open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מרואן שמאח'

**מרואן שמאח**' (בערבית: **مروان الشماخ**, בצרפתית: **Marouane Chamakh**; נולד ב-10 בינואר 1984) הוא כדורגלן עבר מרוקאי-צרפתי ששיחק בעמדת החלוץ.

## קריירת מועדונים
שמאח' החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של מארמאדיאס. בשנת 2000, בגיל 16, עבר למחלקת הנוער של בורדו, שם השתתף ב-17 משחקים והבקיע שישה שערים, וכעבור שנתיים עלה לקבוצה הבוגרת.

ב-19 בינואר 2003 ביצע שמאח' את הופעת הבכורה שלו במדי בורדו בגביע הליגה הצרפתי נגד מץ, ואת הופעת הבכורה שלו בליגה הצרפתית ערך פחות מחודש לאחר מכן, ב-8 בפברואר 2003, נגד ספורטינג קלאב דה בסטיה. ב־20 במאי 2003 הבקיע את הגול הראשון שלו בקריירה נגד ניס.

בתחילת עונת  הוביל שמאח' את בורדו לזכייה השנייה בתולדותיה בסופר קאפ הצרפתי, לאחר ניצחון על ליון בדו-קרב פנדלים, ובגביע הצרפתי לאחר ניצחון 0–4 על ואן מהליגה שנייה. הוא סיים את העונה עם 13 שערי ליגה, בנוסף הוא זכה עם בורדו באליפות צרפת, לאחר שבע זכיות רצופות של ליון.

את עונת  סיים שמאח' עם 15 שערים. בעונה זו כבש גם חמישה שערים בתשעה משחקים במסגרת ליגת האלופות, כאשר בשלב הבתים כבש שני שערים, אחד מול יובנטוס והשני מול באיירן מינכן, ובכך עזר לקבוצתו להעפיל לשמינית גמר ליגת האלופות. שמאח' כבש גם בשמינית הגמר מול אולימפיאקוס מה שסידר לקבוצתו מפגש מול ליון ברבע הגמר. שמאח' כבש בשני המשחקים אך זה לא עזר לבורדו שהודחה מהליגה. בתחילת 2010 סירב להאריך את החוזה שלו בבורדו, ולאחר חודשים של התלבטויות, בהן סירב להצעות מליברפול, טוטנהאם ועוד כמה מועדונים מרוסיה, החליט שמאח' לעבור לארסנל. במהלך הזמן שלו בבורדו הבקיע 76 שערים, מה שהופך אותו לכובש השמיני הכי גדול בהיסטוריה של בורדו.

ב-5 בינואר 2013 עבר שמאח' בהשאלה לקבוצת וסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג.

ב-10 באוגוסט 2013 חתם שמאח' לעונה אחת בקריסטל פאלאס. לאחר שהיה צפוי לעזוב את הקבוצה בתום העונה, האריך את חוזהו בשנתיים. באוקטובר 2016 עבר לקארדיף סיטי מליגת המשנה, אותה עזב כעבור חודשיים, במדיה רשם שתי הופעות ליגה בלבד.

ב-26 במאי 2019, לאחר שלא שיחק במשך כשנתיים וחצי, הודיע שמאח' על פרישה מכדורגל.

## נבחרת מרוקו
אף על פי שנולד וגדל בצרפת, שמאח' בחר לשחק בנבחרת מרוקו היות שהוריו מרוקאים. שמאח' משחק בנבחרת מרוקו מאז 2003 וכרגע יש לו 17 שערים ב-63 הופעות. ב-8 ביוני 2003 ערך שמאח' את הופעתו הבכורה במרוקו במוקדמות גביע אפריקה לאומות מול סיירה לאון. שמאח' עזר לנבחרתו להעפיל לגמר גביע אפריקה לאומות ב-2004, שם הפסיד עמה בתוצאה 1–2 לנבחרת תוניסיה. ב־11 באוגוסט 2010 הוביל את הקבוצה כקפטן בפעם הראשונה נגד גינאה המשוונית בניצחון 1–2.

## תארים
;בורדו
*ליגת העל הצרפתית : 2008-09
*גביע ליגה הצרפתי : 2007, 2009
*מגן הקהילה הצרפתי : 2008, 2009

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים מרוקאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל מרוקאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלני בורדו
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני וסטהאם יונייטד
קטגוריה:כדורגלני קריסטל פאלאס
קטגוריה:כדורגלני קארדיף סיטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מרוקו
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2004
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2006
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2008
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2012
קטגוריה:צרפתים ממוצא מרוקאי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1984
קטגוריה:מרוקאים שנולדו ב-1984
בריסטה

250px|ממוזער|שמאל|בריסטה בעבודתה ליד מכונת האספרסו
[ממוזער|250px|בריסטה בעבודתו ליד קרון אספרסו נייד ([סקונה, 2013)]]
**בָּרִיסְטַה** (מאיטלקית: **Barista**) הוא מוזג המתמחה בהכנת משקאות קפה במכונת אספרסו בעיקר. המונח "בריסטה" שאול מן השפה האיטלקית, המציין מוזג באופן כללי - ללא התייחסות לקפה. בחוגים מסוימים נשמר התואר בריסטה אך ורק למי שרכש דרגת מיומנות גבוהה בהכנת קפה, הדורשת ידע נרחב בסוגי קפה שונים, מותגי קפה, תערובות של פולי קפה, תכונותיו גופניות של קפה, שיטות לקליית קפה והכרה מדוקדקת של מכונת האספרסו ושאר הציוד המשמש להכנת קפה. על פי רוב, בריסטה גם מתמחה בלאטה ארט.

בעולם קיימים בתי ספר המכשירים בריסטי לעבודה. ההכשרה לרוב קצרה מאוד. ישנן תחרויות בריסטי, לאטה ארט וקופיפליירינג המיועדות לבריסטי ומושכות קהל רב.

בישראל, איגוד הקפה הישראלי הוא הגוף המרכזי העוסק בתחרויות בריסטי. הזוכה בתחרות של איגוד הקפה הישראלי נשלח לייצג את ישראל בתחרות הבריסטה העולמית.

## ראו גם
* קפה
* בית קפה
* מקינטה
* ציור בקפה
* הפסקת קפה
* קופיפליירינג

## קישורים חיצוניים

* אתר של אליפות העולם לבריסטי
* הדרכת בריסטה מקצועית - רסטרטו
## הערות שוליים

קטגוריה:מקצועות הקולינריה
קטגוריה:קפה
קיי סוויפט

**קיי (קתרין) סוויפט** (**Kay (Katherin) Swift**; 19 באפריל 1897 – 28 בינואר 1993) הייתה מלחינה אמריקאית בתחומי המוזיקה הקלאסית והקלה. האישה הראשונה שכתבה לחן מלא למחזמר בברודוויי (*Fine and Dandy*; 1930). שיר הנושא מן המחזמר ושירה *?Can't We Be Friends* היו ללהיטים והפכו לסטנדרטים של ג'אז. בפרט נודעה עקב יחסיה עם המלחין ג'ורג' גרשווין שנמשכו כעשר שנים, לאחר מותו עיבדה מספר מיצירותיו.

## תולדות חייה
סוויפט נולדה בניו יורק, אביה, שהיה מבקר מוזיקה נפטר בעודה ילדה. היא הצטיינה במוזיקה ולמדה הלחנה קלאסית בבית הספר ג'וליארד והופיע בשלישייה קלאסית. ב-1918 הכירה סוויפט, הלא יהודייה, את הבנקאי היהודי ג'יימס פול (ג'ימי) ורבורג (James Paul "Jimmy" Warburg; 1896–1969), בן לאחת המשפחות היהודיות הנכבדות והעשירות של העיר, והשניים ביקשו להנשא. דודו של ורבורג, יעקב שיף, התנגד לנישואין אך הוריו התירו. השניים נישאו ובין השנים 1919–1924 נולדו להם שלוש בנות.

בחורף 1926, עת שהה ורבורג באחד ממסעות העסקים שלו בגרמניה, נכחה סוויפט במסיבה בבית ידידם, הכנר יאשה חפץ. ג'ורג' גרשווין ישב, כתמיד במסיבות חברתיות, ליד הפסנתר. הקסם האישי וההומור שלו קסמו לקיי והשניים התאהבו. הזוג הנוצץ סוויפט וגרשווין החלו להראות יחדיו בציבור. באביב 1926 הפך הזוג ל"מסמר" המסיבות של החברה הניו-יורקית. הדבר נודע לוורבורג וגרם כאב לו ולשלוש בנותיהם המשותפות, אך קיי וגרשווין המשיכו ביחסיהם. גרשווין עודד את סוויפט להלחין בעצמה, דבר שאכן עשתה בהמשך חייה ובהצלחה. הרומן בין השניים נמשך עשר שנים, הם היו דומים מבחינה אינטלקטואלית ומבחינת תחביביהם, שניהם היו שנונים וקלילים ואגוצנטריים מספיק על מנת לא להתחשב בדעות המקובלות.

סוויפט החלה להלחין בעבור מחזות בברודוויי ואף כתבה שירים למילים מאת בעלה, שהשתמש בשם העט ג'יימס פול, הידוע שבהם הוא *?Can't We Be Friends* שנכתב ב-1929. נישואיהם של ג'ימי ורבורג וקיי סוויפט הגיעו לקיצם ב-1934, אך גרשווין לא נשא אותה לאישה ואף עזב להוליווד ב-1936 (שנה לפני מותו). בהמשך הייתה סוויפט אחראית על המוזיקה הקלה בתערוכה העולמית של ניו יורק (1939), כתבה מוזיקה להצגת יחיד בשם "פריז 90" שהועלתה ב-1950 על ידי השחקנית קורנליה אוטיס סקינר ולבלט בכוריאוגרפיה של ג'ורג' בלנשין והייתה מלחינת הבית של אולם המוזיקה רדיו סיטי.

