open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קורק

**קורק** (באנגלית: **Cork**, באירית: **Corcaigh**) היא העיר השנייה בגודלה ברפובליקה של אירלנד, והשלישית בגודלה באי האירי אחרי דבלין ובלפסט. האוכלוסייה במטרופולין של קורק מונה כ-274,000 איש.

העיר שוכנת בחוף הדרומי של אירלנד, ומקור שמה הוא במילה באירית שמשמעה "מקום ביצתי", מה שמתייחס לנהר לי העובר בעיר.

קורק היא העיר הראשית במחוז קורק והעיר הגדולה ביותר בפרובינציית מנסטר. בעיר עובר הנהר לי, ורוב מרכז העיר הוא אי בנהר. משם זורם הנהר אל נמל קורק, מהנמלים הטבעיים הגדולים בעולם.

## היסטוריה
לקורק מוניטין של מרדנות מזמן הפלישה הוויקינגית לאירלנד ועד למלחמת האזרחים האירית, אשר הדביק למחוז את הכינוי "המחוז המורד".

ההתיישבות בקורק החלה במאה השישית, בהתיישבות של נזירים בראשות סנט פינבר. בשנת 1185 העניק לה ג'ון, מלך אנגליה את הצ'ארטר (מגילת הזכויות) של קורק.

במהלך השנים נבנה ונהרס לסירוגין חלקה המכריע של העיר בעקבות התקפות הוויקינגים והנורסמנים (לוחמים סקנדינבים). בעבר הייתה העיר מוקפת חומה מכל עבריה, וחלקים ממנה שרדו עד היום. במהלך מלחמת העצמאות האירית סבל מרכז העיר משריפות מרובות.

בשנת 1825 עזבו את קורק למעלה מ-1,800 תושבים והיגרו לקנדה. באמצע המאה ה-19 הייתה העיר נמל מרכזי למהגרים שנטשו את אירלנד לאחר רעב תפוחי האדמה הגדול.

## יהודים
בעקבות חרם לימריק הגיעו לקורק יהודים מהעיר לימריק הסמוכה, במטרה להפליג ממנה לאמריקה, אולם תושבי קורק הראו כלפיהם אהדה מופגנת, הציעו להם להתארח בבתיהם וביקשו מהם להישאר באירלנד ולהשתקע בעירם. גם הכנסיות בקורק הציעו ליהודים הנמלטים מקלט בתחומיהן. רבים מן היהודים נענו להצעה. ג'רלד גולדברג, בנו של אחד היהודים שנמלטו מלימריק והשתקעו בקורק, נבחר ב-1977 לראש עיריית קורק.

## ראו גם
* בימיש

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אירלנד: ערים
קטגוריה:אירלנד: ערי חוף
קטגוריה:אירלנד: ערי נמל
אריק אקסל קרלפלט

**אריק אקסל קרלפלט** (בשוודית: **Erik Axel Karlfeldt**; 20 ביולי 1864 – 8 באפריל 1931) היה משורר שוודי, ששירתו המקומית והמסורתית בסגנונה הייתה פופולרית ביותר. הוא זכה בפרס נובל לספרות לאחר מותו, בשנת 1931, לאחר שב-1918 ויתר על הפרס.

קרלפלט נולד למשפחת איכרים בקארלבו שבחבל דלארנה. שמו המקורי היה **אריק אקסל אריקסון** אך הוא החליף אותו כדי להתרחק מאביו, שנאשם בפלילים. הוא למד באוניברסיטת אופסלה ולימד בבתי ספר שונים, כולל בית הספר בפרבר יורסהולם של סטוקהולם ובבית ספר למבוגרים. בתום לימודיו עבד בספרייה המלכותית של שוודיה במשך חמש שנים.

ב-1904 נבחר קרלפלט לאקדמיה השוודית, ובה החזיק בכיסא מספר 11. ב-1905 נבחר למכון נובל של האקדמיה, וב-1907 נבחר לוועדת נובל. ב-1912 הוא נבחר כמזכיר האקדמיה, תפקיד שבו החזיק עד מותו.

ב-1917 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מאת אוניברסיטת אופסלה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:משוררים שוודים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:זוכי פרס נובל שוודים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אופסלה
קטגוריה:חברי האקדמיה השוודית
קטגוריה:ילידי 1864
קטגוריה:נפטרים ב-1931
גאורג פרדיננד דוקוויץ

**גאורג פרדיננד דוקוויץ** (בגרמנית: **Georg Ferdinand Duckwitz**, 29 בספטמבר 1904, ברמן – 16 בפברואר 1973) היה דיפלומט גרמני בשגרירות ארצו בדנמרק אשר העביר לידידיו הדנים את הידיעה על הגירוש הצפוי של יהודי דנמרק, ובכך איפשר את הברחתם לשוודיה הנייטרלית של 95% מיהודי דנמרק והצלתם מהשמדה. על כך הוענק לו אות חסיד אומות העולם על ידי יד ושם.

## קורות חיים
דוקוויץ נולד בברמן למשפחת סוחרים חשובה. ב-1932 הצטרף דוקוויץ למפלגה הנאצית. בשנים 1933–1935 שירת במשרד למדיניות חוץ של אלפרד רוזנברג, אך פרש מרצונו מן המשרד ועסק בעבודה אזרחית בחברת ספנות.

### פעילותו בתקופת [[השואה]] להצלת יהודים
דוקוויץ עבד במשרד החוץ הגרמני, ונשלח לדנמרק לשרת בתפקיד נספח ימי. ב-11 בספטמבר 1943 נודע לו מפי נציג הרייך בדנמרק קרל רודולף ורנר בסט על התוכנית לאסור את יהודי דנמרק ב-1 באוקטובר כדי לשלחם למחנות ריכוז. שבועיים אחר-כך הוא טס לסטוקהולם בירת שוודיה, כביכול כדי לנהל משא ומתן על מעבר ספינות מסחר גרמניות במימי שוודיה. שם הוא נפגש עם ראש הממשלה פר אלבין הנסון, וביקש ממנו ששוודיה תקלוט את יהודי דנמרק. כעבור יומיים הגיעה תשובה חיובית של השוודים. דוקוויץ קשר קשרים טובים עם מנהיגי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הדנית והם רחשו לו אמון. כאשר חזר דוקוויץ לקופנהגן ב-28 בספטמבר, הוא פגש את ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, הנס הדטופט, וסיפר לו על התוכנית הגרמנית לגירוש היהודים. ממנו עברה הידיעה לראשי הקהילה היהודית והמחתרת הדנית. במבצע חשאי שארגנה המחתרת הסתתרו היהודים בבתי אזרחים דנים ולאחר מכן הוברחו בספינות דיג לשוודיה. כ-7,500 מתוך 8,000 יהודי דנמרק ניצלו במבצע זה, עליו הוענק לעם הדני אות חסידי אומות העולם.

### לאחר המלחמה
דוקוויץ המשיך לשרת במשרד החוץ הגרמני גם לאחר המלחמה, ובשנים 1955–1958 כיהן כשגריר גרמניה המערבית בדנמרק ולאחר מכן כשגריר בהודו. את שירותו סיים כמנהל משרד החוץ. יצא לגמלאות בשנת 1970.

ב-21 במרץ 1971 הוענק לו אות חסיד אומות העולם. שנתיים לאחר מכן נפטר בגיל 68.

## הנצחה
דמותו הונצחה בסדרת טלוויזיה של דיסני "נס בחצות" המבוססת על הצלת יהודים דנים מדנמרק.

## ראו גם
* הצלת יהודים במהלך השואה

## קישורים חיצוניים

* גאורג פרדיננד דוקוויץ - פעילותו להצלת יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם 
* סרט ההנצחה - באתר IMDb
* סיפורו - באתר היסטוריה

קטגוריה:שגרירי גרמניה
קטגוריה:גרמנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:פוליטיקאים גרמנים
קטגוריה:דנמרק במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שגרירי גרמניה בדנמרק
קטגוריה:מצילים בשואה: דנמרק
קטגוריה:מעוטרי אות הזהב המפלגתי
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1904
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1973
יריב נחשון

ממוזער|יריב נחשון
**יריב נחשון** הוא איש מחשבים העוסק במסחר מקוון באינטרנט. המייסד והבעלים של אתר פלונטר. התפרסם בעקבות מחאות צרכניות שהוביל בעבר.
## ביוגרפיה
בשנת 1999 החל נחשון במחאת אינטרנט שקראה לבזק ליצור תעריף מיוחד לגולשי האינטרנט. רבים מגולשים נאלצו להתקשר לספק שירותי אינטרנט בשיחת טלפון רגילה באמצעות מודם קווי, והתעריף הרגיל לשיחת טלפון, שבו חויבו, ייקר מאוד את ההתקשרות לספק אינטרנט. בעקבות קריאתו של נחשון נערכה שביתה שבמסגרתה עשרות אלפי משתמשים התנתקו מהאינטרנט וביום השביתה נרשמה ירידה של 15% בכמות פעילות הגלישה בישראל. ועדת הכספים של הכנסת דרשה מבזק להציע לגולשים פתרון וכך היה.

נחשון היה פעיל בנושאי תקשורת סלולרית בישראל, המהווה אוליגופול. פעלתנות צרכנית זו קוראת לאנשים לכבות את הטלפון הסלולרי שלהם או להפחית בכמות השיחות ליום אחד כל חודש תחת הכותרת "יום ללא סלולרי", ומטרותיה הן ביטול דמי הקישוריות והחלת ניידות מספרים בין חברות סלולריות

החל מאמצע ינואר 2007 אתר "נזק" משתתף במאבק של רוכבי כלי הרכב הדו גלגליים למען הורדת תעריפי הביטוח שעלו כתוצאה מ"הסכם החצייה" שבו נקבע כמה תשלם כל חברת ביטוח של שני כלי רכב שמתנגשים אחד בשני.

