open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
זלב

**זלב** (בגרמנית: **Selb**) היא עיר בדרום גרמניה, במדינת המחוז בוואריה. העיר ממוקמת באזור המנהלי פרנקוניה עילית על רכס פיכטל ושטח שיפוטה גובל ברפובליקה הצ'כית. העיר ידועה בזכות תעשיית החרסינה הענפה שבה. המפעל נפתח בשנת 1879 על ידי פיליפ רוזנטל והיה פעיל עד לסוף המאה ה-20. בשטח המפעל נפתח עתה מוזיאון למוצרי חרסינה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בוואריה: ערים
גלעד (בית חולים)

**גלעד** היה בית חולים ליולדות שהתקיים משנות ה-20 ועד ראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 ברחוב ליליינבלום 27 בתל אביב, בניהולו של ד"ר יהודה לייב פוחובסקי (ועל כן נקרא גם "בית חולים (או בית יולדות) פוחובסקי"). עד שנת 1933 נוהל בית החולים בשותפות עם ד"ר אריה סדובסקי, באותה שנה עזב סדובסקי לירושלים בה הקים את בית היולדות סדובסקי.

רבים מילדי תל אביב הקטנה וילידי מרכז וצפון תל אביב של ימי טרום וראשית המדינה נולדו בבית חולים זה. בין מלחמת העולם השנייה ומלחמת העצמאות טיפל בית החולים בחשאי בלוחמי אצ"ל ולח"י שנפצעו בתל אביב.

המבנה המקורי נהרס ובמקומו ניצב בניין מודרני.

## קישורים חיצוניים
* מיקי כהן, הרפואה בראשיתה של תל אביב
* בית חולים ליולדות "גלעד" מחפש את ילדי תל אביב הקטנה שנולדו בו 
* יהודה לפידות, על חומותייך - במחתרת - הפציעה

קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי חולים שנסגרו
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים שנהרסו
קטגוריה:בתי חולים ליולדות
קטגוריה:בתי חולים ביישוב
קטגוריה:תל אביב לפני הקמת מדינת ישראל
קטגוריה:לב העיר
צליל מתח

**צליל מתח** הוא צליל המתווסף לצלילי האקורד המשולש על-מנת ליצור צבע הרמוני מסוים.

נהוג לכנות את הצלילים על שם המרחק שלהם מתוך הבסיס של האקורד. 
לדוגמה, אם נוסיף לדו מז'ור צליל ספטימה קטנה, כלומר סי במול נקבל ספטאקורד שהוא אקורד עם מתח רב.

## דרך הכתיבה
***7**-צליל מתח במרחק ספטימה קטנה מהשורש.

***Maj7**-צליל מתח במרחק ספטימה גדולה מהשורש.

***9**-צליל במרחק נונה מהשורש, לעיתים מופיע בתוספת SUS האומרת להחליפו בדרגה השלישית, מקביל ל-2 אך אוקטבה מעליו. 

***11**-צליל במרחק און דצימה מהשורש, מקביל ל-4 אך אוקטבה מעליו, יכול לקבל תוספת SUS.

***13**-צליל במרחק טרצדצימה מהשורש מקביל ל-6 אך אוקטבה מעליו.

***2**-צליל במרחק סקונדה מהשורש, יותר נדיר לרוב מופיע כ-9 ובתוספת SUS.

***4**-צליל במרחק קווארטה מהשורש לרוב מופיע בתוספת SUS.

***6**-צליל במרחק סקסטה מהשורש.

כל אחד מצלילי המתח, נותן אופי אחר לפי ההקשר והאקורד המשולש עליו הוא נמצא.

## תחליפים
כדי לא ליצור "עומס" או "אי-סדר" בכך שנמצאים הרבה צלילים בהרמוניה מחליפים לעיתים צלילי המתח את צליל האקורד המשולש.

ה-7, Major7 לרוב לא מחליף כלום ומגיע כתוספת (ולפעמים בד בבד) לאקורד המשולש.
ה-2,9 מחליפים לרוב את השורש המנוגן אוקטבה מתחת (על ידי כלי בס או פסנתר).
צלילי המתח האחרים מחליפים לרוב את צליל הקווינטה.

אחד החוקים הבסיסיים בהרמוניה הוא שלא יבואו יחד צליל ותחליפו.

## ראו גם
* צליל מנע

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הרמוניה
סוניה בלקינד

[ממוזער|רישיון ממשרד הבריאות המנדטורי לגברת אלכסנדרה בלקינד לעסוק ברפואה בארץ ישראל, [1919]]
[ממוזער|תעודת הנישואין של אלכסנדרה סוניה בלקינד ומנחם מנדל חנקין, [1928]]
[ממוזער|סוניה ומנדל חנקין מרחצאות [קרלובי וארי|קרלסבד, 1930]]
**סוניה (אלכסנדרה) בֶּלְקִינְד** (1870, להויסק, פלך מינסק, מינסק, האימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה) – 20 בספטמבר 1943 תל אביב), הייתה רופאת הנשים הראשונה בארץ ישראל. אחותם הצעירה של ישראל בלקינד, אולגה חנקין, שמשון בלקינד ופניה בלקינד (אשתו של ישראל פיינברג), כולם חברי תנועת ביל"ו.

## קורות חיים
בלקינד עלתה לארץ ישראל ב-1888 עם הוריה, שפרה ומאיר בלקינד, לראשון לציון, שממנהּ גורשו לגדרה עקב מרידת המשפחה בפקידות הברון רוטשילד. היא הייתה מורה לצרפתית בבית הספר העברי הראשון ביפו שהקימו אחיה ישראל ואביה מאיר ב-1889

בשנת 1898 נסעה לז'נבה על מנת ללמוד רפואה, צעד נדיר עבור אשה יהודייה באותם ימים. עם סיום לימודיה שבה לארץ ישראל כרופאה, ועבדה בבית החולים שער ציון ביפו. בשנת 1905 נסעה לפריז על מנת להתמחות כרופאת נשים והייתה לרופאת הנשים הראשונה בארץ ישראל.

עם חזרתה לארץ ב-1907 שימשה כרופאת הגימנסיה הרצליה במקביל לעבודתה בבית החולים. כמו כן הייתה מבין מייסדי ההסתדרות הרפואית בישראל. ב-11.1.1912 השתתפה בישיבת הייסוד שנערכה בגימנסיה הרצליה לבחירת הוועד הראשון להסתדרות הרופאים, ונבחרה לחברת הוועד הראשון של הסתדרות הרופאים. היושב ראש היה הד"ר יהודה לייב פוחובסקי. בזמן מלחמת העולם הראשונה טיפלה במגורשי תל אביב במקומות נדודיהם השונים, כאשר רוב הרופאים גורשו או גויסו. ב-1917 נעצרה ונשלחה להישפט בדמשק בשל גילוי מחתרת ניל"י (שבני אחיה, נעמן ואיתן בלקינד היו בין פעיליה) היא זוכתה מאשמה וחזרה לתל אביב.

בלקינד הייתה בת זוגו של מנדל חנקין, אחיו של יהושע חנקין (בן זוגהּ של אולגה, אחותה של סוניה). האחים חנקין ומשפחותיהם גרו שניהם בבית ב"ים החולות" רחוב אלנבי 105 אשר נבנה על ידי סוניה שהתגוררה בקומה העליונה בעוד בקומה הראשונה גרו יהושע ואולגה, ולידם בדירה קטנה יותר דובה וביתה עכסה בלקינד. בבית הייתה חצר גדולה ובה גן בו גודל הדשא הראשון בארץ ישראל.

בלקינד הייתה פעילה בתחום הרפואה הציבורית והמונעת, וקידמה את רפואת הנשים. הייתה חברת הנהלה בבית ההבראה "שלוה" שייסדה אחותה אולגה חנקין ב-1938, שנועד למטופלים מעוטי אמצעים. היא פתחה מרפאה פרטית בתל אביב שבה טיפלה ביהודים וערבים, נוצרים ומוסלמים. נבחרה לחברת כבוד של ההסתדרות הרפואית בישראל.

לפני מותה ציוותה סכום כסף לשתי מטרות, הקמת בית מרגוע עבור רופאים שהזדקנו בראשון לציון והשלמת בניינו של "בית הרופא" בתל אביב.

לאחר פטירתהּ נקברה בבית העלמין הישן בראשון לציון.

"בית הרופא ע"ש ד"ר אלכסנדרה בלקינד" בראשון לציון נחנך עשרים שנה לאחר מותה, ב-1963.

## לקריאה נוספת
* צפורה שחורי-רובין ושפרה שורץ, אלכסנדרה בלקינד: סיפורה של רופאה עברייה פורצת דרך, איתי בחור-הוצאה לאור, זכרון יעקב, 2012.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודיות בלארוסיות
קטגוריה:נשות העלייה הראשונה
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:משפחת פיינברג-בלקינד
קטגוריה:רופאות ביישוב
קטגוריה:גינקולוגים ביישוב
קטגוריה:תל אביב-יפו: רפואה
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הרפואית בישראל
קטגוריה:גירוש תל אביב: אישים
קטגוריה:רפואה בישראל: נשים חלוצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות גני אסתר בראשון לציון
קטגוריה:גינקולוגיות
קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19: אנשי היישוב
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1870
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1943
מחוזות אנגולה

מבחינה מנהלית אנגולה מחולקת ל-18 מחוזות (Province). המחוזות מחולקים לנפות.

