open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סופיה, נסיכת יוון ודנמרק

**סופיה, נסיכת יוון ודנמרק** (ביוונית: **Πριγκίπισσα Σοφία της Ελλάδας και Δανίας**; 26 ביוני 1914 – 3 בנובמבר 2001), הייתה בתם הרביעית של אנדראס, נסיך יוון ודנמרק ואליס, נסיכת בטנברג.

## ביוגרפיה
הנסיכה סופיה נולדה ב-26 ביוני 1914 בקורפו שביוון. היא הייתה בתו של אנדראס, נסיך יוון ודנמרק, נכדתו של גאורגיוס הראשון, מלך היוונים, נינתו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק, ודור חמישי לצאר ניקולאי הראשון. דרך אמה, אליס, היא הייתה דור חמישי לוויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.

אחיה הצעיר של סופיה היה הנסיך פיליפ, בעלה של המלכה אליזבת השנייה, ואחד מדודיה היה לואי מאונטבאטן.

משפחתה של סופיה, יחד עם שאר משפחת המלוכה היוונית, נאלצה לעזוב את יוון לאחר מלחמות הבלקן. המשפחה התיישבה בצרפת, אולם בשל בריאותה הרופפת של הנסיכה אליס החלה המשפחה להתפזר באירופה: הנסיך פיליפ עבר לגור עם קרוביו באנגליה, בעוד אחיותיו נישאו לנסיכים גרמנים והתיישבו בגרמניה. אליס, שחוותה התמוטטות עצבים ואובחנה כסכיזופרנית, אושפזה בבית חולים בשווייץ ונשארה שם במשך רוב שנות השלושים.

כשאחיה פיליפ התחתן בשנת 1947 עם הנסיכה אליזבת, סופיה ואחיותיה לא הוזמנו לטקס משום שהיו נשואות כולן לנסיכים גרמניים, ודעת הקהל הבריטית באותה התקופה, בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה, הייתה מאוד אנטי-גרמנית.

הנסיכה סופיה מתה ב-3 בנובמבר 2001 במינכן, בגיל 87. היא קבורה לצד בעלה, שנפטר חמש שנים מאוחר יותר בשליירזה שבגרמניה.

## משפחתה
### נישואיה הראשונים
הנסיכה סופיה נישאה בשנת 1930 בברלין לכריסטוף, נסיך הסן. כריסטוף היה בעצמו נינה של המלכה ויקטוריה דרך אימו מרגרטה, נסיכת פרוסיה, שהייתה בתם של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה וויקטוריה, הנסיכה המלכותית. לזוג נולדו חמישה ילדים:

* כריסטינה מרגרטה, נסיכת הסן (1933) - נישאה לאנדריי, נסיך יוגוסלביה, בנו של אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה.
* דורותיאה, נסיכת הסן (1934)
* קרל, נסיך הסן (1937)
* ריינר, נסיך הסן (1939)
* קלריסה, נסיכת הסן (1944)

הנסיך כריסטוף שירת בצבא הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה, בעוד שאחיה של סופיה, הנסיך פיליפ, שירת בצי הבריטי. כריסטוף מת בהתרסקות מטוס בהרי האפנינים ב-7 באוקטובר 1943, בגיל 42.

### נישואיה השניים
בשנת 1946, לאחר מות בעלה הראשון סופיה נישאה בפעם השנייה לגאורג וילהלם, נסיך הנובר בבאדן-וירטמברג. הנסיך גאורג וילהלם היה למעשה בן דודו השני של בעלה הראשון, שכן סבו, וילהלם השני, קיסר גרמניה, היה דודו של הנסיך כריסטוף, וכך גם הוא היה נינה של המלכה ויקטוריה. דרך אביו גאורג וילהלם היה נינם של גאורג החמישי, מלך הנובר, וכריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק. לזוג נולדו שלושה ילדים:

* ולף ארנסט, נסיך הנובר (1947–1981)
* גאורג, נסיך הנובר (1949)
* פרדריקה, נסיכת הנובר (1954)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
קטגוריה:נסיכות דניות
קטגוריה:ילידות 1914
קטגוריה:נפטרות ב-2001
קטגוריה:נפטרים ב-2001
אוגוסטן ז'אן פרנל

**אוגוסטן ז'אן פְרֶנֶל** (צרפתית: **Augustin-Jean Fresnel**; 10 במאי 1788 – 14 ביולי 1827) היה פיזיקאי צרפתי, מחלוצי האופטיקה, שתרם תרומה משמעותית לביסוס התאוריה הגלית של האור.

