open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ברית לונדון

**ברית לונדון** (באנגלית: **London Pact**) הוא הסכם סודי בין איטליה ומדינות ההסכמה, אשר נחתם בלונדון ב-26 באפריל 1915 על ידי ממלכת איטליה, הממלכה המאוחדת, צרפת ורוסיה.

בהתאם לברית איטליה תעזוב את הברית המשולשת (שנחתמה בשנת 1882 בין גרמניה, אוסטרו-הונגריה ואיטליה) ותצטרף למדינות ההסכמה, כפי שכבר הוצהר בהסכם סודי שנחתם בלונדון ב-4-5 בספטמבר 1914. איטליה אף תכריז מלחמה על גרמניה ואוסטרו-הונגריה בתוך חודש – ואכן הכרזת המלחמה פורסמה ב-25 במאי באותה שנה. בתמורה לכך תזכה איטליה בשטחים הבאים בסיומה של המלחמה:
# טריאסטה
# טרנטו
# גוריציה
# חצי האי איסטריה, אבל ללא פיומה (רייקה)
# זאדר (זארה בשמה האיטלקי)
# דודקניז
# חסות על אלבניה
# ולורה 
# חלק מאזור דלמטיה
# חלק מן המושבות הגרמניות באסיה ובאפריקה

לממלכת סרביה הובטחו:
# ספליט
# החוף והאיים מדרום לנהר קראקה ועד דוברובניק וחצי האי פליישאק.

לממלכת מונטנגרו יועדו:
# דוברובניק
# החוף מדרום לנמל האלבני של שנגיין.

לסרביה אף הובטחו בצורה כללית יותר:
# בוסניה-הרצגובינה
# מחוז שטרם
# אזור בצ'קה
# סלאבוניה (זאת כנגד מחאות איטליה)
# וכן אזורים שלא הוגדרו באלבניה (אשר תחולק בין סרביה, מונטנגרו ויוון)

לאחר התעקשות האיטלקים הסכימו החברות להסכם כי שאלת החוף הקרואטי שבין נמל זאדר ואיסטריה צריכה להיפתר לאחר המלחמה. האיטלקים אף עמדו על כך כי סרביה לא תהיה מודעת להסכמות אלה. אולם, מדינות ההסכמה לא קיבלו תנאי זה ושלחו לממשלת סרביה הודעה רשמית, מיום 14 באוגוסט 1915, אשר אישרה את התביעות הטריטוריאליות של סרביה ומונטנגרו עם סיום המלחמה.

ההסכם היה צריך להישמר בסוד, אולם לאחר מהפכת אוקטובר, הוא פורסם על ידי העיתון הרוסי איזווסטיה, בחודש נובמבר 1917.

עם חתימת הסכם ורסאי בוטל ההסכם, זאת כיוון שוודרו וילסון תמך בתביעות הסלאביות מבלי שהכיר בהסכם, תוך דחיית הדרישות של איטליה לקבלת שטחים בדלמטיה.

## ראו גם
* הסכם רפאלו (1920)
## קישורים חיצוניים

* ברית לונדון
* 

קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה: דיפלומטיה
קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-20
לונדון
לונדון
לונדון
לונדון
יעקב איינשטיין

**יעקב איינשטיין** (30 באפריל 1909 – 18 ביולי 1970) היה שחקן תיאטרון וזמר ישראלי.
250px|ממוזער|שמאל|יעקב ודבורה איינשטיין עם בנם אריק, אמצע שנות ה-40
[250px|ממוזער|שמאל|  יעקב איינשטיין מימין (מרכוס החתן) עם [יהודה שחורי משמאל (המכשפה) במחזה המכשפה ב"אהל", 1946]]
## ביוגרפיה
יעקב בן אריה איינשטיין נולד בשנת 1909 בעיר ורשה וגדל בעיר וולקוביסק (כיום בבלארוס), בנם של אריה איינשטיין וחיה פייגה לבית זילברמן. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה העברית הממשלתית בעיר, עלה לארץ ישראל ב-1929 כחבר "השומר הצעיר", הצטרף לקבוצת הסולל בפתח תקווה ועבד בבניין ובחקלאות. החל את דרכו התיאטרונית בלימוד משחק בסטודיו לדרמה בהנהלת זאב ברבן בפתח תקווה. ערך מופעי קריאה אמנותית של שירה ופרוזה בעברית ויידיש בישראל ובקהילות יהודיות במזרח אירופה ודרום אמריקה.

איינשטיין עבר לתל אביב, ומשנת 1934 כיכב בתיאטרון "אֹהל", עד לסגירתו בשנת 1969. השתתף ביותר מ-50 הצגות, בהן: "הבן יקיר לי", "מסעות בנימין השלישי", "יעקב ורחל", "המכשפה", "אופרה בגרוש", "מזימה ואהבה", "יושה עגל", "האחים אשכנזי", "5:5", "תמר אשת ער", "גם הוא באצילים", "בר כוכבא"," עיר המחר", "אינקובטור על הסלע", "החייל האמיץ שווייק", "שומרי החומות", "העיר הזאת", "קערת העץ"," חכם והוא פתי", "ד"ר קנוק", "עת הזמיר", "לפי רוח הזמן", "קולחוז של נשים", "סולון בלודיה", "שורשים עמוקים", "לילאום", "מות דנטון", "הגזע הטהור", "הורדוס ומרים", "למי צלצלו הפעמונים", "מלון פרדיסו", "הידעת את נתיב החלב", "הצמא והרעב", "ויקטור", "בית קברות למכוניות" (ההצגה האחרונה שהשתתף בה) ועוד.

ב-1963 שיחק בסרט ניני לצד בנו, אריק איינשטיין.

לאחר סגירתו של תיאטרון "האהל" ב-1969 נסע להופיע בארגנטינה עם יצירותיו של שלום עליכם.

בשנת 1970 העלה איינשטיין את המופע "ביישוב הדעת ובבדיחות הדעת". המופע התבסס על יצירותיהם של נתן אלתרמן, שמואל יוסף עגנון, שלום עליכם, יצחק שלונסקי-בבל ואפרים קישון.

## חיים אישיים
איינשטיין נישא לדבורה בת דוד דובנו. בנו הוא הזמר אריק איינשטיין. נפטר בתל אביב ב-18 ביולי 1970 מהתקף לב בגיל 61, ונקבר בבית העלמין הדרום.

## קישורים חיצוניים
[שמאל|ממוזער|220px|[לוחית זיכרון על ביתו של יעקב איינשטיין ברח' גורדון 31 בתל אביב]]
* 
* [יעקב איינשטיין מקריא את הסיפור "פארבענקט אהיים" מאת שלום עליכם ב[יידיש] ] (ההקלטה נערכה באולפני קול ישראל באוקטובר 1955), (13:00 דקות), יו-טיוב
* 'יעקב איינשטיין'; כתריאל לשוביץ, 'על יעקב איינשטיין כחבר', בתוך: כתריאל לשוביץ (מלבה"ד), **וולקוביסק: סיפורה של קהילה יהודית-ציונית**, תל אביב: [חמו"ל], תשמ"ח 1988, עמ' 82–83 (, תמונה 86 ואילך) (בעמ' 83 תצלומו לצד אשתו דבורה ובנם אריק)
* 
* 
* 
* 
*  (במלאת שנה למותו)
* ,  (על השחקנים שרגא פרידמן ויעקב איינשטיין)

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני תיאטרון יידיש
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אהל
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:אריק איינשטיין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1970
לאה דגנית

[250px|ממוזער|שמאל|[לוחית זיכרון על ביתם של משה הלוי ולאה דגנית ברח' דב הוז 9 בתל אביב]]
[ממוזער|לאה דגנית מבצעת את "שיר ערש" שנכתב על ידי המשורר [שאול טשרניחובסקי והולחן על ידי מרק לברי. בפסנתר, חיה ברנדמן]]
**לאה דגנית** (1907 – י"ח בחשוון תשמ"ו, 2 בנובמבר 1985) הייתה שחקנית תיאטרון וציירת ישראלית.

## ביוגרפיה
לאה דגנית נולדה כ**לאה קוֹרְנְמן** בברסט ליטובסק שבאימפריה הרוסית (כיום בבלארוס). בשנת 1924 עלתה לארץ ישראל. היא התגלתה כשחקנית על ידי הבמאי משה הלוי, שחיפש שחקנים לתיאטרון האהל אותו הקים. היא כיכבה בתיאטרון "האהל" משנת 1925 עד לסגירתו ב-1969. דגנית הייתה לאשתו השנייה של הלוי (הראשונה הייתה חנה רובינא).

פרט לכישרון המשחק שלה, דגנית הייתה אף ציירת מחוננת, תלמידתו של יחזקאל שטרייכמן, והציגה בתערוכות רבות בארץ ומחוצה לה. כן כתבה ותרגמה פזמונים, ובהם "ריח דבש וריח מנטה" (תרגום) הידוע בביצועה של יפה ירקוני.

לאה דגנית הקליטה תקליט שירים בשם *Songs of Israel* עבור חברת קפיטול רקורדס. התקליט, שהופק בארצות הברית, מכיל שנים עשר שירים: נחמו עמי, באר שבע, לעמק, הורה מחודשת, עופי רוח, שיר הבוקרים, ההפלגה, שיר היין, הפרח הלבן, בחורים, אל תבכי, הורה נגב. התקליט - ללא ציון שנת ההקלטה.

באמצע שנות ה-60 החלה לצייר, וקיבלה סטודיו במתנה מעיריית תל אביב.

דגנית נפטרה לאחר מחלה ממושכת. היא נטמנה בבית העלמין קריית שאול. בתה הקימה על קברה מצבה בדמות אוהל, כפי שעשתה גם על קבר אביה.

