open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מערכה (תיאטרון)

[שמאל|ממוזער|250px|עמוד הפתיחה של המחזה ''El testimonio vengado'' של המחזאי [לופה דה וגה שכתב מספר רב של מחזות בעלי שלוש מערכות]]

**מערכה** (בלועזית: **אַקט**) בתיאטרון היא פרק ממחזה. מספר המערכות בהצגה יכול לנוע בין 1–5 ויותר, תלוי במבנה בו בחר המחזאי לתאר את הסיפור. משך זמן המערכה נע לרוב בין 30–90 דקות, אך עשוי להמשך גם זמן קצר יותר של כ-10 דקות.

מערכות מתקיימות גם בתחומי בידור נוספים כדוגמת אופרה, טלוויזיה, קולנוע, קברט, ומופעים מגוונים ומוזיקליים שונים.

## היסטוריה

התיאטרון הרומי היה הראשון לחלק את ההצגות למספר מערכות המופרדות ביניהן במרווחים. ניתן לחלק מערכות גם לסצנות, כאשר בתיאטרון קלסי כל התארגנות מחדש של כניסות ויציאות של שחקנים מהבמה היא סצנה, אולם בתיאטרון המודרני ההגדרה פחות מובחנת באופן זה.

במחזות מודרניים, פעמים רבות, יש רק רמה מבנית אחת, אשר יכולה להיות לפי מערכות או סצנות בהתאם להחלטתו של המחזאי. חלק מהמחזאים מוותרים על החלוקה לפרקים שונים. סצנות רצופות בדרך כלל מופרדות אחת מהשנייה בזמן או במקום, אבל החלוקה בין מערכות קשורה למבנה הדרמטי הכולל של יצירה. לעיתים קרובות סיומה של מערכה מגיע יחד עם פעולה או החלטה חשובה שמקבלת על עצמה אחת או יותר מהדמויות במחזה, לרוב מדובר בהחלטה בעלת חשיבות שיש לה השפעה עמוקה על הסיפור.

אופרטות רבות ומרבית מחזות הזמר מחולקים לשתי מערכות, כך שבפועל ההפסקה נתפסת כנקודת החלוקה ביניהן.

## מחזה בשלוש מערכות

במחזה בן שלוש מערכות, לכל מערכה יש אלמנט וחוויית קורא וצופה אחרת. במבנה הנפוץ ביותר, המערכה הראשונה מציגה את הנושאים, תחילה במצג שלאחריו נכנס הגיבור הראשי, ומוצגת הנחת היסוד הדרמטית ותיאור המצב ובין אמצע לסוף המערכה הראשונה מתרחש תיאור האירוע שמניע את העלילה. המערכה השנייה אפלה יותר ובה הדמות הראשית נתקלת במכשול המונע ממנה מלהשיג את הצרכים הדרמטיים שלה, ולרוב מופיע האנטגוניסט המרחיק אותה מהשגת מטרותיה. במערכה השלישית מתקיימת ההכרעה והגיבור הפרוטגוניסט מנצח וחוזר שיווי המשקל לסיפור.

## מחזה בחמש מערכות

עד המאה ה-18, מרבית המחזות חולקו לחמש מערכות. תבנית זו ידועה כ"מחזה בחמש מערכות", ונותחה על ידי גוסטב פרייטג. חמש המערכות מהוות פונקציות ספציפיות במבנה הכללי של המחזה, אבל בביצועם בהצגה אין, בהכרח, כל הפרדה ברורה ביניהן.

פרייטג מחשיב את העלילה כמבנה נרטיבי שמחלק את הסיפור לחמישה חלקים, כמו מערכות של מחזה. חלקים אלו הם המצג של המצב, פעולה מתגברת באמצעות קונפליקט מרכזי, נקודת שיא (או נקודת מפנה), פעולה שוככת בה הקצוות הפתוחים בעלילה נסגרים ופתרון.

מבנה דומה של חמש מערכות קיים גם בתיאטרון הנו המסורתי ביפן.

## לקריאה נוספת

*George, Kathleen (1994). **Playwriting: The First Workshop**. Focal Press. .
*Gustav Freytag, **Die Technik des Dramas**, Leipzig: Hirzel 1863. Neudruck Stuttgart: Reclam 1983. 


## קישורים חיצוניים
*גוסטב פרייטג, Der pyramidale Bau des Dramas 

קטגוריה:דרמה
קטגוריה:מונחים בתיאטרון
ADE 651

חיילים בעיראק בשימוש במכשיר|ממוזער|שמאל
**ADE 651** הוא מכשיר מזויף שנועד לגילוי חומרי נפץ, סמים וחומרים נוספים ממרחק ומתופעל כשהוא מוחזק ביד. המכשיר הוא מתוצרת ATSC.

המכשיר נמכר במספר מדינות במזרח הרחוק והקרוב, בהן עיראק שקנתה את המכשירים בסך 60,000$ ליחידה. חוקרים מטעם ה-BBC וארגונים נוספים טוענים, כי מדובר במכשיר נטול יכולות גילוי חומרים, ואינו פונקציונלי יותר ממקל דאוזינג. בינואר 2010 נאסר יצוא של המכשיר לאפגניסטן ועיראק מתחומי הממלכה המאוחדת, מנהל ATSC נעצר בחשד להונאה, והורשע ב-24 באפריל 2013. ביוני 2010 נעצרו מספר מנהלי חברות נוספות, שעסקו בייצור מכשירים דומים.

השימוש במכשיר בשירותי הביטחון של עיראק ופקיסטן הפך לוויכוח בינלאומי גדול, ובעקבות כך נשלחו מכשירים דומים שהיו בשימוש ממשלת תאילנד לבדיקה מחודשת. משמעות אי יעילות המכשיר, היא אי מניעת הגעת מכוניות תופת אל יעדיהן ברחבי עיראק, וגרימה עקיפה להרוגים רבים. קיימים כיום מכשירים המגלים חומרי נפץ, אך מדובר במכשירים גדולים בהרבה מבחינה פיזית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חומרי נפץ
קטגוריה:תרמיות
קטגוריה:פסאודו-מדע
גלגל פולקרק

**גלגל פוֹלְקֶרְק** (באנגלית: **Falkirk Wheel**) הוא שמה של מעלית סירות בסקוטלנד, המחברת את תעלת פורת' אנד קלייד עם תעלת יוניון. המעלית, הנקראת על שמה של העיר הסמוכה פולקרק בסקוטלנד התיכונה, נחנכה בשנת 2002. שתי התעלות אותן היא משרתת היו מחוברות בעבר על ידי מערכת של 11 תאים סכורים (locks), אך השימוש בהם פסק עוד בשנות השלושים של המאה הקודמת, הם מולאו אדמה והוסבו לשטחי בנייה.

התוכנית לשיקום התעלות בסקוטלנד התיכונה המחברות את גלאזגו עם אדינבורו נוהלה על ידי רשות נתיבי המים הבריטית בסיוע ובמימון של שבע רשויות מקומיות, חברת הפיתוח הציבורית "סקוטלנד אנטרפרייז", קרן הפיתוח האזורי של האיחוד האירופי (ERDF) וְועדת המילניום. המתכננים החליטו כבר בתחילה לבנות מעלית־סירות חדשנית ובולטת בנוף שתחבר את שתי התעלות ולא לשחזר את מערכת התאים הסכורים ההיסטורית. מבין ההצעות שהוגשו לוועדה נבחר העיצוב של "גלגל פולקרק", הכולל גם מרכז מבקרים ובו חנות, בית קפה ואולם כינוסים.

הפרש הגבהים בין שתי התעלות במקום בו ניצב הגלגל הוא 24 מטרים, כגובהו של בניין בן שמונה קומות. תעלת יוניון גבוהה ב-11 מטרים מן האקוודוקט המתחבר לקצה העליון של הגלגל, והסירות חייבות לעבור דרך שני תאים סכורים על מנת לרדת מן התעלה אל האקוודוקט. האקוודוקט לא הוקם בגובה רב יותר, כדי לא לפגוע בשרידי חומת אנטונינוס העוברת במקום.

התאים, המלאים במים, מתוכננים כך שמשקלם יהיה שווה זה לזה, ללא קשר למשקל כלי השיט הנמצא בכל אחד מהם, זאת תוך שמירת גובה אחיד של המים בכל תא, בהתאם לכמות המים הנדחית על ידי כלי השיט הנמצא (או לא נמצא) בו.
לכן, לצורך העלאה והורדה יחידה של הגלגל - חצי סיבוב - נדרש הספק זעום יחסית של 22.5 קילוואט (30.2 כ"ס) המניע עשרה מנועים הידראוליים, הצורכים אנרגיה של 1.5 קילוואט שעה (5,100 BTU) בערך כמו שנדרש להרתחת שמונה קומקומי מים.

