בעניין.

## ביוגרפיה
הנסיך קרל פיליפ נולד ב-13 במאי 1979 בסטוקהולם, לקרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה ולסילביה, מלכת שוודיה, בתם של ולטר זומרלאט ואליס סוארס דה טולדו. בעת לידתו היה קרל פיליפ יורש העצר, על פי חוקי העדפת הבן הבכור שהיו קיימים בעת לידתו. שבעה חודשים לאחר לידתו (1 בינואר 1980), שונה החוק, והשווה את זכויות ירושת הכתר לנשים וגברים. מכיוון שהשינוי בוצע למפרע, חזרה אחותו הנסיכה ויקטוריה לשמש בתפקיד יורשת העצר, שבו החזיקה מאז לידתה ועד לידתו של קרל פיליפ. קרל פיליפ נמצא בסדר הירושה לאחר אחותו וילדיה.

בסדר הירושה לכתר הבריטי מקדים קרל פיליפ את אחותו, מכיוון שחוק ההסדר, המסדיר את הירושה למלוכה הבריטית, נתן עדיפות לבנים זכרים על בנות (החוק שונה בהסכמת פרת' ב-2011, אך השינוי לא הוחל למפרע). קרל פיליפ מדורג בערך במקום ה-200 בסדר ירושה זה, ואחותו אחריו.

הנסיך קרל פיליפ שירת בצבא השוודי כמפקד ספינה. למד עיצוב גרפי ברוד איילנד ובשנת 2011 סיים את לימודיו בניהול חקלאי באוניברסיטת אלנארפ.

## משפחתו
ב-13 ביוני 2015 נשא לאישה את סופיה הלקוויסט, דוגמנית לשעבר, ממנה נולדו לו 3 בנים ובת:
* הנסיך אלכסנדר, דוכס סודרמנלנד (נולד ב-19 באפריל 2016)
* הנסיך גבריאל, דוכס דארנה (נולד ב-31 באוגוסט 2017)
* הנסיך ג'וליאן, דוכס הלנד (נולד ב- 26 במרץ 2021)
* הנסיכה אינס מריה (נולדה ב 7 פברואר 2025)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית ברנדוט
קטגוריה:בוגרי בית הספר לעיצוב של רוד איילנד
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:אנשי צבא שוודים
קטגוריה:מעוטרי מסדר הוורד הלבן של פינלנד
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1979
הוקון, נסיך נורווגיה

[שמאל|ממוזער|250px|הנסיך הוקון בפורום הכלכלי ב[דאבוס, 2009]]
הנסיך **הוקון מגנוס** (**Haakon Magnus**; נולד ב-20 ביולי 1973 באוסלו) הוא יורש העצר של נורווגיה.

## ביוגרפיה
הנסיך הוקון נולד ב-20 ביולי 1973 להאראלד, נסיך הכתר של נורווגיה ולנסיכה סוניה, בתם של קרל אוגוסט הרלדסן ודניי אולריכסן.

אחותו הבכורה, מרתה לואיז, נמצאת אחריו בסדר הירושה, מכיוון שחוק העדפת הבן הבכור שהיה קיים בעת לידתו איפשר ליורשים זכרים לקבל עדיפות בסדר הירושה. החוק הנורווגי שונה מאז (בשנת 1990), אך לא למפרע, כך שאחותו נמצאת כיום במקום הרביעי בסדר הירושה, לאחר הוקון ושני ילדיו.

הנסיך הוקון שירת כקצין בצי הנורווגי ולמד לתואר ראשון במדעי המדינה באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה. הוא השלים את התואר השני בכלכלה בבית הספר לכלכלה של לונדון שבאנגליה.

הוקון נישא למטה מאריט, אם לילד במשפחה חד-הורית, בשנת 2001. נישואיו עוררו שערורייה בנורווגיה, לא רק בשל מעמדה האישי של רעייתו, אלא גם בשל מעורבותה בסמים לא חוקיים. לנסיך ולנסיכה נולדו בת, אינגריד, ובן, סבר מגנוס. אלה, נמצאים במקומות השני והשלישי לסדר הירושה לכתר הנורווגי. בני הזוג מתגוררים באחוזת סקאוגום.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אצולה נורווגית
קטגוריה:יורשי עצר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוסלו
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של פולין
קטגוריה:מעוטרי מסדר הוורד הלבן של פינלנד
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1973
הפסאז'ים המקורים של פריז

[שמאל|ממוזער|250px|גאלרי ויויאן, מהפסאז'ים המקורים המפוארים שב[הרובע השני של פריז|רובע השני של פריז]]
**הפסאז'ים המקורים של פריז** (בצרפתית: **Passages couverts de Paris**) הם מכלול של מעברים (פסאז' הוא מעבר) בין בתים בהם הוקמו גלריות מסחריות.

## מאפיינים
באופן כללי, הפסאז'ים המקורים הם מעברים וגלריות שחודרים מבעד לבתים, או שנבנו כחלק מהם. גלריות אלו מקורות בחלונות זכוכית שמחדירים אליהן אור בזנית, שיוצר תאורה מיוחדת ואופיינית להן. כמעט כל הפסאז'ים נמצאים בגדה הימנית של נהר הסן, בגבולות פריז לפני הרחבתה בשנת 1860, בעיקר באזור "השדרות הגדולות" של פריז, מקום בו התגוררו הלקוחות המבוססים יותר של העיר בתקופת הקמתם.

## היסטוריה
רוב רובם של הפסאז'ים המקורים נבנו במחצית הראשונה של המאה ה-19, בעיקר בין השנים 1822–1837, במטרה להגן על קהל הלקוחות המבוסס יותר של העיר מפני פגעי מזג האוויר, וכדי להציע להם הרכב מסחרי מגוון. בפריז היו בסביבות 150 פסאז'ים מקורים בשנות החמישים של המאה ה-19, שהפכו מודל עבור ערים צרפתיות נוספות.

תוכנית השיפוצים הגדולה של הברון אוסמן, שחצתה את הרבעים הישנים של פריז בזמן סלילת השדרות הגדולות, האיצה את בנייתן של חנויות כלבו גדולות, ואלו הביאו לשקיעתם של הפסאז'ים המקורים ולהיעלמותם של חלקם הגדול.

ב"מדריך מצויר של פריז" מתקופת הקמתם נכתב: "פסאז'ים אלה, המצאה חדשה זו של המותרות התעשייתיים, הם מעברים מקורי זכוכית ומצופי שיש, העוברים במפולש דרך גושי-בתים שלמים, שבעליהם התאחדו לצורך יוזמות כגון אלה. משני צידי המעברים הללו, המקבלים את אורם מלמעלה, נמשכות המהודרות שבחנויות, כך שפסאז' כזה הוא בגדר עיר, אף עולם בזעיר אנפין".

## אזכורים תרבותיים
הפילוסוף וחוקר התרבות הגרמני ולטר בנימין עבד על כתיבת מסה רחבת היקף שנקראה "מפעל הפסאז'ים", או "הפסאז'ים של פריז, מופע-קסמים דיאלקטי", בו התכוון לנתח את העידן המודרני דרך פרטים זניחים כביכול שלו, כגון הפסאז'ים המקורים. להשקפתו היו פסאז'ים אלה "צורות חלומיות של התרחשות", מעין חלומות של העידן הקפיטליסטי העולה, שמגלמים את ההתלהבות מן החדש והמודרני ביותר מחד ואת "החזרה הנצחית של הדומה" מאידך. "מפעל הפסאז'ים" של בנימין, אותו לא השלים מעולם, נועד להוביל עידן זה לעבר "התעוררות" מאותו חלום.

## רשימת הפסאז'ים
רשימה של הפסאז'ים המקורים שעדיין קיימים בפריז, ושיש אליהם גישה:

## גלריה

תמונה:Galerie Vero-Dodat.JPG|גאלרי ורו-דודה שברובע הראשון של פריז
תמונה:Paris - Passage de Choiseul 04.jpg|פסאז' שוּאָזל שברובע השני
תמונה:Paris - Passage des Princes 02.jpg|פסאז' דה פּרנס שברובע השני
תמונה:Passage des Panoramas.JPG|פסאז' דה פנורמה שברובע השני
תמונה:Galerie Colbert.jpg|גאלרי קולבר שברובע השני
תמונה:Galerie Vivienne stairway.jpg|מדרגות בגאלרי ויויאן שברובע השני
תמונה:Paris - Passage Vendome 01.jpg|פסאז' ונדום שברובע השלישי
תמונה:Passage du ponceau paris 3.jpg|פסאז' פונסו שברובע השלישי
תמונה:Paris passage vendome entree.jpg|הכניסה לפסאז' ונדום מכיוון כיכר רפובליק, שברובע השלישי
תמונה:Paris - Passage Jouffroy 01.jpg|פסאז' ז'ופרואה שברובע התשיעי
תמונה:Paris - Passage Verdeau 02.jpg|פסאז' ורדו שברובע התשיעי
תמונה:Paris passage du prado.jpg|פסאז' די פראדו שברובע העשירי


## ראו גם
* הפסאז'ים הייחודיים של פריז - כתבה באתר הארץ

## הערות שוליים

קטגוריה:פריז: מבנים
קטגוריה:פריז: כלכלה
מרתה לואיז, נסיכת נורווגיה

שמאל|ממוזער|180px|מרתה לואיז, 2009
**מרתה לואיז, נסיכת נורווגיה** (נולדה ב-22 בספטמבר 1971) היא בתו הבכורה של מלך נורווגיה האראלד החמישי.