בתה של דגנית הייתה הזמרת אוהלה הלוי.

## הצגות שבהן שיחקה
על תפקידה בהצגה "עולמו של פרץ" זכתה בפרס קלאוזנר מעיריית תל אביב. בנוסף שיחקה בהצגות:
"שלמה המלך ושלמי הסנדלר", "המלך ליר", "החולה המדומה", "גם הוא באצילים", "נשי ווינדזור העליזות", "המשוגעת משאיו", "הורדוס ומרים", "דייגים", "אסתר המלכה", "בשפל", "הסערה", "יום הדין", "קולחוז של נשים", "הרופא על פרשת דרכים", ד"ר קנוק, "החתול והכנרית", "אהבה וקנאה", "דונה גרציה", "צימוק בשמש", "ליאונורה", "בנות חוה", "במעגל הנישואין" ואחרות.

## לקריאה נוספת
* 'דגנית (קורנמן), לאה', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 154. 
* עמנואל בר-קדמא, נפטרה השחקנית לאה דגנית ממייסדות תיאטרון 'אהל', ידיעות אחרונות, 3 בנובמבר 1985, עמוד 8

## קישורים חיצוניים

* מספר שירים בביצועה, באתר Dartmouth Jewish Sound Archive, באנגלית
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אהל
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:משפחת הלוי (האהל)
קטגוריה:ישראליות ילידות האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1985
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
משפיע (חב"ד)

[ממוזער|250x250 פיקסלים|ציור של משפיע בעת [התוועדות]]
[ממוזער|250px|המשפיעים הרב [זלמן גופין (משמאל) והרב משה נפרסטק (מימין) בעת התוועדות בתומכי תמימים בכפר חב"ד]]
"**משפיע**" בחסידות חב"ד הוא תפקיד חינוכי של חסיד המשמש כחונך, כרב הבקי בתורת החסידות וכמורה רוחני בענייני עבודת השם ועקרונות חסידות חב"ד. המשפיע מהווה מקור השראה לתלמידיו בהליכותיו וברוחו, הוא עורך התוועדויות ומוסר שיעורים בהגות חב"ד. תפקידי משפיע נהוגים בין השאר בישיבות חב"ד ובקהילות חב"דיות.

## רקע
למרות שמחנכים רוחניים קיימים בתנועות חסידיות אחרות וגם בשאינן חסידיות (כגון משגיח רוחני), מושג זה של משפיע הוא מיוחד בחסידות חב"ד, מאחר שתפקיד ההנחיה שונה במהותה מהגישה של קבוצות אחרות. השפעתו של המשפיע כוללת:
* הדרכה קהילתית באמצעות הרצאות, שיעורים ציבוריים והתוועדויות, התכנסויות חסידות;
* הדרכה אישית בנושאים של התנהגות אישית ותכונות אופי;
* השראה לשאוף תמיד גבוה יותר לצמיחה הרוחנית של האדם, דרך יגיעה בלימוד התורה ובקיום המצוות, במיוחד על-פי המסורת החסידית בחב"ד;
* תשובות הבהרה למבקשים בנושאים של משנת חב"ד, מנהגים חסידיים, והתנהגות כללית לפי סדר המחשבה של תנועת חב"ד;
* עצה אישית, המיועדת לקדם את המשמעת העצמית של עבודת התפילה. משמעת זו כרוכה בעבודה עצמית רבה על מושגים חסידיים לפני ובמהלך התפילה.

אופי התפקיד של המשפיע מרומז בהקדמה של ספר התניא, ספר היסוד של החסידות שנכתב על ידי רבי שניאור זלמן מלאדי, האדמו"ר הראשון של חב"ד. הוא נדון בהרבה שיחות פומביות שנמסרו על ידי הרב יוסף יצחק שניאורסון, האדמו"ר השישי מחב"ד-לובביץ', ורבי מנחם מנדל שניאורסון, האדמו"ר השביעי מחב"ד-לובביץ'. הרבי הוסיף והורָה כי כל אחד ייגש אל המשפיע שלו באופן קבוע, כדי להבחן ולהיערך.

בישיבת תומכי תמימים מיוחסת לתפקיד זה חשיבות רבה, והתואר 'משפיע' משמש על בסיס יום-יומי לרב האחראי על לימודי השקפה ואמונה בחסידות, בין השאר בעקבות דברי הרבי מליובאוויטש שהורה לחסידיו לקחת על עצמם משפיע אישי, כציווי התנאי "עשה לך רב".

יש הבחנה בין רב רשמי, יועץ אישי, ומשפיע. למרות שהם מושגים דומים ומשמשים לעיתים קרובות לסירוגין, התואר הראשון מתייחס בדרך כלל למישהו בעל ידע תורני, אשר מחזיק בעמדה רשמית-קהילתית. התואר האחרון, לעומת זאת, מתייחס לאדם אשר נבחר על מנת להציע עצה והדרכה.

אחד המשפיעים הידועים בתקופה של הרבי מלובביץ' הוא הרב יואל כהן - משפיע בישיבת חב"ד המרכזית בברוקלין - 770, העורך הראשי של ספר הערכים חב"ד ששימש ה'חוזר' הראשי של הרבי מליובאוויטש.

הרבי מנחם מנדל שניאורסון, ביוזמה חסרת תקדים מבחינה היסטורית, עודד גם נשים ונערות לקבל על עצמם תפקיד דומה של מתן הדרכה, בהתייחסו אליהן בתואר "משפיעה". תפקיד זה בדרך כלל ממוקד יותר לשירות קהילתי.

## קישורים חיצוניים
* כללים למשפיע בשם אדמו"ר הצמח צדק
* עשה לך רב, קובץ בעריכת ועד חב"ד על הנושא
* מגזין 'בדרך תמים' עמוד 64 ואילך
* אתר משפיעים (באנגלית)
* מישאל אמסלם, מהותו של המשפיע הינה לדעת להקשיב, באתר חב"ד אינפו

## הערות שוליים

*
קטגוריה:תארים ותפקידים יהודיים
קטגוריה:ישיבות תומכי תמימים - חב"ד
קטגוריה:חינוך יהודי
קטגוריה:תארים ותפקידים בישיבות
בצלאל לונדון

250px|ממוזער|שמאל|בני הזוג מתיה ובצלאל לונדון, אמצע שנות ה-30
250px|ממוזער|שמאל|בצלאל לונדון ובנו, ירון, תחילת שנות ה-40
**בצלאל לונדון** (7 באפריל 1900 – 7 בנובמבר 1971) היה שחקן תיאטרון ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד בפרילוקי שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה) לאסתר לבית קזרנוביץ ולמאיר יעקב לונדון. אביו, היה סוחר עצים ציוני מצליח שגדל בהשפעת התרבות הגרמנית, נסע לישיבת סלבודקה כדי ללמוד תורה והוכשר לרבנות ואף שימש תקופה כרב מטעם השלטונות.
שם משפחתו אינו מעיד על שורשים בריטיים, אלא מקורו בכך שפקידי הרישום טעו והפכו את שם המשפחה המקורי "למדן" ל"לונדון".

לונדון למד בגימנסיה ובבית ספר טכני גבוה באודסה. הוא למד הנדסת אוניות כדי לרצות את אביו ובקורסי ערב למד בבית ספר לתיאטרון בשאיפה להפוך לאמן קרקס. בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה נשא אישה, אך עזב אותה כשנחלץ מרוסיה בגיל 23 ושם פעמיו להוליווד. 
הוא הגיע לקובה ו"נתקע" למעלה משנתיים, כיוון שלא השיג אשרה לארצות הברית. בשהייתו שם שיחק בקבוצת תיאטרון יהודית. אשתו נפטרה משחפת.

בשנת 1925 עלה לארץ ישראל, שם חיכתה לו אחותו, רות, שנישאה לעסקן הפוליטי אפרים תבורי ועלתה מעט לפניו.
 
תחילה הצטרף לונדון לתיאטרון הקומקום, ולאחר התפרקותו, עבר לשחק בתיאטרון הסאטירי "המטאטא"
בין השנים 1928–1954, הפך לאחד מכוכביו ושימש בוועדה האומנותית בו, יחד עם יעקב טימן ויוסף אוקסנברג.
לונדון נעצר על ידי הבריטים ב בקיץ 1946.
הוא עזב את המטאטא כחצי שנה לפני סגירתו והצטרף לתיאטרון "האהל", כי רצה לשחק בתפקידים דרמטיים.

בשנת 1935 הופיע בסרט הארצישראלי הראשון "זאת היא הארץ", ואחר כך הופיע בסרטים נוספים. לונדון ניחן בקול רדיופוני, ושימש כקריין בתסכיתים רבים.
בסוף ימיו הופיע כשחקן אורח בסדרת הדרמה הראשונה של הטלוויזיה הישראלית, "חדוה ושלומיק". 
### משפחתו
רעייתו השנייה, מתיה לבית פלדמן, נישאה בגיל צעיר ונולדה לה ילדה (באמצע שנות ה-20). בגיל 20 כבר הייתה גרושה. כיוון שלא יכלה לכלכל את בתה, העבירה אותה לקיבוץ ומצאה משרה כטבחית בביתו הירושלמי של ארתור רופין.
בהמשך הוכשרה להוראה באחד המחזורים הראשונים במכון להכשרת עובדים סוציאליים בירושלים.
לונדון ופלדמן נישאו בסוף שנות ה-30.
לבני הזוג נולד בן יחיד בסוף 1940, לימים העיתונאי ואיש הטלוויזיה ירון לונדון. בין נכדיו, הסופרת והמאיירת דניאלה לונדון דקל והעיתונאי יואב זהבי.

