open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אנדראה דוריה

[שמאל|ממוזער|אנדריאה דוריה בדמות האל [נפטון (מיתולוגיה)|נפטון מאת אניולו ברונזינו במוזיאון פינקוטקה די בררה במילאנו]]
[שמאל|ממוזער|אנדריאה דוריה במדליה מאת [לאונה לאוני בגלריה הלאומית לאמנות]]
**אנדראה דוריה** (באיטלקית: Andrea Doria; 30 בנובמבר 1466 - 25 בנובמבר 1560) היה קונדוטיירי איטלקי ואדמירל הצי המלחמתי של הרפובליקה של ג'נובה במחצית הראשונה של המאה ה-16.

## חייו
אנדראה נולד למשפחת דוריה, משפחת אצולה בג'נובה. משפחתו התפתחה שם והחלה להיות דומיננטית החל מראשית המאה ה-11. רבים ממשפחה זו היו מפקדים חשובים בצבא ג'נובה, אדמירלים ושליטי העיר.

ב-1503 מונה דוריה לאדמירל של ג'נובה, ונלחם רבות בספינות הטורקים ובעושי דברם, ששדדו בים התיכון והפריעו לסחר בו.

דוריה ידע לנצל את המצב הפוליטי באירופה בזמנו, שבו נלחם קרל החמישי קיסר גרמניה וספרד, ביריבו המושבע פרנסואה הראשון, מלך צרפת. ב-1524 הוא העמיד את עצמו לרשות מלך צרפת, אך ב-1528 קיבל את הצעתו של קרל החמישי, ועבר לשירותו. מאז ועד לסוף ימיו פעל דוריה בשירות הספרדים. החל מניצחונו של קרל במלחמה ב-1529, וכלה במסעות המלחמה של קרל לתוניס ולאלג'יר, שבהם השתתף ונטל חלק מכריע בניצחון קרל ב-1536 על ח'יר א-דין, שודד הים שעבד כאדמירל בחסות סולימאן המפואר, והטיל חיתתו על הים התיכון.

דוריה נכשל פעמיים: פעם אחת בקרב פרווזה (Prevesa, במערב יוון) ב-1538, שבו הובס צי של "הליגה הקדושה", קואליציה גדולה שכללה ציים של ספרד, ונציה, ועוד מדינות - בהנהגתו, בידי ח'יר א-דין, ובאלג'יר ב-1541, שם הכשילה סערה גדולה בים את המסע. למרות זאת, המשיך לשרת את קרל גם בשנים הבאות, אף שהגיע לגיל 80. במהלך זה העביר דוריה את השליטה בים התיכון לידי ספרד, אף שבחלק מהתקופה, בעיקר בשנים שאחרי קרב פרוזה, שוב שלטו העות'מאנים שליטה חלקית בים התיכון, עד שהובסו סופית בקרב לפנטו ב-1571, בידי יוהאן מאוסטריה.

דוריה הפך את ג'נובה לאוליגרכיה בהנהגתו. ב-1547 ניסתה למרוד בו משפחת פסקלי, אחת ממשפחות האצולה בג'נובה, ורצחה את נכדו. אולם דוריה דיכא את המרד באכזריות רבה, ונקם באויביו קשות. הוא נפטר בגיל 94 והעביר את השלטון ליורשיו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:אדמירלים איטלקים
קטגוריה:ג'נובה
קטגוריה:אישים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:ילידי 1466
קטגוריה:נפטרים ב-1560
הידרנג'אה

**הידרנג'אה** (שם מדעי: *Hydrangea*) או **הורטנזיה** (Hortensia) הוא סוג של צמחים רב-שנתיים, שהפריחה שלהם נראית ככדור בעל פריחה שופעת. צבע הפרח תלוי בחומציות הקרקע: לבן, כחול, אדום, ורוד וסגול. יופיו של הצמח מתבטא בגודש הפריחה שלו. הוא צמח עמיד וחזק. הצמח פורח מתחילת האביב ועד לסוף הסתיו. הוא גדל בתור אשכול פרחים או בתור תפרחת בקצה הענף. ברוב המינים יש בראש התפרחת שני סוגי פרחים: קטנים פוריים במרכז ופרחים גדולים ומעוקרים מסביב. יש מינים שכל הפרחים פוריים ובאותו הגודל.

## מקור הצמח
הסוג הידרנג'אה (הורטנזיה) בטבע כולל 70 - 75 מינים. הם גדלים באופן טבעי בדרום ובמזרח אסיה, מיפן ועד סין ומהרי ההימליה עד איי אינדונזיה, וכן בדרום אמריקה ובמרכז אמריקה. הפרחים נפוצים מאוד באיים האזוריים השייכים לפורטוגל ובייחוד באי פאיאל (Faial Island), המכונה אי התכלת בשל מספרם הרב של פרחי הידרנג'אה הפורחים בו. מבחינים בכ-600 מינים מתורבתים.

## גידול וטיפול
אם הצמח גדל בבית יש לבחור עבורו מקום מואר. בגמר הפריחה אפשר להעביר את העציץ למקום מוצל וכך אנו עשויים לקבל פריחה גם בעונה הבאה. הצמח אוהב מים. יש לשמור על קרקע לחה. בגן, יש למקם אותו במקום עם אור, אך ללא שמש ישירה.

ברוב המינים הפרחים הם לבנים. אצל אחרים הצבעים נעים בין : כחול, אדום,
ורוד וסגול. צבע הפרח תלוי ברמת ה-pH בקרקע: קרקע חומצית גורמת ליצירת פרחים כחולים, קרקע נטרלית - עלי כותרות חיוורים וקרקע בסיסית - ורוד או סגול. הצמח הוא אחד היחידים הצובר אשלגן. כאשר הוא משתחרר נוצרים הפרחים הכחולים.

## רעילות
לצמח ההידרנג'אה (הורטנזיה) יש רעילות מסוימת כיוון שהוא מכיל גליקוזידים ציאנוגנים. ולכן אין לטעום ממנו. אך הרעלה מתרחשת רק לעיתים נדירות שכן הפרח נחשב לאינו טעים למאכל. בקוריאה המין שנקרא "Hydrangea serrata" משמש להכנת חליטות (herbal tea) ומכונה "Sansugug".

## גלריית תמונות
מהגן הבוטני בסטרזה (Stresa) שעל גדות אגם מאג'ורה, איטליה - יוני 2007


תמונה:Hydrangeada stresa 1.JPG|
תמונה:Hydrangeada stresa 2.JPG|
תמונה:Hydrangeada stresa 3.JPG|



## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:דו-פסיגיים
קטגוריה:צמחי נוי
קטגוריה:צמחי חג המולד
ראיון (חלוקה מנהלית)

ממוזער|מפה המציגה את נפות וערי המחוז של אוקראינה
**רָאיוֹן** (ברוסית ואוקראינית: **райо́н**, בבלארוסית: **раён**, באזרית: **rayon**, לטבית: **rajons**, בגאורגית: **რაიონი**, **ראיוֹני**, בבולגרית: **Район** ברומנית: **raion**) הוא אחד משני סוגי תת-מחוזות בחלק ממדינות ברית המועצות לשעבר וברומניה תחת המשטר הקומוניסטי; יחידה מנהלית ותת-חלוקה של עיר (בבולגריה) ובבירת רומניה, בוקרשט. במשמעות זו המונח יתורגם כמחוז או כנפה. 

בברית המועצות וברומניה הקומוניסטית הייתה החלוקה לראיונים נהוגה בכל רחבי המדינה. כיום, ראיון הוא תת-חלוקה של יחידה מנהלית, או במילים אחרות נפה של מחוז באוקראינה, אזרבייג'ן, בלארוס, גאורגיה, לטביה, מולדובה ורוסיה ובה ראיון יתורגם כ"נפה". 

המילה "ראיון" במשמעותה חלק של יחידה מנהלית גבוהה יותר, הונהגה לראשונה ברפורמה המנהלתית הסובייטית בין השנים 1923 עד 1929, שסיווגה מחדש יחידות וולוסט (во́лость), אויזד (уе́зд), אולוס (улу́с) וקוז'ואון (кожуун) של האימפריה הרוסית כ"ראיונים". 

הראיון הוא בדרך כלל יחידה הניצבת שתי דרגות מתחת לדרגה הלאומית, והיא יכולה להיות כפופה לאחד מהבאים: 
* אובלסט בבלארוס; 
* אובלסט, קראי (край), רפובליקה אוטונומית, מחוז אוטונומי ברוסיה; 
* רפובליקה סובייטית בברית המועצות
* אובלסט, עיר גדולה, או הרפובליקה האוטונומית של קרים באוקראינה; 
* מחרה בגאורגיה.
*אזור או רג'יונה – ברומניה
* עיר גדולה ברחבי ברית המועצות לשעבר (ראיון עירוני)

לראיונים בדרך כלל מידה מסוימת של ממשל עצמי, וראשו לעיתים נבחר ולעיתים ממונה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוקראינה: מחוזות
~
קטגוריה:אזרבייג'ן: מחוזות
קטגוריה:לטביה: חלוקה מנהלית
קטגוריה:גאורגיה: מחוזות
קטגוריה:חלוקה מנהלית לפי סוג
קטגוריה:רוסיה: נפות
דיאט קוקה-קולה

**דיאט קוקה-קולה** (אנגלית **Diet Coca-Cola** או **Diet Coke**) הוא משקה קולה דל קלוריות פופולרי (בערך קלוריה אחת בפחית משקה, בהשוואה ל-142 קלוריות בפחית קוקה-קולה רגילה), המיוצר ומשווק ברחבי תבל על ידי חברת קוקה-קולה וזכייניה. משקאות קולה דלי קלוריות דומים מיוצרים ומשווקים גם על ידי חברות מתחרות.