בשנת 2009 החל אתר "נזק" להתעסק ביצירת מודעות והגברת האכיפה של חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון.

נחשון נבחר לאחד מרשימת עשרת "אנשי השנה הנכונים" של מגזין TheMarker בדצמבר 2005.

בספטמבר 2012, יריב נחשון ואתר נזק החלו לפעול לאישור נסיעה של כלים דו-גלגליים על נתיבי תחבורה ציבורית. בתאריך 19 באוגוסט 2015, הפעילות נשאה פרי וחלה התקדמות משמעותית, עת פרסמה המשטרה כי לא תאכוף נסיעה של כלים דו-גלגליים על נת"צ (נתיבי תחבורה ציבורית).

## קישורים חיצוניים
* 
* כתבה על צרכנות ומחאה מקוונת - דה מרקר 2006
* ביוב זורם ביפו - פורטל יפו - מאי 2010
* 
* 
* 
* פעילות לאישור נסיעה על נת"צ באתר NEZEQ
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילי אינטרנט ישראלים
ליקר

[שמאל|ממוזער|200px|[בקבוקי ליקר תות שדה]]
**ליקר** הוא משקה אלכוהולי חזק ומתוק (מכיל לפחות 10% סוכר), המבוסס לרוב על תזקיק אלכוהולי המתובל בחומרים מגוונים כגון: פירות, אגוזים, תבלינים, דבש, שמנת ושוקולד. ליקר מכיל לרוב בין 15% ל-55% אלכוהול. הליקרים לרוב אינם מיושנים, אם כי הם יכולים לעבור תקופת חיתון מסוימת כדי לאפשר לטעמים להתמזג.

## אטימולוגיה
המילה ליקר מגיעה מהמילה הלטינית 'liquifacere' שפרושה "להתמוסס" ומתייחסת להתמוססות חומרי הטעם במשקה. בחלק מהארצות (בייחוד בארצות הברית) מכונים הליקרים בשם "קורדיאל" (Cordial).

## היסטוריה

הליקרים הראשונים הוכנו ככל הנראה בסוף ימי הביניים. הם יוצרו בעיקר על ידי נזירים שהשתמשו באלכוהול כדי לשמר צמחי מרפא שונים. הליקרים הללו היו מרירים, ושימשו בתרופות או שיקויים. ככל הנראה באיטליה הוכנו ליקרים החל מהמאה השלוש עשרה.

כיום, ליקרים מיוצרים בארצות רבות בעולם ומוגשים בצורות שונות: נקי, עם קרח, עם קפה, או כחלק מקוקטייל.

## הכנת ליקרים

מרבית הליקרים המסחריים מבוססים כיום על תזקיק אלכוהולי נקי, המתובל וממותק ישירות. אולם חלק מהליקרים מבוססים על משקאות אלכוהוליים לבנים (וודקה, ג'ין, רום וטקילה) או על משקאות אלכוהוליים אחרים כגון ברנדי, וויסקי, ויין. עם זאת, סוג הליקר נקבע לרוב על פי המתבל הדומיננטי שבו.

חלק מהליקרים הם גנריים, כלומר, לאף חברה אין בעלות על שם הליקר וחברות שונות מייצרות אותו, למשל קרם דה קסיס. ליקרים אחרים הם בגדר מותג, ומתכונם המדויק, רשימת מרכיביהם ואופן הכנתם נשמרים בסוד בדרך כלל.

## סוגי ליקרים

יש קטגוריות רבות של ליקרים המבוססות על המתבל המרכזי, כגון קפה, שוקולד, תפוזים, פירות, דבש, אגוזים, אניס ועוד. להלן מספר קטגוריות מיוחדות של ליקרים:

* **ליקר עשבים** - משפחת ליקרים מרירים, תרופתיים, לרוב בעלי מסורת עתיקה של מאות שנים. הם מכילים לרוב עשרות רבות של עשבי תיבול (כאשר הנוסחה המדויקת נשמרת בסוד). לרוב אלה ליקרים חזקים, המכילים 35%-55% אלכוהול. דוגמאות - שארטרז, בנדיקטין, יגרמייסטר, פסואה, בחרובקה, גלייבה ואוניקום.
* **ליקר שמנת** - ליקרים בתוספת שמנת. לרוב בעלי רמת אלכוהול נמוכה ביחס לליקר–כ-17%. דוגמאות - אייריש קרים (משפחת ליקרים המכילה ויסקי אירי ושמנת אירית), שרידאנס, אמרולה.
* **[[שנאפס]]** - לעיתים נחשב לליקר, בעיקר בגרסתו האמריקאית, כאשר הוא מכיל 20% אלכוהול ותוספות שונות על מנת לשפר את טעמו. עם זאת, הגרסה המקורית של המשקה מכילה כ-40% אלכוהול ונתפסת כמשקה אלכוהולי בפני עצמו ולא כחלק מקטגוריית הליקרים.

## קישורים חיצוניים

* 

*
מקיאטו

ממוזער|שמאל|ספל מקיאטו
**קפה מקיאטו** הוא אספרסו עם כמות קטנה של חלב, בדרך כלל מוקצף. באיטלקית, "" פירושו "מוכתם" או "מנוקד", ולכן התרגום המילולי של "" הוא "קפה מוכתם" או "קפה מסומן".

## היסטוריה
מקור השם "מקיאטו" הגיע מצורך של בריסטות להבדיל בין אספרסו נקי ובין אספרסו עם מעט חלב כשהוציאו את המשקאות למלצרים. האספרסו עם החלב סומן, ולכן קיבל כינוי משל עצמו. הרעיון בא לידי ביטוי בשם הפורטוגלי למשקה: , כלומר "קפה עם טיפה".

## הכנה
בקפה מקיאטו היחס הבין אספרסו וחלב הוא הגדול ביותר לטובת האספרסו. הכוונה היא שהחלב ממתן מעט את טעם הקפה, ולא מתגבר עליו, בתוספת נופך של מתיקות. את המשקה מכינים בדרך כלל על ידי מזיגת כמות קטנה של חלב מוקצף ישירות לתוך כוס אחת של אספרסו. 5-10 גרם (1-2 כפיות) חלב מחומם ל-60–66 מעלות צלזיוס.

## גרסאות אזוריות
באוסטרליה יש לו כמה גרסאות.  מקיאטו ארוך מסורתי הוא בדרך כלל שוט כפול של אספרסו עם מעט חלב מוקצף, כך שרוב הכוס נותרת ריקה. בפרת', בדרך כלל מזמינים "מאק ארוך עם תוספת", שהיא מנה כפולה של אספרסו עם חלב מוקצף, עד שהכוס מלאה. במלבורן, מדובר במנה כפולה של אספרסו, כוס מלאה למחצה במים ומעט חלב מוקצף מעל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משקאות קפה
מפרץ סידרה

**מפרץ סידרה** או **מפרץ סירת** (ביוונית: **Σύρτις**/**Σύρτη** - סירטיס/סירטי; בלטינית: **Syrtis** - סירטיס; בערבית: **السدرة**/**سرت** - א-סִדְרָה/סִרְת; באיטלקית: **Sirte**/**Sidra** - סִידְרָה/סִירְטֶה) הוא מפרץ בים התיכון בצפונה של לוב. רוחבו של המפרץ מגיע ל-440 ק"מ, והוא משתרע בין הערים בנגאזי במזרח למיסראתה במערב. במפרץ מתנהל דיג טונה באופן נרחב והוא מהווה מקור פרנסה חשוב לתושבי האזור.

## תביעות בעלות
לוב טוענת שכל המפרץ הוא מים פנימיים שלה, עד לקו רוחב של 32 מעלות ו-32 דקות קשת צפון, עם אזור דיג בלעדי של 62 מיל ימי (כ־115 ק"מ). ארצות הברית ביטלה את טענת לוב וטענה שבידי לוב יש בעלות רק על הים הנמצא כ-12 מיל ימי (כ־22 ק"מ) מחופיה, כמקובל. ב-1973 תבע מנהיג לוב מועמר קדאפי בעלות על כל המפרץ וקרא לו "קו המוות".

במהלך השנים, בעקבות הסכסוך על המפרץ אירעו בו תקריות ירי וקרבות אוויר. ב-1981 אירעה תקרית ירי במפרץ בו הפילו שני מטוסי F-14 של חיל הים האמריקאי שני מטוסי סוחוי Su-22 לוביים. ב-1989 אירעה תקרית נוספת מעל מימי המפרץ ובמהלכה הופלו שני מטוסי מיג 23 פלוגר אס, שנחשד כי היו בדרכם לתקוף מטוסי קרב אמריקאיים.

## גלריה

קובץ:Gulf of Sirte tmo 2007238 lrg.jpg|תצלום לוויין
קובץ:Ly-map.png


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

סידרה
סידרה
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת
ארתרוגריפוזיס

ממוזער
**ארתרוגריפוזיס** (באנגלית: **Arthrogryposis**; על פי קביעת האקדמיה ללשון: **קיבְעוֹן מִפרקים מלידה**) היא בעיית שרירים מולדת הגורמת להגבלת תנועה סביב מספר מפרקים דרך קיצור גידים ושרירים. המחלה אינה מתקדמת עם הזמן.

במקרים קלים רק מעט מפרקים נפגעים, וטווח התנועה עשוי להיות כמעט נורמלי. במקרה הקלאסי של ארתרוגריפוזיס, כפות ידיים, פרקי כף יד, מרפקים, כתפיים, מפרקי ירך, כפות רגליים וברכיים נפגעים. במקרים הקשים ביותר, כמעט כל מפרק בגוף עשוי להיות מעורב, כולל מפרק הלסת ומפרקי עמוד השדרה. לעיתים קרובות הגבלת התנועה מלווה בחולשה של השריר, אשר מגבילה את התנועה עוד יותר.

זו פגיעה נדירה, המתרחשת אחת לכ-3,000 לידות. רוב הילודים הנפגעים שורדים, אך מיעוטם מתים, בדרך כלל עקב מעורבות של שרירים הקשורים בנשימה.