עיריית תל אביב קראה רחוב על שמו בשכונת עג'מי.

## לקריאה נוספת
* ירון לונדון, "לו הייתי פיראט - זיכרונות", הוצאת כתר, 2014.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* שושנה שרירא, מעט על אופיו, באתר פרויקט בן יהודה

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקנים ביישוב
בצלאל
קטגוריה:שחקני תיאטרון המטאטא
קטגוריה:שחקני תיאטרון הקומקום
קטגוריה:שחקני תיאטרון אהל
קטגוריה:עצורי השבת השחורה
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1971
אלי דיין

**אלי דיין** (נולד ב-25 באוקטובר 1949) הוא איש ציבור ישראלי שכיהן כראש עיריית אשקלון וכחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה.

## ביוגרפיה
דיין נולד במרוקו, בנם השני מתוך עשרה של יוסף וסימי דיין. הוא עלה לישראל בשנת 1963 והתגורר בשכונת שמשון באשקלון. דיין למד בבית הספר התיכון הדתי באשקלון, שירת בחיל השריון והשתחרר בדרגת סגן. הוא בוגר האוניברסיטה העברית ועורך דין במקצועו, את ההתמחות עשה במשרדו של שמואל תמיר. היה ממקימי עודד תנועה של מתנדבים בשכונות מצוקה וערי פיתוח. בשנת 1978 בגיל 30 התמודד על ראשות עיריית אשקלון ונחשב בעל סיכויים קלושים לזכות בתפקיד אל מול שני תתי האלופים שהשתתפו במירוץ אריה קרן ונתן ניר. אולם באופן מפתיע עלה דיין לסיבוב השני אל מול אריה קרן שזכה
במספר הקולות הרב ביותר (28%). לקראת הסיבוב השני הודיע המערך על תמיכה בקרן והליכוד על תמיכה בדיין, ובבחירות ניצח דיין בקבלו 54% מהקולות. דיין כיהן בתפקיד זה 13 שנים רצופות עד 1991.

דיין היה פעיל במפלגת תמ"י ושובץ במקום הרביעי ברשימתה לכנסת העשירית ובמקום השלישי ברשימתה לכנסת ה-11, אך לא נכנס לכנסת. בבחירות לכנסת ה-12 התמודד ברשימת המערך, ונבחר לראשונה לכנסת. בכנסת ה-13 שימש כיושב ראש סיעת העבודה ויושב ראש הקואליציה. ב-24 ביולי 1995, עם מינויו של יוסי ביילין לשר הכלכלה והתכנון, מונה דיין להחליפו כסגן שר במשרד החוץ והחזיק בתפקיד זה תחת שרי החוץ שמעון פרס ואהוד ברק.

דיין לא נבחר לכנסת ה-14, וחזר לעיסוקיו הקודמים כעורך דין. הוא גם שב לעסוק בפוליטיקה המקומית באשקלון, ונבחר בשנת 2003 למועצת עיריית אשקלון לאחר שרשימתו "בשביל הפרנסה שלך" זכתה במנדט אחד. כיהן כחבר מועצת העיר עד שנת 2008.

כיום מכהן כיו"ר קרן אשקלון.
## חיים אישיים
דיין מתגורר בשכונת אפרידר שבאשקלון, נשוי ללינדה, מורה לאנגלית, אב לשלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* קרן אשקלון

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:ראשי עיריית אשקלון
קטגוריה:יושבי ראש הקואליציה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:חברי הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השתים עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת: משפטנים
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
משה חורגל

250px|ממוזער|שמאל|משה חורגל שני משמאל בהצגה "הצביעו בעד אגסי" בתיאטרון המטאטא, נובמבר 1950
[200px|ממוזער|שמאל|[לוחית זיכרון על ביתו של משה חורגל ברח' עין חרוד 13 בתל אביב]]
**משה חורגל** (1 בינואר 1901 – 5 בנובמבר 1990) היה שחקן תיאטרון ישראלי.

## ביוגרפיה
חורגל נולד בלודז' שבפולין במשפחה בת שישה ילדים. אמו הייתה נכה וחצי-עיוורת. אביו נפטר כשהיה נער והוא הפסיק את לימודיו בבית הספר היסודי בזמן המלחמה כדי לצאת לעבודה ולסייע בכלכלת המשפחה. שירת במשך שנתיים בחיל הפרשים של הצבא הפולני. עבד כפקיד במשרד הארצישראלי ושימש כמנהל לשכת הקרן הקיימת לישראל בלודז'.
שליחים מדגניה ומנהלל (אחד מהם היה שמואל דיין, אביו של משה דיין) שפגש בעירו השפיעו עליו לעלות לארץ.

עלה לארץ ישראל ב-1925 וייסד את קבוצת "העובד" בת שלושה בחורים ושלוש בחורות בראשון לציון.
הקבוצה שכרה דירה וחבריה עבדו כפועלים בחקלאות ובבניין. השתתף גם בבניית אולם הראינוע במושבה (המבנה נהרס מאז). בהשפעת ידיד ותיק מלודז' ניגש להבחן בסטודיה הדרמטית של התיאטרון הארץ ישראלי (התא"י), בהדרכתו של מנחם גנסין, התקבל והתחיל להופיע ב-1926.
חורגל שיחק בראשוני הסרטים שהופקו בארץ ישראל - עודד הנודד (1932) ו"זו הארץ" (1935). שיחק גם בסרטו של אגדתי "האתמול של מחר" מ-1964.
 
נישא באמצע שנות ה-30 לפרומה.
בשנת 1940 עבר עם משפחתו לשכונת הדר בהוד השרון. במהלך השבוע התגורר בתל אביב. המשפחה התגוררה שם כ-7 שנים.
חורגל היה כוכבו של התיאטרון הסאטירי "המטאטא", בו החל לשחק ב-1929, ושיחק בששים וחמש תוכניות ובעשרים קומדיות בו עד לסגירתו.
ב-1953 החל לשחק בתיאטרון הקאמרי וב-1960 נעשה לשחקן קבוע בו.
תפקיד בולט שלו בקאמרי היה אלפרד דוליטל (אביה של אלייזה) בפיגמליון (המחזה הועלה 220 פעמים).
ב-1968, במהלך ההצגה "המחיר" של ארתור מילר עבר התקף לב. עקב כך, החליט לפרוש לגמלאות. בשנת 1969 זכה ב"פרס מילוא" על משחקו בתפקיד סלומון בהצגה הנ"ל.
חורגל המשיך להופיע בהצגות עד 1972.

בשנת 1984 זכה בתואר יקיר תל אביב.

משה חורגל נפטר  בי"ז בחשוון תשנ"א (1990), קרוב לגיל 90, ונטמן בבית העלמין קריית שאול. הותיר אחריו את רעייתו, פרומה (1908-2001), בן - דורי הרגיל, ובת - בלהה חורגל-יגיל, ונכדים. חתנו הוא השחקן גדי יגיל. השחקנית יולי הרגיל-שדה והסופר רן יגיל (חורגל אף מופיע כדמות בספריו) הם נכדיו.

## קישורים חיצוניים

* רן יגיל, הסוודר והחמור, "בננות Blogs",  20/02/2008
* רן יגיל, ליוויתי את ביאליק ברחובות תל אביב, "בננות Blogs",  27 במרץ 2009
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משפחת חורגל
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקנים ביישוב
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:שחקני תיאטרון המטאטא
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1984
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1990
תחמיץ

[ממוזער|250x250 פיקסלים|קציר לתחמיץ ב[סקוטלנד]]
[שמאל|ממוזער|250px|[שופלים מהדקים את הירק הקצוץ בבור לפני כיסויו]]
[ממוזער|תחמיץ מכוסה ביריעת פלסטיק ומהודק בצמיגים ממוחזרים ב[בלגיה]]
**תחמיץ** הוא מזון למעלי גירה שעבר תסיסה על מנת לשמרו לתקופה ארוכה, לרוב לקראת החורף כאשר זמינות מזון טרי נמוכה.

## הפקה
התחמיץ הנפוץ בישראל הוא תחמיץ חיטה ותחמיץ תירס, המיועדים להזנת בקר לחלב. ברפת החלב הישראלית משמש בדרך כלל תחמיץ החיטה כרכיב המזון הגס המרכזי במנת המזון של הפרות החולבות וכיוון שהוא מיוצר פעם אחת בלבד בשנה, נודעת חשיבות מרכזית לאופן ולאיכות הכנתו.

ייצור התחמיץ מתבצע במספר שלבים:
* קציר בשדה – היבול נקצר כחציר, נאסף ונקצץ על ידי קומביין ללא דישה שלבסוף מעלה אותו לגובה אל תוך משאיות. עיתוי הקציר הוא בעל השפעה מכרעת על איכות החומר. מקובל לקצור את החיטה לפני שהגרעינים מתמלאים ומתייבשים, בעת שהגרעין נמצא במצב שבין הבשלת חלב להבשלת דונג. הקדמת הקציר תביא לשיפור איכות החלבון ולעלייה בערך התזונתי של התחמיץ, אך תפגע בכמות היבול שתיקצר מהשדה.
* אחסון – השלב השני הוא הבאת החומר לבורות גדולים שם נפרק החומר. הירק הקצוץ נפרק בבור, ומהודק על ידי שופלים למניעת היווצרות כיסי אוויר, לעיתים בתוספת חומרים מונעי חימצון או משפרי תסיסה. לאחר ההידוק מכסים את החומר ביריעות פלסטיות. המטרה של תהליך זה היא למנוע נוכחות אוויר, שנחוץ לפעולתם של חיידקים מחמצנים אשר גורמים לקלקול החומר.
* התססה - לאחר הכיסוי החומר עובר תהליך תסיסה אנאירובית ולאחר כשבועיים מוכן לשימוש.
* הזנה - במהלך השימוש בתחמיץ חושפים כל פעם מעט חומר כדי לצמצם את החשיפה של החומר בבור שעלול להתקלקל בחשיפה לאויר. התחמיץ יכול, בתנאי אחסון אופטימליים, להישמר למשך שנים.

