open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יעקב כספי

[שמאל|ממוזער|250px|קברם של יעקב ועדה כספי ב[בית הקברות היהודי חוף הכרמל]]
**יעקב כספי** (ט"ז באדר תרמ"ט פברואר 1889 – תשכ"ה, אוקטובר 1964) היה איש עסקים, ממייסדי שכונת בת גלים בחיפה, מחלוצי הספנות בארץ ישראל ואזרח כבוד של העיר חיפה.

## ביוגרפיה
כספי נולד בעיר העתיקה בירושלים לאברהם חיים זילברמן ולנחמה רבקה, בתו של הרב משה יהושע יאנובר (דיסקין), ממייסדי שכונת מאה שערים. אחיו של מרדכי כספי, בילדותו למד בתלמוד תורה עץ חיים. את השכלתו המסחרית רכש בבית הספר למסחר של חברת "עזרה".

הוא עבד בחברת "וילהלם גרוס", חברה גרמנית שעסקה בסחר גלויות מארץ הקודש. בשנת 1909, בגיל 20, עבר לגור בחיפה במסגרת עבודתו. בשנת 1913 נשא לאישה את עדה גליקברג.

בחיפה היה ליזם ואיש עסקים. בשנת 1920 הקים סוכנות שעסקה ביבוא ובמסחר ברחבי ארץ ישראל יחד עם שותפיו דיסקין וקפלן. במשך השנים התרחבו עסקי החברה גם לעסקי ספנות וביטוח. בשנת 1939 הפך לבעליה היחיד של החברה והיא נקראת "כספי ספנות". בנוסף, היה חבר ועד לשכת המסחר העברית וסגן הנשיא שלה, בשנת 1927 נבחר לגזבר הלשכה. היה חבר בוועד לשכת הספנות הישראלית.

בשנת 1921 נמנה עם קבוצת אנשי עסקים חיפאיים חברי אגודת הסוחרים שיזמו את הקמת המרכז המסחרי הישן. עם הקבוצה נמנו גם שבתי לוי, שמואל פבזנר ונוספים. לצורך הרכישה הקימו השותפים את "החברה למרכז מסחרי".

בין השנים 1935–1938 שימש כיו"ר ועד אגודת בת גלים.

כספי היה פעיל במסגרות חברתיות והתנדבותיות שונות. היה חבר בארגון בני ברית, ייסד לשכת "כרמל" ושימש כנשיאה במשך שנתיים. הוא היה חבר ברוטרי ובלשכת הבונים החופשיים, והיה ממייסדי בית האבות של הבונים החופשיים בנהריה.

במלחמת העצמאות שימש כנשיא בפועל של לשכת הספנות הישראלית וניהל עם ממשלת המנדט את המשא ומתן להעברת נמל חיפה לשלטונות הישראליים. לאחר קום המדינה שימש כמנהל הכספים של נמל חיפה. בשנת 1956, לאחר שפרש ממנהלת הנמל, היה נשיא אגודת סקאל לעידוד התיירות, ייסד את האיגוד לחוק הימי בישראל ושימש כנשיא האיגוד.

בשנותיו האחרונות שימש גם כגבאי בית הכנסת המרכזי בבת גלים, ולאחר מותו נקרא על שמו הרחוב שבו שוכן בית הכנסת.

בשנת 1960 זכה כספי לאזרחות לשם כבוד בעיר חיפה על פועלו בתחום הספנות.

בשנת 1965, לאחר מותו, קיבלה החברה שהקים תעודת הוקרה מלשכת המסחר והתעשייה בחיפה על קיום רצוף של חמישים שנות עסק בעיר.

לכספי נולדו שלושה ילדים. בנו אוריאל המשיך את דרכו בניהול החברה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:ראשוני הציונות
קטגוריה:יקירי חיפה
קטגוריה:חיפה: מייסדי שכונות
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:בת גלים: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אזרחי כבוד של חיפה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1889
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1964
איוואן גשוב

**איוואן אֶבְסְטְרָטִיֶיב גֶשוֹב** (בבולגרית: **Иван Евстратиев Гешов**; 20 בפברואר 1849, פלובדיב, האימפריה העות'מאנית – 11 במרץ 1924, סופיה, ממלכת בולגריה) היה פוליטיקאי בולגרי אשר כיהן במספר כהונות כשר, כיושב ראש האספה הלאומית של בולגריה וכן כראש ממשלת ממלכת בולגריה.

## ראשית הקריירה
איוואן גשוב נולד בפלובדיב וב-1865 עקר עם משפחתו לעיר מנצ'סטר שבאנגליה, שם השלים את השכלתו התיכונית והאקדמית באוניברסיטת ויקטוריה. ב-1872 שב לבולגריה והצטרף למאבק נגד שלטון העות'מאנים ולמען עצמאות המדינה. הוא נעצר, נשפט ונדון למוות, אך עונשו הומתק והוא הוגלה לעיר חלב. לאחר תום המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) זכה לחנינה והותר לו לשוב לפלובדיב. הוא השתלב במנגנון הממשל העצמי בפלובדיב שהייתה בירת המחוז העות'מאני רומליה המזרחית. ב-1883 שב לסופיה ומונה ליושב ראש הבנק הלאומי הבולגרי. לאחר מלחמת בולגריה–סרביה (1885) צורף גשוב לצוות המשא ומתן הבולגרי שגיבש את תנאי הסכם בוקרשט (1886). בהמשך, כיהן כשר האוצר ושר המסחר והחקלאות בממשלותיהם פטקו קרבלוב ווסיל רדוסלאבוב.

## כהונת ראש הממשלה ואחריתו
גשוב נמנה עם מייסדי מפלגת העם הבולגרית וכיהן כשר האוצר בממשלתו של קונסטנטין סטואילוב. לאחר הפילוג במפלגת העם עבר גשוב למפלגת העם הפרוגרסיבית וב-1911 מונה לראש ממשלת בולגריה. בתפקידו זה היה שותף לכינון הליגה הבלקנית שהובילה למלחמת הבלקן הראשונה ולהצלחות משמעותיות לצבא הבולגרי שבאו לידי ביטוי בהסכם לונדון (1913) אשר חתם את המלחמה. פרדיננד הראשון, מלך בולגריה לא היה מרוצה מסעיפים מסוימים בהסכם אותם כפו המעצמות על בולגריה ולא הייתה לו כוונה לכבדו. גשוב נאלץ להתפטר, תחתיו מונה סטויאן דאנב ועד מהרה פרצה מלחמת הבלקן השנייה. לאחר מלחמת העולם הראשונה ומינויו של אלכסנדר סטמבוליסקי לראש הממשלה, גלה גשוב לצרפת מחשש שייעצר ויישפט בידי מנגנוני השלטון. הוא שב לבולגריה רק לאחר ההפיכה הצבאית במסגרתה הודח ונרצח סטאמבוליסקי. איוואן גשוב הלך לעולמו ב-1924 בסופיה והוא בן 75 שנים.

## קישורים חיצוניים

* איוואן גשוב - תקציר ביוגרפי, באתר משרד האוצר הבולגרי 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת בולגריה
קטגוריה:שרי החוץ של בולגריה
קטגוריה:יושבי ראש האספה הלאומית (בולגריה)
קטגוריה:ילידי 1849
קטגוריה:בולגרים שנפטרו ב-1924
צבי אהרוני

**צבי אהרוני** (6 בפברואר 1921 – 25 במאי 2012) היה ראש אגף החקירות בשב"כ, ראש יחידת קיסריה במוסד ונטל חלק בלכידת אדולף אייכמן.

## ביוגרפיה
נולד בשם הרמן ארונהיים בפרנקפורט על האודר שבצפון-מזרח גרמניה להיינריך, עורך דין מצליח ומראשי הקהילה היהודית בעיר, ולאויגניה לבית סימון, אחיו הוא יוחנן אהרוני. עם עליית הנאצים לשלטון עברה המשפחה לברלין. ב-1936 נפטר האב וב-1938, לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, עלה אהרוני לארץ יחד עם אימו ואחיו. עם הגיעו לארץ הצטרף לקיבוץ אלונים שם הכיר את אשתו גאולה. באלונים שימש כבנאי, מקצוע אותו למד בגרמניה ולאחר זמן מה הצטרף למשטרת היישובים העבריים כנוטר בעמק יזרעאל.

ב-1942 התחתן עם גאולה ונאלץ לעזוב את הקיבוץ בעקבות רצונו להצטרף לצבא הבריטי וללחום בנאצים. הוא הוצב במצרים, הוכשר כחוקר שבויים והתקדם עם הצבא הבריטי לצפון אפריקה, לאחר מכן לאיטליה, שם שהה יותר משנה, וסיים את המלחמה בווינה. ב-1946 השתחרר משירותו הצבאי ונרשם לטכניון ללימודי ארכיטקטורה, אך נאלץ להפסיק את לימודיו עם פרוץ מלחמת העצמאות. הוא התגייס להגנה ולצה"ל ולחם בחטיבת כרמלי בתחילה כמפקד מחלקה ואחר כך כמפקד פלוגה.

בתום מלחמת העצמאות השתחרר מצה"ל, התגייס לשרות הביטחון הכללי (שב"כ) והתקדם לתפקיד ראש אגף החקירות. בתחילת 1960, בעקבות ידיעות שהגיעו מהתובע הגרמני פריץ באואר ולבקשתו, נשלח אהרוני לארגנטינה, במטרה לאתר שם את אדולף אייכמן. היה זה לאחר שמספר ניסיונות קודמים לאתרו נכשלו. בעזרתם של עוזרים מקומיים איתר אהרוני את אייכמן תוך שבועיים, צילם אותו במצלמה נסתרת ואימת שהבית שייך לרעייתו וורה. עם החומר שברשותו חזר לארץ ובעקבות זה הוחלט לצאת מייד למבצע ללכידתו.