## קישורים חיצוניים

* נתוני מפקד אוכלוסין, 2014
* נתוני אוכלוסייה 2022 (הערכה)

*
מחוזות
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה
בית הכנסת המשוחזר בוורצ'לי

**בית הכנסת המשוחזר בוורצ'לי** (Vercelli)  הוא אחד מבתי הכנסת של יהדות פיימונטה, הראשון שהוקם לאחר שהוכרזה אמנציפציה ליהודים באיטליה. הרישיון לבנייתו ניתן על ידי שליט פיימונטה, קרלו אלברטו, מלך סרדיניה, בשנת 1848. 

הוא נמצא בתהליך שיחזור שטרם הסתיים. ארון הקודש וחלק מהריהוט כבר שוחזר. המטרה היא להשלים את שיחזור בית הכנסת והפיכתו למרכז להפצת תרבות יהודית לבני העיר והסביבה. תרומות לשיחזור בית הכנסת התקבלו מקרנות ממשלתיות, המעודדות את שימור המורשת היהודית וכן תרומות ממוסדות בנקאיים. כבר היום הוא מוקד לביקורים של תלמידי בתי הספר הלא-יהודיים, אשר בעת ביקורם במקום לומדים על הדת היהודית ועל מורשת עם ישראל. בעיר נותרו יהודים בודדים.

השלמת שיקום בית הכנסת נמצאת ברשימת העדיפויות לביצוע שנערכה על ידי "איגוד הקהילות היהודיות באיטליה" במסגרת מסע ההסברה לשיקום "נכסים לשימור" (Beni da salvare).

## תולדות בית הכנסת
בית הכנסת היה של יהודי אשכנז. הוא נחנך בשנת 1878. המבנה הוא אחת הדוגמאות הטיפוסיות של השאיפה למונומנטליות באדריכלות החוץ של בתי הכנסת, שאיפה שהתעוררה עם שחרור היהודים מהגטאות.

המבנה בנוי בסגנון אדריכלות מורית כמו בית הכנסת הגדול של פירנצה שנחנך ארבע שנים אחריו, בשנת 1882. אפשר להבחין זאת היטב במבנה החזיתות (ראו תמונה). 

החזית מחולקת על ידי שש אומנות תמירות, המסתיימות בצריחים "דמוי בצל". הכיפות מחודדות ומזכירות מבנים איסלמים דומים. מעל הכניסה ומעל החלונות נבנו קשתות מאוריות "דמויות פרסה". בחלקה העליון של החזית, יש יציע צר ועדין, המזכיר את הסגנון הרומאני של ימי הביניים.

הבניין, אף על-פי שהחזית שלו היא בעלת פרופורציה נאה ושקולה, אינו משקף את צורתו של המבנה בכללו. האולם המרכזי, שהוא חלל מרכזי ביסודו ומעליו כיפת-תוף גדולה, אינו מתקשר באופן אורגני עם החזית. גם הכיפה היא נסתרת, מאחורי החזית, ואינה נראית לעובר ברחוב.

האדריכל של בית הכנסת היה מרקו טְרֵוֱוס (Marco Treves), אשר תכנן לאחר מכן את בית הכנסת בפירנצה. בית הכנסת תוכנן עבור קהילה שמנתה אז 600 נפש.

בבנינו השתתפו: גם האדריכל, ג'וזפה לוקרני, שעסק בכך בשנים 1874 - 1878, הצייר, יליד העיר, קרלו קוסטה (Carlo Costa), הפסל ארקולה וילה (Ercole Villa), הוויטראז'ים בוצעו על ידי מיקלה פורנרי (Michele Fornari) ועבודת השיש על ידי האחים בונה לווררונו  (Bona lavorarono).

## התצוגה

בצמוד לבית הכנסת יש אולם תצוגה ובו מסמכים של הקהילה מהמאה ה-16. כמו כן הוא מציג תשמישי קדושה עתיקים שנותרו ברשות יהודי העיר .

## לקריאה נוספת

* יעקב פינקרפלד, **בתי הכנסת באיטליה**, מוסד ביאליק, ירושלים,  תשי"ד 

* In Piedmont Sixteen Synagogues, בהוצאת הקהילה היהודית בטורינו.
* Annie Sacerdoti, **Guida All'Italia Ebraica**, Marietti, Casale Monferrato, 1986


## קישורים חיצוניים

* 
* Beni da salvare 8 - La sinagoga di Vercelli esempio tangibile dell’emancipazione  - אתר המוקדש לשימור בית הכנסת

וורצ'לי
וורצ'לי
וינס קורטולה

**וינסנט קורטולה** (באנגלית: **Vincent Curatola**, נולד ב-16 באוגוסט 1953) הוא שחקן וסופר אמריקאי. קורטולה ידוע בעיקר בשל משחקו כג'וני סאק בסדרת הדרמה של HBO "הסופרנוס".

בנוסף להיותו שחקן קורטולה הוא גם זמר והוא הופיע מספר פעמים עם להקת הרוק "שיקגו"

בשנת 2016 שיחק בסרט הדרמה "הגיבורים של בוסטון" לצידם של מארק וולברג, מליסה בנויסט, מישל מונאהן, קווין בייקון וג'יי. קיי. סימונס.

## פילמוגרפיה
* 2016 - הגיבורים של בוסטון
* 2013 - לגדול עם המאפיה - סרט טלוויזיה של ניקלודיאון
* 2012 - הורג אותם ברכות
* 2009 - חיים על מאדים
* 2004 - להיות כנה לחלוטין
* 2003 - I Am Woody
* 1999 - הסופרנוס
* 1998 - חוק וסדר - הסרט
* 1995 - Dearly Beloved

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
מחוזות אריתריאה

מבחינה מנהלית אריתריאה מחולקת ל-6 מחוזות (Zoba). המחוזות מחולקים לנפות.

## היסטוריה
בזמן העצמאות בשנת 1993 אריתריאה הייתה מחולקת לעשרה מחוזות והם היו אסמרה (בירת אריתריאה), אקל'ה גוזאי, בארקה, דנקליה, גאש-סטית, חמאסיין, סאהל, סמהר, סנהיט וסריי.  מחוזות אלו היו דומים לתשעת המחוזות שפעלו בתקופה הקולוניאלית.  בשנת 1996 אוחדו אלה לשישה אזורים (זובה).  הגבולות של אזורים חדשים אלה מבוססים על אגני היבול.  מבקרי מדיניות זו טוענים שממשלת אריתריאה מחקה את המרקם ההיסטורי של אריתריאה בעוד התומכים מאמינים שגבולות אזוריים חדשים אלה יקלו על סכסוכי קרקע היסטוריים. יתר על כן, התומכים במדיניות זו טוענים כי ביסוס גבולות על משאב טבע חשוב יקל על תכנון השימוש בו.

## קישורים חיצוניים

* נתוני אוכלוסייה, 2012 (הערכה)

קטגוריה:אריתריאה: חלוקה מנהלית
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה
Peace in the Valley

**Peace in the Valley** (לעיתים גם נקרא "(There'll Be) Peace in the Valley (For Me)") (בתרגום לעברית: "שלום בעמק") הוא שיר גוספל שנכתב על ידי הכומר והמוזיקאי תומאס איי דורסי ב-1937.

השיר נכתב במקור לזמרת מהליה ג'קסון אך הפך ללהיט ב-1951 בביצועו של רד פולי והסנשיין בויז. רד פולי היה באותה עת כוכב חברת התקליטים דקה והייתה לו חצי שעה קבועה בתוכנית הרדיו המוזיקלית הפופולרית ה-Grand Ole Opry. שילוב קול הבריטון החם של פולי וההרמוניה הקולית של להקת הליווי שלו תרמו להצלחת השיר. היה זה שיר הגוספל הראשון שהתקליטון שלו נמכר בלמעלה ממיליון עותקים..

בהמשך, בוצע השיר על ידי זמרים נוספים. הבולטים שבהם הם: אלביס פרסלי בליווי הג'ורדניירס, ג'וני קש (באלבום ההופעה בכלא סן קוונטין), לורטה לין, דולי פרטון, סקרימינג טריז ופיית' היל. ב-2006 צורף השיר, בביצוע של רד פולי, לרישום הלאומי להקלטות.

## הביצוע של אלביס פרסלי והג'ורדניירס
אלביס פרסלי ביצע את השיר ב-1957 והשיר בביצועו הגיע למקום ה-39 במצעד "100 הלהיטים של הבילבורד". מיני-אלבום (EP) שהכיל את השיר ונקרא על שמו, הגיע למקום השלישי במצעד ה-EP של הבילבורד. השיר זכה לפרסום כשפרסלי ביצע את השיר ב-6 בינואר 1957 בתור השיר המסיים שלו בהופעתו השלישית במופע של אד סאליבן.

נראה שאמרגנו של פרסלי, "קולונל" טום פרקר וחברת התקליטים שלו, תקליטי RCA, רצו למתן את הדעות שרווחו באמצע שנות ה-50 בקרב קהלים רחבים בארצות הברית, בייחוד בקהלים בעלי אופי שמרני, כי שיריו והופעותיו של אלביס מאיימים על העקרונות המוסריים של הנוער האמריקאי ובחרו לעשות זאת באמצעות שיר בעל אופי דתי. לאלביס עצמו, היה ביצוע השיר טבעי לחלוטין, מאחר שמוזיקת הגוספל הייתה המוזיקה עליה גדל בילדותו ובנעוריו במיסיסיפי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי דת נוצריים
קטגוריה:שירי 1937
קטגוריה:שירי אלביס פרסלי
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי גוספל
SNDMSG

**SNDMSG** היה מודול השארת הודעות למשתמשים השונים במחשבים מרכזיים בשנות ה-60 ושנות ה-70 של המאה ה-20.

כאשר ריי טומלינסון פיתח את תוכנת הדואר האלקטרוני הראשונה בשנת 1971, הוא השתמש במודול SNDMSG הקיים, הוסיף לו כ-200 שורות קוד על מנת לשגר את ההודעה דרך רשת ה-ARPAnet והוסיף מודול קבלת הודעה בשם READMAIL.