במהלך התסיסה משתחררים גזים רבים וריח התחמיץ הוא אחד הריחות המייחדים את משקי החלב בישראל.

## תהליך ההחמצה
התהליך הבסיסי של הכנת תחמיץ, הוא החמצת הירק בתנאים אנאירובים (סביבה נטולת חמצן) והורדת ה-pH של הירק מ-6.5 לערך הנמוך מ-4.0. בתהליך זה ממירים סוכרים לחומצות אורגניות – בעיקר לחומצות חלב (חומצה לקטית). תהליך ההחמצה של הירק כולל מספר שלבים:

השלב האירובי – בשלב זה המתחיל מרגע הקציר סביבת הצמח עדיין אינה נטולת חמצן ואנזימי הצמח ומיקרואוגניזם הצמודים לצמח משתמשים בסוכרים וחלבונים מהצמח לנשימה והתרבות. תהליכים אלו שליליים כיוון שמלווים ביצירת חום ואיבוד של סוכרים וחלבונים ולכן המטרה היא לקצר שלב זה ככל האפשר.

שלב התסיסה – מרגע שנצרך כל החמצן שנלכד בין חלקיקי הירק מתחיל שלב התסיסה (כ-24 שעות לאחר סגירת הבור). בשלב זה מתחילה תסיסה של סוכרים מסיסים בצמח על ידי מגוון חיידקים, לרוב ממשפחת אנטרובקטריה אשר עמידים לטמפרטורה הגבוהה אשר נוצרת במהלך השלב הראשון. חיידקים אלו אשר מסוגלים לפעול ב-pH 5-7, מייצרים בעיקר חומצה אצטית וחומצה לקטית.

השלב האנאירובי – שלב זה מתחיל מרגע שה-pH יורד מ-5.0. בשלב זה חיידקים מייצרי חומצת חלב (לקטובצילים) נהפכים לדומיננטיים בתסיסה. חיידקים אלו עמידים ל-pH נמוך ותוצר התסיסה שלהם, חומצה לקטית היא חומצה חזקה אשר יעילה בהורדת ה-pH. כאשר ה-pH יורד מתחת ל-4.0 מפסיקה פעילות החיידקים ולמעשה התחמיץ מוכן.

## ראו גם
* החמצה במים

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* תחמיץ, דף מידע של משרד החקלאות

## הערות שוליים

קטגוריה:הזנת חיות משק
אום מאני פאדמה הום

שמאל|ממוזער|250px|המנטרה בכתב טיבטי
**אוֹם מאני פּאדְמֵה הוּם** (בסנסקריט: ॐ मणि पद्मे हूँ) היא מנטרה בודהיסטית מפורסמת. מנטרה זו מזוהה עם אוולוקיטשוורה, הבודהיסטווה של החמלה, ומשויכת במיוחד להתגלמותו בת ארבע הזרועות, שדקשארי. הדלאי לאמה נחשב לגלגולו הנוכחי של אוולוקיטשוורה, ולכן מנטרה זו חשובה במיוחד בבודהיזם הטיבטי.

האזכור הראשון של מנטרה זו הוא ב"קראנדאויוהה סוטרה", של המהאיאנה. בסוטרה זו מצהיר גאוטמה הבודהה כי "זו המנטרה המועילה ביותר". על כן מנטרה זו נחקקת ברבים מהמקדשים הבודהיסטיים בציורי קיר, על גבי גלגלי תפילה, דגלים, פתקים המוכנסים לגלגלי תפילה גדולים ואף על אבנים הניצבות במפגשי דרכים ומכונות "אבני מאני".

## אופן ההגייה
להלן דגימת קול של המנטרה כפי שנאמרה על ידי פליט טיבטי בפורמט Wav ובפורמט Real audio.
## משמעות
המנטרות מפורשות על ידי המאמינים במגוון דרכים, ואף כרצף צלילים שהשפעתם גדולה מאשר משמעות המילים כשלעצמן. ברוב הכתבים המערביים מתורגמת המנטרה כ"הלל לאבן הטובה שבלוטוס", אך דונלד ס. לופז הבן טוען בספרו המקיף "Prisoners of Shangri-La: Tibetan Buddhism and the West" כי תרגום זה מסנסקריט שגוי, ואת המנטרה יש לתרגם מילולית כ"אום לאבן הטובה שבלוטוס, הום אחד".

פרשנים בודהיסטים פרשו את המנטרה בדרכים רבות, אחד הפירושים מייחס משמעות מיסטית לכל אחת משש ההברות כמייצגת טיהור של אחת משש הממלכות הסמסריות:

## ראו גם
* אום (הינדו)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בודהיזם
קטגוריה:בודהיזם טיבטי
קטגוריה:הינדואיזם
קטגוריה:מדיטציה
קטגוריה:אוולוקיטשוורה
צועקים על אהבה

**צועקים על אהבה** הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק סינרגיה. האלבום יצא לחנויות בינואר 2005, בהפצת חברת התקליטים הד ארצי. יצאו לאור ממנו הסינגלים "עד שהכל יגמר", "ממשיכים לרוץ" ו"צועקים על אהבה".

האלבום זכה לתשומת לב רבה רק לאחר צירוף החידוש לשיר "חום יולי אוגוסט", שבמקור שר שלמה ארצי.

## רשימת השירים באלבום

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2005
קטגוריה:אלבומי סינרגיה
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
משאר

**מִשְאָר** או **רליקט** (Relict) הוא גורם פיזי בנוף המהווה שריד היסטורי.

לרוב נבדל המשאר מארכאולוגיה בכך שהוא בולט וקיים בתוך נוף חי, עירוני ואינו חלק מאתר ארכאולוגי מוגדר. דוגמאות למשארים הם הפילבוקסים הבריטים המפוזרים בירושלים, בארות סתומות הרווחות בשכונות החצר היהודיות הישנות, וכדומה.

המושג נמצא בשימוש גם בביולוגיה, בגאולוגיה ובגיאומורפולוגיה, ומשמש לתיאור תופעות מאותם התחומים בעלי משמעות דומה, כמו למשל המושג הגיאומורפולוגי הר משאר.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאוגרפיה עירונית
קטגוריה:גאולוגיה
קלואיד

שמאל|ממוזער|250px|קלואיד בשורש כף היד
**קלואיד** היא תופעה של הצטלקות יתר, הנובעת מיצירה עודפת של רקמת חיבור (חלבון קולגן), ומנגנון לא תקין של ריפוי פצעים, הצטלקות לא תקינה של העור לאחר חתך או פציעה. ישנן שיטות שונות לטיפול, ביניהן טיפול בהקפאה בחנקן נוזלי. התופעה נפוצה במיוחד אצל כהי עור ואסייתים ויכולה להופיע ברמות חומרה שונות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחלות עור והרקמה התת-עורית
קטגוריה:צילוק
איגור בוריסוב

**איגור בוריסוב** (15 ביוני 1942 – 10 בנובמבר 2022) היה שחקן קולנוע ישראלי.
החל לשחק בברית המועצות בסרטים רוסיים ולאחר עלייתו לישראל ב-1977, הרבה לשחק בקומדיות וסרטי בורקס ישראליים, ובסרטי מתיחות בעיקר בבימויו של יהודה בארקן.
## קורותיו
#### בברית המועצות
נולד בשם **איגור רבינוביץ** לבוריס ונדז'דה, בברית המועצות (רוסיה כיום).
כשהגיע לגיל 16 הוריו החליטו לשנות את שם המשפחה היהודי בכדי לאפשר לו להתקבל ללימודים גבוהים.
בשנות ה-60 וה-70 שיחק בוריסוב בתעשיית הקולנוע בברית המועצות.
נישא בסנט פטרסבורג ונולדה לו בת יחידה בשם מירה. בצעירותו הגן על אימו כאשר הותקפה על רקע יהדותה ונאסר על כך (בישראל לאחר עלייתו זכה בשל כך בתואר אסיר ציון).
המשפחה תכננה לעזוב את ברית המועצות ולעלות לישראל, אולם, זמן קצר לפני העזיבה רבו בני הזוג ואיגור עלה לבדו.

#### בישראל
עלה לישראל ב-1977. הסרט הראשון בו השתתף היה "שלאגר" בשנת 1979.

בשנת 1985 השתתף בסדרה "התזמורת" עם ג'וליאן שגרן. 
בשנים 1987–1989 שיחק בשלושה סרטים אמריקאים המספרים אגדות ילדים ידועות, בהפקת חברת קנון גרופ של מנחם גולן ויורם גלובוס.

בשנים 1987 ו-1991 היה אורח בתוכנית הטלוויזיה לילדים "הופה היי", ואף השתתף במופע של התוכנית בשנת 1986. 

ב-1992 הוא השתתף בקלטת הווידאו לילדים "שרים וצוחקים", לצד דודו זר, נתן נתנזון וחני נחמיאס. 

שיחק ב"הבימה" בשנים 1994 - 1998 בהצגות "ביקור הגברת הזקנה", "הדיבוק" ו"החייל האמיץ שווייק".

בין היתר שיחק בסרטים: "קוני למל בקהיר" (1983), "קומפוט נעליים" (1985), "האינסטלטור" (1986), "השגעון הגדול" (1986), "ניפגש בסיבוב" (1986), "ניפגש בחוף" (1987), "אסקימו לימון 7: אהבה צעירה" (1987), "עבודה בעיניים" (1988), ו"גברת תפתחי זה אני" (1992).