המתקן שוכן ליד המצודה הרומית העתיקה הנקראת Rough Castle Fort. הכפר הקרוב ביותר הוא טמפורהיל. גלגל פולקרק נחנך ב-24 במאי 2002 על ידי המלכה אליזבת, כחלק מהחגיגות לציון יובל החמישים להכתרתה.
מרכז|ממוזער|800px|תצלום פנורמי של גלגל פולקרק

## ראו גם
* מעלית הסירות נידרפינוב

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:סקוטלנד: מבנים
קטגוריה:סקוטלנד: תחבורה
קטגוריה:מעליות
קטגוריה:2002 בממלכה המאוחדת
קטגוריה:מעליות סירות
איסבל בוסטמנטה

**איסבל בוסטמנטה** (בספרדית: **Isabel Bustamante**) היא ספורטאית פוארטו ריקנית שהתחרתה במשחקים הפאראלימפיים במסגרת המשלחת הפוארטו ריקנית. בוסטמנטה היא אלופה פאראלימפית, והספורטאית הפוראטו ריקנית היחידה שהצליח לזכות במדליה פאראלימפית שאינה מדליית ארד.

## ביוגרפיה
בוסטמנטה השתתפה במשחקים הפאראלימפיים פעם אחת בלבד, ב. היא זכתה במדליית הזהב בהדיפת כדור ברזל כשקבעה שיא עולם (קטגוריה B1) של 4.80 מטרים, לפני הגרמנייה איזבל בר (4.23 מטרים) ומינט וילסון הג'מייקנית (3.91 מטרים)

בוסטמנטה זכתה גם במדליית הכסף בזריקת דיסקוס עם תוצאה של 9.22 מטרים, שנייה רק לשיא עולם של בר הגרמניה שקבעה 10.48 מטרים ולפני וילסון שזכתה בארד נוסף עם 8.16 מטרים. היא זכתה במדליית הכסף גם בתחרות הטלת הכידון עם תוצאה של 8.82 מטרים ונכנעה לשיא עולם של וילסון עם 9.30 מטרים, ולפני בר שזכתה בארד עם 8.76 מטרים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורטאי ספורט נכים
קטגוריה:אלופים פאראלימפיים
קטגוריה:ספורטאיות פוארטו ריקניות
קטגוריה:הודפות כדור ברזל
קטגוריה:אתלטים במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
גאורגיה במשחקים הפאראלימפיים

**[[גאורגיה]]** השתתפה לראשונה ב בבייג'ינג (2008), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף החלה להשתתף ב.

המשלחת אותה שלחה המדינה להופעת הבכורה שלה כללה ספורטאי בודד ואילו המשלחת אל המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) הייתה משלחת של שני ספורטאים בלבד. אל המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) שלחה גאורגיה משלחת של חמישה ספורטאים, ושבה עם המדליה הפאראלימפית הראשונה בתולדותיה כשהג'ודוקא זביאד גוגוצ'ורי זכה במדליית הזהב בתחרות עד 90 קילוגרמים.

משלחת גאורגיה אל המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) קטפה שלוש מדליות כסף, שתיים בג'ודו ואחת בסיף.

## ראו גם
* גאורגיה במשחקים האולימפיים
* גאורגיה במשחקים האולימפיים לנוער

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:גאורגיה: ספורט
ספרד במשחקים הפאראלימפיים

[250px|ממוזער|שמאל|קבוצת [כדורסל נכים|כדורסל הנכים של ספרד במשחק מול קנדה ב]]
**[[ספרד]]** השתתפה לראשונה ב**** בתל אביב (1968), מאז משתתפת במשחקים דרך קבע ואף ארחה את המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992). במשחקי החורף החלה ספרד את השתתפותה ב.

ב זכתה ספרד במדליית הזהב בטורניר כדורסל הגברים, מדליה אותה השיבה, לאחר שנמצא כי שני ספורטאים בלבד, מנבחרת של 12 כדורסלנים היו בעלי לקות אינטלקטואלית. בעקבות שיתופם שלא כחוק של הספורטאים הספרדים, השעה הוועד הפאראלימפי הבינלאומי את שיתופם של ספורטאים בעלי לקות אינטלקטואלית עד להמשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012).

## היסטוריה
ספרד החלה את השתתפותה במשחקים הפאראלימפיים במשחקים שנערכו בתל אביב בשנת 1968. היא הצליחה לזכות במדליית הזהב הראשונה שלה ב בה זכתה בארבע מדליות זהב פאראלימפיות. האתלט אנטוניו דלגאדו היה הבולט במשלחת כשזכה בשתי מדליות זהב, אחת במרוץ ל-100 מטר ואחת בתחרות הקפיצה לרוחק.

הפריצה של המשלחת הגיעה ב כשספורטאיה הנכים של ספרד הצליחו לסיים עם 44 מדליות, מהן 22 מדליות מזהב, ודורגו במקום ה-13 בטבלת דירוג המדליות. האצנית פּוּרִיפִיקַסיוֹן סַנְטָמַרְטָה זכתה בשתי מדליות זהב (קטגוריה B1) במרוץ ל-400 מטר וקבעה שיא עולם כשניצחה במירוץ ל-100 מטר עם תוצאה של 14.46 שניות, והשחיינית אנה פיירו זכתה בשלוש מדליות זהב ושתי מדליות ארד.

הספורטאים הבולטים בשורות המשלחת הספרדית לאורך השנים הם האצנית פּוּרִיפִיקַסיוֹן סַנְטָמַרְטָה שזכתה ב-16 מדליות פאראלימפיות, מהן 11 מדליות זהב, השחיין ריקארדו אוריבה שזכה ב-14 מדליות, שמונה מהן מזהב, השחיין סבסטיאן רודריגז שזכה גם הוא בשמונה מדליות זהב, מתוך סך של 12 מדליות בהן זכה.

במשחקי החורף בלט גולש הסקי האלפיני אריק ויאלון שזכה בתשע מדליות, מהן חמש מדליות זהב. 

## מדליות לפי אולימפיאדה
### משחקי הקיץ

### משחקי החורף

## ראו גם
* ספרד במשחקים האולימפיים
* ספרד במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

* ספרד באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:ספרד: ספורט
נורווגיה במשחקים הפאראלימפיים

**[[נורווגיה]]** השתתפה בכל אחד מן המשחקים הפאראלימפיים, מלבד משחקי הקיץ של 1964. נורווגיה היא אחת משבע-עשרה המדינות שלקחו חלק במשחקים הפאראלימפיים הראשונים, ברומא 1960, שאליה שלחה נורווגיה משלחת של 11 ספורטאים. נורווגיה הייתה המדינה המארחת של המשחקים הפאראלימפיים גיילו (1980) והמשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994).

כמחצית מהזכיות של ספורטאי נורווגיה הן במשחקי החורף. החל משנת 2010, נורווגיה היא המדינה המצליחה ביותר בכל הזמנים באולימפיאדת החורף לנכים בכמות מדליות הזהב (שנייה בכמות סך המדליות), ומדורגת 10 בכמות מדליות הזהב באולימפיאדות קיץ וחורף יחד (מקום 12 בכמות סך המדליות).

נורווגיה זכתה בכמות מדליות הזהב הגדולה ביותר מבין המשתתפות במשחקי החורף בשנים 1980, 1988, 1994 ו-1998. היא סיימה בעשירייה הראשונה בכל אחד ממשחקי החורף, למעט בשנים 2006 ו-2010, שבהם סיימה במקום ה-12.

## ספורטאי צמרת
*רנגילד מייקלבוסט (Ragnhild Myklebust) הנורווגית זכתה במדליות בכל תחרות שאי פעם השתתפה בה במשחקי הפאראלימפיים - בסקי למרחקים, במרוץ מזחלות קרח ובביאתלון. בין שנת 1988 ל-2002, היא זכתה ב-27 מדליות, מתוכן 22 מזהב, 3 מכסף ו-2 מארד.
*קאטו זאל פדרסן (Cato Zahl Pedersen) ייצג את נורווגיה הן במשחקי הקיץ והן במשחקי החורף. הוא התחרה בשניהם בשנת 1980 שבהם זכה בשבע מדליות זהב. בין השנים 1980 ו-1994, הוא זכה ב-14 מדליות, מתוכן 13 עשויות זהב ואחת מכסף.
*ארלינג טרונדסן (Erling Trondsen) התחרה בשחייה בין השנים 1976–1992. הוא זכה ב-20 מדליות, מתוכן 13 מזהב, 6 מכסף ואחת מארד.
*טריה לובס (Terje Loevaas) לקח חלק בענף הסקי במישור בין השנים 1980 ו-1994, וזכה ב-10 מדליות זהב וב-3 מדליות כסף. באותה תקופה, הוא גם זכה ב-5 מדליות באתלטיקה: 2 מכסף ו-3 מארד.

## טבלת מדליות
### אולימפיאדות הקיץ

### אולימפיאדות החורף

## ראו גם
* נורווגיה במשחקים האולימפיים
* נורווגיה במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
פיקארד

## קישורים חיצוניים
*השם פיקארד או פיקאר באתר הגנאלוגי  Ancestry

קטגוריה:שמות משפחה
ערן ברוך

**ערן ברוך** (נולד ב-15 באוקטובר 1966) הוא איש חינוך, פובליציסט ופעיל חברתי. לשעבר מנכ"ל ארגון בינה העוסק בחינוך לזהות יהודית ותרבות ישראלית וראש הישיבה החילונית בתל אביב.

## ביוגרפיה
ברוך נולד וגדל בקיבוץ נתיב הל"ה. עם גיוסו לצה"ל שירת בחטיבת גולני, בה עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. ברוך לחם בלבנון ושימש מפקד פלוגה בגדוד 51. לאחר שחרורו מצה"ל עסק בחינוך ועבודה עם בני נוער בתנועה הקיבוצית, וריכז את תחום הנוער והצעירים בסמינר אפעל.