## ביוגרפיה
מרתה לואיז נולדה ב-22 בספטמבר 1971 באוסלו, ליורש העצר דאז - האראלד, נסיך הכתר של נורווגיה ולנסיכה סוניה. הסנדקים שלה היו אולף החמישי, מלך נורווגיה, מרגרטה, נסיכת שוודיה, פלמינג ולדמר, רוזן רוזנבורג, רגנהילד, נסיכת נורווגיה, דאגני הרלדסן והאקון הרלדסן, סבה וסבתה מצד אימה, נילס יורגן אסטרופ ואילמי רידרבולד. עם לידתה הייתה השנייה בסדר הירושה אולם איבדה את מקומה לטובת אחיה הצעיר הנסיך הוקון כתוצאה מחוק העדפת הבן הבכור שהיה קיים אז. החוק שונה בשנת 1990, אך לא למפרע, כך שכיום נמצאת הנסיכה במקום הרביעי בסדר הירושה, אחרי אחיה הצעיר, הנסיך הוקון ושני ילדיו.

מרתה לואיז היא פיזיותרפיסטית מוסמכת, לאחר שסיימה תואר באוסלו והתמחות במאסטריכט, הולנד, אולם היא לא עוסקת במקצוע זה, אלא בהוצאת אלבומים של סיפורים עממיים ושירה. ב-1 בינואר 2002 היא פתחה עסק משלה, ולאחר התייעצות עם אביה היא ויתרה על התואר הנסיכה המלכותית והחלה בתשלומי מס הכנסה.

הנסיכה גם מגדירה את עצמה כבעלת ראיה מרחוק, אדם בעל תפיסה על-חושית.

ב-24 במאי 2002 נישאה מרתה לואיז לארי בן, סופר.  לזוג שלוש בנות. ב-5 באוגוסט 2016 נפרדו בני הזוג וילדיהם היו במשמורת משותפת, ובשנת 2017 התגרשו השניים, ואלו היו הגירושין הראשונים במשפחת המלוכה הנורווגית. 

ב-מאי 2019, הנסיכה הודיעה שהיא מנהלת מערכת יחסים עם אזרח אמריקאי, שמאן בסגנון עצמי בשם דורק ורט. 

ב- דצמבר 2019 התאבד בעלה לשעבר.

מערכת היחסים בין מרתה לואיז לבין השמאן דורק ורט הובילה לביקורת רבה. ב-יוני 2022 הודיעו הזוג שהם מאורסים, וב-31 באוגוסט 2024 התחתנו השניים בעיירה גייראנגר.

## משפחתה
ב-24 במאי 2002 התחתנה מרתה לואיז עם ארי בן, ממנו נולדו לה 3 בנות:
* מאוד אנג'ליקה (נולדה ב-2003)
* לאה איזדורה (נולדה ב-2005)
* אמה טלולה (נולדה ב-2008)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נסיכות נורווגיות
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:מעוטרי מסדר הוורד הלבן של פינלנד
קטגוריה:נורווגיות שנולדו ב-1971
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1970
גיורגי גריקס

**גיורגי גריקס** (בהונגרית: **György Garics** - היגוי מקורב: **גֶ'רג' גוריץ**'; נולד ב-8 במרץ 1984 בסומבטהי שבהונגריה) הוא כדורגלן עבר אוסטרי ממוצא הונגרי ששיחק כמגן ימני וקשר ימני.

## קריירת מועדונים
גריקס החל לשחק בקבוצת הנוער של הלדאש SVE בעיר הולדתו סומבטהֶי שבהונגריה. ב-1998, כשהוא בן 14, עבר גריקס לגור באוסטריה והצטרף לראפיד וינה. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת בשנת 2002 ושיחק עבור הקבוצה עד שנת 2006.

בקיץ 2006 צירפה נאפולי את גריקס תמורת 700,000 אירו. נאפולי, שהעפילה לסרייה ב' באותה עונה, עברה תהליך של הצערת סגל וגריקס היה בין השחקנים הבולטים שהצטרפו לקבוצה. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה ב-23 בספטמבר 2006 אך שימש לרוב כמחליפו של ג'אנלוקה גראבה הוותיק והמנוסה יותר ושותף רק ב-11 משחקים. עם חזרתה של נאפולי לסרייה א' בתום העונה, הפך גריקס לשחקן הרכב ושותף ב-26 משחקים. הוא כבש את שערו הראשון עבור הקבוצה בניצחון 1:3 על מילאן.

ב-1 ביולי 2008 עבר גריקס לאטאלנטה תמורת 1.5 מיליון אירו על מחצית מכרטיסו. ב-26 ביוני 2009 אטלנטה רכשה את החצי השני של הכרטיס תמורת מיליון אירו.

ב-9 באוגוסט 2010 חתם בבולוניה 1909 תמורת 3 מיליון אירו.

ב-14 באוגוסט 2015 חתם לשנתיים בדרמשטאדט 98 מהבונדסליגה, אך שוחרר ממנה ב-30 באוגוסט 2016.

לאחר תקופה ארוכה בה לא שיחק, חתם גריקס באימולזה קלצ'ו 1919 מהסרייה ד', הליגה הרביעית באיטליה, ובתום עונת 2017/2018 פרש ממשחק פעיל.

## נבחרת לאומית
אף על פי שנולד בהונגריה, שימש כקפטן אוסטריה הצעירה. בספטמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת. הוא זומן ליורו 2008 ושיחק בשניים מתוך שלושת משחקיה של אוסטריה.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל, באתר הרשמי של נאפולי

קטגוריה:מגני כדורגל אוסטרים
קטגוריה:קשרי כדורגל אוסטרים
קטגוריה:כדורגלנים אוסטרים
קטגוריה:כדורגלני ראפיד וינה
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני אטאלנטה
קטגוריה:כדורגלני בולוניה
קטגוריה:כדורגלני דרמשטאדט 98
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוסטריה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1984
תזמורת רדיו פינלנד

ממוזער|תזמורת רדיו פינלנד עם המנצח טויבו האפנן, מאי 1945
**תזמורת רדיו פינלנד** (בפינית: **YLE Radion sinfoniaorkesteri**) היא תזמורת הרדיו הראשית של רשות השידור הפינית.

## היסטוריה
התזמורת נוסדה ב-1927 כתזמורת רדיו עם עשרה נגנים, עם ארקי לינקו כמנצח הראשון. למרות שמעולם לא החזיק בתואר מנצח ראשי, לינקו נשאר קשור לתזמורת עד 1952. טויבו האפנן הפך למנצח הראשי הראשון של התזמורת ב-1929 ושימש בתפקיד עד מותו ב-1950. התזמורת ביצעה בעיקר קונצרטים באולפן בשנים הראשונות שלה. עד מלחמת העולם השנייה, התזמורת נתנה רק 20 קונצרטים פומביים, עם נגנים עצמאיים כדי לחזק את השורות.

לאחר מלחמת העולם השנייה, עם המנכ"לית החדשה, הלה וווליוקי, התרחב סגל התזמורת ל-50 נגנים. בספטמבר 1947 יזמה התזמורת סדרה של "קונצרטים של יום שלישי" בבית העירייה של הלסינקי. הסגל גדל ל-67 נגנים עד 1953. המנצח הראשי השני של התזמורת, נילס-אריק פוגשטדט, שירת מ-1950 ועד מותו ב-1961, והרחיב את הרפרטואר של התזמורת. המנצח הראשי השלישי, פאבו ברגלונד, היה כנר בתזמורת 10 שנים לפני הצטרפותו למנצח הראשי ב-1961. האנסמבל גדל ל-90 נגנים בשנות ה-70, לתזמורת סימפונית מלאה.

יוקה-פקה סאראסטה, המנצח הראשי מ-1987 עד 2001, הוא כיום מנצח הכבוד של התזמורת. סקארי אוראמו היה המנצח הראשי בין 2003 ל-2012, לאחר שקודם לכן היה כנר ראשי של התזמורת. בדצמבר 2010 הודיעה התזמורת על מינויו של האנו לינטו למנצח הראשי השמיני שלה, נכון לעונת 2013-2014, עם חוזה ראשוני ל-3 שנים. לינטו החזיק בתואר מנצח אורח ראשי במהלך עונת 2012-2013. באפריל 2016, התזמורת הודיעה על הארכת החוזה של לינטו כמנצח ראשי עד 2021. לינטו סיים את תפקידו כמנצח הראשי על התזמורת בתום עונת 2020 - 2021.

בשנת 2017 ניקולס קולון ניצח לראשונה על תזמורת רדיו פינלנד. במאי 2019, התזמורת הודיעה על מינויו של קולון למנצח הראשי הבא שלה, החל בעונת 2021-2022. הוא המנצח הלא-פיני הראשון שזכה בתואר המנצח הראשי של התזמורת.

הדיסקוגרפיה של התזמורת כוללת, מלבד המוזיקה של ז'אן סיבליוס, מוזיקה של מלחינים פינים אחרים כמו פאבו הייננן, ג'ונאס קוקונן, מגנוס לינדברג ואארה מריקנטו. התזמורת הקליטה רפרטואר של מלחינים לא-פינים, כמו סימפוניות של גוסטב מאהלר וקרל נילסן, ומוזיקה של בלה בארטוק.

הנבלאי הישראלי סיון מגן היה הנבלאי הראשי של התזמורת בין השנים 2017 - 2024.