תוך מספר שבועות התארגן צוות של השב"כ לנסוע לארגנטינה עם אהרוני. בעת החטיפה נהג אהרוני ברכב ולאחר מכן היה היחיד שהורשה לדבר ולחקור את אייכמן. אהרוני הוציא מאייכמן את ההודאה שהוא אכן האיש המבוקש והחתים אותו על מכתב שהוא מוכן לבוא ולהשפט בישראל.

לאחר פרשת אייכמן הוצב אהרוני מטעם המוסד בפריז והיה בין היתר אחראי לאיתור פושעים נאציים נוספים ובראשם יוזף מנגלה. בסיועו של קצין אס אס לשעבר איתר אהרוני, ככל הנראה, את מנגלה בחווה נידחת באזור סאו פאולו בברזיל וערך עליו תצפיות. באותו זמן נקרא בדחיפות לפריז לסייע באיתור הילד יוסל'ה שוחמכר ולאחר מכן לא נתבקש עוד להמשיך את המעקב אחרי מנגלה וכך אבדו עקבותיו.

ב-1964 חזר אהרוני לישראל ותוך זמן קצר התמנה לראש אגף המבצעים במוסד (מה שנודע, על פי פרסומים זרים, כ"יחידת קיסריה"). הוא יזם וניהל מבצעים רבים של המוסד שחלקם טרם הותרו לפרסום. בשנת 1970 השתחרר אהרוני משירות המדינה ונסע להונג קונג.

אהרוני עבד בהונג קונג במשך כ-5 שנים ובעקבות פטירת אשתו הראשונה נישא בשנית לאזרחית בריטית. כששב לישראל הקים את המכון הישראלי לפוליגרף. בשנת 1980 מכר את חלקו במכון והצטרף לשאול אייזנברג למשך 5 שנים בסין.

בשנת 1985 יצא אהרוני לגמלאות וזמן קצר לאחר מכן, עבר להתגורר עם רעייתו באקסטר שבדרום-מערב אנגליה.

אהרוני נפטר בביתו באנגליה במאי 2012, והותיר אחריו בן ובת.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:ראשי אגף החקירות בשב"כ
קטגוריה:ראשי אגף קיסריה במוסד
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:לכידת אדולף אייכמן: אישים
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לממלכה המאוחדת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
יוס ואן אימרסל

**יוס ואן אימרסל** (בפלמית: **Jos van Immerseel**, נולד ב-9 בנובמבר 1945) הוא נגן צ'מבלו, פסנתרן ומנצח בלגי ממוצא פלמי.

## ביוגרפיה
יוס ואן אימרסל, יליד אנטוורפן, למד עוגב, פסנתר וצ'מבלו באקדמיה למוזיקה (הקונסרבטואר) באנטוורפן אצל פלור פטרס (עוגב), אז'ן טראי (Traey) (פסנתר), קנת גילברט (צ'מבלו), כמו כן אצל לוסי פראטר (פיתוח קול) ודניאל סטרנפלד (ניצוח). בין השנים 1964–1968 הוא ייסד וניצח באקדמיה על התזמורת "קולגיום מוזיקום" שהתמחתה במוזיקת רנסאנס ובארוק ובהמשך הרחיב את הרפרטואר שלו עם יצירות מן המוזיקה הקלאסית ורומנטית. היה מוזיקאי הבלגי הראשון שזכה בקונסרבטואר בפרס הראשון לשלושה כלים:פסנתר (1963),עוגב (1967) וצ'מבלו (1971).

אחרי 1972 לימד ואן אימרסל באסו קונטינואו וצ'מבלו באקדמיה למוזיקה באנטוואפרן. השתלם בהמשך בנגינת מוזיקה עתיקה בצ'מבלו אצל קנת' גילברט. כעבור שנה בתחרות הראשונה לצ'מבלו בפריז (1973), זכה בפרס הראשון, לפי החלטה בפה אחד של חבר השופטים וכמו כן בפרס הקהל. החל משנת 1982 לימד קורסים בינלאומיים באקדמיה שליד המוזיאון פלסהויס (Vleeshuis) בעיר הולדתו, שברשותו אוסף עשיר של כלי מקלדת היסטוריים. הוא לימד גם כיתות אמן בפסטיבלים בינלאומיים רבים, כולל ברוק ד'אנטרון, אוטרכט, שופרון ואנקונה.

ואן אימרסל לימד גם בקונסרבטואר של פריז (החל משנת 1992- כפרופסור) ובאקדמיה למוזיקה ע"ש סוולינק באמסטרדם אותו ניה בשנים 1985- 1981.

ואן אימרסל מבוקש גם כפסנתרן באולמות קונצרטים ברחבי אירופה כשהוא ידוע ברגישותו המעודנת להיבטים "רטוריים" של המוזיקה ובמיומנותו לאלתור. בהקלטות שלו לקונצרטים לפסנתר של בטהובן המבקרים הקדישו עניין מיוחד לקדנצות שכתב.
בסיורי ההופעות בעולם נוהג האומן לנגן על כלי נגינה משלו, לרבות הפסנתר שברשותו.

בשנת 1987 הקים ואן אימרסל את האנסמבל "אנימה אטרנה ברוגה" לכלים אותנטיים שהתמחה במוזיקה משלהי המאה ה-18 ומהמאה ה-19. הופיע עם תזמורת זאת כמנצח, חבר בתזמורת וכסולן.

יחד עם הכנרת הראשית מידורי זיילר הקליט סונטות לכנור ופסנתר מאת מוצרט על דיסק שזכה בשנת 2003 בפריז בפרס "דיאפזון של השנה". בשנת 2010 הוענק לואן אימרסל פרס פסטיבל המוזיקה של ברמן.

ואן אימרסל קנה לעצמו שם בהקלטותיו את המוזיקה של מוצרט, בטהובן ושוברט בחברת הדיסקים סוני קלאסיקל.

## פרסים ואותות הוקרה
*1963 - פרס לנגינה במבט ראשון - במינכן
*1966 - פרס מורטלמנס להלחנה - באנטוורפן
*1967 - פרס אן רוצקי לעוגב
*2003 - פרס דיאפאזון השנה - יחד עם מידורי זיילר
*2010 - פרס הפסטיבל המוזיקלי (Musikfest) של העיר ברמן על מפעל חייו
*1973 - הפרס הראשון התחרות הבינלאומית לצ'מבלו בפריז

## מקורות
Alain Pâris *Dictionnaire des Interprètes et de l'interprétation au XXe siècle, Bouquins, Robert Laffont, Paris 1995 *

## קישורים חיצוניים

* אתר התזמורת musica aeterna מברוז'

## הערות שוליים

קטגוריה:נגני צ'מבלו
קטגוריה:מנצחים בלגים
קטגוריה:פסנתרנים בלגים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1945
שוש אביגל

**שוש אביגל** (אוגוסט 1946 – 7 בפברואר 2003) הייתה מבקרת תיאטרון ועיתונאית ישראלית.

## קורות חייה
נולדה בשנת 1946 בשם רוזה ללוסיה וד"ר ברוך מילך, ניצולי השואה מפולין, בפסאו שבגרמניה. אביה היה גינקולוג, וניהל בזמן מלחמת העולם השנייה תחת שם בדוי את בית החולים בעיר אופולה. הוא איבד את רעייתו הראשונה ובנו הקטן בשואה, נישא בשנית ובני הזוג הגיעו כעקורים לגרמניה.
עלתה עם הוריה בגיל רך לישראל והמשפחה השתקעה בחיפה, שם גם נולדה אחותה אלה.
היא למדה בבית הספר הריאלי. בצה"ל שירתה ככתבת ב"במחנה נח"ל" וגלי צה"ל.
אביגל קיבלה תואר דוקטור בתיאטרון מהסורבון, פריז. הגישה את התוכנית "שמונה וחצי" ששודרה בטלוויזיה הישראלית בראשית שנות השבעים והייתה מבקרת התיאטרון הראשונה של הטלוויזיה. היא כתבה ביקורות תיאטרון בעיתונים "דבר", "כותרת ראשית" "חדשות", גלי צה"ל והייתה מנהלת פורום התיאטרון של ynet.

בשנים 1983-1982 שימשה כממונה על הוראת התיאטרון במשרד החינוך. בשנים 1987-1986 כיהנה כמנהלת התיאטרון לילדים ונוער. בשנים 1999-1994 הייתה היועצת החינוכית בסל תרבות, כמו כן הקימה וניהלה את האגף לאומנויות בעיריית תל אביב-יפו.

היא עיבדה למחזה את הרומן "גירושין מאוחרים" מאת א.ב. יהושע ואת הסיפור "מתבן במנהטן" מאת יצחק בשביס-זינגר.
אביגל ערכה את יומנו המשוחזר של אביה, ברוך מילך. הוא הספיק לראות שלושה פרקים מהספר, ואישר את השם שבחרו לו האחיות: "ואולי השמים ריקים", לפני פטירתו באפריל 1989. כחודשיים לאחר פטירתו התברר שהיומן המקורי נשמר בפולין. אביגל יצאה לוורשה ושבה עם עותק ממנו. במשך 10 שנים שילבה בינו ובין היומן המשוחזר שכתב אביה בישראל בשנות ה-80. בשנת 1999 יצא הספר לאור בהוצאת ידיעות אחרונות ויד ושם.

אביגל הייתה נשואה לעמוס גפן, מוציא לאור ומתרגם של מדע בדיוני ולצחי אביגל. משניהם התגרשה. מנישואיה הראשונים נולד הבן עידן.
בשנותיה האחרונות חיה בזוגיות עם אברהם שוורץ.

אביגל נפטרה ממחלת סרטן השד, בתום מאבק של 22 שנים במחלה.
אחותה הצעירה היא המלחינה אלה מילך-שריף. סרטו של במאי הקולנוע אבי נשר, "החטאים", מבוסס על יחסיהן ונפתולי משפחתן.