## היסטוריה
המשקה הוצג לראשונה בארצות הברית בשנת 1982, והיה למותג החדש הראשון של חברת קוקה-קולה מאז הציגה את הקוקה-קולה בשנת 1886. דיאט קוקה-קולה לא היה המשקה הראשון מסוגו. קדמו לו "דיאט רייט" (Diet Rite), אשר החל את דרכו כמשקה המסייע בהפחתת משקל ולא כמוצר להפצה נרחבת, משקה בשם "טאב" (TaB) מ-1963 ודיאט פפסי. חברת קוקה-קולה סירבה בהתחלה ליצור מותג חדש שיישא את שמה מחשש שהדבר יפגע במותג העיקרי שלה, אך לאחר שפפסי השיקה משקה קולה דל קלוריות ("דיאט פפסי"), הייתה זו אך שאלה של זמן עד שחברת קוקה-קולה הלכה בעקבותיה. כיום שולטות שתי החברות על שוק משקאות הקולה המוגזים הדיאטטיים ברוב העולם. ייצור המשקה והפצתו בישראל החלה בשנת 1985.

## מותגים
בישראל, כמו באמריקה הצפונית ובארצות דוברות אנגלית, משווק המשקה תחת המותג "דיאט", ובקוויבק כ-"Coke Diète". ברוב מדינות אירופה ובאמריקה הלטינית מוצמד לו הכינוי "לייט" (Light), וביפן "קוקה-קולה ללא קלוריות". נוסף על הגרסה המקורית מופצות בישראל גרסת "דיאט קוקה-קולה לימון" ו-"דיאט קוקה-קולה נטול קפאין". במקומות אחרים בעולם קיימות גרסאות נוספות, כגון גרסה המומתקת עם סוכרלוז ("ספלנדה"), גרסה מועשרת בוויטמינים ("פלוס"), וגרסה בטעם דובדבן.

בשנת 2005 החלה חברת קוקה-קולה לשווק גרסה דלת קלוריות נוספת של קולה, בשם קוקה-קולה זירו.

## מרכיבים ונושאים בריאותיים
דיאט קוקה-קולה אינו מיוצר לפי מתכון מותאם של קוקה-קולה, אלא לפי נוסחה שונה לחלוטין. הוא מכיל מי סודה, אספרטם, חומצה זרחתית, קפאין, חומצה ציטרית, צבע מאכל קרמל, אצסולפאם-K, חומרי טעם וריח (פוטסיום בנזואט), ופנילאלנין. המשקה אכן דל בקלוריות - בפחית דיאט קוקה-קולה יש כקלוריה אחת לעומת 142 קלוריות בכמות זהה של קוקה-קולה.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר דיאט קוקה-קולה בישראל
* אתר דיאט קוקה-קולה הבינלאומי
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קוקה-קולה
קטגוריה:מותגי משקאות
קטגוריה:מוצרי החברה המרכזית לייצור משקאות קלים
דגל רפובליקה סרפסקה

**[[דגל]]ה של [[רפובליקה סרפסקה]]** (בסרבית **Застава Републике Српске** או **Zastava Republike Srpske**) הוא שטח מלבני ביחס 1 (גובה): 2 (אורך). מרכיבים אותו שלושה צבעים המסודרים כטריקולור בסדר הבא (מלמעלה כלפי מטה): אדום, כחול ולבן. כדגלה של סרפסקה הוא מונף מתאריך 9 בינואר 1992 והדבר הוסדר בחוקתה.

הדגל מעוצב בצבעי הלאומיות הכלל-סלאבית. כדגל הסרבי הוא בשימוש מאז 1835. המבדיל בין דגליהן של רפובליקה סרפסקה ושל הרפובליקה של סרביה הוא יחס הממדים ובכך שבדגל סרביה מוצג שלט אצולה.

## קישורים חיצוניים

*

קטגוריה:רפובליקה סרפסקה
רפובליקה סרפסקה
קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: היסטוריה
רפובליקה סרפסקה
רפובליקה סרפסקה
חואן הראשון, מלך אראגון

**חואן הראשון, מלך אראגון** (27 בדצמבר 1350 - 19 במאי 1396), המכונה גם **חואן הצייד** (ספרדית: Juan el Cazador; קטלאנית: Joan el Descurat), או "חובב היופי" (ספרדית: Amador de la gentileza; קטלאנית: l'Amador de la Gentilesa) היה מלך אראגון מ-1387 ועד מותו.

## ביוגרפיה
חואן נולד ב-27 בדצמבר 1350 בפרפיניו (כיום בדרום צרפת, אז חלק מרוסיו ומאראגון), כבנו הבכור של פדרו הרביעי מאראגון ושל אשתו השלישית, אלאנורה מסיציליה, שהייתה בתו של פייטרו השני, מלך סיציליה.

בשנת 1373 הוא האשים מיילדת יהודייה בוננדה בגרימת מוות של ארוסתו. לאשמה זו לא היה שום בסיס ובלחץ המלך האשמה בוטלה.

בשנת 1387 מת אביו פדרו הרביעי, מלך אראגון, וחואן עלה לשלטון. חואן הראשון היה מלך חלש, הזכור בעיקר בשל חיבתו לשירה, ואשר איבד חלק ניכר מהשטחים שהצליח אביו לכבוש לממלכתו.

מבחינת יחסי חוץ, חואן הראשון פנה עורף למדיניות הפרו-אנגלית של אביו וכרת ברית עם צרפת. במסגרת הקרע המערבי בכנסייה הקתולית, הוא המשיך בתמיכתה של אראגון באנטי-אפיפיור קלמנס השביעי. חואן כרת גם בריתות עם ממלכת קסטיליה ואשרר אמנה המסדירה את הגבולות בין ממלכתו לבין ממלכת נווארה ב-1388.

ב-1389-1390 הסתבך בלחימה נגד הרוזן מארמניאק, שניסה לכבוש את ממלכת מיורקה. המתקפה עברה מאמפורדה לחירונה; הפולשים הובסו רק ב-1390, על ידי כוחות אשר הונהגו על ידי האינפנטה מרטין, אחיו הקטן של המלך ויורשו.

במקביל, החל מ-1388 החל חואן לאבד את שטחיו בדוכסות אתונה ובדוכסות נאופטרס, וב-1390 אבדו כל שטחי הממלכה באזור זה. ב-1391 התמרדה סיציליה והמליכה על עצמה את לואיג'י מדוראצו. חואן הראשון מת בתאונת ציד, לאחר שנפל מסוסו - באופן דומה לבן-דודו חואן הראשון, מלך קסטיליה, ואחיו מרטין הראשון, מלך אראגון עלה לשלטון במקומו.

## יחסו ליהודים
לגבי יחסו של **חואן הראשון ליהודים**, קיימות עדויות סותרות לגבי המלך. מחד, הוא היה מלך אראגון באחת התקופות הקשות ליהודי הממלכה - כשפרצו גזירות קנ"א בכל חצי האי האיברי. מאידך, חואן ניסה להגן על היהודים בממלכתו באופן חלקי, ואף נזף במלך קסטיליה על הפרעות; הצלחתו הייתה מצומצמת: ההמון המוסת באראגון רדף את היהודים בכל רחבי הממלכה, מלבד עירו של המלך, סרגוסה.

בפקודתו, אברהם קרסקס צייר בשנת 1375 מפת עולם מפורטת ששרדה עד היום.

## משפחתו
בשנת 1373 התחתן חואן עם מרתה מארמניאק, בתו של ז'אן הראשון, רוזן ארמניאק, ממנה נולדו לו 5 ילדים: 
* חיימה, (נולד ומת ב-1374) 
* חואנה (1375–1388), אשתו של מתיה, הרוזן מפואה (Foix), שטענה לכתר אראגון אחרי מות אביה, אבל הפסידה בקרבות נגד דודה
* חואן (נולד ומת ב-1376) 
* אלפונסו (נולד ומת ב-1377) 
* לאונור (נולדה ומתה ב-1378)

בשנת 1380 התחתן חואן עם יולאנד דה באר, בתם של רובר דה באר, הדוכס מבאר ושל מארי ולואה, ממנה נולדו לו 7 ילדים: 
* חיימה (1382–1388), נשא בילדותו בתואר יורש העצר ודוכס גירונה
* יולאנדה (1384–1442), שנישאה בבגרותה ללואיג'י השני, מלך נאפולי
* פרננדו (1389)
* אנטוניה (1391–1392) 
* לאונור (נולדה ומתה ב-1393) 
* פייטרו (נולד ומת ב-1394) 
* חואנה (נולדה ומתה ב-1396)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלכי אראגון
קטגוריה:ילידי 1350
קטגוריה:נפטרים ב-1396
יוג'ין ריצ'רדס

**יוג'ין ריצ'רדס** (באנגלית: **Eugene Richards**; נולד ב-1944) הוא צלם עיתונות אמריקאי וסופר.
## ביוגרפיה
ריצ'רדס נולד בדורצ'סטר, מסצ'וסטס. צילם במדינות עולם שלישי וכן שכונות עוני ברחבי ארצות הברית. ריצ'רדס זכה בפרסי צילום רבים.

ריצ'רדס כתב מספר ספרים. עם ספריו נמנים:
*Few Comforts Or Suprises: The Arkansas Delta – 1973
*Dorchester Days – 1978
*1983 – 50 Hours
*Exploding into Life – 1986
*The Knife and Gun Club – 1989
*Cocaine True, Cocaine Blue – 1994
*The Fat Baby – 2004

הוא תרם חלק מצילומיו וספרים על צילום לספריית הצילום בברונקס שהוקמה על שם טים הטרינגטון.
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:צלמים אמריקאים
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נורת'איסטרן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
חיישן תאונה

[שמאל|ממוזער|250px|חיישנים במערכת להתראה מפני התנגשות הכוללת מכ"ם (כחול) ומצלמות [תת-אדום|תת־אדום (ורוד) המותקן במכונית מדגם לקסוס LS 600]]
**חיישן תאונה** הוא סוג של חיישן אשר מותקן לרוב בכלי תחבורה, ומטרתו לזהות מצב של תאונת דרכים. חיישני תאונה נפוצים כיום בכלי רכב מודרניים, ומשמשים בעיקר להפעלת אמצעים שונים בעת זיהוי תאונה, שמטרתם להגן על הנוסעים.