היה מיוזמי ומקימי ארגון בינה, שעוסק בחינוך לזהות יהודית ותרבות ישראלית. הארגון הוקם על ידי אנשי רוח ומעש מהתנועה הקיבוצית לאחר רצח ראש הממשלה יצחק רבין ב-1995 כדי ליצור זרם של יהדות הומניסטית וליצור שפה משותפת שתוכל לתרום לאיחוי הקרע בעם, בין הציבור החילוני לציבור הדתי. בינה מתמקדת בלימודי יהדות ובעשייה חברתית בשכונות. ברוך אף שימש כראש הישיבה החילונית בינה. בשנת 2012 יזם פרויקט משותף עם חטיבת גולני לגיוס קבוצת בני נוער כקבוצה אחידה לחטיבה, למסלול בן 3 שנים. ברוך מרצה וכותב רבות בנושאי יהדות כתרבות, צדק חברתי, דת ומדינה.

ברוך נשוי ואב לשלושה. הוא בעל תואר ראשון בהצטיינות מהאוניברסיטה הפתוחה ותואר שני בלימודי פרשנות ותרבות מאוניברסיטת בר-אילן.

## קישורים חיצוניים
*
* .
* נמרוד דנישמן, החילונים חוזרים לגולני, גלי צה"ל,  02.08.2012.
* צו 8 לערן ברוך, מתוך אתר צו פיוס,  04.07.2011.
;מאמריו:
* .
* .
* .
* .
* 
*פרשת השבוע ומאמרים מאת ערן ברוך באתר בינ"ה - התנועה ליהדות חברתית

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:ראשי ישיבות ציוניות
קטגוריה:נתיב הל"ה: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי ע"ש ברנר בגבעת ברנר
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
דיוקן של אישה שחורה

**דיוקן של אישה שחורה** (בצרפתית: **Portrait d'une négresse**) הוא ציור שמן על בד, בגודל 65 × 81 ס"מ, מאת מארי-גיימין בנואה. הציור צויר בשנת 1800 וכיום מוצג במוזיאון הלובר בפריז.
## היצירה
הציור מציג אישה שחורה יושבת, לבושה באופן חלקי בבד לבן, כאשר השד הימני שלה חשוף. היא עוטה כיסוי ראש עטוף וכרוך בכמה שכבות, בבד הנראה דומה במרקמו לבגד שהיא לובשת. היא מישירה מבט חד ונחרץ אל הצופה, ונראה שהיא מעורבת בסיטואציה. למרות שאין פרטי רקע המציינים היכן ממוקם האירוע, היא ישובה על כיסא שחלק ממנו מסגיר את היותו כיסא יוקרתי השייך למשטר הצרפתי הישן, והבד הלבן נראה כדומה לווילאות בד בבתי עשירים, דבר העשוי לרמוז על מעמד גבוה.
[160px|ממוזער|ימין|דיוקן ז'אן באטיסט בֶּלי (נשען על [פרוטומה של גיום-תומאס ריינל), 1798, מאת אן-לואי ז'ירודה דה רוסי-טריוזון. הציור ראשוני לתקופתו, בהתרסה כנגד הגמוניית האדם הלבן.]]
מארי-גיימין בנואה ציירה את הדיוקן בשנת 1800, שש שנים לאחר ההכרזה משנת 1794 של הרפובליקה הצרפתית הראשונה על שחרור העבדים, ומיד עם פרסומו זכה להכרה כיוצא דופן. בתקופה שבה צויר, בראשית המאה ה-19, לא ניתן היה לראות במרחב הציבורי באירופה ובארצות הברית תמונה כה יוצאת דופן כדוגמנית שחורה חולצת שד. רוב הנשים שצוירו בתקופה זו היו נשים לבנות, ומעט הנשים השחורות שצוירו היו תמיד בתפקידי שפחות ועוזרות, ובלבוש ומראה תואם. בתקופה זו, שבה הייתה העבדות חוקית ונפוצה ברוב חלקי העולם המערבי, היה פרסום תמונה כזו מעשה מתריס שספג ביקורת ציבורית נוקבת. 

הציירת, מארי-גיימין בנואה, הייתה מהאליטה הצרפתית, ואחת הנשים הבודדות בתקופתה שהוכרו כציירות מפורסמות. ציורה, שנחווה כלוחם בעד שחרור נשים ושחרור שחורים, שתי קבוצות שסבלו מאפליה קשה, ספג ביקורת משני צדי האוקיינוס. הציור הזכיר לרבים את הפורטרט של העבד המשוחרר ז'אן באטיסט בֶּלי, ציורו של אן לואי ז'ירודֶה בהתרסתו כנגד ההגמוניה של האדם הלבן. אך בניגוד אליו, לא היה במרכז התמונה גבר שחור לבוש בחליפה, דבר מתריס בפני עצמו, אלא אישה בעלת ביטחון עצמי המישירה מבט, ועם שד חשוף, כאילו הייתה דוגמנית ציור לבנה. הציור מוכר עוד כיום כמתריס כנגד אפליית נשים ושחורים. 

בשנת 2012 הסעיר הציור את העולם פעם נוספת, כאשר מגזין ספרדי הציב את התמונה בעמוד השער, עם עיבוד גרפי שמצמיד לה את פניה של מישל אובמה, הגברת הראשונה של ארצות הברית. 

## קישורים חיצוניים

* העבדות והאישה, ניתוח הציור "דיוקן של אישה שחורה", גלריית לילית' טורונטו 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:מוזיאון הלובר: ציורים
קטגוריה:ציורים רומנטיים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:דיוקנאות נשים
האקדמיה ללשון הערבית בקהיר

**האקדמיה ללשון הערבית בקהיר** (בערבית: **مجمع اللغة العربية بالقاهرة**) היא אקדמיה ללשון הפועלת בקהיר שבמצרים במטרה לפתח ולהסדיר את השפה הערבית בה.
האקדמיה נוסדה בשנת 1932. מאז היווסדה, מובילה האקדמיה ללשון הערבית בקהיר את תהליך חידושה ופיתוחה של הלשון הערבית הכתובה והפיכתה ללשון מודרנית.

## מטרות האקדמיה
* עריכת מילונים לשפה הערבית.
* מחקר בנושאי השפה הערבית.
* קביעת מונחים מדעיים ובלשניים.
* קידום המורשת הערבית.
* פעילות תרבותית.

## ראו גם
*האקדמיה ללשון הערבית בישראל
*האקדמיה ללשון הערבית בירדן
*האקדמיה ללשון העברית

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גופי פיקוח על הלשון הערבית
קטגוריה:מצרים: חינוך
תומאס היקס

**תומאס ג'יימס "טום" היקס** (באנגלית: **Thomas James "Tom" Hicks**; 11 בינואר 1876 – 28 בינואר 1952) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי בריצת מרתון (סנט לואיס 1904).

## ביוגרפיה
היקס נולד בברמינגהאם, שבאנגליה. הוא עבד בתעשיית הפליז בקיימברידג', מסצ'וסטס ובתור ליצן מקצועי.

בשנת 1900 סיים היקס במקום שישי במרתון בוסטון. שנה לאחר מכן, סיים במקום חמישי באותו מרתון, ובשנת 1904 סיים אותו במקום השני.

### אלוף אולימפי
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) זכה במדליית זהב בריצת מרתון (40 ק"מ) בתוצאה של 3:28:53 שעות, לפני אלבר קורה אתלט צרפתי שייצג את ארצות הברית (3:34:52 שעות), וארתור ניוטון, אף הוא מארצות הברית (3:47:33 שעות).

ימין|ממוזער|250px|היקס ושני עוזריו במהלך ריצת המרתון
התנאים בריצת המרתון היו קשים. הריצה התנהלה בדרך עפר בין הגבעות ולוותה בעננים של אבק שהעלו הרכבים שליוו את הרצים. הטמפרטורה באותו היום הייתה חמה ועמדה על 32 מעלות צלזיוס ובנוסף הייתה רק תחנה לשתיית מים אחת במחצית הדרך. בריצה השתתפו טובי רצי המרתון מארצות הברית, בהם סמי מלור (אלוף מרתון בוסטון ב-1902), ג'ון לורדון (אלוף מרתון בוסטון ב-1903) ומייק ספרינג (אלוף מרתון בוסטון ב-1904); שלושתם לא הצליחו לסיים את הריצה. רק 14 רצים מתוך 32 הצליחו לסיים את הריצה. במהלך הריצה נראה היקס תשוש ולכן קיבל מעוזריו ברנדי, חלבון ביצה ושתי מנות של סטריכנין (1 מ"ג כל אחת) שסייעו לו לסיים את הריצה (חומרים ממריצים אלו היו מותרים באותה תקופה). מנה נוספת של סטריכנין יכלה להיות קטלנית עבורו. לאחר שחצה את קו הסיום הוא התמוטט. אז ראה שפרדריק לורז מארצות הברית כבר הספיק להצטלם כאלוף האולימפי בריצת המרתון עם אליס רוזוולט, בתו של נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט. אך מאוחר יותר התברר שלורז רימה בתחרות ועבר חלק מהריצה בנסיעה ברכב; להגנתו טען לורז שעשה זו כבדיחה עליה התנצל. מדליית הזהב הועברה להיקס. 