ספר אסופת מאמרים פרי עטה ועליה, "עיונים בתיאטרון", ראה אור בהוצאת אוניברסיטת תל אביב, בעריכתם של הפרופסורים גד קינר ושמעון לוי ב-2005.

הסטודיו לאומנויות התיאטרון על-שם יורם לוינשטיין מקיים תחרות מלגות על-שמה.

## קישורים חיצוניים
* 
* שוש אביגל, באתר של ד"ר אלה מילך-שריף
* 
* 
* נפטרה חוקרת התרבות שוש אביגל, נענע 10, 9 בפברואר 2003
* ערב לזכרה של שוש אביגל, באתר "הבמה", 30 בינואר 2005
* 
* 

קטגוריה:מבקרות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:סגל במחנה נח"ל
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:סגל דבר
קטגוריה:סגל כותרת ראשית
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בעינת
קטגוריה:ישראליות ילידות גרמניה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:בוגרות בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת פריז
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פריז
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2003
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
נובידבור מזובייצקי

**נובידבור מזובייצקי** (בפולנית: **Nowy Dwór Mazowiecki**;  בכתיב יידי: **נאווי דוואר**) היא עיר בפרובינציית מזוביה שבמרכז פולין, צפונית מערבית לוורשה, על גדת נהר ויסלה. נכון ל-2009 התגוררו בעיר כ-27,700 תושבים.

## תולדות היישוב
נובידבור נזכרת לראשונה במאה ה-13, ובשנת 1374 הוענקו לה זכויות עיר. במהלך פלישת האימפריה השוודית לפולין נפגע היישוב קשות.

בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. במהלך המאה ה-19 התפתחה העיר, והוקמו בה מפעלים שונים.

## יהודי נובידבור
בעיר התקיימה קהילה יהודית החל מסוף המאה ה-17. בסיום מלחמת העולם הראשונה פרעו ביהודי העיר חיילי הצבא הכחול.

בין מלחמות העולם התקיימה בעיר פעילות של אגודת ישראל, של המפלגות הציוניות ושל הבונד. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים, תוך הצבת משמרות חרם בפני חנויותיהם והכאתם ברחוב. בין השנים 1939-1930 פעל בעיר בית ספר 'תרבות' ובו למדו עד פרוץ המלחמה כ-200 תלמידים.

ערב מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-4,500 יהודים, כמחצית מתושביה. עם כיבוש העיר בספטמבר 1939 בידי הגרמנים, לאחר הפצצות בהן נהרגו מאות יהודים, הוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, וכן נשרפו בפומבי ספרי תורה בעיר. בתקופה זו נמלטו מהעיר יהודים רבים לוורשה.

בתחילת 1941 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה, אשר שעריו ננעלו ב-17 ביוני 1941. יהודי הגטו הועסקו בעבודות כפייה, ומעת לעת רצחו הגרמנים יהודים ברחובותיו, ותלו בפומבי יהודים שנתפסו בהברחת מזון אליו. בהמשך, הובאו לגטו שבעיר אלפי יהודים מהסביבה, ושוכנו בו בצפיפות רבה, תוך התפשטות מגפת טיפוס הבהרות שהפילה מאות חללים.

מ-20 בנובמבר 1942 ועד 12 בדצמבר 1942 חוסל הגטו שבעיר, ולמעלה מ-5,000 היהודים שנותרו בו שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.

רחוב נובידבור בחולון, שבו התגוררו כמה מניצולי העיר לאחר עלייתם לארץ, מנציח את זכר הקהילה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* אתר זיכרון לקהילה היהודית בנובידבור
* נובי דבור באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מזוביה: ערים
קטגוריה:מזוביה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
לינבורג

**לינֶבּוּרג** (בגרמנית: **Lüneburg**) היא עיר במדינת סקסוניה התחתונה בגרמניה ובירת מחוז לינבורג, כ-45 ק"מ דרומית-מזרחית לעיר המבורג. היא ממוקמת על נהר האילמנאו, כ-30 קילומטר לפני שהוא נשפך לנהר האלבה.
בלינבורג מתגוררים כ-73,000 בני אדם. בכרך עצמו, הכולל כמה יישובים נוספים, מתגוררים בסך הכל כ-103,000 תושבים.

## היסטוריה
לינבורג מוזכרת לראשונה בימי הביניים בשנת 956 בתעודה של אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. מעדויות ארכאולוגיות נראה כי כבר בסוף האלף הראשון החלה בלינבורג הפקת המלח מהאדמה, שתהווה במשך כאלף שנים מקור הכנסה חשוב לעיר (כריית המלח הופסקה רק בשנת 1980, למעט כרייה סמלית למטרות טקסיות ותיירות). לצד ברגן, ויסבי וליבק עלתה לינבורג למעמד של אחת הערים החשובות והעשירות של ההאנזה, והייתה חלק מברית ערי הנזה, אשר שלטה בנתיבי הסחר של צפון אירופה בתקופת ימי הביניים המאוחרים.

מרכזה של העיר לינבורג הוא אחד ממרכזי הערים הבודדים בצפון גרמניה אשר לא נהרסו בזמן מלחמת העולם השנייה. לאחר כניעת גרמניה הנאצית, התאבד בעיר, ב-23 במאי 1945, ראש האס.אס היינריך הימלר, בבליעת גלולת ציאניד, לאחר שנתפס בידי הבריטים. לאחר תום המלחמה התקיימו בה, עוד בטרם פתיחת משפטי נירנברג, משפטים נגד 45 אנשי אס.אס וקאפואים ממחנות הריכוז וההשמדה ברגן-בלזן ואושוויץ.

רבים מהמבנים שבלינבורג נותרו מימי הביניים, וניתן לראות בה מבנים מתקופות היסטוריות שונות, עובדה שמושכת אליה תיירים רבים מגרמניה ומחוצה לה, וזו מהווה תרומה משמעותית לכלכלת העיר. העיר סבלה מהזנחה לאחר המלחמה ועד לשנות השישים, ולכן כמה בניינים עתיקים בה קרסו, אך מאז אמצע שנות ה-70 החלה בה תוכנית נרחבת לשיקום ושימור מבניה ההיסטוריים. בעיר ממוקמות מספר כנסיות עתיקות, אשר העתיקה שביניהן החלה להיבנות כבר בשנת 1300.

בין המוזיאונים הנמצאים בה ניתן למנות את מוזיאון המלח העולמי במכרה הישן, המוזיאון המזרח-פרוסי, המציג את התרבות וההיסטוריה של מזרח פרוסיה מראשית ההיסטוריה ועד שנת 1945, ומוזיאון מבשלות הבירה הצפון גרמני. בלינבורג פועל גם תיאטרון תלת-בימתי (בעל שלושה אולמי הופעות) מהקטנים בגרמניה, שלו גם תזמורת סימפונית קטנה. בנוסף קיימות בעיר מספר מבשלות בירה קטנות אשר בהן תהליך ייצור הבירה פתוח לקהל הרחב.

בני העיר נוהגים להתגאות בכך, שיוהאן סבסטיאן באך שהה בעיר כשלוש שנים בצעירותו, במהלכן היה זמר מקהלה, והשתלם ככל הנראה אצל העוגבר הידוע שעבד בלינבורג, גאורג בהם. על שמו של באך קרויה כיכר במרכז בעיר, וכן מקהלה ותזמורת חובבים. אורח מפורסם נוסף אשר נהג להגיע ללינבורג הוא המשורר היינריך היינה, אשר ביקר שם מעת לעת את משפחתו. יש הסוברים ששירו הידוע "לורליי" נכתב על אחד מהפלגים הפסטורליים שזורמים בעיר ובחוצותיה.

בלינבורג נמצאת אוניברסיטת "לויפאנה", שנוסדה בשנת 1946, ובה לומדים כ-8000 סטודנטים.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## גלריה

Rathaus2.jpg|בית העירייה
Skillshare, Alter Hafen Lüneburg.jpg|מראה מגשר בראוזבריקה
Lg Joh Kirche Innenstadt.jpg|תצלום אווירי של חלקו הדרומי של מרכז העיר
St. Nicholas Church, Lüneburg.jpg|כנסיית ניקולאס הקדוש
Stint.jpg|נמל לינבורג
Lueneburg KranKaufhaus.jpg|עגורן בבית המכס הישן


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* על לינבורג באתר תיירות בגרמניה

קטגוריה:ערי הנזה
קטגוריה:סקסוניה התחתונה: ערים
אנרגיית פרמי

בפיזיקה של חומר מעובה, **אנרגיית פרמי** (מסומנת לרוב כ-E_F או \varepsilon_F) היא האנרגיה של רמת האנרגיה המאוכלסת הגבוהה ביותר במערכת פרמיונים בטמפרטורת האפס המוחלט. זוהי גם האנרגיה הנדרשת להוספת חלקיק למערכת, כלומר הפוטנציאל הכימי של המערכת, בטמפרטורת אפס קלווין. בטמפרטורה גבוהה מאפס הפוטנציאל הכימי שונה מאנרגיית פרמי. אנרגיית פרמי קרויה על שמו של אנריקו פרמי.

לאנרגיה זו חשיבות רבה בפיזיקה, שכן רמת פרמי של מוצק קובעת את המוליכות החשמלית שלו: בגביש, מבנה הפסים מתאר את רמות האנרגיה כפסים שבהם יש רצף של רמות אנרגיה (פסי הולכה ופסי ערכיות) ופסים ללא רמות (פסים אסורים) לסירוגין. כאשר רמת פרמי של חומר מסוים נמצאת בפס ההולכה או בפס הערכיות, החומר מוליך. כאשר רמת פרמי נמצאת בפס אסור, החומר מבודד או מוליך למחצה, כתלות בגודל פער האנרגיה בין רמת הערכיות שמתחת לרמת פרמי לרמת ההולכה שמעליה.