ברוב המקרים, ארתרוגריפוזיס אינה בעיה גנטית, ואינה מתרחשת יותר מפעם אחת במשפחה. בכ-30% מהמקרים ניתן לזהות גורם גנטי. הסיכון להישנות של המקרה תלוי בסוג ההפרעה הגנטית. 

מחקרים הראו כי כל דבר שפוגע בתנועת המפרקים התקינה טרם הלידה עלול להוביל להגבלת תנועה במפרקים. המפרק עצמו עשוי להיות תקין. עם זאת, כאשר מפרק אינו מופעל במשך תקופת מה, רקמת חיבור עודפת נוטה לגדול סביבו, ולקבעו למקומו. העדר תנועה במפרק משמעה גם שגידים החוברים למפרק אינם נמתחים למלוא אורכם. מצד שני, גידים קצרים מקשים על תנועת מפרק תקינה. בעיה דומה עלולה להתפתח לאחר הלידה, במפרקים שקובעו בגבס למשך זמן רב.

באופן כללי ניתן לסווג את גורמי הבעיה לחיצוניים ופנימיים. גורמים חיצוניים:
*מרחב תנועה בלתי מספיק ברחם לתנועה תקינה. למשל, עקב ריבוי עוברים, מיעוט מי שפיר או צורת רחם חריגה.

גורמים פנימיים:
*מסקולוסקלטלי/נוירומסקולרי (שריר-שלד/עצב-שריר) – שרירים לא מתפתחים כראוי (אטרופיה). ברוב המקרים, הסיבה אינה מזוהה. חושדים במחלות שרירים (למשל פגיעה מולדת בהתפתחות השריר), חום של האישה בעת ההריון, ונגיפים אשר עשויים לפגוע בתאים המעבירים מסר עצבי לשרירים.
* נוירולוגי – מערכת העצבים המרכזית וחוט השדרה מעוותים. במקרים כאלה, מגוון בעיות נוספות מלווה את הארתרוגריפוזיס, למשל עקמת.
* רקמת חיבור – גידים, עצמות, מפרקים או ריפוד המפרק עשויים להתפתח באופן חריג. למשל, הגידים עשויים להתחבר למפרק במקום הלא נכון.

הטיפול בבעיה כולל בדרך כלל:
* תיקון אורתופדי של העיוותים.
* פיזיותרפיה לחיזוק השרירים החלשים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מומים מולדים במערכת השריר-שלד
קטגוריה:מחלות נדירות
הצלצול הוא בשבילי

**הצלצול הוא בשבילי** היא סדרת טלוויזיה ישראלית קומית לילדים משנת 2005, המספרת את סיפוריו של בית ספר "חגבים". הסדרה משודרת ללקוחות "HOT" ומשתתפים בה מנחי ערוץ הילדים. זוהי סדרת המשך לסדרה "ברוכים הבאים לבית ספר חגבים".

## דמויות
* **אורנה שמעוני** (הדר לוי): מנהלת בית הספר "חגבים". ילדותית וסמכותית ומאוד, רוצה שבית הספר לא יבייש אותה.
* **גלית** (דקלה קידר): מלכת הכיתה המקובלת. סודה הכמוס הוא שאמה היא המורה השנואה ציפי. מאוהבת בדורון החתיך שבמהלך הסדרה נהיה החבר שלה.
* **רונן** (טל מוסרי): החנון של הכיתה. מכין את שיעורי הבית ביסודיות ולא מאחר להגיע לכיתה. מאוהב בגלית, מלכת הכיתה, אך היא מנצלת אותו למטרותיה השונות. חבורת הנמרים מציקה לו רוב הזמן והוא מפרש זאת כאהבה שלהם אליו. בשנת 2007 עלתה תוכנית בערוץ לוגי בשם "רונן ורננה". לצד הדמות כיכבה גם דמות חדשה בשם רננה (המגולמת על ידי איתי שגב).
* **רוני** (מיקי גבע): המאבטח של בית הספר "חגבים". מדבר בעברית עילגת, יחס לאנשים רע וגם משמש כמאבטח לא מוצלח במיוחד. עושה כל מה שהמנהלת מבקשת ממנו ואפילו יותר מכך.
* **ציפי** (סופי צדקה): המורה ללשון בבית הספר "חגבים". המורה הכי רעה שיש - נותנת הרבה שיעורי בית, קשוחה ומאיימת. היא לא תתן שידרכו עליה או שלא יעשו את מה שהיא אומרת. אמה של גלית.
* **מושיק** (עודד מנשה): המנהיג של חבורת הנמרים ובריון של בית הספר. אוהב להציק ולרמות את רונן. בחבורה שלו נמצאים בוזי ואבי שמעריצים אותו ומבצעים כל פקודה שלו.
* **יוסף** (עודד מנשה): אב הבית של בית הספר "חגבים". חכם, שנון ותמיד יש לו עיצה או סיפור למתרחש סביבו. אופטימי לגמרי ומאמין לכל שקר שבוקע מפי המורים או התלמידים. יד ימינה של מנהלת בית הספר, אורנה שמעוני, המנצלת אותו ללא הרף.
* **בוזי** (קובי מחט): חברו הטוב של מושיק. חבר בחבורת "הנמרים" שנגרר אחרי מושיק. חזק אך טיפש וסימן ההיכר הבולט שלו הוא השיער הארוך שלו.
* **קרופניק** (קובי מחט): תלמיד בבית הספר, שמתאפיין כחסר מיומנויות חברתיות ואינטלקטואליות ברמה נמוכה יחסית, ללא קשר ישיר להישגיו הלימודיים. קרופניק קיבל הקלות במבחנים מחדווה, היועצת בבית הספר. ההקלות ניתנו במסגרת מהלך שבו חדווה ביקשה לעורר תגובה אצל אורנה, מנהלת בית הספר, אותה תיארה כחסרת יעילות ומיותרת בתפקידה. מתוך מטרה להדגים את חשיבות תפקידה ולמשוך אליה תלמידים לקבלת ייעוץ, חדווה העניקה לקרופניק את ההקלות, ויצרה סכסוכים בין אנשי הצוות והתלמידים בבית הספר.
* **אבי** (רודריגו גונזלס): חברו הטוב של מושיק. הוא בחור טיפש ורכרוכי שנגרר אחרי חברו מושיק. סימן ההיכר שלו הוא המשקפיים שמרכיב כל הזמן והשרירים הנפוחים שלו.
* **דורון** (רודריגו גונזלס): חכם וספורטאי מצטיין, החתיך של השכבה והחבר של גלית. כל הבנות אוהבות אותו.
* **האחות** (שירה קצנלנבוגן): האחות של בית הספר "חגבים". בעלת חיבה סאדיסטית לדקירה עם מחטים, לקשירת תחבושות ולשים תכשירים שונים. כבר מגיל צעיר ידעה שרוצה היא להיות אחות. נוהגת לנהל עם עצמה שיחות נפש מדי פעם.
* **חדווה** (ליאת אחירון): היועצת של בית הספר "חגבים". נוטה להוציא את עצביה על מי שבא אליה. תמיד כועסת על מי שלא משתף אותה בחלומותיו. אוהבת לשתות תה ירוק. הפכה את השעה הקבועה שלה לתוכנית בה היא מגלה לשאר הכיתה סודות של ילדים שבאו אליה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערוץ הילדים
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות וסדרות
קטגוריה:קומדיות מצבים ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות קומיות ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות נעורים ישראליות
קטגוריה:סדרות ספין-אוף ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2005
ונדה

**ונדה** (באנגלית ובאפריקאנס: **Venda**) או בשמה הרשמי **רפובליקת ונדה** (בשפת הונדה: **Riphabuliki ya Venda**) הייתה בנטוסטן בצפון מזרחה של דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד. ממשל עצמי נוסד בונדה בשנת 1973, ובשנת 1979 העניקה לה דרום אפריקה עצמאות. היא השתרעה באזורי הגבול עם זימבבואה ומוזמביק, על שטחה של הפרובינציה טרנסוואל. ונדה גבלה מדרום עם הבנטוסטנים גאזאנקולו ולבווה. האוכלוסייה השלטת בונדה היו בני הונדה. עיר הבירה הייתה תוהויאנדו. ונדה הגיעה לקיצה בשנת 1994, אז עם נפילת האפרטהייד היא אוחדה מחדש עם דרום אפריקה. כיום שטחה מהווה חלק מפרובינציית לימפופו.

## היסטוריה

## מבנה פוליטי

### ראשי ונדה

### מערכות בחירות

## ראו גם
* טרנסוואל (פרובינציה)
* גאזאנקולו
* לבווה

## קישורים חיצוניים

* ונדה, באתר World Statesmen
* ונדה, באתר Crw Flags
* ונדה, באתר South African History Online
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של דרום אפריקה
קטגוריה:בנטוסטנים בדרום אפריקה
קטגוריה:לימפופו (פרובינציה)
מוריהי אואשיבה

שמאל|ממוזער|מוריהי אואשיבה, 1921
**מוֹרִיהֶי אוּאֶשִׁיבָּה** (ביפנית: **植芝盛平**; 14 בדצמבר 1883- 26 באפריל 1969) היה מפתח אמנות הלחימה היפנית אייקידו.

## חייו המוקדמים
אואשיבה נולד למשפחת חקלאים באזור טנבה, במחוז וקאיאמה שביפן. בתור ילד, נכח באירוע שבו הותקף אביו והושפל, ללא יכולת להתגונן. באותו רגע, החליט כי יעשה כל שביכולתו כדי למנוע מצבים כאלו בעתיד.