## סוגי חיישני תאונה
מאחר שתאונות מסוגים שונים יכולות להפגין מאפיינים שונים, בהתאם לסוג ואופי התאונה, קיימים גם סוגים שונים של חיישני תאונה והתנגשות.

דרך אחת לאפיין תאונה היא תאוצה גבוהה הפועלת על הרכב, החורגת משמעותית מהיכולת המכנית של הרכב בתנאי הפעלה נורמליים, כמו יכולת ההאצה של המנוע, או כושר הבלימה של הבלמים. בתאונות בהן הרכב פוגע או נפגע מגוף כלשהו (רכב או עצם דומם אחר), הפגיעה יוצרת תאוצה (או תאוטה) גבוהה, אשר נקלטת על ידי החיישן כמצב תאונה.

חיישנים עשויים לנסות ולזהות מאפיינים אחרים של תאונה, כמו למשל התהפכות הרכב.

להלן מספר דוגמאות לחיישני תאונה:
* חיישן אלקטרו־מכני המורכב מצינור קטן עם מפסק בקצהו האחד וכדור מתכת מצופה זהב בקצהו השני. כדור הזהב מוחזק במקומו על ידי מגנט קטן. במצב של תאוצה רבה, כדור המתכת משתחרר מהמגנט, מתגלגל במורד הצינור, מכה במפסק וסוגר את המעגל החשמלי. הצינור נוטה כלפי מעלה כך שכדור המתכת חוזר למקומו המקורי לאחר הפגיעה.
* מד תאוצה אלקטרוני המבוסס על גביש פיאזואלקטרי או MEMS ולרוב מסוגלים למדוד תאוצה בשני צירים לפחות, מה שמאפשר לזהות הן תאונה צידית והן תאוצה חזיתית באותו הרכיב. בחיישנים האלקטרוניים התאוצה לרוב נמדדת באופן רציף, והחיישן מחליט על תאונה כאשר התאוצה חורגת מסף מוגדר מראש, שנקבע כאמור בהתאם ליכולות המכניות של הרכב בתנאי הפעלה שגרתיים.

## שימושים לחיישני תאונה
ניתן לשלב מספר חיישני תאונה וכריות אוויר ברכב באמצעות חיבורם למחשב בקרה מרכזי. לדוגמה, חיישנים המותקנים בצידי הרכב מסוגלים לזהות תאונה צידית וזאת בנוסף לחיישנים הרגילים המזהים תאונה חזיתית.

כאמור, חיישני תאונה ברכבים משמשים לרוב להפעלת אמצעי מיגון פעילים בעת זיהוי תאונה, על מנת להגן על הנוסעים. אמצעים שכאלה עשויים להיות: ניפוח כריות האוויר, מתיחת חגורות הבטיחות, שחרור קורות הגנה חבויות (כמו ברכבי קבריולה) ועוד.

שימוש נוסף לחיישני תאונה הוא לצורך תחקור בדיעבד של תאונות וזיהוי הגורם לתאונה. במקרים כאלה לחיישן התאונה זיכרון עליו מוקלטות מדידות מהירות הרכב.

בנוסף, חברות שירותים בתחום הטלמטיקה לרכב עושות שימוש בחיישני תאונה לצורך מתן שירותי סיוע בעת זיהוי של תאונה. במקרה שזוהתה תאונה, משדר המותקן ברכב משדר אות מצוקה למוקד השירות, אשר מזעיק במהירות למקום האירוע את כוחות ההצלה.

## ראו גם
*טכנולוגיות בטיחות ברכב

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טכנולוגיה תחבורתית
קטגוריה:גלאים וחיישנים
קטגוריה:מערכות בטיחות בתחבורה
Ich Troje

**Ich Troje** (איך טרויה, "שלושתם") היא להקת פופ פולנית בה חברים מיכל וישנייבסקי, יאצק וונגבה ואשתו הנוכחית של וישנייבסקי, אנה שביונטצ'אק (מאז 2003). חברות עבר נוספות בלהקה הן מגדלנה פוקורה (ידועה כיום כמגדה פמה, 1996–2000) ויוסטינה מייקובסקה (2000–2003).

Ich Troje נוסדה ב-1996 על ידי כותב השירים מיכל וישנייבסקי והמלחין יאצק וונגבה.

מאז שנת 2000, Ich Troje הייתה אחת מהלהקות הפולניות הפופולריות ביותר שמכרה מעל 1.5 מיליון תקליטים מאז יוני 2001. בשנתיים האחרונות Ich Troje ביצעה מעל 300 הופעות. הצלחה זו עומדת בניגוד לביקורות השליליות ועדותו של וישנייבסקי כי "אינו יודע לשיר". נושאי השירים של הלהקה הם אהבה, בגידה, ופרידות.

## באירוויזיון
ב-25 בינואר 2003 בחר הציבור בפולין בתהליך הצבעה טלוויזיוני את Ich Troje לייצג את פולין בתחרות האירוויזיון עם השיר "אין גבולות" ("No Borders", "Keine Grenzen") שבוצע בשלוש שפות - פולנית, גרמנית ורוסית. השיר הגיע למקום השביעי בגמר.

ב-2006, פולין שוב בחרה ב-Ich Troje שתייצג אותם באירוויזיון 2006 עם השיר "הולך בעקבות לבי" ("Follow My Heart"), בשיתוף עם או-ג'יי (המוכר גם כ"ריל מק'קוי") ממופע היורודאנס המצליח. ההרכב זכה במקום האחד-עשר בחצי הגמר, במרחק מקום אחד מהעפלה לגמר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות פולניות
קטגוריה:להקות פופ
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2003
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2006
קטגוריה:נציגי פולין באירוויזיון
גטו מסינה

**גטו מסינה** הוא כינויים של שני הרבעים בעיר מסינה שבסיציליה, איטליה, אשר יועדו לאורך הדורות למגורי יהודים.

הגטו היהודי נחלק בין שתי שכונות עיקריות: "פרפורטו" (Quartiere Paraporto) בצפון-מערב העיר, ו"טרנובה" (Quartiere Terranova) במערב העיר.

## גאוגרפיה
רובע "פרפורטו" נמצא בצפון-מערב העיר, וגבולותיו:
* שער "סיניסקלקו" או שער "ג'ודקה" (Porta Siniscalco/Giudecca). עד היום קיים במסינה שער הקרוי בשם שער היהודים "פורטה ג'ודקה" (Porta Giudecca).
* פורטלני (Torrente Portalegni). נהר הפורטלני (Portalegni) הוא נהר תת-קרקעי הזורם מתחת לעיר מסינה. הוא חוצה את רובע ה"קוארטיירה פרפורטו".
* רחוב קרדיניס (via Cardines) 

רובע "טרנובה" נמצא במערב העיר, וגבולותיו:
* מנזר סנטה קלרה (Convento Santa Clara)
* הארמון המלכותי במסינה (Palazzo Reale) 
* בית ספר לכמרים במסינה (Seminario)

## בתי הכנסת
בגטו היו בתי כנסת עתיקים: בית הכנסת הגדול בשם ה"סינגוגה מג'ורה" (Sinagoga maggiore), ובית הכנסת הקטן בשם ה"סינגוגה מינורה" (Sinagoga minore). בית הכנסת הקטן נמצא בבית החולים היהודי (ospedale degli ebrei) של העיר.

כנסיית סן פיליפו נרי (Chiesa dei padri di San Filippo Neri) הייתה במקור בית הכנסת שנמצא ב"קוארטיירה פרפורטו" והפכה לכנסייה בשנת 1495. בית הכנסת מסינה היה המפורסם ביותר מבין בתי הכנסת העתיקים בסיציליה.

## רבנים
הקהילה היהודית במסינה נהנתה משיויון זכויות ואוטונומיה. חיו בה רבנים מפורסמים כמו רב נטרונאי. 

תקשרו הרבנים שבמסינה עם הגאונים הם ראשי ישיבות סורא ופומבדיתא שבבבל.

## בית המדרש
ממוזער|250px|כתובת בבית הכנסת של מסינה 
ממוזער|250px|כתובת בבית הכנסת של מסינה
אברהם אבולעפיה הוא הרב המפורסם ביותר של הקהילה היהודית במחוז מסינה. בשנת 1281 הגיע אבולעפיה לאי סיציליה. בין השנים 1281 ל-1291 גר אבולעפיה במחוז מסינה.
שם הקים בית מדרש והצליח לאסוף סביבו עדה גדולה של תלמידים וחסידים במחוז מסינה.
תלמידי בית המדרש של אברהם אבולעפיה במחוז מסינה:
*רב אברהם בן שלום
*רב סעדיה בן יצחק סיג'ילמסי
*רב נתן בן סעדיה
*רב יעקב בן אברהם

שם ככל הנראה הכריז אבולעפיה באופן גלוי על משיחיותו. בשל יומרות אלו פנו חלק מנכבדי המקום לרבי שלמה בן אדרת, שהיה מגדולי ההלכה באותה עת ושימש כנציג מעין-ממסדי של הדת, בשאלת נביאותו ומשיחיותו של אברהם אבולעפיה. הרשב"א דחה בתוקף את התפיסה והחל באחד הוויכוחים הראשונים על משיחיות קבלית בימי הביניים. 