## מנצחים ראשיים
* ניקולס קולון (2021 - ממשיך)
* האנו לינטו (2013 - 2021)
* סאקארי אוראמו (2003 - 2012)
* יוקה-פקה סאראסטה (1987 - 2001)
* לייף זגרסטאם (1977 - 1987)
* אוקו קאמו (1971 - 1977)
* פאבו ברגלונד (1962 - 1971)
* נילס-אריק פוגסטדט (1950 - 1961)

## קישורים חיצוניים

* 

פינלנד
פינלנד
פינלנד, רדיו
קטגוריה:מוזיקה פינית
קטגוריה:הלסינקי
התזמורת הקאמרית של אירופה

**התזמורת הקאמרית של אירופה** (**COE**), שנוסדה בשנת 1981, כוללת 50 נגנים, נציגי 15 אומות. הנגנים מנהלים קריירות מקבילות כסולנים בינלאומיים, חברים בהרכבים קאמריים ידועי שם, מורים ופרופסורים למוזיקה.

הופעות התזמורת מתקיימות באופן קבוע בעריה הראשיות של אירופה ומדי פעם בארצות הברית, הונג קונג, יפן ואוסטרליה. לתזמורת הקאמרית של אירופה קשרים איתנים עם ה"דויטשה אנסמבל אקדמי" וה"אלטה אופר" בפרנקפורט ועם "פסטיבל שטיריארטה" בגראץ, כמו גם עם הפילהרמונית של קלן, הסיטה דה לה מוזיק בפריז, הפסטיבלים של ברלין וברמן ופסטיבל זלצבורג. בין המנצחים והסולנים מן השורה הראשונה בעולם המופיעים עם התזמורת, נודעת מבחינתה חשיבות מיוחדת לקלאודיו אבאדו ולניקולאוס הרנונקור.

מקום מושבה הקבוע של התזמורת הוא בלונדון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תזמורות קאמריות
קטגוריה:אירופה: תרבות
סמל טסמניה

**סמל טסמניה** (באנגלית: **Coat of arms of Tasmania**) הוא סמלה הרשמי של מדינת טסמניה שבאוסטרליה. 

הסמל הוענק למדינה במאי 1917 על ידי המלך ג'ורג' החמישי. כיום השימוש בסמל מועט, ולמעט בהצגתו במבני ממשל ובבתי המשפט המדינתיים, מעדיפה ממשלת המדינה להשתמש בלוגו החדש שלה הכולל זאב טסמני המציץ מבעד לעשב גבוה.

## תיאור הסמל
במרכז הסמל מופיע שלט אצולה המחולק לחמשה חלקים ומציג את ענפי החקלאות העיקריים המהווים את הענף הכלכלי המרכזי של המדינה: בחלק השמאלי העליון של הסמל מופיעה אלומת שיבולים, במרכז הסמל מופיע אייל ובחלקו התחתון תפוחים. 

ציצת הסמל היא אריה אדום המסמל את המלוכה האוסטרלית. משני צידי מגן האבירים שני תומכים - זאבים טסמנים (Thylacinus cynocephalus) - מין נכחד.

מתחת שלט האצולה מופיע על קלף מוטו המדינה בלטינית: **Ubertas et Fidelitas** (פריון ואמונה).

## קישורים חיצוניים
* סמלי טסמניה באתר ממשלת טסמניה 
* נוסח ההכרזה המלכותית על סמל טסמניה באתר ספריית הפרלמנט הטסמני 
* סמלי מדינות אוסטרליה באתר ממשלת אוסטרליה 

טסמניה
קטגוריה:טסמניה: סמלים לאומיים
קטגוריה:איילים בתרבות
קטגוריה:אריות בדגלים וסמלים
קטגוריה:יונקי כיס בתרבות
ג'ורדן

**ג'ורדן** (באנגלית: Jordan) הוא תרגום של "ירדן".

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
אפסומיט

**אֶפְּסוֹמִיט** הוא אחת מצורות המינרל של מגנזיום גופרתי (סולפט המגנזיום) שנוסחת המבנה שלו היא MgSO4•7H<sub>2</sub>O או בקצרה MgSO4. לעיתים מחליף ברזל חלק מיוני המגנזיום. התיאור השיטתי הראשון של המינרל הוא משנת 1806 מהמרבצים בסמוך לעיירה אפסום (Epsom) במחוז סארי באנגליה. ב-1824 כונה המינרל בשם אפסומיט על שם העיירה. שמות נוספים למינרל: "הפטאהידריד", "מלח אנגלי", "מלח מר" ו"מלח אפסום".

הופעתו הנפוצה היא כקרום חסר צורה המצפה קירות מערות ומכרות.

## תכונות
האפסומיט מתגבש במערכת האורתורומבית ולעיתים רחוקות מופיע בטבע כגבישים מפותחים שצורתם מחטית או סיבית שאורכם עד 8 ס"מ.

המינרל חסר צבע עד לבן עם גוונים של צהוב, ירוק וורוד. קשיותו נעה בין 2 ל-2.5 על פי סולם מוס ומשקלו הסגולי 1.67 גרם לסמ"ק. אופטית האפסומיט הוא דו-צירי שלילי.

אפסומיט הוא מינרל היגרוסקופי המתמוסס בקלות במים. בתנאי יובש מאבד האפסומיט מולקולה אחת של מים ומשנה את מבנהו למינרל הקסאהידריט (MgSO4•6H2O) שהמבנה שלו הוא מונוקליני. האפסומיט יוצר שורה איזומורפית עם המינרל מורנוסיט (NiSO4•7H2O) ועם המינרל גוסלריט (ZnSO4•7H2O).

## היווצרות ותפוצה
האפסומיט נוצר כתפרחות או כקרומים על קירות במנהרות ובמערות או על קירות ועמודי תווך במכרות. היווצרות זו מתרחשת בסלעי מגנזיום המכילים סולפידים, דוגמת דולומיט או אבן גיר המכיל מגנזיום או במקומות מוגנים על קירות גושי סלעים כאלו. אפסומיט נוצר גם בפומרלות בהרי געש דוגמת וזוב. דרך נוספת של היווצרות אפסומיט נובעת ממיום של המינרלים קיזריט (MgSO4•H2O) או לנגבייניט (K2Mg2SO4). אפסומיט נוצר גם כשכבות של משקעי התאדות ממעיינות של מים המכילים מגנזיום או מאגמים מלוחים (כמו למשל בשכבות משקע ממוצא ימי שנתגלו בדרום אפריקה).

אפסומיט הוא מינרל נפוץ למדי. מקומות בהם ניתן למצוא אפסומיט כוללים את העיירה אפסום (Epsom) במחוז סארי באנגליה (שם נתגלה המינרל); בסדליץ (Sedlitz) ובסיידשיץ (Saidschitz) שבצ'כיה; בהר וזוב במחוז קמפניה שבאיטליה; בהרי הגעש של קמצ'טקה שברוסיה; במערת מאמות' במדינת קנטקי, במערות קרלסבד במדינת ניו מקסיקו ובמעיינות הר פרינסטון (Mt. Princeton) במחוז צ'אפי (Chaffee) במדינת קולורדו שבארצות הברית; במדבר אטקמה בצ'ילה; ובדרום אפריקה.

## שימושים
באפסומיט נעשה שימוש בהכנת מוצרים פרמקולוגיים, כמו גם כחומר בצביעה ובייצור נייר וסוכר. השימוש הנפוץ ביותר של האפסומיט הוא בייצור "מלחי אפסום" המכונים גם "מלח אנגלי" בהם נעשים שימושים רבים, בין היתר כחומר משלשל וכדשן.

## קישורים חיצוניים

*אתר WebMineral
*אתר Mindat
*אתר Mineral Galleries
*אתר Minerals Net
*פרויקט rruf
מרכז|ממוזער|250px|אפסומיט שעבר המרה להקסהידריט
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מינרלים סולפטיים
קטגוריה:מינרלי מגנזיום
קטגוריה:מינרלים
פולינום פקטה

[ממוזער|200px|השורשים של <math>f_{43}</math> ב[המישור המרוכב|מישור המרוכב]]
בתורת המספרים במתמטיקה, **פולינום פקטה** הוא הפולינום  \ f_p(z) המוגדר לכל \ p ראשוני על ידי:

f_p(z)=\sum_{k=1}^{p-1} \left(\frac{k}{p}\right)z^k
כאשר \left(\frac{k}{p}\right) הם סימני לז'נדר, והסכום הוא עבור 1\le k\le p-1

פולינומים אלה היו ידועים בחקר פונקציות L של דיריכלה שנערכו במאה ה-19, ולמעשה גם לדיריכלה עצמו. הם נקראים על שם מיכאל פקטה, שהבחין שהיעדרם של אפסים ממשיים של פולינום פקטה \ f_p(z) עם \ 0 גורר שלפונקציית L  \begin{matrix} L\left(s,\left(\frac{k}{p}\right)\right)\end{matrix}\,  אין אפסים עם \ s>0. לתכונה זו עניין רב בתורת המספרים, בהקשר של אפס זיגל ליד \ s = 1. 