ב-1939 חיה עם רוכב רודיאו בחווה באורגון. ספרה על התקופה *?Who Could Ask For Anything More* עובד לסרט בשם "אין רגע דל" (*Never a Dull Moment*).

## לקריאה נוספת

* Ohl, Vicki (2004). Fine & Dandy: The Life and Work of Kay Swift. Yale University Press. .


## קישורים חיצוניים
* 

* מאמר אודות ערב מחווה לגרשווין וסוויפט ובו סקירה על שיתופי הפעולה המוזיקליים ביניהם

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:גרשווין
קטגוריה:מלחינות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:בוגרי בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1897
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1897
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1993
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1993
זקס

**זקס** או **זאקס** (בגרמנית: **Sachs**) הוא שם משפחה גרמני שפירושו "בן ארץ סקסוניה". שם משפחה יהודי מקביל פונטית הוא זק"ש – ראשי תיבות עבריים הנפתחים כ"זרע קודש שמו" (וריאנטים: "זרע קדושים", "זרע קדושים שנשרפו").

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
אינטי וארה יאסי

ממוזער|שלט קבלת פנים בפארק יאקוזי
**אינטי וארה יאסי** (בספרדית: **Comunidad Inti Wara Yassi**, מוכר גם בראשי התיבות **CIWY**) הוא מוסד התנדבותי ללא כוונת רווח שעיקר מפעלו במדינת בוליביה. מטרתו העיקרית של הארגון, היא לשמש בית מחסה לבעלי חיים, במיוחד חיות בר שנפגעו בידי בני אדם. שם הארגון לקוח משלוש שפות ילידיות שונות, אשר מדוברות באזורים שונים בבוליביה: קצ'ואה, איימרה וגוארני. משמעות המילים Inti Wara Yassi, בשפות אלו היא: שמש, ירח וכוכב. 

הארגון נוסד בשנת 1992 על ידי חוּאֵן קרְלוֹס אנטֵזַנַה, ומטרתו בתחילה הייתה ללמד ילדים עניים ויתומים לתמוך במשפחותיהם ולהסתדר בעתיד בכוחות עצמם. אחת מדרכי החינוך שבהן בחר כדי להשיג את מטרתו, הייתה לנסוע עם הילדים ברחבי בוליביה. באופן זה, נחשפו הילדים להרס הרב שגורם האדם לטבע בהם בירוא יערות והתעללות בבעלי חיים.

בעקבות כך, הוקם "פארק מאצ'יה" - בית המחסה הראשון לבעלי חיים בעיירה ויה טונארי, הסמוכה לעיר קוצ'במבה. בפארק שוהה צוות מקומיים ומתנדבים מגיעים לפרקי זמן שונים, בה הם דואגים לפעילותו השוטפת של הפארק וטיפול בצרכי החיות,  האכלה, ניקיון, שיפוץ כלובים ובנייתם, סלילת מסלולי הליכה חדשים ביער ושיפור אלו הקיימים. תקופת ההתנדבות המינימלית היא שבועיים.

ישנן חיות מסוגים שונים, כגון; חתולי-בר (יגואר, פומה ואוצלוט), קופים (קוף עכביש, קוף קפוצ'ין), חיות קטנות (נמייה, חוטמן וסמור) ועשרות מיני ציפורים וזוחלים. בשנת 2001 הוקם במזרח בוליביה בסמוך לעיר סנטה קרוס דה לה סיירה, מקלט נוסף לחיות בר, פארק אמבו-ארי אשר כולל כ-8,000 דונם של יערות גשם המשמשים מקלט לכ-30 חתולי בר וחיות נוספות. בשנת 2009 רכש הארגון שני שטחי אדמה נוספים עליהן הוקמו שני פארקים נוספים. הראשון, פארק יאקוזי (אדמת החלומות) ממוקם בצפון בוליביה, סמוך לעיירה רורנבאקה ומשתרע על כ-3,000 דונם יערות גשם. השני הוא בית מחסה סמוך לעיירה קופה קבאנה, המיועד לבעלי חיים מסוג האלטיפלאנו (בעלי חיים המצויים ברכס הרי האנדים כדוגמת אלפקות ולאמות). הכסף לרכישת האדמות נתרם על ידי חברה בריטית בשם Quest Over Seas, וכספי מתנדבים הן מהפארקים השונים והן מרחבי העולם. 

לקהילת "אינטי וארה יאסי" מספר שלוחות ברחבי העולם, ביניהן: צפון אמריקה, אנגליה, שווייץ וישראל. כל השלוחות נוסדו ומנוהלות בידי אנשים שהתנדבו בפארק וכעת ממשיכים את פעילותם בסניפי הארגון על מנת לקדמו ולהבטיח את המשך פעילותו השוטפת בפארקים השונים.

## קישורים חיצוניים

* 
*  פרטים בעברית ותמונות מחיי ההתנדבות בפארק באתר Trekker

קטגוריה:ארגוני בעלי חיים
בית אבא חושי

250px|לא ממוסגר|שמאל
ממוזער|הכניסה לבית אבא חושי
** המרכז לתרבות וחברה על שם אבא חושי**, הידוע בשמו **בית אבא חושי**, הוא מרכז לתרבות וחברה בחיפה על שם אבא חושי. המרכז הוקם בשנת 1969 בתכנונו של האדריכל אל מנספלד. הוא ממוקם בשכונת יזרעאליה שבנווה שאנן, על מדרונו הצפוני של נחל גיבורים (ואדי רושמיה). בקורותיו נכתב כי הוא "הוקם כמענה למורשתו הרעיונית של ראש העיר חיפה דאז אבא חושי, ששאף להפוך את העיר חיפה למרכז תרבותי תוסס ובעל השפעה ברמה הארצית".

חללי הפעילות בבית אבא חושי כוללים בין השאר אודיטוריום ובו כ-500 מושבים, אולם הרצאות (כ-100 מקומות), רחבה מקורה מרווחת, סטודיות להופעת מחול, כיתות לימוד וחדר כושר. הפעילות התרבותית במקום כוללת קונצרטים, הצגות, מופעים והרצאות. הפעילות החברתית כוללת אירוח חוגים במגוון נושאים ולכל הגילים, וכן מגוון פעילויות לקהילה המקומית ולנוער בעיר, לצד המרכז קיים סניף של נעמת "בית חנה חושי" אותו מנהלת אסתי כסיף.


abachushi02.JPG|האודיטוריום
abachushi03.JPG|מנהרת רכב החוצה את הבניין
Aviran19.JPG|פסל של הכדורגלן אבי רן בבניין


## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:חיפה: תרבות
קטגוריה:חיפה: מבנים
קטגוריה:נווה שאנן (חיפה)
בית הדין לענייני מים

**בית הדין לענייני מים** הוא בית דין בו מתבררות מחלוקות הקשורות במים. קיים בית דין אחד כזה בחיפה, והוא משמש כבית דין ארצי.

בית הדין הוקם ב-1959 מכוחו של  לחוק המים. הוא מורכב משופט, שאותו ממנה שר המשפטים, ומשני נציגי ציבור, אך בהסכמת הצדדים רשאי לשבת השופט כדן יחיד. בסמכותו של בית הדין לדון על פי חוק המים ועל פי חוק המים ובחוק הניקוז וההגנה מפני שיטפונות, וכוחו כשל בית משפט מחוזי במשפט אזרחי. בית הדין ייחודי בכך שאינו כפוף לדיני הראיות, ויחודו מביא לכך שתהליכי הדיון בו קצרים בהשוואה לתהליכים מקבילים בבתי משפט אחרים.

בבית הדין ניתן לערער על החלטות משרד האנרגיה והמים, המשרד להגנת הסביבה והרשות הממשלתית למים ולביוב (בעבר נציבות המים) והעומד בראשה. בית הדין אינו דן בעניינים של חברת מקורות או בעניינם של תאגידי מים וביוב ברשויות המקומיות, אלא אם כן מדובר באופן יישום החלטת ראש הרשות הממשלתית למים ולביוב. סכסוכים הנוגעים לפעולת ספקי המים (כגון: ערעורים על חיוב כספי, החלטה שלא לספק מים על ידי אותם תאגידים וכדומה) מתבררים בבתי המשפט האזרחיים. ערעורים על פסיקתו והחלטותיו של בית הדין מתבררים בבית המשפט העליון. 

## הזכות למים בכפרים לא מוכרים בנגב
בספטמבר 2006 נתן בית הדין לענייני מים תוקף להחלטות שקיבל בעבר נציב המים, ולפיהן לא יסופקו מים למאות משפחות ערביות בדוויות המתגוררות בכפרים לא מוכרים בנגב. עמותת עדאלה הגישה ערעור לבית המשפט העליון וביקשה להפוך את ההחלטה ולהורות לספק למשפחות הנפגעות גישה לרשת המים הראשית. לטענת העוררים, סירוב לספק למשפחות בכפרים הלא מוכרים מי שתייה באיכות ובכמות הדרושות הוא בגדר הפרה של זכויות היסוד החוקתיות שלהן: הזכות לכבוד, הכוללת את הזכות לרמת חיים הולמת, הזכות לבריאות והזכות לחיים. כן נטען בערר, שהצבת תנאים מפלים וגזעניים למימוש זכויות אלה, בהתבסס על מדיניות ממשלתית, אינה חוקית. ב-5 ביוני 2011 קבע בית המשפט העליון, כי הזכות למים היא זכות חוקתית, וכי מגיעה לתושבי הכפרים הבלתי מוכרים נגישות מינימלית למקורות המים.