## תחילת דרכו באמנויות הלחימה
בתחילה, למד את אמנות הלחימה דאיטו ריו אייקי ג'וג'יטסו אצל טקדה סוקקו, שהיה המורה הראשי של השיטה באותה תקופה. בהמשך התעמק בתורות לחימה נוספות ולאחר מכן, על בסיס הידע שרכש, התחיל אואשיבה לפתח אמנות לחימה חדשה בעלת אופי תוקפני, בדומה לשאר אמנויות הלחימה שהיו נפוצות ביפן באותם ימים.

## אואשיבה ואומוטו
בשנת 1919 הצטרף אואשיבה לדת היפנית אומוטו, והפך לתלמידו של מנהיג הדת באותם ימים אוניסבורו דגוצ'י. 

הדת ומנהיגה, שהטיפו לשלום ולאחווה, השפיעו רבות על אואשיבה ועל אמנות הלחימה שפיתח.

בתחילה, הורה לו דגוצ'י להתרחק מטקדה סוקקו, שהיה עד עתה המורה שלו לאומנוית הלחימה. מאוחר יותר, בהשפעת המנהיג, עיצב אואשיבה מחדש את השיטה שפיתח בסגנון שונה, אשר חותר להרמוניה ושלום ומכונה אייקיקאי. סגנון זה מהווה עד היום את הזרם המרכזי באייקידו, ועיקרו "התמזגות עם אנרגיית היקום" (אי קי דו). הסגנון משלב את הידע שרכש אואשיבה בתורות לחימה שונות, יחד עם התורות הרוחניות של דת האומוטו.

בהדרכת דגוצ'י, החל אואשיבה ללמד את הסגנון החדש ב**הומבו-דוג'ו** (הדוג'ו הגדול) המפורסם ביפן.

## אואשיבה ואייקידו
החל מהקמת ההומבו דוג'ו בטוקיו ועד יומו האחרון, אואשיבה התאמן ולימד בדוג'ו את האייקידו, השם שקיבלה השיטה בסביבות שנת 1942.

הוא כונה גם או סנסאי (大先生, המורה הגדול), ובשם זה מכונה עד היום בפי מתאמני האייקידו.

בתקופת מלחמת העולם השנייה, אואשיבה היה בין המתנגדים להצטרפות יפן למלחמה, בהשפעת דת האומוטו השואפת לשלום.

מספרים כי למרות תחכום שיטתו וחדשנותה הרבה, שהציעה עקרונות מקוריים שחלקם הפוכים מאלו שהציעו שיטות הלחימה האחרות, כשנשאל על דרך האייקידו שפיתח היה אואשיבה עונה: "הדרך היחידה היא ההליכה ללא דרך, רק להיות בהרמוניה עם היקום, אחד".

אואשיבה טבע אמרות רבות, ונקשרו בשמו סיפורים רבים שביטאו את ראיית עולמו המיוחדת, המבוססת בין השאר על התפתחותו הרוחנית, על הידע הרב שצבר ועל תפיסת המציאות המיוחדת שלו. כך למשל, מסופר כי בשנת 1925 התעורר ויכוח בין אואשיבה לקצין בחיל הים, שהזמין אותו לקרב. אואשיבה התגונן ללא כלי נשק וניצח את הקרב על ידי התשת הקצין, אף שזה היה חמוש בבוקן. אואשיבה הסביר כי מהרגע שצפה את תנועותיו של הקצין לפני שיצאו לפועל, הייתה זו תחילתה של "הארה" - הבסת אויב חמוש מבלי לפגוע בו, מיזוג של הרוח והחומר. כך התמזגו אצלו עקרונות הבודהיזם ודת השינטו, עם נטרול התקפה תוך חמלה מוחלטת - אי קי דו.

כשנשאל אואשיבה מהו סוד האימון שהביא אותו לרמת שליטה כה גבוהה בגופו וברוחו, היה עונה, "הסוד האמיתי של אימון אייקידו, הוא עוד אימון...".

## חיים אישיים
אואשיבה היה נשוי לאצו אואשיבה ונולדו להם ארבעה ילדים, שלושה בנים ובת אחת: קוניהרו, טקמורי, מצוקו וקיסשומארו שהפך לממשיכו כראש שיטת האייקידו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמני לחימה יפנים
קטגוריה:מעוטרי מסדר השמש העולה
קטגוריה:אייקידו
קטגוריה:אמני אייקידו
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1883
קטגוריה:נפטרים ב-1969
מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים

**מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים** (סרבו-קרואטית: *Država Slovenaca, Hrvata i Srba*, סלובנית: *Država Slovencev, Hrvatov in Srbov*) הייתה ישות מדינית קצרת ימים שההתקיימה מיד לאחר מלחמת העולם הראשונה באזור הבלקן, בדרום מזרח אירופה. 

הישות המדינית הזו הוקמה על ידי הסלובנים, הקרואטים והסרבים בתחומי דרום מזרח האימפריה האוסטרו הונגרית לאחר פירוקה מיד עם תום המלחמה. ה"סרבים" שהקימו את המדינה היו סרבים תושבי בוסניה והרצגובינה, קרואטיה וסלובניה – ולא מהאוכלוסייה הסרבית של ממלכת סרביה, ממלכת מונטנגרו ווויוודינה.

המדינה הוקמה באופן רשמי ב-29 באוקטובר 1918, והגוף הממשלתי שניהל אותה היה "מועצת העם" (Narodno vijeće), בראשה עמד הנשיא – דר' אנטון קורוסק.

מטרת מדינה זו הייתה לכלול את כל שטחי האימפריה האוסטרו הונגרית בה ישבו סלובנים, קרואטים וסרבים עד לפירוקה. ואולם הסרבים תושבי וויוודינה התנגדו לרעיון והתאגדו תחת שלטון עצמי משלהם, וב-25 בנובמבר 1918 הצטרפו לממלכת סרביה. יום קודם, ב-24 בנובמבר 1918, מחוז סרם (שהיה כלול במדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים) פרש מהמדינה והצטרף גם הוא לממלכת סרביה.

הקיסר האוסטרי הוריש את כל הצי האוסטרו-הונגרי וצי הסוחר של האימפריה, על כל נמליו, שדות התעופה, מצבורי נשק, והביצורים הצבאיים שלו לידי המדינה החדשה של הסלובנים, הקרואטים והסרבים. בעקבות זה, המדינה החדשה שלחה תזכירים דיפלומטיים לצרפת, בריטניה, איטליה, ארצות הברית ורוסיה בדבר השתלטות מועצת העם על כל צי האימפריה, ועל כך שהיא אינה במצב מלחמה עם אף לא אחת ממדינות אלה. ואולם, הצי שלה הותקף במהרה ופורק מנשקו על ידי האיטלקים.

מבחינה בינלאומית, המדינה לא זכתה להכרה, עד כי מועצת העם שלה החליטה להצטרף לממלכת סרביה, שהתאחדה קודם לכן עם ממלכת מונטנגרו, עם וויוודינה ועם מחוז סרם; על ידי כך נוצרה **[[ממלכת יוגוסלביה|ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים]]** ב-1 בדצמבר 1918.

הגם שישות מדינית זו לא האריכה ימים, היא שימשה כבסיס להקמת יוגוסלביה.

## מקור השם
הסרבים שזוהו בשם זה היו רק תושבי בוסניה והרצגובינה, קרואטיה-סלאבוניה, Syrmia ודלמטיה, (כולל Boka Kotorska ומונטנגרו Littoral עד Spic, ליד בר, מונטנגרו), ולא הסרבים תושבי ממלכת סרביה הכוללת את שטח מקדוניה הצפונית דהיום, ואף לא נתיני ממלכת מונטנגרו, ולא תושבי וויוודינה (כולל הבאנאט, Backa ו-Baranja).

## ראו גם
* יוגוסלביה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ממלכת יוגוסלביה
קטגוריה:יוגוסלביה: היסטוריה
קטגוריה:מדינות לשעבר בבלקן
קטגוריה:איטליה: היסטוריה
קטגוריה:מדינות שהוקמו ב-1918
קטגוריה:מדינות שהתפרקו ב-1918
קטגוריה:המדינות היורשות של האימפריה האוסטרו-הונגרית
חוטמן

ה**חוטמן** (שם מדעי: *Nasua*) הוא סוג יונק אוכל-כול ממשפחת הראקוניים, החי בדרום אמריקה ובמרכזה.

## מאפיינים
החוטמן הוא אוכל-כול, וניזון מחרקים, חלזונות, זוחלים קטנים, מכרסמים, פירות, ביצים ואגוזים, ולעיתים אף מפסולת אדם. את מזונו הוא צד תוך שימוש בחוטמו הארוך ובציפורניו החזקות. גובהו 20–30 סנטימטר ואורכו 60–70 סנטימטר, ללא הזנב. צבע הפרווה משתנה, מחום-קינמון ועד שחור. על פרצופו מעין מסיכה - פסים לבנים מעל, מתחת ומאחורי העיניים. זנבו ארוך (עד 65 ס"מ) ומפוספס, ונישא אל על כדי שחברי הלהקה יוכלו להבחין זה בזה ביתר קלות.

חוטמנים חיים ביערות סבוכים, בסבך ובשטחים פתוחים באמריקה, ותפוצתם משתרעת מאריזונה בארצות הברית עד צפון ארגנטינה. עד לראשית המאה ה-20 לא נצפו בארצות הברית, אך לאחר מכן חצו את הגבול, כנראה עקב הכחדת הטורפים הטבעיים שלהם, בעיקר חתולים גדולים כמו היגואר והפומה, אך גם עופות דורסים, נחשים ותנינים.

נקבות החוטמן חיות בלהקות של עד 20 פרטים, ואילו הזכרים בודדים. תקופת ההריון של נקבת החוטמן בין 70 ל-90 יום, ובכל הריון נולדים בין 2 ל-7 גורים. הנקבה יכולה להיכנס להריון גם בקיץ וגם באביב.

החוטמנים פיקחים מאוד. קיים אצלם שיתוף פעולה רב בין חברי הקבוצה, והם תלויים מאוד זה בזה. לעיתים קרובות משתפת קבוצת חוטמנים פעולה כדי לצוד בהצלחה.