#### חיים אישיים
איגור התגורר ביפו למעלה מ-30 שנה.
מאמצע שנות ה-90 הפסיק להופיע בסרטים. הוא נותר בקשר עם מספר מועט של אנשים, ביניהם יהודה בארקן, הרב יצחק מנחם קרלינסקי ושני שכנים.

בסוף ספטמבר 2022 חש ברע והתאשפז ביוזמתו.
איגור בוריסוב נפטר בבית החולים ב-10 בנובמבר 2022, והובא לקבורה בבית הקברות ירקון.
בתו, מירה, שמעה על מצבו והגיעה לישראל לפגוש אותו, אולם לא הספיקה לראותו לפני שנפטר.

הותיר אחריו בת, מירה צ'נאקייבה, ונכדים.

## סרטים
* , "החצי השלישי", בבימוי יבגני קרלוב
* כוכב האושר שובה הלב (1975), בבימוי ולדימיר מוטיל
* Труффальдино из Бергамо  (1977), מחזמר לטלוויזיה, בבימוי ולדימיר וורוביוב
* שלאגר (1979), בבימוי אסי דיין
* קוני למל בקהיר (1983). קומדיה, בבימוי יואל זילברג
* קומפוט נעליים (1985). קומדיה, בבימוי יהודה ברקן
*השיגעון הגדול (1986). קומדיה בבימוי נפתלי אלטר
* ניפגש בסיבוב (1986). סרט מתיחות, בבימוי יהודה ברקן ויגאל שילון
* האינסטלטור (1986). בבימוי מיקי בהגן
* ניפגש בחוף (1987). סרט מתיחות, בבימוי יהודה ברקן ויגאל שילון.
* אסקימו לימון 7 - אהבה צעירה (1987). קומדיה, בבימוי וולטר באנר.
* עוץ לי גוץ לי (1987). סרט ילדים, בבימוי דייוויד אירווינג
* היפהפייה הנמה (1987). סרט ילדים, בבימוי דייוויד אירווינג
* עבודה בעיניים (1988). סרט מתיחות בבימוי יגאל שילון
* כיפה אדומה (1989). סרט ילדים, בבימוי אדם ברוקס
* מסיבת גן (1991) - חבר בצמד עם אריק לביא
* גברת תפתחי זה אני (1992). סרט מתיחות, בבימוי יהודה ברקן
* זהו זה (1995)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
המנון אוקראינה

**ה[[המנון לאומי|המנון הלאומי]] של [[אוקראינה]]** הולחן בשנת 1863 על ידי מיכאילו ורביצקי - מלחין מערב אוקראיני וכומר יווני-קתולי על מילות השיר הפטריוטי שנכתב ב-1862 על ידי פאבלו צ'ובינסקי - אתנוגרף ומשורר מאזור קייב שהוגלה על ידי שלטון הצאר לארכנגלסק.
השיר בוצע לראשונה בפומבי על ידי מקהלה על במת תיאטרון "אוקראינה" בלבוב, אז תחת שלטון אוסטרי.
ההמנון פורסם בגרסתו המוזיקלית של ורביצקי בשנת 1865 ונפוץ בכל האזורים המיושבים באוקראינים. התמליל דומה במידה מסוימת להמנוני פולין וסרביה ואף לישראל.

ב-1917 נהיה השיר להמנון הלאומי של הרפובליקה העממית האוקראינית שלא ארכה ימים רבים. בשנת 1939 גרסה שלו הייתה להמנון הרפובליקה האוטונומית של אוקראינה הקרפטית, שקמה בעקבות הסכם מינכן וחוסלה על ידי הכיבוש ההונגרי. אחרי פירוק ברית המועצות והקמת אוקראינה העצמאית, ב-15 בינואר 1992 בחרה הראדה העליונה האוקראינית בשיר ובלחן זה כהמנון הלאומי של המדינה.
ב-6 במרץ 2003 החלטה זו קיבלה תוקף נוסף ב"חוק ההמנון של אוקראינה".

## שם ההמנון
באוקראינית: Ще не вмерла України, בכתיב אנגלי: Shche ne vmerla Ukrainy.
בהחלטתו ב-6 במרץ 2003 הפרלמנט קבע שינוי נוסח ההמנון מ: "אוקראינה לא אבדה, לא תהילתה ולא חרותה"
ל"תהילת אוקראינה לא אבדה ולא חרותה". אך למרות זאת העם בדרך כלל שר את הנוסח המקורי.

## מילות השיר

## מדיה

## ראו גם
* דגל אוקראינה
* סמל אוקראינה

## קישורים חיצוניים

* סרטון של ההמנון הלאומי האוקראיני, בקייב בכיכר העצמאות בתקופת המהפכה הכתומה.
* סרטון של ההמנון הלאומי האוקראיני, בגרמניה לפני משחקי מונדיאל 2006.
* כתבה מאת אירינה יגורובה באתר "דן" מקייב, 10 במרץ 2005 "איך נפגשו תושב מעבר לדנייפר עם גליציאני - הראיות התיעדיות הראשונות על ביצועו בבכורה של השיר "תהילת אוקראינה לא אבדה" ב-10 במרץ 1865" 

קטגוריה:אוקראינה: סמלים לאומיים
אוקראינה
קטגוריה:שירים באוקראינית
דניס הנובר

**דניס הנובר** (נולד ב-20 בנובמבר 1937) הוא אמן לחימה ישראלי ומייסדה של שיטת "**[[דניס הישרדות]]**".

## חייו
הנובר נולד ביוהנסבורג, דרום אפריקה, למשפחה יהודית קשת יום. בגיל צעיר התגרשו הוריו, ודניס ושתי אחיותיו הגדולות ממנו הועברו למשפחות אומנה. בהמשך עבר לפנימייה לילדים יהודים עניים, שם לדבריו חווה רעב, השפלות ואלימות, דבר שהביא אותו לפתח את רוח ההישרדות ואת מיומנויות הלחימה. בגיל חמש עשרה הצטרף לתנועת השומר הצעיר, שם העמיק את תודעתו הציונית ולימד את חבריו את עקרונות ההגנה העצמית. הוא למד בבתי ספר מקצועיים, ורכש מקצוע כחשמלאי.

ב-1955 החל ללמוד ג'ודו ולהשתתף בתחרויות ספורט בדרום אפריקה. וב-1959 התקבל לנבחרת הג'ודו של דרום אפריקה. ב-1958 פתח בבית כנסת ביוהנסבורג מועדון להגנה עצמית ביחד עם מיקי דווידוב, מחלוצי ענף הג'ודו בדרום אפריקה ולימים מאסטר באמנויות לחימה. הנובר הגיע לדרגת דאן 3 לאחר לימודים אצל פרופסור ג'ק רובינסון, בריטי שהיה ממייסדי ענף הג'ו ג'יטסו בדרום אפריקה.

בשנת 1960, עלה לישראל הנובר, והתגורר במושב מולדת שבצפון - שם גם פתח את מועדון הג'ודו הראשון בישראל. בשנת 1966 פתח יחד עם אל הולברט, מורה לג'ו ג'יטסו וקונג פו את המועדון הראשון להגנה עצמית בתל אביב. הנובר פעל להכנסת הג'ודו למשחקי המכביה השישית ואת ענף הקראטה למכביה התשיעית. הוא למד קראטה קיוקושנקאי, ענף קראטה מגע מלא מיסודו של מסוטאצו אוימה, מחברו שלמה פייגה שהיה דאן 5, והשתתף בתחרות הראשונה בעולם של קראטה זה בשנת 1975 ביפן ודורג בין שבעת הטובים בעולם בתחום.

הנובר הוא בין מקימי הוועדה לאמנויות הלחימה וההגנה העצמית במכון וינגייט. היה מיוזמי הכללת הג'ודו והקארטה במשחקי המכביה (משחקי המכביה השישית והשביעית בהתאמה).

הוא המציא את שיטת הלחימה "דניס הישרדות" שהיא שילוב של קראטה, ג'ו ג'יטסו, ג'ודו והגנה עצמית ויישומם להישרדות בקרבות רחוב. בשנת 2000 הוענק להנובר דאן 10. בשנת 2003 הוענק להנובר אות יקיר העיר הרצליה על פועלו ותרומתו לקהילה העירונית. בשנת 2004 מונה לנשיא ההתאחדות האירופית לג'ו ג'יטסו.

כיום פועל המכון של דניס בהרצליה, והוכשרו בו אלפי חניכים. בין תלמידיו המוכרים יותר של דניס ילדיו - אורלי הנובר-בכר (דאן 8), ירון הנובר (דאן 10), וגיא הנובר (דאן 10), ממשיך דרכו של דניס. וכן יורם יחזקאל (דאן 10), צדוק שמואלי (דאן 10), שמואל (שמוליק) ברנר (דאן 9), ישראל מזור (דאן 9) ושלומי דיאנה (דאן 8).

נכדו, סאן הנובר, השתתף בעונות השלישית והרביעית של תוכנית הריאליטי נינג'ה ישראל.

## ספרים
שני ספרים יצאו לאור המסכמים את חייו של דניס. הספר הראשון יצא לאור בשנת 2008 ופורסם רק באנגלית. הספר השני בשם "אלוף בלי נעליים" יצא לאור בשנת 2018.

