open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
השירות לתקשורת מיוחדת ומידע של רוסיה

**השירות לתקשורת מיוחדת ומידע** (ברוסית: **Служба специальной связи и информации, Спецсвязь России**) הוא ארגון הביון הממשלתי העיקרי בתחום מודיעין אותות ואבטחת התקשורת הממשלתית ברוסיה.

השירות מהווה חלק משירות האבטחה הפדרלי של רוסיה והוא היורש העיקרי לסוכנות הפדרלית לתקשורת ממשלתית ומודיעין. נחשב למקבילה הרוסית של ה-NSA ויחידה 8200.
## היסטוריה
המערכת לתקשורת הממשלתית מאובטחת הוקמה בברית המועצות ב-1928, כמערכת ВЧ-связь (תקשורת בתדירות גבוהה) שתפקדה כמערכת התקשורת הצבאית והממשלתית.

בעת הקמתה, פעלה מערכת התקשורת כרשת של קווי טלפון פנימיים מוצפנים. המערכת שירתה את בכירי הצבא האדום ומדינאי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, ובעיקר חברי הפוליטביורו. בתקופת מלחמת העולם השנייה, שירתה המערכת את הפיקודים הצבאיים השונים, ובחלוף השנים קושרו כל השגרירויות הסובייטיות והמדינות הסוציאליסטיות. האחריות על תפקוד המערכת הוטלה על הק.ג.ב ובעיקר על המחלקה השמינית (תקשורת ממשלתית) ומחלקה ה-16 (מודיעין אלקטרוני).

בשנות ה-90, לאחר התפרקות ברית המועצות, הוקמה הסוכנות הפדרלית לתקשורת ממשלתית ומודיעין שנטלה על עצמה את תפקיד אבטחת התקשורת הממשלתית והנשיאותית וניהול מודיעין אלקטרוני. היא פעלה כארגון עצמאי עד שב-11 במרץ 2003 הוקם השירות לתקשורת מיוחדת ומידע אשר פועל בתחום אבטחת התקשורת, לצד תפקידי איסוף מודיעין אותות, בשיתוף פעולה עם המודיעין הצבאי ופס"ב.

ב-7 באוגוסט 2004 השירות הועבר לאחריות שירות האבטחה הפדרלי ויחד עם שירות הביטחון הפדרלי משתמש במערכת לפעולות חקירה מבצעיות על מנת לנטר ולהגן על רשתות התקשורת הממשלתיות.

## ראשי השירות

## ראו גם
*המרכז לביטחון מידע של שירות הביטחון הפדרלי
*המרכז הראשי לתקשורת מיוחדת
*שירות השילוח הממלכתי של רוסיה

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילת המודיעין הרוסית
קטגוריה:גופי הצפנה ופיצוח צפנים
קטגוריה:ארגוני אבטחת מידע
קטגוריה:לוחמה קיברנטית
קטגוריה:שירות האבטחה הפדרלי הרוסי
הסוכנות לפשע מאורגן חמור

**SOCA** הידועה כ**סוכנות ל[[פשע מאורגן]] חמור** (באנגלית: **SOCA, Serious Organised Crime Agency**) הייתה גוף ציבורי של ממשלת בריטניה שפעל כסוכנות אכיפת חוק ארצית בבריטניה, המופקדת על מודיעין פלילי, חקירות ואכיפת החוק והיוותה חלק ממערכת הביטחון וקהילת המודיעין הבריטית והתמקדתהבמודיעין משטרתי.

הוקמה בשנת 2006 ופורקה כעבור 7 שנים באוקטובר 2013. הוחלפה על ידי סוכנות הפשע הלאומית.

הסוכנות פעלה מכוח חוק המשטרה והפשע המאורגן החמור 2005, רשמית הסוכנות נוסדה ב-1 באפריל 2006 בעקבות מיזוג של מחלקת הפשע הלאומית, שירות המודיעין הלאומי הפלילי, היחידה הלאומית לפשעי היי טק (NHTCU) ואגף החקירות והמודיעין של סוכנות המכס ומס ההכנסה של הוד מעלתה, בתחומי המאבק בסחר בסמים, והייתה אחראית גם על מאבק בפשעי הגירה מאורגנת, תפקיד שנטלה מידי שירות ההגירה הבריטי.

משרד ההונאה החמורה נותר סוכנות נפרדת. רעיון הקמת הסוכנות הוכרז ב-9 בפברואר 2004, כחלק מחוק המשטרה והפשע המאורגן החמור 2005, שמגביל מחאות והפגנות במרכז לונדון ומאפשר לארגון להוציא צווי מעצר וצווי חיפוש. ביקורות שונות טענו כי היה קיים דמיון רב בין סוכנות SOCA לבין הבולשת הפדרלית של ארצות הברית וחלק מהעיתונות הבריטית נהגה לכנות את הסוכנות בשם "ה-FBI הבריטי".

לסוכני SOCA הוגדרו סמכויות של קציני שיטור, פקידי מכס והגירה. אנשי SOCA לא נטו לעטות מדים. מנכ"ל SOCA היה אחראי על קביעת סמכויות והענקתם לאנשי הסגל של הסוכנות, זאת בהתאם לאופי החקירה.
 
SOCA נהגה לשתף פעולה עם כוחות משטרה מקומיים באנגליה ובוויילס כמו גם בסקוטלנד ובצפון אירלנד (אף שבמידה מצומצמת מאוד, מאחר שאת תפקידי המאבק בפשיעה בסקוטלנד ובצפון אירלנד, מבצעות סוכנויות השיטור המקומיות - הסוכנות לאכיפת הסמים והפשיעה הסקוטית, וכוח המשימה ללוחמה בפשע המאורגן של צפון אירלנד; כאשר בסקוטלנד, לא הייתה ל-SOCA רשות לנהל מבצעים ללא אישור ממשלת סקוטלנד).

בשנת 2010 (רק ארבע שנים לאחר הקמתה של SOCA) משרד הפנים הבריטי החל לבחון הצעות שונות להחליף אותה עם סוכנות הפשע הלאומית (NCA, National Crime Agency), שהחלה לפעול לבסוף באוקטובר 2013 כסוכנות אכיפת החוק והלוחמה בפשע המאורגן העיקרית בבריטניה וכיורשת סוכנות SOCA שפורקה.
## מבנה
*מינהל ההתערבות (מציאת דרכים לשבש פשע מאורגן)
*מינהל המודיעין (בניית תמונה מפורטת של כנופיות פשע מאורגן)
*מינהל האכיפה (חוקרת כנופיות הפשע המאורגן);
*היחידה הלאומית לפשעי היי טק (נאבקת בפשעי מחשב למיניהם)
*המרכז לסיוע והגנה מקוונת לילדים (עוסקת במניעת פשעים לניצול ילדים)
*המרכז למניעת חטיפות
*יחידת המודיעין הפיננסי
## ראשי הסוכנות
### מנכ"ל
* ביל יוז (2006–2010)
* טרבור פירס (2010–2013)
## קישורים חיצוניים
* 
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: ארגונים
קטגוריה:קהילת המודיעין הבריטית
The Annoying Orange

**The Annoying Orange** (בעברית: **התפוז המעצבן**) היא סדרת אינטרנט קומית שפותחה בידי עורכת הסרטונים דיין בוגהיימר, שנודעה בכינויה "דיינבו" (daneboe).

ערוץ הילדים העולמי Cartoon Network הפיק תוכנית טלוויזיה המבוססת על סדרת האינטרנט. בסדרת הטלוויזיה מופיעים אותן הדמויות ואותם השחקנים, אך העלילות מתמקדות בסל מעופף, המאפשר לנסוע בזמן במקום במטבח כמו בסדרת האינטרנט. ב-15 בדצמבר 2013 שודרה התוכנית בדיבוב לעברית בערוץ הילדים, ודמותו של התפוז דובבה על ידי יובל סגל.

## עלילה
התוכנית עוסקת בדמותו של תפוז מדבר החי במטבח. בכל פרק, התפוז (שמדי פעם מלווה בחברו הטוב, אגס) פוגש מוצר מזון אחר ונקלע איתו לשיחה, בה, בדרך כלל, התפוז מספר עליו בדיחות וגורם לו להתעצבן. רוב הפרקים מסתיימים כאשר מגיעה סכין וחותכת את הדמות איתה התפוז מדבר. התוכנית החלה בסרטון קצר שיצרה דיינבו, בו התפוז מנהל דיאלוג עם תפוח. במקור, תוכנן להיות רק פרק אחד ויחיד, אך דיינבו כל כך אהבה את הדמות ואת הרעיון, שהיא המשיכה ליצור פרקים נוספים.