## ביוגרפיה
פרנל נולד בברויי והיה בנו של אדריכל. התקדמותו בלימודים הייתה איטית, ועד גיל שמונה כלל לא ידע לקרוא. במלאת לו שלוש-עשרה החל ללמוד באקול סנטרל, ובגיל שש-עשרה באקול פוליטקניק, שם התבלט בכישרונותיו. משם המשיך ללימודים באקול דה פונטס. בשנים שלאחר מכן עבד כמהנדס, אך בשנת 1814, עם חזרתו של נפוליאון לשלטון, איבד את משרתו עקב תמיכתו בבית בורבון.

עם החזרת המונרכיה לצרפת, השיג פרנל משרת מהנדס בפריז, בה בילה את רוב חייו באותה תקופה. מחקריו בתחום האופטיקה שנמשכו עד למותו, החלו ככל הנראה בסביבות שנת 1814, בה כתב מאמר על סטיית קרני האור, שאותו לא פרסם. בשנת 1818 כתב מאמר על עקיפה, עליו קיבל פרס מהאקדמיה הצרפתית למדעים בפריז בשנה שלאחר מכן. בשנת 1823 נבחר פה אחד להיות חבר באקדמיה, ובשנת 1825 נבחר לחבר בחברה המלכותית של לונדון, שהעניקה לו בשנת 1827, בעת מחלתו האחרונה, את מדליית רמפורד. בשנת 1819 מונה לפקח על מגדלור, ובשבילו יצר סוג חדש של עדשות, הידועות בימינו כעדשות פרנל, המהוות תחליף למראות. שמו מוכר בעיקר כממציא של עדשות אלו, וכיום נעשה בהן שימוש ביישומים רבים.

נפטר משחפת בעיירה סמוכה לפריז. 

עבודותיו בתחום האופטיקה זכו להכרה ציבורית מעטה במהלך חייו, וחלק ממאמריו לא פורסמו על ידי האקדמיה למדעים שנים רבות לאחר מותו. הוא כתב ליאנג בשנת 1824: "אותה רגישות, או גאווה, שאותה אנשים מכנים אהבת התהילה" דעכה לה. "כל המחמאות שקיבלתי מאראגו, לפלס וביו מעולם לא נתנו לי תענוג רב כמו התגלית של אמת תאורטית, או האישור של חישוב על ידי ניסוי".

## מחקרים
פיתח את המתמטיקה המתארת התקדמות של קרני אור (אינטגרלי פרנל), ובכך הצליח גם לזכות בתחרות האקדמיה הצרפתית על עקיפה וגם לחזק משמעותית את התאוריה הגלית של האור אשר בימיו (תומאס יאנג היה דמות בולטת נוספת) הפכה לתאוריה המקובלת (בניגוד לתאוריה החלקיקית אשר הייתה מקובלת מאז ימי ניוטון ועד ימי פרנל).

פיתח את חוקי פרנל אשר מתארים כיצד אור נשבר ומוחזר כאשר הוא עובר מתווך אחד לתווך אחר.

השימוש שלו בשתי מראות שטוחות ממתכת, שהוצבו במקביל זו לזו, איפשר לו להימנע מאפקט העקיפה (על ידי הסדקים) שנוצר בניסוי של גרימלדי בהתאבכות. הדבר איפשר לו לחזות את התוצאה של ההתאבכות בהתאם לתאוריה הגלית של האור. 

הוא למד יחד עם פרנסואה אראגו את חוקי ההתאבכות של קרניים מקוטבות וביחד עם יאנג היה הראשון שטען שאור הוא מקוטב רוחבית ולא אורכית כמו גלי קול.

בנוסף למחקרים בעלי האופי המתמטי והפיזיקלי היו לו מחקרים הנדסיים רבים אשר הובילו למוצר של ממש. להלן כמה דוגמאות:

עדשת פרנל

הוא הצליח ליצור אור מקוטב מעגלית בעזרת זכוכית בצורת מעוין, הידועה כמעוין פרנל, בעלת זווית קהה של 126 מעלות וזווית חדה של 54 מעלות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:פיזיקאים צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:בוגרי אקול פוליטקניק
קטגוריה:אישים שהונצחו על מגדל אייפל
קטגוריה:צרפתים שנפטרו משחפת
קטגוריה:זוכי מדליית רמפורד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1788
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1827
חוף הטבע

**חוף הטבע** (באנגלית: **Nature Coast**) הוא אזור במערב מדינת פלורידה שבארצות הברית.

## גאוגרפיה
האזור כולל את המחוזות סיטרוס, דיקסי, הרננדו, ג'פרסון, פאסקו, לוי, טיילור וואקולה. 

כלכלת האזור מתבססת על חקלאות ותיירות. בחופי האזור פעילות דיג תיירותי רבה, וכן שיט בסירות, ובשמורות הטבע הרבות שבאזור מבוצעים סיורי צפייה בציפורים ובתחש הנהרות הגדלים בעיקר באזור כריסטל ריוור והומוסאסי.