הרשב"א פתח במלחמת חורמה כנגד אבולעפיה ודחה בבוז את יומרותיו הנבואיות והמשיחיות. נקודת מתח נוספת בין השניים נוצרה בשל העובדה שהרשב"א שהיה אף הוא מקובל, אך החזיק בזרם התיאוסופי-תיאורגי של הקבלה (תורת הספירות), לעומת אבולעפיה שהחזיק בקבלה הנבואית. מאבקו של הרשב"א הצר את צעדיו של אבולעפיה, וכתוצאה מכך איבד קהל גדול מתלמידיו וחסידיו ואף נאלץ לעזוב לזמן מה לאי קומטינו הסמוך. עדות לרדיפה זו נמצאת באיגרת "וזאת ליהודה" שכתב אבולעפיה לרבי יהודה שלמון:

המחלוקת בין הרשב"א לאבולעפיה נמשכה משנת 1285 לערך עד לפטירתו של אבולעפיה. זמן פטירתו המשוער הוא בשלהי 1291 או בראשית 1292, שכן החל מאותה עת אין כל ידיעה על פועלו. 

גם לאחר מותו של אבולעפיה השפיע חרם הרשב"א על תורתו, ועדות לכך היא העובדה שעד המאה ה-18 ספרו החשוב "חיי העולם הבא" נשאר בכתב יד.

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

*יהודי מסינה , 
*יהדות מסינה 

מסינה
מסינה
מסינה
קטגוריה:מסינה
בנות המזל

**בנות המזל** (באנגלית: **Rags To Riches**), סדרת טלוויזיה אמריקנית שהופקה במקור עבור NBC האמריקאי במשך עונה אחת בין השנים 1987–1988. בישראל הסדרה שודרה בשעות אחר הצהריים במסגרת הרצועה היומית "רואים 6/6" ששודרה בטלוויזיה החינוכית בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים.

התוכנית הייתה הראשונה בהיסטוריה של הטלוויזיה ששילבה קטעים מוזיקליים בתוך העלילה. מוזיקה משנות החמישים ושנות השישים הותאמה לעלילה.

## תקציר העלילה
ניק פולי, איש עסקים ומיליונר בעל סגנון חיים של פלייבוי, נאלץ לשדר דמות של איש המשפחה, ובעקבות כך הוא מאמץ קבוצה של שש ילדות יתומות אותן הוא מביא לגור איתו באחוזתו בבל אייר, קליפורניה. לאחר שהרעיון שלו לא הניב את התוצאות להן קיווה, הוא מבין כי זה לא היה חשוב ומבקש מהילדות שיישארו לגור איתו לצמיתות. 

העלילה בסדרה מתרחשת בשנת 1961 והתמקדה בחוסר המזל של הילדות ובבעיות בהן נתקלו הילדות בשנות השישים מריקודים, אהבה ראשונה, מציאת האמא הביולוגית, מקובלות חברתית ועד משבר הטילים בקובה.

## הדמויות הראשיות
שש הילדות הן:
* **מארוה** (טישה קמפבל): ילדה אפרו-אמריקאית שננטשה על ידי דודה. נחשבת למנהיגת הקבוצה.
* **דאיין** (ברידג'ט מישל): פלרטטנית בלונדינית אשר שמה לה למטרה כל בחור אותו היא מחבבת.
* **פאטי** (ביאנקה דה גאר): ילדה בעלת מזג הפכפך, סוג של "טום בוי".
* **נינה** (הת'ר מק'אדם): היא רק השתתפה בפרק הפיילוט.
* **רוז** (קימיקו גלמן): נותרה לבדה לאחר שאימה התאבדה כאשר קפצה מול רכבת דוהרת.
* **מיקי** (היידי זייגלר): הקטנה שבחבורה, היא תמיד מוגנת על ידי פאטי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
קטגוריה:אימוץ בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1987
מיכל וישנייבסקי

**מיכל כריסטיאן וישנייבסקי** (בפולנית: **Michał Chrystian Wiśniewski**; נולד ב-9 בספטמבר 1972) יליד העיר לודז' הוא זמר פופ פולני, סולן להקת הפופ Ich Troje.

## עבודה וקריירה

וישנייבסקי הופיע בשני סרטים: "כוכב" (בפולנית: "Gwiazdor", בשנת 2002) ו"סיפורי פשע" ("LawStorant", בשנת 2005). הוא נטל חלק בתוכנית המציאות של רשת TVN: "אני מה שאני" ("Jestem jaki jestem"), ובתוכנית המציאות "הראה את פניך" ("Pokaż swoją twarz") ברשת VIVA! POLAND. עם הלהקה Ich Troje הוא הוציא כמה סינגלים מוצלחים, ויחד הם ייצגו את פולין באירוויזיון 2003 עם השיר "אין גבולות" ("Keine Grenzen") וזכו המקום השביעי בגמר. בשנת 2006 הוא נבחר שוב בידי הציבור הפולני וייצג את פולין באירוויזיון 2006 עם השיר "הולך בעקבות לבי" ("Follow My Heart") יחד עם Ich Troje וריל מק'קוי.

באוקטובר 2005 פתח וישנייבסקי בוטיק אופנה.

בעת הופעה קפץ וישנייבסקי אל הקהל ופצע נערה. כתוצאה מכך, היא נהפכה לנכה במידה חלקית, סבלה מטראומה מנטלית חמורה, והייתה צריכה לעבור שיקום יקר. מיכל נקנס ב-6000 זלוטי בעקבות המקרה.

## משפחה

אשתו הראשונה הייתה הזמרת הפולניה מגדה פמה. 

אשתו השנייה היא מרתה וישנייבסקי, הידועה כ'מנדרינה'. יש להם שני ילדים: קסאבייר מיכל (נולד ב-2002) ופביאן מרתה (נולדה ב-2003). הזוג התגרש ב-2005.

וישנייבסקי נישא לזמרת אנה שביונצ'אק בלאס וגאס ב-2005. בתם הראשונה, אטינט אנה, נולדה ב-2006. ילדם השני, פאלקו כריסטיאן, שנולד ב-2007, נפטר ביום לידתו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרים פולנים
קטגוריה:זמרי פופ
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1972
היסטוריה של קיריבטי

בסביבות האלף הראשון לפני הספירה התיישבו מיקרונזים באיי גילברט (אשר נקראו על שם תומאס גילברט על ידי אדם יוהאן פון קרוסנסטרן ב-1820). פלישות של סמואים וטונגים החדירו לתרבותם אלמנטים פולינזיים ופלישות של פיג'יים החדירו אליה אלמנטים מלנזים.

## התקופה הקולוניאלית
במאה ה-16 הגיעו לראשונה אירופים לאיי גילברט. במאה ה-19 הגיעו לאזור ציידי לווייתנים וסוחרי עבדים וסחורות בהמוניהם. מפגש זה הוביל לסכסוכים בין-שבטיים ולהפצתן של מחלות שמקורן באירופה. בשנת 1892 הכריזה בריטניה על איי גילברט ואליס כמדינת חסות שלה, על מנת להשיב את הסדר. האי בנבה סופח למדינה זו ב-1901 לאחר שנמצאו בו מרבצי גואנו עשירים בזרחה.

בשנת 1916 צירפה בריטניה לאיים אלה את האיים טריינה וטבואאראן, להם קראה האיים וושינגטון ופנינג בהתאמה, והפכה אותם לקולוניה בריטית כחלק מ"הטריטוריות הבריטיות המערב-פסיפיות", ישות קולוניאלית שנשלטה על ידי נציב עליון יחיד. במהלך 20 השנים הבאות סופחו לקולוניה רוב איי ליין, ביניהם קיריטימטי ואיי פניקס ואף טוקלאו.

במלחמת העולם השנייה כבשה יפן חלק מהאיים. קרבות עקובים מדם התחוללו באטול טאראווה ובאטול מקין ובסופם כבשו בעלות הברית את האיים מחדש.

## עצמאות
בשנות ה-60 של המאה ה-20 החלה בריטניה לאפשר לתושבי חלק מהאיים לבסס שלטון עצמי. ב-1975 נפרדו איי אליס מהקולוניה על מנת להקים את מדינת טובאלו. איי גילברט קיבלו שלטון עצמי בשנת 1977, ובפברואר 1978 קיימו לראשונה בחירות כלליות. ב-12 ביולי 1979 הוכרזו האיים כמדינה עצמאית בשם קיריבס, גרסת המקומיים לשם "איי גילברט". ארצות הברית ויתרה על בעלותה על איי ליין ופניקס בהסכם טאראווה בשנת 1979.

לרמיה טבאי, שכיהן כראש השרים עד להקמת המדינה, נבחר לנשיאות בגיל 29. הוא כיהן שלוש כהונות, עד 1991, עם הפסקה קצרה של ארבעה חודשים בשנים 1982-1983. טאטאו טאנקי נבחר לנשיאות אחריו וכיהן עד ספטמבר 1994. בבחירות שנערכו בשנה זו זכה טבורורו טיטו, שכיהן 3 כהונות עד מרץ 2003, אז הודח בהצעת אי אמון. מחליפו הזמני היה טיאן אוטנג, ראש מועצת המדינה. בבחירות של שנת 2003 התמודדו זה נגד זה האחים הארי ואנוטה טונג והמתמודד השלישי בנוארה ברינה. אנוטה טונג ניצח ונכנס לתפקידו ב-10 ביולי 2003.

בשנת 2005 הכריז נציג בנבה בפרלמנט קיריבס שהאי שוקל לפרוש מהמדינה ולעבור לשלטון מדינת פיג'י, מכיוון שהממשלה לא העבירה אליו תקציבים מתוך מענק שקיבלה מאוסטרליה בגין כריית גואנו שבוצעה על ידי חברות אוסטרליות באי. הנציב הכללי של קיריבס לפיג'י, רטטה רמון, הכריז שהאי זכאי למענק, אך רק בתנאי שישוב להיות חלק מקיריבס. נציג בנבה בפרלמנט הודיע כי עדיף לאי לפרוש לפיג'י.