על מנת להבחין האם מקבל ההודעה הוא משתמש במחשב ממנו נשלחת ההודעה או במחשב מרוחק הוסיף טומלינסון את סימן ה-@ כמפריד בין שם הנמען לזיהוי המחשב אליו מנווטת ההודעה.

ההודעה הראשונה שעשתה שימוש בפרוטוקול זה נשלחה במרץ 1972.

קטגוריה:דואר אלקטרוני
תומאס דה

שמאל|ממוזער|200px|תומאס דה, 2009
**תומאס דֶה** (בגרמנית: **Thomas D**; נולד ב-30 בדצמבר 1968) הוא ראפר בלהקת ההיפ הופ הגרמנית Die Fantastischen Vier ("די פנטסטישן פיר", גרמנית: 'ארבעת המופלאים'). מנהל גם קריירת סולו.

## חייו
נולד בשנת 1968 בעיירה דיצינגן (Ditzingen) הסמוכה לשטוטגרט, במדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה, בשם **תומאס דיר** (**Thomas Dürr**). לאחר סיום לימודיו בבית הספר התיכון, החל דיר לעבוד כשוליית-ספר. מאחר שעבד הרבה כשרת (בגרמנית: האוסמייסטר), נודע בשם הבמה "האוסמייסטר תומאס דה" (Hausmeister Thomas D).

במשך שנים היה טבעוני, ותמך בארגון זכויות בעלי החיים PETA. ב-2003 ספג ביקורת על התייצבותו מאחורי התערוכה *Holocaust on Your Plate* (אנגלית: "השואה [מוגשת] על צלחתך"), שהשוויתה את תנאי הגידול של חיות משק לפשעי השואה.

תומאס דה נשוי, ואב לבת ולבן.

## יצירתו
לצד פועלו של תומאס דה במסגרת להקת Die Fantastischen Vier (גרמנית: 'ארבעת המופלאים'), הוא מנהל קריירת סולו מצליחה, שבמהלכהּ הוציא ארבעה אלבומים: *Solo* (1997), *Lektionen in Demut* (2001) ו-*Kennzeichen D* (2008), שמהם יצאו הסינגלים *Rückenwind*, *Frisör*, *Liebesbrief* ו-*Solo* (עם נינה האגן).

מחוץ לגרמניה נודע תומאס דה בעיקר בזכות השיר *(Komm zu mir) Wish*, שאותו ביצע עם פרנקה פוטנטה בפסקול הסרט "ראן לולה ראן". בשיריו נשמע לעיתים כאילו הוא עובר שיר שלם מבלי לעצור אף לרגע לנשום.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרים גרמנים
קטגוריה:ראפרים גרמנים
קטגוריה:אמנים גרמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1968
תופעת גיבס

[שמאל|ממוזער|250px|[טור פורייה עם 50 איברים לקירוב של פונקציה עם אי רציפות]]
**תופעת גיבס** היא תופעה שגילה המתמטיקאי האמריקאי ג'וסיה וילארד גיבס לגבי טורים אין סופיים אשר מהווים קירוב של פונקציות עם אי-רציפות. התופעה היא שלכל סכום סופי של הטור האין סופי תהיה שגיאה באזור של נקודות האי-רציפות. גודל השגיאה הוא 9% מהערך של אי-הרציפות, והשגיאה אינה מופיעה בטור האין-סופי, אלא ככל שמשתמשים ביותר איברים בסכום הסופי, השגיאה תופיע יותר ויותר קרוב לנקודת האי-רציפות, אך לא תיעלם כל עוד הטור סופי.

## הגדרה פורמלית
תהי פונקציה  f:[-\pi,\pi]\rightarrow \Epsilon חלקה למקוטעין בקטע ותהי x_0 נקודת הקפיצה של הפונקציה בקטע, המקיימת: f(x_0^+) - f(x_0^-) = a, אזי קיימת סדרת נקודות {{x_k^+}} המתכנסת ל-x_0 מימין, כך ש: \liminf(S_N(x_N^+)-f(x_N^+)) = a\cdot k. 

כמו כן, קיימת סדרת נקודות המתכנסת ל-x_0 משמאל כך שמתקיים: \liminf(S_N(x_N^-)-f(x_N^-)) = -a\cdot k, כאשר k קבוע חיובי 
סדרה זו מתכנסת מימין ומשמאל, גילוי הסדרה על שם מתמטיקאי צרפתי גיימי פלדמן 
(k\approx0.08948987223608363511601442291245487).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אנליזה הרמונית
אלמנד

**אלמנד** הוא ריקוד חגיגי שמקורו בגרמניה ומכאן שמו (**Allemande** שפירושו בצרפתית "גרמני"). ריקוד זה שכיח מאוד במוזיקה של הבארוק והוא הריקוד הראשון המתחיל את הסוויטה, מיד בתחילתה או לאחר הקדמה. זהו ריקוד שקט, המנוגן בקצב בינוני (מודרטו) ובמשקל לרוב זוגי (למשל 4/8) אך גם 4/4.

מבחינת המבנה המוזיקלי, האלמנד מאופיין בהתחלה של 1–3 צלילים קצרים של 1/16 המכונים UPBEAT, אי שימוש בצורת הסינקופה, נושאים קצרים העוברים פיתוח ליחידות רחבות וניגודים טונליים (של סולמות) או של נושאים. במוזיקה הגרמנית (כגון באך) המבנה הוא שמרני והקטע כתוב, בדרך כלל, לקלידים. במוזיקה האיטלקית (כגון קורלי) ההתייחסות חופשית יותר בתחום הטמפו והכלים.
בסוף המאה ה-18 החלו כותבים אלמנדים בקצב משולש (למשל ובר) דבר שהקדים את הופעת הוואלס.

## לקריאה נוספת
* אנציקלופדיה למוזיקה, ישראל שליטא, הוצאת יהושע צ'יצ'יק תל אביב, 1965

* AN ABC OF MUSIC, IMOGEN HOLST, OXFORD UNIVERSITY PRESS, 1972


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מחול
קטגוריה:כוריאוגרפיה
קטגוריה:מבנים מוזיקליים
קטגוריה:צורות מוזיקליות
ילדים חורגים לאלוהים (סרט)

**ילדים חורגים לאלוהים** (באנגלית: **Children of a Lesser God**) הוא סרט דרמה משנת 1986 על פי מחזה באותו השם זוכה פרס טוני מאת מארק מדוף שהוצג החל מ-1980.

עלילת היצירה היא רומן בין גבר, המשמש מורה וקלינאי תקשורת בבית ספר לחירשים, לבין בוגרת מצטיינת של בית הספר, שמסרבת להתערות בחברת השומעים ומשמשת מזה שבע שנים מנקה בבית הספר.

הסרט רשם הכנסות של כ-31.8 מיליון דולר ברחבי ארצות הברית.

## פרסים
* פרס אוסקר (1987): פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר - מרלי מטלין
* פרס גלובוס הזהב (1987): פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה - מרלי מטלין
* פסטיבל הסרטים בברלין (1987): פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין - רנדה היינס

## קישורים חיצוניים

**ביקורות**
* עדנה פיינרו, 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:נכות באמנות
קטגוריה:סרטים על חינוך והוראה
קטגוריה:סרטים עצמאיים
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטי 1987
קטגוריה:סרטים על חירשים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית אמריקאיים
אייר ג'ורדן

**אייר ג'ורדן** הוא מותג אמריקאי של נעלי כדורסל וביגוד אתלטי שמיוצרים על ידי חברת נייקי. המותג הוקם בשיתוף פעולה עם שחקן הכדורסל מייקל ג'ורדן בתקופתו בשיקגו בולס. נעלי ההתעמלות המקוריות יוצרו עבור מייקל ג'ורדן בסוף 1984, וב-1 באפריל 1985 שווקו לציבור הרחב.

## היסטוריה
ממוזער|דגם של נעלי "אייר ג'ורדן" בצבע כחול-שחור
בשנת 1984 מצאה עצמה חברת "נייקי" בקשיים בשוק הלבשת הספורט. אחת הבעיות העיקריות שהחברה נתקלה בה הייתה שהיא לא הצליחה למכור את מוצריה בעולם הכדורסל. ההצלחה ממנה נהנתה החברה בשנים הקודמות דעכה, והיא החלה לחפש דרכים לחדור לשווקים חדשים. באותה עת נבחר מייקל ג'ורדן למקום השלישי בדראפט ה-NBA על ידי שיקגו בולס. החברה החליטה להחתים את השחקן על חוזה פרסום בסך 2.5 מיליון דולר לתקופה של חמש שנים.