## קישורים חיצוניים
* דניס הנובר באתר האקדמיה לאמנויות לחימה ישראליות
* דניס הנובר באתר שיטת דניס הישרדות
* דניס הנובר באתר "The National Dragon Council of Martial Arts"
* 
* 
* 
* 
* שרון יונתן, "הפרס הזה הוא החשוב ביותר בחיי", באתר הרצליה local, 7 בפברואר 2013
* * ראיון עם דניס הנובר על חייו בדרום אפריקה, הרקע לשיטה שיצר וחייו בישראל, באתר israeldojo

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורטאים יהודים דרום אפריקאים
קטגוריה:אמני לחימה ישראלים
קטגוריה:ג'ודוקא ישראלים
קטגוריה:יקירי הרצליה
קטגוריה:ישראלים ילידי דרום אפריקה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
לוקומוטיב טביליסי

**לוקומוטיב טביליסי** (בגאורגית: **ლოკომოტივი თბილისი**, מילולית: לוֹקוֹמוֹטיבי תבּיליסי) הוא מועדון כדורגל מהעיר טביליסי, בירת גאורגיה. מועדון הכדורגל נוסד ב-14 באוגוסט 1936, בשם **לוקומטיבי** (ლოკომოტივი). בשנת 1999 השתתפה לראשונה בגביע אופ"א. נכון לעונת 2025/206 הוא משחק בליגה הגאורגית השנייה.

## היסטוריה
לוקומוטיב נוסדה ב-14 באוגוסט 1936 כחלק מאגודת הספורט לוקומוטיב. המועדון זכה באליפות גרוזיה בשנת 1937, מה שנתן לה את האישור להשתתף בליגה העליונה של ברית המועצות. עונת הבכורה באליפות ברית המועצות בכדורגל הגיעה בשנת 1938, שם המועדון סיים במקום ה-24 מתוך 26 וירדה לליגת המשנה הסובייטית. עם זאת, המועדון שבסיסו בטביליסי הצליח לחזור לליגת העל הסובייטית בכדורגל בעונת 1940. אך בסופו של דבר הם נפסלו מהשתתפות בטורניר ואלה היו העונות היחידות בהן לוקומוטיב הצליחה לקחת חלק בליגה הבכירה.

מהשנים הבאות ועד התפרקות ברית המועצות, המועדון התמודד בליגות הנמוכות, שיחק בליגה השנייה והשלישית.

מאז יצירת ליגת העל הגאורגית, לוקומוטיב היא אחת המשתתפות הקבועות בליגה. עם זאת, המועדון לא הצליח לזכות באליפות. הם סיימו פעמיים במקום השני (בעונות 2000/01, 2001/02). המועדון זכה שלוש פעמים בגביע הגאורגי: בשנת 2000, בשנת 2002 ובשנת 2005.

## לוקומוטיב טביליסי במפעלים האירופיים

## תארים
;ליגת העל הגאורגית
* **סגנות (2):** 2001, 2002
;הגביע הגאורגי
* **זכייה (3):** 2000, 2002, 2005
* **סגנות (2):** 2001, 2019, 2022
;אליפות גאורגיה הסובייטית
* **זכייה (2)**: 1945, 1937

## קישורים חיצוניים

* 

* פרופיל הקבוצה

קטגוריה:קבוצות כדורגל גאורגיות
קטגוריה:טביליסי: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1936
קטגוריה:קבוצות כדורגל סובייטיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל ששיחקו בליגה הבכירה בברית המועצות
רוסתווי (מועדון כדורגל)

**מועדון הכדורגל רוּסְתָּווִי** (בגאורגית: **საფეხბურთო კლუბი რუსთავი**) הייתה קבוצת כדורגל מהעיר רוסתווי, אחת מקבוצות הכדורגל המובילות בגאורגיה, ששיחקה בליגת העל הגאורגית. מגרשה הביתי היה אצטדיון פולאדי . עם איחודה של הקבוצה עם מועדון הכדורגל טביליסי בשנת 2006 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות ליגת העל הגאורגית בשנת 2007. בסיום עונת 2014/2015 ירדה הקבוצה ליגה והתפרקה.

## היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1948 בשם מטלורג רוסתווי בעידן הסובייטי. מרכז פעילותו העסקית של הבעלים של הקבוצה, מפעל מתכות ברוסתווי (רוסתווי הוא מרכז ייצור המתכת בגאורגיה). ומכאן מגיע ה"מטלורג" בשם הקבוצה. היא שיחקה בליגת העל הגאורגית עד לשנת 2003 בה ירדה ליגה לליגה הלאומית הגאורגית . במהלך תקופה זו זכתה הקבוצה באליפות גאורגיה הסובייטית ארבע פעמים. במהלך תקופה זו שינת הקבוצה את שמה מספר פעמים. ב-1 במרץ 1990 שונה שם הקבוצה ממטלורג רוסתווי ל**גוֹרוֹדָה רוסתווי**. ביולי 1993 שונה מגורודה רוסתווי למטלורג רוסתווי. ביולי 1998 שונה ממטלורג רוסתווי לגוֹרוֹדָה רוסתווי וגם **גורודה 2000 רוסתווי** מאוחר יותר. ביולי 2003 שונה שם הקבוצה ל"מועדון הכדורגל רוסתווי".

על מנת שהקבוצה תמשיך לשחק בליגת העל הגאורגית אוחדה הקבוצה, בשנת 2006, עם מועדון הכדורגל טביליסי , קבוצה ששיחקה בליגת העל הגאורגית. הקבוצה החדשה, שנוסדה באופן רשמי ב-8 ביולי 2006,  נקראה "מועדון הכדורגל **אולימפי רוסתווי**". הבכיר מבין שני מייסדי הקבוצה תֵּמוּר אוּגוּלָאווָה ויתר על ההצטרפות לקבוצה החדשה והעביר את חלקו למייסד השותף מַמּוּקָה גּוּגֵשַׁשְׁווִילִי, שהחליט למכור את המועדון. הקבוצה נרכשה, תוך זמן קצר, על ידי הספונסר הערבי-אנגלי של קבוצת דינמו בתומי, עלי פארי (ალი პარი), שרצה קודם לכן לייסד קבוצת כדורגל חדשה שבסיסה בטביליסי. ביולי 2008 בוטל האיחוד ומועדון הכדורגל טביליסי התפצל מהקבוצה.

בשנת 2007, כבר בעונתה הראשונה של הקבוצה החדשה, תחת המאמן רוואז דזודזואשווילי, זכתה הקבוצה באליפות גאורגיה כשהגיעה למקום הראשון בליגת העל. מעל לדינמו טביליסי שדורגה במקום השני. בעקבות הזכייה העפילה לסיבוב המוקדמות הראשון של ליגת האלופות, בו הודחה על ידי אסטנה מקזחסטן. בשנת 2010 זכתה הקבוצה שוב באליפות גאורגיה.

בשנת 2011 הוחזר שם הקבוצה לשמה המקורי "מועדון הכדורגל **מֵטָלוּרְג רוסתווי**". ולאחר מכן שונה שם הקבוצה שוב ל**מועדון הכדורגל רוסתווי**.

בעונת 2012/13 מאמן ראשי של הקבוצה היה גיאורגי קיפיאני.

בעונה 2014/15 ירדה הקבוצה לליגה הלאומית הגאורגית , והתפרקה.

## תארים
* אליפות הליגה הגאורגית (**2**): 2007 ו-2010
:*מקום שני בליגת העל הגאורגית (**1**): 2012
:*מקום שלישי בליגת העל הגאורגית (**4**): 1990, 1992, 2009, 2011
* הסופר קאפ הגאורגי  (**1**): 2010
:* השתתפות בגמר הסופר קאפ הגאורגי  (**2**): 2007, 2010
* הגביע הגאורגי (**2**): 1994, 2009
* גביע הליגה הלאומית הגאורגית  (**1**): 2017
* אליפות הליגה האזורית של גאורגיה הסובייטית (**2**): 1959, 1979

## קישורים חיצוניים

* דף הפייסבוק של הקבוצה

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל גאורגיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1948
קטגוריה:רוסתווי
קולחתי 1913 פותי

**קולחתי 1913 פותי** (בגאורגית: **კოლხეთი 1913 ფოთი**) הוא מועדון כדורגל מהעיר פותי, מחוז סמגרלו וסוואנתי עילית במערב גאורגיה. קבוצת הכדורגל משחקת באצטדיון פאזיסי.

הקבוצה פרשה מליגת העל הגאורגית, יחד עם צחינוואלי, בעונה 2006/07, לאחר שלא הצליחה לגייס תמיכה מהשלטון המקומי בפותי (דבר שנאסר על פי חוקי הליגה החדשים). 
## היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1913. בשנת 1977 השתתפה לראשונה בגביע אירופה.

## תארים
* אליפות גאורגיה הסובייטית: 1978, 1988
* אליפות הליגה הסובייטית השנייה: 
** מדליית כסף: 1989
** מדליית ארד: 1982, 1983, 1984, 1987
* אליפות ליגת העל הגאורגית:
** מדליית כסף: 1994, 1997
** מדליית ארד: 1995, 1996, 1998
* אליפות הליגה הראשונה של גאורגיה: 2010

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל גאורגיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1913
קטגוריה:פותי
אחמד סנג'ר

[ממוזער|250px|הסולטאן סנג'ר בקרב אנשי חצרו; איור ב[כתב יד (העתק)|כתב יד מ-1425]]
[ממוזער|220px|ה[מאוזוליאום המשוקם של אחמד סנג'ר במרב העתיקה]]
**מֻעִז אד-דין אחמד סנג'ר בן מלכשאה בן אלפ ארסלאן** (ערבית: **معز الدين أحمد سنجر بن ملكشاه بن ألب أرسلان**), (1084/1086 - 8 במאי 1157) היה השליט של ח'וראסאן בשנים 1097 עד 1118. מ-1118 ועד 1153 היה הסולטאן האימפריה הסלג'וקית. משוררו המלכותי היה אדיב סאביר.