לאחר תחילת מגפת הקורונה הופסקו טיסות בינלאומיות. עד סוף 2021 היו באי שני מקרים של קורונה בלבד. עם תחילת הטיסות בינואר 2022, התגלו מקרי קורונה נוספים.

## קישורים חיצוניים

*
קיריבטי
מחלקת הצי של ארצות הברית

**מחלקת הצי של ארצות הברית** (באנגלית: The **United States Department of the Navy**; בראשי תיבות: **DoN**) היא אחת מהמחלקות העיקריות ב**[[מחלקת ההגנה של ארצות הברית]]**. המחלקה נוסדה לפי חוק של הקונגרס מתאריך 30 באפריל 1798, על מנת לספק תמיכה טכנית ומנהלית, וכן הנהגה אזרחית לצי ארצות הברית ולחיל הנחתים (וכאשר ניתנת הנחיה מתאימה מהקונגרס או הנשיא, גם למשמר החופים). בראש המחלקה עומד מזכיר מחלקת הצי, הידוע בז'רגון של הצי בתור SECNAV. מסייע לו תת-מזכיר הצי. המחלקה הייתה חלק מהקבינט האמריקני, ביחד עם מחלקת המלחמה שכללה את צבא ארצות הברית עד 1947 כאשר נוצר "הממסד הצבאי הלאומי", ששמו שונה ב-1949 למחלקת ההגנה של ארצות הברית. מאותה שנה מחלקת הצי הפכה לחלק ממחלקת ההגנה.

מחלקת הצי מורכבת ממשרדים ביצועיים, שרובם ממוקמים בוושינגטון הבירה, והיא אחראית לגיוס כוח אדם צבאי ואזרחי, ארגון, אספקה, ציוד, אימונים, שינוע וקרקוע של הצי ושל כוח האדם והנכסים שלו. כמו כן, המחלקה אחראית על בנייה, התאמה ותיקון של ספינות הצי, כלי טיס, ציוד ומתקנים.
ימין|ממוזער|220px|מבנה מחלקת הצי של ארצות הברית

המחלקה מורכבת משני שירותים של לובשי מדים, הנקראים גם שירותי הים, צי ארצות הברית וחיל הנחתים של ארצות הברית.

הקצינים הצבאיים הבכירים ביותר במחלקה הם ראש המבצעים הימיים ומפקד חיל הנחתים, והם יועצים מקצועיים למזכיר המחלקה ולנשיא ארצות הברית. הם מנהלים את יחידות הצבא המתאימות להם השייכות למחלקה והם חברים במטות המשולבים.

## ראו גם
*מחלקת חיל האוויר של ארצות הברית

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של מחלקת הצי
* האתר הרשמי של חיל הנחתים של ארצות הברית
* האתר הרשמי של צי ארצות הברית
* האתר הרשמי של מחלקת ההגנה של ארצות הברית 
* היסטוריה של חותם מחלקת הצי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ארצות הברית: צבא וביטחון
קטגוריה:מחלקת ההגנה של ארצות הברית
לואי הראשון, דוכס אורליאן

**לואי הראשון, דוכס אורליאן** (13 במרץ 1372 - 23 בנובמבר 1407) היה דוכס אורליאן ועוצר צרפת, בנו של שארל החמישי ואחיו של שארל השישי, מלכי צרפת.

## ביוגרפיה
לואי נולד ב-13 במרץ 1372, לשארל החמישי, מלך צרפת ולז'אן מבורבון, בתם של פייר הראשון, דוכס בורבון ומאו משאטיון. בשנת 1380 נפטר אביו, המלך שארל החמישי, ואחיו הבכור של לואי, שארל השישי, ירש את הכתר. היות ששארל היה בן 12 שנה בלבד, שימש כעוצר בשמו דודו, פיליפ השני, דוכס בורגונדיה (שהיה אחיו של המלך שארל החמישי). בשנת 1388, בגיל עשרים שנה, לקח שארל השישי את השלטון לידיו, ואחיו לואי שימש כיועצו הראשי. בשנת 1389 נשא לואי לאישה את ולנטינה ויסקונטי, בתו של ג'אן גָלֵאָצוֹ ויסקונטי הדוכס הראשון של מילאנו.

בשנת 1392, לאחר שהמלך שארל השישי לקה במחלת נפש, קיבל לואי את התואר דוכס אורליאן, ואשת המלך איזבו מבוואריה שימשה כעוצרת בשמו. אך למעשה, ניהול ענייני המדינה נפל לידיו של פיליפ השני, דוכס בורגונדיה. במצב דברים זה הפך לואי הראשון דוכס אורליאן ליריבו העיקרי של פיליפ השני, וזכה למעמד גבוה במועצת המדינה. נפוצו שמועות כי לואי הראשון דוכס אורליאן תינה אהבים עם איזבו מבוואריה, אשת אחיו.

בשנת 1402 רכש לואי את דוכסות לוקסמבורג כדי למנוע רצף טריטוריאלי מדוכסות בורגונדיה, ששלטה כבר בפלנדריה. בשנת 1404 נפטר פיליפ השני, דוכס בורגונדיה, ולואי הפך לעוצר ממלכת צרפת בשם אחיו המלך שארל השישי. אולם בנו של פיליפ השני, ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה, טען אף הוא לזכותו לשמש כעוצר הממלכה, מה שגרם למאבק על השלטון, והביא למעשי איבה בין בית בורגונדיה לבין בית אורליאן.

ב-20 בנובמבר 1407 נפגשו שני הצדדים לשיחות פשרה בפריז. אך שלושה ימים בלבד לאחר מכן נרצח לואי בידי עושי דברו של בן דודו, ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה.

## משפחתו
בשנת 1389 התחתן לואי עם ולנטינה ויסקונטי, בתם של ג'אן גלאצו ויסקונטי, דוכס מילאנו ואיזבל, רוזנת ורטוס, ממנה היו לו 8 ילדים:
* בן מת (1390)
* לואי מאורליאן (1391–1395)
* ז'אן מאורליאן (1393)
* שארל הראשון, דוכס אורליאן (1394–1465)
* פיליפ, רוזן ורטוס (1396–1420)
* ז'אן, רוזן אנגולם (1399–1467)
* מארי מאורליאן (1401)
* מרגריט, רוזנת ורטוס (1406–1466), התחתנה עם רישאר, רוזן אטאמפ
בנוסף היה ללואי בן לא חוקי אחד, ז'אן דה דונואה

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:בית ולואה
קטגוריה:דוכסי אורליאן
קטגוריה:מונרכים שנרצחו
קטגוריה:מלכי צרפת מהמאה ה-14
קטגוריה:עוצרים
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות בצרפת
קטגוריה:ילידי 1372
קטגוריה:נפטרים ב-1407
מזימות זרות

**מזימות זרות** (באנגלית: **The Interpreter**) הוא סרט קולנוע אמריקאי אשר יצא לאקרנים בשנת 2005. הסרט, בבימויו של סידני פולאק ובכיכובם של שון פן וניקול קידמן, הוא מותחן המתמקד במתורגמנית העובדת בארגון האו"ם, אשר מגלה מזימת רצח בקרב אנשי הארגון.

## עלילת הסרט
גיבורת הסרט היא סילביה ברום, ילידת ניו יורק אשר גדלה במדינה האפריקאית הבדיונית מאטובו ומשמשת כמתורגמנית באו"ם. שליט מאטובו, אדמונד זואני, נחשד על ידי ארצות הברית בביצוע פשעי מלחמה בארצו לאחר שהפך ממשחררה לרודן. זואני עצמו צפוי להופיע בפני העצרת הכללית של האו"ם כדי להציג את טיעוניו כנגד ההאשמות.

לאחר שאיום ביטחוני גרם לפינוי מטה האומות המאוחדות חוזרת בלילה ברום כדי לאסוף את חפציה. באותה העת ברום שומעת במקרה מזימת רצח, אך כאשר הדוברים מבחינים בה היא בורחת מהבניין. למחרת, במסגרת עבודתה, מזהה ברום ביטויים מסוימים מהשיחה ששמעה בליל אמש ומתחילה לחשוד כי מטרת המזימה היא להתנקש בחיי זואני. היא ממהרת לדווח זאת לגורמי האבטחה, אשר קוראים בתורם לאנשי השירות החשאי כדי לחקור את המקרה, להגן על ברום ועל זואני עצמו. 

עם התקדמות העלילה מגלים הצופים וחוקרי השירות החשאי יותר ויותר פרטים מרשיעים על ברום עצמה, כי הייתה חברה בארגון לוחמת גרילה מחתרתי במאטובו, כי משפחתה נהרגה ממוקשים שהונחו על ידי אנשי זואני ואף כי הייתה מעורבת במערכת יחסים רומנטית עם אחד מיריבו הפוליטיים של זואני. עם זאת מוצא עצמו הסוכן החשאי הממונה עליה, טובין קלר, נמשך אליה יותר ויותר ולבסוף הוא מגן עליה, על אף החשדות.

העלילה מגיעה לשיאה עם נאומו של זואני בפני עצרת האו"ם וניסיון ההתנקשות. אנשי השירות החשאי מבריחים אותו במהירות למבטחים, או אז מנסה ברום לנקום בו על אשר עולל למשפחתה ולעמה, אך הסוכן קלר מצליח לעצור אותה לפני שתרצח אותו. לבסוף מתגלה כי ההתנקשות הייתה תעלול פוליטי מבוים מצד זואני עצמו כדי להגביר את אמינותו בפני האו"ם. זואני נחשף ומועמד לדין על פשעיו, בעוד שברום מסולקת מארצות הברית וחוזרת לביתה במאטובו.

## הסרט והמציאות
המדינה הבדיונית מטובו היא ככל הנראה המקבילה למדינה זימבבואה, ומנהיגה הדמיוני זואני הוא ככל המקביל לנשיא הרפובליקה של זימבבואה רוברט מוגבה.