ג'ורדן הפך לאחד השחקנים הבולטים בליגה כבר בימיו הראשונים ו"נייקי" ניצלה את ההצלחה כדי להוציא דגם חדש של נעליים: "אייר ג'ורדן", הקרוי על שמו. הנעליים הביאו למהפכה בשוק נעלי הספורט. לפני הוצאת נעלי "אייר ג'ורדן" היו מרבית הנעליים בשוק בצבע לבן אחיד. נעלי ה"אייר ג'ורדן" לעומת זאת היו בצבע שחור-אדום עז ויצאו כנגד מוסכמה זו. ליגת ה-NBA אסרה על שחקניה לנעול את הנעליים במשחקים רשמיים עקב צבען החריג. למרות זאת, ג'ורדן שיחק איתן וספג קנסות של עד חמשת אלפים דולר בכל פעם שעשה זאת. "נייקי" שילמה את הקנסות על מנת שג'ורדן ימשיך לנעול אותן, והנעליים יישארו בעין הציבור.

המחלוקת, בשילוב עם הצלחתו הגדולה של ג'ורדן כשחקן בליגה באותה שנה, הביאו לכך שהנעליים הפכו למותג מוכר. שיווק הנעל נחל הצלחה כה רבה עד כי החברה לא הצליחה לעמוד בביקוש, והדרישה הרבה אף הביאה להתפשטות תופעה של "שוד נעליים", שבה אנשים נשדדו מנעלי ה"אייר ג'ורדן" שלהם באיומי אקדח.

בעקבות ההצלחה יצרה נייקי מחלקה נפרדת בשם "מחלקת ג'ורדן" (Jordan Brand) העוסקת בשיווק מוצרי הלבשת ספורט. החברה המשיכה לייצר דגמים חדשים של הנעליים מדי שנה גם לאחר פרישתו של ג'ורדן ממשחק פעיל. בשנת 2009 הוציאה החברה 23 דגמים שונים של הנעליים. עם חלוף הזמן, הפכו הנעליים לפריט אספנים, כאשר הדגם הראשון בסדרה, שנמכר ב-70 דולר בעת יציאתם לשוק, נמכר במאות דולרים.

בשנת 2013 הכניס מותג ג'ורדן לנייקי 2.25 מיליארד דולר. לעומת השפל של שנת 1984, ב-2013 שלטו נייקי ב-92% משוק נעלי הספורט.

בשנת 2020 נמכרו במכירה פומבית זוג נעלי ספורט משומשות מדגם "אייר ג'ורדן", שננעלו על ידי מייקל ג'ורדן בשנת 1985, בעבור 615,000 דולר. בינואר 2024 נמכרו שש נעליים, ששימשו את ג'ורדן בכל אחת מהזכיות באליפויות תמורת סכום של יותר משמונה מיליון דולרים.

## חסויות
החל משנת 2016 הפכה אייר ג'ורדן לספקית הציוד היחידה של קבוצת הפוטבול האמריקאית של אוניברסיטת מישיגן.

זה סימן את המיזם הראשון של המותג לענף ספורט שאינו כדורסל. החל משנת 2018 אייר ג'ורדן הייתה ספקית הציוד של קבוצות הפוטבול של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, אוניברסיטת אוקלהומה ואוניברסיטת פלורידה.

בשנת 2018 המותג נתן חסות לקבוצת כדורגל לראשונה, כאשר המועדון הצרפתי פריז סן-ז'רמן הציגו את לוגו החברה על הערכות השלישיות שלהם, שלבשו במהדורת ליגת האלופות לעונת 2018-19. מעונת 2021-22, חולצת הבית של פריז סן ז'רמן משתמשת בלוגו של אייר ג'ורדן במקום בלוגו של נייקי.

החל מעונת 2020-21 ב-NBA, בחולצות השלישיות הופיע הלוגו של ג'ורדן על הגופיות; גופיות השארלוט הורנטס הציגו את הלוגו בעונות קודמות.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מותגי הנעלה
קטגוריה:כדורסל
קטגוריה:מייקל ג'ורדן
צווינגר

ה**צווינגר** (בגרמנית: **Zwinger**) הוא ארמון מתקופת הבארוק בעיר דרזדן, בירת סקסוניה.

הארמון נבנה ביוזמת אוגוסט החזק, הנסיך הבוחר של סקסוניה, על מנת לשמש כ"ארמון שעשועים". כיום משמש המקום כמוזיאון.

הארמון ממוקם באזור בו שכנו בעבר ביצורי העיר דרזדן ומכאן שמו - משמעות השם "צווינגר" בגרמנית עתיקה הוא האזור בין החומה הפנימית והחיצונית של מבצר.

## היסטוריה
הצווינגר נבנה כחלק מתנופת הבנייה שיזם אוגוסט החזק, נסיך בוחר של סקסוניה ומשנת 1697 מלך פולין. הבנייה נועדה להאדיר את שמו של אוגוסט ולחדש את דרזדן שניזוקה בשרפה בשנת 1685. הצווינגר עצמו נבנה במטרה לשמש כ"ארמון שעשועים" לאוגוסט ואציליו.

הצווינגר נבנה בין השנים 1710–1732. התכנון והבנייה הופקדו בידי מתאוס דניאל פפלמן (Matthäus Daniel Pöppelmann) "אדריכל החצר" של אוגוסט החזק. הארמון נבנה סביב חצר גדולה וגנים שיועדו בין היתר למשחקים, מופעים ותחרויות. בגנים ניטעו צמחים אקזוטיים, ובבניין ובחצר שולבו פסלים רבים מעשה ידי בלתזר פרמוזר (Balthasar Permoser). באמצע המאה ה-19 נבנה אגף בצד הקרוב לנהר האלבה בתכנונו של גוטפריד זמפר, ובו ממוקם מוזיאון הציירים הגדולים.

הצווינגר ניזוק כמה פעמים במלחמות שונות כגון מלחמת שבע השנים והמלחמות הנפוליאוניות.
הצווינגר ספג נזקים כבדים במהלך הפצצת דרזדן במלחמת העולם השנייה. שיקום הצווינגר החל זמן קצר לאחר תום המלחמה ונמשך עד לשנת 1963.

כיום שוכנים בצווינגר מוזיאונים לאמנות, מדע ואוספי כלי נשק וחרסינה.

## גלריית תמונות

תמונה:Dresden Zwinger Innenhof.JPG|החצר הפנימית של הצווינגר
תמונה:Zwinger gardens.jpg|הגנים מצידו החיצוני של הארמון
תמונה:Dresden Zwinger06.jpg|ה-Kronentor ("שער הכתר")
תמונה:Nymphenbad 1.JPG|ה-Nymphenbad ("מרחץ הנימפות")


## ראו גם
* עמק האלבה בדרזדן

## קישורים חיצוניים

* 
* צווינגר, באתר התיירות של דרזדן
* צווינגר, באתר meinwissen.info
* 

קטגוריה:דרזדן
קטגוריה:גרמניה: ארמונות מלכותיים
קטגוריה:גרמניה: מוזיאונים
קטגוריה:גרמניה: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:סקסוניה: מבנים
משוואת קצב

בכימיה פיזיקלית, **משוואת קצב** או **חוק קצב** הם כלים לתיאור המהירות בה מתרחשת תגובה מסוימת. למשוואה שימוש נרחב בקינטיקה כימית. משוואת הקצב מקשרת בין קצב התגובה לריכוזים או לחצים של המגיבים והתוצרים בתגובה. באופן כללי, עבור התגובה  A + B -> C משוואת הקצב תהיה:

::r\; =\; k\left( T \right)\left[ A \right]^{m}\left[ B \right]^{n}

כאשר:
* k בטמפרטורה קבועה, הוא קבוע הקצב ויחידותיו משתנות בהתאם לכמות החומרים בריאקציה.
* m הוא הסדר החלקי של חומר A. (הסוגרים המרובעים מציינים ריכוז, בדרך כלל ביחידות מולר)
* n הוא הסדר החלקי של חומר B.

סכום הסדרים החלקיים הוא הסדר הכולל של הריאקציה. בתגובה אלמנטרית, סכום המקדמים הסטוכיומטרים של המגיבים הוא סדר התגובה.

קיימות משוואות קצב מסובכות יותר עבור תגובות שאינן אלמנטריות. לתגובות כאלה יש מנגנון, המורכב מכמה שלבים של תגובות אלמנטריות.
משוואת הקצב היא משוואה דיפרנציאלית. האינטגרל על משוואת הקצב נותן "פתרון" למשוואה, פתרון המקשר בין ריכוזי המגיבים והתוצרים ביחס לזמן.

גם זרזים ומעכבים יכנסו למשוואה, על אף שריכוזם אינו משתנה, מכיוון שהם משפיעים על קצב התגובה. לזרזים יהיה סדר חלקי חיובי, ומעכבים יהיו בעלי סדר חלקי שלילי.

## תגובות מסדר אפס
בתגובות מסדר אפס, קצב התגובה אינו תלוי בריכוז המגיבים. העלאת ריכוז המגיבים לא יעלה את קצב התגובה. חוק הקצב לתגובה כזאת יהיה:

:r = k

כאן, יחידותיו של קבוע הקצב תהיינה ריכוז/ זמן. ניתן לתאר את השתנות הריכוז ביחס לזמן לפי:

: r = -\frac{d[A]}{dt}=k

פתרון משוואת הקצב (האינטגרל על חוק הקצב) ייתן:

:[A]_t = -kt + [A]_0

כאשר [A]_t מייצג את ריכוז החומר בזמן מסוים, ו-[A]_0 מייצג את הריכוז ההתחלתי.

התגובה היא מסדר אפס אם שרטוט גרף של הריכוז כנגד הזמן הוא קו ישר (ליניארי). שיפוע הישר הוא k, קבוע הקצב.