## קישורים חיצוניים

* Brian Conrey, Andrew Granville, Bjorn Poonen and K. Soundararajan, *[http://arxiv.org/PS_cache/math/pdf/9906/9906214v1.pdf Zeros of Fekete polynomials]*, arXiv e-print math.NT/9906214, June 16, 1999 


פקטה
קטגוריה:פונקציות זטא
קטגוריה:תורת המספרים
יעקב בן זבדי

**יעקב בן זבדי** (או **יעקב הקדוש**; בשפות אחרות: **סנט ג'יימס**, **סן ז'אק**, **סנטיאגו**, **יקובוס**, **זנקט יקוב**, **סן דייגו**) (מת בשנת 44) היה אחד מתלמידי ישו. יעקב בן זבדי נחשב לקדוש נוצרי ונושא בדרך כלל את השם "יעקב הגדול", על מנת להבדיל בינו לבין שליח אחר ששמו יעקב (יעקב בן חלפי; יעקב הקטן).

## חייו
יעקב היה בנם של זבדי ושלומית ואחיו של יוחנן השליח. בברית החדשה מתואר יעקב כאחד מתלמידי ישו הראשונים. מוזכר כי יעקב ויוחנן שהו עם אביהם על החוף כשישו קרא להם להפוך לתלמידיו. הוא ואחיו מכונים על ידי ישו "בני רעם". יעקב היה אחד משלושת השליחים אשר נכחו בהשתנות של ישו (האחרים היו אחיו יוחנן ופטרוס).

ב"מעשי השליחים" מסופר כי אגריפס הראשון ציווה להוציא את יעקב להורג במכת חרב, וכך הפך אותו למרטיר הראשון מבין שנים עשר השליחים.

## מותו והשפעתו
יעקב נחשב ל"מרטיר" הראשון מבין השליחים, והוצאתו להורג במכת חרב מהווה סימן לתחילת הרדיפות המאורגנות כנגד נוצרים. ראשו הופרד מגופו ונקבר בקתדרלת יעקב הקדוש בהרובע הארמני בעיר העתיקה של ירושלים.

## מסורת ועיר סנטיאגו דה קומפוסטלה
על פי המסורת, עצמותיו נדדו על גבי צדפה, עד שהגיעו לחופי חצי האי האיברי, במקום שבו נבנתה העיר סנטיאגו דה קומפוסטלה שבספרד. סנטיאגו הוא השם הספרדי המקובל ליעקב, ולכן שמות רבים באזור מתייחסים אליו, כמו דרך סנטיאגו, מסלול צליינים נודע שמוביל לכנסיית קברו.

### מחלוקת היסטורית
ישנה מחלוקת מחקרית האם יעקב אכן ביקר בספרד להפצת הנצרות, שכן אין הוכחות היסטוריות ברורות לכך. עם זאת, המסורת הספרדית מקבלת זאת כבעלת משמעות דתית ותרבותית עמוקה.

בגמרא מוזכרים שני מינים בשם יעקוב, אחד מהם "יעקוב איש כפר סכניא", ולפחות אחד מהם היה תלמיד של ישו עצמו לפי עדותו (הושמט על ידי הצינזורא). אולם לא ידוע אם אחד מהם הוא יעקב בן זבדי.

## משמעותו בנצרות
יעקב נחשב לאחד מקדושי המגן של ספרד, ולדמות מרכזית בנצרות הקדומה. שמו ומשמעותו קשורים ללגיטימציה דתית ופוליטית באירופה הנוצרית במשך מאות שנים.

## ראו גם
*  (פירושונים)
* מרטירולוגיה נוצרית

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:שנים עשר השליחים
קטגוריה:נוצרים בארץ ישראל
קטגוריה:נפטרים ב-44
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג
פאלוס

[שמאל|ממוזער|200px|[ציור קיר של האל מרקורי, פומפיי שנת 1 לספירה]]
**פַֿאלוּס** מתייחס לאיבר המין הזכרי בעת זקפה או לחפץ בעל צורה דומה. באמבריולוגיה הפאלוס מתייחס לחלק בגוף העובר המופיע לפני התפתחות איברי המין. מקור המילה מיוונית ולטינית ממילה שפירושה להתנפח. 

מקבילו הנקבי של המושג הוא "יוני" (מסנסקריט: योनि; נהגה: yoni), שמתייחס לאיבר המין הנקבי, או לדבר מה שמזכיר אותו במראהו.

## באומנות וארכיטקטורה
ניתן למצוא פסלי פאלוס מודרניים ועתיקים פזורים ברחבי העולם. שרידים רבים נשמרו מיוון ורומא העתיקות. בשנת 2003, אף נערכה תחרות למציאת הבניין הדומה ביותר לפאלוס . בתרבויות קדומות רבות, בנייה בצורה של פאלוס היוותה סימן לעושר והצלחה. במערה בגרמניה נמצא פסל פאלוס עשוי אבן חול בן 28,000 שנה.

### הודו
בטנטרה ההינדואיסטית, סמל הלינגם משמש לפולחן האל שיווה.

### מצרים העתיקה
ממוזער|האל המצרי מין
המצרים הקדמונים קשרו את הפאלוס עם האל אוזיריס. גופו של האל בותר ל-13 חלקים שפוזרו ברחבי מצרים על ידי סת. אשתו, איזיס, אספה את כל חלקי גופו לבד מהפין שנבלע על ידי דג. הפאלוס היווה סמל לפוריות והאל מין הוצג עם פאלוס זקוף.

### יוון העתיקה
[ממוזער|150px|פסל פאלי במקדש [דיוניסוס בדלוס]]
במיתולוגיה יוונית קלאסית, האל הרמס הוצג לא אחת כעומד על גבעה בעלת מוטיביים פאליים. ישנה מחלוקת בין החוקרים לגבי מעמדו כאל פריון. בנו של הרמס, פאן הוצג פעמים רבות עם פאלוס זקוף בגודל מוגזם.

פריאפוס היה אל הפריון היווני וסמלו היה פאלוס גדול. פריאפוס היה בנם של אפרודיטה ודיניסוס לפי גרסה אחת, או אדוניס לפי גרסה אחרת. היה מגינם של הצאן והבקר, עצי הפרי, הגנים ואיברי המין הזכריים. על שמו נקראת התופעה הפיזולוגית פריאפיזם, זקפה תמידית.

### סקנדינביה העתיקה
במיתולוגיה הנורדית, פרייר הוא אל פאלי המייצג פריון גברי ואהבה. 

סיפור קצר בן המאה ה-14 (Völsa þáttr), מספר על משפחה נורווגית הסוגדת לפאלוס משומר של סוס.

### רומא העתיקה
ברומא העתיקה היה מקובל ללבוש תכשיטים פאליים כקמעות נגד עין הרע.

### יפן העתיקה
פסל המרה קאנון בנגאטו סיטי ביפן, הוא אחד מפסלי פוריות רבים הפזורים ברבי יפן עד היום.

## בפסיכואנליזה
הפאלוס כסמל מייצג את כוח הפריון הגברי. על פי תאוריית הפסיכואנליזה של פרויד, למרות העובדה שלכל גבר יש פין מוחשי, לאף גבר אין את הפאלוס הסמלי. ז'אק לאקאן הרחיב את סמליות הפאלוס במאמר שכותרתו "על חשיבות הפאלוס", בו הסביר את ההבדל בין להיות בעל פאלוס לבין להיות פאלוס. גבריות נמדדת במידת הבעלות של הפאלוס. נשים, שאין להן בעלות על פאלוס, נהיות בעצמן פאלוס.

על פי המודל הפסיכוסקסואלי, **השלב הפאלי** הוא התקופה בהתפתחות בה איברי המין הם האזור הארוגני העיקרי. מתאפשר פורקן מתח באמצעות אוננות ומתחילים להתמודד עם תסביך אדיפוס ותסביך אלקטרה, בהם הילד מתאהב בהורה מהמין השני.

## ראו גם
* פריאפוס
* המודל הפסיכוסקסואלי
* גודל הפין האנושי
## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סמלים
קטגוריה:פסיכואנליזה
קטגוריה:פין
פואד טוואל

שמאל|ממוזער|200px|פואד טוואל
**פואד טוואל** (בערבית: **فؤاد طوال**; נולד ב-23 באוקטובר 1940) היה הפטריארך הלטיני של ירושלים.

## ביוגרפיה
מוצאו של טוואל, יליד מידבא, אמירות עבר הירדן, הוא משבט בדואי שהתנצר במאה ה-19. הוא למד בסמינר התאולוגי של הפטריארכיה הלטינית בבית ג'אלא, והוסמך לכמורה בשנת 1966. טוואל שירת שנים אחדות ככומר ברמאללה, ואז נסע לוותיקן, שם השלים תואר דוקטור בתחום המשפט הקנוני. לפני שהתמנה לפטריארך, היה בשליחות הוותיקן במדינות שונות, ביניהן הונדורס, גרמניה, פרו, מצרים ותוניסיה. ב-22 ביוני 2008 החליף את מישל סבאח בתפקיד הפטריארך הלטיני של ירושלים. ב-22 ביוני 2016 אישר האפיפיור פרנציסקוס את בקשתו לפרוש מתפקידו.

## קישורים חיצוניים

* אתר הפטריארכיה הלטינית של ירושלים

## הערות שוליים

קטגוריה:נוצרים ירדנים
קטגוריה:נוצרים פלסטינים
קטגוריה:פטריארכים לטינים של ירושלים
קטגוריה:ילידי 1940
פרדי קאנוטה

**פרדריק עומאר קאנוטה** (צרפתית **Frédéric Oumar Kanouté**; נולד ב-2 בספטמבר 1977 בליון שבצרפת), הידוע בשם **פרדי קאנוטה**, הוא כדורגלן עבר צרפתי-מאלי ששיחק בעמדת החלוץ. קאנוטה נודע בשל תקופתו בסביליה, שם שיחק במשך 7 שנים. בנוסף, ערך 39 הופעות בנבחרת מאלי.