## דמויות קבועות
* **תפוז** (Orange) (מדובב בידי דיין בוגהיימר) – הדמות הראשית, מעצבן ומרגיז אבל גם חבר נאמן.
* **אגס** (Pear) (מדובב בידי דיין בוגהיימר) – חברו הטוב ביותר של תפוז. בניגוד אליו, אגס הרבה יותר חכם ושקול, אוהב לקרוא ספרים קלאסיים.
* **[[פסיפלורה]]** (Passion fruit, נקראת על ידי חבריה "Passion" (בעברית: "תשוקה")) (מדובבת בידי ג'סטין אזריק) – הדמות הנשית היחידה בסדרה אשר מתפקדת גם כדמות ראשית.
* **תפוח ננסי/תפוח קטן** (Midget/Little apple) (מדובב בידי דיין בוגהיימר) – הופיע לראשונה בפרק ה-35 של התוכנית, אך קודם לתפקיד ראשי.
* **[[אשכולית]]** (Grapefruit) (מדובב בידי רוברט ג'אגינגס ידוע גם בובג'נז) – נמצא ביחסי אהבה-שנאה עם תפוז. הוא קשוח וחצוף.
* **[[מרשמלו]]** (Marshmallow) (מדובב בידי דיין בוגהיימר) – חברו הטוב ביותר של תפוח ננסי. דמות המזון הקבועה היחידה אשר איננה פרי.
* **סבא [[לימון]]** (Grandpa Lemon) (מדובב בידי קווין ברוק) – דמות של סבא טיפוסי. למרות גילו המופלג, הוא פעלולן מפורסם ורוכב אופנוע.
* **ליאם** (Liam) (מגולם בידי רוברט ג'אגינגס / בובג'נז) – לפרקון אירי. הוא בעל כוחות קסם, בהם הוא משתמש על מנת ללמד את תפוז "לקחים" על כך שהוא מעצבן אנשים.
***נרוויל** (Nervile) – מופיע בסדרת הטלוויזיה. הוא מנהל חנות הפירות וחברו של תפוז. הדמות אנושית היחידה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:וידאו באינטרנט
קטגוריה:גרפיקה ממוחשבת
קטגוריה:תופעות אינטרנט
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:ערוצי יוטיוב
סעיף קטן

**סעיף קטן** (בראשי תיבות: **ס"ק**) הוא כינוי לתת-סעיף בספרי הלכה וחוקים.

## שימושו בהלכה
כאשר קיים פירוש על חיבור כלשהו, והחיבור המדובר מחולק למספר סעיפים. אז המפרש יחלק את פירושו למספר סעיפים, וכל סעיף יקרא **סעיף קטן**. 

לדוגמה, כאשר מופיע פירוש על הלכה שנמצאת בסימן א' סעיף א', הוא יכונה סימן א' סעיף א' ס"ק א'.

## שימושו במשפט
בספר החוקים של מדינת ישראל ניתן השם "סעיף קטן" לסעיפי המשנה של סעיפי החוקים השונים (subsection).

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר יהדות
קטגוריה:קצרמר הלכה
קטגוריה:הלכה
משטח יבשתי

[שמאל|ממוזער|250px|[חבל גאולוגי|חבלים גאולוגיים בעולם:

]]
**משטח יבשתי** או **פלטפורמה** הוא חבל גאולוגי, מישור בחלקו העליון של שילד הנוצר לאחר שסחיפה הסירה ממנו סלעים ומבנים. על המשטח שנוצר עשויים להצטבר סלעי משקע.

מקובל להשתמש ב"משטח" או "פלטפורמה" כמונחים כלליים להגדרת רצף של משטחים קרבונטיים המצויים במים רדודים. משטחים קרבונטיים עשויים להתפתח במרבית המיקומים הטקטוניים, אך הם נפוצים בעיקר בשולי יבשת סבילים. רבים משדות הנפט בעולם נובעים משכבות סלעי משקע המצויות לאורכם של משטחים קרבונטיים כאלה. דוגמה למשטח קרבונטי כזה היא מפרץ הדסון בקנדה.

## היווצרות
[שמאל|ממוזער|250px|מישור גידוע במערב מדינת [ניו יורק (מדינה)|ניו יורק]]
לאחר שמסתיימת בניית השילד באמצעות אורוגנזה והוא חדל מלהתרומם, מתפתח בחלקו העליון מישור גידוע. מישור זה הוא תוצר סופי של סחיפה החלה על השילד בתנאים של ים רדוד. הסחיפה האיטית גודעת את הרכסים שהתהוו בשילד בשלבי היווצרותו, ומותירה פני שטח ישרים.

במישור הגידוע נחשפת התשתית הקריסטלינית של השילד המורכבת מסלעי יסוד וסלעים מותמרים. בהמשך השהייה בים הרדוד מצטברים על מישור הגידוע משקעים המצטברים לשכבות סלעי משקע.

משטח כזה החל להיווצר לקראת סוף הקמבריון בשילד הערבו-נובי, ועליו הורבדו במהלך הזמן סלעי משקע. משקעים קמבריים אלה נוצרו כנראה על ידי קרחון יבשתי נרחב, וכיום הם מוסרים בחלקם באמצעות סחיפה וחושפים את סלעי התשתית.

## מאפיינים
בדומה לשילדים, גם המשטחים היבשתיים הם אזורי קרום יציבים מבחינה טקטונית ובעלי תבליט טופוגרפי שטוח למדי. משטחים אלה חסרי כיסוי משקעי או שהם מורכבים מכיסוי משקעי מועט שאינו עולה על קילומטרים ספורים. בסלעי המשקע המצויים על משטחים יבשתיים לא חל מעוות וגילם נע בדרך-כלל מהפרקמבריון ועד הקנוזואיקון. למשטחים היבשתיים מאפיינים סייסמיים דומים לאלה של שילד.

משטחים יבשתיים מרכיבים כ-35% מנפח הקרום ואת מרבית שטחו החשוף. המשטח הגדול ביותר מצוי בשטחה של אירואסיה ומשתרע על חלק גדול משטחה. משטח גדול נוסף הוא "אגן ויליסטון" (Williston basin) במרכזה של אמריקה הצפונית ובשוליו המערביים של השילד הקנדי.

## ראו גם
*גאולוגיה - מונחים
*טקטוניקת הלוחות
*אורוגנזה
*סחיפה
*קראטון
*מסיב

## לקריאה נוספת
*
*
*

***Encyclopedia of Geology**, Elsevier Academic Press, First edition 2005, 
***Glossary of Structural Geology and Tectonics**, Satish Serial Publishing House, 2008, 
***Dictionary of Geology & Mineralogy**, McGraw-Hill, Second Edition 2003, 


## קישורים חיצוניים
*היווצרות קרום כדור הארץ באתר האנציקלופדיה של כדור הארץ (אנגלית)

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקטוניקה
לה רפובליקה

**לה רפובליקה** (באיטלקית: **La Repubblica**) הוא העיתון השני בתפוצתו באיטליה, לאחר ה"קוריירה דלה סרה".

## היסטוריה
העיתון נוסד בשנת 1976 על ידי אוג'ניו סקלפרי, ואימץ לו קו פוליטי התומך במפלגות המרכז-שמאל והתנועה הקומוניסטית באיטליה. בשנת 1978 גדלה תפוצתו של העיתון בצורה חדה ביותר וזאת ברקע פרשת חטיפתו של ראש ממשלת איטליה לשעבר, אלדו מורו, בידי הבריגדות האדומות. העיתון סיקר בצורה שוטפת את כל ההתפתחויות בפרשה, מאז החטיפה ועד מציאת גופתו של מורו.

בשנות ה-80 ניהל העיתון מערכה עזה מול העיתון "קוריירה דלה סרה", מאבק שבמהלכו עברו עיתונאים רבים לעבוד ב"לה רפובליקה", וזאת עקב תנאי השכר המפליגים שהציע להם העיתון.

בשנת 1988 רכש את העיתון איל ההון האיטלקי קרלו דה בנדטי. עקב היריבות העסקית בין דה בנדטי וראש ממשלת איטליה סילביו ברלוסקוני החל לאמץ העיתון "לה רפובליקה" קו ביקורתי תקיף נגד ברלוסקוני ומדיניותו. בשנת 2009 החליט ברלוסקוני לתבוע לדין את העיתון עקב כתבה שבה הואשם בשחיתות פוליטית.

בעיתון פורסמו קריקטורות של ג'ורג'ו פוראטיני. בעקבות שערוריות פוליטיות שהיו בעקבות הפרסומים, הצייר נאלץ לעזוב את העיתון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איטליה: עיתונים
ארמון הקרמלין הממלכתי

**ארמון הקרמלין הממלכתי** (ברוסית: **Государственный Кремлёвский дворец**) הוא מבנה ציבורי הממוקם בתוך הקרמלין של מוסקבה. נבנה בשנת 1961 על ידי האדריכל של מיכאיל ואסילייביץ' פוסוחין (הפרויקט פותח על ידי אשוט מנדויאנץ ויבגני סטאמו) בתמיכתו של ניקיטה חרושצ'וב ותוכנן כמקום לאירועים חברתיים ופוליטיים.

## היסטוריה
בשנת 1960 ובשנות ה-80 נערכו בין קירותיו כנסי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. בנוסף לפורומים חברתיים ופוליטיים שונים, ארמון הקרמלין הממלכתי שימש (ומשמש) כבמה לקונצרטים והפקות תיאטרון. במשך זמן מה הוא היה ברשות תיאטרון הבולשוי.

כיום בשטח הארמון, יושב תיאטרון הבלט של הקרמלין. מדי חורף, מוצב בין כתליו עץ חג המולד המרכזי. ארמון הקרמלין הממלכתי, שנבנה בשנות ה-60 של המאה העשרים, כמו בניין 14 בקרמלין אינו נחשב לחלק של מורשת אדריכלית של הקרמלין ולא נכלל ברשימת אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו.

## בניית הארמון
הארמון נבנה באתר של מצבור הנשק הישן, שנבנה בשנת 1807-1810, על ידי איוואן ייגוטוב בסגנון אמפירי. לפני כן במקום הזה נבנו בית הצאר בוריס, כלומר, מעונו לשעבר של הצאר בוריס גודונוב. במהלך הריסת מצבור הנשקייה הישן, עמדו לאורך שרשרת הבניין תותח הצאר ותותחים נוספים, הועברו לארסנל הקרמלין ולצד תותחים צרפתיים שנלקחו שלל במהלך מלחמת 1812.

לפני הבנייה בוצעו חפירות ארכאולוגיות, שנתנו מידע רב ערך על ההיסטוריה המוקדמת של מוסקבה.