בשנת 1905 פרש היקס במהלך ריצת מרתון בוסטון. בריצה ניצח פרדריק לורז (2:38:25 שעות).

באליפות איגוד האתלטים החובבים של ארצות הברית שנערכה ב-30 ביוני 1906 זכה היקס במקום הראשון בתוצאה של 3:02 שעות, 3 דקות לפני אלכסנדר טיבו.

## שיאים אישיים
* ריצת מרתון: 2:39:04 שעות (1904)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מהגרים מבריטניה לארצות הברית
קטגוריה:רצי מרתון אמריקאים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת מרתון (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סנט לואיס (1904)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1876
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1952
הורנט (סלופ, 1805)

**הוֹרְנֶט** (באנגלית: USS ***Hornet***) הייתה אוניית מפרשים מלחמתית של הצי האמריקני, שהשתתפה במלחמה הברברית הראשונה. היא הייתה אוניית סוחר לשעבר בשם *Traveller of Massachusetts* שנרכשה על ידי הצי, דורגה כסלופ וצורפה באפריל 1805 לשייטת שהטילה הסגר על  נמל טריפולי שבלוב.

## המלחמה הברברית הראשונה
"הורנט" נרכשה במלטה באפריל 1805, בשנה האחרונה למלחמה נגד הקורסארים של טריפולי. הפיקוד עליה נמסר לידי לוטננט סמיואל אוואנס, והיא השתתפה יחד עם שאר אוניות השייטת בהסגר הימי על העיר. ב-27 באפריל 1805 הפגיזה יחד עם "ארגוס" ו"נאוטילוס" את מצודת העיר דרנה וסייעה לכניעתה לחיל המשלוח האמריקני-מצרי בפיקוד ויליאם איטון. נפילת העיר שכנעה את הביי של טריפוליטניה להפסיק את ההתקפות הפירטיות ולחתום על הסכם עם ארצות הברית.

לאחר שסייעה בפינוי חיל המשלוח מדרנה, השתתפה "הורנט" בהפגנת כוח שערכה השייטת האמריקנית מול תוניס ונמלים נוספים של המדינות הברבריות, כדי לאלץ את שליטיהן לחדול מתקיפת אוניות סוחר אמריקניות שפקדו את הים התיכון. "הורנט" המשיכה לפטרל וללוות אוניות אמריקניות בים התיכון עד 3 ביוני 1806. לאחר שנחלצה מסערה עזה, במהלכה נשבר אחד מתרניה העיליים, הגיעה האונייה לפילדלפיה ב-9 באוגוסט 1806. היא הוצאה מן השירות ונמכרה בפילדלפיה ב-3 בספטמבר 1806.

## מקורות
* ערך זה כולל קטעים מן החיבור Dictionary of American Naval Fighting Ships הנמצא כיום ברשות הציבור.

## הערות שוליים

 
    

קטגוריה:אוניות מלחמה בצי ארצות הברית
פרדריק לורז

**פרדריק "פרד" לורז** (באנגלית: **Frederick "Fred" Lorz**; יוני 1884 – 4 בפברואר 1914) היה אתלט אמריקאי, אלוף מרתון בוסטון (1905).

## ביוגרפיה
לורז נולד בניו יורק. את אימוניו ערך בשעות הערב והלילה ובמשך היום עבד בתור בנאי.

במרתון בוסטון שנערך ב-1904 סיים לורז במקום חמישי ובכך הבטיח את השתתפותו באולימפיאדת סנט לואיס (1904). באולימפיאדה הוא חצה ראשון את קו הסיום בריצת המרתון ואף חגג את "ניצחונו" כשהצטלם כאלוף האולימפי עם אליס רוזוולט, בתו של נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט; אך הוא נפסל לאחר שהתברר שרימה בתחרות, ומדליית הזהב הועברה לתומאס היקס, אף הוא מארצות הברית, שחצה שני את קו הסיום.

התנאים בריצה זו היו קשים. הריצה התנהלה בדרך עפר בין הגבעות ולוותה בעננים של אבק שהעלו הרכבים שליוו את הרצים. הטמפרטורה באותו היום הייתה גבוהה ועמדה על 32 מעלות צלזיוס ובנוסף הייתה רק תחנה אחת לשתיית מים במחצית הדרך. בריצה השתתפו טובי רצי המרתון מארצות הברית, בהם סמי מלור (אלוף מרתון בוסטון ב-1902), ג'ון לורדון (אלוף מרתון בוסטון ב-1903) ומייק ספרינג (אלוף מרתון בוסטון ב-1904); שלושתם לא הצליחו לסיים את הריצה. רק 14 רצים מתוך 32 הצליחו לסיים את הריצה. מאוחר יותר התברר שלורז רימה בתחרות: הוא הפסיק לרוץ עקב תשישות לאחר 14.5 ק"מ, והמשיך בנסיעה ברכב עם מאמנו לאורך 17.7 ק"מ, עד שמכוניתם הפסיקה לעבוד והוא המשיך בריצה ונכנס ראשון לאצטדיון. לאחר שצופים בתחרות דיווחו על התרמית, הוא הודה מיד, ומדליית הזהב הועברה להיקס. להגנתו טען לורז שעשה זו כבדיחה. הוא הורחק על ידי איגוד האתלטים החובבים מהשתתפות בתחרויות לכל ימי חייו, אך לאחר שהתנצל והתברר שלא תכנן להונות, הוא הורשה להתחרות שוב.

### אלוף מרתון בוסטון
במרתון בוסטון שנערך בשנת 1905 זכה לורז במקום הראשון בתוצאה של 2:38:25 שעות. הוא המשיך להשתתף במרתון בוסטון וב-1908 סיים במקום השביעי.

ב-4 בפברואר 1914 נפטר לורז ברובע הברונקס מדלקת ריאות.

## שיאים אישיים
* ריצת מרתון: 2:38:25 (1905)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מנהטן: אישים
קטגוריה:אתלטים אולימפיים אמריקאים
קטגוריה:רצי מרתון אמריקאים
קטגוריה:מדינת ניו יורק: אתלטים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סנט לואיס (1904)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1884
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1914
מדליות במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)

ממוזער| סמל המשחקים הפאראלימפיים, לונדון 2012
המשחקים הפאראלימפיים בקיץ 2012 הם המשחקים הפאראלימפיים ה-14. המשחקים נערכו בבירת הממלכה המאוחדת, לונדון, בין התאריכים 29 באוגוסט ל-9 בספטמבר.

## ראו גם
*המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
*מדליות באולימפיאדת לונדון (2012)

## קישורים חיצוניים
* טבלת המדליות באתר המשחקים הפראלימפיים

קטגוריה:המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
2012
התחנה המרכזית של פתח תקווה

שמאל|ממוזער|250px|הרציפים
**התחנה המרכזית של פתח תקווה** היא תחנה מרכזית של אוטובוסים, בעיר פתח תקווה. היא שוכנת בחלקו הצפוני של מרכז העיר הוותיק, סמוך לרחוב אורלוב. התחנה הוקמה ב-1957, הקרקע שעליה פועלת התחנה נמצאת בבעלות העירייה, וזאת בשונה מתחנות רבות ברחבי הארץ שנמצאות בבעלותה של חברת נצבא.

## מבנה התחנה
בתחנה המרכזית יש חמישה רציפים הנמצאים בתוך מתחם סגור, השייכים לקווים של חברת דן, חברת קווים, וחברת אלקטרה-אפיקים. מחוץ לתחנה, בכביש בעל נתיב תחבורה ציבורית ישנם שני רציפים נוספים וארוכים מכל צד של הכביש, עוברים אוטובוסים של אגד, אלקטרה אפיקים, קווים.

## רכבת קלה
התחנה היא גם נקודת היציאה המזרחית של הקו האדום של הרכבת הקלה ובתחנה יהיה חניון חנה וסע של כ־700 מקומות חניה.

בפתח תקווה עובר הקו הראשון של הדנקל (הקו האדום) מעל לקרקע. הקו מתחיל ברציף מיוחד בתחנה המרכזית החדשה וממשיך בנתיב מיוחד לכל אורך רחוב ז'בוטינסקי, דרך הערים בני ברק, רמת גן, תל אביב-יפו עד לבת ים. כמו כן באזור התעשייה קריית אריה קיים הדפו של הקו.

ב-18 באוגוסט 2023, עם השקת הקו האדום, נפתחה תחנת הרכבת הקלה לשימוש ציבור הנוסעים.


Tel Aviv Light Rail 2.jpg|הרכבת הקלה בתל אביב, הקו האדום. תחנה מרכזית, פתח תקוה (רציף נסיעה לכיוון בת ים). 2023
Tel Aviv Light Rail 3.jpg|הרכבת הקלה בתל אביב, הקו האדום. תחנה מרכזית, פתח תקוה (רציפי נסיעה לכיוון בת ים וחזרה מבת ים). 2023


### מסלול הרכבת הקלה

## קווי אוטובוס בתחנה
כיום התחנה משמשת כתחנת מוצא למספר קווים של חברת "דן" בלבד. בעבר הופעלו גם הקווים של אגד ואפיקים בתחנה הזאת, עד להקמת מסוף משה ארנס הוקם בעקבות התכנית להריסת התחנה.