זמן מחצית החיים של התגובה מתאר את הזמן הדרוש לחומר להגיע למחצית מריכוזו ההתחלתי. עבור תגובה מסדר אפס הוא נתון בנוסחה:

: t_ \frac{1}{2} = \frac{[A]_0}{2k}

## תגובות מסדר ראשון
תגובות מסדר ראשון תלויות בריכוז של חומר אחד בלבד (תגובה אונימולקולרית). עשויים להיות מגיבים אחרים, אך הסדר החלקי שלהם יהיה אפס. משוואת הקצב תהיה מהצורה:

:r = -\frac{d[A]}{dt} = k[A]

בסדר ראשון, יחידותיו של k תהיינה , ומאינטגרל על משוואת הקצב מתקבל
: [A] = [A]_0 e^{-kt}
או, באופן שקול,
:\ln{[A]} = -kt + \ln{[A]_0}

שרטוט של גרף \ln{[A]} נגד הזמן, יתן גרף ליניארי ששיפועו k.

בסדר ראשון, זמן מחצית החיים אינו תלוי בריכוז ההתחלתי והוא נתון בנוסחה:
t_ \frac{1}{2} = \frac{\ln{(2)}}{k}.

דוגמאות לתגובות מסדר ראשון:
* H2O2(l) -> 2H2O(l) +O2(g) 
* SO2Cl2(l) -> SO2(g) + Cl2(g)
* N2O5(g) -> 4NO2(g) + O2(g)

## תגובות מסדר שני
תגובה מסדר שני תהייה מורכבת משני מגיבים שהסדר החלקי של כל אחד מהם אחד, או מגיב שהסדר החלקי שלו 2.
* במקרה הראשון, משוואת הקצב תראה כך:
::r = k[A]^2 או \ln r = \ln k + 2\ln\left[A\right] 
: ומאינטגרציה יתקבל חוק הקצב:
::\frac{1}{[A]} = kt + \frac{1}{[A]_0} 
: וזמן מחצית החיים מקיים:
::t_ \frac{1}{2} = \frac{1}{k[A]_0}.
* במקרה השני:
:: r = k[A][B]
: וחוק הקצב יהיה
::\frac{[A]}{[B]} = \frac{[A]_0}{[B]_0} e^{([A]_0 - [B]_0)kt}

כאשר הריכוזים ההתחלתיים של A ושל B חייבים להיות שונים זה מזה.

דוגמה לתגובה מסדר שני:
* 2NO2(g) -> 2NO(g) + O2(g)

## סיכום לתגובות מסדרים שונים עם מגיב בודד

## ראו גם
*קינטיקת מיכאליס-מנטן
*פסאודו סדר

קטגוריה:כימיה פיזיקלית
קטגוריה:קינטיקה כימית
רמון ריי ארדיד

**רמון ריי ארדיד** (בספרדית: **Ramón Rey Ardid**; 20 בדצמבר 1903 – 21 בינואר 1988) היה שחמטאי ספרדי. הוא החזיק בתואר אלוף ספרד בשחמט בין השנים 1929–1943.

## ביוגרפיה

ארדיד היה פסיכיאטר במקצועו ופרופסור באוניברסיטת סרגוסה. בין היתר תרגם את כתבי זיגמונד פרויד לספרדית.

במסגרת אולימפיאדת השחמט 1924 האולימפיאדה הבלתי הרשמית הראשונה שנערכה בפריז, הגיע ארדיד במסגרת נבחרת ספרד למקום ה-10 לקבוצות וחלק מקום 21 לבודדים בדרג ב' (ניצח: קארל הרומאדקה).

בשנת 1928 ניצח בתחרות שהתקיימה במדריד לקביעת משתתפי האולימפיאדה אך בסופו של דבר לא השתתף בנבחרת ספרד באולימפיאדת השחמט 1928, האולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג.

בשנת 1929 חלק ארדיד מקום 4–5 בתחרות ברצלונה (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה) ובאותה שנה זכה באליפות ספרד. בשנת 1930 ניצח בדו-קרב את מנואל גולמאיו טוריאנטה +4 -1 =2 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). ארדיד הגן על תוארו מול ר. קאסאס +5 -1 =0 בשנת 1933, מול ויצנטה אלמירלי קאסטאל +5 -0 =2 בשנת 1935, מול חואן מנואל פואנטס +5 -1 =1 בשנת 1942 ולבסוף הפסיד את תוארו בשנת 1943 לחוזה סאנז +3 -4 =3.

ארדיד הגיע למקום השני בתחרות סיטגס בשנת 1934 (ניצח: אנדור לילינטל), ניצח בשנת 1935 בדו-קרב את ויקטור קאהן +2 -0 =4 בסרגוסה וחלק מקום ראשון בתחרות הייסטינגס (דרג ב') בשנת 1935/36.

בשנת 1943 הוא הפסיד תואר אלוף ספרד לחוסה סאנס אגואדו.

בשנת 1944 הפסיד ארדיד דו-קרב מול אלכסנדר אלכין +0 -1 =3 וניצח את  +5 -1 =0. בשנת 1946 ניצח ארדיד בתחרות מדריד.

## קישורים חיצוניים

* רמון ריי ארדיד באתר אטיודים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים ספרדים
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:אלופי ספרד בשחמט
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1988
נקודת מגוז

[שמאל|ממוזער|250px|[הסעודה האחרונה (ציור)|הסעודה האחרונה, ציור של לאונרדו דה וינצ'י בו יש שימוש בפרספקטיבה גאומטרית היוצרת תחושת עומק ומושכת את המבט אל הדמות במרכז התמונה. הקווים הכחולים ממשיכים את הקווים המקבילים בחלל הנפגשים בנקודת המגוז.]]
**נקודת מגוז** (או **נקודת ההיעלמות**) ברישום פרספקטיבה היא נקודה בתמונה אליה מתכנסים קווים מקבילים במרחב, וכך נוצרת אשליה של עומק.

העיקרון הגאומטרי שבבסיס הפרספקטיבה המתמטית קובע כי עצמים רחוקים יותר נראים קטנים יותר, שכן הגודל הנראה הוא הגודל הזוויתי, התלוי בגודל הממשי ובמרחק. לכן, בין שני קווים מקבילים במרחב, המרחק הממשי ביניהם קבוע אך המרחק הזוויתי ביניהם קטן עם התרחקותם מהצופה, ובמרחק גדול מספיק זה נראה שהקווים נחתכים. נקודת החיתוך נקראת נקודת מגוז.

מס' נקודות המגוז יקבע לפי מספר המישורים המקבילים למישורי התמונה: אם שלושתם מקבילים אז נקודה אחת, אם שניים מהם אז שתיים ואם אחד אז שלושתם.

נקודת מגוז עשויה לציין גם את המקום באופק בו נפגשים שולי הדרך.

בתמונה אחת יכולות להיות מספר נקודות מגוז, כל אחת מתאימה למשטח אחר. למשל בתמונה של קובייה, כל פאה מתכנסת לנקודת מגוז אחרת.

דונטלו ומזאצ'ו היו אמני רנסאנס שהיו בין הראשונים להשתמש בנקודות מגוז בציוריהם.

## ראו גם
* ראיית עומק
* אשליית פונזו

## קישורים חיצוניים

* נקודת מגוז, באתר "טקסטולוגיה"
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציור
קטגוריה:אסתטיקה
קטגוריה:טכניקות ציור
אליהו אהרון כהנא

**אליהו אהרון כהנא** (4 באוגוסט 1875, מערב האימפריה הרוסית (פולין) – 26 בפברואר 1957, כ"ה באדר א' תשי"ז, תל אביב) היה סוחר, פעיל ציבור, מראשי אגודת אחווה וממייסדי תל אביב.

## ביוגרפיה
נולד בעיירה גורה קַלוַואריה, לאביו חיים משה אריה לייב כהנא. ובהיותו בן חמש עלה עם הוריו לירושלים, שם למד בתלמוד תורה. בגיל 17 נשא לאישה את חיה-רישקה בת הרב אברהם אלקנה זקס בנו של העולה הראשון לארץ ישראל מגרמניה משה זאקס. בשנת 1895 היה בין מייסדי "אגודת אחווה" – אגודת סתרים דתית שמטרתה עזרה הדדית וקיום ממשי של מצוות "ואהבת לרעך כמוך" ולשפר את מצב החיים הציבוריים. שנה אחר כך היה שותף גם להקמת חברת "ישוב ארץ הקודש" למען הפצת רעיון העבודה החקלאית בקרב בני היישוב הישן בירושלים. בשנת 1897 עבר הזוג כהנא לראשון לציון, אך לא נקלט שם, ועבר שוב ליפו.

ביפו הפך כהנא לסוחר בגדים בתחילה בבית מסחרו של חיים יהושע גולדברג ("חיים בקר"), אביו של משה גולדברג ולאחר מכן כעצמאי. ב-1898 פתח לשכה של אגודת אחווה ביפו והיה נשיאה הראשון. ביוזמת הלשכה נוסדה ב-1899 שכונת אחווה ליד נוה צדק. בית המסחר שלו הפך לסניף שבו התנהלו עסקי האגודה.

ב-1909 הייתה משפחת כהנא לחברה באגודת אחוזת בית והייתה לאחת מ-66 משפחות מייסדי תל אביב. בהגרלת המגרשים לאחוזת בית הגריל כהנא את המגרש ברחוב יהודה הלוי 28, אך כיוון שהתגורר כבר בשכונת אחווה ולא נזקק לבית באחוזת בית, מכר את מגרשו לחייקל פלמן, שבנה עליו את ביתו ב-1910.