שטחו של האזור כ-4,000 קמ"ר.

## אתרים בעלי חשיבות
במחוז סיטרוס נמצאים הפארק הארכאולוגי המדינתי קריסטל ריוור, ושמורת הטבע קריסטל ריוור, במחוז הרננדו נמצא בית מאי סטרינגר - מוזיאון מורשת מקומי, במחוז לוי נמצאים שמורת הטבע המדינתית סידר קי סקראב, הפארק המדינתי עמיינות פאנינג, הפארק המדינתי מעיינות תחש המערות ושמורת הטבע המדינתית מפרץ ואקאסאסה. במחוז מריון נמצא הפארק המדינתי מעיינות ריינבו, במחוז טיילור הפארק המדינתית פורסט קאפיטל ובמחוז וואקולה הפארק המדינתי בולד פוינט, הפארק המדינתי נהר אוצ'לוקוני, הפארק המדינתי מעיינות אדוארד בול וואקולה והפארק הלאומי סנט מרקס.

קטגוריה:פלורידה: אזורים
פרוטגוניסט

[ממוזער|[הארי פוטר (דמות)|הארי פוטר, הפרוטגוניסט של סדרת הספרים הארי פוטר.]]
**פרוטגוניסט** (מיוונית: **πρωτος** – פרוטוס, ראשון; **άγωνιστής** – אגוניסטיס, לוחם. כלומר: הוא שמגלם את החלק הראשון, שחקן ראשי) המזוהה לעיתים (אך לא תמיד) עם הגיבור, הוא הדמות הראשית בדרמה שפעולותיה מהוות את מרכז העלילה של הסיפור. בספרות הקלאסית הפרוטגוניסט היה מונע מרצון טוב, כאשר דמות שמסייעת לו אינה בהכרח פרוטגוניסט, אך כיום אין זה תמיד נכון. פרוטגוניסט אינו יכול להתקיים בסיפור ללא קיומן של דמות או דמויות נגדיות שמכונות אנטגוניסט. הפרוטגוניסט אינו בהכרח בעל תכונות אופי של גיבור או הדובר של הסיפור.

מאחר ששאיפותיו של הפרוטגוניסט מייצגות בדרך כלל את המטרה הראשית בעלילה הראשית, נשפטים כל מאורעות העלילה על פיהן: כוחות שתומכים במטרותיו של הפרוטגוניסט ייתפסו על ידי הקורא כמקדמים, וכוחות שמתנגדים למטרותיו – כמעכבים.

דמות הפרוטגוניסט היא בדרך כלל דמות עגולה ומורכבת, אשר מסופר עליה רבות. בספרים שהדמויות בהם מתוארות בגוף שלישי, דמות הפרוטגוניסט תהיה הדמות העיקרית בעלילה שמחשבותיה ורגשותיה יהיו חשופים לקורא יותר מאשר שאר הדמויות.

בספרות, ובמיוחד בטרגדיה, לפרוטגוניסט עלול להיות פגם או היבריס (בטרגדיה היוונית) אשר יוביל אותו לנפילתו, כמו המלט.

## סוגים
### גיבור

במובן הספרותי, פרוטגוניסט "גיבור" (או פרוטגוניסטית "גיבורה") הוא פרוטגוניסט שנודע לחיוב בהישגיו החיוביים ובתכונותיו האציליות. הגיבור נערץ עקב כוחו, אומץ ליבו, חוש הצדק שלו וכבודו, ומצטייר בתור הדמות ה"טובה" בסיפור.

דוגמאות: גיבור-העל סופרמן מהקומיקס של חברת DC Comics, הארי פוטר מסדרת "הארי פוטר", קטניס אוורדין מסדרת "משחקי הרעב".

### אנטי-גיבור

פרוטגוניסט שמוגדר כ"אנטי-גיבור" הוא פרוטגוניסט שאינו מאופיין באומץ לב, גבורה, כריזמה או הופעה מרשימה. קווי דמותו של האנטי-גיבור מנוגדים לאלה הארכיטיפים של הגיבור הקלאסי, שהיה דמות נערצת שמייצגת את האידיאלים והערכים של התקופה. עם זאת, הוא עשוי לעורר את אהדת הקוראים או הצופים, שמזדהה איתו ועם ערכיו.