:E_f = {\hbar^2 \over 2m} \cdot \left({3\pi ^2 N \over V }\right)^{2/3}

האנרגיה הממוצעת עבור גז תלת־ממדי של פרמיונים מנוון לא יחסותי:

:U = {3 \over 5}N E_f

**מהירות פרמי** היא המהירות בה יהיה לפרמיון אנרגיה קינטית השווה לאנרגיית פרמי.

## ראו גם
* פס ערכיות
* חור (חשמל)

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיזיקה של חומר מעובה
מארקגראף

שמאל|ממוזער|250px|מארקגראף
ה**מארקגְראף** (בגרמנית: **Markgraf**) היה תואר אצולה מימי הביניים של אצילים בעלי תפקיד צבאי באחד ממחוזות הגבול (March) של הממלכה.
 
כמושל צבאי, המארקגראף היה לעיתים קרובות אחראי על שטח גדול מאוד במחוז מסוים בשל הרחבת הגבול המלכותי לאחר המלחמה. בימי הביניים, המארקגראף היה אחראי בדרך כלל על מימוש האוטונומיה הגדולה על ידי פעולה מאסיבית (טקטית, אסטרטגית, ופוליטית), בשונה מזו שניתן על ידי המלך לשאר האדונים האחרים של הממלכה.
 
עם זאת, עקב גבולות הטריטוריה היציבים וההתקדמות פוליטית שהושגה בימי הביניים המאוחרים (1300–1500 לספירה) והתקופה המודרנית המוקדמת (1500 לספירה), פחתו בהדרגה העיסוקים הצבאיים ואיתם תוארי הדרגות העליונות הצבאיות בקרב שליטי הטריטוריות בממלכות אירופה.
 
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תוארי אצולה
סונטו

**סונטו** (בפינית: **Suunto Oy**) היא חברה פינית המייצרת מצפנים. נוסדה בשנת 1936 על ידי תומאס ווהלונן. בשנות ה-50 של המאה ה-20 החברה ייצרה מצפני שטח ומצפנים ימיים.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 מגוון המצפנים גדל וסונטו הציגה את מצפן הצלילה הראשון שלה.

ב-1987 החברה יצרה את מחשב הצלילה הראשון שלה. לימים התברר כי מחשב זה הביא לצמיחה גדולה של החברה, והחל ייצור המוני של מחשב הצלילה מדגם SME.
כיום, Suunto היא חברה מובילה בעיצוב וייצור של מוצרי ספורט לאימונים, צלילה, טיילים, טיפוס, סקי, שיט וגולף.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברות פיניות
ולרי בורצ'ין

**ולרי ויקטורוביץ' בורצ'ין** (ברוסית: **Валерий Викторович Борчин**; נולד ב-11 בספטמבר 1986) הוא הלך רוסי המתמחה בהליכה למרחק של 20 ק"מ. הוא אלוף האולימפי הנוכחי (בבייג'ינג 2008) ופעמיים ברציפות אלוף העולם (ברלין 2009 וטגו 2011).

## ביוגרפיה
בורצ'ין נולד וגדל בכפר פובאדימובו, המרוחק כ-90 קילומטר מהעיר סרנסק. בילדותו החל להתאמן בהרמת משקולות, ומאחר שלא אהב את הספורט עבר להתאמן בריצות ארוכות של 3,000 ו-5,000 מטרים. פציעה בברך, כשהיה בן 17, אילצה אותו להפסיק לרוץ והוא החל להתאמן בהליכה תחרותית.

בשנת 2005, כשהיה בן 19 והתאמן פחות משנתיים בתחום, כבר סיים את אליפות רוסיה לנוער ל-10 קילומטרים במקום השני, אולם בראשית חודש יוני של אותה השנה ספג עונש השעיה של שנה, לאחר שנמצא כי השתמש באפרדין.

עם חזרתו מההרחקה, זכה בורצ'ין במדליית הכסף באליפות אירופה באתלטיקה 2006 במרחק של 20 ק"מ ובתוצאה של 1:20:00 שעות, שני רק לפרנסיסקו חאבייר פרננדז הספרדי שסיים ב-1:19:09 שעות. הוא השתתף גם באליפות העולם באתלטיקה 2007 אך לא הצליח לסיים את המירוץ.

מספר ימים לפני פתיחת התחרויות של אולימפיאדת בייג'ינג (2008) נפסל בורצ'ין והורחק מהכפר האולימפי לאחר שנכשל בבדיקת סמים. בורצ'ין הורשה לבסוף להשתתף במירוץ, וקטף את מדליית הזהב בתחרות ל-20 ק"מ עם תוצאה של 1:19:01 שעות.

לאחר האולימפיאדה היה בורצין לאלוף העולם פעמיים ברצף, גם כן בתחרות ל-20 ק"מ. באליפות העולם באתלטיקה 2009 הוא זכה בתוצאה של 1:18:41 שעות, ובאליפות של שנת 2011 זכה במדליית הזהב עם תוצאה של 1:19:56 שעות.

בתחרות ל-20 ק"מ באולימפיאדת לונדון (2012) התמוטט ברוצ'ין כשני קילומטרים לפני קו הסיום, פונה מהמירוץ על ידי הצוות הרפואי ולא סיים את התחרות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופים אולימפיים מרוסיה
קטגוריה:אלופים אולימפיים: 20 ק"מ הליכה (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטים שהורשעו באימרוץ
קטגוריה:אתלטים רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1986
שטפני פון ביסמרק-שנהאוזן

הרוזנת **שטפני פון ביסמרק-שנהאוזן** (בגרמנית: **Stephanie von Bismarck-Schönhausen**; ב-24 בנובמבר 1976 במינכן), בת למשפחת האצולה הגרמנית בית ביסמרק, היא פעילה גרמנית נגד התעללות בילדים, והנשיאה לשעבר של "תמימות בסכנה", עמותה הדוגלת בצנזורה של פורנוגרפיית ילדים באינטרנט.

## חייה הפרטיים
שטפני פון ביסמרק-שנהאוזן היא בתם היחידה של שרלוט קינברג, אדריכלית פנים משוודיה, שניהלה חברה לעיצוב פנים, ואנדראס גראף פון ביסמרק-שנהאוזן. מצד אביה, יש לה שתי אחיות למחצה גדולות יותר. היא מצאצאיו של אוטו פון ביסמרק, הקנצלר הראשון של הקיסרות הגרמנית. בנוסף, גוטנברג נמנית עם צאצאיו של המהנדס האנגלי רוברט וויטהד, ממציא הטורפדו, ושל הדיפלומט האוסטרו-הונגרי אלכסנדר פון הויוס. 

מעבר לשפות מוצאה גרמנית ושוודית, גוטנברג דוברת אנגלית, צרפתית ואיטלקית.

היא קיבלה תואר במנהל עסקים וטקסטיל הנדסי (ניהול עסקי אופנה) מ"האקדמיה לטקסטיל ונעליים", במהלך לימודיה עבדה בחברות טקסטיל שונות.

ב-12 בפברואר 2000 נישאה לקרל-תיאודור צו גוטנברג, אותו פגשה כאשר השתתפו בפסטיבל "מצעד האהבה" בברלין בשנת 1995. לזוג שתי בנות, שנולדו בשנים 2001 ו-2002.

## פעילות התנדבותית
בעברה הייתה נשיאת הסניף הגרמני של "תמימות בסכנה", ארגון הנאבק התעללות בילדים, ועוסק בשתדלנות לעידוד הצנזורה באינטרנט בנושאי פורנוגרפיית ילדים.

בספטמבר 2010 פורסם ספרה "אל תחפש רחוק! מה עלינו לעשות כדי למנוע התעללות מינית", אשר נכתב בשיתוף עם אן איב אוסטורף.

בינואר 2011 הפכה פטרונית של האגודה הגרמנית לטרשת נפוצה בבוואריה.

בדצמבר 2011 ליוותה את בעלה (כאשר כיהן בתור שר הביטחון הגרמני) בעת ביקור בכוחות הצבא הגרמני באפגניסטן, פעולה שגררה ביקורת מצד האופוזיציה בפוליטיקה הגרמנית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פעילים חברתיים גרמנים
קטגוריה:בית ביסמרק
קטגוריה:בית גוטנברג
קטגוריה:בני זוג של פוליטיקאים גרמנים
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1976
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1976
מבצע חוף השנהב

**מבצע חוף השנהב** היה מבצע צבאי כושל במהלך מלחמת וייטנאם שביצע צבא ארצות הברית כדי לשחרר שבויי מלחמה אמריקנים שהיו מוחזקים במחנה השבויים סון טאי.
## הכנות לפשיטה
במאי 1970 התקבל בחיל האוויר האמריקני מודיעין מניתוח תצ"א של צפון וייטנאם כי במחנה במחוז סון טאי שבקרבת האנוי מוחזקים 55 שבויי מלחמה אמריקנים. עד מהרה התקבלה בפנטגון ההחלטה להיערך למבצע חילוץ צבאי. בראש צוות התכנון עמדו גנרל דונלד בלקברן והגנרל לירוי מנור. על הכוח הפושט פיקד קולונל ארתור "הפר" סיימונס, איש גדוד הסיירים השישי (ריינג'רס) שהשתתף בפשיטה על מחנה השבויים בקבנטואן במלחמת העולם השנייה. סיימונס פיקד על קבוצת המבצעים המיוחדים (SOG) של הכוחות המיוחדים והיה בעל ניסיון מבצעי עשיר בפעולות מיוחדות במהלך מלחמת וייטנאם. על פי התכנון הוחלט כי שלב הפשיטה, לו ניתן שם הקוד **מבצע עמוד תווך** (אנגלית: **Operation Kingpin**) יכלול כוח בו 56 לוחמי הכוחות המיוחדים אשר יגיעו ליעד באמצעות חמישה מסוקים מסוג CH-53 ומסוק סיקורסקי S-61R שישמש לחילוץ השבויים. כמו כן קיבל הכוח חיפוי אווירי מעשרה מטוסי F-4 ליירוט מטוסי אויב, חמישה מטוסי דאגלס A-1 סקייריידר לסיוע אווירי קרוב, וחמישה מטוסי F-105 כנגד מטרות נ"מ. כמו כן כלל חפ"ק מוטס על גבי מטוס הרקולס. הכוח התאמן למבצע בבסיס חיל האוויר האמריקני אגלין שבפלורידה החל מחודש אוגוסט אותה שנה ועד לחודש נובמבר.