הבניין היה במקורו ארמון קונגרסים המיועד ל-4,000 מושבים בשלב התכנון והיה מחולק בשלוש חזיתות ללובי, אולם ועידה, כאשר כל אחד מן החדרים תוכנן על ידי קבוצה נפרדת של אדריכלים, שרבים מהם זכו לאחר מכן בפרס לנין על הפרויקט הזה. אבל עד מהרה, בשל בניית ארמון הקונגרסים החדש בבייג'ינג, הוחלט להרחיב את הארמון עד ל-6,000 מושבים ועוצב כאולם אירועים, שבסופו של דבר מוקם ישירות מעל האולם. נוסף לזה, נבנו כמה קומות מתחת לקרקע.

הבנייה נמשכה 16 חודשים, וב-17 באוקטובר 1961 הבניין נפתח. חזית הבניין עשויה משיש לבן ואלומיניום זהב מאוראל. מעל הכניסה הראשית נתלה סמל מוזהב של ברית המועצות, אשר הוחלף לאחר מכן בסמל של הפדרציה הרוסית. בעיצוב הפנים השתמשו בגרניט אדום, שיש ופסיפס עם סוגים שונים של עץ.

בשנים 2006-2009 בארמון הקרמלין הממלכתי נערכו שיפוצים שונים; הוחלפה מערכות התקשורת, נערך שחזור מקיף למזנון והאולם הגדול שופץ.

## גלריה

Old Oruzheinaya Palata.jpg|מצבור הנשק הישן, 1852
The Soviet Union 1964 CPA 3137 stamp (10th standard issue of Soviet Union. 3th issue. The State Kremlin Palace).jpg|בול דואר סובייטי, שהונפק לכבוד הארמון, 1964
Russia-Moscow-State Kremlin Palace-2.jpg|סמל רוסיה בחזית הארמון, 2005
Государственный Кремлевский Дворец.png|לוגו הארמון
Moscow_Kremlin_map_-_The_State_Kremlin_Palace.png|מיקום ארמון הקרמלין הממלכתי, במתחם הקרמלין


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוסקבה: מבנים
ממלכתי
קטגוריה:מוסקבה: אולמות קונצרטים
גרסדורפיט

**גרסדורפיט** הוא מינרל סולפידי המכיל ניקל וארסן המשמש כמקור משני להפקת ניקל.

## תכונות
### כימיה וקריסטלוגרפיה
נוסחת המבנה הכימי של הגרסדורפיט היא NiAsS.

הגרסדורפיט יוצר תמיסה מוצקה עם המינרל קובלטיט (CoAsS), והוא משתייך לקבוצת הקרויה על שם הקובלטיט, קבוצה שמרבית חבריה, למעט הקובלטיט והגרסדורפיט, הם מינרלים נדירים. אנטימון יכול להחליף בקלות את הארסן על מנת ליצור את המינרל אולמניט (NiSbS), אף הוא חבר בקבוצת הקובלטיט. 
הגרסדורפיט מתמוסס בחומצה חנקתית תוך פליטת גופרית.

הגרסדורפיט מתגבש במערכת הקובייתית, חבורת סימטריות נקודתית "דיפלודיאלית" 2/m\ \bar{3}, וחבורת סימטריות מרחבית P213. הפרמטר של תא היחידה הוא: Åa=5.72-5.60.

### תכונות פיזיקליות
הגבישים של הגרסדורפיט קובייתיים, תמניונים, ארבעונים, לעיתים לוחיים שאורכם עד 4 ס"מ. פאות הגבישים יכולות להיות מקווקוות. כמו כן כמקבץ חסר צורה או גרגרי. לגרסדורפיט יש פצילות טובה בשלושה כיוונים היוצרים קובייה. הקשיות של המינרל בינונית, 5.5-5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע גבוה יחסית, 6.1 גרם לסמ"ק. כאשר מחממים גרסדורפיט הוא פולט אדים רעילים בריח שום אופייני.

### תכונות אופטיות
אופטית המינרל הוא אנאיזוטרופי (תופעה אופטית שבה נראה כאילו המינרל משנה את צבעו תוך כדי סיבובו כאשר הוא מואר באור מקוטב מוצלב) בצורה בולטת בלבן. גבישי הגרסדורפיט אטומים. צבעם אפור פלדה עד לבן כסוף. צבע המינרל בדגימה מלוטשת הוא לבן, והברק שלו מתכתי. בבליה מקבל המינרל גוון אפור או שחור אפרפר.

## גילוי ומקור השם
המינרל נתגלה לראשונה ב-1845 במכרה ניקל ליד שלדמינג (Schladming) במחוז שטיריה באוסטריה וקרוי על שמו של יוהאן רודולף ריטר פון גרסדורף (Johann Rudolf Ritter von Gersdorff; 1849-1781) שהיה בעל המכרה ומומחה לכרייה.

## שימושים
הגרסדורפיט משמש כמקור זוטר להפקת ניקל ועבור אספני מינרלים.

## מקור ותפוצה
הגרסדורפיט נוצר בעורקים הידרותרמיים בטמפרטורות בינוניות יחד עם סולפידים של ניקל אחרים.

הגרסדורפיט הוא מינרל נפוץ. מקומות בעולם בו ניתן למצוא את המינרל כוללים את שלדמינג (Schladming) במחוז שטיריה (המקום בו נמצא המינרל לראשונה), ובאולסה (Olsa) שליד העיירה פרייזאך (Friesach) במחוז קרינתיה באוסטריה; מוויסן (Wissen) ורמסבק (Ramsbeck) במדינת נורדריין-וסטפאליה ומכרה רמלסברג (Rammelsberg) בסמך לגוסלאר (Goslar) בהרי הרץ שבגרמניה; במכרה קרייגנור (Craignure) ליד אינוורארי (Inverary) במחוז ארגייל וביוט (Argyll and Bute) בסקוטלנד; באתר המינרלים של פרנקלין בניו ג'רזי, גבישים גדולים במיוחד מצויים במכרה סנוברד (Snowbird mine) מחוז מינרל, במונטנה שבארצות הברית; בהר סנט-אילר שבדרום הפרובינציה של קוויבק שבקנדה; ובהר אוגילווי (Ogilvie) ברכס פלינדרס (Flinders) באוסטרליה הדרומית.

## לקריאה נוספת

* Hurlbut, C. S.; Klein, C., 1985, *Manual of Mineralogy*, 20th ed., .


## קישורים חיצוניים

*אתר WebMineral
*אתר Mindat
*אתר Mineral Galleries
*פרויקט rruff

## הערות שוליים

קטגוריה:מינרלי ניקל
קטגוריה:מינרלי ארסן
קטגוריה:מינרלים סולפידיים
קטגוריה:מינרלים
תת-חבורת פרטיני

בתורת החבורות, **תת-חבורת פרטיני** של חבורה נתונה שווה לחיתוך כל תת-החבורות המקסימליות של החבורה. תת-חבורת פרטיני של כל חבורה סופית היא נילפוטנטית. מקובל לסמן את תת-חבורת פרטיני של G ב-\Phi(G) או ב-\operatorname{Fr}(G).

## איברים לא-יוצרים

תת-חבורת פרטיני כוללת בדיוק את האיברים הלא-יוצרים של G (איבר הוא **לא-יוצר** אם גריעתו מקבוצה היוצרת את החבורה מותירה קבוצה יוצרת), ובכך היא דומה לרדיקל ג'ייקובסון מתורת החוגים. בדומה ללמה של נקיאמה, אם \Phi(G) נוצרת סופית אז \Phi(G)H \neq G לכל תת-חבורה אמיתית H של G.

\Phi(G)=G רק אם אין לחבורה תת-חבורות מקסימליות (לא טריוויאליות). כש-G אבלית, זה קורה אם ורק אם G חליקה. בכל מקרה, כאשר G אבלית, \Phi(G) = \cap_p G^p.

### חבורות-p

תת-חבורת פרטיני של חבורת-p P היא תת-החבורה הנוצרת על ידי הקומוטטורים וכל חזקות-p של אברי החבורה. לכן, אם P סופית, אז המנה P/\Phi(P) היא מהצורה (\mathbb{Z}/p\mathbb{Z})^d עבור d מתאים. במקרה זה, אפשר ליצור את החבורה על ידי d איברים, אבל לא פחות. את מספר היחסים בהצגה לפי יוצרים ויחסים אפשר לקרוא מחבורת ההומולוגיה השנייה H_2(P,\mathbb{Z}/p\mathbb{Z}): גם זו חבורת-p אבלית אלמנטרית, שהדרגה שלה, r, היא מספר היחסים המינימלי בכל הצגה של החבורה עם d יוצרים; וש-r יחסים מספיקים בקטגוריה הפרו-סופית. משערים שתמיד יש לחבורה הצגה עם d יוצרים ו-r יחסים.

## נילפוטנטיות

אם \Phi(G) **חבורת-M** (חבורה שיש לה סדרה נורמלית שבה כל המנות האינסופיות הן ציקליות; בפרט, אם היא סופית), אז היא נילפוטנטית. גם תת-חבורת פרטיני של כל חבורה ליניארית נוצרת סופית היא נילפוטנטית.

### הכלת הקומוטטורים

לכל חבורה G, חיתוך המרכז עם תת-חבורת הקומוטטורים G' מוכל ב-\Phi(G). לעומת זאת, G'\subseteq \Phi(G) אם ורק אם כל תת-החבורות המקסימליות של G הן נורמליות. התנאי הזה מתקיים אם G חבורה נילפוטנטית; גם להפך: אם G היא חבורת-M והיא נילפוטנטית, אז G'  \subseteq \Phi(G).