## קישורים חיצוניים
* 
 
*מאחורי הקלעים: "מזימות זרות", באתר eonline , 24 באפריל 2005

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטים שצולמו בניו ג'רזי
אברהם בר יעקב

ממוזער|250px|איור נחלות שבטי ישראל, בהגדה של פסח
**אברהם בר יעקב** (**Abraham Bar-Jacob**) (1669 – 1730) היה קרטוגרף נוצרי-הולנדי בן המאה ה-17 שהתגייר.

## ביוגרפיה
אברהם בר יעקב נולד בשנת 1669 בחבל הריין אשר בגרמניה להורים נוצרים ולאחר שהשלים לימודי כמורה הפך לכומר.

בר יעקב היה קרטוגרף במקצועו אך התעניין אף בעבודותיו של האמן השווייצרי מתאוס מריאן אשר היה חרט נחושת מוכשר שעבד בצרפת ובשווייץ.

בר יעקב התגייר ועבר לאמסטרדם, שם עבד בבית דפוס יהודי בעיקר בהכנת ציורים וגלופות עבורם. כן הכין גם גלופות עבור מפות.
בר יעקב נודע בפיתוחי הנחושת אשר יצר בהסתמכו אף על עבודותיו של מתאוס שנודע באיוריו לספרי הברית החדשה ולספרי היסטוריה.

## עבודותיו
בר יעקב הוסיף מפה שקישטה הגדה של פסח -הגדת אמסטרדם בה תיאר את ארץ ישראל. במפה זו המופיעה באמצע הטקסט מתוארת הארץ, כשהיא מחולקת לנחלות שנים עשר שבטי ישראל. במפה מודגשת בקו אדום, הדרך המשוערת, שבה עברו בני ישראל בדרכם ממצרים לארץ ישראל ביציאת מצרים .

מפה זו ידועה כמפת אברהם בר יעקב והיא כנראה המפה העברית המודפסת הראשונה.

את המפה מעטרים פסוקים מן התנ"ך ו-137 ציורים ואיורים בעלי אופי סמלי המתארים אירועים מן התנ"ך.

## קישורים חיצוניים
*תמונת המפה הצבעונית מתוך הגדת אמסטרדם 1695.
*מפת בר יעקב ניתנת לצפייה בהגדלה, מאוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
* מידע על חייו

## הערות שוליים

קטגוריה:קרטוגרפים יהודים
קטגוריה:קרטוגרפים הולנדים
קטגוריה:קרטוגרפים גרמנים
קטגוריה:גרים
תחנת הרכבת פתח תקווה – סגולה

**תחנת הרכבת פתח תקווה – סגולה**, היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל הממוקמת על מסילת הירקון בצפון העיר פתח תקווה בסמוך למתחם ירקונים ולמֶחלף ירקון. התחנה מהווה כתחנת ביניים בקו הרצליה - אופקים דרך טבעת השרון.

## היסטוריה
תחנת הרכבת נפתחה בשנת 2000 כחלק מקו הרכבת תל אביב – ראש העין. בחודשים הראשונים להפעלתה הופעלה התחנה ממבנה זמני כשרציף אחד בלבד משמש אותה. במרץ 2001 הוכנסו לשימוש מבנה ורציף קבועים לתחנה ובקיץ 2002 החלו עבודות לבניית רציף חדש בתחנה, שהסתיימו לקראת סוף השנה. בעלי קרקע חקלאית באזור התחנה הגישו עתירה לבג"ץ נגד הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה מחוז מרכז, הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה בפתח תקווה ורשות הנמלים והרכבות, בטענה שנבנתה ללא תוכנית מתאר מאושרת, ללא הסדרה תחבורתית, ותוך הפרת זכויותיהם של בעלי הקרקע במקום.

מיקומה של התחנה בעייתי מאוד ונמתחו עליו ביקורות רבות: היא מצויה במרחק ניכר מכל שכונות העיר ואין אליה גישה אף לא מאזור התעשייה סגולה ומכפר אברהם הסמוכים יחסית. התחנה הוקמה בצמוד למתחם מסחרי, שבית המשפט המחוזי מרכז הורה לפנותו עד 1 בינואר 2019, בשל הקמתו ללא היתר על קרקע חקלאית. אל התחנה כמעט ולא ניתן להגיע רגלית מאחר שלא הוכשרו שבילים ומדרכות המגיעים לאזור. כל אלו הביאו לתנועת נוסעים דלילה יחסית.

ב-2017, נדחתה עתירה להיתר לשימוש חורג בפאוור סנטר במתחם ירקונים הצמוד לתחנה, שנבנה ללא היתר בנייה. בתגובה הודיע בעל המתחם עמוס לוזון, כי ביום שבו ייסגר הפאוור סנטר, בכוונתו לחסום את דרכי הגישה לתחנה העוברים בשטחו. בינואר 2019 נסגר הפאוור סנטר, וביוני 2019 אכן נחסם החניון לנוסעי הרכבת. בספטמבר 2019 נפתח כביש הגישה החדש לתחנה.

ב-19 בנובמבר 2021 הושלמה בתחנה התקנתה של מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס.

ב-25 בדצמבר 2021 החל לפעול בתחנה קו נוסעים חשמלי מהרצליה לאשקלון במקום קו הנוסעים שפעל מהרצליה ועד באר שבע מרכז דרך קו הנגב המערבי.

בסוף ספטמבר 2025 הוארך שירות הרכבות עד לתחנת אופקים.

## מבנה התחנה
לתחנה שני רציפי צד ושתי מסילות המשרתות אותם כאשר אולם הכניסה נמצא מצפון לתחנה ומוביל לאזור התעשייה.

450px

## שירות הרכבות בתחנה

תחנה זו משמשת כתחנת ביניים בקו אופקים - הרצליה. בשעות השיא עוצרות בתחנה ארבע רכבות בשעה לכל כיוון; ארבע לכיוון הרצליה, שתיים לאשקלון, אחת לאשדוד עד הלום ואחת לראשון לציון משה דיין. בשעות השפל עוצרות בתחנה שתי רכבות בשעה בכל כיוון. במסלול המלא לאופקים/מאופקים חלק מהרכבות לא עוצרות בתחנות בת ים וחולון.

## קווי אוטובוס העוברים בתחנה

## קישורים חיצוניים

* תחנת הרכבת פתח תקווה סגולה באתר רכבת ישראל
* 

## הערות שוליים

פתח תקווה סגולה
פתח תקווה סגולה
קטגוריה:פתח תקווה: מבנים
קטגוריה:ישראל: תחנות רכבת לפי עיר
פתח תקווה סגולה
מעוינון

שמאל|ממוזער|250px|מעוינון
בגאומטריה של המרחב, **מעוינון** (קרוי גם **רומבוהדרון**) הוא פאון תלת-ממדי בן שש פאות, שכולן מעוינים. זהו מקבילון שכל צלעותיו באותו אורך, והוא דומה לקובייה מעוותת.

שש הפאות במעוינון מסודרות, כמו בכל מקבילון, בשלושה זוגות מקבילים, והפאות בכל זוג חופפות זו לזו. לעומת זאת, פאות הנפגשות בצלע אינן בהכרח חופפות: הזוויות המישוריות הנפגשות בכל קודקוד עשויות להיות שונות זו מזו. כאשר כל הזויות ישרות, מתקבלת קובייה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנסרות
המנון אנדורה

"קרלמן הגדול" (קטלאנית: "El gran Carlemany" - קרל הגדול) הוא **[[המנון]] [[אנדורה]]**. ההמנון שנכתב בידי אנריק מרפני בונס (Enric Marfany Bons) והולחן על ידי ז'ואן בניוצ' אי ויוו (Joan Benlloch i Vivo), אומץ כהמנון המדינה בשנת 1921. ההמנון חוזר על המסורת המקומית כי היה זה קרל הגדול אשר הקים את המדינה. לאחריו ועד 1993 הייתה אנדורה כפופה לשני נסיכים, האחד מצרפת אותו ירש נשיא צרפת והאחר הוא הבישוף מאורז'יי בקטלוניה.

## מילות השיר

## ראו גם
* דגל אנדורה
* סמל אנדורה

## קישורים חיצוניים

* קובץ שמע של ההמנון

קטגוריה:שירי 1921
קטגוריה:אנדורה: סמלים לאומיים
אנדורה
קטגוריה:קרל הגדול
קטגוריה:שירים על מלכים
קטגוריה:שירים על קיסרים
PSI

שמאל|ממוזער|200px|מכשיר מדידת לחץ, מידות PSI בצבע האדום

**PSI** (ראשי תיבות: **Pounds per Square Inch**; בעברית: **ליברות לאינץ' רבוע**; מסומנת גם כ- **lb<sub>f</sub>/in<sup>2</sup>**) היא יחידת מידה השייכת ליחידות השיטה האימפריאלית, ומשמשת למדידת לחץ. PSI אחד שווה ללחץ הנוצר מהפעלת כוח של פאונד (ליברה) אחד, הפועל בתאוצת הכובד של כדור הארץ, על שטח של אינץ' רבוע אחד.

PSI היא יחידת מדידה נפוצה למדידת לחץ אוויר בצמיגי כלי רכב והיא מופיעה בשעוני עמדות ניפוח אוויר. יחידת מידה אחרת המקובלת בתחום זה היא בר (בר אחד = 14.5 PSI בקירוב). גם עוצמת נשיכה של בעלי חיים מודדים ב-PSI.

PSI אחד שווה ל־6,894.757 פסקל.