## תוכניות עתידיות

במרץ 2016, הודיעה עיריית פתח תקווה שבשנת 2017 יחלו העבודות להקמת תחנה מרכזית חדשה, את מימוש התוכנית וניהול הפרויקט, מקדמת החברה הכלכלית לפיתוח פתח תקווה שצפויה לבנות את התחנה החדשה ולאחר מכן להפעילה עבור העירייה. התחנה החדשה צפויה להתחיל פעילותה בשנים 2021–2022 במקביל לתחילת הפעלת הקו האדום של הרכבת הקלה.
ממוזער|הדמיה של התחנה המרכזית המתוכננת להיבנות בפתח תקווה|250x250 פיקסלים
ממוזער|הדמיית התחנה המרכזית החדשה של פתח תקווה מבפנים
|250x250 פיקסלים
ביולי 2017 יצא הפרויקט לדרך עם פרסום מכרז בנושא. בניית תחנה זמנית שתהיה בשימוש בזמן העבודות כבר החלה. תהליכי התכנון וההערכות לעליה לקרקע כולל הקמת תחנה זמנית צפויים להסתיים במחצית השנייה של שנת 2017 ולאחריהן יחלו העבודות להקמת התחנה שיערכו כארבע שנים.

התחנה החדשה שתוכננה תכלול טרמינל מודרני עם כ-56 אלף מ"ר. התחנה תכלול גם שטחי מסחר בהיקף של כ-7,000 מ"ר ומגדל משרדים בן כ-12,000 מ"ר אשר יאוכלס בחלקו הגדול על ידי משרדי העירייה.

הקמת התחנה תמומן בכרבע מיליארד שקלים שיגיעו מתקציבי העירייה, משרדי ממשלה שונים וגיוס כספים במערכת הפיננסית.

ב-31 במאי 2019 נפתח מסוף אוטובוסים חדש - מסוף משה ארנס ברחוב אבשלום גיסין ומשרת את קווי האוטובוס של חברת אפיקים אשר נכנסו לתחנה מרכזית הישנה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

פתח תקווה
קטגוריה:פתח תקווה: מבנים
ריצ'רד איסאי

**ריצ'רד איסאי** (באנגלית: **Richard Isay**, 13 בדצמבר 1934 – 28 ביוני 2012) היה פסיכיאטר, פסיכואנליטיקאי, סופר ופעיל חברתי יהודי אמריקאי. מרצה לפסיכיאטריה באוניברסיטת קורנל וחבר סגל במרכז להכשרה ומחקר הפסיכואנליטי באוניברסיטת קולומביה. נחשב לחלוץ ששינה את הדרך בה פסיכואנליטיקאים מתייחסים להומוסקסואליות בזכות מלחמתו כנגד מדיניות האפליה של האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית (APA).

## קורות חייו
איסאי הוא בוגר מכללת הוורפורד בפנסילבניה ובית הספר לרפואה ורפואת שיניים של אוניברסיטת רוצ'סטר. זמן קצר לאחר שסיים את התמחותו בפסיכיאטריה באוניברסיטת ייל, הוא השלים את ההכשרה במכון הפסיכואנליטי של ניו אינגלנד המערבית. לאורך הקריירה שלו, איסאי טיפל כפסיכיאטר ופסיכואנליטיקאי בקליניקה פרטית והיה מרצה ומדריך של מטפלים, בין היתר במרפאה הפסיכיאטרית "פיין ויטני" ובמרכז הפסיכואנליטי באוניברסיטת קולומביה.

איסאי כתב על פסיכואנליזה והומוסקסואליות, בין השאר בספרו "להיות הומוסקסואל" (Being Homosexual: Gay Men and Their Development). בפרק אוטוביוגרפי של ספר אחר שכתב, "להפוך להומוסקסואל" (Becoming Gay: The Journey to Self-Acceptance) הוא מתאר את המאבק שלו בנטייה המינית שלו שנמשך 10 שנים. הוא עבר בעצמו טיפול פסיכואנליטי, במהלכו התחתן, וכשסיים את הטיפול גילה שעדיין מקננות בו תשוקות הומוסקסואליות.

במשך שנים רבות, כגבר הומוסקסואל "בארון", כתב על הומוסקסואליות בכתבי עת והרצה על נושא זה. לבסוף הוא יצא מהארון והתגרש.

בספר "להפוך להומוסקסואל" הוא כותב שבעזרת האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות הוא איים לתבוע את האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית (APA) בעקבות מדיניות האפליה שלהם כנגד הומוסקסואלים. כתוצאה מכך, בשנת 1991 שינתה האגודה את המדיניות שלה בנוגע לקורסי ההכשרה שלה ואת עמדתה בעניין הומוסקסואליות ככלל. בשנה העוקבת אפשרו מוסדות הכשרה פסיכואנליטיים קידום מרצים ומדריכים מבלי להתחשב בנטייתם המינית.

בספרו "מחויבות וריפוי" (Commitment and Healing: Gay Men and the Need for Romantic Love) שיצא בשנת 2006, עסק איסאי בקושי של גברים הומואים להישאר זמן ממושך במערכות יחסים רומנטיות.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פיטסבורג: אישים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי הוורפורד קולג'
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת רוצ'סטר
קטגוריה:פסיכיאטרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פסיכואנליטיקאים יהודים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:רופאים להט"בים
קטגוריה:להט"בים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2012
מופע (יונה וולך)

**מופע** הוא כותר ספר אוסף שיריה של המשוררת יונה וולך, אשר נערך ערב פטירתה של המשוררת ממחלת הסרטן, וראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1985.

וולך הרבתה לעסוק ביצירתה, שעד לתחילת שנות השמונים, באהבה ומיניות, שפיות ושיגעון, כחוויות יסוד בחיים האנושיים, תוך שהיא עושה שימוש במרכיבים ביוגרפיים; היא תיארה את עוצמתם והשפעתם על נפשה וגם ערערה על גבולות התקפות של מושגים ותפיסות שלהם בתרבות המקומית והכללית. ב"מופע", הנושאים הללו מבוטאים בבשלות מעמיקה, אבל במקום שלהם כבר משני במידה רבה ביחס לשאלות הקיום האנושיות כשלעצמן; נושא המוות הוא נושא מרכזי, ובו דנה המשוררת אולי במעט פחות חרדה כבשנות השישים, בכובד ראש שלו ואפילו בהומור; כך למשל בשירה "האדם שגילה את המוות", אשר הובאה בצורת פסקאות גדולות (כפי שמקובל בדרך כלל בפרוזה).

כמו ביצירתה בכללה, גם בקובץ זה המשוררת מערבת בשפה הפואטית ניסוח גבוה המצטט מהספרות העברית לדורתיה, יחד עם אמירות שנלקחו "מן הדיבור" הישראלי ואיתן תצורות שפה חדשות שיצרה היא. כך למשל בשיר "התחלנו להביא דוגמאות מהחיים", היא אוספת קלישאות לכאורה של אמירות אוהבים, אבל, בשונה מחלק מיצירותיה מן העשורים הראשונים, מבלי להצליף או להביא לאיפוס את הכוונה הפנימית של דבריהם; ועם אירוניה דקה והיגדים סותרים - סגנונה הקבוע, אווירה של פיוס ונועם שורה על המלל השירי:

## שירים בקובץ

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 1985
קטגוריה:כתבי יונה וולך
קטגוריה:ספרי שירה בעברית
קטגוריה:ספרי הוצאת הקיבוץ המאוחד
צניניתיים

[שמאל|ממוזער|[דבשתן ים-תיכוני]]
שמאל|ממוזער|Carangoides orthogrammus
[שמאל|ממוזער|[צנינית ענק]]
[שמאל|ממוזער|[צנינון חסר שיניים]]
[שמאל|ממוזער|[נווט כלל-ימי]]
שמאל|ממוזער|Seriola rivoliana
**צְנִינִיתִיִּים** (שם מדעי: Carangidae) היא משפחת דגי-ים טורפים, מסדרת הדקראים, ובה מעל 30 סוגים המכילים מעל 150 מינים שונים.
## מאפיינים
רוב מיני הדגים במשפחה זו הם שחיינים מהירים הצדים את טרפם במים מעל שוניות ובמים הפתוחים; חלקם תר אחר מזונו בקרקעית הים.

תפוצתם באוקיינוס האטלנטי, באוקיינוס השקט ובאוקיינוס ההודי, ובימים המחוברים אליהם כגון הים התיכון. המין הגדול ביותר במשפחה הוא הסריול אטלנטי (אינטיאס) הגדל לאורך של עד שני מטר. רוב הדגים במשפחה זו מגיעים לגודל מקסימלי של 25-100 ס"מ. למשפחה הזו ערך מסחרי חשוב.

לסוגים רבים יחסית יש תיעוד נרחב ממאובנים, במיוחד לסוגים צנינית וסריול, הנמשך עד תקופת הפלאוגן המאוחרת. ישנם כמה סוגים שנכחדו.

## סוגים
להלן רשימה של 30 סוגי הצניניתיים הקיימים במשפחה:

### צניניות בחופי ישראל
בחופי ישראל נמצאות הצניניות הבאות:

## קישורים חיצוניים

* צניניתיים באתר fishbase

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1815
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונסטנטין סמואל רפינסק
עכברים

[ממוזער|250px|[אוגר אירופי בפולין]]
**עַכְבָּרִים** (שם מדעי: Muroidea) היא העל-משפחה הגדולה בסדרת המכרסמים, ובמחלקת היונקים בכלל. בעל-משפחה זאת קיימים 6 משפחות, הכוללות כ-280 סוגים, וכ-1,760 מינים.