## מיון
בסוג חוטמן שני מינים:
* חוטמן אדום (*Nasua nasua*), נפוץ בדרום אמריקה
* חוטמן חום (*Nasua narica*), נפוץ במרכז אמריקה

## גלריה

Coati, Reserva Dr. Rodolfo Tálice.jpg|חוטמן חום באורוגוואי
Quati 2.JPG|חוטמן אדום במקלט לבעלי חיים בפוז דו איגואסו
PikiWiki Israel 33157 Brown-nosed coati in Zoo-Botanical Garden Nahariya.JPG|חוטמן, הגן הבוטני זואולוגי בנהריה
PikiWiki Israel 47226 Bolotin farm in northern negev.JPG|חוטמנים בחוות בולוטין


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1780
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי גוטליב קונרד כריסטיאן סטור
קטגוריה:ראקוניים
אד הוק

**אַד הוֹק** (מלטינית: **Ad hoc**; פירוש מילולי: "לצורך זה", "לעניין זה") הוא ביטוי המתאר פעולה, החלטה או יוזמה שנעשו לשם צורך מסוים ומוגדר, ולא כפתרון כולל.

**ועדת אד הוק** היא ועדה זמנית המתפזרת עם סיום תפקידה. לעיתים מוקמים גם ארגונים או משלחות אד הוק, שנועדו לטפל בסוגיה לאומית או בינלאומית. הביטוי משמש לעיתים גם לתיאור החלטות שהתקבלו בחופזה, ללא בחינה מעמיקה של הנסיבות, או לציון פתרונות זמניים ומאולתרים. הביטוי עשוי לשמש גם כתיאור אופן פעולה, לדוגמה: "הוועדה הוקמה אד הוק" – הוקמה בהתאם לצורך השעה.

## במדע ובפילוסופיה

**השערת אד הוק** היא השערה בלתי מוכחת שנוסחה במטרה להסביר סתירה בין תאוריה מדעית לבין ממצאים אמפיריים. ככל שתאוריה מדעית נשענת על מספר רב יותר של השערות אד הוק, כך היא נתפסת כפחות מהימנה ומורכבת יותר, ולעיתים היא אף נזנחת.

לא כל השערת אד הוק מתבררת כשגויה. בחלק מהמקרים, השערות אד הוק הוכחו בדיעבד כנכונות, כגון השערתו של מקס פלאנק, שהניחה את הבסיס לפיזיקה הקוונטית, והשערתו של אלברט איינשטיין בדבר קיומו של הקבוע הקוסמולוגי.

## הערות שוליים

קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
קטגוריה:ניהול
ראש השנה האזרחית

**ראש השנה האזרחית** או **יום השנה החדשה** (באנגלית: **New Year's Day**) הוא היום הראשון של השנה בלוח הגרגוריאני ובלוח היוליאני אשר מתקיים ב־1 בינואר. ראש השנה האזרחית נחוג בחגיגות, שתחילתן ב־31 בדצמבר והמשכן ב־1 בינואר. בלילה זה נהוגות חגיגות במדינות רבות בעולם.

בישראל, כמו במספר מדינות נוספות, השתרש הכינוי "ליל סילבסטר" לציון ראש השנה האזרחית. כינוי זה הוא על שמו של סילבסטר הראשון, הקדוש הנוצרי ש־31 בדצמבר מוקדש לו (האפיפיור ה־31) – מצב אירוני, שכן בימיו של סילבסטר הראשון עדיין התנגדה הכנסייה מאוד לחגיגות לציון השנה הגרגוריאנית/יוליאנית.

למרות היותו ציון קלנדרי אזרחי ולא דתי, שקדם לנצרות ושאין לו בבסיסו כל קשר אליה, חלק מהעולם הנוצרי אימץ את ראש השנה האזרחית וכיום יש הקושרים אליו את הפולחן לציון סעודת השם והמילה של ישו, מועד שנחוג בקרב הכנסיות האנגליקנית והלותרנית.
ברומא שלפני הנצרות, היום היה מוקדש לאל המיתולוגי יאנוס שאחראי על השערים וההתחלות, שעל שמו גם נקרא החודש ינואר.

במרבית מדינות העולם ראש השנה האזרחית הוא יום חג. בישראל זהו יום מנוחה לתושבי המדינה הנוצרים, ויום בחירה (כהגדרתו בסעיף 6(ב) לחוק חופשה שנתית) לכל תושבי המדינה.

## היסטוריה
[ממוזער|250px|שמאל|כרטיס ברכה לשנה האזרחית החדשה, [ארצות הברית, 1908]]

1 בינואר הונהג לראשונה כתחילתה הרשמית של השנה עם הנהגת לוח השנה היוליאני ברפובליקה הרומית ב־45 לפנה״ס, ונותר ככזה עד לקריסת האימפריה. הכנסייה התנגדה לחגיגות בתקופה זו, לרוב הקלנדה של ינואר שנערך על ידי פגאנים והוקדש בעיקר לאל יאנוס, והוסיפה לנסות להכחיד את המנהג ששרד גם אל תוך ימי הביניים. אוגוסטינוס הקדוש אמר בדרשה בקרתגו ב־404:  מועצת טולדו הרביעית ב־633 הכריזה על שלושת ימיה הראשונים של השנה כימי צום. במאמץ דיכוי נוסף הונהג חג נוצרי מקביל ב־1 בינואר: בתחילה היה זה "חג מרים, אם האלוהים", ובהדרגה אומץ "חג המילה של המושיע", שהרי זהו היום השמיני להולדת ישו. הוא עודנו נפוץ, אם כי הכנסייה הקתולית השיבה את חג מרים ב־1960.

כל הנוצרים המאמינים מחויבים להשתתף ביום זה במיסה. מאחר שאת מיסות החגים ניתן לקיים גם בערב שלפני החג, נהגו בקהילות נוצריות רבות לקיים את המיסה בערב 31 בדצמבר, כשבחלקן היא נמשכת עד לאחר חצות, וכוללת תפילות הודאה על השנה היוצאת ובקשות לשנה החדשה. תפילות בליל הסילבסטר נהוגות בכנסיות נוצריות מזרמי הנצרות הקתולית, הפרוטסטנטית, האנגליקנית, המתודיסטית, הבפטיסטית, הלותרנית ועוד.

במהלך המאה ה־16 הוכרז 1 בינואר ברוב מדינות אירופה המערבית כתחילתה הרשמית של השנה החדשה, וזאת עוד לפני המעבר ללוח השנה הגרגוריאני. רוסיה, שחגגה את תחילת השנה ב־1 בספטמבר, עברה לתאריך זה על פי הוראתו הישירה של פטר הגדול בשנת 1700, 218 שנה לפני אימוץ הלוח הגרגוריאני.

## ראו גם
* נובי גוד

## קישורים חיצוניים

אירועי סוף השנה האזרחית

## הערות שוליים

קטגוריה:חגיגות השנה החדשה
קטגוריה:אירועים בחודש ינואר
קטגוריה:מועדים נוצריים
התיקון ה-24 לחוקת ארצות הברית

ממוזער
**התיקון ה-24 ל[[חוקת ארצות הברית]]** אסר על התניית הזכות להצביע בבחירות הפדרליות בתשלום מס גולגולת או כל מס אחר. התיקון התקבל במסגרת המאבק לשוויון זכויות לאפרו-אמריקאים בשנות ה-60 של המאה ה-20.

## נוסח התיקון
### מקור

**Section 1**

The right of citizens of the United States to vote in any primary or other election for President or Vice President, for electors for President or Vice President, or for Senator or Representative in Congress, shall not be denied or abridged by the United States or any State by reason of failure to pay poll tax or other tax.

**Section 2**

The Congress shall have power to enforce this article by appropriate legislation.


### תרגום
**סעיף 1**
:זכותם של אזרחי ארצות-הברית להצביע בכל בחירות לתפקידי נשיא וסגן-הנשיא, בוחרי-נשיא וסגן-נשיא, סנאטור וציר בית-הנבחרים, לא תיפגע או תקוצץ על ידי ארצות הברית בשל אי-תשלום של מס גולגולת או כל מס אחר.
**סעיף 2**
:לקונגרס תהיה הסמכות לאכוף תיקון זה על ידי חקיקה מתאימה.

## היסטוריה

לאחר קבלת התיקון ה-15 לחוקה ב-1870, שאסר על אפליה בבחירות על רקע גזעי, חיפשו מדינות הדרום של ארצות הברית דרכים עוקפות למנוע את הצבעתם של השחורים. בין הדרכים שנמצאו היו הפעלת איומים ואלימות כלפי מצביעים שחורים וקביעת תנאי הצבעה אשר הלבנים עומדים בהם אך השחורים אינם עומדים בהם. בין התנאים שקבעו היו ידיעת קרוא וכתוב ותשלום מס גולגולת. במהלך השנים היו אחת עשרה מדינות אשר הגבילו את ההצבעה רק לאלו ששילמו מס גולגולת. בחלק מהמדינות, קבע החוק שכל אדם שאביו או סבו הצביע בבחירות בשנה מסוימת שחלה לפני ביטול העבדות יוכל להצביע ללא תשלום המס. פטור זה מהתנאים להצבעה נקבע כבלתי חוקתי בפסק דין של בית המשפט העליון בשנת 1915, אך התנאים עצמם המשיכו להתקיים תוך אפליה באכיפתם: כלפי שחורים עמידה בתנאים נבחנה בקפדנות, בעוד כלפי לבנים לא נעשה מאמץ לבדוק האם אכן שלמו את המס או אם הם יודעים קרוא וכתוב. דרך נוספת למנוע ייצוג של השחורים בבחירות הייתה בארגון המחוזות בצורה המפלה את השחורים.