## מהלך הקרב
הכוח נחת בקרבת המתחם, כאשר אחד המסוקים ביצע נחיתת סער בלב המתחם כדי להבטיח הגעה מהירה לשבויי המלחמה. סיימונס הוביל את כוחות הקרקע שביצעו את הפשיטה, והרגו במהלכה כמאתיים חיילים מצבא צפון וייטנאם מבלי שספגו אבדה אחת. המבצע נכשל משום שמידע על דבר הפשיטה הגיע לידי צבא צפון וייטנאם והשבויים הועברו מן המתחם בטרם המבצע.

## תוצאות הקרב
המבצע היה כישלון. זאת משום שמטרת המבצע - חילוץ השבויים - לא בוצעה משום שהשבויים הועברו מהמקום, כנראה בשל בעיות תברואה. יחד עם זאת רמת הביצוע של הכוחות הפושטים הייתה גבוהה מאוד והם ביצעו את משימתם ללא נפגעים. עיטור צלב השירות המצוין הוענק לקולונל סיימונס על חלקו במבצע.

## לקריאה נוספת
* בנג'מין פ. שמר, "**הפשיטה**", הוצאת מערכות, 1977.
## קישורים חיצוניים

* כוח מתנדבים אמריקניים במסוקים פשט על מחנה בקרבת האנוי, מעריב,  24 בנובמבר 1970.

## הערות שוליים

חוף השנהב
קטגוריה:מבצעי איגוף אנכי
קטגוריה:הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית
דוויין ריד

[שמאל|ממוזער|250px|חנות דוויין ריד ב[תחנת פן בניו יורק]]
**דוויין ריד** (באנגלית: **Duane Reade**) היא רשת של בתי מרקחת וחנויות נוחות בבעלות וולגרינס למכירת תרופות, קוסמטיקה, טואלטיקה, ובמידה מוגבלת גם מזון וכלי בית. הרשת פועלת בעיקר בעיר ניו יורק (במטרופולין ניו יורק ובמחוזות נסאו, סאפוק, וסטצ'סטר, רוקלנד ובמחוז פיירפילד שבקונטיקט), בנוסף לניו ג'רזי שבארצות הברית. בשנת 2012, מטה החברה עבר לוול סטריט 40 במנהטן תחתית, שם נמצאת חנות הדגל החדשה ביותר של החברה.

## היסטוריה
הרשת נוסדה בשנת 1960 על ידי שלושה אחים: אברהם, איליי וג'ק כהן. בראשיתה כללה שלוש חנויות ומחסן שנמצא בין הרחובות דוויין וריד במנהטן תחתית. בשנת 1992 מכרו האחים את הרשת לחברת ההשקעות ביין קפיטל תמורת 239 מיליון דולר. בשנת 1997 מכרה ביין את רוב המניות לבנק ההשקעות דונלדסון, לופקין וג'נרט. בפברואר 1998 גייסה החברה 102 מיליון דולר על ידי הנפקה ראשונה לציבור בבורסה לניירות ערך בניו יורק, והשתמשה במזומן לרכישת חנויות מרוק בוטן, Love's ו־Value Drug. מאז שהמנכ"ל החדש של ביין, אנתוני קוטי נכנס לתפקידו, צמחה דוויין רייד מ-59 ל-249 חנויות, יותר מכל רשת בתי מרקחת אחרת בעיר. ב-2004 נרכשו המניות על ידי קרן ההשקעות אוק היל קפיטל פרטנרס והחברה נמחקה מהמסחר בבורסה. ב-9 באפריל 2010 נמכרה דוויין ריד לחברת וולגרינס תמורת 1.075 מיליארד דולר ומאז פעלה כחברת בת שלה. העסקה כללה את משרדי החברה של דוויין ריד, 257 חנויות ושני מרכזי הפצה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רשתות שיווק אמריקאיות
קטגוריה:ניו יורק: כלכלה
קטגוריה:מנהטן
אוון קאופמן

**אוון קאופמן** (באנגלית: **Evan Kaufmann**; נולד ב-31 באוקטובר 1984, פלימות', מינסוטה, ארצות הברית) הוא שחקן הוקי קרח גרמני ממוצא אמריקאי המשחק כיום בקבוצת DEG Metro Stars מדיסלדורף מליגת ההוקי הגרמנית (Deutsche Eishockey Liga).

קאופמן הוא יהודי יליד פלימות', שבמינסוטה. הוא סיים את לימודיו בתיכון רובינסדייל ארמסטרונג (Robbinsdale Armstrong) בפלימות' ב-2004.

## בני משפחתו
סבא רבא וסבתא רבתא של קאופמן נרצחו בשואה סבו, קורט קאופמן ואחותו אילזה, היו ניצולי שואה, קורט נפטר ב-1990 כשלאוון מלאו 5 שנים. הוריו של הסב חיו בעיירה ויטליך שעל נהר המוזל בגרמניה. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הם נשלחו לגטו ריגה ומשם למחנה הריכוז סלספילס בלטביה, הם התגלגלו במחנות שונים עד שנשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ. על סיפור סבו והישרדותו גילה אוון כשנמצאה קלטת וידאו ובה הסב שוטח לעיני המצלמה את סיפור חייו, התברר כי הוא ואילזה היו הנערים היהודיים היחידים שניצלו מהעיירה ויטליך.

## קריירה
אוון קאופמן שיחק בקבוצת ההוקי "Golden Gophers" באוניברסיטת מינסוטה ולמד ראיית חשבון בבית הספר קארלסון לניהול, כשבמקביל שיחק בליגת ההוקי לסטודנטים בארצות הברית.

ב-2008 עבר לגרמניה וקיבל אזרחות גרמנית עקב שורשיו הגרמניים. הוא קיבל הצעה לשחק בקבוצת DEG Metro Stars דיסלדורף הגרמנית ומאז הוא משחק בקבוצה. אוון נחשב לאחד מכוכבי קבוצת DEG Metro Stars והוא מרוויח כ-200,000 אירו לעונה. בפברואר 2012 קיבל הצעה לשחק בנבחרת הלאומית של גרמניה, כשאת הבכורה שלו הוא ערך ב-10 בפברואר 2012 במסגרת גביע בלארוס במינסק ונכלל בסגל הנבחרת לאליפות העולם בהוקי קרח ב-2012 באליפות זו הוא השתתף ב-7 משחקים ונבחרתו סיימה במקום ה-12.

כיוון שקבוצת DEG Metro Stars דיסלדורף נתונה בקשיים כלכליים, אוון הצטרף בעונת 2012/2013 לקבוצת הוקי מנירנברג.

אוון קאופמן סיים את הקריירה בהוקי קרח בשנת 2015 ומאז הוא עובד כיועץ כלכלי.

## חייו האישיים
אוון נשוי לדניאל, יהודייה-אמריקאית שמשפחתה היגרה לארצות הברית מישראל.

## קישורים חיצוניים

* סטטיסטיקת המשחק באתר EliteProspects
* אוון קאופמן במאגר הנתונים של הוקי קרח
* ביוגרפיה באתר קבוצת Golden Gophers

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:שחקני הוקי קרח
קטגוריה:שחקני הוקי קרח יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1984
WOW air

[ממוזער|מטוס [איירבוס A330-300 של החברה]]
[ממוזער|מטה החברה בעיר [רייקיאוויק]]
**WOW air** הייתה חברת תעופה איסלנדית, אשר החלה לפעול ב-1 ביוני 2012 ופשטה את הרגל ב-28 במרץ 2019.

בסיס הפעולה המרכזי של החברה אשר מובילה בתחום טיסות לואו קוסט לטוח ארוך היה בנמל התעופה הבינלאומי קפלוויק. היא הפעילה טיסות ל-31 ערים במדינות שונות באירופה, בהן שווייץ, גרמניה, דנמרק, ספרד, בריטניה וצרפת. בנוסף, הפעילה החברה טיסות ליעדים בצפון אמריקה כמו ניו יורק, לוס אנג'לס, סן פרנסיסקו, מיאמי, שיקגו, וושינגטון, טורונטו, מונטריאול ופיטסבורג.

החברה הייתה המפעילה הראשונה באירופה של מטוסי האיירבוס A321neo.

החל מסוף 2018 נקלעה החברה לקשיים תפעוליים. חברת אייסלנדאייר שקלה לקנות אותה, אך נסוגה מכוונותיה וב-28 במרץ 2019 הודיעה WOW air על פשיטת רגל. כשנה מאז שהכריזה על פשיטת רגל, ושבעה חודשים מאז שחברת התעופה למעשה הפסיקה את פעילותה, בספטמבר 2019 קיבלה חברת התעופה השקעה של 85 מיליון דולר, שתחזיר אותה לפעילות בטיסות להובלת מטענים. על פי תחנת הטלוויזיה האיסלנדית RUV, חברת התעופה תפתח מחדש בטיסה בין וושינגטון, די.סי. וקפלאוויק. חברת התעופה תשתמש בשני מטוסים בלבד להובלת דגים וסחורות אחרות.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה, נכון ליולי 2018:

## פעילות החברה בישראל
בתחילת 2017 הגישה החברה בקשה להפעלת קו תעופה בין נמל התעופה בן-גוריון לרייקיאוויק, בירת איסלנד, בהתאם לרפורמת השמים הפתוחים, שר התחבורה אישר לחברה להפעיל את הקו. והחברה נחתה לראשונה בנמל התעופה בן-גוריון ב-13 בספטמבר 2017.