## ראו גם
* משק המים בישראל

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אספקת מים בישראל
מים, בית דין לענייני
קטגוריה:בית המשפט המחוזי בחיפה
מזמור

ממוזער|שמאל|250px|The Latin text of Pange Lingua sung to its traditional melody, mode iii Gregorian chant
**מזמור** (בלועזית: **קַנטוּס**; באנגלית: **Chant**, שמקורו בצרפתית עתיקה: **chanter**) הוא הפקה קצבית של מילים או צלילים, בדיבור או בשירה, אשר מבוססת במקרים רבים על גובהי צליל, אחד או שניים, הקרויים טונים דקלומיים. מזמורים שונים נבדלים בהיקפם, ממלודיה פשוטה המכילה מערכת תווים מוגבלת עד למבנים מוזיקליים מורכבים ביותר, הכוללים לא פעם מספר רב של חזרה על פסוקיות-משנה מוזיקליות, בדומה לרספונסוריות והאופרטוריות הגדולות של המזמור הגרגוריאני. מזמור יכול להיחשב לדיבור, מוזיקה, או לצורה מועצמת ומסוגננת של נאום. בשלהי ימי הביניים התפתח סוג מסוים של מזמור דתי לכדי שיר (ויצר בכך את אחד משורשי המוזיקה המערבית המאוחרת).

## מזמור כנוהל רוחני
זמרור (של מנטרה, טקסט מקודש, שם של אל/רוח וכדומה) הוא נוהל רוחני מקובל בשימוש. בדומה לתפילה, מזמור עשוי להוות רכיב הנוהל אישי או קבוצתי. מסורות רוחניות שונות רואות במזמור דרך להתפתחות רוחנית.

דוגמאות לנהלים כאלה אפשר למצוא בתרבויות אפריקאיות ואינדיאניות, מזמור גרגוריאני, מזמורי הוודות, חזנות, קריאת הקוראן, מזמורים בהאים, מזמורים בודהיסטיים שונים, מנטרות שונות ושירת מזמורי תהילים ותפילות, בייחוד בכנסיות הקתולית, האורתודוקסית, הלותרנית ואנגליקנית.

נוהלי מזמורים שונים ונבדלים זה מזה. המזמור הבודהיסטי הטיבט מתבטא בשירה גרונית, שבה כל אחד מהמזמרים מפיק גובהי צליל רבים. למושג של זמרור מנטרות נודעת חשיבות מיוחדת במסורות הינדו רבות ובדתות דהרמיות המקורבות אליהן. לדוגמה, תנועת הרא קרישנה מבוססת במיוחד של זמרור שמות האל בסנסקריט. השיגין (詩吟) היפני, או "מזמורי פיוט", משקף את עקרונות הזן בודהיזם ומושר מן ה-Dan tien (או הבטן התחתונה) – משכן הכוח במסורות המזרח.

## ראו גם
*קנטוס פירמוס
*קנטוס פלאנוס

## קישורים חיצוניים


*A site about Vedic chants


## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקה של ימי הביניים
קטגוריה:מבנים מוזיקליים
פרח חד-מיני

**פרח חד-מיני** הוא פרח הנושא איברים נקביים (עלי) או איברים זכריים (אבקנים) בלבד. האיברים הנקביים מופיעים בפרחים מסוימים והזכריים בפרחים אחרים. בניגוד אליו, בפרח דו-מיני האיברים הזכריים והנקביים נמצאים באותו פרח.

פרחים חד-מיניים נחלקים לשני סוגים:
* כאשר שני סוגי הפרחים - הזכריים והנקביים - מופיעים על אותו פרט, הוא מכונה צמח חד-ביתי (דוגמה: תירס).
* כאשר פרחי הנקבה מופיעים על עצי הנקבה ופרחי הזכר מופיעים על עצי זכר, הפרח מכונה צמח דו-ביתי (דוגמה: חרוב, תאנה).

קטגוריה:רבייה בצמחים
תיאטרון יידישפיל

200px|ממוזער|שמאל|סמליל התיאטרון עד 2023
**יידישפיל** (ביידיש: הלחם של "משחק" ו"יידיש") הוא תיאטרון יידיש הפועל בתל אביב מאז שנת 1987.

## היסטוריה
התיאטרון נוסד ב-1987 ביוזמת ראש עיריית תל אביב-יפו שלמה להט ומנכ"ל בנק מרכנתיל דיסקונט משה נוידרפר. כמו כן, השתתף שמואל עצמון בהקמת התיאטרון ושימש כמנכ"ל ומנהל אמנותי, כאשר החל מנובמבר 2011 החליף אותו ששי קשת. 

משנת 2016 מנכ"ל התיאטרון הוא זליג רבינוביץ',  ב-2025 מונתה הדס קלדרון למנהלת אמנותית. 

תיאטרון "יידישפיל" לקח על עצמו את משימת שימורה וטיפוחה של תרבות שהיא אבן יסוד חשובה בתולדות העם היהודי. שפת היידיש היא שפה חיה ונושמת בקרב רבים מהעם היהודי גם כיום, ולתיאטרון יש קהל קבוע, רובו מבוגר יחסית. משרדי התיאטרון יושבים ברחוב קרליבך 7, תל אביב.

בשנת 1996 אישרה הכנסת חוקים להקמת הרשות הלאומית לתרבות היידיש והרשות הלאומית לתרבות הלאדינו, שמתפקידן לבסס מעמד איתן לשתי השפות ולתרבות העשירה האצורה בהן.

מאז הקמתו העלה תיאטרון יידישפיל 42 הפקות שהוצגו בפני קהל רחב בארץ וברחבי העולם. במהלך שנים אלו נטל התיאטרון חלק בפסטיבל ישראל כמו גם בפסטיבלים בינלאומיים חשובים רבים, והופיע בין היתר בערים ויסבאדן, לונדון, פרנקפורט, אמסטרדם, וינה, לוס אנג'לס ווילנה.

בתיאטרון משחקים שחקני יידיש ותיקים כיעקב בודו ויעקב אלפרין, כשלצידם קבוצת שחקנים צעירים יותר - בהם ילידי הארץ ועולים חדשים, המהווים עתודה לדור ההמשך, ביניהם דודו פישר, גדי יגיל, ענת עצמון, מוניקה ורדימון, גרא סנדלר, יונתן רוזן, רונית אשרי, יוני אילת ואמיתי קדר. השחקן קרול מרקוביץ' שיחק גם הוא בתיאטרון מראשיתו ועד פטירתו ב-2006.

בתיאטרון מועלות הצגות רפרטואריות בסגנונות שונים שנכתבו בידי יוצרים שונים. בכל ההצגות ניתן תרגום סימולטני לעברית ולרוסית בכתוביות ובאוזניות, כדי להקל על הצפייה על מי שאינו דובר יידיש.

תיאטרון יידישפיל מופיע בכל היכלי התרבות השונים ברחבי הארץ. 

בכל עונת הצגות, תיאטרון היידישפיל מעלה כארבע הצגות חדשות, כאשר בכל רבעון עולה הצגה אחרת. תוכן ההצגות משתנה, כאשר חלקן תורגמו ליידיש ונכתבו על ידי מחזאים בעבר (שייקספיר, מולייר ועוד), אחרות עובדו לבמה מיידיש (שלום עליכם ועוד) ונוספות הן הצגות מקומיות (יהושוע סובול ועוד). 

### פרסים
* "הצגת הבידור של השנה" 2010 – ההצגה "כוכבים נוצצים" נבחרה להצגת הבידור של השנה על ידי חברי האקדמיה של פרס התיאטרון הישראלי לשנת 2010.
* "הקומדיה של השנה" 2001 – ההצגה "נערי הזהב" מאת ניל סיימון נבחרה לקומדיית השנה על ידי חברי האקדמיה של פרס התיאטרון הישראלי לשנת 2001.
* "פרס התיאטרון" 1999 – היידישפיל זכה בפרס מיוחד על פועלו בטיפוח וקידום התיאטרון בישראל, פרס שהוענק לו על ידי שמעון פרס.
* "פרס קרן קלור" 1998 – הוענק לתיאטרון בבית נשיא המדינה לכבוד שנת היובל למדינה עבור עבודתו בהבאת תיאטרון היידיש לקהל הרחב ולקהל הקשישים בבתי אבות.
* "פרס איציק מאנגר" 1997 – הוענק לתיאטרון על הצגותיו המקוריות ביידיש.

## קישורים חיצוניים
* 
*  
* 
* 
* 

יידישפיל
יידישפיל
קטגוריה:זוכי פרס מאנגר
קטגוריה:רחוב ביאליק (תל אביב)
אונס סטטוטורי

**אונס סטטוטורי** הוא מונח משפטי, המתאר יחסי מין עם קטין מתחת לגיל ההסכמה. המונח "סטטוטורי" פירושו "על פי החוק". המדובר בחזקה שהיא יציר החוק, לפיה אדם שהוא פחות מגיל ההסכמה (השונה ממדינה למדינה) אינו יכול להסכים לקיום יחסי מין, אף אם הביע הסכמתו בצורה זו או אחרת. אונס סטטוטורי שונה מאונס בכך שאין כל דרישה לשימוש בכוח או לאי הסכמה. הנסיבה היחידה הרלוונטית לעניין זה היא היותו של הקטין פחות מגיל ההסכמה.