## ראו גם
* בר (יחידת מידה)
* פסקל (יחידת מידה)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יחידות מידה: לחץ
אייל טרטצקי

**אייל טרטצקי** (נולד ב-13 בספטמבר 1977) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
## קריירה
טרטצקי גדל במחלקת הנוער של הפועל חיפה, ובשנת 1998 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון. בשנת 2000 עבר לשחק במכבי הרצליה, ומלבד עונה אחת בה חזר לשחק בהפועל חיפה, שימש טרטצקי כקפטן מכבי הרצליה עד שנת 2007. בשנת 2007 חזר להפועל חיפה, ושימש כקפטן הקבוצה. ב-27 במרץ 2013 פרש טרטצקי ממשחק פעיל לאחר שסבל מפציעה, ומונה לעוזר המאמן של הקבוצה.

לאחר כשנתיים כעוזר מאמן, פוטר טרטצקי מהקבוצה. בינואר 2015 הודיע על חזרה למשחק פעיל בקבוצת האוהדים הפועל רובי שפירא חיפה בליגה ג'. טרטצקי שיחק במדי הקבוצה עד תום העונה וסייע לה להעפיל לליגה ב'. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת הוותיקים של המועדון בליגת הוותיקים.

## קישורים חיצוניים

* עמוד השחקן באתר הרשמי של הפועל חיפה

## הערות שוליים

קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני מכבי הרצליה
קטגוריה:כדורגלני הפועל רובי שפירא חיפה
קטגוריה:חיפה: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
תלויים באוויר

**תלויים באוויר** היא סדרת נוער שנכתבה על ידי יובל זמיר ויוני להב ושודרה בערוץ הראשון ב-1994. קדמה לה הסדרה "לא כולל שירות" ואחריה נוצרה הסדרה "צעירים בדרך".

עלילת הסדרה גוללה את סיפורם של בני נוער טיפוסיים שגויסו למשימת חלל ישראלית ראשונה והם מחולקים במסגרתה לארבעה צוותים: הנדסה, לוגיסטיקה, יומנאים ואחזקה. משימתם ללמוד להסתדר אחד עם השני תקופה ממושכת תוך כדי ריחוף אל הלא נודע. 

כל משתתפי הסדרה לדורותיהם היו חברים בלהקת צעירי תל אביב, ושמה של כל אחת מהדמויות היה השם הפרטי של חבר הלהקה שגילם אותה.

שיר הנושא של הסדרה, הנקרא באותו שם, נכתב על ידי יובל זמיר ויוני להב, הולחן על ידי אילן גלבוע ובוצע על ידי להקת צעירי תל אביב.

בכל פרק בוצעו שלושה שירים, חלקם קאברים לשירים ישראלים מוכרים, חלקם עיבודים בעברית לשירים לועזיים מוכרים וחלקם נכתבו במיוחד עבור הלהקה. 

לסדרה יצא דיסק עם כל 16 השירים שבוצעו בה בהוצאת "הד ארצי".

## צוות הדמויות והשחקנים
### צוותים
* **רוית ואלון** (רוית הראל ואלון יוספסון) – צוות ההנדסה, מדים שחורים.
* **אוהד ויעל** (אוהד חיטמן ויעל פוליאקוב) – צוות הלוגיסטיקה, מדים כתומים.
* **נתנאלה ועידו** (נתנאלה אברהמי ועידו מוסרי) – צוות היומנאים, מדים אדומים.
* **תומר ונטע** (תומר גוטליב ונטע רודשבסקי) – צוות האחזקה, מדים כחולים.

### דמויות נוספות
* **אילור** (אילור הרפז) - מפקדת המעבורת ו**נדב** (נדב תם) – סגן המפקדת, מדים כסופים.
* **עופרה** (עפרה בר-אל) - מסתננת סמויה ו**שני** (שני בר-עוז) – יציר חלומותיו של עידו, שתיהן נטולות מדים.
* **טל** (טל מוסרי) – מפקח על המשימה מכדור הארץ, מדי קצין בכיר.

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סדרות נעורים ישראליות
קטגוריה:סדרות דרמה מוזיקליות ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1994
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
ספינטריה

[ממוזער|300px|ספינטריות מהעיר [פומפיי]]
**ספינטריה** (בלטינית: spintria) הוא מטבע שעל אחד מצדדיו מוטבע מעשה מיני ועל הצד השני ספרות רומיות.

משערים שהמטבעות שימשו לתשלום עבור שירותים של בתי בושת.

השם ספינטריה משמש גם לציון חבר בקבוצה סגורה שעסקה (בתקופתו של טיבריוס) בהמצאה ובביצוע של טכניקות מיניות חדשות. המילה שימשה גם לכינוי זונה ממין זכר.

## קישורים חיצוניים

*  ספינטריה, מילון למטבעות רומאיים
* מטבעות באיכות צילום גבוהה

## הערות שוליים

קטגוריה:רומא העתיקה: מטבעות
קטגוריה:מיניות ברומא העתיקה
קטגוריה:קצרמר ארכאולוגיה
החופש האחרון

**החופש האחרון** היא סדרת נעורים ישראלית שנכתבה על ידי יאיר לפיד ושודרה בערוץ הראשון ב-1989. בעקבות הצלחת הסדרה, נוצרה הסדרה "לא כולל שירות".

הסדרה גוללה את סיפורם של בני נוער שחלקם נשלחו כעונש מבית הספר, חלקם בהתנדבות פרטית וחלקם נשלחו בהתנדבות מבית הספר לחוג דרמה בחופש הגדול פעם בשבוע. המורה לדרמה דן (אותו גילם דן תורג'מן) בילה איתם, גילה את סיפוריהם ויחד החליטו להעלות מופע תיאטרלי על חייהם.

כל משתתפי הסדרה לדורותיהם היו חברים בלהקת צעירי תל אביב, ושמה של כל אחת מהדמויות היה השם הפרטי של חבר הלהקה שגילם אותה.

שיר הנושא של הסדרה שנקרא "הלך לנו החופש", נכתב על ידי יאיר לפיד, הולחן על ידי תמיר הרפז ובוצע על ידי להקת צעירי תל אביב.

בכל פרק בוצעו שלושה שירים, חלקם גרסאות כיסוי לשירים ישראליים, חלקם עיבודים בעברית לשירים לועזיים מוכרים וחלקם נכתבו במיוחד עבור הלהקה.

לסדרה יצא דיסק עם 13 מהשירים שבוצעו בה בהוצאת "הליקון".

## משתתפים

## קישורים חיצוניים

* "החופש האחרון", באתר כאן חינוכית

קטגוריה:סדרות דרמת נעורים ישראליות
קטגוריה:סדרות דרמה מוזיקליות ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1989
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:כאן חינוכית: תוכניות וסדרות
קטגוריה:יאיר לפיד
הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה

**הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה** (ידוע גם בכינויו באנגלית: **TLVFest**) הוא פסטיבל סרטי קולנוע המתקיים בתל אביב פעם בשנה בחודש אוקטובר, נמשך עשרה ימים, ומוקדש כולו לסרטים להט"ביים - סרטים של יוצרים ויוצרות העוסקים בנושאי לסביות, הומוסקסואליים, טרנסקסואלים וביסקסואלים. במהלך ימי הפסטיבל משולבות הקרנות של מגוון סרטים שרובם אינם מיועדים להפצה בישראל לצד מפגשים עם יוצרי קולנוע מישראל ומחו"ל, סדנאות ופרויקטים מיוחדים. לצד הקרנת סרטים מהעולם, הפסטיבל שם דגש על עידוד היצירה הישראלית המקורית, מקיים תחרות לסרטים ישראלים קצרים נושאת פרסים ונותן במה לאמנים ויוצרים מקרב קהילת הלהט"ב.

## אודות הפסטיבל
הפסטיבל נוסד בשנת 2006, פרי יוזמתם וניהולם המשותף של במאי הקולנוע יאיר הוכנר ושל גדי לשמן. הוא החל את דרכו באולמות ההקרנה הפרטיים שבחנות האוזן השלישית בתל אביב-יפו. בשל הצלחתו הרבה, עבר הפסטיבל בשנה שלאחר מכן לסינמטק תל אביב. החל משנתו השנייה מנוהל הפסטיבל על ידי יאיר הוכנר.

בשנתו החמישית של הפסטיבל ליוותה את האירוע לראשונה נציגות רשמית של עיריית תל אביב-יפו ושל הכנסת, בדמות חבר הכנסת ניצן הורוביץ. כמו כן נכחו בפסטיבל נציגים של קרן הקולנוע הישראלי וקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב. הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה סרבה לסייע במימון הפסטיבל.

במהלך שנות קיומו התארחו בפסטיבל מאות במאי, מפיקי ושחקני קולנוע מהעולם (כגון ברוס לה ברוס, כריסטין ואשון ומינק סטול ) והוצגו בו סרטי קולנוע ישראלי בהקרנות בכורה עולמיות וסרטים נוספים (כגון "אני אוהב אותך פיליפ מוריס") בהקרנות בכורה ארציות. לפי אתר הפסטיבל, האירוע נתקל מדי שנה בקשיים בגיוס חסויות, שכן חברות רבות חוששות לתת לפסטיבל חסות מסחרית מחשש שהציבור החרדי והדתי יחרים את מוצריהם או שירותיהם.

בשנת 2015, המליצה המועצה הישראלית לקולנוע במשרד התרבות והספורט, לקצץ כ-40% מתקציב פסטיבל.

בשנת 2017, מספר אורחי הפסטיבל ביטלו את הגעתם לפסטיבל, לאחר לחצים שהפעילה תנועת ה-BDS.

בשנת 2017, הודיע יאיר הוכנר על רצונו לפרוש מתפקידו כמנהל הפסטיבל. באותה שנה ניהול הפסטיבל הופקד בידיו של המפיק גיל סימה.

בשנת 2020, בעקבות מגפת הקורונה, נדחה הפסטיבל מחודש יוני והתקיים בחודש נובמבר בצורה מקוונת ומאז הוא מתקיים בחודש אוקטובר.