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תורת החבורות
תשתית (גאולוגיה)

שמאל|ממוזער|250px|מיקום גושי תשתית בדרום ישראל
בגאולוגיה, **תשתית** היא מצע סלעי קריסטליני המצוי בבסיסם של שילדים, מסיבים וקראטונים (יבשות). מצע זה מורכב מסלעי יסוד ומסלעים מותמרים, והוא נחשף עם היווצרות משטח יבשתי לאחר סחיפה ממושכת.

התשתית נוצרת כתוצאה מגעשיות או במהלך אירועים טקטוניים דוגמת אורוגנזה. מרבית סלעי התשתית בעולם נוצרו במהלך הפרקמבריון או מיד לאחריו, והם מצויים בבסיסן של חבורות גאולוגיות רבות מתחת לכיסוי של סלעי משקע.

## גושי תשתית בישראל
בדרום ישראל מזוהים חמישה מסיבים המייצגים את התשתית הקדומה של השילד הערבו-נובי, כולם בתחומי רכס הרי אילת:
*מסיב תמנע – מייצג את הר תמנע ובקעת תמנע שלמרגלותיו
*מסיב נשף – מייצג את הר נשף וההרים שמצפון לבקעת הירח
*מסיב עמרם – מייצג את הר עמרם
*מסיב רודד – מייצג את הר שלמה, הר ידידיה ואת מזרח הר שחורת
*מסיב אילת – מייצג את הר צפחות והר שחמון

## ראו גם
*גאולוגיה - מונחים
*טקטוניקת הלוחות
*סטרטיגרפיה
*התמרה

## לקריאה נוספת
*
*
*

***Encyclopedia of Geology**, Elsevier Academic Press, First edition 2005, 
***Glossary of Structural Geology and Tectonics**, Satish Serial Publishing House, 2008, 
***Dictionary of Geology & Mineralogy**, McGraw-Hill, Second Edition 2003, 


## קישורים חיצוניים
*היווצרות קרום כדור הארץ באתר האנציקלופדיה של כדור הארץ (אנגלית)

## הערות שוליים

קטגוריה:טקטוניקה
קטגוריה:סטרטיגרפיה
אדיב

**אדיב** הוא שם פרטי יהודי וערבי (בערבית נהגה אדיבּ), ושם משפחה יהודי ישראלי.

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
גאופין נובי ייצ'ין

**גאופין נובי ייצ'ין** (בצ'כית: **Geofin Nový Jičín**), היא קבוצת כדורסל צ'כית מהעיר נובי ייצ'ין במזרח צ'כיה, המשחקת בליגת העל הצ'כית.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1990, בין הקבוצות שהקימו את הליגה הצ'כית. וברוב שנותיה ממוקמת בצמרת הליגה. בעונת 1994/95 זכתה בגביע הראשון שלה. ובעונה לאחר מכן, בעוד גביע. 

הקבוצה השתתפה בגביעי אירופה השונים החל מעונת 1994/95. שיחקה בין היתר בגביע קוראץ', גביע ספורטה, יורוצ'לנג' (הודחה ברבע הגמר על ידי לוקומוטיב רוסטוב  2004/05) והיורוקאפ צ'לנג', בו הגיעה בעונת 2005/06 לשלב שמינית הגמר והפסידה לאליצור אשקלון. ועונה לאחר מכן באותו המפעל הפסידה לצסק"א סמרה ברבע הגמר.

בעונת 2005/06 זכתה הקבוצה ב**גביע הצ'כי** לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת פרוסטיוב. ובעונות 2009/10, 2010/11, הגיעה הקבוצה לגמר **הגביע הצ'כי** והפסידה לנימבורק.

## תארים והישגים
* **[[ליגת העל הצ'כית בכדורסל|הליגה הצ'כית]]**:
**אליפות (1):  1999
**מקום שני: 2004, 2005, 2006, 2008, 2009
**חצי גמר: 2006, 2010
* **[[הגביע הצ'כי בכדורסל|הגביע הצ'כי]]**:
**זכייה (5): 1995, 1996, 2000, 2002, 2006
**גמר: 1994, 2010, 2011
**חצי גמר: 2005

## קישורים חיצוניים

* 
קטגוריה:קבוצות כדורסל צ'כיות
שירות האבטחה הממלכתי של קירגיזסטן

250px|ממוזער|סמל שירות האבטחה הממלכתי לשעבר (1992-2010)
**שירות האבטחה הממלכתי של [[קירגיזסטן]]** נוסד ב-16 בספטמבר 1992 כיורש האגף הקירגיזי של המינהל התשיעי בקג"ב שעסק באבטחת אישים. השירות נחשב בזמנו ליחידה הקירגיזית לאבטחת אישים ודיפלומטים זרים והוטל עליו לאבטח את האישים הבאים: נשיא הרפובליקה הקירגיזית ובני משפחתו, ראש ממשלת קירגיזסטן, יו"ר הפרלמנט, יו"ר בית המשפט לחוקה ועוד.

הארגון היה תחת ביקורת ציבורית נוקבת ונטען כי פעמים רבות חרגו אנשי הארגון מסמכויותיהם ופעלו כזרוע אכיפה אישית של נשיא קירגיזסטן. ב-2010 פורק הארגון בשל כך בהחלטה של הממשלה הזמנית הקירגיזית.

אזימבק בקנזרוב, התובע הכללי הקירגיזי לשעבר, הודיע בשם הממשלה הזמנית באפריל 2010, כי אחיו של הנשיא לשעבר, ג'אניש בקייב, לשעבר ראש שירות האבטחה הממלכתי מבוקש לחקירה בידי הממשלה הזמנית של קירגיזסטן. ב-15 באפריל 2010, ראש הממשלה הזמנית, רוזה אוטונבייבה חתמה על צו שפירק את שירות האבטחה הממלכתי והעביר את סמכויות האבטחה לשירות הממלכתי לביטחון לאומי ולמשרד ההגנה הקירגיזי, שנחשבים ליורשי הארגון ובנוסף לתפקידיהם הרגילים גם מעניקים שירותי אבטחה לבכירי המדינה.

## הערות שוליים

קטגוריה:קירגיזסטן: צבא וביטחון
אדי גטהאגי

**אדי מו גטהאגי** (באנגלית: **Edi Mue Gathegi**; נולד ב-10 במרץ 1979) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי-קנייתי. מוכר בזכות הופעותיו בסרטים "דמדומים", "סופרמן", "אקס-מן: ההתחלה", "נראתה לאחרונה" ובסדרות "האוס", ו-"הרשימה השחורה".

## ביוגרפיה
גטהאגי נולד בניירובי בירת קניה, וגדל בעיר אלבני, קליפורניה שבארצות הברית.
למד באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, שם התבלט בקבוצת הכדורסל עד שנפצע בברכו, בעקבות הפציעה החליט לוותר על קריירת כדורסל מקצוענית והחל ללמוד משחק.

לאחר מכן עבר ללמוד במגמת משחק ב"בית ספר טיש לאמנויות" שבחסות אוניברסיטת ניו יורק, שם סיים בהצטיינות ב-2005.

## קריירה
התחיל את דרכו כשחקן בתיאטרון שבפארק בלבואה, סן דייגו. בין המחזות שלקח בהם חלק "שתי רכבות נוסעות" בתיאטרון הגלובוס הישן, בין היתר במחזה "סיראנו דה ברז'ראק" מאת אדמון רוסטאן, והמחזות "כטוב בעיניכם", "הלילה השנים עשר", "אותלו" ו-"חלום ליל קיץ" של ויליאם שייקספיר. 

ב-2006 שיחק בסרטו הראשון "קראנק", גטהאגי קיבל תפקיד קטן בסרט לאחר שנבחן לאחד התפקידים הראשיים. ב-2007 פרץ לתודעה בשבעה פרקים אליהם הצטלם לסדרה "האוס" בתפקיד ד"ר ג'פרי קול המועמד הסופי לצוותו של ד"ר גרגורי האוס (יו לורי), גם שיחק בסרטו של בן אפלק "נראתה לאחרונה" בתור ברון הסמים צ'יז, ובסרט "הפצוע החמישי" של הבמאי הישראלי אמיר מן, הידוע בשל היותו התסריטאי הראשי של הסדרה "פאודה". 

ב-2008 התפרסם לקהל הרחב בפנטזיה הרומנטית הפופולרית "דמדומים" בתפקיד לורן, ערפד נודד מחבורתו של הערפד הרוצח ג'יימס (קאם ג'יגנדה).
גטהאגי גילם את הדמות גם בסרט ההמשך שובר הקופות "דמדומים 2: ירח חדש".
ב-2009 שיחק בסרט האימה "בלאדי ולנטיין 3D" 
בתור השוטר מרטין.
ב-2011 השתתף בסרט גיבורי העל "אקס-מן: ההתחלה", שם שיחק בתפקיד המוטאנט דרווין. ב-2018 שיחק בסרט הדרמה "סרסור" (*Pimp*), בכיכובה של קיקי פאלמר, ובסרט "עדיף שתתחיל לרוץ".

בשנת 2022 הצטרף לצוות השחקנים הראשי בעונתה השלישית של הסדרה "עבור כל האנושות" שיצר רונלד ד. מור לרשת אפל TV פלוס.