על פי החוק במדינת ישראל כל המבצע באדם שגילו פחות מ-14 בעילה (המוגדרת בסעיף 345(ג) לחוק העונשין כהחדרת איבר מאברי הגוף או חפץ לאיבר המין של האישה) או מעשה סדום (המוגדר בסעיף 347(ג) לחוק כהחדרת כל איבר או חפץ לפי הטבעת של אדם או החדרת איבר המין לפיו) מבצע אונס סטטוטורי, שדינו 16 עד 20 שנות מאסר, בהתאם לנסיבות. מקרה נוסף של אונס סטטוטורי הוא בעילת קטינה עד לגיל 21 בידי בן משפחתה, גם בהסכמתה, וזאת על פי סעיף 351 לחוק.

מדינות מסוימות רואות בקיום יחסי מין עם קטין מעל לגיל מסוים משום עבירה פחותה, אם הקטין הביע הסכמתו. עבירה זו נקראת לעיתים "Corruption of a minor". במדינת ישראל, המקיים יחסי מין עם קטין מעל לגיל 14, אך מתחת לגיל 16 (או 18 בנסיבות מסוימות), מבצע עבירה של בעילה אסורה בהסכמה שעונשה פחות מהעונש על אונס סטטוטורי.

החוק בישראל מבחין בין בעילת נערה שגילה פחות מ-14 (שזו עבירת אונס סטטוטורי) לבעילת נערה מבוגרת יותר, שגילה פחות מ-16 (שזו עבירה קלה יותר, של בעילה אסורה בהסכמה). מטעמים היסטוריים, הביטוי statutory rape באנגלית מכוון בדרך כלל דווקא לעבירה הקלה יותר, בעילה אסורה בהסכמה של נערה מבוגרת יותר. 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אונס
קטגוריה:חוק העונשין
קטגוריה:גיל ההסכמה
דגל פורט סאמטר

שמאל|ממוזער|250px|דגל פורט סאמטר אשר הונף על המצודה
שמאל|ממוזער|250px|שחזור דיגיטלי של הדגל
**דגל פורט סאמטר** היה גרסה של דגל ארצות הברית אשר הונף על חומות פורט סאמטר בתחילתה של מלחמת האזרחים האמריקנית. עיצובו של הדגל היה עיצוב ייחודי שכן הכוכבים שבקנטון הדגל עוצבו בצורת יהלום ומנו 33 כוכבים, מספר המדינות אשר היו חברות באיחוד טרם פרישת מדינות הדרום.

הדגל אשר הונף בפתחו של הנמל הדרומי פגע ברגשותיהם של בני קרוליינה הדרומית וכל מדינות הקונפדרציה שכן הקונפדרציה האמינה בעצמאותה ולא יכלה להשלים עם דגל זר המונף בפתחו של אחד מנמליה החשובים ביותר.

ירית הפתיחה של המלחמה הייתה במצור בן מספר חודשים אותו הניחו כוחות הדרום על המצודה אשר שכנה במבואותיו של נמל צ'ארלסטון, מפקד צבא הקונפדרציה שהיה מוצב באזור, בריגדיר גנרל פ.ג.ט. בורגארד קרא לחיילי המבצר להיכנע, אך למרות קריאות חוזרות ונשנות התעלמו מגיניו מהקריאה.

ב-12 באפריל 1861, פתחו סוללות תותחים של צבא הדרום באש על המבצר. התותחים ירו על המבצר 36 שעות ברציפות. חיל המצב השיב אש לא יעילה. ב-13 באפריל נכנע המבצר ופונה. איש לא נפגע במהלך ההפגזה על המוצב, אך כאשר הורד הדגל ונורה מטח כבוד, נהרג חייל אחד ואחר נפצע אנושות מהתפוצצות באחד מהתותחים. חיילי המוצב הורשו לחזור לצפון, ומפקד המוצב, מייג'ור רוברט אנדרסון לקח עמו את הדגל, שהפך לסמל פטריוטי במהלך המלחמה.

אנדרסון הביא עמו את הדגל לניו יורק לאחר פינוי המצודה, ובעת עצרת המונית בכיכר היוניון בניו יורק הניף את הדגל - הייתה זאת העצרת הגדולה ביותר שנערכה באמריקה הצפונית עד לאותה עת. לאחר העצרת, המשיך הדגל לנדוד בערים ובעיירות של מדינות הצפון כסמל פטריוטי אשר נרכש שוב ושוב במכירות פומביות ונתרם בחזרה לאומה לאחר הזכייה בו.

ב-14 באפריל 1865, 4 שנים לאחר כניעתה של המצודה והורדתו מראש התורן, וכחלק מחגיגות הניצחון של האיחוד במלחמה, הגיע אנדרסון, אז כבר מייג'ור גנרל, והניף את הדגל על חורבות המצודה.

הדגל שמור עד היום במוזיאון שבמבצר.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

פורט סאמטר
קטגוריה:מלחמת האזרחים האמריקנית
קטגוריה:קרוליינה הדרומית: היסטוריה
פורט סאמטר
מיקל

**מיקל** (Miquel) הוא הגרסה הקטלאנית לשם מיכאל.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם מיכאל
קטגוריה:שמות פרטיים תאופורים
בן (פירושונים)

קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קליגר

**קליגר** הוא שם משפחה יהודי ממקור יידי ("קלוג" ביידיש פירושו "חכם" וקלוגר פירושו "איש חכם").

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
הרחק מן ההמון הסוער

**הרחק מן ההמון הסוער** הוא סרט קולנוע משנת 1967 שביים ג'ון שלזינגר עיבוד לרומן "הרחק מהמון מתהולל" מאת תומאס הארדי. זהו סרטו הרביעי של שלזינגר והוא שונה בסגנונו מהסרטים הקודמים שלו שתיארו את אורח החיים העירוני באנגליה. ניקולס רוג צילם את הסרט, וריצ'רד רודני בנט כתב את הפסקול. בסרט שולבו מספר שירי עם.

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר על מוזיקה מקורית. כמו כן היה מועמד לפרסי באפט"א בקטגוריות הצילום והתלבושות.

## עלילה
סיפור העלילה מתרחש בדרום מערב אנגליה בתקופה הוויקטוריאנית. בת שבע אברדין (ג'ולי כריסטי) היא אישה צעירה ויפה, עיקשת ועצמאית בדעותיה. היא יורשת את החווה של דודהּ, ומחליטה לנהל אותה בעצמה, דבר המעורר מורת רוח בקרב הקהילה הכפרית. 

לבת שבע שלושה מחזרים, גבריאל אוק (אלן בייטס) שהוא רועה מסור אך חסר מזל, ויליאם בולדווד (פיטר פינץ') חוואי עשיר קודר ומתבודד, והסמל פרנק טרוי (טרנס סטמפ) דרגון שובה הלב והבוגדני.

הסרט נאמן למקור הספרותי אם כי הייתה ביקורת על בחירתה של ג'ולי כריסטי לתפקיד הראשי. הצילומים נערכו ברובם במחוזות דורסט ווילטשייר שבאנגליה.

## צוות השחקנים
* ג'ולי כריסטי – בת שבע אברדין
* טרנס סטמפ – סמל פרנק טרוי
* פיטר פינץ' – ויליאם בולדווד
* אלן בייטס – גבריאל אוק
* פיונה ווקר – לידי
* פרונלה רנסום – פאני רובין
* אליסון ליגט – גברת הרסט
* פול דוקינס – הנרי פריי
* ג'וליאן סומרס – ג'אן קוגן
* ג'ון בארט – ג'וזף פורגרס
* פרדי ג'ונס – קייני בול
* אנדרו רוברטסון – אנדרו רנדל

## קישורים חיצוניים

* על הסרט באתר של אלן בייטס
* , 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1967
קטגוריה:סרטים לפי ספרי תומאס הרדי
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:מכון הסרטים הבריטי: מאה הסרטים הבריטיים הטובים ביותר
קטגוריה:סרטי ג'ון שלזינגר
יורי השני, נסיך ולדימיר

**יורי השני** (ברוסית: **Юрий**; 26 בנובמבר 1188 - 4 במרץ 1238) בנו של וסבולוד הקן הגדול היה נסיך ולדימיר בתקופת פלישת המונגולים.

יורי היה צעיר מאחיו קונסטנטין, אך בשנת 1212 בהתאם להחלטת אביו ירש אותו כנסיך ולדימיר. מאחר שהדבר לא היה בהתאם לכללי העברת השלטון התחולל מאבק בין האחים שהסתיים בניצחונו של קונסטנטין בקרב ליפיצק בשנת 1216. לאחר הקרב קונסטנטין הפך להיות נסיך ולדימיר, ויורי הפך לנסיך רוסטוב וירוסלאבל. עם פטירת קונסטנטין בשנת 1216 יורי חזר לולדימיר בתור נסיך.