בעת גירוש תל אביב עברה המשפחה לטבריה, ובתום מלחמת העולם הראשונה חזרה לתל אביב.

אליהו אהרון כהנא נפטר בכ"ה באדר א' תשי"ז, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

## קישורים חיצוניים
* חיה – רישקה ואליהו- אהרון כהנא באתר משפחות מייסדי תל אביב
* מרדכי נאור, עמית לוינסון, **[http://www.lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=12794 מי היו 66 מייסדי תל אביב?]**, תל אביב בראשיתה: 1909–1934: מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר, יד יצחק בן-צבי 1984. באתר מט"ח

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:יפו: אישים
קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:סוחרים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:חברי אגודת אחוה
קטגוריה:מגורשי תל אביב
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1875
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1957
דגל תורינגיה

**דגל תורינגיה** הוא דגלה של המדינה הגרמנית תורינגיה. עיצובו של הדגל הוא עיצוב ביקולור לבן-אדום.

דגל לבן-אדום שימש כדגלה של תורינגיה משנת 1921. בין השנים 1921 ועד 1933 הושחת הדגל המדיני במגן אדום ובתוכו שבעה כוכבי כסף משושים אשר הוטען בקנטון. בשנת 1933 שונה הדגל המדיני והוחלף המגן במגן כחול ובתוכו אריה עומד ומחזיק בצלב קרס בצבע זהב. שני הדגלים, האזרחי והמדיני נזנחו כאשר בוצעה רפורמה ברייך השלישי והמדינות הגרמניות פורקו בשנת 1935.

הדגל אומץ בשנית בשנת 1946 כאשר הוקמה תורינגיה מחדש כמדינה גרמנית, אך נזנח שוב בשנת 1952 עם הקמתה של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית וביטולן של המדינות אשר הרכיבו אותה. עם איחוד גרמניה אומץ הדגל בשלישית כדגל המדינה הגרמנית החדשה, ובמקביל אומץ הדגל המדיני אשר הושחת בסמל תורינגיה במרכזו.

## ראו גם
* סמל תורינגיה

* 
* שלטי ודגלי המדינה החופשית של תורינגיה, מחוזותיה והערים העצמאיות שבה, המשרד לענייני חינוך פוליטי של תורינגיה, 2002 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

תורינגיה
קטגוריה:תורינגיה
תורינגיה
תורינגיה
פיי וייט

**פיי וייט** (באנגלית: **Faye White**; נולדה ב-2 בפברואר 1978) היא כדורגלנית אנגליה המשחקת בקבוצת ארסנל ליידיס ובנבחרת אנגליה.

## ארסנל
וייט החלה את הקריירה שלה בארסנל כשהייתה בת 18. בעונת 1996/1997 היא תופקדה במרכז מערך ההגנה של הקבוצה, וזכתה עמה באליפות הפרמייר ליג לנשים. בעונה שלאחר מכן היא זכתה עם ארסנל בדאבל של אליפות וגביע ה-FA לנשים, ואף נבחרה לשחקנית השנה בפרמייר ליג. לאחר מכן זכתה עם ארסנל פעם נוספת בגביע ה-FA ופעמיים בגביע הליגה לנשים. ארסנל לא זכתה בתארים נוספים בשנים שלאחר מכן, ורק בעונת 2000/2001 הצליחה הקבוצה לזכות בכל שלושת התארים האפשריים בכדורגל האנגלי.

בשנת 2002 קיבלה וייט את סרט הקפטן של ארסנל, והובילה את הקבוצה לזכייה בדאבל בעונת 2003/2004 ובעונת 2005/2006.

וייט החמיצה את רוב עונת 2006/2007 לאחר שסבלה מקרע ברצועה הצולבת הקדמית בפעם השנייה בקריירה שלה. בעקבות ניתוח ושיקום מוצלחים היא חזרה לסגל של ארסנל, והובילה את הקבוצה לזכייה בגביע אופ"א לנשים. לאחר מכן עזבה לקנדה והצטרפה לאוטווה פיורי, שאותה הובילה למשחקי הפלייאוף על האליפות. בנוסף, היא הובילה את ארסנל לזכייה באליפות חמישית ברציפות באותה שנה, שהייתה חלק מדאבל שלישי ברציפות.

בשנת 2007 הוענק לה תואר חברה במסדר האימפריה הבריטית על תרומתה לספורט.

ב- מרץ 2013 הודיעה וייט על פרישתה ממשחק פעיל. מאז שימשה כפרשנית בערוצי ספורט מרכזיים כמו BBC ו-Sky. כמו כן לקחה על עצמה משימה לקדם את כדורגל הנשים באנגליה ולקדם שחקניות צעירות.

## נבחרת אנגליה
ב-1997 היא ערכה את הבכורה שלה במדי נבחרת אנגליה במשחק מול נבחרת סקוטלנד, ובמשחקה המלא הראשון (מול נבחרת צרפת ב-1998) היא נבחרה לשחקנית המצטיינת של המשחק. הטורניר החשוב הראשון שבו היא נכללה בסגל הנבחרת היה יורו 2001 שנערך בגרמניה.

במשחק מול נבחרת ניגריה ב-2002 היא קיבלה את סרט הקפטן של הנבחרת, ושימשה בתפקיד זה במהלך מוקדמות מונדיאל 2003 בארצות הברית, שאליו לא העפילה אנגליה לאחר הפסד לנבחרת צרפת במשחקי הפלייאוף.

וייט שימשה בתפקיד קפטן הנבחרת גם ביורו 2005 שנערך באנגליה, והובילה את הנבחרת לרבע הגמר במונדיאל 2007 שנערך בסין. היא השתתפה בכל משחקי הטורניר בסין, ואף נבחרה לשחקנית המצטיינת בתיקו 0 - 0 מול נבחרת גרמניה.

נכון ל-9 ביולי 2011 היא השתתפה ב-90 משחקים של הנבחרת, והבקיעה בהם תריסר שערים.

## תארים
* גביע אופ"א לנשים: 1 (2006/2007)
* אליפות הפרמייר ליג לנשים: 8 (1996/1997, 2000/2001, 2001/2002, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008)
* גביע ה-FA לנשים: 7 (1997/1998, 1998/1999, 2000/2001, 2003/2004, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008)
* גביע הליגה לנשים: 6 (1997/1998, 1998/1999, 1999/2000, 2000/2001, 2004/2005, 2005/2006)
* מגן הקהילה לנשים: 4 (1999/2000, 2001/2002, 2004/2005, 2005/2006)
* שחקנית השנה בפרמייר ליג: 1 (1997/1998)

## קישורים חיצוניים

* 

* פרופיל באתר הרשמי של ארסנל
* פרופיל באתר הרשמי של אוטווה פיורי
* ביוגרפיה באתר התאחדות הכדורגל האנגלית

## הערות שוליים

קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1978
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1978
קטגוריה:כדורגלניות אנגליות
קטגוריה:כדורגלניות ארסנל ליידיס
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:בלמות כדורגל
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הכדורגל האנגלי
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
__NOTOC__
פרמייר ליג (נשים)

**ליגת הפרמייר ליג הלאומית לנשים** הייתה ליגה במערכת הליגות של כדורגל הנשים באנגליה.

משנת 1991 ועד 2010 הייתה ליגה זו הליגה הבכירה לכדורגל נשים באנגליה. מ-2010 ועד סגירתה ב-2013 הפכה הליגה לליגת המשנה בעקבות הקמת הסופר ליג לנשים (המשמשת עד היום כליגת הנשים הבכירה). ב-2013 הוקמה הצ'מפיונשיפ לנשים המהווה את הליגה השנייה לנשים, וליגה זו נסגרה.

ליגה זו לא הייתה מקצוענית במלואה. הקבוצות ששיחקו בליגה היו מקצועניות למחצה, והיו מסונפות למועדונים המקבילים בפרמייר ליג ובפוטבול ליג.

הקבוצות המשחקות בליגה התחרו גם בגביע ה-FA לנשים ובגביע הליגה לנשים, ובעבר כשהייתה הליגה הבכירה, אלופת הליגה התחרתה במגן הקהילה לנשים מול מחזיקת גביע ה-FA.

## היסטוריה
בשנת 1991 הוקמה ליגה זו כליגת כדורגל הנשים הבכירה והיחידה באנגליה, מהלך חסר תקדים יחסית בעולם. בשנת 1994 עברה מערכת הליגות שינוי וליגה זו נקראה "ליגת הפרמייר ליג לנשים של ה-FA".

בעונת 2006/2007 הוגדל מספר הקבוצות מ-10 ל-12. מהלך זה בוצע באמצעות העלאתן של בלקבורן רוברס (אלופת הליגה הצפונית) וקארדיף סיטי (אלופת הליגה הדרומית), ובאמצעות ביטול הירידות מהפרמייר ליג למרות עריכתם של משחקי מבחן.

בעונת 2009/2010 הוקמה ליגת ההסופר ליג לנשים שהפכה להיות הליגה הבכירה בכדורגל נשים, והפרימייר ליג סונפה תחתיה כליגת המשנה, כשמתחת לפרימייר ליג היו הליגות הצפונית והדרומית שהיוו למעשה את הליגה השלישית בכדורגל נשים.