בשנת 2025 הצטרף לסרט סופרמן בתור מר מופלא

## חיים אישיים
ב-2018 נישא לדוגמנית הרומנייה אדריאנה מרינסקו; השניים מתגוררים בלוס אנג'לס, קליפורניה.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנייתים
קטגוריה:מהגרים מקניה לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
ספריית המטכ"ל ע"ש רא"ל חיים לסקוב

**ספריית המטכ"ל ע"ש רא"ל חיים לסקוב** היא הספרייה הראשית והמרכזית של צבא הגנה לישראל (צה"ל). הספרייה שוכנת במחנה רבין שבתל אביב-יפו וכפופה למחלקת ההיסטוריה של חטיבת תורה והדרכה של המטה הכללי של צה"ל (המטכ"ל). ברשות הספרייה כ-30,000 כותרים בשפות שונות, בהם אוסף ספריו של רב-אלוף חיים לסקוב אשר נתרם לספרייה על ידי אלמנתו, כ-100 כתבי עת עליהם מנויה הספרייה וכן ספרים נדירים מהמאה ה-19.

ספריית המטכ"ל נחשבת למאגר המשמעותי ביותר בישראל לספרות צבאית מקצועית. הנושאים העיקריים אותם מאגדת הספרייה:
*אומנות המלחמה, פילוסופיה צבאית, ארגון צבאות, טקטיקה ואסטרטגיה.
*היסטוריה צבאית, היסטוריה של מלחמות, עימותים וסכסוכים בינלאומיים, ביוגרפיות של מצביאים.
*טכנולוגיה של כלי נשק ואמצעי לחימה.
*מדעי המדינה, יחסים בינלאומיים, חוזי שלום והסכמים בינלאומיים לשלום.
*ניהול ומנהל, פיקוד ומנהיגות.

את הספרייה מנהלת כיום (2011) הספרנית אביבה צוויג אשר עובדת בספרייה משנת 1983. שירותי עיון והשאלה ניתנים לחיילים בסדיר, במילואים ובדימוס, ולעובדי מערכת הביטחון, וכן ניתנים שירותי עיון בלבד לעובדי משרדי הממשלה ולסטודנטים.

## היסטוריה
הספרייה הוקמה בשנת 1964 ברחוב דוד אלעזר באזור דרום הקריה, ובמהלך השנים שונה מיקומה מספר פעמים. ב-2004 הועברה הספרייה מחוץ לבסיס ומספר המבקרים בה הצטמצם מאוד. בשנת 2008, כחלק מפינוי מוסדות צה"ל מאזור המושבה שרונה לטובת שימור המבנים, עמדה הספרייה בפני סגירה והועלתה הצעה להעביר את רוב תכולתה לספרייה חדשה במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה (פו"ם) בגלילות ולהשאיר מספר מצומצם של ספרים בספרייה קטנה במחנה מטכ"ל. תוכנית זו לא יצאה אל הפועל, ובמרץ 2009 עברה הספרייה למיקומה הנוכחי בתוך מחנה המטכ"ל.

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: ספריות
קטגוריה:צה"ל
קטגוריה:הקריה
אריה דהן

**אריה דהן** (נולד ב-24 במאי 1967) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. בתפקידו האחרון בצה"ל שירת כקצין השלישות הראשי.

## ביוגרפיה וקריירה
אריה נולד בפאס שבמרוקו ועלה עם משפחתו לישראל בשנת 1970 לעיר אשדוד. בילדותו התחנך ב"בית הספר שיקמים" ובנעוריו ב"מקיף ד'" בעיר מגוריו.

החל את שירותו הצבאי כלוחם בחיל התותחנים ולאחר פציעה שובץ לחיל השלישות שבו שימש בתפקידים שונים ומגוונים. העיקריים שבהם היו: ראש ענף כוח אדם של חילות התותחנים, ההנדסה ומודיעין השדה. בהמשך שימש כראש ענף כוח האדם של חיל השלישות. בשנת 2005 קודם לאל"ם והתמנה לתפקיד קצין השלישות הפיקודי של פיקוד הדרום, בהמשך שימש כראש מחלקת כח אדם סדיר בזרוע היבשה.

בשנת 2011 מונה לקצין השלישות הראשי של צה"ל במשך 3 שנים בהן הוביל אריה מהלכים משמעותיים בחיל השלישות ובהם הקמת אתר המילואים ומיסוד הקשר עם אנשי המילואים, הגברת מוכנות לחירום, צמצום הביורוקרטיה והגברת הביזור, פיתוח פרופסיה חיילית. בקיץ 2014 פרש מצה"ל.

עם שחרורו מצה"ל מונה במרץ 2015 לתפקיד מנכ"ל חברת הייעוץ שוהם BDO - חברה לייעוץ אסטרטגי ופיתוח ארגוני.

בדצמבר 2016 מונה לתפקיד סמנכ"ל משאבים ומנהל בחברת נתיבי ישראל בהן כיהן במשך 7 וחצי שנים והיה אמון על ההיבטים התפעוליים-ארגוניים של החברה ובהם הסייבר, לוגיסטיקה ותפעול, רכש ארגוני, משאבי אנוש והדרכה, מוכנות לחירום וביטחון.

אריה משמש בהתנדבות בחבר המנהלים של מכללת אפקה להנדסה, חבר בוועדות הכספים, השקעות ומינויים.

## חיים אישיים
אריה נשוי לד"ר ענת בן-גל דהן, יחד הקימו משפחה עם 5 ילדיהם, אב ל-3 בנים ומתגורר עם משפחתו בגדרה.

### השכלה

**צבאית**
* בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל
* בוגר המכללה לביטחון לאומי

**אקדמית**
* בעל תואר ראשון במנהל עסקים וניהול משאבי אנוש מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב
* בעל תואר שני MBA במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב
* בעל תואר שני MA בביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה
* בוגר קורס חשיבת משא ומתן מורכב, אוניברסיטת רייכמן
* בוגר קורס דירקטורים מהמרכז הישראלי לניהול (מי"ל).
* בוגר קורס ניהול פיננסי למנהלים מבית הספר להב - אוניברסיטת תל אביב.

## קישורים חיצוניים
*"זה מקום קדוש, החפצים שמגיעים לפה הם הזיכרונות האחרונים שיהיו למשפחות מיקיריהן". הקמת המרכז לאיסוף חפצי חלל, מלחמת חרבות הברזל. https://www.ynet.co.il/news/article/yokra13678486
*שוויון הזדמנויות בצה"ל https://www.maarachot.idf.il/כותבים/תאל-אריה-דהן/
*נאום אל"ם אריה דהן ב'עדים במדים'
*הנער השובב, הפך לשליש הראשי אתר אשדוד10
## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:אשדוד: אישים
קטגוריה:קציני משאבי אנוש ראשיים
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:בוגרי מקיף ד' (אשדוד)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
סלומון לרנר גיטיס

**סלומון לרנר גיטיס** (בספרדית: **Salomón Lerner Ghitis**; נולד ב-4 בפברואר 1946) הוא איש עסקים ופוליטיקאי פרואני-יהודי, שכיהן כראש ממשלת פרו מספר חודשים בשנת 2011, היהודי השלישי בתפקיד זה אחרי אפרים גולדנברג ויהודה סימון.

## ביוגרפיה
לרנר נולד בלימה ולמד הנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטה הלאומית להנדסה בלימה. בהמשך הרחיב את לימודיו גם במכון לטכנולוגיה והשכלה גבוהה במונטריי ובטכניון.

בהיותו סטודנט בלימה החל לגלות מעורבות בפוליטיקה, ונבחר ליושב ראש אגודת הסטודנטים, מטעם מפלגת החזית העממית המהפכנית האמריקנית הסוציאל-דמוקרטית. ב-1968 מונה למנכ"ל החברה הציבורית לשיווק קמח ושמן דגים, וב-1975 מונה לסגן השר לסחר חוץ בממשלתו של הגנרל פרנסיסקו מוראלס ברמודס, עד לסיום המשטר הצבאי במדינה ב-1980. במהלך השנים ניהל לרנר חברות רבות בפרו, בהן תחנת רדיו תחנת טלוויזיה, בנק, חברת מסוקים, תאגיד הכותנה הפרואני, ועוד.

עם בחירתו של אויאנטה אומאלה לנשיא פרו ב-2011, מינה אותו אומאלה לראש הממשלה ב-28 ביולי. בכך היה ליהודי השלישי בתולדות פרו, שכיהן כראש ממשלתה, אחרי אפרים גולדנברג (1994 - 1995) ויהודה סימון (2008 - 2009). לרנר התפטר מתפקידו ב-10 בדצמבר אותה שנה, ככל הנראה על רקע הפגנות נגד הקמת מכרה זהב בהרי האנדים. אוסקר ואלדס החליף אותו במשרת ראש הממשלה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת פרו
קטגוריה:פוליטיקאים פרואנים
קטגוריה:ראשי ממשלה יהודים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים במדינות אמריקה הלטינית
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים
קטגוריה:יהודים פרואנים
קטגוריה:פרואנים שנולדו ב-1946
דוד קוסביצקי

**דוד קוסביצקי** (David Koussevitsky, או Dawid Kusewicki; ה בטבת תרע"א 5 בינואר 1911– י"ב באב תשמ"ה 30 ביולי 1985) היה חזן ומלחין פרקי חזנות ידוע, האח הצעיר מבני משפחת קוסביצקי, משה, יעקב, ושמחה.