החברה הפעילה 3 טיסות שבועיות בין תל אביב לרייקיאוויק. במטוס איירבוס A321neo.

ביולי 2018 הודיעה החברה כי היא תפסיק את טיסותיה לישראל ב-18 בנובמבר 2018. עם זאת, החברה הודיעה כי בכוונתה לחזור ולהפעיל את הטיסות בעתיד, באוקטובר 2018 פרסמה החברה שהיא תחזור לפעילות בקו כבר ב-11 ביוני 2019, אך בפועל פשטה את הרגל כמה חודשים קודם לכן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות לטיסות חסך
קטגוריה:אירופה: חברות תעופה
קטגוריה:איסלנד: תעופה
קטגוריה:חברות איסלנדיות
קטגוריה:חברות תעופה שנכנסו להליך פירוק
דומיטרו פופסקו

**דומיטרו פופסקו** (1883–1970) היה גנרל רומני.
 
בין השנים 1928-1931 היה המזכיר הכללי של משרד הביטחון. בין 3 במרץ 1939 - 1 בפברואר 1940, שימש כמפקד משמר הגבול הרומני.

פופסקו היה שר הפנים בממשלתו של יון אנטונסקו בין 21 בינואר - 23 באוגוסט 1944.

## מקורות


* 


קטגוריה:פוליטיקאים רומנים
קטגוריה:אנשי צבא רומנים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1883
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1970
עלי גומעה

שמאל|ממוזער|200px|עלי גומעה
**עלי גומעה** (ערבית: ** على جمعة**; נולד ב-3 במרץ 1952) כיהן כמופתי הגדול של מצרים מטעם מוסד הלימוד האיסלמי-מצרי דאר-אל איפתא אל-מיסרייה ויורשו של אחמד אל טייב. במסגרת תפקידו, אותו הוא מילא מה-28 בספטמבר 2003 ועד ה-11 בפברואר 2013 היווה את הסמכות הרשמית העליונה ביותר במדינה לניפוק פסקי הלכה.

נחשב לאחד ממשפטני הדת המוערכים ביותר בעולם האסלאם ורבים חשים כי הוא דמות אסלמית מתונה שאינה מתחבבת על האיסלמיסטים, אם כי בניגוד לדעתו על פיגועים במצרים ובכלל, הוא הביע תמיכה בפיגועי התאבדות בישראל בטענו כי "פלסטין היא מקרה מיוחד" http://www.memri.org.il/cgi-webaxy/sal/sal.pl?act=show&ID=107345_memri&lang=he&dbid=articles&dataid=1498 http://www.scooper.co.il/pr/1015540/. גומעה מתמחה ביסודות המשפט האיסלמי, במיוחד בתחום האוצול אל פיקה (התאוריה המשפטית) ודוגל באסכולה השאפעית בתורת המשפט האיסלמי.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* המופתי החדש של מצרים שיח' עלי גומעה:תומך בפיגועי התאבדות וברצח ישראלים בכל העולם, המכון לחקר תקשורת המזרח התיכון, 4 באוקטובר 2003
* ביוגרפיה 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי דת מוסלמים מצרים
קטגוריה:אנשי דת מוסלמים סונים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1951
נהדה

תקופת **הנהדה** (בערבית: **نهضة** – נהצ'ה, התעוררות), שמילאה תפקיד מרכזי בעיצוב השקפות עולם ותפיסות ערביות, החלה במחצית הראשונה של המאה ה-19 ונמשכה עד מלחמת העולם הראשונה. עיצוב זה כלל מפגש בין התרבות והערכים הערביים לאלה של העולם המודרני, חשיפה אשר הניבה הערכה עצומה להישגים הטכנולוגיים והתרבותיים המערביים במקביל להבנה בצורך החיוני לשמר את התרבות הערבית.

שני ההיבטים העיקריים בתקופת הנהדה היו ההיבט התרבותי, אשר כלל פעילות לינגוויסטית-שפתית, ספרותית ועיתונאית, והתרחש החל במחצית הראשונה של המאה ה-19 ועד ראשית המאה ה-20; וההיבט הפוליטי, שהתמקד בזהות פוליטית ובלאומיות והחל במחצית השנייה של המאה ה-19 בתגובה לקולוניאליזם ישיר ועקיף.

במחצית השנייה של המאה ה-19, כתוצאה מאינטראקציות פנימיות וחיצוניות, התפתח מעמד ביניים בורגני בביירות שכלל אינטלקטואלים וסוחרים. רוב האינטלקטואלים עמלו בהתמדה על פיתוח השפה והציוויליזציה הערבית. בנוסף, ברמה הלאומית והפוליטית הם עודדו זהות סורית מקומית וכן זהות ערבית. התפתחויות אלה הושפעו ממספר גורמים, כולל השפעת החינוך, החברה והפוליטיקה המערבית על האזור; פעילויות המיסיון הנוצרי ומלחמת האזרחים בלבנון וסוריה בשנת 1860, אשר בעקבותיה הובהר לצדדים הלוחמים הצורך העז בפתרון לא-קנאי שיאפשר לקבוצות השונות באזור לחיות יחד בשלום ובשיתוף פעולה. השפעה נוספת הייתה חוקי הרפורמציה העות'מאנים, הידועים כ"אל תנט'ימאת", שהיו מרכזיים בפוליטיקה העות'מאנית החל משנת 1856. ח'ליל אל-ח'ורי היה עיתונאי, משורר ומבקר שתרם רבות לפוליטיקה המקומית ולהתפתחות התרבותית. זאת ועוד, אל-ח'ורי נחשב לאחת מדמויות המפתח של הרנסאנס הערבי במחצית השנייה של המאה ה-19. אל ח'ורי נולד בשועיפת, התחנך אצל נסיף אל יאזיג'י (1871-1800), למד טורקית וצרפתית וגדל בביירות, שבשנים אלה החלה להתפתח ונהייתה למרכז בלאד א-שאם. בתקופה זו היה אל ח'ורי מודע לצורך להקים עיתון ערבי עצמאי שישרת צרכים חינוכיים ומסחריים כאחד. בין הפעילים הבולטים במחצית הראשונה ל המאה ה-20 היה אליאס אבו שבכה הלבנוני.

נציגה בולטת נוספת של התנועה הייתה מריאנה מראש, בין הנשים סופרות ועיתונאיות הראשונות של האזור. היא הייתה בת למשפחה מלכיתית.

## ראו גם
*חדיקת אל-אח'באר
*אל-מהג'ר

## לקריאה נוספת

*Bawardi, Basiliyus. "First Steps in Writing Arabic Narrative Fiction: the Case of Ḥadīqat al-Akhbār." *Die Welt Des Islams* 48, no. 2 (2008): 170-195. http://www.ingentaconnect.com/content/brill/dwi/2008/00000048/00000002/art00003.
*Zachs, Fruma and Sharon Halevi. "From Difa Al-Nisa to Masalat Al-Nisa in greater Syria: Readers and writers debate women and their rights, 1858-1900." *International Journal of Middle Eastern Studies* 41, no. 4 (2009): 615 – 633.


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המזרח התיכון: היסטוריה
קטגוריה:תרבות ערבית
קטגוריה:סוריה: תרבות
קטגוריה:תרבות אסלאמית
מדינת האיחוד

**מדינת האיחוד** (באנגלית: **Unity**; בערבית: **الوحدة**) הייתה אחד מעשרת מחוזות דרום סודאן. שטח המחוז היה כ-35,956 קמ"ר, גודל האוכלוסייה בו היה כ-585,801 נפש (נכון ל-2008) ובירתו הייתה בנטיו. המחוז היה אחד משלושה מחוזות בחבל ארץ הנילוס העליון הגדול ואוכלס על ידי שתי קבוצות אתניות עיקריות: שבט הנואר ושבט הדינקה.

## חלוקה לנפות
מחוז מדינת האיחוד, בדומה לשאר המחוזות, חולק לנפות. בראש כל נפה עמד נציב שמינה נשיא המדינה, סאלווה קיר מאיארדיט.
להלן נפות המחוז:

* נפת רובקונה (Rubkona)
* נפת מאיום (Mayom)
* נפת פנרינג (Panrieng)
* נפת ליר (Leer)
* נפת גויט (Guit)
* נפת קוך (Koch)
* נפת אביאמנום (Abiemnom)
* נפת מאיינדיט (Mayendit)
* נפת פאיינג'ייר (Payinjiar)

הערים הגדולות במחוז: בנטיו, מאיום, לייר ואדוק.

## כלכלה
הפעילות הכלכלית העיקרית במחוז היא חקלאות. האנשים החיים במחוז הם בעיקר עמים ושבטים נוודים העוסקים בחקלאות וניהול משק חי, בעיקר בקר. גידול ירקות ופירות אינו נפוץ במחוז.

## נפט
שמאל|ממוזער|250px|תוואי צינור הנפט הראשי של סודאן
שדות הנפט הראשונים שהתגלו בסודאן היו בשנות השבעים של המאה העשרים. חברות נפט בינלאומיות שעסקו בחיפושי שדות נפט נוספים, עסקו גם בהעתקת מקום מגוריהם של האוכלוסייה שהתגוררה באזור. שדות הנפט הגדולים באזור הם BLOCK 5A ו"שדה יוניטי" שמוערך בכ-24 מיליון מטר מעוקב (כ-150 מיליון חביות) ושייך ברובו לדרום סודאן. צינור הנפט הראשי של סודאן מתחיל בשדה יוניטי עובר דרך בירת סודאן, ח'רטום, ונגמר אחרי 1600 ק"מ בפורט סודאן שמייצא את הנפט דרך הים האדום. עקב כך מהווה שדה יוניטי לאחד ממקורות הסכסוך בין הצפון לדרום וטרם נקבע גובה התשלום של דרום סודאן לסודאן על העברת הנפט שעובר דרכה לייצוא.