בשנת 1220 הוא ניהל מערכה צבאית מוצלחת נגד בולגריה של הוולגה. במטרה לחזק את הגבול הוא יסד את העיר ניז'ני נובגורוד בשנת 1221.
ימין|ממוזער|הנסיכויות הרוסיות בשנת 1237 - נסיכות ולדימיר בסגול בצפון-מזרח |250px

## פלישת המונגולים
בדצמבר 1237 החלה פלישת המונגולים לרוסיה. בהנהגת באטו חאן הם התקדמו דרך ריאזן, קולומנה ומוסקבה לכיוון ולדימיר. בקרב ליד קולומנה הכוחות הרוסים הובסו ובנו הבכור של יורי נהרג במהלך הקרב. ב-3 בפברואר החל מצור על ולדימיר. לאחר 8 ימי מצור העיר נפלה לידי המונגולים. רוב בני משפחת הנסיך נהרגו. ב-4 במרץ 1238 התרחש קרב נוסף על נהר סיט. במהלך קרב זה יורי נהרג. לאחר מספר ימים גופתו הועברה לרוסטוב. בשנת 1240 הוא נקבר בקתדרלה בוולדימיר.

## משפחתו
הוא היה נשוי לאגפיה, בת נסיכת צ'רניגוב. נהרגה בזמן המצור על ולדימיר

היו להם 5 ילדים:
* וסבולוד - הוצא להורג על ידי באטו חאן
* ולדימיר - נהרג במצור על ולדימיר
* מסטיסלאב - נהרג במצור על ולדימיר
* פאודורה - נהרגה במצור על ולדימיר
* דוברבה - התחתנה עם נסיך ולנין. היחידה מבני המשפחה שניצלה מפלישת המונגולים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נסיכי ולדימיר
קטגוריה:ילידי 1188
קטגוריה:נפטרים ב-1238
אידה-וירו

**מחוז אידה-וירו** הוא אחד מתוך 15 מחוזות אסטוניה. המחוז גובל בים הבלטי וברוסיה. שטח המחוז כולל את הערים נרבה וקוכטלה-יארבה, הערים השלישית והרביעית בגודלן במדינה. רוב האוכלוסייה במחוז הוא דובר רוסית.

## היסטוריה
עד לרפורמה המנהלית באוקטובר 2017 מנה המחוז 18 נפות, מתוכן 6 עירוניות והשאר כפריות. כמו כן, עברה הנפה הכפרית אסרי (Aseri) למחוז הסמוך לאנה-וירו.

## אוכלוסייה
400px|ממוזער|שמאל|התפתחות האוכלוסייה במחוז משנת 1990
בסוף 2011 מנתה אוכלוסיית המחוז 149,172 נפש, בחלוקה ללאומים הבאים:
* רוסים: 71.28%
* אסטונים: 19.65%
* אחרים: 10.07%

## ממשלת המחוז
בראש כל מחוז עומדת ממשלת המחוז (באסטונית: maakonnavalitsus) הנשלטת בידי מושל (באסטונית: maavanem), אשר ממונה בידי ממשלת אסטוניה לקדנציה בת חמש שנים.

## נפות
בעקבות הרפורמה המנהלית באוקטובר 2017. כולל המחוז 8 נפות.

**נפות עירוניות (linn) :**
* נרבה (Narva)
* נארבה-ייאסו (Усть-Нарoва ,Narva-Jõesuu) 
* סילמאה (Sillamäe, Силламяэ)
* קוכטלה-יארבה (Kohtla-Järve, Кохтла-Ярве) 

**נפות כפריות (vallad):**
* אלוטאגוסה (Alutaguse): נפה חדשה שהוקמה בעקבות הרפורמה ב-2017.
* טוילה (Toila)
* ייהבי (Jõhvi, ברוסית: Йыхви). לייהבי עצמה מעמד של עיר. 
* ליגאנוסה (Lüganuse)

## קישורים חיצוניים

* ממשלת אידה-וירו
* אידה-וירו און-ליין

## הערות שוליים

אידה-וירו
לאנה-וירו

**מחוז לאנה-וירו** הוא אחד מתוך 15 מחוזות אסטוניה ונחשב לחלק המערבי של אזור וירו האסטוני. למחוז רצועת חוף בים הבלטי. גודל המחוז הוא 3,465 קמ"ר ומתגוררים בו 58,855 תושבים (נכון לשנת 2017). בירת המחוז היא רקוורה.

## היסטוריה
בתקופה הפרה-היסטורית מחוז לאנה וירו היה מיושב על ידי אסטונים מהשבטים הווירוניאנים.
עד לרפורמה המנהלית באוקטובר 2017 מנה המחוז 15 נפות, מתוכן 2 עירוניות והשאר כפריות.
אוכלוסיית המחוז היא במגמת ירידה. ב-1 בינואר 2009 התגוררו בו 67,151 תושבים, מתוכם 85,2 אחוזים היו אסטונים ו-10,4 אחוזים רוסים.

## ממשלת המחוז
בראש כל מחוז עומדת ממשלת המחוז (באסטונית: maakonnavalitsus) הנשלטת בידי מושל (maavanem), הממונה בידי ממשלת אסטוניה לקדנציה בת חמש שנים. משנת 2014 מאוישת משרת מושל המחוז על ידי מרקו טורם (Marko Torm).
### מושלי המחוז
* 2009–2014: אינאר וולבאום (Einar Vallbaum)
* 2004–2009: אורמאס טאם (Urmas Tamm)
* 1995–2003: מרקו פומרנץ (Marko Pomerants) 

## גאוגרפיה
המחוז שוכן בצפון אסטוניה וגובל ב של הים הבלטי מצפון, במחוז אידה-וירו ממזרח, במחוז האריו מצפון-מערב, במחוז יארבה מדרום-מערב ובמחוז ייגבה מדרום.
## נפות
המחוז מחולק ל-8 נפות בהתפלגות הבאה: 

**נפות עירוניות (linnad):**
* רקוורה

**נפות כפריות (vallad):**
* האלילה (Haljala)
* ואיקה-מארייה (Väike-Maarja)
* ויני (Vinni)
* וירו-ניגולה (Viru-Nigula)
* טאפה (Tapa)
* קאדרינה (Kadrina)
* רקוורה

## קישורים חיצוניים

* ממשלת לאנה-וירו 

## הערות שוליים

לאנה-וירו
נערת בונד

קובץ:Muralbondgirls.jpg|שמאל|250px|ממוזער|נערות בונד אחדות (משמאל לימין, עם כיוון השעון): אווה גרין (וספר לינד בסרט "קזינו רויאל"), האלי ברי (ג'ינקס בסרט "למות ביום אחר"), מישל יאו (ואי לין בסרט "מחר לנצח"), ג'יין סימור (סוליטייר בסרט "חיה ותן למות")

rect 1 0 158 202 אווה גרין
rect 158 0 315 202 האלי ברי
rect 158 202 315 401 מישל יאו
rect 1 201 158 401 ג'יין סימור

desc bottom-left


**נערת בונד** היא דמות בדיונית של אישה המשמשת מושא תשוקה לדמותו של הסוכן ג'יימס בונד בספר, בסרט או במשחק וידאו מסדרת "ג'יימס בונד", וכן השחקנית המגלמת דמות זו.

לעיתים קרובות בונד יציל את "נערת בונד" ממוות, והיא תסייע לו לעיתים כסוכנת חשאית נוספת. "נערת בונד" יכולה גם לשמש כאויבת של בונד, כחברה בארגון רשע, לעיתים קרובות כעוזרת קרובה של מנהיג הארגון, "הנבל הראשי", ואף כמאהבת שלו. חלק מנערות בונד משמשות כדמויות משנה יפות בלבד, ללא השפעה קריטית על התפתחות העלילה, וחלק הן בעלות תפקיד קריטי בעלילה ומסייעות בהצלחת המשימה.

בסיפורי בונד מספר דמויות נשיות קבועות שאינן נחשבות כנערות בונד, כ-"M" או מאניפני. "נערת בונד" הקולנועית הראשונה הייתה אורסולה אנדרס, אשר הופיעה לראשונה בביקיני לבן. אם כי נוטים להזכיר גם את יוניס גייסון, שגילמה את דמותה של סילביה טראנץ' בסרטים "ד"ר נו" ו"מרוסיה באהבה". סילביה טראנץ' היא הראשונה שחילצה מבונד את שמו בסגנון המפורסם: "בונד, ג'יימס בונד".

כמעט כל הרומנים של איאן פלמינג מכילים דמות אחת או יותר המזוהות כנערת בונד. אף על פי שקיימים ביניהן הבדלים, לרוב הגדול של נערות בונד, במיוחד בספרות, יש מספר קבוע של מאפיינים משותפים. אחד המאפיינים הוא הגיל. נערת בונד תהיה בדרך כלל בשנות העשרים המוקדמות שלה, צעירה בכעשר שנים מבונד עצמו.

שיערן של נערות בונד מופיע בכל מגוון הצבעים אך התספורת היא בדרך כלל פשוטה. צבע העיניים של נערות בונד הוא בדרך כלל כחול, ולעיתים מופיעים גם צבעים יוצאי דופן כגון אפור-מתכתי ואף סגול. תווי הפנים של נערות בונד, כגון עיניים ואף, בדרך כלל יתאפיינו במושגים של "רוחב".

עוד מאפיין בולט נוסף של נערות בונד הוא שמן, שפעמים רבות הוא בעל משמעות כפולה. משמעות זו תלויה בפירוש המילולי של השם באנגלית, ולכן בעברית מאפיין זה מאבד את משמעותו פעמים רבות.

נערות בונד הן בדרך כלל מנוסות מינית, אם כי הניסיון שלהן הוא לא תמיד חיובי. נערות בונד רבות (אם כי לא כולן) חוו סוג של התעללות מינית ולעיתים קרובות חוויה זו אף גרמה להן להתנזר מגברים עד בואו של בונד. המוטיב האפל הזה הושמט מרוב הסרטים המוקדמים שנעשו לג'יימס בונד. ההתנזרות הזו מסתיימת כשהנערות פוגשות את בונד ושוכבות איתו בהסכמה, ואף בתשוקה רבה.