אחרי שלוש עונות, בתום עונת 2012/2013, ליגה זו התפרקה, ובמקומה הוקמה ליגת ה"צ'מפיונשיפ" לנשים שהחליפה אותה (הוקמה בשם "סופר ליג 2" וב-2019 שינתה את שמה ל"ליגת הצ'מפיונשיפ לנשים של ה-FA").

## אלופות הליגה
### כליגת הכדורגל הבכירה באנגליה

### כליגת המשנה בכדורגל הנשים באנגליה

* הדגשה מסמלת קבוצות שזכו בדאבל עם גביע ה-FA  † ארסנל ליידיס השלימה טרבל עם זכייתה בגביע אופ"א לנשים ב-2007

## זכיות לפי מועדון
### זכיות כליגה הבכירה (1991 - 2010)

### זכיות כליגת המשנה (2010 - 2013)

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ליגות כדורגל באנגליה
קטגוריה:ליגות כדורגל לנשים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: כדורגל נשים
גביע הליגה הלאומית לנשים

**גביע הליגה הלאומית לנשים** (אנגלית: **FA Women's National League**) נקרא בעבר **גביע פרמייר ליג הנשים של התאחדות הכדורגל** (אנגלית: **The Football Association Women's Premier League Cup**) הוא מפעל גביע בכדורגל הנשים האנגלי. בעבר היה גביע זה המקבילה הנשית לגביע הליגה בכדורגל האנגלי, אך מאז שינוי במבנה התחרויות והליגות ב-2010, גביע זה הפך להיות גביע הליגות הנמוכות, ובמקומו נוסד גביע הליגה האנגלית לנשים.

התחרות פתוחה כיום עבור 72 הקבוצות בליגה הלאומית הדרומית ובליגה הלאומית הצפונית לנשים (שהן בעצם הליגות מדרג 3 בכדורגל הנשים באנגליה), ובנוסף קבוצות מהליגות האזוריות דיוויזיון וואן (שהן הקבוצות מדרג 4 בכדורגל נשים האנגלי). 

משחקי הגמר של הטורניר לא נערכים בשיטת בית וחוץ, בניגוד לגביע הליגה בכדורגל לגברים, כיוון שהאצטדיונים שבהם הם והגמר נערכים נשכרים ממועדון כדורגל גברים ולפיכך יש בהם קיבולת צופים גבוהה יותר.

מבנה התחרות הנוכחי כולל סיבוב מקדים שבו מתמודדות שמונה קבוצות על ההעפלה לסיבוב הראשון, שם מצטרפים אליהן 28 מועדונים נוספים.

## הזוכות

### לפי עונות

#### גביע הליגה לרמה הבכירה

#### גביע הליגה לרמה השנייה והשלישית

#### גביע הליגה לרמה השלישית והרביעית (גביע הליגה לפרימייר ליג לנשים החל מ-2018 נקרא גביע הליגה הלאומית)

### לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים
* מידע באתר התאחדות הכדורגל האנגלית

קטגוריה:אנגליה: תחרויות כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל נשים באירופה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: כדורגל נשים
מגן הקהילה לנשים

**מגן הקהילה לנשים** (אנגלית: **The FA Women's Shield**) היה המשחק מקביל למגן הקהילה בכדורגל הנשים באנגליה. מגן הקהילה היה המשחק הרשמי הראשון של העונה. במשחק התמודדו אלופת הפרמייר ליג ומחזיקת גביע ה-FA לנשים.

משחק הצדקה הראשון נערך כאשר התאחדות הכדורגל האנגלית ארגנה מפגש בשנת 2000 בין צ'רלטון אתלטיק ליידיס לארסנל, ולצורך כך השתמשה באצטדיון קרייבן קוטג' של פולהאם. הרווחים מהמשחק נתרמו לצדקה. משחק מגן הקהילה הרשמי התקיים לראשונה בעונה שלאחר מכן, וזכה לחסויות ממקומות רבים באנגליה.

## זוכות בגביע

### לפי שנה

### לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים
* מידע באתר התאחדות הכדורגל האנגלית

קטגוריה:אנגליה: תחרויות כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל נשים באירופה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: כדורגל נשים
דגל בוואריה

**דגל בוואריה** הוא דגלה של המדינה הגרמנית בוואריה. דגל בוואריה קיים בשתי גרסאות רשמיות מקבילות: הראשונה היא גרסה בתצורת ביקולור לבן-תכלת, ואילו השנייה בתצורת מעוינים אלכסוניים בצבעי תכלת ולבן. שני הדגלים הללו מזוהים עם בית ויטלסבאך, אשר משל בבוואריה מהמאה ה-12.

שתי גרסאות הדגל, ללא כל סמל, נחשבות על פי חוק כדגלי בוואריה האזרחיים והמדיניים, ואילו גרסת הדגל המושחתת בסמל המדינה לא רק שנחשבת לא-רשמית, אלא גם אינה חוקית.

סמלה של חברת המכוניות הגרמנית BMW מבוסס על דגל זה.

## ראו גם
* סמל בוואריה

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

בוואריה
קטגוריה:בוואריה
בוואריה
בוואריה
גביע ה-FA לנשים

**תחרות גביע האתגר לנשים של ההתאחדות לכדורגל** (באנגלית: **The Football Association Women’s Challenge Cup Competition**), היא טורניר הגביע הבכיר בכדורגל הנשים באנגליה, והיא מקבילה לגביע ה-FA (לגברים) שנוסד 99 שנים קודם לכן.

הגביע נקרא בעבר **גביע ה-WFA,** לאחר מכן **גביע ה-FA לנשים**, וכעת נקרא **גביע ה-FA ויטאליטי לנשים** (מסיבות מסחריות).

ארגון ה-WFA (התאחדות הכדורגל לנשים) ערך את התחרות ב-23 המהדורות הראשונות שלו, במהלכן קבוצת סאות'המפטון לנשים זכתה בגביע שמונה פעמים. ההתאחדות לכדורגל האנגלית (FA) החלה לנהל את כדורגל הנשים האנגלי באמצע שנת 1993, וכך עברה גם תחרות זו תחתיו משנה זו.

ארסנל מחזיקה כיום בשיא התארים בסך הכל, לאחר שזכתה בגביע ארבע עשרה פעמים. מחזיקת הגביע הנוכחית היא מנצ'סטר יונייטד שניצחה 0-4 את טוטנהאם הוטספר בעונת 2023/2024.

## היסטוריה
בטורניר הראשון, שנערך ב-1971, השתתפו 71 קבוצות (כולל מסקוטלנד ומוויילס) שחולקו לשמונה בתים על בסיס גאוגרפי. משחק הגמר הראשון נערך ב-9 במאי באצטדיון של קריסטל פאלאס, ובו גברה סאות'המפטון ליידיס על סטיוארטון אנד ת'יסל בתוצאה 4 - 1. משחק זה כמעט ולא סוקר על ידי התקשורת הבריטית. סאות'המפטון זכתה בגביע שמונה פעמים במהלך שנות ה-70 ושנות ה-80.

בעונת 1993/1994 עבר ניהול הטורניר למחלקת התחרויות של ההתאחדות, ובאותה עונה נרשמו 147 קבוצות. שמו של הטורניר שונה לגביע האתגר לנשים של ההתאחדות לכדורגל, ובמשחק הגמר גברה דונקסטר רוברס ליידיס על נואסלי יונייטד בתוצאה 1 - 0. הקבוצות החצי מקצועניות המסונפות למועדוני הגברים בפרמייר ליג ובפוטבול ליג היו הדומיננטיות בתחרות מאז הקמתה הפרמייר ליג לנשים ב-1993.

במשחק הגמר שנערך במאי 2001 גברה ארסנל על פולהאם ליידיס בתוצאה 1 - 0 משער של אנג'י בנקס. משחק זה נערך גם כן באצטדיון של קריסטל פאלאס, ובו נקבע שיא צופים של 13,824. ארסנל זכתה בטורניר 9 פעמים בסך הכל, והיא הקבוצה עם מספר הזכיות הרב ביותר.

חברת E.ON מדיסלדורף שבגרמניה נתנה את חסות לטורניר בין השנים 2006 ל-2010. כמו כן עד לשנת 2009 שודרו משחקי הגמר בערוצי ה-BBC. המגישה במשדרים הייתה סלינה הינצ'קליף, והפרשנים היו רבקה לואו וסטיב לי. במקביל שודר משחק הגמר ב-Radio Five Live של ה-BBC. החל משנת 2009 המשחקים אמורים להיות משודרים על ידי ITV1.

מחזיקת הגביע בשנת 2014 הייתה ארסנל, אשר ניצחה את אברטון ליידיס 2-0. באוגוסט 2015 זכתה צ'לסי כשניצחה את נוטס קאונטי. היה זה המשחק הראשון בתולדות הטורניר שהתקיים באצטדיון ומבלי. חברת SSE הבריטית חתמה על חוזה לנתינת חסות לליגה ביוני 2015, למשך 4 שנים.

בין 2017 ל-2020 זכתה מנצ'סטר סיטי ב-3 גביעים ב-4 שנים.

## זכיות
### היסטוריית משחקי הגמר
* קבוצות אשר זכו בדאבל באותה העונה מסומנות בכתב **מודגש**.

### הזוכות בטורניר לפי מועדון

## קישורים חיצוניים
* 

* מידע באתר התאחדות הכדורגל האנגלית
* מידע באתר מאגר המידע של היסטוריית מועדוני כדורגל

## הערות שוליים

קטגוריה:אנגליה: תחרויות כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל נשים באירופה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: כדורגל נשים
חוסר אונים

ממוזער|חוסר אונים
**חוסר־אונים** הוא רגש הנוצר כשהפרט חווה חוסר יכולת (או יכולת מוגבלת) לענות על צורך או צרכים שלו, או להשיג מטרה מסוימת.