## מאפיינים
בית גידולם של העכברים, מתפרס על פני כל יבשות העולם למעט אנטארקטיקה. פרטי על-משפחת העכברים הם יונקים בינוניים, שגודלם נע מגודל עכברון הקמה ועד גודל חולדת הענן.

הם מתאפיינים בכך שברגליהם האחוריות 5 אצבעות, בעוד שבקדמיות 4 אצבעות בלבד. העכברים חסרי מלתעות, ושיניהם הטוחנות גדלות מאחור לכיוון קדמת הפה, כאשר הטוחנת הראשונה היא הגדולה מבין השלוש.

העכברים מתחבאים בחורים באדמה, ובסדקי סלעים, כמו כן במחילות שבחורבות, בתים נטושים ובמבנים המשמשים לגידול חיות משק. במקום מחבואם הם גם מגדלים את ולדותיהם.

## משפחות קיימות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1811
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון קרל וילהלם יליגר
אנדראס פיינינגר

**אנדראס ברנרד ליונל פיינינגר** (באנגלית: **Andreas Bernhard Lyonel Feininger**; 27 בדצמבר 1906 – 18 בפברואר 1999) היה צלם יהודי אמריקאי ממוצא גרמני. נודע בעיקר בזכות תצלומים של העיר ניו יורק מתחילת שנות ה-40. חיבר ספרים רבים בתחום הצילום.

## קורות חיים
פיינינגר נולד בפריז. אביו היה הצייר ליונל פיינינגר (1871–1956), יליד ארצות הברית שחי באירופה. אחיו הצעיר היה תאודור לוקס פיינינגר (1910 - 2011), שנודע כצלם וצייר.

פיינינגר למד, בין השאר, בבית הספר באוהאוס בגרמניה, שאביו נמנה עם מייסדיו, וב-1928 הוסמך כאדריכל. עד 1931 עסק באדריכלות בהמבורג ובדסאו, ובהמשך עבד שנה בפריז כעוזר של לה קורבוזיה. ב-1933 עבר לסטוקהולם, שוודיה, וב-1936 החל להתמקד בצילום.

ב-1939 היגר פיינינגר לארצות הברית. תחילה עבד בסוכנות הצילום Black Star, ובשנים 1943 עד 1962 נמנה עם סגל הצלמים של המגזין לייף. אחרי כן פעל כצלם עצמאי עד 1990. פיינינגר הרבה לצלם נופים, ביניהם נופים תעשייתיים ועירוניים, והתפרסם בעיקר בזכות תצלומים של העיר ניו יורק. הוא הרבה לעסוק גם בצילומי טבע.

פיינינגר פרסם יותר מ-50 ספרי צילום, ביניהם ספרי הדרכה רבים. ספרו הידוע ביותר הוא **הצלם המושלם** (The Complete Photographer), שתורגם לשפות רבות, ביניהן עברית.

פיינינגר נפטר בניו יורק ב-1999. תצלומיו מוצגים במוזיאונים רבים, ביניהם המוזיאון לאמנות מודרנית ומוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק, מוזיאון העיר ניו יורק, בית ג'ורג' איסטמן ברוצ'סטר, ומוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון.

## ספריו
* **הצלם המושלם**, (תל אביב, הוצאת לדורי)


 

## קישורים חיצוניים

* ריאיון עם אנדראס פיינינגר, 1990, באתר American Society of Media Photographers
* אנדראס פיינינגר באתר gallery.m
* תצלומים של אנדראס פיינינגר באתר art.com
* תצלומים של אנדראס פיינינגר באתר picsearch.com
* תצלומים של ניו יורק מאת אנדראס פיינינגר באתר מוזיאון העיר ניו יורק
* סקירה על אנדראס פיינינגר ותצלומים של ניו יורק באתר George Eastman House
* Andreas Feininger, 92, Dies; Portrayed New York in Photos, הניו יורק טיימס, 20 בפברואר 1999
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צלמים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1906

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1999
ברקת באהיה

**ברקת באהיה** (באנגלית: **Bahia Emerald**) היא  אבן תלכיד (קונגלומרט) ברקת הגדולה בעולם שהתגלתה עד היום. משקלה של האבן כ-360 ק"ג (כ-1,900,000 קרט), היא הוערכה בכ-400 מיליון דולר, אך הערך האמיתי שלה אינו ידוע. האבן נכרתה בברזיל במדינת באהיה, ומכאן שמה.

## היסטוריה
האבן נכרתה במכרות ברלי במדינת באהיה שבמערב ברזיל. נטען כי האבן הוחזקה על ידי המאפיה הברזילאית, שניסתה למכרה ללא הצלחה. לאחר מספר שנים היא הועברה לארצות הברית, כאשר בלואיזיאנה האבן אוחסנה בכספת בנק שטבעה למשך מספר חודשים בעקבות הוריקן קתרינה בשנת 2005. בשנת 2010 היה ניסיון למכור אותה דרך eBay תמורת 75 מיליון דולר. בהמשך, האבן הגיעה לידי דילרים של אבני חן בלאס-וגאס, בעסקה שהסתבכה בעקבות חטיפת אחד המעורבים. מאז האבן נמצאת במאבק משפטי מתוקשר בנוגע לבעלות בה, במהלך המשפט שמונה אנשים שונים טענו לבעלות באבן. כיום, ברקת באהיה מוחזקת על ידי משרד השריף של לוס אנג'לס, עד גמר המשפט וקביעת הבעלים החוקי של האבן.

קטגוריה:אבני חן ידועות
שרון בר-זיו

ממוזער|שרון בר זיו עם ורד כהן והבמאי רנן שור באתר הצילומים של "בלוז לחופש הגדול", דצמבר 1986
**שרון בר-זיו** (נולד ב-2 באפריל 1966) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי קולנוע וטלוויזיה.

## ביוגרפיה
שרון בר-זיו נולד בתל אביב וגדל בגבעתיים. אביו משה בר-זיו, עבד כמנהל סניף בנק ואמו אביבה בר-זיו, היא מורה לאמנות וציירת. הוא הבכור במשפחה ולו שתי אחיות. למד בתיכון קלעי, ולאחר מכן התגייס לנח"ל ושירת כחובש קרבי.

בוגר החוג לחוג לקולנוע וטלוויזיה של אוניברסיטת תל אביב. בשנת 2007 השתתף בקורס כתיבה ועריכת תסריט Script Factory של ה-BBC.

בר-זיו נשוי לאמנית מרב דני והם הורים לילדה.

## קריירה
במהלך שירותו הצבאי שיחק בסרטו של רנן שור "בלוז לחופש הגדול", בתפקיד מרכזי. עם תום השירות הצבאי למד משחק בסטודיו של ניסן נתיב, ואף כתב והופיע במופע סטנד-אפ אישי. ב-1994 קיבל תפקיד ראשי במחזהו של וודי אלן "הקוסם מברוקלין" בתיאטרון הבימה, הצגה שזכתה להצלחה רבה. בר-זיו גילם את דמותו של הקוסם מברוקלין, בתפקיד אמו שיחקה ליה קניג ובתפקיד אביו שיחק מוסקו אלקלעי. בנוסף, שיחק במחזותיו של יוסף אל-דרור "המובן מאליו" ו"לופ". ב-1998 שיחק בתפקיד מרכזי בהצגה "השחקן" בתיאטרון הקאמרי, מאת ובבימויו של הלל מיטלפונקט, המגולל את קורותיה של להקת שחקנים נודדת בפולין. במהלך שנות התשעים שיחק בסדרות הטלוויזיה "עניין של זמן", "שתוק שואו", "הכל נשבר במשפחה" והופיע בפרסומות שונות. במקביל כתב תסריטים לתוכניות "פלטפוס", "שמש" ועוד.

החל משנת 2000 עבד במשך כעשר שנים כקופירייטר ומנהל קריאטיב בתחום הפרסום. תחילה עבד בשוק הפרטי עם משרד הפרסום אריאלי, צרפתי שטרנשוס וכן עם למל כהן. לאחר מכן התמחה בפרסום ציבורי בלשכת הפרסום הממשלתית בה עבד עבור משרד הבריאות, המשרד להגנת הסביבה, משרד התמ"ת, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ועוד. בין היתר עבד על קמפיינים למאבק באיידס, יצר את "מדליק מי שמקליק", הפורטל הממשלתי "gov.il" ואחרים.

סרטו העלילתי הראשון באורך מלא הוא "חדר 514" (2011). הסרט הוקרן בפסטיבל קאן 2012 (ACID), זכה בציון לשבח על הבימוי בפסטיבל הסרטים טרייבקה בניו יורק, פרס הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל גרנדה שבספרד ופרס הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים על שם טרקובסקי ברוסיה. הסרט הוקרן בפסטיבלי קולנוע רבים ברחבי העולם ונמכר להפצה על ידי חברת ההפצה הצרפתית "סופי דולאק". חברת ההפצה האמריקאית "Film Movement" רכשה את הסרט להפצה בארצות הברית וקנדה. בפסטיבל חיפה 2016 זכה התסריט שלו "ואהבת לרעך" בפרס הראשון (מענק פיתוח מקרן הקולנוע הישראלי) בתחרות הפיצ'ינג הבינלאומית 'הסיפור שלנו'.