כמעט כל נערות בונד הן נשים עצמאיות, או בעלות קריירה שלא נחשבת מתאימה לאישה בשנות ה-50 של המאה ה-20. רבות מהן הן סוכנות חשאיות, ואחרות הן פושעות המנהלות ארגוני פשע. גם כשיש לנערת בונד עבודה "מסורתית" היא בדרך כלל מראה עניין בבנייה של חיים עצמאיים ללא קשר לגברים.

## רשימת נערות בונד קולנועיות

;הערות בנוגע לרשימה הנ"ל
* הרשימה כוללת את כל הדמויות אשר שימשו כמושא התשוקה העיקרי בסרט בו הופיעו, מתוך הסרטים הרשמיים שהופקו.
* בין השחקניות הנוספות שהופיעו בסרטי ג'יימס בונד (אך לא כמושא התשוקה העיקרי בסרט רשמי):

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ג'יימס בונד
קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:דמויות קולנועיות
קטגוריה:נשים בקולנוע
מרקו סטורארי

**מרקו סטורארי** (באיטלקית: **Marco Storari**; נולד ב-7 בינואר 1977) הוא שוער עבר איטלקי. סטורארי היה ידוע עקב שיערו הארוך והפרוע, שגם מסמל בדרך מסוימת את צורת המשחק שלו כשוער.

## קריירה ספורטיבית
העונה הראשונה שלו בקריירה הייתה  במדי לאדיספולי במדיה ערך 12 הופעות. לאחר אותה עונה, עבר לפרוג'ה. בעונה הראשונה שלו בקבוצה עלה עימה לסרייה א', אך לא ערך אף הופעה במדיה, גם בעונה השנייה. מאז עבר במונטוארצ'י שגם שם לא עלה לשחק, ובא.ס. אנקונה. בעונה השנייה שלו באנקונה הגיעה הפריצה של סטורארי בן ה-23. הוא ערך 34 הופעות במדיה, ועזר לה לעלות לסרייה ב'. גם בעונות שלאחר מכן היה השוער הראשון של הקבוצה. בשנת , עבר לנאפולי. בתום אותה עונה, הוא עבר למסינה והפך לשוער הראשון שלה במשך 4 עונות, במהלכן הוא עלה עימה לסרייה א'. את ההופעה הראשונה שלו בליגה הראשונה הוא ערך מול פארמה, ב-12 בספטמבר 2004, במשחק שנגמר בתיקו 0-0. בינואר 2007, נזקקה מילאן לשוער שיחליף את זליקו קאלאץ' הפצוע, ולכן רכשה את סטורארי. לאחר מכן הושאל השוער האיטלקי ללבאנטה, קליארי ולפיורנטינה, שם שימש כשוער שני ושיחק משחק אחד בלבד. בצורה אירונית, זה היה משחק מול מילאן, בו הפסידה פיורנטינה 1-0.

ב-23 ביוני 2010 חתם ביובנטוס לשלוש שנים עבור 4.5 מיליון יורו, ובהתחלה היה השוער הראשון בעקבות פציעתו של בופון במונדיאל 2010. ביובנטוס זכה בארבע אליפויות רצופות, ובגביע האיטלקי בו הצטיין במשחק הגמר בניצחון 2-1 על לאציו.
ב-3 ביולי 2015 חתם לשנתיים בקליארי מהליגה האיטלקית השנייה. ב-11 בינואר 2017 חזר למילאן וחתם עד לסוף העונה.

סטורארי עדיין לא ערך הופעה במדי נבחרת איטליה למרות שנבחר לשוער השלישי על ידי מרצ'לו ליפי למוקדמות מונדיאל 2006, נגד סלובניה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שוערי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני אנקונה
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני מסינה
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני לבאנטה
קטגוריה:כדורגלני קליארי
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני סמפדוריה
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1977
אולימפיק אייר

**אולימפיק אייר** (ביוונית: **Ολυμπιακή Αεροπορία**, באנגלית: **Olympic Air**) היא חברת תעופה יוונית שנוסדה כתוצאה מהפרטתה של חברת התעופה אולימפיק איירליינס.

החברה נוסדה באוקטובר 2009, מספר ימים לאחר שאולימפיק איירליינס הפסיקה את פעילותה. בינואר 2010 הגיעה החברה לסיכום עם חברת אג'יאן איירליינס על מיזוג פעילותן תחת המותג של אולימפיק, אך איחוד זה נחסם מסיבות רגולטוריות על ידי מוסדות האיחוד האירופי. בשנת 2013 רכשה לבסוף אג'יאן איירליינס את החברה וזו מפעילה כיום רשת של טיסות פנים ביוון.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:

## קישורים חיצוניים

* 
 מדיה וקבצים בנושא אולימפיק אייר באתר Airliners.net

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה יווניות
אוניברסיטת בון

**אוניברסיטת בון** (בגרמנית – "**Rheinische Friedrich-Wilhelms-Universität Bonn**", "אוניברסיטת הריין על שם פרידריך-וילהלם בבון") היא אוניברסיטה ומוסד מחקר ציבורי המצויה בעיר בון בגרמניה. האוניברסיטה נוסדה בשנת 1818 והיא כיום אחת האוניברסיטאות המובילות בגרמניה, ולה ספרייה המחזיקה יותר משני מיליון ספרים. בניינה הראשי הוא ארמון המהווה אתר תיירות ידוע. 

האוניברסיטה, כולל בית חולים השייך לה, היא המעסיק הגדול ביותר בעיר; עובדים בה 525 מרצים, 3,000 מדענים אחרים ו-2,000 עובדי מנהלה.

בשנת 2009 למדו באוניברסיטה 27,800 סטודנטים. האוניברסיטה חברה באירופאום, איגוד של שבע עשרה אוניברסיטאות מובילות באירופה המקיימים קשרים אקדמיים וחברה ב-U15 (אוניברסיטאות בגרמניה). בון היא "עיר סטודנטים" מובהקת, כשהללו מהווים למעלה משמינית מאוכלוסיית העיר. 

## בוגרים ומורים ידועים
*קרל מרקס
*היינריך היינה
*פרידריך ניטשה – פילוסוף, משורר ומלחין גרמני
*וילהלם השני, קיסר גרמניה
*קונראד אדנאואר – הקנצלר הראשון של גרמניה המערבית
*ג'וזף שומפטר – כלכלן אוסטרי
*משה הס – ממבשרי הציונות
*אברהם גייגר – ממייסדי היהדות הרפורמית
*רוברט ליי – ראש חזית העבודה הגרמנית ומראשי המשטר בגרמניה הנאצית
*ישי שור – מתמטיקאי
*לואיז שטראוס-ארנסט – היסטוריונית יהודייה שנרצחה בשואה
*גרהרד קונרד – קצין ביון גרמני, ידוע בכינויו "המתווך הגרמני"
*לאה גולדברג – משוררת עברית
*רובר שומאן (ראש ממשלת צרפת)

## מבנה אקדמי
באוניברסיטת בון שבע פקולטות:

* **הפקולטה לתאולוגיה פרוטסטנטית:** בפקולטה מתקיימים הוראה ומחקר בתחומים ובהם הברית החדשה, הברית הישנה, תאולוגיה סיסטמטית ועוד. מתקיימות תוכניות לתואר ראשון ושני בגרמנית ותוכנית תואר מוסמך בשפה האנגלית.
* **הפקולטה לתאולוגיה קתולית:** זוהי אחת הפקולטות הוותיקות באוניברסיטה וכיום היא הקטנה ביניהן, ובה לומדים 360 סטודנטים.
* **הפקולטה לחקלאות:** בפקולטה נלמדים מקצועות כגון מדעי החקלאות, תזונה, גאודזיה, מיקרוביולוגיה וביולוגיה מולקולרית.
* **הפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע:** בפקולטה ניתן ללמוד מקצועות כגון ביולוגיה, כימיה, גאוגרפיה, מדעי כדור הארץ, מתמטיקה, פיזיקה, ביו רפואה ועוד.
* **הפקולטה לרפואה:** בפקולטה מתקיימים לימודי רפואה, לימודי מיילדות, לימודי רפואת שיניים ולימודים בתחום האימונולוגיה.
* **הפקולטה לאמנות:** בפקולטה נכללים המכון לפילוסופיה, המכון לפסיכולוגיה, המכון למדעי המדינה, המכון להיסטוריה, המכון לבלשנות גרמנית וספרות משווה, המכון ללימודים אמריקאיים ואנגלים, המכון לבלשנות קלאסית, המכון ללימודי אסיה, המכון לתולדות האמנות, המכון לארכאולוגיה ואנתרופולוגיה.
* **הפקולטה למשפטים וכלכלה:** הפקולטה כוללת את המחלקה לכלכלה והמחלקה למשפטים.

## קמפוס
הארמון המהווה את הבניין הראשי בקמפוס אוניברסיטת בון הוענק על ידי מלך פרוסיה בשנת 1818. הבניין הראשי כולל את הפקולטה למשפטים והפקולטה לאמנויות. מאז הקמתה של האוניברסיטה, נוספו מבנים נוספים לקמפוס במיקומים שונים, מהם 250 מבנים בעיר בון ועוד 100 מבנים במיקומים מחוץ לעיר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
בון
בון
הבית האחרון משמאל (2009)

**הבית האחרון משמאל** (באנגלית: **The Last House on the Left**) הוא סרט אימה ונקמה אמריקאי משנת 2009, אשר בוים על ידי דניס איליאדיס ונכתב על ידי אדם אלקה וקאל אלסוורת'. הסרט הוא חידוש לסרט בעל אותו שם משנת 1972, ושני הסרטים הם סרטי ניצול.