עם התגברות הפעילות של התנועה לזכויות האזרח נעשו פעולות רבות על ידי הקונגרס על מנת להעניק לשחורים שוויון אמיתי. אף על פי שעם השנים דרישת תשלום מס כתנאי להצבעה הצטמצם לחמש מדינות בלבד, בחר הקונגרס להעלות תיקון לחוקה שיבטיח את האפשרות להצביע ללא קשר לתשלום מס.

התיקון אושר על ידי הקונגרס ב-25 באוגוסט 1962 ועל ידי מספר מספיק של מדינות ב-23 בינואר 1964.

## פסיקה

בשנת 1965 החליט בית המשפט העליון שגם חוק בווירג'יניה אשר מעניק זכות הצבעה למי שמשלם מס **או** למי שנרשם שישה חודשים לפני הבחירות אינו חוקתי, על סמך התיקון ה-24 לחוקה.

בשנת 1966, פסק בית המשפט העליון של ארצות הברית על סמך התיקון ה-14 לחוקה שגם הגבלת הצבעה בתוך המדינות רק לאלו המשלמים מס אינה חוקתית.

## ראו גם
* חוקי ג'ים קרואו
* חוק זכויות האזרח (1964)

## קישורים חיצוניים

* 

* National Archives: 24th Amendment
* CRS Annotated Constitution: 24th Amendment


קטגוריה:תיקונים לחוקת ארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: בחירות
קטגוריה:1964 בפוליטיקה
המסע בדורך השחר

**המסע בדורך השחר** (באנגלית: **The Voyage of the Dawn Treader**) הוא ספר ילדים, השלישי שיצא לאור בסדרת דברי ימי נרניה, מאת הסופר ק. ס. לואיס. הספר, המשתייך לסוגת הפנטזיה, ראה אור בשנת 1952. כרונולוגית, זהו הספר חמישי בסדרה, לאחר אחיינו של הקוסם, האריה, המכשפה וארון הבגדים, הסוס ונערו, והנסיך כספיאן. 

## עלילה
בספר זה, בן דודם של ארבעת גיבורי האריה, המכשפה וארון הבגדים, יוסטס קלארנס סקראב, נמשך יחד עם אדמונד ולוסי, הצעירים מבין ארבעת בני דודו, לתוך ממלכת נרניה, דרך ציור של ספינה - היא הספינה "דורך השחר".

הספינה נמצאת תחת פיקודם של הנסיך כספיאן, רב החובל דריניאן והעכבר האביר ריפיצ'יפ, ונמצאת במסע שמטרתו למצוא את שבעת האצילים, ידידיו של אביו של כספיאן, שנשלחו על ידי דודו מירז לתור את הים המזרחי ועקבותיהם נעלמו. כמו כן למסע מטרה נוספת - להגיע אל קצה העולם, או קרוב אליו ככל הניתן (עולמה של נרניה, כמסתבר בספר זה, בנוי כדסקית שטוחה, שניתן להגיע אל קצותיה).

יוסטס, המוצג בתחילת הסיפור כילד אנוכי, מפונק וגועלי, הנהנה להציק לבני דודיו, עובר שינויים בעקבות החוויות העוברות עליו במהלך המסע ופגישתו עם אסלן, ומשנה בהתאם את דרכיו.

שמות האצילים ומציאתם: האציל ברן-נמצא על ידי כספיאן כאשר הוא סוחר עבדים. כספיאן מגלה זאת וממנה את ברן לדוכס האיים הנידחים.
האציל אוקטסין-נמצא על ידי יוסטס גוסס בשינוי צורה של דרקון אך מת דקות אחדות אחרי שיוסטס מצא אותו.
האציל רסטימר-נמצא על ידי אדמונד ב"אי מי המוות" כנציב זהב בתוך "מי המוות". האציל רופ-נמצא על ידי חברי דורך השחר בתוך המים ליד אי העלטה
כאשר הוא מצטרף לחברי "דורך השחר" להגיע אל סוף העולם שם נמצאים שלושת האצילים הנותרים (שלושת הישנים):האציל ארגוז, האציל מברמורן, האציל רביליאן. נמצאו ישנים ב"ראשיתו של סוף העולם" בידי קללה וכאשר יגיעו החברים לסוף העולם קללה זו תוסר.

### פרשנויות
האלגוריה הנוצרית, המוצגת ברוב ספרי הסדרה באופן מרומז ומאופק בלבד, נעשית גלויה יותר בסוף ספר זה, כאשר אסלן פוגש את הילדים כאשר הוא לובש צורה של שה, אשר יותר מכל מזוהה עם דמותו של ישו. הוא פוגש אותם בשדה פרחים עצום בקצה העולם, שיכול להתפרש כעולם הבא או כמלכות השמים. כמו כן מספר אסלן לילדים שהוא קיים גם בעולמם שלהם, אלא ששם הוא נקרא בשם אחר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דברי ימי נרניה
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי 1952
קטגוריה:ספרים שעובדו לבמה
נזלת

**נזלת** היא הפרשה רירית מהאף, שצבעה עשוי להיות שקוף או צהוב-ירקרק במקרה של זיהום. הנזלת מופרשת משכבת האפיתל בחלל האף כולו, כחלק ממערכת ההגנה מפני פתוגנים הנשאפים למערכת הנשימה. הפרשת הנזלת מוגברת כשיש דלקת בדרכי הנשימה. לרוב הנזלת מופיעה כחלק מהתסמינים של הצטננות או של אלרגיה. ישנם מקרים בהם הנזלת מופיעה לאחר בכי ממושך.

## תאי גביע
בין התאים המרפדים את רירית האף ודרכי הנשימה פזורים תאים הקרויים תאי גביע (goblet cell). התאים קיבלו את שמם בשל צורתם כפי שהיא נצפית במיקרוסקופ (השונה מצורתם ברקמה החיה). גרעין התא ויתר מרכיביו נמצאים ב"תחתית" התא, וברוב הנפח בכיוון היציאה מאוחסנים גרגרי החלבון **מוצין** עטופים בקרום. לחולי סיסטיק פיברוזיס צפיפות יתר של תאי גביע בדרכי הנשימה והעיכול, עד שייצור הליחה המוגבר מפריע למעבר האוויר. תאי גביע מצויים, כאמור, בכל רקמות האפיתל: בדרכי הנשימה, העיכול, המין והדמעות. ההפרשה מתאי הגביע נעשית בשני אופנים:
* הפרשה קבועה, בספיקה נמוכה ללא בקרה חיצונית הנקבעת על ידי תנועת שלד התא (cytosceleton) .
* הפרשה מוגברת בעקבות גירוי חיצוני המאפשרת עליה דרמטית בכמות הנזלת המופרשת.
שמאל|ממוזער|250px|תאי גביע, מסומנים e באפיתל של רירית המעי.

## יצירת הג'ל
הנזלת היא ג'ל: רשת רופפת צמיגה שכוללת ברובה מים - כ-95 אחוזים. את הצמיגות הגבוהה והדביקות מקנים לה גליקו-פרוטאינים, שהם חלבונים שאליהם קשורות מולקולות סוכר, הנקראים מוצינים (mucins).

דרך פתח ה"גביע" מופרש החלבון אל פני השטח, ורק שם הוא יוצר את הרשת הג'לטינית ומקבל את המרקם האופייני. על פני החלבון מצויות קבוצות טעונות במטען חשמלי שלילי בצפיפות גבוהה. בתוך תא הגביע, ריכוז גבוה של יוני סידן ממתן, אפקטיבית, את הדחיה האלקטרוסטטית בין המטענים השליליים, מה שמאפשר קיפול ואריזה שלו בנפח מצומצם. מחוץ לתא ריכוז הסידן נמוך בהרבה והחלבון מתפשט עד פי 500 מנפחו בתוך התא, עובדה המאפשרת לו לספוח מים ביעילות, וכך נוצר מרקם הג'ל הדביק האופייני.

## הנזלת במצבי חולי
בעת חדירה של גורמים מעוררי מחלה לתוך הנחיריים, האף ומערכת הנשימה, עלולה להיווצר תגובה דלקתית של מערכת החיסון כנגד הגורם החודר. דלקת זו עשויה להתבטא בפעילות יתר של תאי הגביע ובייצור יתר של נזלת, המורכבת עתה, לא רק מהריר והג'ל, אלא גם מתאי הדלקת גורמי הנזלת, מה שגורם לה להפוך סמיכה יותר, ולקבל גוון צהוב עד ירקרק.
הגורמים מעוררי הנזלת העיקריים הם נגיפים, וידועים כיום מאות נגיפים שונים העשויים לגרום לתחושת חולי ונזלת, המכונה גם הצטננות. לעיתים עשויה הנזלת להיגרם גם מחיידקים ואז גם עלולה להתפתח דלקת קשה עם חום גבוה ועם זיהום בגתות האף.
לעיתים, בשל רגישות יתר של דרכי הנשימה ומערכת החיסון, עלולים ילדים ומבוגרים לסבול מנזלת ממושכת, הנמשכת שבועות או חודשים, או אף כרונית. הגורם העיקרי במקרים כאלה, הם דווקא גורמים אלרגניים הבאים מסביבת האדם, דוגמת קרדית אבק הבית, פרוות בעלי חיים, אבקת פרחים, עובשים ועוד.

הטיפול בנזלת נעשה על ידי תרופות המנסות להקטין את ייצור היתר של הריר מתאי הגביע או לבלום את התהליך הדלקתי. תרופות אלו עשויות להינתן כטבליות או כטיפות או תרסיסים לאף; למשל אוקסימטזולין.