קאנוטה גדל במחלקת הנוער של ליון שם הצטיין ומשם עבר לבוגרים של הקבוצה. בחלון העברות בינואר 2000 הושאל קאנוטה לקבוצת וסטהאם יונייטד ובקיץ נהייה שחקן קבוע בווסטהאם. ב-2003 עבר לקבוצת טוטנהאם הוטספר שם כבש 14 שערים ב-60 הופעות. ב-2005 עבר לקבוצת סביליה, עמה זכה בגביע אופ"א לעונת , לאחר שעלה כמחליף במחצית וכבש את השער הרביעי בניצחון קבוצתו 4-0 על מידלסברו במשחק הגמר. בשנת 2007 הפך לשחקן הרכב בסביליה, וסייע לה לזכות פעם נוספת בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במשחק הגמר על אספניול. קאנוטה כבש בהארכה את שער היתרון של סביליה, בדרך לניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין.

בינואר 2009, בזמן שחגג כיבוש שער בגביע המלך, פשט את חולצת המשחק והראה חולצה עם הכיתוב 'פלסטין' בספרדית ובערבית, ונענש על כך בכרטיס צהוב ובקנס של 4,000 דולר. כמו כן, קאנוטה רכש מכיסו מסגד בסביליה, בסכום של 700,000 דולר אמריקאי.

בשנת 2004 הוזמן לראשונה לסגל נבחרת מאלי באליפות אפריקה. את הופעתו הראשונה עשה מול נבחרת מרוקו בחצי הגמר והבקיע את שערו הראשון בנבחרת.

## תארים
;סביליה
* גביע אופ"א (2): , 
* גביע המלך הספרדי (2): , 
* הסופר קאפ האירופי: 
* הסופר קאפ הספרדי: 

;תארים אישיים
* כדורגלן השנה באפריקה: 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים מאלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל צרפתים
קטגוריה:חלוצי כדורגל מאלים
קטגוריה:ליון: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני וסטהאם יונייטד
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק ליון
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני סביליה
קטגוריה:כדורגלני בייג'ינג גואואן
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באפריקה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מאלי
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2004
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2008
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2010
קטגוריה:ספורטאים זרים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים מאלים בספרד
קטגוריה:ספורטאים זרים בסין
קטגוריה:ספורטאים צרפתים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בספרד
קטגוריה:מתאסלמים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1977
יוהנס צ'יקוניה

**יוהנס צ'יקוניה** (בלטינית: **Johannes Ciconia**; בוולונית: **Djihan Ciwagne**; נולד ב-1335 בקירוב או 1370 בקירוב, נפטר בין 10 ביוני ל-12 ביולי 1412) היה מלחין ותאורטיקאי מוזיקה מסוף ימי הביניים. אפשר שבאי-אילו רשומות ביוגרפיות צורפו פרטי חייו לאלה של אביו, שנשא אותו שם, ומכאן אי-הוודאות בנוגע לשנת הולדתו. כל יצירותיו של המלחין מתוארכות, על פי הסברה, לאחר 1390. לפי המוזיקולוג פיליפ קנגויים היה צ'יקוניה המלחין הראשון מהאסכולה הבורגונדית, הדור הראשון של האסכולה הפרנקו-פלמית.

## חייו
צ'יקוניה נולד בליאז'. אדם בשם יוהנס צ'יקוניה, כנראה אביו של המלחין, עבד באביניון ב-1350 כלבלר לאשת אחיינו של האפיפיור קלמנס השישי. ב-1358 השתקע אותו יוהנס צ'יקוניה באיטליה ועבד בפדובה. בתקופת שהותו באיטליה הרבה במסעות כשלישו של הקרדינל גיל אלווארס דה אלבורנוס ובא במגע עם כל סגנונות המוזיקה המקומיים; ב-1372 חזר לליאז', שם נשאר לתקופת שמשכה אינו ידוע; ידוע שהביא שם ילדים לעולם, אם כי נשאר ברווקותו.

מוזיקאי שני בשם יוהנס צ'יקוניה מופיע ברשומות בליאז' בשנת 1385 כעול ימים, ומכאן שמדובר כנראה במלחין עצמו. מרשומות האפיפיורות עולה, שצ'יקוניה זה היה בשירותו של האפיפיור בוניפקיוס התשיעי ברומא ב-1391. קינה שכתב על מות פרנצ'סקו דה קארארה תועדה בוודאות ל-1398, ראיה נוספת לשהותו באיטליה באותה תקופה. מועד מעברו של צ'יקוניה לפדובה אינו ידוע - האפשרות, שבין הזמנים שהה בפאביה עלתה כסברה מאוששת מצד די באקו ונאדאס - אבל יש מקום להניח, שצ'יקוניה היה בפדובה בשנת 1401, שם נשאר עד מותו.

המוזיקה של צ'יקוניה מעידה על עירוב של סגנונות ההולם את הביוגרפיה המבולבלת שלו. מוזיקה טיפוסית לצפון איטליה, כמו המדריגל שלו Una panthera משתלבת בארס נובה הצרפתית. סגנון ה"ארס סובטיליור" המורכב יותר מתגלה ביצירה אחת, Sus un fontayne וסגנון ימי הביניים המאוחרים מתחיל להתגבש בכתיבה, המתקדמת לקראת המתכונת המלודית של הרנסאנס (למשל, O rosa bella). הוא חיבר הן מוזיקה חילונית (וירלאי צרפתיים, באלאטה ומדריגלים איטלקיים) והן דתית (מוטטים, פרקי מיסה, חלקם אזוריתמיים), וכן כתב מסות על מוזיקה. קיימת מכל מקום האפשרות, שחלק מן היצירות יוחסו לו בטעות.

## לקריאה נוספת

* Richard H. Hoppin. *Medieval Music*. New York: W.W. Norton & Co., 1978. 
* Giuliano di Bacco, John Nádas, Margaret Bent and David Fallows. "Ciconia, Johannes." S.v. in *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, 2nd Edition. London: Macmillan, 2001.
* Albert Dunning, "Low Countries", Grove Music Online, ed. L. Macy (Accessed August 16, 2007), (subscription access)
* Philippe Vendrix, editor. *Johannes Ciconia: musicien de la transition*. Turnhout, Belgium: Brepols, 2003. 

* ריצ'רד ה. הופין, "מוזיקה של ימי הביניים", ניו יורק, נורטון ושות', 1978.
* ג'וליאנו די באקו, ג'ון נאדאס, מרגרט בנט ודייוויד פלואוס, "צ'יקוניה, יוהנס", מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים, מהדורה שנייה, לונדון, מקמילן, 2001.
* אלברט דאניניג, "ארצות השפלה", מילון גרוב המקוון, עורך ל. מייסי
* פיליפ ונדריקס, עורך. "יוהנס צ'יקוניה: מוזיקאי של תקופת המעבר". טורנהאוט, בלגיה: ברפולס, 2003.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ואלונים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-14
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-15
קטגוריה:מלחינים פרנקו-פלמים
קטגוריה:ילידי 1370
קטגוריה:נפטרים ב-1412
הלב של מידלות'יאן

**הלב של מידלות'יאן** (באנגלית: **The Heart of Midlothian**) הוא הרומן השביעי מבין "רומני וייברלי" (Waverley Novels) שנכתב על ידי הסופר הסקוטי סר וולטר סקוט, ולדעתם של רבים גם המשובח ביותר מבין יצירותיו. הסיפור יצא לאור ב-25 ביולי 1818 בשם "סיפורי אדון אדמותיי - סדרה שנייה" ושם הסופר שהופיע על הכריכה היה "Jedediah Cleishbotham, Schoolmaster and Parish-clerk of Gandercleugh". אף על פי שזהותו של כותב רומני וייברלי הייתה ידועה באותה התקופה, סר וולטר סקוט עדיין העדיף לכתוב את הספר תחת שמו הספרותי. הספר יצא לאור רק שבעה חודשים לאחר הצלחתו המסחררת של הספר "רוב רוי". בעת כתיבת הספר, סקוט החלים ממחלה, וסגנון הספר הוא בנימה "עצבנית" מבדרך כלל. כשהספר יצא הוא גרף הצלחה רבה יותר אפילו מספרו הקודם של סקוט.

כאות הוקרה לספרו, בעיר מגוריו, אדינבורו, בנו במרכזה של העיר את סמל "הלב של מידלות'יאן" (כמתואר בתמונה בתבנית). כמו כן, קבוצת הכדורגל המקומית של אדינבורו, הארטס, קיבלה את שמה כהשראה מן הספר.

## עלילת הסיפור
שמו של הספר מתייחס לבית הכלא "בית תא האגרה הישן" באדינבורו, סקוטלנד, שבאותה תקופה היה בליבו של מחוז מידלות'יאן. האירוע ההיסטורי שמתקשר למקום זה ידוע בשם "מהומות פרוטאוס". בשנת 1736, פרצו מהומות בעיר אדינבורו בעקבות הוצאתם להורג של שני מבריחים. מפקד המשמר העירוני, קפטן ג'ון פרוטאוס, הורה לחייליו לירות אל תוך ההמון הזועם, וגרם למותם של מספר אזרחים. פרוטאוס נהרג זמן מה אחר כך, בלינץ' שביצעו בו האנשים שתקפו את בית האגרה.