## עלילה
לאחר שאספו את חפציהם, אמה, ג'ון ובתם מרי קולינגווד נוסעים לחופשה לבית הקיץ של המשפחה. זמן קצר לאחר הגעתם, מרי שואלת את המכונית של אביה ונוסעת לעיר לפגוש את חברתה פייג'. בזמן שפייג' עובדת בקופה הרושמת בחנות שבה היא עובדת, היא ומרי פוגשות את ג'סטין, נער צעיר המזמין אותן למלון בו הוא שוהה כדי לעשן מריחואנה. בזמן שהשלושה מבלים בחדר המלון, בני משפחתו של ג'סטין חוזרת: אביו של ג'סטין; קרוג, דודו של ג'סטין; פרנסיס וסיידי, החברה של קרוג.

קרוג מראה לג'סטין מודעה בעיתון מקומי שבו מראים את תמונתם של קרוג וסיידי בעמוד הראשי, ושמסביר איך סיידי ופרנסיס שחררו את קרוג מהכלא והרגו את שני השוטרים שהשגיחו עליו. בידיעה שזה מסוכן לאפשר לפייג' ומרי ללכת, קרוג חוטף אותן ומשתמש ברכבה של מרי כדי לעזוב את העיר. בזמן שקרוג מחפש את הכביש הראשי, מרי משכנעת אותו לנסוע בכביש שמוביל לבית הקיץ של הוריה. לאחר מכן, מרי גורמת למריבה ברכב הגורמת לרכב לסטות ממסלולו ולהתנגש בעץ. לאחר שגרמה לרכב להתנגש בעץ, סיידי ופרנסיס מכים את מרי בעוד היא זוחלת מן הרכב ההרוס. קרוג מנסה ללמד את בנו "להיות גבר" על ידי כך שהוא מכריח אותו למשש את שדיה של מרי. ג'סטין מסרב, וקרוג מחליט לאנוס את מרי. פייג' מנסה להניא את קרוג מלאנוס את מרי על ידי עלבונות, מה שגורם לקרוג להפסיק לרגע רק כדי לדקור את פייג' בסכין שלו. מרי נאנסת על ידי קרוג בעוד היא צופה בפייג' גוססת ולבסוף מתה. לאחר מכן, מרי אוספת את שארית כוחותיה, בורחת לאגם ומתחילה לשחות למקום מבטחים. לפני שהיא מספיקה להגיע לצד השני של האגם, קרוג יורה בה בגב ומשאיר אותה לדמם למוות באגם.

לאחר שמתחוללת סופה, החבורה מנסה למצוא מקום מבטחים ומגיעה לבית הוריה של מרי. לאחר שג'סטין מבין שבני הזוג הם הוריה של מרי, הוא משאיר בכוונה את השרשרת של מרי על הדלפק. בזמן שהרוצחים ישנים, מרי מצליחה לזחול לביתה. כאשר ג'ון ואמה מוצאים את מרי הגוססת ליד דלת ביתם, ומוצאים את השרשרת שג'סטין השאיר, הם מבינים שהאנשים שאחראים למצבה של מרי נמצאים בביתם. כאשר הם מוצאים את המפתחות לסירה שנמצאת מחוץ לביתם כדי שיוכלו לקחת את מרי לבית החולים, אמה וג'ון מחליטים לנקום בחבורה. כאשר פרנסיס מגלה את מרי בסלון, הוא מותקף ונהרג על ידי ג'ון ואמה. לאחר מכן, ג'ון ואמה עולים לחדרם של קרוג וסיידי ורגע לפני שג'ון יורה בשניהם, סיידי מתעוררת וגורמת למהומה בחדר. קרוג מנצל את ההזדמנות ובורח כאשר באותו זמן מבין שבני הזוג הם הוריה של מרי. לאחר שאמה יורה בראשה של סיידי, ג'ון יוצא לחפש את קרוג. במאמץ משותף מצד ג'ון, אמה וג'סטין, קרוג מוכנע ונופל ללא הכרה.

ג'ון קושר את קרוג מצווארו ומטה ושם את ראשו במיקרוגל הפועל, מה שגורם לראשו של קרוג להתפוצץ. לאחר מכן, ג'ון, אמה, מרי וג'סטין לוקחים את הסירה ונוסעים לבית החולים.

## צוות שחקנים
*טוני גולדווין - ג'ון קולינגווד
*מוניקה פוטר - אמה קולינגווד
* גארט דילהאנט - קרוג
*אהרון פול - פרנסיס
*ספנסר טריט קלארק - ג'סטין
*ריקי לינדהום - סיידי
*מרתה מאקיאסק - פייג'
*שרה פקסטון - מרי קולינגווד
*מייקל באוון - השוטר מורטון
*ג'וש קוקס - גילס
*אושה קהאן - עקרת בית

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי אימה מ-2009
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מותחן אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ניצול
קטגוריה:חידושים לסרטים
קטגוריה:סרטי אונס ונקמה
הנס דלבריק

**הנס דלבריק** (**Hans Delbrück**; 11 בנובמבר 1848 - 14 ביולי 1929) היה היסטוריון גרמני. דלבריק היה אחד מההיסטוריונים הצבאיים המודרניים הראשונים, וביסס את שיטת המחקר שלו על בחינה ביקורתית של מקורות עתיקים, ושימוש בדיסציפלינות עזר כגון דמוגרפיה וכלכלה על מנת להשלים את הניתוח ולהשוות בין מקורות שונים לשם בירור התפתחות המוסדות הצבאיים.

כתביו של דלבריק עוסקים בעיקר בהתפתחות אמנות המלחמה, ועבודתו המקיפה ביותר היא "תולדות אמנות המלחמה במסגרת ההיסטוריה הפוליטית" (Geschichte der Kriegskunst im Rahmen der politischen Geschichte) שפורסמה בשנת 1920. 

פרט לעבודתו המדעית היה דלבריק גם איש ציבור. הוא היה מחנכם של נסיכי משפחת המלוכה הגרמנית, חבר ברייכסטאג וחבר המשלחת הגרמנית לוועידת השלום בפריז שסיימה את מלחמת העולם הראשונה. הוא אביו של הביופיזיקאי הנודע, חתן פרס נובל, מקס דלבריק.

## קישורים חיצוניים

* תולדות אמנות המלחמה במסגרת ההיסטוריה הפוליטית  (המקור בגרמנית עם קטעים בעברית)
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:היסטוריונים גרמנים
קטגוריה:היסטוריונים צבאיים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בון
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1848
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1929
אלפארד

**אלפארד** (מערבית **الفرد** אל-פארד - "הבודד") או **α בנחש מים** הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים נחש מים והוא גם אחד מהכוכבים הבהירים בשמי הלילה. הכוכב מייצג את ליבו של נחש המים המזוהה במיתולוגיה היוונית עם ההידרה.

שמו של הכוכב נובע ממיקומו באזור דליל בכוכבים בהירים כך שלמרות שדרגת בהירות נראיתו היא כמעט 2, הוא בולט ככוכב הבהיר בסביבתו וקל לזיהוי.

## תכונות
אלפארד הוא ענק כתום במרחק של כ-180 שנות אור ממערכת השמש עם מסה של לפחות 2.5 מסות שמש ורדיוס של כ-40 פעמים רדיוס השמש, שעזב את הסדרה הראשית לאחר תום המימן בליבתו וכעת הוא מתיך הליום לפחמן ולחמצן. עוצמת הארתו של אלפארד היא פי 400 משל השמש וספקטרום הקרינה שלו משתנה באופן מורכב עם מספר מחזורים שונים הנעים בין מספר שעות למספר ימים. ככל הנראה השינויים נובעים מפעימות בשכבות החיצוניות של הכוכב. 

ניתוח ספקטרוסקופי של אור הכוכב הראה ששכבותיו החיצוניות מכילות חומרים כמו באריום, שאינם צפויים להימצא בו בשלב התפתחות זה. דבר זה מרמז שלכוכב היה בעבר בן זוג מסיבי יותר, שסיים את חייו כננס לבן וכעת לא ניתן להבחין בו יותר, והוא המקור לחומרים אלו.