## ראו גם
* הנילוס העליון הגדול

## קישורים חיצוניים
* 'סודאן: זיכיון לנפט וגז' (מפה)

## הערות שוליים

איחוד
דניאל וולפסון

ממוזער|הרב דניאל וולפסון. 2003
הרב **דניאל קלמן הלוי וולפסון** (נולד בכ"ב בתמוז ה'תשכ"ד, 2 ביולי 1964) הוא ראש ישיבת נתיבות אביעזר (המכונה על שמו "וולפסון") בירושלים.

## קורותיו
נולד בבני ברק לאביעזר וולפסון (אחיינו של סר יצחק וולפסון). בצעירותו עברה משפחתו לסביון. בילדותו השתתף במקהלת הילדים פרחי ירושלים יד בזמר בניצוחו של יגאל צליק. בסוף לימודיו בכיתה ז' נפגש עם הרב אהרון יהודה לייב שטיינמן שלאחר ששוחח עמו המליץ שידלג על כיתה ח' ויעלה בסוף השנה ללמוד בישיבה הקטנה של פוניבז' וכפי שאכן קרה, לאחר מכן למד בישיבה הגבוהה של פוניבז'.

במהלך לימודיו בישיבת פוניבז' למד עם הרב דוב לנדו ראש ישיבת סלבודקה, והוא מחשיב אותו כרבו המובהק. הרב לנדו נוהג להגיע כפעם בשנה לישיבתו של הרב וולפסון ומדבר בשבחו פעמים רבות. בנוסף, מחשיב הרב וולפסון את הרב אלעזר מנחם מן שך לרבו והוא מרבה להביא חידושים מספרו אבי עזרי בשיעורים הכללים שהוא מוסר.

נישא לרבקה הניה, בתו של הרב דב בר אלתר אייכנשטיין, שכיהן כראש ישיבת איתרי. לאחר נישואיו שימש כמשיב בישיבת באר התורה ובישיבת גבעת שאול. בהמשך ובגיל צעיר מאוד התמנה לראש ישיבת חכמת שלמה של הרב יהושע ישעיה נויבירט בשכונת בית וגן. באלול תשס"ט בשיתוף עם הרב נויבירט ייסד את ישיבת נתיבות חכמה בעידוד הרב אהרן יהודה ליב שטיינמן.

מקדיש סדרים ושיעורים מיוחדים ללימוד נושאים שאין דרך עולם הישיבות לעסוק בהם כגון בסדרי זרעים, קדשים וטהרות, ומאמר שבועי שלו מתפרסם באופן קבוע בקובץ "אהלי טהרות". חיבר גם מספר ספרים ובהם על מסכתות בסדר טהרות שהלימוד בהן אינו רווח בישיבות. ספרו "אשיחה בחקיך" על מסכת פרה זכה בפרס ירושלים לספרות תורנית.

בערב יום הכיפורים כתב שיר בשם "בעל הבירה". בהוראת מנהיג הציבור הליטאי הרב דוב לנדו כי "מצווה לפרסם את השיר", הרב והמוזיקאי הלל פלאי הלחין את השיר, והוא בוצע על ידי תלמידי הישיבה שבראשותו במחנה הקיץ של הישיבה יחד עם פלאי. בחנוכה תשפ"ה הוציא הזמר נפתלי קמפה את השיר כסינגל.

לאחר ייסוד ישיבתו עבר מביתו בשכונת הר נוף לשכונת בית וגן.
ממוזער|בישיבת חכמת שלמה

## ספריו
* **[http://www.hebrewbooks.org/47550 אשיחה בחקיך]**, על מסכת פרה
* **[http://www.hebrewbooks.org/50888 מראות טהורות]**, על מסכת נגעים
* **אמרות טהורות**, ענייני בדיקת חמץ וביעור חמץ ועוד עניינים במסכת פסחים
* **[http://www.hebrewbooks.org/50881 להבין שמועות]**, שיעורים במסכת בבא קמא שנאמרו בישיבת חכמת שלמה
* **[http://www.hebrewbooks.org/47574 להבין שמועות]**, שיעורים במסכת יבמות שנאמרו בישיבת חכמת שלמה
* **[http://www.hebrewbooks.org/50882 להבין שמועות]**, שיעורים במסכת כתובות שנאמרו בישיבת חכמת שלמה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
קטגוריה:משפחת אייכנשטיין
דניאל וולפסון
צינור הנפט הראשי של סודאן

שמאל|ממוזער|250px|תוואי צינור הנפט הראשי של סודאן
**צינור הנפט הראשי של סודאן** הוא צינור נפט חשוב המשמש להובלת נפט שמייוצא מצפון מדינת דרום סודאן אל בתי הזיקוק בעיר פורט סודאן השוכנת לחופי הים האדום. אורכו של הצינור נאמד בכ-1600 ק"מ. הצינור נבנה על ידי חברת Greater Nile Petroleum Operating Company והוא החל לפעול בשנת 1999. חברת הנפט הלאומית של סין, שלה 40% מ-Greater Nile Petroleum Operating Company, מפעילה ומתחזקת את הצינור.

בשנת 1999, נבנה הצינור משדה הנפט הגליג שבמחוז דרום קורדופאן והוארך בהמשך עד שדה הנפט יוניטי השייך כיום ברובו לדרום סודאן. 

## ראו גם
* מדינת האיחוד

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר נפט וגז
קטגוריה:סודאן: כלכלה
קטגוריה:דרום סודאן: כלכלה
סודאן
סטואי גריפין

**סטיוארט גיליגן "סטואי" גריפין** (באנגלית: **Stewart Gilligan "Stewie" Griffin**) היא דמות אשר מככבת בסדרת האנימציה "איש משפחה" ומדובבת על ידי סת' מקפרלן.

## אישיות
סטואי הוא תינוק בן שנה, הוא חכם ומתוחכם מאוד אף על פי שלפעמים מתנהג כתינוק, לדוגמה, באמצע קרב עם הכפיל שלו הוא צחק למראה כפות רגליו הקטנות וכך בריאן ידע מי הוא סטואי האמיתי.

דובר אנגלית בריטית רהוטה (למעט מילים המתחילות ב-wh, בהן הוא הופך את סדר האותיות ל-hw, מה שמוציא את בריאן מדעתו מספר פעמים) ושואף להשתלט על העולם, לעיתים באכזריות. סטואי הוא בנם של פיטר ולויס ואחיהם הקטן של מג וכריס. יש לו קשר מיוחד עם כלבו המואנש, בריאן. סטואי מבטא לאורך הסדרה שנאה רבה לאימו, ואף שואף להרוג אותה, אך ישנם מספר קטעים מתוך הסדרה בהם מתבטאת אהבה כלפיה והזדקקות אליה.

נטייתו המינית של סטואי אינה ברורה, וקיים עיסוק מסוים בנושא זה בסדרה למרות היותה של הדמות בגיל שנה בלבד; החל מהעונה השנייה נרמז בפרקי הסדרה לעיתים קרובות כי יש לו נטיות הומוסקסואליות, אך במצבים אחרים נרמזו גם נטיות הטרוסקסואליות, מספר פעמים בסדרה הוא מציג דעות הומופוביות ומספר פעמים דעות הומוסקסואליות.
בתחילת שנת 2018 נמסר כי במהלך העונה הקרובה, יוצג פרק מיוחד במהלכו יוצא סטואי מהארון וחושף את עצמו כהומוסקסואל, (הוא יצא מהארון בפני הפסיכולוג שלו לאחר שהודה שהוא מאוהב בגרנט גאסטין).

בפרקים מסוימים מוצג מחסן הנשק הרב של סטואי שבו מופיעים מיני פצצות גרעין וכמות אדירה של כלי תחמושת שונים.

## מסעות בזמן
במהלך הסדרה סטואי וחברו הכלב בריאן נוסעים בזמן עם מכונת הזמן שסטואי בנה. באחד הפרקים סטואי בריאן ומורט נסעו לתקופת מלחמת העולם השנייה בפרוץ המלחמה. הם נסעו למשל לאחד מפרקיה הראשונים של הסדרה ופעמים רבות נוספות שם עברו הרפתקאות קומיות ומבדרות.

## ביקורת
דמותו של סטואי זכתה לפופולריות ברחבי העולם. היא דורגה במקום ה-95 ברשימת הדמויות הזדוניות הטובות ביותר בכל הזמנים של מגזין ויזארד.

## הבנת הדמות
אין קונצנזוס מוחלט סביב השאלה "מי מהדמויות מבינות את סטואי". במהלך ריאיון, מקפרלן אמר שכל הדמויות יכולות להבין אותו בעיקרון אבל הן מתעלמות ממנו או רק חושבות לעצמן "איזה חמוד הוא" כשהוא מדבר אליהם. במהלך פאנל שהתרחש בקומיקון (2011) אמר מקפרלן שבריאן כל הזמן שומע את סטואי ולפעמים גם כריס שומע אותו ולרוב כותבי הסדרה מונעים מפיטר, לואיס ומג לשמוע את סטואי כשהוא מדבר. כשסטואי עוזב את הבית השאלה מי שומע את סטואי תלויה מאוד בעלילת הפרק. בנוסף מקפרלן הצהיר שהחוקים הרגילים של הבנת הדמות יכולים להישבר לטובת הקומדיה, ולכן התשובה לשאלה יכולה להשתנות מפרק לפרק. בדקה ה-18 של פרק 4 עונה 15 פיטר מתנצל בפני המשפחה וסטואי עונה לו "זה נחמד מצדך להתנצל" (תרגום חופשי) ופיטר מתייחס אליו ועונה לו "תודה לך, סטואי, מישהו שאני יכול להבין עכשיו" (תרגום חופשי). סצנה זו מתייחסת לשיח המתמשך האם שאר בני המשפחה מעבר לבריאן יכולים להבין את סטואי. למרות זאת, התגובה של פיטר יכולה גם להוות פשוט חלק מנושא הפרק שבו כולם מתנהגים שונה מהדמות הרגילה שלהם. ככל הנראה לואיס לא מבינה את סטואי ורק פיטר, מג, כריס ובריאן מבינים אותו.