## ראו גם
* מערכת הנשימה
* עיטוש
* חיטוט באף
* ליחה
* גודש באף

## קישורים חיצוניים

*
* 
* 
* פיזיולוגיה של תאי גביע והפרשת נזלת, באתר אוניברסיטת קולורדו, 23 באוגוסט 1998

## הערות שוליים

קטגוריה:נוזלי גוף
קטגוריה:זיהומים חריפים בדרכי הנשימה העליונות
קטגוריה:מחלות דרכי נשימה עליונות
צבי אהרנסון

**צבי אהרנסון** (1878, תרל"ה – 2 בינואר 1929, כ' בטבת תרפ"ט), בן למשפחת אהרנסון, היה מחברי מחתרת ניל"י.

## ביוגרפיה
צבי אהרנסון, בן לאפרים פישל אהרנסון ולמלכה לבית גלאצאנו, נולד בבקאו ברומניה. בשנת תרמ"ב, 1882, עלה לארץ ישראל עם הוריו, שהיו ממייסדי זכרון יעקב ומראשוני העלייה הראשונה, ועם אחיו הבכור אהרן. בארץ ישראל נולדו לצבי עוד שני אחים -שמואל (סם) ואלכסנדר (אלכס), ושתי אחיות - שרה ורבקה. הוא התחנך בבית הספר בזכרון יעקב.

צבי אהרנסון היה איכר ועסק בחקלאות. הוא הרבה לפעול בגליל התחתון: היה ממקימי מנחמיה בשנת 1901, שם גם נולדה בתו הבכורה ירדנה, שהייתה התינוקת הראשונה במושבה הגלילית על גדות הירדן. היה גם ממקימי המושבה כנרת, אבל עזב אותה עוד בראשיתה. בין השאר, פעל זמן קצר גם בחוות כנרת, ומטעם אחיו הבכור, האגרונום אהרן אהרנסון, גם במושבה יבנאל.

אהרנסון נפטר ממחלה, כנראה בעקבות המלקות שהטורקים הלקו את ראשו בזמן מלחמת העולם הראשונה, כשנאסר בעקבות גילוי מחתרת ניל"י.

## משפחתו
צבי אהרנסון נשא לאישה את שרה הינדה בת שמעון גלברג, שנולדה בתרמ"ח (1886) ונפטרה בתרצ"ח (1937). ילדיו הם: ירדנה, אבנר, מלאכי, דניאל ואסתר. כולם נולדו בזכרון יעקב. נינו, ניר טויב, היה במאי סרטים דוקומנטריים.

קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:אנשי ניל"י
צבי
קטגוריה:זכרון יעקב: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי רומניה
קטגוריה:אישים הקבורים בזכרון יעקב
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1878
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1929
איב מונטאן

**איב מונטאן** (בצרפתית: **Yves Montand**; 13 באוקטובר 1921 – 9 בנובמבר 1991) היה שחקן קולנוע וזמר צרפתי, מגדולי זמרי השאנסון הצרפתי.

## קורות חייו
נולד בשם איבו ליווי (Ivo Livi) בעיירה האיטלקית מונסומנו אלטו. זמן קצר לאחר לידתו עזבה משפחתו את איטליה ועברה לצרפת. מונטאן גדל במרסיי ובצעירותו עבד כספר במספרה של אחותו ולאחר מכן החל לעבוד בנמל מרסיי.

את קריירת השירה שלו החל כזמר מועדונים. ב-1944 התגלה על ידי הזמרת אדית פיאף, אשר צירפה אותו להופעותיה, יעצה לו והוא אף היה למאהבה.

מונטאן זכה בהכרה בינלאומית כשהשתתף בכמה סרטים, ובשנת 1951 התחתן עם השחקנית סימון סיניורה ושניהם כיכבו בכמה סרטים יחדיו. כמו כן ניהל רומן עם השחקנית מרילין מונרו, שלצידה הופיע בסרט "הבה נתאהב" משנת 1960. מונטאן היה לאחד מכוכבי הקולנוע המוערכים ביותר באירופה וכיכב בשורה של סרטים: "שכר האימה" (1953), "האם את אוהבת את ברהמס?", "Z", "פול פרנסואה וינסאן ואחרים", "סזאר ורוזאלי", "מצב של מצור", "המעגל האדום", "הבה נתאהב", "הפרס הגדול", ז'אן דה פלורט ומאנון
(1986) ועוד. הוא היה חביבם של במאים דגולים כאלן רנה, קוסטה גברס, קלוד סוטה, מלוויל ואחרים.

בשנת 1985 נפטרה אשתו סימון סיניורה. זמן קצר לאחר מכן התחתן מונטאן עם העוזרת האישית שלו, ובשנת 1988, כשהוא בן 67, נולד בנו היחיד.
לאחר מותו פרסמה בתה של סימון סיניורה (מנישואיה הראשונים), קתרין אלגרה, ספר ובו חשפה כי מונטאן התעלל בה מינית כשהייתה ילדה. עם זאת היא גם טענה שהיא השלימה איתו בשנותיו המאוחרות.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צרפתים
קטגוריה:זמרים צרפתים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:אמנים צרפתים הידועים בשם במה
קטגוריה:צרפתים ממוצא איטלקי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1921
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1991
מיסטר (סירק דו סוליי)

**מיסטר** (**Mystère**) הוא אחד מארבעת מופעי קרקס השמש המוצגים בלאס וגאס שבנבדה שבארצות הברית, והראשון מביניהם שהחל להציג בעיר. המופע מציג דרך קבע במלון אי המטמון. המופע הוצג לראשונה ב-25 בדצמבר 1993 ומאז הוא אחד המופעים המוצלחים והידועים המוצגים בעיר בשל סגנונו הייחודי. המופע מהווה שילוב בין אומנויות הקרקס (אקרובטיקה וליצנות), ריקוד מודרני, בלט, אופרה, מוזיקת העולם וקומדיה.

## היסטוריה
הרעיון להפקת המופע החל בשנת 1990 כאשר מלון סיזרס פאלאס ביקש מקרקס השמש שיפיק עבורו מופע המבוסס על המיתולוגיה היוונית והמיתולוגיה הרומאית. המופע שהופק היה נועז מידי עבור המלון, ושונה מאוד ממופעים אחרים שהוצגו בלאס וגאס (שהיו בסגנון הפולי ברז'ר) ורק שלוש שנים מאוחר יותר הסכים מלון אי המטמון להציג את המופע באופן קבוע, בעקבות הצלחת מופע הקסמים של זיגפריד ורוי אשר גם הוא היה שונה מהמופעים המקובלים בעיר.

## המופע
המופע כולל אקרובטיקה, "מקלות סיניים", טרמפולינה, וכן קפיצות באנג'י - המופע הראשון בעולם שכלל קפיצות מסוג זה. כמו כן כולל המופע קטעי מוזיקה ושירה מקוריים וכן הופעות קומיות של ליצנים המוגלמים על ידי האב ובנו - בריין וניקולס דיוהרסט, והתינוק הענקי המגולם על ידי פרנסואה דופווי.

המופע זכה להצלחה מרובה, והוא נחשב לאחד ממופעי הקרקס הטובים בעולם אם לא הטוב שבהם.

### תיאור המופע
המופע מתחיל בהופעה קומית של ליצן שנועדה להכניס את הקהל לאווירה קומית. הליצן תוקף את הקהל בפופ קורן, מתנהג כמו סדרן ומוביל את הצופים למושביהם (לרוב למושבים לא נכונים). הליצן מופיע בהמשך המופע - לרוב בסצנות בהם הוא מתווכח עם מנהל הזירה בין הופעות האקרובטים. ליצן נוסף הלבוש כתינוק ענק משמש אף הוא כאתנחתא קומית במהלך המופע. 

בדומה לשאר מופעי קרקס השמש, גם במופע זה המוזיקה מבוצעת על ידי להקה ברקע הבמה, ושתי זמרות מלוות את המופע. שפת השירים היא שפה דמיונית (ג'יבריש). 

סצנות המופע כוללות הופעה של אקרובטים על טרפז, קפיצות באנג'י, הופעה של מקלות סיניים, טרמפולינה, לוח קוראני והופעה של טייקו המהווה את אחד משיאי המופע, ואחד הקטעים הפופולריים ביותר במופע.

אורכו של המופע הוא כ-95 דקות (לרבות הפרולוג המבוצע על ידי הליצן - הסדרן)

## הפסקול
הפסקול של מופע זה נחשב לפסקול הפופולרי מבין מופעי קרקס השמש. פס זה הופץ הן בהקלטה באולפן משנת 1994 (בדומה ליתר הפסקולים של המופעים שהוקלטו באולפן) והן בהקלטה של מופע חי משנת 1996. מופע זה הוא היחיד מבין מופעי קרקס השמש שהופץ גם בהקלטה חיה.

## קישורים חיצוניים

* 
קטגוריה:סירק דו סוליי
קטגוריה:לאס וגאס
קטגוריה:נבדה: תרבות
הסוס ונערו

**הסוס ונערו** (באנגלית: **The Horse and His Boy**) הוא ספר ילדים המשתייך לספרות הפנטזיה שנכתב על ידי קלייב סטפלס לואיס ופורסם בשנת 1954. זהו הספר החמישי מתוך שבעת הספרים בסדרה דברי ימי נרניה, אף שמבחינת הסדר הכרונולוגי של הספרים, הספר הוא השלישי שבהם ומתרחש למעשה במהלך תקופת ההתרחשות בספר "האריה, המכשפה וארון הבגדים", בזמן מלכותם של המלכים והמלכות לוסי, סוזן, אדמונד ופיטר, אשר חלקם מופיעים בספר כדמויות משנה.

הספר מבוסס על המוטיב של נבואה המגשימה את עצמה - מוטיב נפוץ במיתולוגיה היוונית, המוכר למשל מסיפורו של אדיפוס.

יש המוצאים בסיפור דמיון גם לסיפור יציאת מצרים, משום שהוא מספר על יציאה מבית עבדים דרך מסע קשה במדבר.

הספר שונה משאר ספרי הסדרה, כיוון שהוא קורה כולו בעולם נרניה, ואין בו מעבר של ילדים מעולמינו לנרניה.