סנג'ר היה בנו של מלכשאה הראשון ונכדו של אלפ ארסלאן. אחרי מות אביו ב-1092 נלחם על הירושה נגד שלושת אחיו מחמוד הראשון , ברקירוק  מלכשאה השני  ומוהמט הראשון  ונגד אחיינו מחמוד השני .

מ-1097 שלט סנג'ר במרבית שטחי איראן, וב-1038 מיקם את בירתו בנישאפור. ב-1131 השתלט סנג'ר על בגדאד ולזמן קצר הצליח להחזיק תחת שלטונו אימפריה גדולה כמעט כמו זו של אביו. מרידות של בני משפחתו, ושל מושלים אזוריים שפרקו עול, שמטו שטחים מתחום שליטתו של סנג'ר.

הסולטאן סנג'ר נתפס בידי נוודים טורקמנים ב-1153, הוחזק בשבי וממנו נמלט בסתיו 1156.

הוא מת ב-8 במאי 1157 ונקבר במרב העתיקה.

אחרי מות סנג'ר שבה הסולטנות הסלג'וקית והתפצלה בין בני המשפחה הסלג'וקית ולא שבה עוד לגדולתה.

## ראו גם
*סלג'וקים
*איראן
*ח'וארזמשאה 
*אתאבכ 

## קישורים חיצוניים

* 
* אחמד סנג'ר באתר אנציקלופדיה איראניקה (באנגלית)

קטגוריה:איראן: היסטוריה
קטגוריה:סלג'וקים
קטגוריה:נפטרים ב-1157
ספרטקי טביליסי

**ספָּרטַקי טבּיליסי** (בגאורגית: **სპარტაკი თბილისი**) הוא מועדון כדורגל מהעיר טביליסי, בירת גאורגיה, המשחק, נכון לעונת 08/2007 בליגה הגאורגית השנייה.

הקבוצה נוסדה בשנת 1946. בשם **קיריליה סובייטוב טביליסי **(Крылья Советов Тбилиси). בשנת 1948 שונה שמה ל-**ספרטק טביליסי** (Спартак Тбилиси). הקבוצה שיחקה בליגת העל הסובייטית. בשנת 2003 התאחדה הקבוצה עם מועדון הכדורגל זוגדידי, ונקראה **ספרטקי-לזיקה זוגדידי.** בשנת 2004 התפצלה ממנה שוב, וחזרה לשמה המקורי.

## קישורים חיצוניים
* [רשימת משחקי הקבוצה בליגת העל הסובייטית (1950-1951)](http://fc-dynamo.ru/champ/rezult.php?vk=%D1%EF%E0%F0%F2%E0%EA+(%D2%E1%E8%EB%E8%F1%E8))

קטגוריה:קבוצות כדורגל גאורגיות
קטגוריה:טביליסי: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1946
ח'אלד חוסייני

**ח'אלד חוסייני** (בפרסית: **خالد حسینی**; נולד ב-4 במרץ 1965) הוא סופר אמריקאי ממוצא אפגני.

## חייו
חוסייני הוא רופא במקצועו המתגורר בצפון קליפורניה. הוא נולד בקאבול שבאפגניסטן, לאב דיפלומט ואמא מורה בבית ספר תיכון. בשנות ה-70 התגורר עם משפחתו בפריז, בשל עבודת אביו שם. לאחר המהפכה הקומוניסטית באפגניסטן בשנת 1980, קיבלה משפחתו מקלט מדיני בארצות הברית. סיים לימודי תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה ולימודי רפואה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, את התמחותו ברפואה פנימית סיים ב-1996.

ספרו הראשון הוא "רודף העפיפונים", שזכה להצלחה ניכרת, ואף עובד לסרט בשם זה בידי הבמאי סם מנדס וחברת ההפקה דרימוורקס, וגם למחזה באותו שם על ידי המחזאי מתיו ספנגלר. ספרו השני, "אלף שמשות זוהרות", זכה אף הוא להצלחה. ספרו השלישי הוא "קולות מן ההרים", אשר יצא לאור בישראל במאי 2013.

חוסייני נשוי לרויה חוסייני. לזוג שני ילדים. הוא דובר אנגלית שוטפת, וכן פרסית ופשטו.

## ספריו
* רודף העפיפונים, 2003
* אלף שמשות זוהרות, 2007
* קולות מן ההרים, 2013
* תפילת ים, 2018

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* יואב שי, ח'אלד חוסייני לא מצליח לשחזר את ההצלחה ב"קולות מן ההרים", באתר וואלה!, 14 ביולי 2013
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:סופרים אפגנים
קטגוריה:פשטונים
קטגוריה:מהגרים לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנטה קלרה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
קטגוריה:סופרים אקסופוניים
*
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
חיים דיין

**חיים דיין** (נולד ב-24 במרץ 1960) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם צומת.

## ביוגרפיה
בין השנים 1987–1992 שירת דיין כקצין במשטרת ישראל וכמפקד תחנה במשטרת יקנעם. הוא סיים את שירותו בדרגת פקד.

לפני היבחרו לכנסת עסק בנושאים חברתיים שונים, כגון פרויקט נערי רפול ועמד בראש עמותות שניהלו מוסד לגמילה מסמים ומוסד סגור לנוער מכוח צו בית משפט.

בשנת 1992 נבחר לכנסת ה-13 מטעם צומת. כהונתו נמשכה גם לאורך הכנסת ה-14 ברשימת הליכוד-גשר-צומת. בכנסת ה-13 היה חבר בוועדת העבודה והרווחה, בוועדת העלייה והקליטה, ובוועדה למאבק בשימוש בסמים ובאלכוהול. בכנסת ה-14 היה חבר בוועדת העבודה והרווחה, וכיהן כסגן יושב ראש הכנסת.

דיין הוצב במקום השלישי ברשימת צומת בבחירות לכנסת ה-15, אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה.

דיין נכשל פעמים אחדות בניהול עסקים קטנים שפתח ואף הוכרז כפושט רגל בשנת 2004, לאחר שבשנת 2001 ניתן לו לבקשתו צו כינוס נכסים, בגין חובות מוצהרים בסך 4,274,858 ש"ח ל-14 נושים.

בשנת 2016 הקים את עמותת "כולם ילדינו", שעיסוקה באספקת סלי מזון למשפחות מצוקה, ומאז הוא מכהן כמנכ"ל העמותה.

לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הקים את מפלגת "אחריות למייסדים" שקוראת למדינת ישראל לקחת אחריות על הגמלאים ולתת להם את זכויותיהם. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה ודיין לא נבחר לכנסת.

## חיים אישיים
במהלך כהונתו של דיין בכנסת ה-14 התלוננה נגדו אשתו במשטרה על כך שהכה אותה. דיין הורחק מביתו ומאוחר יותר התגרשו בני הזוג. פרקליטות מחוז הצפון סגרה את התיק נגדו מטעמים של חוסר עניין לציבור. 

לאחר גירושיו מאשתו, דיין התחזק בנושאי דת, נישא מחדש ועסק במכירת תשמישי קדושה. בשנת 2005 חזר ונקשר שמו של דיין באלימות במשפחה, לאחר שאף אשתו השנייה הגישה נגדו תלונה. מאוחר יותר, הוצגו למשטרה ראיות לפיהן היא זו שתקפה אותו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם צומת
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:מגדל העמק: חברי הכנסת
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:שוטרים ישראלים
קטגוריה:ישראל: ראשי מפלגות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
קטגוריה:יקנעם עילית: אישים
דיר בלוט

**דיר בלוט** (בערבית: **دير بلوط**; בתרגום: מנזר האלון) הוא כפר ערבי בשומרון, בנפת סלפית שברשות הפלסטינית, מערבית ליישובים פדואל, עלי זהב ולשם. הכפר נמצא בשטח B. ליד הכפר מצויות עתיקות רבות ומעיינות, שמהם מגיעים חלק מיובלי הירקון. בכפר, נכון ל-2007, 3,793 תושבים.

בימי המנדט הבריטי נודע הכפר כמקום ייצור פחמים.

צמודה לכפר ממזרח, שלולית חורף גדולה המתמלאת מידי חורף.

## קישורים חיצוניים

*מידע על דיר בלוט באתר הרשות הפלסטינית 
*מידע על דיר בלוט באתר unrwa 
*מידע על דיר בלוט באתר فلسطين في الذاكرة (פלסטין בזיכרון) 

## הערות שוליים

קטגוריה:השומרון: יישובים
קטגוריה:נפת סלפית
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
דלמור שוורץ

**דלמור שוורץ** (באנגלית: **Delmore Schwartz**; 8 בדצמבר 1913 – 11 ביולי 1966) היה משורר יהודי-אמריקאי מברוקלין, ניו יורק. מחברי קבוצת האינטלקטואלים של ניו יורק.

## ביוגרפיה
שוורץ נולד ב-1913 בברוקלין, ניו יורק ושם גדל. הוריו, הארי ורוז, יהודים ממוצא רומני, נפרדו כשוורץ היה רק בן 9. שמונה שנים אחר כך, ב-1930, נפטר אביו טרם הגיעו לגיל 50. אף שהאב צבר הון רב מעסקות נדל"ן, דלמור ירש רק סכום קטן. לפי הביוגרף של שוורץ, ג'יימס אטלס, כעבור שש עשרה שנים "דלמור עדיין קיווה שבסוף יזכה לקבל את מלוא הירושה."