## סרטים נבחרים שהוקרנו בפסטיבל

## הסרטים הזוכים
### תחרות בינלאומית
#### זוכי פרס הסרט הבינלאומי הטוב ביותר

#### זוכי פרס הסרט התיעודי הבינלאומי הטוב ביותר

#### זוכי פרס הסרט הקצר הבינלאומי הטוב ביותר

### תחרות ישראלית
#### זוכי פרס הסרט הקצר הישראלי הטוב ביותר

#### זוכי פרס סרט הנוער הטוב ביותר

## ביקורות
בספטמבר 2025, יותר מ-1,200 אנשי תעשיית הקולנוע והטלוויזיה חתמו על עצומה בה הם מתחייבים שלא לעבוד עם מוסדות וחברות קולנוע ישראליות, בפרט הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה, שלטענתם "מעורבות בפשעי מלחמה, ג'נוסייד ואפרטהייד נגד העם הפלסטיני". הארגון טען כי רוב מוסדות וחברות הקולנוע בישראל מעולם לא תמכו בזכויות המלאות של הפלסטינים.

## ראו גם
* הקולנוע הקווירי החדש

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: פסטיבלים
קטגוריה:להט"ב בישראל
קולנוע גאה
קטגוריה:אירועים בין-לאומיים בישראל
מרטין פשקו

**מרטין פשקו** (28 בינואר 1972) הוא כדורגלן עבר סלובקי ששיחק בעמדת השוער.

## קריירה
פשקו נולד בסלובקיה כשזו עוד הייתה חלק מצ'כוסלובקיה ואת קריירת המשחק שלו החל בקבוצת פ.צ. ניטרה הסלובקית. הוא שיחק במדיה שש עונות, עד שעבר לקבוצת רימבסקה סובוטה, גם היא בסלובקיה.

בעונת 1997/98 עבר לשחק בישראל בקבוצת הפועל אשדוד  ואחרי שנה עבר לקבוצת צפרירים חולון ששיחקה בליגה הלאומית בכדורגל, אז הליגה הבכירה בישראל.  פשקו ירד עם צפרירים חולון באותה עונה לליגת המשנה, אך המשיך במדיה שנה נוספת ועזר לה לעלות חזרה לליגה הבכירה.  בעונת 2000/01 עבר לשחק במדי קבוצת מכבי קריית גת, אז בליגה הלאומית, מאותה שנה ליגת המשנה, ועזר לה לעלות לליגה הבכירה, ליגת העל.

בשנת 2001 עבר פשקו לקבוצת ליגת העל מכבי נתניה. בעונתו הראשונה בנתניה סיימה הקבוצה במקום השביעי כשפשקו החזיק בבלעדיות באפודת השוער הראשון.  בשנה שלאחר מכן, בעונת 2002/03, הובא לקבוצה גיא סולומון והתחרות על תפקיד  השוער הראשון גברה. לקראת סוף העונה סבל פשקו מפציעה שהשביתה אותו עד סוף העונה ובכך השיג סולומון את תפקיד השוער הראשון.  בסוף אותה עונה, בה סיימה נתניה במקום הרביעי בטבלה, ניסתה הנהלת נתניה לאזרח את פשקו כתושב ישראלי בשל העובדה שהוא שהה בישראל עד אותה עת 6 שנים ברצף, אחרי שבערך באותה תקופה אוזרחו בישראל מוראד מגמאדוב ממכבי פתח תקווה ואלכסנדר אובארוב ממכבי תל אביב, אך הקבוצה לא הצליחה להשיג את האיזרוח ולכן פשקו עזב את הקבוצה בחזרה לסלובקיה.

לאחר פרישתו החל לעבוד כסוכן שחקנים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סלובקים
קטגוריה:שוערי כדורגל סלובקים
קטגוריה:כדורגלנים צ'כוסלובקים
קטגוריה:שוערי כדורגל צ'כוסלובקים
קטגוריה:כדורגלני ניטרה
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשדוד
קטגוריה:כדורגלני צפרירים חולון
קטגוריה:כדורגלני מכבי קריית גת
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים סלובקים בישראל
קטגוריה:סלובקים שנולדו ב-1972
סואץ (מחוז)

**מחוז סואץ** (ערבית: **محافظة السويس**) הוא אחד מהמחוזות של מצרים. המחוז נמצא בצפון מזרח המדינה ועיר הבירה שלו היא סואץ. המחוז נמצא בכיוון מזרח מהדלתא של הנילוס, צפונית למפרץ סואץ, והוא מקושר למחוזות מצריים אחרים באמצעות כבישים ומסילות רכבת. במחוז ישנם חמישה נמלי ים: א-סוח'נה, נמל תאופיק, נמל אַדַבייה, נמל למשלוחי דלק ונמל הדַיִג אל-אתכּה .

המשאבים הטבעיים של המחוז הם אבני גיר, חימר, פחם, נפט ושיש. ב-1975 הוקם אזור הסחר החופשי הציבורי סואץ. האזור הוא בשני מקומות: פורט תאופיק (שטח של 75,660 מ"ר) הסמוך לגדר של נמל סואץ, ואַדַבייה (שטח של 247,208 מ"ר) המשקיף על החוף של מפרץ סואץ ונמצא במרחק של 5 קילומטרים מנמל אַדַבייה. מוצרי היצוא העיקריים של המחוז הם פרי הפפאיה וחפצי אומנות מצריים.

האטרקציות התיירותיות כוללות את אזור העיירה אל-עין א-סוח'נה  (שיש בה מרכז רפואי חשוב) ומגוון אתרים היסטוריים כגון עיון מוסה, ארמונו של מוחמד עלי, כנסייה רומית קתולית והגבעה היהודית באל-חור.

## ראו גם
* תעלת סואץ
* מלחמת סיני

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מצרים: מחוזות
טאלר

[ממוזער|שמאל|250px|דוגמאות של טאלרים [גרמניה|גרמנים ואוסטרים בהשוואה למטבע אמריקאי (למטה במרכז) של 25 סנט]]
[ממוזער|שמאל|250px|הטאלר של [מריה תרזה]]
**טאלר** או **תאלר** הוא מטבע כסף אירופי היסטורי.

שמו של המטבע Thaler או Taler בלועזית, נגזר מהסיומת של Joachimsthaler, מטבע של העיר הבוהמית יואכימסטאל (Joachimsthal, כיום יאכימוב Jáchymov), שהופץ משנת 1518. מילולית פירושו "של העמק", מהמילה הגרמנית "Thal", שפירושה "עמק". 

גודל ומשקל המטבע השתנו במהלך השנים: הטאלר הטיפוסי שקל 28-29 גרמים וקוטרו היה 34-41 מילימטרים. במהלך המאה ה-16 והמאה ה-17 הופקו טאלרים רבים על ידי הישויות המדיניות השונות שהיו חלק מהאימפריה הרומית הקדושה. הטאלרים שהופקו בהולנד נקראו leeuwendaler ואלה שהופקו בארצות סקנדינביה daler. 

ב-30 ביולי 1748 קבעה מריה תרזה תקן מחייב לטאלר לפי הפירוט הבא: קוטר 39.5 מילימטרים, עובי 2.5 מילימטרים, משקל כולל 28.0668 גרמים ומשקל הכסף במטבע 23.389 גרמים. ב-21 בספטמבר 1753, בוועידה מוניטרית שזומנה על ידי מריה תרזה ומקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה, נקבע שמידות ומשקלות הטאלר, כפי שצוינו לעיל, יהיו מחייבים בכל רחבי האימפריה ובוואריה ובכך הפך הטאלר למטבע בינלאומי בעל ערך יציב.

משנת 1780 הופקו טאלרים רבים עם דיוקנה של מריה תרזה לצורכי המסחר האירופאי עם המזרח התיכון. טאלרים אלה כונו "טאלרים לבנטיניים". לאחר מותה של מריה תרזה ב-29 בנובמבר 1780, הוחלט להמשיך להפיק את הטאלרים ללא שינוי, כולל השנה המוטבעת שלא שונתה מכאן ואילך.

הטאלר היה מטבע רשמי באימפריה האוסטרית עד 31 באוקטובר 1858. משנת 1946 נאסרה הפקת טאלרים מחוץ לווינה. מעריכים שבין השנים 1751–2000 הופקו כ-389 מיליוני מטבעות, אך יש גם הערכות המגיעות ל-800 מיליוני מטבעות.

הטאלר נשאר בשימוש כמטבע במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20 באתיופיה.

## מטבעות לאומיים ששמם הושפע מהטאלר
במהלך המאה ה-18 הובא הטאלר לצפון אמריקה על ידי מתיישבים שהגיעו ממרכז אירופה והדולר האמריקאי נקבע כערך זהה לטאלר.

הטאלר ההולנדי הקרוי leeuwendaler נשא על אחד מפניו דמות של אריה. המטבע היה פופולרי מאוד בנסיכויות הדנובה ובחצי האי הבלקני ומכאן נגזר שמו של המטבע הרומני, לאו (leu - אריה) וגם המטבע הבולגרי, לב והמטבע האלבני לק.

מאוחר יותר נקרא הטאלר ההולנדי בשם "דאלדר" (daalder), והיה בשימוש עד שהחליף אותו הגילדן ההולנדי; אבל השם נותר בשימוש במשמעות של "גולדן וחצי". כמו כן, המטבע בן 2.5 גולדן כונה רייקסדאלדר (Rijksdaalder), כלומר דאלדר ממלכתי. כינוי זה היה בשימוש עד שהוחלף הגולדן באירו.

המטבע הסלובני עד סוף 2007 נקרא טולר. באתיופיה, בה המטבע טאלר היה הילך חוקי, הופקו שטרות עם השם טאלר.

## קישורים חיצוניים

* סיפור מטבע הטאלר של מריה תרזה באתר קולקט

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מטבעות אירופה
קטגוריה:מטבעות שיצאו משימוש