חוסר־אונים יכול להתעורר בעקבות תפיסה של כישלון. כלומר, די בכך שהאדם תופס סיטואציה ככישלון שלו כדי שירגיש חוסר אונים.

היות שאנשים נוטים להימנע מעשייה כאשר הם מאמינים שאינם יכולים לשלוט במצב מסוים, פסיביות היא אחד הביטויים המרכזיים של חוסר־אונים בכלל, וחוסר־אונים נרכש בפרט.
זאת להבדיל מלמידת בריחה ומלמידת הימנעות, שהן בעלות אופי פעיל יותר.

חוסר־אונים עשוי להתבטא בהתכנסות וקיפאון, או בעצבנות ובאי־שקט. כאשר חוסר־האונים גובר, עשוי האדם להרגיש כעס, דכדוך, דיכאון ואדישות כלפי המתרחש סביבו.

חוסר־אונים שנמשך בקביעות לאורך זמן רב עלול להגביר תגובות אלו ולגרום לשחיקה נפשית משמעותית המקשה על התפקוד התקין. מרטין זליגמן תיאר תופעה זו כחוסר אונים נלמד.

## חוסר אונים נרכש

חוסר אונים נרכש הוא מצב פסיכולוגי הנוצר בעקבות חוויות מרובות של היעדר שליטה, בהן אין לפרט יכולת לשנות מצב בלתי נעים.
במקרים אלו תחושת חוסר האונים נוצרת לאור התפיסה שלא קיימת תלות בין התגובות של הפרט לבין התוצאות שלהן.

חוסר אונים נרכש שונה מלמידת בריחה, המאפשרת הפסקת גירוי בלתי נעים ומלמידת הימנעות, המאפשרת הימנעות עתידית מגירוי בלתי נעים פוטנציאלי. זאת משום שבשני המקרים הללו הפרט מאמין שיש בכוחו להשפיע על הסביבה, לשנות את המצב הקיים או את התגלגלות האירועים הבאים. להבדיל, חוסר אונים נרכש מאופיין בקבלה פסיבית של המצב ללא ניסיון להוביל לשינוי.

## ראו גם
* אבוליה

## קישורים חיצוניים

* חוסר אונים: נעים להכיר, באתר "על הספה"

## הערות שוליים

קטגוריה:רגשות
קטגוריה:עבירות כלפי חסרי ישע
אדוארדו סזאר גספר

**אדוארדו סזאר דאודה גספר** (פורטוגזית: **Eduardo César Daude Gaspar**; נולד ב-15 במאי 1978 בסאו פאולו) המכונה **אדו**, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר.

אדו החל את הקריירה שלו בקבוצת קורינתיאנס מליגת העל הברזילאית. הוא זכה עם המועדון באליפות הליגה ב-1998 וב-1999, ובגביע העולם לקבוצות בשנת 2000.

הוא היה אמור להצטרף לארסנל ב-2000, אך מעברו עוכב לאחר שהתברר כי ברשותו יש דרכון פורטוגזי מזויף. ב-16 בינואר 2001 הוא הועבר לארסנל תמורת 6 מיליון לירות שטרלינג, לאחר שהצליח לקבל דרכון של האיחוד האירופי בזכות מוצאה האיטלקי של אמו. בתחילת דרכו בארסנל הוא ספג מהלומה רגשית לאחר שאחותו נהרגה בתאונת דרכים.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל במשחק מול לסטר סיטי בשנת 2001, אך לאחר 15 דקות נפצע והצליח להשתתף בארבעה משחקים נוספים בעונתו הראשונה בארסנל. הוא היה חלק מההרכב שהוביל את ארסנל לזכייה במגן הקהילה ובאליפות הפרמייר ליג בעונת 2001/2002, ולזכייה בגביע ה-FA ובעונת 2002/2003. בעונת 2003/2004 (בה זכה המועדון פעם נוספת במגן הקהילה) הוא ערך את הופעתו ה-100 בארסנל בכל המסגרות, ולמרות זאת לא היו כל סימנים שהוא ימשיך במועדון לאחר תום החוזה שעליו הוא היה חתום. בסיום העונה זכה עם ארסנל באליפות.

אדו שאף לקבל זימון לנבחרת אנגליה לקראת המונדיאל במקרה שהוא לא יזומן לנבחרת ברזיל, כיוון שהוא הצליח לקבל אזרחות בריטית. התוכניות הללו התבטלו כאשר הוא זומן למשחק מול נבחרת צ'ילה וזומן לסגל לקראת קופה אמריקה 2004. הוא גם נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע הקונפדרציות 2005. ברזיל זכתה בשני הטורנירים לאחר שגברה במשחקי הגמר שלהם על נבחרת ארגנטינה. בסך הכל השתתף אדו ב-17 משחקים של נבחרת ברזיל (נכון ל-2009).

אדו החמיץ את תחילת עונת 2004/2005 (בה זכה עם ארסנל בגביע ה-FA בפעם השלישית ברציפות) כיוון שהיה עם נבחרת ברזיל בקופה אמריקה. בינואר 2005 החלו שיחות עם ולנסיה מספרד, אך לא יצא מהן דבר בפועל כיוון שהנהלת ולנסיה לא יכלה לשלם את הסכום שהנהלת ארסנל דרשה תמורת אדו. במאי 2005 אושר כי אדו יעזוב את ארסנל בקיץ בהעברה חופשית בגלל חוק בוסמן. ב-30 במאי הכריזה הנהלת ולנסיה כי החתימה את אדו על חוזה לחמש שנים. זמן קצר לאחר החתימה הוא נפצע והיה מושבת מפעילות עד 4 באפריל 2006, אז ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 5 - 3 על קדיס.

ב-3 ביולי 2009 הסתיים חוזהו של אדו בוולנסיה, והוא עזב את המועדון. ב-6 באוגוסט חזר לקורינתיאנס, וחתם על חוזה עד 31 בדצמבר 2011.

## לאחר פרישה
במרץ 2011, התמנה למנהל המקצועי של קבוצת קורינתיאנס מהליגה הברזילאית.

במהלך מונדיאל 2014 סייע לנבחרת איראן תחת אימונו של קרלוס קיירוש.

מ-2016 ועד 2019, שימש כמתאם הכללי של נבחרת ברזיל.

ביולי 2019, התמנה כמנהל הטכני הראשון אי פעם של מועדון הכדורגל ארסנל מצמרת הפרמייר ליג.
בנובמבר 2022, התמנה כמנהל הספורטיבי הראשון אי פעם של הקבוצה.
בנובמבר 2024 דווח שהוא עתיד לעזוב את תפקידו בארסנל, לטובת תפקיד בכיר ברשת המועדונים של איש העסקים היווני אוונגלוס מרינאקיס הכוללת את הקבוצות נוטינגהאם פורסט, אולימפיאקוס, וריו אבה.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 95 - 96), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

* מידע באתר הרשמי של ולנסיה

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:סאו פאולו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני קורינתיאנס
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני ולנסיה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2004
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2005
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1978
ז'יל גרימנדי

**ז'יל גרימנדי** (בצרפתית: **Gilles Grimandi**; נולד ב-11 בנובמבר 1970 בגאפ שבצרפת) הוא כדורגלן עבר צרפתי.

## ביוגרפיה
גרימנדי החל את הקריירה שלו בקבוצת מונקו, וב-1991 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נאנסי במסגרת ליגת העל הצרפתית. הקריירה שלו נקטעה למשך זמן מה בעקבות שירותו הצבאי, אך למרות זאת הצליח להשתתף בתשעים משחקים ולהבקיע שלושה שערים עבור מונקו. הוא שיחק בעיקר בעמדת הבלם הקדמי. הישגיו העיקריים במונקו היו העפלה לחצי גמר ליגת האלופות וגביע אופ"א, וכן זכייה באליפות צרפת בעונת .

בעונה שלאחר מכן הוא עזב את מונקו והצטרף למאמנו לשעבר ארסן ונגר בארסנל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו שם במשחק מול לידס יונייטד, וסייע למועדונו החדש לזכות בדאבל כבר בעונתו הראשונה באנגליה. הוא השתתף ב-114 משחקי פרמייר ליג כקשר, בלם קדמי, ומגן-כנף ימני. הוא זכה בדאבל גם בעונתו האחרונה בארסנל ().

ב-2003 חתם גרימנדי בקולורדו ראפידס מה-MLS, אך לאחר משחק קדם-עונה אחד עזב את המועדון ופרש ממשחק פעיל.

לאחר פרישתו הוא המשיך לעסוק בתחום הספורט, והתמנה לתפקיד מנהל הכדורגל במועדון ASOA ואלנס מהליגה הצרפתית השלישית. הוא התמנה לתפקיד מאתר הכישרונות של ארסנל בצרפת לאחר שהנהלת ואלנס הגישה בקשה לאישור פשיטת רגל לפני עונת . ביולי 2006 הוא השתתף במשחק מחווה לדניס ברגקאמפ באצטדיון האמירויות.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 119 - 120), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

* ונגר פונה לגרימנדי, הגרדיאן, 25 ביוני 2007
* גרימנדי מסביר על מדיניות איתור הכישרונות של ארסנל, סקיי ספורטס, 7 במרץ 2008

קטגוריה:מגני כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1970