## קורות חיים
דוד קוסביצקי נולד בסמרגון, כיום בבלארוס. למשפחה עם רקע מוזיקלי: אביו, אביגדור, היה מורה למוזיקה ואימו אלטה (לבית שולמאן) הייתה פסנתרנית. כשהיה בן 3 פרצה מלחמת העולם הראשונה, והמשפחה נדדה לרוסטוב. בתום המלחמה השתקעו הקוסביצקים בווילנה, שם דרך כוכבו של האח הבכור משה, ומשנתקבל לשמש כחזן הראשי של בית הכנסת החל דוד עם אחיו שמחה לשיר במקהלת בית הכנסת. בווילנה למד בגימנסיה. כאשר האח משה עבר לוורשה, עבר דוד לכהן כמנצח המקהלה של אחיו יעקב שכיהן כחזן בלבוב. כמו כן ניצח על המקהלה של אחיו שמחה ברובנה, כאשר עזב האח שמחה את משרת החזן ברובנה לטובת משרה אחרת נתמנה דוד לחזן במקומו. לאחר שירות בצבא הפולני כמנצח מקהלה, נתקבל למשרה בבית כנסת בלונדון שם כיהן כ-12 שנים. בשנת 1948 עבר לניו יורק לכהן במשרה בטמפל עמנואל.

בניגוד לאחיו משה, שהיה המפורסם מבין האחים, בעיקר בגלל רמת הביצוע אותה הביא ליצירותיהם של אחרים אך לא בזכות יצירה משלו, ניחן דוד ביצירתיות ובכושר הלחנה ואלתור. יצירותיו מהוות עד היום חלק בלתי נפרד מהרפרטואר החזני.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר GeoffreyShisler.com  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:חזנים אמריקאים
קטגוריה:מלחיני קטעי חזנות
קטגוריה:משפחת קוסביצקי
קטגוריה:חזנים בריטים
קטגוריה:חזנים אוקראינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1912
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1985
שזיף לימון

**שזיף לימון** הוא מין של עץ נשיר ממשפחת הורדיים שפירותיו נאכלים טריים ומבושלים (להכנת קינוחים, לפתנים או ריבות).

שזיפי הלימון קיבלו את שמם בשל דמיון מראה הפירות החיצוני ללימון: הם גדולים, מוארכים, בעלי עסיס רב וצבעם צהוב עם פיטם מאדים.

לזני שזיפי הלימון זמני הבשלה שונים הממשיכים זה את זה ומאפשרים לשמור על רצף של שיווק הפרי. **"שזיף הלימון"** הוא זן מיצי מאוד והראשון שמבשיל במשפחה. אחריו מבשיל ה**"ארלימון"**, שהוא זוהר יותר בצבעו, כשבמשך הבשלתו משתבח צבעו והופך לצהוב עז עד כתום. הזן **"לייט למון"** (למון מאוחר) סוגר את העונה כשהוא מבשיל בראשית ספטמבר.

## ראו גם
* שזיף לב אדום

קטגוריה:ארץ ישראל: עצים
קטגוריה:פירות נשירים
קטגוריה:ורדיים
קטגוריה:ארץ ישראל: ורדיים
רנה לאנק

**רנה לָאנֵק** (בצרפתית: **René Laennec**; 17 בפברואר 1781 - 13 באוגוסט 1826) היה רופא וממציא צרפתי. ידוע כמי שהמציא בשנת 1816 את המסכת (סטתוסקופ).

## ביוגרפיה
לאנק התייתם בגיל חמש או שש מאמו, שמתה משחפת. בגיל 12 החל את לימודיו בפקולטה לרפואה, אשר הייתה שייכת לדודו, והתגלה כילד מחונן ומוכשר. בשנים אלו למד את השפות אנגלית וגרמנית.

למרות הפצרותיו של אביו שימשיך ללמוד בעקביות רפואה, נטש לאנק בהמשך חייו את המקצוע ועסק בנושאים שונים, ובהם לימוד השפה היוונית, כתיבת שירה ועוד.

בשנת 1799 חזר לאנק ללמוד רפואה. הדבר נעשה בין היתר תחת רופאי התקופה המפורסמים ביותר ובהם ז'אן-ניקולה קורביזר.

לאנק היה נוצרי אדוק. הוא היה ידוע בחביבותו ונדיבות ליבו אשר גרמה לפרסומו בקרב עניי עירו.
לאנק מת בשנת 1826 ממחלת השחפת אשר למרבה האירוניה אובחנה אצלו באמצעות המסכת, אותו המציא הוא עצמו.

## המצאת המסכת
250px|ממוזער|שמאל|השרטוט הראשון של סטתוסקופ, 1819
עד המצאת המסכת, הדרכים לבדוק את מצב דופק הלב היו לא מדויקות, ומביכות. הרופא היה נאלץ לרכון על חזה החולה, להצמיד את אוזנו ולהקשיב לפעימות. יעילותה של שיטה זו הלכה ופחתה ככל שהאדם המטופל היה שמן יותר, בשל התעמעמות הרחשים הבוקעים מן הלב.
בנוסף, הדבר הביא לאי נעימויות רבות במיוחד במצבים בהם הרופא היה גבר אשר טיפל באישה, בשל הקונוטציות המיניות שהדבר יצר.

בשנת 1816 טיפל לאנק באישה אשר בעקבות משקלה כמעט ולא היה ניתן לדעת על מצב ליבה. דבר זה הוביל את לאנק למחשבה אודות פתרון לבעיה. הוא ידע כי בזמן הצמדת פיסת עץ לאוזן, נשמע היטב כל רחש הנובע מפעולה המתבצעת על צידו החיצוני של העץ (כגון שריטה נקישה וכדומה). רעיונו של לאנק היה להשתמש בתופעה אקוסטית זו כדי להעביר את הקולות הבוקעים מתוך הלב אל אוזנו של הרופא. יישומו המעשי הראשון של רעיון זה הופיע בדמות גליל עץ פשוט אותו יצר לאנק, אשר הוצמד מצידו האחד לחזה החולה ומצידו השני לאוזנו של הרופא. לאנק כתב ספר אשר תיאר את הכלי שיצר, והדבר זכה לפרסום רב. הוא ראה בהמצאתו את שיא הקריירה הרפואית שלו והיה גאה בה מאוד.

## מורשתו
על שמו קרוי קרחון לאנק שבאנטארקטיקה.

## ראו גם
*מסכת

## קישורים חיצוניים

* , 17 בפברואר 2016
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים פנימיים צרפתים
קטגוריה:ממציאים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנפטרו משחפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1781
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1826
נסיכות אנסבך

**נסיכות אנסבך** (בגרמנית: **Fürstentum Ansbach**) או **מרקיזות ברנדנבורג-אנסבך** (בגרמנית: **Markgraftum Brandenburg-Ansbach**) הייתה נסיכות בצפון בוואריה שבגרמניה. שטחה הגאוגרפי השתרע על כ-4,200 קמ"ר. בנסיכות זו שכנה העיר אנסבך.

## היסטוריה
בשנת 1331 עברה הנסיכות כחלק מרוזנות העיר נירנברג לידי בית הוהנצולרן. בשנת 1398 לאחר מותו של פרידריך החמישי, רוזן העיר נירנברג, חולקה נחלתו בין בניו; בנו הבכור פרידריך השישי, רוזן העיר נירנברג קיבל את אנסבך, ואילו בנו הצעיר יוהאן השלישי, רוזן נירנברג קיבל את אזור ביירוית. לאחר מותו של יוהאן השלישי ב-11 ביוני 1420, התאחדו שתי הנסיכויות תחת פרידריך השישי, שקיבל בשנת 1415 את נסיכות הבוחר מברנדנבורג.

לאחר מותו של פרידריך ב-21 בספטמבר 1440, חולקו שטחיו בין בניו; יוהאן קיבל את נסיכות ביירוית (ברנדנבורג-קולמבאך), פרידריך קיבל את נסיכות ברנדנבורג, ואלברכט קיבל את אנסבך. לאחר מכן אנסבך הייתה תחת יורשיו של אלברכט, עד לשנת 1791.

בשנת 1791 מכר קרל אלכסנדר, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך את נחלותיו שכללו אף את ביירוית לפרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, עקב היותו חשוך ילדים. קרל אלכסנדר עבר עם אשתו לבריטניה, וב-28 בינואר 1792 סופחה אנסבך באופן רשמי לממלכת פרוסיה.

בשנת 1807 סיפח נפוליאון את העיר לממלכת בוואריה לאחר ניצחונותיו על פרוסיה, ובקונגרס וינה פוצתה על כך פרוסיה בדוכסות הגדולה של ברג.

## לקריאה נוספת
*יצחק זימר, **פרקים בתולדות היהודים בנסיכות אנסבך**, אוניברסיטת בר-אילן, 1975.

## קישורים חיצוניים

* 

אנסבך, נסיכות
אנסבך, נסיכות
Brave (אלבום)

***Brave*** (בעברית **אַמִיץ**) הוא אלבום האולפן השישי של זמרת הדאנס-פופ האמריקאית ג'ניפר לופז, אשר יצא ב-4 באוקטובר 2007.

האלבום הפיק שני סינגלים: הראשון "Do It Well", אשר יצא לאור ב-18 בספטמבר 2007, והוא הגיע ל-11 המובילים במצעד הפזמונים שבבריטניה, אף על פי שנחל כישלון רב במצעדים, והשני "Hold It, Do not Drop It" יצא לאור ב-11 בינואר 2008, וגם הוא נכשל במצעדים כאשר נכנס למקום ה-72 בלבד בבריטניה, ולא הצליח להיכנס למצעד הבילבורד.