ב-1937 יצירתו הראשונה של שוורץ, סיפור קצר בשם "בחלומות מתחילות אחראויות" ("In Dreams Begin Responsibilities"), הופיעה בגיליון הבכורה של רבעון ה"פרטיזן ריוו" (*Partisan Review*). הסיפור התקבל היטב ופרסם אותו בקרב החוגים האינטלקטואליים של ניו יורק. באותה השנה נישא לגרטרוד בקמן, אשר עבדה כמבקרת ספרים ברבעון. במשך שלושת העשורים הבאים פרסם מספר סיפורים, שירים ומחזות, וב-1959 הפך לזוכה הצעיר ביותר ב"פרס בולינגן" על אוסף השירים "Summer Knowledge: New and Selected Poems". שוורץ התגרש מאשתו הראשונה ב-1943 וב-1948 נישא בשנית, לסופרת אליזבת פולט (Pollet), אשר הייתה צעירה ממנו משמעותית. גם נישואין אלה הסתיימו בגירושין.

ב-1962 החל שוורץ ללמד כתיבה יוצרת באוניברסיטת סירקיוז. בין תלמידיו היה הזמר היוצר לעתיד לו ריד, שהקדיש כמה שירים למורו ורבו (הבולט בהם הוא "European Son"). ישנו ציטוט מפורסם של שוורץ בו פנה לריד במילים "אתה יכול לכתוב - אך אם אי פעם תמכור את עצמך, וקיים גן עדן שם אוכל לרדוף אותך, אעשה זאת". שנים לאחר פטירתו של שוורץ ב-1966 סיפר ריד בשירו "My House" על רוח הרפאים של שוורץ שהופיעה בביתו החדש, והעניקה לו השראה  - במקום להפחידו.

שוורץ לא הצליח לשחזר את הצלחתו משנות חייו המוקדמות, בשל התמודדות עם אלכוהוליזם ומחלת נפש. בשנות חייו האחרונות חי בבדידות במלון "מרלון" בניו יורק; תקופה זו היוותה השראה לרומן "מתנת הומבולדט" שכתב ידידו סול בלו. 

שוורץ מת ב-11 ביולי 1966 בחדרו במלון, ובשל בידודו המוחלט נתגלתה גופתו רק כעבור יומיים על ידי הנהלת המלון.

שוורץ זכה לתואר "גדול הכותבים האמריקאים, שליצירתו מקום בליבו ובראשו של כל אדם פשוט המוצף בכאב המודרניזם". הוא נטמן בבית העלמין "סידר פארק" באמרסון, ניו ג'רזי.

אוניברסיטת ניו יורק מעניקה פרס שנתי בתחום השירה, על שם דלמור שוורץ, למשוררים אמריקאים (ב-1991 הפרס הוענק לג'וי הרג'ו).

## כתביו שתורגמו לעברית

* שירים אחדים בתוך: איתמר יעוז-קסט, **בסימן כוכב**, שירי 100 משוררים יהודים בספרות העולם. תל אביב: עקד, 2003.

* **בידודה של השירה המודרנית** - מסה (מאנגלית: רעואל שועלי), דחק, כרך טו', 2022.
* **העולם הוא חתונה** - אוסף סיפורים (מאנגלית: דבורה שטיינהרט), הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2025.

## קישורים חיצוניים
* דלמור שוורץ, באתר אקדמיית המשוררים האמריקאיים
* לטעון כנגד העולם, דוקומנטריה של PBS
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

;מפרי עטו
* , מעריב, 12 בפברואר 1960

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:משוררים יהודים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-רומני
קטגוריה:סגל אוניברסיטת סירקיוז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1913
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1966
נסים קמחי

ממוזער
**נסים קמחי** (13 במרץ 1934 - 18 במאי 2007) היה איש רדיו ישראלי.

## אודות

קמחי עלה לארץ מבולגריה והחל את דרכו בקול ישראל בשנת 1960 כאיש פעלולים (אפקטים קוליים) וכאחראי על עיטור מוזיקלי לתסכיתים ולמעשה היה חלוץ בתחום זה, שעד אז היה בחיתוליו. בימים בהם הליכה לתיאטרון נחשבה למותרות, נדרשו דמיון ויצירתיות, על מנת להחיות סיטואציות תיאטרליות, מעל גלי האתר. בהמשך הפך לבמאי רדיו וביים בין השאר, את התוכניות "רדיו דרמה" ו"המסך עולה".

בין שלל הפרויקטים הרדיופוניים בהם השתתף, כאיש פעלולים וכבמאי:
* "רוח קדים" מאת שלמה הלל
* "עלילות עקביה" מאת יהודה בורלא
* "הבלש מן הסירה" על פי ג'ון מקדונלד

בטרם יצא לגמלאות, שימש כמנהל מדור הדרמה של קול ישראל. 

## קישורים חיצוניים

* דף פייסבוק לזכרו

קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
גלריית דגלי אמריקה הצפונית

רשימה זו כוללת את הדגלים שבהם נעשה שימוש באמריקה הצפונית לפי קטגוריות ולפי סדר הא'-ב':

## דגלים בינלאומיים

### דגלי לאומים וקבוצות אתניות

## דגלי מדינות עצמאיות

### דגלי טריטוריות
#### דגלי טריטוריות של ארצות הברית

#### דגלי טריטוריות של הולנד

#### דגלי טריטוריות של הממלכה המאוחדת

#### דגלי טריטוריות של צרפת

#### דגלי טריטוריות של דנמרק

## קישורים חיצוניים

* אמריקה הצפונית

*
מרכוס בנקס

**ארתור למרכוס בנקס השלישי** (אנגלית: **Arthur Lemarcus Banks III**; נולד ב-19 בנובמבר 1981 בלאס וגאס, נבדה) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז.

## קריירה
בנקס שיחק באוניברסיטת לאס וגאס (UNLV), במדיה זכה בתואר שחקן ההגנה של השנה. בנקס נבחר במקום ה-13 בדראפט ה-NBA לשנת 2003 על ידי ממפיס גריזליס, ממנה הועבר לבוסטון סלטיקס בתמורה לקנדריק פרקינס.

בסלטיקס, הציג בנקס את יכולות ההגנה הטובות שלו, אך ב-26 בינואר 2006 עבר למינסוטה טימברוולבס. ב-18 ביולי 2006, הוא שוחרר ממינסוטה ופיניקס סאנס החליטה להחתימו על חוזה רב עונתי.
ב-6 בפברואר 2008 נשלח יחד עם שון מריון למיאמי היט בתמורה לשאקיל אוניל, ובפברואר 2009 הועברו השניים לטורונטו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי נבדה
קטגוריה:לאס וגאס: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני טורונטו ראפטורס
קטגוריה:כדורסלני פיניקס סאנס
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני מינסוטה טימברוולבס
קטגוריה:כדורסלני מיאמי היט
קטגוריה:כדורסלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת נבדה בלאס וגאס
קטגוריה:בחירות דראפט של ממפיס גריזליס
קטגוריה:כדורסלני ליגת ה-BIG3
קטגוריה:נבדה: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
גלריית דגלי אמריקה הדרומית

רשימה זו כוללת את הדגלים שבהם נעשה שימוש באמריקה הדרומית לפי קטגוריות ולפי סדר הא'-ב':

## דגלים בינלאומיים

## דגלי מדינות עצמאיות

### דגלי טריטוריות

## ראו גם
* שמש מאי

## קישורים חיצוניים

*
* אמריקה הדרומית
אוי ואבוי (להקה)

[שמאל|ממוזער|250px|הלהקה בהופעה ב[קיימברידג', ספטמבר 2009]]
**אוי ואבוי** (בתעתיק לאנגלית: **Oi Va Voi**) היא להקה בריטית, שנוסדה בלונדון שבאנגליה ב־2000.

הלהקה משלבת מספר סגנונות השאובים מסוגים שונים של מוזיקה יהודית־אשכנזית, מוזיקה יהודית־ספרדית ומוזיקת עולם: מוזיקת כליזמרים, מוזיקה חסידית שורשית, מוזיקה מזרח־אירופאית, שירת לאדינו, מוזיקת פולקלור צוענית, הונגרית ובלקנית, בשילוב עם רוק אלטרנטיבי ומוזיקה אלקטרונית.

## פעילות
הלהקה הוציאה ב-2003 את אלבום הבכורה שלה, "צחוק מבעד לדמעות", שכלל קטעים כמו "Refugee" ו-"Yesterday Mistake".

ב-2018 ההרכב של הלהקה כלל את סטפן לוי (שירה וקלרינט), ג'וש ברסלאו (תופים והפקה מוזיקלית), דייוויד אורצ'נט (חצוצרה), מייקל וינוור (גיטרה), מושיק קופ (תופים ותכנותים), אנה פואבל (כינור) ובת' לאונדריטיס (בס). באלבומה הרביעי מארחת הלהקה מוזיקאית ישראלית בשם זוהרה.

הלהקה הופיעה ארבע פעמים בישראל.

## חברי הרכב
* ניק אמאר - (גיטרה, מנדולינה, שירה, הפקה מוזיקלית)
* ג'וש ברסלו - (תופים, כלי הקשה, הפקה מוזיקלית)
* ליאו בריאנט - (בסיסט, קונטרבס)
* סטיב ליוי - (קלרינט, שירה)
* דייוויד אורצ'נט - (חצוצרה)

### חברי הרכב בעבר
* סופי סולומון - (כינור, ויולה, פסנתר, אקורדיון, מלודיקה)
* למז לובס - (חצוצרה, קלידים, שירה, מפיק מוזיקלי)

## דיסקוגרפיה
* *[[Digital Folklore]]*  (2002)
* *[[Laughter Through Tears]]*  (2003)
* *[[Oi Va Voi (אלבום)|Oi Va Voi]]*  (2007)
* *[[Travelling the Face of the Globe]]*  (2009)

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* אודי גלזר, לא נורא בכלל, באתר "עלונדון", 15 באפריל 2010
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות בריטיות
קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:מוזיקת עולם
קטגוריה:מוזיקאים יהודים
קטגוריה:מוזיקה יהודית