## קישורים חיצוניים
* אלפארד באתר של ג'ים קלר
* 

קטגוריה:קבוצת הכוכבים נחש מים
קטגוריה:ענקים מסוג K
קטגוריה:כוכבים בהירים
הגרנד פרי של בודפשט

**הגרנד פרי של בודפשט** (או בשמו הרשמי : **GDF SUEZ Grand Prix**) היה טורניר טניס מהקטגוריה הבינלאומית בסבב ה-WTA. הטורניר הראשון התקיים בשנת 1993 בעיר בודפשט שבהונגריה, שם נערכו כל המשחקים. הטורניר שוחק על מגרשי חימר פתוחים. הסבב האחרון היה ב-2019.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טורנירים בסבב ה-WTA
קטגוריה:בודפשט: תחרויות ספורט
קטגוריה:תחרויות טניס בהונגריה
יעקב יוחנן רבינוביץ'

**יעקב יוחנן רבינוביץ**' (10 בינואר 1899–10 בינואר 1960) היה פרופסור למשפטים ומומחה ישראלי לחקר המשפט העברי.

## ביוגרפיה
רבינוביץ' נולד ביקטרינופול שבאוקראינה, לרב משה צבי רבינוביץ' (צאצא של חיים מקרסנה). בצעירותו היגר עם משפחתו לארצות הברית, שם מונה אביו לרב בניו יורק. למד לתואר ראשון באוניברסיטת קולומביה (1929) וסיים באוניברסיטת ניו יורק לימודי תואר שני (1931) תואר במשפטים (1937). עבד בלשכה המשפטית של עיריית ניו יורק וכמרצה בסמינר היהודי התאולוגי. רבינוביץ' עסק בחקר המשפט העברי והשפעתו על מערכת המשפט המודרנית, ובין היתר היה הראשון שתרגם לאנגלית את "ספר קניין" שבחיבור משנה תורה לרמב"ם (בהוצאת אוניברסיטת ייל). מאמרו משנת 1956 בנושא השפעת המשפט העברי על מוסדות משפטיים הוגדר על ידי כתב העת "The Harvard Theological Review" כגולת הכותרת של חייו המקצועיים. רבינוביץ' נמנה בין כותבי המאמרים לכתב העת משנת 1944.

בשנת 1950 נענה רבינוביץ' לבקשת האוניברסיטה העברית בירושלים ועלה לישראל. בסגל הפקולטה למשפטים (1950–1958) היה הראשון שעסק בחקר והוראת משפט עברי. ספריו ומאמריו לאורך השנים, באנגלית ובעברית, עסקו בחקר המשפט העברי הקדום, התנ"ך והתלמוד. לאחר עלייתו לישראל נשאל בנוגע לדיונים על כינון חוקה לישראל, והגיש בנושא זה מסמך מפורט ובו השוואה לנוסח חוקת ארצות הברית והערות על טיוטת החוקה הקיימת. במסמכים אלה הצביע בין היתר על העדר התייחסות לשוויון בפני החוק, והדגים זאת בביטוי ההלכתי משווה מידותיו.

רבינוביץ' נפטר בירושלים, בה התגורר מאז עלייתו לישראל עם אשתו, הדסה (לבית Cegureanskaia).

אחיינו הוא הרב יצחק שילת.

הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית מעניקה מדי שנה מלגה לסטודנטים במשפט עברי לכל התארים, ע"ש פרופ' יעקב-יוחנן והדסה-אסתר רבינוביץ'.

## פרסומים נבחרים
*יעקב יוחנן רבינוביץ', **יסודות יהודיים בנוסחאות המשפט של בבל בתקופה הפרסית**, ירושלים, תשי"ג


*Jacob J. Rabinowitz, **The Code of Maimonides: The Book of Civil Laws**, New Haven: Yale University Press, 1949.
*Jacob J. Rabinowitz, **Jewish Law: Its Influence on the Development of Legal Institutions**, Bloch Pub. Co., New York, N.Y.: 1956.
*Jacob J. Rabinowitz, *Marriage Contracts in Ancient Egypt in the Light of Jewish Sources*, **The Harvard Theological Review**, 1953.
*Jacob J. Rabinowitz, *Some Remarks on the Evasion of the Usury Laws in the Middle Ages*, **The Harvard Theological Review**, Vol. 37, No. 1 (1944).
*Jacob J. Rabinowitz, *A Note on the Jewish Execution in Medieval Germany*, **Jewish Social Studies**, Vol. 3.


## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חוקרי משפט עברי
קטגוריה:חוקרי תלמוד
קטגוריה:סגל בית המדרש לרבנים באמריקה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1899
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1960
יורי סמויליץ'

**יורי סמויליץ**' (נולד ב-20 באפריל 1991), הוא שחיין ישראלי. אלוף ישראל (בריכת 25 מטר) במשחים ל-100 מטר חופשי ול-200 מטר חופשי, שותף לשיא הישראלי לקבוצות במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ובעבר קבע מספר שיאי ישראל לנוער בבריכת 25 מטר. סיים במקום שמיני באליפות אירופה לנוער בשחייה במשחה ל-200 מטר גב.

## ביוגרפיה
סמויליץ' התחיל להתאמן בירושלים. בגיל 16 עבר לפנימיית המחוננים בספורט בוינגייט ובגיל 18 חזר להתאמן באגודת ירושלים רבתי בהדרכתם של מנו מאי וברי אבנר.

### 2008
באליפות אירופה לנוער בשחייה שנערכה בבלגרד, סרביה באוגוסט 2008 סיים סמויליץ' פעמיים במקום ה-11, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.92 שניות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.73 דקות. https://web.archive.org/web/20081024221424/http://www.belgrade2008.org/4.html

בתחרות שחייה שנערכה בקריית ביאליק (בריכת 25 מטר) בדצמבר 2008 קבע סמויליץ' שני שיאי גילאים חדשים לגילאי 17 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 23.46 שניות ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.76 שניות.

### 2009
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באשדות יעקב בפברואר 2009 זכה סמויליץ' בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.98 שניות ובמשחה ל-200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש גילאי 18 חדש של 1:48.98 דקות. 

באליפות אירופה לנוער בשחייה שנערכה בפראג, צ'כיה ביולי אותה שנה הוא העפיל לשלב הגמר במשחה ל-200 מטר גב וסיים במקום שמיני בתוצאה של 2:03.87 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 2:03.63 דקות. במשחה ל-200 מטר חופשי הוא קבע שיא אישי בתוצאה של 1:52.67 דקות וסיים במקום ה-16.
http://www.prague2009.cz

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם יניב שניידר, דוד דיסקין ונמרוד שפירא בר אור בשיא ישראלי לקבוצות של 7:35.52 דקות. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.82 שניות, אחרי שפירא בר אור בתוצאה המהווה את הזמן הביעי בהיסטוריה של ישראל למשחה זה ובמדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:53.18 דקות.

### 2011
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט באוגוסט 2011 הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם אלכס קוטליארסקי, עודד עברי ונמרוד שפירא בר אור בשיא ישראלי חדש של 7:30.18 דקות.

### 2012
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באשדות יעקב בפברואר 2012 זכה סמויליץ' בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.80 שניות ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.27 דקות.

באליפות דנמרק הפתוחה שנערכה בברונסאוי בסוף מרץ אותה שנה הוא קבע במשחה ל-200 מטר חופשי שיא אישי חדש של 1:51.98 דקורות. 

שמאל|ממוזער|250px|יורי סמויליץ', אליפות ישראל בשחייה (25 מ'), אשדות יעקב מאוחד, פברואר 2012

## קישורים חיצוניים

 
* יורי סמויליץ' באתר *Swimrankings* 

קטגוריה:שחייני חופשי ישראלים
קטגוריה:שחייני גב
קטגוריה:אלופי המכביה: שחיינים
קטגוריה:אלופי ישראל בשחייה
קטגוריה:שיאני ישראל בשחייה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1991
אפרים איש-כישור

**אפרים איש-כישור** (באנגלית: **Ephraim Ish-Kishor**; ד' באב ה'תרכ"ג, 20 ביולי 1863 – ט"ז בתשרי ה'תש"ו, 23 בספטמבר 1945) היה מחנך, עיתונאי וסופר עברי ופעיל התנועה הציונית.

## ביוגרפיה
נולד בשם **אפרים שפינדלמן** בפונימון (Poniemuń) שבפולין (כיום Panemunė, במערב ליטא). בצעירותו התחנך חינוך כללי לצד חינוך עברי. בצעירותו היגר לאנגליה, ושימש מורה לעברית במזרח העיר לונדון. שם החל גם בפעילות ציבורית לקידום הרעיון הציוני, והיה חבר באגודת "חובבי ציון" באנגליה. בשנת 1887 השתתף בעריכת העיתון הציוני היידי "המצפה". בשנת 1891 היה עורך העיתון "די יִידישע נאַציונאַלציַיטונג" ('העיתון הלאומי היהודי'), ובמסגרתו התנגד בפומבי לתוכניות הברון הירש להתיישבות יהודית שלא בארץ ישראל. בביקורו של בנימין זאב הרצל באנגליה סייע לו בכינוס האספה הראשונה במדינה של התנועה הציונית.

בשנת 1896 ייסד את ארגון "המכבים הקדמונים" – ארגון מסדרי ציוני, שמטרותיו היו הושטת עזרה לחברים הנתונים בצרה, בדומה לארגונים בריטיים דומים של עזרה הדדית, ועמד בראשו (בתפקיד המצביא העליון, High Commander).
בשנת 1897 השתתף כציר בקונגרס הציוני הראשון. לאחר מכן היגר לארצות הברית, שימש מורה לעברית וייסד בה את חברת הביטוח "יהודה". בשנת 1939 עלה לארץ ישראל ובשנותיו האחרונות הצטרף לצה"ר.

בערב ראש השנה ה'תש"ו הדליק נרות חג בביתו ונכווה בפניו וגופו מאש שתפסה בבגדיו. ב-23 בספטמבר 1945 נפטר בבית החולים "שערי צדק" ונקבר בהר הזיתים. (קברו של איש-כישור נהרס בתקופת ירושלים החצויה וכיום מצוין בפלָטת בטון פשוטה, ללא כל שם.)

בתו שולמית איש-כישור (; 1896–1977) הייתה סופרת בארצות הברית.

## קישורים חיצוניים
* 

* 


## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית
קטגוריה:עורכי עיתונים ביידיש
קטגוריה:ראשוני הציונות
קטגוריה:משתתפי הקונגרס הציוני העולמי הראשון
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1863
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1945