האלבום הכיל 13 שירים כולל הרמיקס לשיר הראשון מהאלבום "Do It Well". האלבום נחשב לאלבום הכושל ביותר של לופז מבחינה מסחרית, כאשר מכר 650,000 בלבד, ובנוסף השירים באלבום הם בין השירים הבודדים ביותר בקריירה של הזמרת אשר נחלו כישלון כל כך גדול, עד כדי כך שלא נכנסו לבילבורד הוט 100.
## סינגלים
* "**[[Do It Well]]**" – יצא ב-21 באוגוסט 2007 כסינגל הראשון מהאלבום. הסינגל זכה להצלחה מועטה במצעדים אך עדיין הצליח לקדם את האלבום. את השיר כתב והפיק ראיין טדר ומרבית הביקורות על השיר היו טובות, אתר הרולינג סטון אף ציין כי זהו השיר היחיד המציג את לופז, בזכות הריקוד אותו רוקדת בקליפ. את הקליפ ביים דייוויד לה-שאפל שהפיק גם את להיטה I'm Glad (2003).
* "**[[Hold It Don't Drop It]]**" – השיר הוקלט ב-2007 ויצא לאור ב-11 בינואר 2008 כסינגל השני והאחרון מהאלבום. הסינגל נכשל במצעדים והיה לסינגל הכושל ביותר של לופז בבריטניה, כאשר הגיע השיר למקום ה-72. כישלון הסינגל השפיע מאוד על האלבום ולא אפשר הוצאת סינגלים נוספים ממנו.

## רשימת רצועות

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי ג'ניפר לופז
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי היט-בוי
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי קורי רוני
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ראיין טדר
קטגוריה:אלבומי חברת אפיק רקורדס
האישה ששרה

**האישה ששרה** (בצרפתית: **Incendies**, מילולית: אש) הוא סרט דרמה קנדי שנכתב ובוים על ידי דני וילנב.
הסרט מספר את סיפור המסע של אח ואחות אשר חיים בקוויבק אחר עברה של אימם המהגרת הערביה לאחר מותה בהתאם לצוואתה. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל ונציה ב-17 בספטמבר 2010. הסרט מבוסס על המחזה "שרופים", של וג'די מועווד. סיפור חייה של גיבורת הסרט נוואל מרואן מבוסס באופן חלקי על חייה של סוהא בשארה, נוצרייה שניסתה להתנקש בחייו של אנטואן לאחד מפקד צבא דרום לבנון.

## עלילה
נוואל מרואן עובדת כמזכירה במשרדו של נוטריון בשם לבל בקוויבק שבקנדה. לאחר פטירתה הפתאומית מוקראת צוואתה לילדיה התאומים הבגירים ז'אן וסימון.
בצוואתה מבקשת נוואל להיקבר עירומה, בקבר בלתי מסומן כשפניה כלפי מטה. עוד מבקשת האם מילדיה לחפש את אביהם ואת אחיהם. ז'אן וסימון היו מופתעים מאחר שנאמר להם על ידי אימם עוד מילדותם שאביהם נהרג ולא ידעו כלל שיש להם אח.
סימון החליט שלא לבצע את הבקשה של אימו מאחר שתמיד הייתה אישה נוקשה ומשונה, אך אחותו ז'אן החליטה לצאת לארץ מולדתה של אמה, שהיא לבנון (זה מתברר לא רק ממה שקורה בסרט. כאשר ז'אן עולה לבקר את שרת בית הספר, אפשר לראות את דגל לבנון על מבנה בית הספר).
מסע החיפושים מוביל את ז'אן בכפרים וערים שונות כשהיא אוספת פיסות מידע אודות עברה של אימה בשנות ה-70. במהלך המסע מתוודעת ז'אן לתרבות ולמנהגים של החברה המקומית הפרימיטיבית, האלימה, המפולגת והמסוכסכת. נודע לז'אן כי אמה בצעירותה התאהבה בפליט והרתה לו. בני משפחתה שנודע להם על הקשר של נוואל עם הפליט ניסו לרצוח אותה על רקע חילול כבוד המשפחה אך סבתה הצילה אותה וסייעה לה בתקופת ההריון. את התינוק מסרה הסבתא לבית יתומים ושלחה את נוואל ללמוד באזור מרוחק כדי שתתנתק מעברה ותשקם את חייה. נוואל עזבה את מחוז מגוריה והחלה את לימודיה באוניברסיטה. בשלב מסוים בחיפושים גילתה ז'אן כי במהלך מלחמת האזרחים בין מוסלמים לנוצרים שהתחוללה בראשית שנות השבעים במדינה התנקשה אימה שהייתה אז סטודנטית בעלת תודעה פוליטית שמאלנית במנהיג הנוצרים ובעקבות זאת נכלאה ל-15 שנה. לאחר שז'אן גילתה מידע זה טלפנה נסערת לאחיה סימון וביקשה שיצטרף אליה למסע. סימון הגיע מקנדה בלווית לבל (מעסיקה לשעבר של נואל) והשלושה המשיכו במסע החיפושים. השלושה גילו כי נוואל עברה בכלא התעללויות ונאנסה באופן מתמשך על ידי חוקר בשם "אבו טארק". בשנים האחרונות לכליאתה כתוצאה ממעשי האונס החוזרים הרתה נוואל לאבו טארק וילדה בבית הכלא תאומים. היו אלה ז'אן וסימון.
לקראת סוף הסרט מגלים האחים כי אבו טארק היה בנה של נוואל אותה עינה ואנס מבלי שידע שהיא אימו לאחר שגויס כילד יתום בן חמש לשורות המוסלמים במהלך מלחמת האזרחים ובהמשך נשבה על ידי הנוצרים והחל לעבוד עבורם. כך גילו ז'אן וסימון שאביהם הוא בעצם גם אחיהם.

## פרסים
הסרט זכה בשמונה פרסי ג'יני עבור השחקנית הטובה ביותר (לובנה אזאבל), הבמאי הטוב ביותר, העיבוד הטוב ביותר, הצילום, העריכה, סאונד ועוד. כמו כן זכה בפרס לומייר לסרט בשפה הצרפתית הטוב ביותר.

בשנת 2011 היה הסרט מועמד לפרס אוסקר כסרט הזר הטוב ביותר.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטים קנדיים
קטגוריה:סרטי בית סוהר
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:זוכי פרס לומייר
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטי דני וילנב
J to tha L–O! The Remixes

***J to tha L–O! The Remixes*** הוא אלבום הרמיקס הראשון של זמרת הפופ והשחקנית האמריקאית ג'ניפר לופז.
האלבום יצא לאור בארצות הברית ב-5 בפברואר 2002 על ידי חברת התקליטים אפיק רקורדס.
מהאלבום יצאו שלושה: "Ain't It Funny" (בגרסת הרמיקס לשיר המקורי שלה), "I'm Gonna Be Alright" (בגרסת הרמיקס של Track Masters), והשלישי והאחרון "Alive". שלושת הסינגלים זכו להצלחה עולמית, ואף הסינגל הראשון הצליח לכבוש את פסגת הבילבורד הוט 100, והיה לבין הרמיקסים הבודדים במצעד לעשות זאת.

האלבום נכנס היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200, עם מכירות של כ-156,000 עותקים בשבוע הראשון. האלבום הפך את לופז לראשונה בהיסטוריה להגיע לפסגת המצעד עם אלבום רמיקסים.
האלבום נכנס לספר השיאים של גינס בשנת 2004, בתור אלבום הרמיקסים המצליח ביותר. האלבום מכר למעלה מ-3.8 מיליון עותקים בעולם, ובכך הפך לאלבום הרמיקסים השלישי הנמכר ביותר בכל הזמנים.

## סינגלים
"****" – יצא כסינגל הראשון מן האלבום, ב-4 במרץ 2002. הסינגל הוא דואט בשיתוף הראפר ג'ה רול. שמו של הסינגל זה כשמו של להיטה הקודם "Ain't It Funny", מאלבומה השני, *[[J.Lo]]*. הסינגל בשיאו הגיע לפסגת מצעד הבילבורד הוט 100, בניגוד לקודמו אשר לא נכנס אל המצעד, ובנוסף הגיע למקום ה-12 בקנדה.

"**[[Alive (שיר של ג'ניפר לופז)|Alive]]**" – יצא כסינגל השני מן האלבום ב-21 במאי 2002. הסינגל זכה להצלחה נאה ברחבי העולם כאשר הצליח להיכנס ישירות למקום ה-2 במצעד שירי הדאנס קלאב שבארצות הברית, אך לא הצליח להעפיל למקום הראשון.

"**[[I'm Gonna Be Alright|(I'm Gonna Be Alright (Track Masters Remix]]**" – יצא כסינגל השלישי מן האלבום, ב-1 ביולי 2002. הסינגל יצא בשיתוף הראפר נאז, וזכה להצלחה מרובה כמו קודמיו. להבדיל מ-"Alive", הסינגל הגיע למקום העשירי במצעד שירי הדאנס קלאב שבארצות הברית, וברחבי העולם הגיע הסינגל לעשיריות הפותחות.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי ג'ניפר לופז
קטגוריה:אלבומי רמיקס באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי קורי רוני
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי רודני ג'רקינס
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומי חברת אפיק רקורדס
דליה אמוץ

**דליה אמוץ** (12 באוגוסט 1938 – 27 בנובמבר 1994) הייתה צלמת ישראלית.

## ביוגרפיה
נולדה בקיבוץ גן שמואל, בתם של יפה פלגי ו. אביה נרצח לפני הולדתה ואימה נישאה מחדש. בשנת 1962 עברה להתגורר בירושלים. היא החלה לעסוק בצילום כאוטודידאקטית, לאחר שנחשפה להדפסת הצילום על ידי חבר הקיבוץ.