## עלילה
נער צעיר בשם שסטה אשר גדל בביתו של דייג עני בשם ארשיש בכפר דייגים קטן בדרום קלורמן מגלה ערב אחד כי האדם שחשב כי הוא אביו אינו אביו האמיתי, והוא מתכוון למכור אותו לעבדות למחרת לאציל קלורמני מזדמן. בעוד הוא חוכך בדעתו אם לברוח או להישאר בזמן שהשניים ישנים שנת שיכורים, הוא מגלה כי סוסו של האציל, ברי, הוא סוס מדבר, שמוצאו מנרניה. ברי משכנע את שסטה לברוח איתו צפונה לנרניה. בדרכם צפונה הם נמלטים מאריה, וכתוצאה מכך הם פוגשים סוסה מדברת נוספת שמוצאה מנרניה בשם הוין, אשר בדומה להם בורחת לנרניה בליווי נערה קלורמנית בשם ארוויס.

יחד הם מגיעים לבירה הקלורמנית - טשבן. בעוברם בעיר הם מגלים כי מבקרים בה "המלכים הברבריים מהצפון" - המלך אדמונד והמלכה סוזן בראש משלחת מנרניה לטשבן. אנשי המשלחת חושבים בטעות כי שסטה הוא הנסיך קורין, נסיך ארץ המלאכים אשר בא איתם לבקר בעיר ונעלם. שסטה מבוהל מכדי להתנגד, והם לוקחים אותו למלון בו הם מתגוררים, שם הוא מגלה כי המלכה סוזן התבקשה על ידי רבדש, נסיך קלורמן, להינשא לו, אולם היא מחליטה לסרב להצעתו ולהימלט יחד עם אחיה ויתר האורחים מנרניה מן העיר. כאשר שסטה נותר לבדו, נכנס מבעד לחלון החדר הנסיך קורין האמיתי, ומאפשר לשסטה להימלט מבעד לחלון לפני שאדמונד וסוזן יגלו שהוא יודע את כוונתם לברוח.

ארוויס, שנותרה לבדה עם הסוסים פוגשת את חברתה לזרלין, המציעה לה דרך לצאת מהעיר - באמצעות פתח סודי בגן ארמונו של הטיסרוק (הקיסר הקלורמני). בדרכם אל הגן הן נכנסות לחדר בארמונו הישן של הטיסרוק, אולם מסתתרות מאחורי ספה כי הן שומעות אנשים מתקרבים. בעודן מסתתרות הן שומעות את תוכניותיו של הנסיך רבדש לתקוף את נרניה ואת ארץ המלאכים כתגובה לסירובה של המלכה סוזן להנשא לו.

לאחר שהם נפגשים מחוץ לעיר ממהרים ארוויס ושסטה לחצות את המדבר ולהקדים את צבאו של רבדש על מנת להזהיר את תושבי ארץ המלאכים ונרניה. בדרכם רודף אחרי הסוסים אריה, ובשל מהירות בריחתם הם מצליחים להימלט ולהגיע בזמן להזהיר את המלך לון שיספיק לסגור את שערי טירתו. שסטה טועה בדרכו ומגיע לנרניה, שם הוא מצליח להזעיק עזרה, והמלך אדמונד והמלכה לוסי מגיעים עם כוחות צבא להציל את ארץ המלאכים. רבדש המובס מסרב לקבל את תנאי הכניעה, ונהפך על ידי אסלן לחמור.

שסטה מגלה כי שמו האמיתי הוא קור, וכי הוא אחיו התאום של הנסיך קורין ובנו הבכור של המלך לון. לאחר שנולד גורש מהארמון על ידי מרגל בשרותו של הטיסרוק ששמע נבואה לפיה יציל את הממלכה מכיבוש על ידי קלורמן. כמו כן מגלה שסטה כי האריה שהבריח את התנים שניסו לתקוף אותו בעת שחיכה לארוויס מחוץ לחומות טאשבאן, והאריה שרדף אחריו ואפשר לו להגיע בזמן ולהזהיר את המלך לון, וכן האריה שמנע ממנו ליפול לתהום בדרכו לנרניה היה אסלן.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דברי ימי נרניה
קטגוריה:סוסים בתרבות
קטגוריה:ספרי 1954
דוקטור זוידברג

**דוקטור ג'ון א. זוידברג** (אנגלית: **Doctor John A. Zoidberg**), המכונה לעיתים קרובות רק **זוידברג**, הוא דמות בדיונית בסדרת הטלוויזיה המונפשת פיוצ'רמה. הדמות נוצרה במקור על ידי מאט גריינינג ופותח על ידי גריינינג ודייוויד אקס. כהן. הדמות הוצגה לראשונה בפרק של הסדרה ששודר בשנת 1999.

זוידברג הוא מהדמויות הראשיות בסדרה והוא מדובב על ידי השחקן בילי וסט. זוידברג משמש כרופא צוות חברת המשלוחים הבין-פלנטרית "פלאנט אקספרס" אשר בה מתמקדת עלילת הסדרה. זוידברג הוא חייזר דמוי לובסטר מכוכב הלכת דקפוד 10, אשר נודע במיוחד בשל כישורי הרפואה הגרועים שלו, התנהגותו המוזרה וחוסר המזל הקומי שלו.

## אישיות
למרות שהוא הרופא של צוות הפלאנט אקספרס, בפועל אין לו ידע רב ברפואה, ובמיוחד אין לא בכל הנוגע לאנטומיה האנושית. זוידברג מהווה לעיתים רבות מושא ללעג עבור עמיתיו למקום העבודה. עם זאת, הוא גם מתואר כבעל כוונות טובות וכיצור ידידותי.

## מראה חיצוני
זוידברג הוא חייזר דמוי לובסטר עם שלד חיצוני ורוד אדמדם, פה עם מחושים רבים ומקור. יש לו גפיים מרובות, כולל טפרים דומים לאלו של לובסטר, אשר בהם הוא משתמש למטרות שונות, לעיתים רבות באופן מגושם.

## רקע
זוידברג מגיע מכוכב הלכת "דקפוד 10" בו מינו האמפיבי, אשר מכונים "דקפודים" (Decapodians), הוא השולט. לאחר שנגוז חלומו להיות שחקן החל לעבוד כרופא בחברת המשלוחים הבין-כוכבית "פלנט אקספרס", בה עובדים שאר גיבורי הסדרה. זוידברג מתואר פעם אחר פעם כשרלטן ורופא לא מוצלח, וכן כעני רעב ללחם וחסר כישורים חברתיים וביטחון עצמי.

כרופא של צוות הפלאנט אקספרס תפקידו העיקרי של דוקטור זוידברג הוא לטפל בצרכים הרפואיים של חברי הצוות, משימה בה הוא נכשל באופן עקבי. חוסר הידע שלו ברפואה מהווה בדיחה חוזרת ונשנית לאורך כל הסדרה, כאשר לרוב זוידברג לא מצליח להבין את האנטומיה האנושית ועל כן מציע טיפולים מוזרים ולא נכונים. למרות מגרעותיו הוא ממשיך להיות חבר בצוות הפלאנט אקספרס, בין היתר בשל רחמים ובשל נכונותו לעבוד בשכר מועט או ללא שכר.

מנהגו של זוידברג לדבר על עצמו בגוף שלישי, ובנוסף הוא מפגין מאפיינים המתאימים במידה מסוימת לסטריאוטיפ היהודי - דבר המביא לקונפליקט עם היותו חיה לא כשרה.

במהלך הסדרה זוידברג משמש פעמים רבות כמקור לבדיחות על חשבונו שלו - בעודו מבכה את מר גורלו או מבצע מעשים טפשיים. בין הבדיחות החוזרות הנפוצות בסדרה ניתן למנות את נטייתו לאכול כל דבר, גם אם מדובר בזבל או אוכל שנפל על הרצפה, וכן רצון עז להשתלב ולהתקבל על עמיתיו לעבודה עד כדי השפלה או אשליה עצמית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דמויות פיוצ'רמה
זוידברג
קטגוריה:חוצנים
ג'ואי ראמון

**ג'פרי היימן** (באנגלית: **Jeffry Ross Hyman**; 19 במאי 1951 – 15 באפריל 2001) נודע יותר בכינוי **ג'ואי ראמון** (Joey Ramone) היה מוזיקאי אמריקאי-יהודי, סולנה של להקת הפאנק ראמונס.

## חייו
ג'ואי גדל ברובע קווינס שבניו יורק והיה מעריץ של להקת המי.
הוא החל לנגן על תופים כשהיה בן 13, וכשהקים ביחד עם חבריו את להקת ראמונס הוא ניגן בתור המתופף של הלהקה.
מיד לאחר ההופעה הראשונה של ראמונס החליט ג'ואי לעזוב את התופים ולהתמקד בשירה, את מקומו על התופים תפס טומי ראמון שהיה גם המנהל של הלהקה.

כאשר הלהקה הייתה כבר בשיאה "גנב" ג'וני ראמון, חברו של ג'ואי והגיטריסט של ראמונס, את חברתו של ג'ואי, לינדה.
בעקבות זה ג'ואי לא דיבר עם ג'וני וכתב את הלהיט המפורסם **The [[KKK]] Took My Baby Away**. הקו קלאקס קלאן מוזכרים בשיר עקב דעותיו של ג'וני. לבסוף ג'וני ולינדה נישאו.

ג'ואי נפטר בגיל 49 כאשר חלה בסרטן הלימפה.
בלוויה של ג'ואי אמר אחיו "יכולתי לדבר על ג'ואי יום שלם, אך ג'ואי יכול היה להגיד הכול ב-2 דקות ו-10 שניות".
במשפט הזה הוא התכוון לשירים הקצרים שלרוב לא ארכו יותר מ-2 דקות שג'ואי כתב לראמונס.

ב-1 בדצמבר 2003 חנכה עירית ניו יורק כיכר שנקרא על שמו של ג'ואי ראמון.
הכיכר ממוקמת סמוך למועדון "CBGB" שבו הירבו ראמונס לנגן.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:קווינס: אישים
קטגוריה:מוזיקאי פאנק (Punk)
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זמרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2001