האלמנט השני (והעיקרי) של הסיפור, מבוסס על פי טענתו של סקוט על מכתב לא חתום אותו הוא קיבל. במכתב נכתב על אחת, הלן ווקר שמה, אשר הלכה ברגל עד ללונדון על מנת לבקש לחון את אחותה הכלואה במגדל, שלטענת הלן, הואשמה על לא עוול בכפה. במקומה של הלן ווקר, סקוט נתן לדמות בספרו את השם ג'ני דינס, בחורה ממשפחה נוצרית קנאית. ג'ני הולכת ללונדון במטרה לנסות להשפיע על המלכה לשחרר את אחותה הכלואה, בעזרתו של הדוכס מארגייל.

ג'ני דינס היא האישה הראשונה בסיפוריו של סקוט המופיעה כדמות ראשית, וגם הראשונה המגיעה ממעמד חברתי נמוך. מרכיב מרכזי נוסף בסיפור הוא החיים בסקוטלנד של תחילת המאה ה-18 (מאה שנה לפני כתיבת הסיפור) ודגש על "יעקוביזם", דבר הנהוג ברוב יצירותיו של סקוט.

## עיבודים
עיבוד קולנועי לספר יצא בשנת 1914 ובשנת 1966 הופקה סדרת טלוויזיה המבוססת על הסיפור. בין השנים 1868–1916, הועלתה אופרה על פי הספר בשם "ג'ני דינס", שהולחנה על ידי המלחין הסקוטי הקלאסי, המיש מק'קאן.

ממוזער|שמאל|300px|תא האגרה הישן באדינבורו

## ראו גם
*סר וולטר סקוט
*הארטס
*אדינבורו

## קישורים חיצוניים

*הלב של מידלות'יאן באתר Gutenberg.org
*מועדון אדינבורו של סר וולטר סקוט
* 

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרות סקוטית
קטגוריה:ספרי 1818
קטגוריה:ספרים שעובדו לבמה
גל יקותיאל

**גל יקותיאל** (נולד ב-4 בנובמבר 1981) הוא ג'ודוקא עבר ישראלי אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג.

## קריירה
יקותיאל החל להתאמן בגיל 6. הוא נטל חלק באולימפיאדת אתונה, אך לא עבר את שלב המוקדמות. בשנת 2005 הוא זכה במדליית הזהב במכביה השבע-עשרה וסיים במקום השביעי באליפות העולם שנערכה בקהיר. קדם לכך הפסד מכוון של הג'ודוקא האיראני ואחיד סארלק ליריב מאזרבייג'ן, במטרה להימנע ממפגש עם יריב ישראלי.

לאחר תקופה בה נעדר מסבב התחרויות בשל פציעה, שב להתאמן ב-2006. בשנת 2007 הגיע להישג השיא שלו כאשר זכה במדליית ארד באליפות אירופה שנערכה בבלגרד לאחר שגבר על ניג'אט שיחאליזדה האזרי בקרב על המדליה.

בשנת 2008 סיים במקום החמישי באליפות אירופה שנערכה בליסבון, ובכך הבטיח את השתתפותו באולימפיאדת בייג'ינג. לפני האולימפיאדה דורג במקום העשירי בקטגוריית המשקל שלו, אך הגיע להישג גבוה מהתחזיות המוקדמות. לאחר הפסד בקרב מוקדם, ניצח מספר קרבות ב"בית התנחומים", והגיע עד לקרב על מדליית ארד בו הפסיד להולנדי רובן האוקס, וסיים במקום החמישי.

במהלך הקריירה יקותיאל זכה במדליות רבות בטורנירים מהסבב העולמי וביניהן מדליות זהב בטורנירים 'A-Tournament Sofia' ו-'A-Tournament Tallinn'.

בשנת 2009 יקותיאל הודיע על פרישתו לטובת התמקדות בלימודי רפואה. בין היתר לאחר פרישתו הוא אימן את נבחרת הג׳ודו סאקורה במודיעין יחד עם איגור רומניצקי.
סיים את לימודי הרפואה וכיום הוא רופא מתמחה במחלקת כירורגיה בבית החולים שניידר.

## הישגים בטורנירים בסבב העולמי

## קישורים חיצוניים

* גל יקותיאל באתר JudoInside
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'ודוקא ישראלים
קטגוריה:ג'ודוקא אולימפיים ישראלים
קטגוריה:ג'ודוקא באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:ג'ודוקא באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אלופי המכביה: ג'ודוקא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
פיליפי

**פיליפי** (יוונית: **Φίλιπποι**) הייתה פוליס במוקדון העתיקה. ב-2016 הוכרזו שרידיה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
## היסטוריה
העיר נוסדה על ידי מלך מוקדון פיליפוס השני בשנת 356 לפנה"ס ונקראה על שמו. העיר הוקמה בצפון מוקדון כמאחז נגד השבטים התראקים וכנקודה שתבסס את שליטתה של מוקדון במחצבי העפרה שהיו קיימים במקום. כתוצאה מההכנסות מהעפרה ומשטחי החקלאות, שנעשו זמינים עם ייבוש הביצות בקרב העיר פיליפי, הפכה לפוליס עשירה.

למרות שפיליפי נחשבה כחלק מן הממלכה המוקדונית כמו פולייס אחרות, היא נהנתה מאוטונומיה פנימית שהמשיכה גם לאחר התבוסה הסופית של מוקדון מידי הרפובליקה הרומית בשנת 168 לפנה"ס בקרב פידנה וכתוצאה מכך, הפיכתה לפרובינקיה בשנת 148 לפנה"ס.

ליד העיר נערך קרב פיליפי בשנת 42 לפנה"ס. היה זה אחד מהקרבות הגדולים ביותר בהיסטוריה הרומאית ולאחריו ווטרנים מן הלגיונות הלוחמים יושבו בעיר. כתוצאה ממהלך זה, השתנה  מעמדה והיא הפכה לקולוניה. העיר המשיכה לשגשג בתקופת הקיסרות הרומאית והפכה לאחת הערים הגדולות ביותר במוקדון.

הברית החדשה מתעדת את ביקורו של השליח פאולוס בעיר במהלך מסעו השני, ככל הנראה בשנת 49 או 50. הדעה המקובלת, המתקבל על מעשי השליחים והאיגרת אל הפיליפים היא שפאולוס הוא זה שייסד את קהילת המאמינים המשיחיים בעיר.

פיליפי נכבשה על ידי הגותים בשנת 473 והצליחה לשרוד בפלישות השונות לאזור עד שננטשה מיושביה במהלך המאה החמש עשרה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוקדון
מרכוס ריינר

**מרכוס רַיינֶר** (Reiner; 5 בינואר 1886 – 25 באפריל 1976) הוא ממניחי היסודות לחקר הראולוגיה וחתן פרס ישראל למדעים מדויקים.

## ביוגרפיה
ריינר נולד בצ'רנוביץ בירת בוקובינה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1886.
משנת 1903 ועד 1909 למד הנדסה אזרחית באקדמיה הטכנולוגית של וינה (Technische Universität Wien), וקיבל תואר דוקטור. לאחר מכן עבד כמהנדס רכבות עבור ממשלת אוסטריה, ולאחר מלחמת העולם הראשונה עבור ממשלת רומניה.

במקביל פעל בתנועה הציונית: היה חבר בוועד הפועל של ההסתדרות הציונית בבוקובינה, ציר בקונגרס הציוני ה-12 (קרלסבד, 1921) והיה מייסד קרן היסוד בבוקובינה. פרסם מאמרים בנושאים ציוניים בירחון היהודי-גרמני *[[Der Jude]]* ("דער יודע", 'היהודי') בעריכת מרטין בובר ובעיתונות היומית בגרמנית.

בשנת 1922 עלה לארץ ישראל, והיה ממייסדי קיבוץ חפציבה שבגבול עמק יזרעאל ועמק בית שאן. כמו כן היה חבר הוועד של "סולל בונה", חבר ב"ברית שלום" וב"איחוד". במאורעות תרפ"ט (1929) שירת כשוטר מיוחד.
בארץ ישראל עבד בשנים 1923–1947 כמהנדס במחלקת העבודות הציבוריות של ממשלת המנדט. מ-1947 עד 1949 עבד כיועץ מדעי של בסיס מכון התקנים הארצישראלי. לאחר קום המדינה, ב-1949, היה ריינר לפרופסור בטכניון. במהלך חייו, פרסם ריינר כ-100 מאמרים מדעיים.

בשנת 1923 נישא למרגלית לבית אוברניק, וממנה נולדו לו בן, אפרים ובת חנה. בשנת 1929 נישא בשנית, לרבקה לבית שנפלד, ולזוג נולדו שתי בנות, דורית ושלומית. מרכוס ריינר נפטר בשנת 1976 ונקבר בקיבוץ להב .

## מחקר
תחום הראולוגיה עוסק בחקר מבנה החומר והתנהגותו במצב שבו פועלים עליו כוחות הגורמים לעיוותו או לזרימתו (ראו הנדסת אווירונאוטיקה). המונח "ראולוגיה" עצמו נטבע על ידי ריינר ויוג'ין בינגהאם שהיו מראשוני החוקרים בתחום.

תרומות נוספות של ריינר הן משוואות החומר משוואת בקינגהאם-ריינר ומשוואת ריינר-ריבלין, כמו גם אפקט הקומקום (להסברת בריחת נוזלים בעת העברת נוזל מכלי אחד למשנהו) ומספר דבורה (מדד של גודל חסר ממד לתיאור מצב הנזילות של חומר).