## קישורים חיצוניים

* סטואי גריפין, באתר רשת Fox
* סטואי גריפין, באתר Family Guy Wiki 
* 

קטגוריה:דמויות איש משפחה
קטגוריה:דמויות בדיוניות יהודיות
קטגוריה:דמויות להט"ביות בטלוויזיה
קליבלנד בראון

**קליבלנד בראון** (באנגלית: **Cleveland Brown**) הוא דמות המככבת בסדרת האנימציה איש משפחה, ובסדרה הבת שלה, המופע של קליבלנד.

במשך שבע עונותיה הראשונות של הסדרה "איש משפחה" כיכבה דמותו של קליבלנד בתור דמות משנית, כחברו ושכנו של פיטר גריפין, כוכב הסדרה. בעונות המוקדמות הופיע קליבלנד לצד אשתו לורטה בראון, עד גירושיהם בעונה הרביעית כתוצאה מבגידה של לורטה עם דמות משנית אחרת בסדרה, גלן קווגמאייר. בפרק הבכורה של "המופע של קליבלנד" מתוארת פרידתו של קליבלנד בראון מהדמויות המוכרות בסדרה "איש משפחה". בסדרה החדשה "המופע של קליבלנד" מוצגת העיירה סטולבנד, וירג'יניה כעיירת הולדתו ונוספות דמויות חדשות כמו: אשתו דונה טאבס-בראון וילדיה רוברטה וראלו, ובנו הביולוגי של קליבלנד, קליבלנד בראון ג'וניור.

בעקבות ביטול "המופע של קליבלנד" החליט סת' מקפרלן להחזיר את קליבלנד ומשפחתו לסדרה "איש משפחה".

עד לשנת 2020, קליבלנד דובב על ידי מייק הנרי. בעקבות תנועת המחאה "Black Lives Matter", המדבב פרש מהתפקיד, ובמקומו מדבב השחקן עריף זאהיר.

## קישורים חיצוניים
* הדמות, באתר הסדרה

## הערות שוליים

קטגוריה:דמויות איש משפחה
קטגוריה:דמויות שחורות באנימציה
קטגוריה:אפרו-אמריקאיים בדיוניים
סם טוטמן

**סם טוטמן** (נולד ב-26 באפריל 1980) הוא גיטריסט להקת הפאואר מטאל הבריטית דראגונפורס. הוא הקים את דראגונפורס ביחד עם הרמן לי ב-1999 תחת השם דראגונהארט, אך שינו את שם הלהקה לדראגונפורס כשגילו שיש כבר להקה בשם הזה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גיטריסטים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1980
פורט סודאן

**פּוֹרְט סודאן** (בערבית: **بورتسودان**, בתעתיק מדויק: בורתסודאן; מאנגלית: **Port Sudan**) היא עיר הנמל הראשית של סודאן ובירתה של מדינת אל-בחר אל-אחמר (מדינת הים האדום). אוכלוסייתה מוערכת בכ-517,338 נפש.

## היסטוריה
[ימין|ממוזער|200px|[בית דואר בפורט סודאן]]
[ימין|ממוזער|200px|[מינרט בפורט סודאן]]
ימין|ממוזער|200px|מחסני סחורות בפורט סודאן
פורט סודאן נוסדה בשנת 1909 על ידי בריטניה כתחנה האחרונה במסילת רכבת שקישרה את הים האדום עם הנילוס. בעיר נבנה נמל מודרני, שהחליף את נמל סַוַּאכִּן (سواكن) המיושן. בניית הרכבת נבנתה כדי לייצא לשוק העולמי כותנה, שומשום ודורה מהאדמות הפוריות שליד הנילוס.

## אוכלוסייה
להלן גידול האוכלוסייה בעיר:

## כלכלה
שמאל|ממוזער|250px|נמל פורט סודאן הוא הלב הכלכלי של העיר ומייבא סחורות לסודאן כולה
כלכלת העיר נשענת ברובה על הנמל שמייבא מכונות, רכבים, דלק וחומרי בנייה ומייצא כותנה, גומי ערבי, שמן, עורות וסנה. בסמוך לנמל פועלים בתי זיקוק של נפט המוזרם משדות הנפט של מחוז מדינת האיחוד בדרום סודאן. בנוסף מסילת רכבת מקשרת את העיר עם הנילוס ומשמשת להעברת כותנה, שומשום ודורה.

בעיר פועלת משנת 1994 אוניברסיטת הים האדום.

## תיירות
בפורט סודאן חופים ושוניות אלמוגים שמושכות תיירים. בנוסף, העיר משמשת כתחנת מעבר למוסלמים מרחבי אפריקה הרוצים להפליג דרך הים האדום לנמל ג'דה בערב הסעודית, כדי לקיים את החג' במכה הסמוכה.

## אקלים
פורט סודאן מאופיינת באקלים מדברי עם ממוצע משקעים רב שנתי של כ-76 מילימטר גשם כאשר כ-90% מכמות זו יורדת באוקטובר-ינואר.

## תחבורה
אחד מהכבישים המהירים החשובים בסודאן מחבר את פורט סודאן עם עיר הבירה ח'רטום ועובר דרך וואד מדאני (Wad Medani), גדארף (Gedaref) וקסאלה (Kassala). ב-2009 נבנה כביש ראשי נוסף המחבר את העיר עם חרטום ומקצר משמעותית את הדרך ביחס לכביש הישן.

נמל התעופה הבינלאומי של פורט סודאן ממוקם בסמוך לעיר ומשרת אותה בטיסות לקהיר ודובאי.

## ערים תאומות
* 

## ראו גם
* צינור הנפט הראשי של סודאן
* התקיפה הישראלית בסודאן (2009)
* מבצע חשיפה מלאה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סודאן: ערים
קטגוריה:ערי בירה של יחידות מנהליות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1909
קטגוריה:ים סוף: ערי נמל
קטגוריה:אפריקה: ערי נמל
לירה דרום סודאנית

**לירה דרום סודאנית** (באנגלית: **South Sudanese pound**) היא המטבע וההילך החוקי הרשמי של מדינת דרום סודאן. המטבע מחולק ל-100 פיאסטרים והוא אושר על ידי בית המחוקקים הדרום סודאני ב-9 ביולי 2011, הודפס לראשונה ב-18 ביולי 2011, באחריות הבנק המרכזי של דרום סודאן, והחליף את הלירה הסודאנית בערכה.

שטרות הכסף נושאים את דיוקנו של ג'ון גראנג, המנהיג של תנועת השחרור הדרום סודאנית.

קיימים שישה סוגי שטרות בערכים של 1, 5, 10, 25, 50 ו-100 לירות וחמישה מטבעות בערכים של 1, 5, 10, 25 ו-50 פיאסטרים.

## קישורים חיצוניים

* מאמרים אודות השטרות הדרום סודאנים
* השטרות של דרום סודאן

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דרום סודאן: כלכלה
קטגוריה:מטבעות אפריקה
קטגוריה:מטבעות
קדחת השוחות

**קדחת השוחות** היא מחלת חום הנגרמת על ידי החיידק *[[Bartonella quintana]]* ומועברת על ידי כיני גוף. המחלה הייתה נפוצה בצבאות הלוחמים במלחמת העולם הראשונה אשר לחמו מתוך שוחות במסגרת מלחמת חפירות שאפיינה את המלחמה, ומכאן שמה. היא תקפה חיילים כמעט בכל חזיתות הלחימה במלחמת העולם הראשונה, כאשר בין השנים 1915–1918 דווח כי בין חמישית לשליש מהחיילים הבריטים חלו בקדחת השוחות, לעומת חמישית מקרב החיילים הגרמנים והאוסטרים. המחלה גם נמצאת בשכיחות גבוהה יותר בקרב מחוסרי בית, וכן בקרב אנשים הצורכים סמים בזריקות.

## פתולוגיה ודרך העברה
החיידק *Bartonella quintana* מועבר על ידי זיהום של פצע פתוח בעור או על ידי עקיצת כינת גוף שבה התערבבה צואתה. החיידק נמצא דרך קבע בדופנות הקיבה של הכינה.

## תסמינים
המחלה מאופיינת בחום עולה ויורד הנמשך חמישה ימים. משום כך המחלה נקראת גם "קדחת קווינטנית" (מלטינית, חמש). תקופת הדגירה היא יחסית ארוכה ונמשכת כשבועיים. הופעת התסמינים היא בדרך כלל פתאומית, עם חום גבוה, כאבי ראש, כאבים בהזזת גלגל העין וכאבים בשוק. לאחר החום הראשוני ישנה עלייה קצרה בחום. ההחלמה אורכת שבועות. מקרי מוות מן המחלה הם נדירים.

## אבחנה
האבחנה מתבצעת באמצעות מבחנים סרולוגיים, כמו מבחן וייל-פליקס. רוב המבחנים הסרולוגיים מדויקים יותר לאחר מספר ימים מתחילת הופעת התסמינים. רשימת האבחנה המבדלת כוללת: טיפוס הבהרות, ארלכיוזיס, עכברת, מחלת ליים ואדמת או חצבת.

## טיפול
אנטיביוטיקה מקבוצת טטרציקלין למשך שבוע עד עשרה ימים היא הטיפול הנפוץ. לאנשים שלהם מומלץ שלא ליטול אנטיביוטיקה זו, משתמשים בכלורמפניקול.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מחלות חיידקיות שמקורן בבעלי חיים