גאבור צ'ופו

**גאבור צ'ופו** (באנגלית: **Gábor Csupó**; נולד ב-29 בספטמבר 1952) הוא אנימטור, תסריטאי, במאי, מפיק ומעצב גרפי הונגרי. צ'ופו הוא ממייסדי אולפני האנימציה Klasky Csupo, אשר הפיקו את שלוש העונות הראשונות של הסדרה "משפחת סימפסון", וכן פרקים מהסדרות "ראגרטס", "הקוץ' שבפנים" (The Wild Thornberries), "דאקמן", "אריק בלחץ" (Stressed Eric), "רוקט פאוור", "סיפורי ג'ינג'ר" ו"מפלצות אמיתיות".

## ביוגרפיה
צ'ופו נולד ב-29 בספטמבר 1952 להורים יהודים בבודפשט, הרפובליקה העממית של הונגריה.

## קריירה
לאחר ארבע שנים של עבודה באולפני האנימציה פנוניה פילם סטודיו, צ'ופו היגר למערב ב-1975. בעת שעבד בסטוקהולם, שוודיה, פגש את ארלן קלסקי, אנימטורית ילידת ארצות הברית. השניים הקימו יחד את החברה קלסקי צ'ופו, שהפיקה סדרות אנימציה פופולריות רבות.

לפני שהקים את קלסקי צ'ופו, הוא היגר לארצות הברית בסוף שנות ה-70 והחל לעבוד כאנימטור בחברת האנה-ברברה על סדרות כמו קספר והמלאכים, סקובי-דו וסקראפי-דו ו-החברים הכי טובים בעולם.

קלסקי צ'ופו הפיקו את קצרי האנימציה של משפחת סימפסון שהופיעו בתוכנית מופע טרייסי אולמן (1987–1989), ומילאו תפקיד זה גם בעיבוד של חצי שעה לדמויות, ששודר כסדרה משפחת סימפסון בשלוש העונות הראשונות שלה (1989–1992). צ'ופו זכה לקרדיט כ"מפיק בכיר לאנימציה" ו"במאי אנימציה מפקח". האנימטורית ומעצבת הצבעים של קלסקי צ'ופו, גיורגי פלוס, הגתה את הרעיון של עור צהוב לדמויות הסימפסונים ושיער כחול למארג' סימפסון, מתוך בחירה במראה ש"לא דומה לשום דבר שהיה קודם לכן". צ'ופו אהב את הרעיון, למרות התנגדותם של רבים ממפיקי התוכנית בחברת ההפקה גרייסי פילמס. הוא ציין: "כולם המשיכו לומר, 'אי אפשר שיהיו אנשים עם עור צהוב', ואני אמרתי, 'למה לא?'" צ'ופו שכנע את המפיקים ואת יוצר הסדרה מאט גריינינג לאשר את הצבעים. גרונינג אהב את הרעיון, והרגיש שניסיונות לשחזר גוון עור אנושי בקריקטורות תמיד נראו "מוזרים". גרונינג אמר על צ'ופו וקלסקי: "מה שאני אוהב בהם זה שהדברים שלהם לא נראים כמו של אף אחד אחר." עיצוב הדמות של ד"ר ניק ריביירה במשפחת סימפסון מבוסס במידה מסוימת על צ'ופו. האנימטורים של התוכנית חשבו בטעות ששחקן הקול של הדמות, האנק אזריה, מחקה את צ'ופו, אך אזריה אמר שהקול היה למעשה חיקוי "גרוע" של ריקי ריקרדו מאני אוהב את לוסי.

ב-1992, גרייסי פילמס העבירה את ההפקה המקומית של משפחת סימפסון לחברת פילם רומן. צ'ופו נשאל על ידי גרייסי פילמס "אם הם יכולים להביא מפיק משלהם [לפקח על הפקת האנימציה]", אך הוא סירב, וציין כי "הם רצו לומר לי איך לנהל את העסק שלי". שרון ברנשטיין מלוס אנג'לס טיימס כתבה כי "מנהלי גרייסי לא היו מרוצים מהמפיק שצ'ופו מינה ל'משפחת סימפסון' ואמרו כי החברה קיוותה להשיג שכר ותנאי עבודה טובים יותר לאנימטורים בפילם רומן". "ההצהרה של גרייסי ל'טיימס' הייתה הצהרה כוזבת, שכן פעולתם נבעה מנקמה ותו לא. כל העובדים שלי קיבלו שכר גבוה יותר מאשר בכל מקום אחר בתעשייה, והמפיקה שלי עשתה עבודה מצוינת. עמדתי לצד המפיקה שלי (שרי גונתר), כי הדבר היחיד שהיא עשתה היה לבקש מרשת פוקס לשלם עבור כל השינויים של גרייסי פילמס לאחר אישורם לכל היבטי ההפקה. גרייסי פילמס לא אהבו שטעויותיהם נחשפו לרשת ודרשו לפטר מפיקה חרוצה וחפה מפשע", אומר צ'ופו. "כמובן שסירבתי לעשות זאת!" מתוך 110 העובדים שהעסיק לאנימציה של משפחת סימפסון, צ'ופו נאלץ לפטר 75. באותה שנה, קלסקי צ'ופו המשיכו להפיק סדרות אחרות עבור ויאקום/ניקלודיאון וערוץ USA, ושכרו מחדש כמעט את כל האמנים שפוטרו והוסיפו כ-500 נוספים. בין הסדרות, הסרטים הקצרים והסרטים שהופקו נמנים איום טכנולוגי, ראגרטס, דאקמן, משפחת קוצרני, רוקט פאוור, סיפורי ג'ינג'ר, ראגרטס כבר גדולים, סנטו בוגיטו, סטרסד אריק, אלכסנדר והיום הנורא, האיום, הלא טוב, ממש רע, מהגרים, רקס הממוחזר, הרפתקאותיו המטורפות של רונלד מקדונלד, מה יש בראש של היידי?, אדית אן: כמה חלקים מהפאזל ו-מפלצות אמיתיות. החברה שבבעלותו קלסקי צ'ופו הפיקה גם מספר סרטי טלוויזיה וארבעה סרטי אנימציה באורך מלא עבור סרטי פרמאונט: ראגרטס: הסרט (1998), ראגרטס בפריז: הסרט (2000), ראגרטס משתוללים (2003) ו-סרט משפחת קוצרני (2002). סרט הראגרטס הפך לסרט האנימציה הראשון שאינו של חברת וולט דיסני שהכניס יותר מ-100 מיליון דולר בקופות בארצות הברית.

חברת התקליטים שלו, Tone Casualties, שהוקמה ב-1994 שחררה מספר הקלטות של מוזיקת תעשייתית, נויז, אמביינט וניסיונית, כולל דיסקים של הולגר צ'וקאי, דרו נוימן, פול שוטצה, קורוי מורי, בורוט קרז'ישניק, אנדראש ווהורן, Controlled Bleeding, ועבודותיו שלו (לעיתים תחת שם העט "אופוס קרובאג").

הוא גם ביים שלושה סרטים עלילתיים מחוץ לקלסקי צ'ופו: ממלכת טרביתיה (2007) עבור סרטי וולט דיסני ווולדן מדיה, סודו של מונאקר (2008) עבור האחים וורנר וליונסגייט, והקומדיה המוזיקלית פאפא פיה (2017) עבור Zene Nelkul KFT בהונגריה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס אמי לבידור בפריים טיים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1952