בשנת 1958 הוענק לריינר פרס ישראל למדעים מדויקים.

## ספריו
* **מבוא לתורת החוזק** / מאת מ' ריינר; עריכה עברית והשלמות על ידי ע' בן-צבי, חיפה: אגודת הסטודנטים של הטכניון העברי, תשי"ג.

## לקריאה נוספת
* שמואל סמבורסקי, לזכרו של מרכוס ריינר, מאבות הריאולוגיה, **מדע: עיתון מדעי לכל**, כ"ט, 1986, עמ' 300.

*D. Abir (ed) (1975) *Contributions to Mechanics: Markus Reiner Eightieth Anniversary Volume*: Oxford, Pergamon Press
*G. W. Scott Blair & M. Reiner (1957) *Agricultural Rheology* (Routledge & Kegan Paul, London)
*M. Reiner (1960) *Deformation, strain and flow: an elementary introduction to rheology*: London, H. K. Lewis
*M. Reiner (1964) *Physics Today* volume 17 no 1 page 62 *The Deborah Number*
*M. Reiner (1971) *Advanced Rheology*: London, H. K. Lewis
*M. Reiner (1975) *Selected Papers on Rheology*: Amsterdam, Elsevier


## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל הטכניון: הנדסת מכונות
קטגוריה:זוכי פרס ישראל למדעים מדויקים
קטגוריה:מדענים ישראלים
קטגוריה:חברי המועצה להשכלה גבוהה
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1958
קטגוריה:חפציבה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1886
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976
דיר קלעה

שמאל|ממוזער|250px|שער הכניסה המרכזי למתחם, 12/08

**דיר קלעה** הוא אתר ארכאולוגי מהתקופה הביזנטית, 100 מטר מערבית ליישוב פדואל במערב השומרון. האתר נמצא בשנת 1873 על ידי עורכי הסקר הבריטי לארץ ישראל המערבית מטעם הקרן לחקר ארץ ישראל. הם גילו שרידי כנסייה בעלת אפסיס וחווה חקלאית על הדרך העתיקה מאנטיפטרוס לסבסטיה. מגדל השמירה שהתגלה במקום מעיד שהיה לתושבי המקום גם תפקיד בשמירת הדרך.

מן האתר ניתן לצפות על שפלת החוף וגוש דן. למרגלות האתר נמצא האפיק של נחל שילה.

## ארכאולוגיה
המבנה בנוי במפלסים אחדים, ממדיו 47 מטר על 45 מטר וקירו החיצוני בנוי אבני גזית. בפתח משקוף גדול שעליו נחקק צלב. ברצפת המבנה אותרו אבני פסיפס צבעוניים. מתחת למבנה מרתפים, וערביי האזור טוענים שאפשר להגיע דרכם לרגלי ההר דרך מנהרה. במקום נמצאו חקוקים באבן צלבי שמונת הקצוות, שהם "צלבי מלטה" של ההוספיטלרים אך לא ברור האם אכן ישבו במקום והאם מקור הצלבים בהם.

לאור שרידי הטרסות, בריכות מים המטויחות ושרידי בית בד וגת מניחים כי הייתה במקום חווה חקלאית. הימצאות מערות קבורה מעיד על קיום יישוב במקום.

## היסטוריה
יואל אליצור וחיים בן דוד מעלים את ההשערה כי אתר דיר קלעה ואתר קרוב לו, חורבת דיר סמען, ואולי עוד שלושה אתרים, ששמם מופיע בכתובות אך לא נמצא עדות למקורם בשטח, שימשו כעין קו גבול בין האזור השומרוני מצפון לבין האזור הנוצרי בדרום. סך הכל נמצאו 12 אתרים הנושאים את הקידומת "דיר" במורדות הדרומיים–המערביים של השומרון.

הארכאולוג יזהר הירשפלד העלה את ההשערה כי המנזרים הוקמו במאה ה-6, לאחר חורבן האזור על ידי האימפריה הביזנטית בעקבות מרידות השומרונים. הם הוקמו בתור תגובה על הרס הכנסיות באזור הצפוני של השומרון. ועל כך מעידה העובדה כי בכל אזור השומרון נמצאו 28 אתרים הנושאים את הקידומת "דיר" אך רק בדרום השומרון נשמרו השרידים הנוצריים.

התוצאה הייתה שמדרום לנחל שילה התרכזה אוכלוסייה נוצרית מהתקופה הצלבנית עד העת החדשה. מעידות על כך הריכוזים הנוצריים והכנסיות ביישובים טייבה (ברמת חצור ליד עפרה), סינג'יל ועאבוד, המצויים בדרום-מערב השומרון.

לדעת ארכאולוגים המקום יושב לראשונה על ידי הרומאים, שם הקימו מבצר, שהוא הבסיס ליישוב הביזנטי.

## מצב משפטי
הקרקע שייכת לפלסטינים מדיר בלוט. בשנת 2020 הוציא המנהל האזרחי צו המפקיע את האדמה מידי בעליה.

## גלריית תמונות

קובץ:דיר-קלעה02.JPG|הקיר הדרומי, 12/08
קובץ:דיר-קלעה023.JPG|פנים המתחם, 12/08
קובץ:דיר-קלעה-ביתבד.JPG|שרידי בית בד, 12/08
קובץ:דירקלעה6969.JPG|שרידים בדיר קלעה, 12/08
קובץ:PikiWiki Israel 15000 Deir Qalah monastery mosaic.JPG|רצפת פסיפס מדיר קלעה במוזיאון השומרוני הטוב


## לקריאה נוספת
* י' שומרון, **דיר קלעה ומנזרי מערב השומרון**, י' בן אריה א' ריינר (עורכים), וזאת ליהודה, יד בן צבי, ירושלים תשס"ג, עמ' 209 – 252
* יואל אליצור וחיים בן דוד, **דֵיר ונווה ושמות מקומות מטיפוס דֵיר-X בארץ-ישראל**, בתוך קתדרה גיליון 123, ניסן תשס"ז

## קישורים חיצוניים

* דיר קלעה - מערב השומרון - מדרשת חלקת שדה - אלון מורה.
* דיר קלעה - ליד פדואל, "לבן- כתום- לבן" - אתר טיולים בשומרון.
* 

קטגוריה:השומרון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:גוש מערבא
קטגוריה:ארץ ישראל: כנסיות ומנזרים
רחבת חניה (מטוס)

[שמאל|ממוזער|250px|רחבות חניה למטוסים בנמל התעופה הבינלאומי פראג-רוזינייה לפני בנייתו של טרמינל 2 צפון. בקדמת התמונה רחבות חניה המרוחקות מהטרמינל ובהמשכה רחבות חניה הצמודות לטרמינל 1 צפון, ובהן [גשר עלייה למטוס|גשרי עלייה למטוסים]]
שמאל|ממוזער|250px|רחבות חנייה למטוסים ומתקני עגינה הצמודים לגלגלים הקדמיים
[ממוזער|250px|תרשים רחבת החניה ב[נמל התעופה בן-גוריון לפני בנייתה של זרוע E (טרמינל 3)]]
**רחבת חניה למטוס** (אנגלית **Airport ramp** או **Apron**) היא חלק בשדה תעופה המיועד לחניית מטוסים, ובה עולים הנוסעים אל המטוסים ויורדים מהם, מטען וכבודה מועמסים עליהם ונפרקים מהם, וכן מתבצעות בה פעולות נוספות הקשורות בתחזוקת המטוסים כמו תדלוק. בעת חניית מטוסים קלים ברחבת החניה, ולעיתים גם מטוסים גדולים, מוצמד לגלגליהם מתקן עגינה המונע מהם לנוע באופן אקראי.
רחבת החניה עשויה להיות ממוקמת בצמוד לבניין הטרמינל, דבר המאפשר את עליית הנוסעים אל המטוסים באמצעות גשרי עלייה למטוס או במרחק ניכר מהם, ואז נדרשת העברתם בכלי רכב כלשהו.

## ראו גם
* שירותי קרקע למטוס נוסעים
* שער עלייה למטוס
* דיר תת-קרקעי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שדה תעופה: מבנה, שירותים וציוד
ז'ק שוורץ

**ז'ק שוורץ** (בגרמנית: **Jacques Schwarz**; ינואר 1856 - 13 ביוני 1921) היה שחמטאי יהודי-אוסטרי.

בשנת 1880 חלק שוורץ מקום 5–6 בתחרות גראץ (ניצחו: אדולף שוורץ, יוהנס מינקויץ' מקס וייס). בשנת 1881 חלק מקום 7–8 בתחרות ברלין (ניצח: ג'וזף הנרי בלקברן). בשנת 1883 הגיע שוורץ למקום התשיעי בתחרות נירנברג (ניצח: שמעון אברמוביץ וינוור). בשנת 1889 הגיע למקום השלישי בתחרות דסאו. בשנת 1890 חלק מקום 6–7 בתחרות וינה (ניצח: מקס וייס). בשנת 1893 ניצח בתחרות וינה, לפני גאורג מרקו. בשנת 1895 הגיע למקום החמישי בווינה (ניצחו: קרל שלכטר ומקס וייס).