עיקר תצלומיה של אמוץ עוסקים בתיאור הנוף המקומי. טכניקת הצילום שפיתחה עשתה שימוש באור הטבעי כאמצעי להפשטה של הטבע. בין השנים 1973–1976 הרבתה אמוץ לצלם בגדה המערבית. בשנת 1973 הציגה את תערוכת היחיד הראשונה שלה, בשם "דיר צמית", שתיארה את הנוף ומבנים פלסטיניים, וזכתה להערכה גדולה. אמוץ צילמה "את הכפרים, הדרכים, השדות, הקוצים והעצים באופן שלא נראה קודם לכן – צרובים, מסונוורים או שחורים, מתבוססים בשחור פחמי, לבן בוהק והרבה אפור, טובלים ב"בורות של אור", כפי שכינתה אותם המשוררת ליאת קפלן, בורות שכמו עומדים על סף בעירה" בין השנים 1977–1978 התגוררה באנגליה, וצילמה שם את הסדרה סטונהנג'. בשנתיים של ניסויים קדחתניים שברה את הרומנטיקה והנשגבות שאפיינה את השנים הראשונות. בשנת 1985 הפסיקה אמוץ להדפיס את התשלילים שיצרה. בשנת 1987 עברה ניתוח להסרת גידול סרטני, מחלה ממנה נפטרה בשנת 1994. היא הובאה למנוחות בקיבוץ גן שמואל בו נולדה וגדלה.

תערוכות היחיד של יצירותיה ממשיכות להיות מוצגות זמן רב לאחר פטירתה.

בשנת 1990 זכתה בפרס אוסקר הנדלר מטעם קיבוץ לוחמי הגטאות. פרס הצילום של מוזיאון ישראל פרס אנריקה קבלין למפעל חיים בתחום הצילום, הוענק לה בשנת 1976, כשחולק לראשונה. בשנת 2000 נערכה במוזיאון תל אביב תערוכה מיצירותיה בשם "ידיעת הארץ השחורה בדרך אל שדות האור" במסגרת זכייתה בפרס ליאון קונסטנטינר.

עבודותיה מצויות באוסף מוזיאון ישראל.

## לקריאה נוספת
דליה, אמוץ, [צילום] / אריאל הירשפלד, [רשימות] / אורי כץ [עריכה], **ירושלים בשחור לבן. קרע זיכרון**, תל אביב: משכל - ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 1997.

דליה אמוץ, **ידיעת הארץ השחורה, בדרך לשדות האור**. הוצאת מוזיאון תל אביב לאמנות, 2000.

## קישורים חיצוניים

*
* שרה ברייטברג-סמל, קשה שפה - דליה אמוץ, צלמת
* חגי אולריך, מקום האמת באמנות של דליה אמוץ, הפרוטוקולים, גיליון מס' 21 (יולי 2011), המחלקה להיסטוריה ותאוריה בצלאל, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים
* 
* דליה אמוץ באתר ההנצחה של קיבוץ גן שמואל
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס קונסטנטינר
קטגוריה:זוכי פרס אנריקה קבלין
קטגוריה:צלמות ישראליות
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:גן שמואל: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בגן שמואל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1994
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
קטגוריה:זוכי פרס אוסקר הנדלר
חומר סיכה (הנדסה)

שמאל|ממוזער|200px|חומר סיכה
**חומר סיכה**, **שמן סיכה** או **מֵסיך** הוא חומר שנועד להפחית את מקדמי החיכוך הסטטים והדינאמים שבין שני משטחים שלפחות אחד מהם נע ונוגעים אחד בשני. אחד השימושים הנפוצים ביותר לשמן סיכה הוא כשמן מנוע. חומר זה מגן על המרכיבים הפנימיים של המנוע מפני שחיקה והתחממות יתר.

בנוסף לשינוי מקדם החיכוך משמש חומר הסיכה גם להעברת חום (אולם חומר שנועד בעיקר לזה קרוי "משחה תרמית"), העברת כוח הידרוסטטי, שינוע מזהמים ופסולת, הגנה בפני שחיקה, מניעת חלודה, הקטנת הסיכויים לעשן ואש ואיטום מפני יציאת גזים.

## היסטוריה
הרומאים השתמשו בסמרטוטים טבולים בשומן מן החי כדי לשמן גלגלי עגלות, אולם המדע העוסק בשימון (טריבולוגיה) החל להתפתח רק עם המהפכה התעשייתית במאה התשע עשרה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
אי-היקבעות התרגום

**אי-היקבעות התרגום** (באנגלית: **Indeterminacy of translation**) היא תזה מפורסמת של הפילוסוף האנליטי בן המאה העשרים וילארד ואן אורמאן קוויין, אשר גוללה בספרו Word and Object שראה אור ב-1960. בספר זה נאספו והובהרו רבות מעבודותיו הקודמות של קווין בנוגע לנושאים שאינם לוגיקה צורנית ותורת הקבוצות. תזת אי-היקבעות התרגום מוצגת בהרחבה גם בעבודתו "יחסיוּת אונטולוגית" משנת 1968.

בספרים אלו קווין סוקר את המתודות העומדות בפני בלשנים בניסיונם לתרגם שפה זרה שאינה מוכרת להם. הוא מציין שישנן דרכים רבות לפרק את המשפט למילים, ודרכים רבות להלביש פונקציות שונות למילים. כל היפותזה של תרגום מסוים ניתנת לאישוש רק בהתאם להקשר שבה נאמרה, באמצעות זיהוי משפטים אחרים שנאמרו בשפה זרה זו. אולם אותה אי-היקבעות תשרור שם: כל היפותזה תאושש כראוי רק אם המתרגם יאמץ מספיק היפותזות שיפצו זו על זו בנוגע לחלקים האחרים של השפה.

נשקול להלן את דוגמתו של קווין בנוגע למילה "גוואגיי" (gavagai) המובעת על ידי דובר שפה ילידית שעה שהוא רואה ארנב. הבלשן יכול להבין זאת ב"דרך הטבעית" ולתרגם זאת ל"הנה ארנב". אבל תרגומים אחרים יכולים להיות מתאימים עם כל העובדות המצויות, כמו למשל: "הנה אוכל"; "הבה נלך לצוד"; "תהיה סופה הלילה" (הילידים הללו יכולים להאמין באמונות טפלות); "הנה זנב" וכיוצא בזה. חלק מן התרגומים הנ"ל יימצאו פחות סבירים - כלומר, שיהוו היפותזות תרגום מסורבלות - לאור התצפיות העתידיות. תרגומים אחרים יכולים להישלל באמצעות תחקור הילידים: תשובה חיובית לשאלה "האם זהו אותו גוואגיי כמקודם?", שעה שהבלשן מצביע על ארנב ללא זנב, תשלול מיד את אפשרות התרגום של גוואגיי כזנב, וכדומה. ברם, שאלות כאלו יכולות להישאל רק אם הבלשן התמחה בדקדוק השפה הילידית ובאוצר המילים המופשט שלה; זה בתורו יכול להיעשות רק על בסיס היפותזות אחרות הנגזרות מחלקי שפה שהוכרו באמצעות תצפיות.

אי-היקבעות התרגום חלה גם על משמעות הניתנת על ידי דוברי אותה שפה, ואף כמו למבעים קודמים של אותו דובר. דעה זו אינה מובילה לסקפטיות אודות משמעות - לגבי משמעות המילים כחבויה ובלתי ניתנת לידיעה או לגבי מילים כנטולות משמעות. עם זאת, עיקרון אי- היקבעות התרגום בשילוב עם הנחה ביהביוריסטית הטוענת כי מבעים של דובר מובנים מתוך התנהגותו, יכול להוביל לכך שמשמעויות אינן קיימות כאובייקטים; בהקשר זה מודגש כי אין למושג "מילה נרדפת" משמעות תפקודית. עם זאת הקביעה כי משמעיות אינן קיימות כאובייקטים אינה מרמזת על כך שמילים נטולות פירוש או משמעות.

## ראו גם
* פילוסופיה של הלשון
* פילוסופיה אנליטית
* תרגום

## קישורים חיצוניים
* מהו התרגום הנכון על פי התאוריה של קווין

קטגוריה:פילוסופיה של הלשון
קטגוריה:חיבורים פילוסופיים
כוס פוקו גראנדה

שמאל|ממוזער|100px|כוס פוקו גרנדה
**כוס פוקו גראנדה** (מספרדית: **Poco Grande**; מילולית: "מעט גדול") היא כוס המשמשת בעיקר להגשת משקאות חריפים. נודעת גם בשמות **כוס טוליפ ([[צבעוני]])** או **כוס בל (פעמון)**. כוס זו מסוגלת להכיל בין 400–600 מיליליטר נוזל. נהוג להגיש בה קוקטיילים צבעוניים המכילים כמויות גדולות של נוזלים או מרכיבים רבים.

כוס הוריקן היא כוס הדומה לכוס פוקו גראנדה, אך שונה מעט בצורה שלה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כוסות אלכוהול
טיילור ופרנסיס

**טיילור ופרנסיס** (באנגלית: **Taylor & Francis**) היא הוצאת ספרים אקדמית בינלאומית אשר בסיסה באנגליה ואשר הוקמה בשנת 1852.
## היסטוריה
בשנת 1798 ייסד ריצ'רד טיילור את כתב העת the Philosophical Magazine, אשר היה כתב העת המדעי הראשון אשר יצא לאור על ידי הוצאה עצמאית. בשנת 1852 הצטרף לחברה הכימאי ד"ר ויליאם פרנסיס. בשנת 1936 נרשמה כחברה פרטית בע"מ.

ההוצאה מפרסמת יותר ממאה כתבי עת וכ-1,800 ספרים חדשים מדי שנה.

בשנת 2004 המזגה ההוצאה עם קבוצת Informa, וכיום היא משמשת כמחלקה האקדמית שלה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הוצאות ספרים בממלכה המאוחדת