ב-2018 כתב וביים את "בוקר טוב ילד" בהפקת מארק רוזנבאום (טרנספקס). הסרט הוקרן בפסטיבל חיפה 2018 והופץ בבתי הקולנוע בישראל ב-2019. בסרט משחק בר-זיו בתפקיד הראשי יחד עם השחקנית קרן מור. צילם זיו ברקוביץ' וערכה אווה קפלון.

### תסריטאות

### משחק

## קישורים חיצוניים

*  במסד הנתונים IMBD

* על הסרט Wild Urge

* 
* 
* נחום מוכיח, ריאיון: בחדרי חדרים, באתר הבמה, 1 בנובמבר 2012
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:בוגרי תיכון קלעי (גבעתיים)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
עכברון הקמה

שמאל|ממוזער|253px|קינו של עכברון הקמה, ארוג מגבעולי עשב ארוכים
**עכברון הקמה** (שם מדעי: *Micromys minutus*) נקרא גם **עכברון הקציר** הוא הקטן שבמשפחת העכבריים, ובסדרת המכרסמים בכלל. הוא המין היחיד בסוג *Micromys*.
## מאפיינים
אורך גופו של עכבר הקמה 6-7 ס"מ, אורך זנבו זהה, ומשקלו כ-5 גרם. הגב אדמדם, הגחון לבן, האוזניים קטנות וכן גם העיניים. בית גידולו בשדות, ועל גדות נחלים, הוא זריז תנועה ביותר, ונעזר בזנבו לטיפוס על ענפים, עליהם הוא בונה את קינו, או קוטף מהם את מזונו..

הקן ארוג בקפדנות מגבעולי עשב ארוכים, ולו צורת כדור, שפתחו מן הצד. משך ההיריון 21 יום, מספר הוולדות 5–9, המלטות אחדות בשנה. עכבר הקמה ניזון מחרקים וזרעים, באביב הוא מכרסם ניצנים טריים של גבעולי עצים ושיחים. בחורף הוא מסתתר בחורים בתוך האדמה או תחת ערימות קש.

תפוצתו באירופה ובאסיה (ממזרח ועד מערב אירואסיה).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1771
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר סימון פאלאס
קטגוריה:עכברים (תת-משפחה)
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:גרמניה: יונקים
קטגוריה:אוקראינה: יונקים
קטגוריה:פולין: יונקים
קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: יונקים
קטגוריה:מקדוניה הצפונית: יונקים
קטגוריה:סרביה: יונקים
קטגוריה:קרואטיה: יונקים
קטגוריה:לוקסמבורג: יונקים
בטסי ז'ולאס

**בטסי ז'ולאס** (בצרפתית: **Betsy Jolas**; נולדה ב-5 באוגוסט 1926) היא מלחינה צרפתייה.

## קורות חייה
בטסי ז'ולאס נולדה בפריז. בין השנים 1940-1946 שהתה בארצות הברית שם למדה הלחנה עם פול בופלה והלן שנאבל. עם חזרתה לצרפת המשיכה בלימודיה ולמדה בין היתר עם דריוס מיו ואוליבייה מסייאן בקונסרבטואר של פריז. בהלחנתה שילבה אוונגרד עם דחף לירי, שילוב שהביא אותה להרבות בכתיבת מוזיקה קולית.

מוזיקאים רבים ואנסמבלים ביצעו את יצירותיה, כולל הוויולנית קים קאשקשיאן, אנסמבל אנטרקונטמפורן, אנסמבל מוזיקה נובה, התזמורת הסימפונית של לונדון והתזמורת הפילהרמונית של לונדון. יצירותיה הוקלטו בין היתר לחברת התקליטים EMI.

לאחר מותו של מסייאן, הוזמנה ז'ולאס לרשת את מקומו בקונסרבטואר של פריז, בו היא מכהנת כיום כראש המחלקה להלחנה.

## לקריאה נוספת

*|Kennedy, Michael (2006), *The Oxford Dictionary of Music*, 985 pages, 
*Thurlow, Jeremy (2001). "Jolas, Betsy". *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, second edition, edited by Stanley Sadie and John Tyrrell, London: Macmillan Publishers.


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלחינות צרפתיות
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-21
קטגוריה:ילידות 1926
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1926
הגלריה הלאומית של קנדה

[שמאל|ממוזער|250px|הפסל "'''אמא'''" של הפסלת [לואיז בורז'ואה הממוקם בכיכר הסמוכה]]

**הגלריה הלאומית של קנדה** (באנגלית: **National Gallery of Canada**, בצרפתית: **Musée des beaux-arts du Canada**) ממוקמת בעיר הבירה אוטווה, אונטריו והיא אחת מגלריות האמנות המובילות בקנדה.

הגלריה שוכנת בבניין העשוי משילוב של זכוכית וגרניט ברחוב סאסקס דרייב עם נוף אל בנייני הפרלמנט הקנדיים שעל גבעת הפרלמנט. המבנה תוכנן על ידי האדריכל משה ספדיה ונפתח בשנת 1988. מנהלה הקודם של הגלריה, ז'אן סאתרלנד באגס, נבחר במיוחד על ידי ראש הממשלה פייר אליוט טרודו כדי לפקח על הבנייה של הגלריה והמוזיאונים הלאומיים.

## היסטוריה
הגלריה יוסדה לראשונה בשנת 1880 על ידי המושל הכללי של קנדה ג'ון קמפבל, דוכס ארגייל התשיעי ובשנת 1882, עברה למעונה הראשון בגבעת הפרלמנט בבניין בית המשפט העליון של קנדה. בשנת 1911 עברה הגלריה למוזיאון ויקטוריה, ביתו של מוזיאון הטבע הקנדי הנוכחי. בשנת 1913, עבר החוק הראשון לגלריות לאומיות שהתווה את המנדט והמשאבים של הגלריה. בשנת 1962, עברה הגלריה לאתר בניין לורן, בניין משרדים ברחוב אלגין בסמוך לנציבות הבריטית. מאז נהרס הבניין המשרדי והמוזיאון עבר למבנה הנוכחי שלו ברחוב סאסקס דרייב בשנת 1988.

בשנת 1985, המוזיאון הקנדי לצילום עכשווי (CMCP), לשעבר חטיבת צילום הסטילס במועצת הצילום הלאומי של קנדה, נקשר לגלריה הלאומית. המנדט של CMCP, האוסף וצוותו עברו למיקום החדש שלהם בשנת 1992, בתעלת רידו 1, בסמוך לשאטו לורייה. בשנת 1998, ההנהלה של CMCP מוזגה לזו של הגלריה הלאומית.

בשנת 2000, המכון המלכותי האדריכלי של קנדה בחר בגלריה הלאומית כאחד מתוך 500 המבנים הבולטים שנבנו בקנדה במהלך האלף השני.

## אוסף
בגלריה אוסף גדול ומגוון של ציורים, רישומים, הדפסים, פסלים ותצלומים. למרות שהיא מתמקדת באמנות קנדית, אינדיאנית ואינואיט, היא מחזיקה עבודות של אמנים רבים אמריקאים ואירופיים. יש בה אוסף אמנות מודרנית בולט עם כמה מיצירותיו המפורסמות ביותר של אנדי וורהול. וכן יצירות של פרנסיס בייקון, ג'ובאני לורנצו ברניני, ז'ורז' בראק, פול סזאן, מארק שאגאל, ג'ון קונסטבל, סלבדור דאלי, אונורה דומייה, גוסטב קלימט, תומאס לורנס, פרנאן לז'ה, רנה מגריט, סימונה מרטיני, אנרי מאטיס, פיט מונדריאן, קלוד מונה, פבלו פיקאסו, קאמי פיסארו, רמברנדט, אוגוסט רודן וג'קסון פולוק. 

בשנת 2005, הותקן בכיכר מול הגלריה פסל של עכביש ענק "אמא", של הפסלת לואיז בורז'ואה. בשנת 2011 נוספו לכניסת הגלריה פסלי סוסים רצים של הפסל הקנדי ג'ו פאפארד.

האוסף הקנדי הוא המקיף ביותר בקנדה, ומחזיק עבודות של טום תומסון, אמילי קאר ואלכס קולוויל. 

הגלריה מארגנת תערוכות שנוסעות ברחבי קנדה ומעבר, ומופעים המתארחים ברחבי העולם, לעיתים קרובות במשותף עם גלריות לאומיים ומוזיאונים אחרים. האוסף הגלריה נבנה באמצעות רכישה ותרומות.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* דאגלס אורד, The National Gallery of Canada: ideas, art, architecture, באתר גוגל ספרים 
* הגלריה הלאומית של קנדה, באנציקלופדיית קנדה 

קטגוריה:קנדה: מוזיאונים
קטגוריה:אוטווה: מבנים
קטגוריה:מוזיאונים לאמנות מודרנית
קטגוריה:אונטריו: מבנים
קטגוריה:אונטריו: תרבות
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן משה ספדיה
קטגוריה:אמריקה: מוזיאונים לאמנות
Deb

[ממוזער|שמאל|הסמליל של [GNOME לחבילות deb.]]
**deb** היא הסיומת של חבילות תוכנה בפורמט התואם להפצת הלינוקס דביאן, ולהפצות נוספות בעלות מערכת ניהול חבילות תואמת, כגון אובונטו, ואחרות.