## קישורים חיצוניים

* אומדן מד כושר של שוורץ

קטגוריה:שחמטאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1856
קטגוריה:נפטרים ב-1921
פלוס

**פלוס** ו**פאלוס** הם התעתיקים בעברית של מספר שמות ומונחים.

## הערות שוליים
צבא הונגריה

[ממוזער|186x186 פיקסלים|ה[רונדל (תעופה)|רונדל העכשווי של חיל האוויר ההונגרי]]
ממוזער|המבנה הארגוני של הצבא כפי שנראה בשנת 2022
**צבא הונגריה**, או **הכוחות המזוינים של הונגריה** (בהונגרית: **Magyar Honvédség**) הוא שמם של כלל הכוחות החמושים ההונגריים. לצבא ההונגרי שתי זרועות:
* חיל היבשה ההונגרי - חיל הרגלים ההונגרי, ידוע כ"חיילות ההגנה על המולדת" (Honvédség).
* חיל האוויר ההונגרי - משמש כזרוע האווירית של הצבא.

## היסטוריה

עוד בעידן העתיק החלו להיווצר כוחות צבאיים באזור הונגריה אך גדולתה הצבאית של הונגריה החלה רק בזמן המהפכה ההונגרית של 1848 ולאחר מכן בהקמת האימפריה האוסטרו-הונגרית. הצבא ההונגרי השתתף במספר מלחמות, ובהן מלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה וכן בדיכוי המרד ההונגרי בשנת 1956.

הצבא ההונגרי הפחית את מספר הטנקים שברשותו בצורה דרסטית, חלק ניכר ממשאיות ההובלה שלו וחלק מגדודי המשמר שלו הוצאו משימוש. בשנת 1997 השקיעה הונגריה כ-560 מיליון דולר על הגנה. הונגריה אף התקבלה כחברה בברית נאט"ו ב-12 במרץ 1999. בשנת 2001 החליט חיל האוויר ההונגרי לרכוש 14 מטוסי קרב מסוג סאאב JAS 39 גריפן, רכישה אשר שיפרה באופן ניכר את יכולותיו. גיוס החובה בוטל ביוני 2004. קודם לכך הייתה התחייבות לשישה חודשי שירות, עם התחייבות למילואים עד גיל 50.

## ציוד
### חיל היבשה
כוח היבשה כולל: כ-50 טנקים, 12 תותחים נגררים מדגם הוביצר D-20 152 מ"מ, 23 תותחים מתנייעים מדגם Panzerhaubitze 2000 וכ-1,200 כלי רכב משוריינים.

### חיל האוויר
צי המטוסים של החיל כולל: 14 מטוסי קרב JAS-39 גריפן, שמונה מטוסי אימון, שמונה מסוקי קרב מיל מי 24, 31 מסוקי תובלה, ועוד מספר מטוסי תובלה. בנוסף לזה יש לחיל גם מערכות הגנה אווירית.

## קישורים חיצוניים

* 

*
*
הונגריה
הונגריה
תובלה

**תובלה** פירושה העברת בני אדם וסחורות ממקום למקום. בלשון הדיבור משמש מונח זה בעיקר לתיאור העברת סחורות ומטענים במסגרת מסחרית או צבאית.

קטגוריה:שינוע
הוגו זיכטינג

**הוגו זיכטינג** (בגרמנית: **Hugo Süchting**); 8 באוקטובר 1874 - 27 בדצמבר 1916) היה שחמטאי גרמני.

## קריירה
זיכטינג ניצח בתחרות קיל בשנת 1893 https://web.archive.org/web/20111204043026/http://www.endgame.nl/dsb.htm, הגיע למקום ה-13 בתחרות לייפציג 1894 (ניצח: זיגברט טאראש), חלק מקום שני עם איגנץ פון פופיל אחרי רוברט בארנס בתחרות אייזנאך 1896 והגיע למקום ה-15 בתחרות ברלין 1897 (ניצח: רודולף שארושק) http://xoomer.alice.it/cserica/scacchi/storiascacchi/tornei/1851-99/1897berlino.htm.

זיכטינג הגיע למקום השני בתחרות אלטונה 1897 וחלק מקום ראשון פעמיים - בתחרות אלמסהורן 1898 ובתחרות קיל 1900 (עם אוסקר אנטצה). בתחרות הנובר 1902 חלק זיכטינג מקום 14-15 (ניצח: דוד ינובסקי), זיכטינג ניצח בתחרות המבורג 1903, חלק מקום 8-9 בתחרות קובורג 1904 (ניצחו: רודולף סוידרסקי, קורט פון ברדלבן וקרל שלכטר), חלק מקום 11-12 בתחרות ברמן 1905 (ניצחו: גזה מארוצי ודוד ינובסקי), חלק מקום 5-6 בתחרות סטוקהולם 1906 (ניצחו: אוסיפ ברנשטיין וקרל שלכטר), חלק מקום 18-19 בתחרות אוסטנדה 1907 (ניצחו: אוסיפ ברנשטיין ועקיבא רובינשטיין), חלק מקום 13-14 בתחרות פראג 1908 (ניצחו: אולדריך דוראס וקרל שלכטר), חלק מקום 16-18 בתחרות וינה 1908 (ניצחו: אולדריך דוראס, גזה מארוצי וקרל שלכטר), חלק מקום 6-7 בתחרות דיסלדורף 1908 (ניצח: פרנק מרשל) http://xoomer.alice.it/cserica/scacchi/storiascacchi/tornei/pagine/itornei1900-09.htm וחלק מקום 14-16 בתחרות קרלסבד 1911 (ניצח: ריצ'רד טייכמן) http://xoomer.alice.it/cserica/scacchi/storiascacchi/tornei/1900-49/1911karlsbad.htm.

זיכטינג ניצח בשני דו-קרבות את פאול לאונהרדט 2.5-1.5 ואת קארל קארלס 2-1. שני הדו-קרבות התקיימו בהמבורג בשנת 1911. שנה לאחר מכן סיים בתיקו דו-קרב גומלין עם פאול לאונהרדט בתוצאה 2-2.

## קישורים חיצוניים

* מידע כללי

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1874
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1916
תסמונת בלום

**תסמונת בלום** היא הפרעה תורשתית נדירה ורצסיבית שמאפייניה הם על פי רוב שברים ושינויי סדר בכרומוזומים של האדם הלוקה בה. התסמונת נתגלתה ותוארה לראשונה על ידי הדרמטולוג ד"ר דייוויד בלום בשנת 1954.

## תיאור
אנשים הלוקים בתסמונת בלום נמוכים מהממוצע, ולרוב מתאפיינים בקול גבוה, מבנה פנים ארוך וצר, אף ואוזניים בולטות. יש להם נטייה לשינויים בפיגמנטים ולהתרחבות כלי הדם בעור, במיוחד בהשפעת חשיפה לשמש. שינויים אלה מופיעים כפריחה אדומה בצורת פרפר על הפנים. השינויים בצבע העור עשויים להופיע גם על הזרועות.
תופעות נוספות שעשויות להופיע כוללות קשיי למידה, מוגבלות שכלית התפתחותית (אם כי לרוב האינטליגנציה תקינה), רגישות בדרכי הנשימה, סוכרת וכשל חיסוני שעלול לגרום להופעות חוזרות של דלקת ריאות ודלקות אוזניים. גברים הלוקים בתסמונת לא מייצרים בדרך כלל תאי זרע ולכן בדרך כלל הם עקרים. אצל נשים עם תסמונת בלום נפסק בדרך כלל המחזור החודשי בגיל צעיר יחסית.

אי יציבות כרומוזומית בתסמונת בלום גורמת לסיכון גבוה לחלות בסרטן, בדרך כלל כבר בעשור השני לחייו של הלוקה בתסמונת.

## שכיחות ותורשה
תסמונת בלום מופיעה בעיקר אצל יהודים ממוצא אשכנזי. אחד מכל מאה יהודים אשכנזים נושא את האלל האחראי לתסמונת, אולם אלל זה הוא רציסיבי ולכן רק במצב הומוזיגוטי הוא יתבטא, כלומר, רק אם האלל קיים אצל שני ההורים יש לילדם סיכוי בשיעור של 25% ללקות בתסמונת. אם אחד או שני ההורים הם נשאים, לילדם יש סיכוי של 50% גם לשאת את האלל הלא-תקין. בסקר שנעשה בישראל בסוף שנות ה-70 נמצא כי שכיחות הלוקים בתסמונת בלום בקרב האוכלוסייה האשכנזית בישראל - שבה התסמונת היא השכיחה ביותר - היא 1:98,000 לידות.

## בדיקת נשאות

גילוי נשאות האלל שגורם לתסמונת בלום נעשה על ידי בדיקת סקר גנטית. עקב נדירות התסמונת באוכלוסיות לא אשכנזיות, קיימת תועלת בביצוע בדיקות סקר באוכלוסיות אשכנזיות בלבד . מסיבה זו מוצעת כיום הבדיקה רק לבני זוג ששניהם אשכנזים או אשכנזים באופן חלקי. אם הבדיקה מעלה ששני בני הזוג הם נשאים, מומלץ לבצע בדיקת מי שפיר או בדיקת סיסי שיליה כדי לבדוק אם הוולד צפוי ללקות בתסמונת.

## תוחלת החיים
המחלה אינה ניתנת לריפוי, לכן הסובלים ממנה חייבים להיות במערב צמוד של רופא המומחה למחלה. המחלה גורמת לתחלואה ותמותה בגיל צעיר יחסית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מומים מולדים ומחלות כרומוזומליות

תסמונת בלום

קטגוריה:מחלות נדירות
קטגוריה:מחלות תורשתיות יהודיות