מקור שם הסיומת הוא מקיצור השם של חברתו וכיום אשתו לשעבר, של מייסד דביאן איאן מרדוק, "דברה" שעל שמה, ועל שם מייסד ההפצה, נקראה ההפצה כשמה (דב+איאן).

קובץ deb הוא קובץ ארכיון רגיל מסוג ar של יוניקס, המכיל בתוכו שני קבצים בפורמט tar, שלפעמים מכווצים עם gzip ,Bzip2 ,lzma, או xz. קובץ אחד מכיל אודות החבילה, והקובץ השני מכיל את קובצי התוכנית עצמה. התוכנית המקובלת לטיפול בחבילות deb, היא dpkg כשבדרך כלל היא מורצת מתוך תוכנית אחרת כדוגמת APT, aptitude או Gdebi.

ניתן להמיר חבילות deb לפורמטים אחרים כגון rpm באמצעות alien, וכן ליצור אותן מקוד מקור באמצעות CheckInstall, או "Debian Package Maker".

קיימות חבילות בעלות סיומת udeb, המשמשות בדרך כלל את תוכנת ההתקנה להתקנת מערכת. חבילות אלו הן בעלות אותו הפורמט, אך לא כוללות את כל המידע שנמצא בחבילת deb רגילה, קבצים הנוגעים לתיעוד החבילה מושמטים, והחבילה אינה יכולה להיות מותקנת על מערכת דביאן סטנדרטית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:פורמטי קבצים
ג'ניפר וולש

**ג'ניפר וולש** - (באנגלית: **Jennifer Walshe**; נולדה ב-1974 בדבלין, אירלנד) היא מלחינה, זמרת ואמנית אירית.

## ביוגרפיה

ג'ניפר וולש למדה הלחנה, תחילה אצל ג'ון מקסוול גדס (John Maxwell Geddes) באקדמיה הסקוטית המלכותית למוזיקה ודרמה, ואחר אצל קווין וולאנס ( Kevin Volans) בדבלין. ביוני 2002  השלימה תואר דוקטור בהלחנה באוניברסיטת נורת'ווסטרן באילינוי, בהדרכתם של אמנון וולמן ומייקל פיזארו.

וולש זכתה בהערכה בינלאומית כאשר נבחרה, בשנים 2003-2004, להתארח ב-:en:Akademie Schloss Solitude   בשטוטגרט, זכתה במלגת Daad הגרמנית, והוזמנה לכהן כמלחינת הבית במחוז דבלין הדרומית בשנים 2006-2008.

יצירותיה זכו לביצועים ברחבי העולם ובקרב אנסמבלים מובילים כגון: התזמורת הקאמרית של שטוטגרט,  :en:ensemble rechercheen התזמורת הקאמרית האירית, אנסמבל רזוננס, אנסמבל מוזיקה נובה, התזמורת הקאמרית הסקוטית ועוד רבים אחרים.
וולש זכתה להזמנות מתחנת הרדיו של מערב-גרמניה (WDR), הפסטיבל למוזיקה חדשה בדארמשטט, האופרה של דרזדן, התזמורת הקאמרית האירית, ועוד.

בנוסף להיותה מלחינה, ג'ניפר וולש מופיעה לעיתים רבות כאמנית קול וכמאלתרת בארצות הברית ובאירופה, והיא מתמחה בטכניקות מורחבות :en:extended techniques

## קישורים חיצוניים
* Contemporary Music Centre biography page
* Biography
* 'don't do PERMISSION ISN'T: the music of Jennifer Walshe' by Bob Gilmore (from the Journal of Music in Ireland, July-August 2007)

קטגוריה:מלחינים
קטגוריה:זמרות איריות
קטגוריה:מלחינים מן המאה ה-21
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-21
קטגוריה:זמרות-יוצרות איריות
קטגוריה:איריות שנולדו ב-1974
בוב סאפ

**רוברט מלקום סאפ** (באנגלית: **Robert Malcolm Sapp**; נולד ב-22 בספטמבר 1973) הוא קיקבוקסר, לוחם אומנות משולבת, מתאבק, שחקן קולנוע ושחקן פוטבול אמריקני. רוב קריירת הלחימה של סאפ התרחשה ביפן, שם הופיע בפרסומות, תוכניות טלוויזיה ואפילו אלבום מוזיקה שנקרא **זמן סאפ**.

ב-2005 הופיע סאפ בחידוש לסרט הקולנוע משנת 1974 משחק מכור. ב-2008 שיחק בסרט "*Player 5150"* לצד סקוט איסטווד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קיקבוקסרים
קטגוריה:מתאבקים מקצוענים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:ספורטאים שהורשעו באימרוץ
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
עזרא הס

**עזרא הס** (4 בנובמבר 1933 - 3 באוקטובר 2010) היה קריין ומדבב ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד בגרמניה בשנת 1933 לד"ר רות הס וד"ר מאיר הס, בשנת 1935, בתקופת העלייה החמישית, עלה לארץ ישראל עם משפחתו בעודו ילד.

קיבל תואר ראשון בספרות, לשון ומקרא באוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני בלונדון, שם גם התפרנס משירה ומניגון של מוזיקה אירית.
עבד כצנזור צבאי וכיהן כסגן מפקד בסיס ירושלים של יחידת הצנזורה הצבאית, שיחק בתסכיתים לילדים ונוער ברדיו וכמדובב בטלוויזיה. בין התסכיתים ברדיו:"פול טמפל", "הגמד סיפורון", "סכנה באנדימון". כמו כן שימש כקריין בתוכנית "לבת, לבן ולכל המתעניין". בטלוויזיה: קולו של האיש החכם בסדרה "היה היה", הצב בצריף של תמרי. החתול יובב וג'פטו אביו של פינוקיו.

הס נפטר בשנת 2010 ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

## חיים אישיים
הס נשא לאישה את המשוררת, אמירה הס ביולי 1972 והשניים התגוררו בשכונת בית הכרם בירושלים.
לשניים נולדו 2 בנות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:היה היה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
גייב ניואל

[258px|ממוזער|שמאל|ניואל בכנס משחקי מחשב בשנת [2010]]
**גייב לוגאן ניואל** (באנגלית: **Gabe Logan Newell**; נולד ב-3 בנובמבר 1962) הוא איש עסקים אמריקאי, אשר ייסד ומכהן כנשיא חברת הפיתוח וההפצה Valve.

## ביוגרפיה
בשנת 1980 החל ללמוד באוניברסיטת הרווארד ופרש בשנת 1983. לאחר פרישתו עבד 13 שנים בחברת מיקרוסופט, והשתתף בצוות הפיתוח של מערכת ההפעלה Windows בגרסאותיה הראשונות Windows 1.01, 1.02 ו-1.03.

### Valve
בשנת 1996 פרש ניואל ממיקרוסופט, במטרה לעבוד על המשחק Quake. במקביל תכנן ניואל את הקמת Valve יחד עם חברו מייק הרינגטון, איתו עבד בתקופתו במיקרוסופט. ניואל והרינגטון הצליחו לממן את חברת Valve בזכות המשחק Half-Life אותו פיתחה החברה ואשר זכה להצלחה.

ב-2004, במהלך פיתוח המשחק Half-Life 2, כאשר Valve כבר נחשבה לחברה מבוססת, ניואל השקיע את זמנו בפיתוח "סטים".

בשנת 2007 הודיע כי אין בכוונתו להמשיך ולפתח משחקים לפלייסטיישן 3 זאת לטענתו מכיוון ש-"זה בזבוז זמן של כולם". מאוחר יותר, בשנת 2010 עמד ניואל על הבמה של חברת סוני, המייצרת את הקונסולה, חזר בו מדבריו על הפלייסטיישן 3, והודיע כי המשחק פורטל 2 יצא גם לפלייסטיישן 3.

בשנת 2011 הבין ניואל כי נדרש חידוש משמעותי למשחק Counter-Strike מכיוון שבגרסאות השונות השינוי העיקרי היא רק בגרפיקה, והודיע כי הוא מתכוון לעבוד על משחק Counter-Strike שונה באופן מהותי בשם "Counter-Strike: Global Offensive" אשר יכלול בין היתר מפות חדשות, מצבי משחק חדשים, דמויות חדשות וכלי נשק חדשים. אחרי שנה של פיתוח יצא המשחק לשיווק ב-21 באוגוסט 2012.

כמו כן, היה ניואל שותף לפיתוח המשחק Team Fortress 2, אשר זכה אף הוא להצלחה ולפופולריות רבה בקרב משתמשי סטים ברחבי העולם.

## חייו האישיים
גייב נשוי לליסה ואב לשני בנים. הונו מוערך בכ-4.1 מיליארד דולר (נכון ל-2017). הוא תורם של המפלגה הדמוקרטית.

## קישורים חיצוניים

* 

* John Walker, RPS Exclusive: Gabe Newell Interview, Rock, Paper, Shotgun, November 21st, 2007
* Tom Bramwell, Valve's Gabe Newell - On Orange Box, Steam, Wii controls, next-gen., Eurogamer.net, 29 באוגוסט 2007
* Andrea Peterson, Gabe Newell on what makes Valve tick, The Washington Post, January 3, 2014

## הערות שוליים

קטגוריה:עובדי מיקרוסופט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:מתכנתים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:מעצבי משחקים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962