דוגמאות: סקרלט או'הרה מ"חלף עם הרוח", הולדן קולפילד מ"התפסן בשדה השיפון", לייט מהמאנגה "מחברת המוות".

### גיבור טרגי
גיבור טרגי הוא הפרוטגוניסט של טרגדיה.

דוגמאות: אדיפוס ואנטיגונה ממחזות סופוקלס, או המלט מהמחזה בעל אותו השם מאת שייקספיר.

### פרוטגוניסט-נבל
בניגוד לפרוטגוניסט הגיבור, קיים גם פרוטגוניסט נבל, שמקדם את עלילת הסיפור למרות רשעותו ותכונותיו השליליות. בניגוד לפרוטגוניסט הגיבור, הפרוטגוניסט הנבל מצטייר כאכזר, מרושע וערמומי.

דוגמאות: הומברט הומברט מ"לוליטה" מאת ולדימיר נבוקוב, ריצ'רד השלישי מהמחזה בעל אותו השם מאת שייקספיר, אלכס מ"התפוז המכני" או דמות השחקן ממשחקי הווידאו GTA, Postal ו-Hatred.

### פרוטגוניסט תומך
דמות ראשית, שהסיפור מוצג מנקודת מבטה, אך היא אינה מהווה את הפוקוס המרכזי של הסיפור אלא נחשבת לדמות מינורית ביחס לדמות המרכזית המוצגת בו. לעיתים הדמות הזו מהווה את דמות המספר.

דוגמאות: ניק מ"גטסבי הגדול", דוקטור ווטסון מסיפורי "שרלוק הולמס", או כמה מדמויות-התצפית ב"שיר של אש ושל קרח" מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין.

## ראו גם
* אנטגוניסט (דמות)

## לקריאה נוספת
* הגר ינאי, **לכתוב ולהוציא לאור - מדריך עכשווי לכתיבת פרוזה ולפרסום ספרים**, עם עובד, 2022, עמ' 75–111.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מונחים ספרותיים
משפט הקיום והיחידות (משוואות דיפרנציאליות)

במתמטיקה, בחקר משוואות דיפרנציאליות, **משפט הקיום והיחידות**, הוא משפט חשוב על הקיום והיחידות של פתרונות לסוג מסוים של בעיות התחלה.

המשפט נקרא גם **משפט פיקאר-לינדלוף** (Picard-Lindelöf), **משפט הקיום של פיקאר** או **משפט קושי-ליפשיץ** על שמם של המתמטיקאים: אמיל פיקאר, ארנסט לינדלוף , רודולף ליפשיץ ואוגוסטן לואי קושי.

## משפט הקיום והיחידות
יהי D מלבן סגור המכיל את הנקודה (t_0,y_0). תהי f פונקציה בשני משתנים, שהיא חסומה ורציפה ב-D, המקיימת שם את תנאי ליפשיץ ביחס למשתנה השני. אז קיימת פונקציה אחת ויחידה y המוגדרת בקטע פתוח סביב t_0 וגזירה שם, הפותרת את המשוואה הדיפרנציאלית y'(t) = f(t,y(t)) לכל t בקטע, ובנוסף מקיימת את **תנאי ההתחלה** y(t_0) = y_0.

## סקירת ההוכחה
הוכחה פשוטה לקיום הפתרון היא על ידי קירוב ההולך ומשתפר (השיטה נקראת גם איטרציות פיקארד):

נגדיר:
:\varphi_0(t)=y_0 \,\!

וגם:
:\varphi_i(t)=y_0+\int_{t_0}^{t}f(s,\varphi_{i-1}(s))\,ds

אז ניתן להראות, באמצעות משפט נקודת השבת של בנך, שהסדרה של \varphi_i (הנקראת איטרציות פיקארד) מתכנסת וגבולה הוא הפתרון לבעיה.

שימוש בלמה של גרנוול על |\varphi(t)-\psi(t)|, כאשר \varphi ו-\displaystyle \psi הם שני פתרונות, יראה ש-\varphi(t)\equiv\psi(t), ולכן הפתרון הוא יחיד.

## לקריאה נוספת
* M. E. Lindelöf, *Sur l'application de la méthode des approximations successives aux équations différentielles ordinaires du premier ordre*; Comptes rendus hebdomadaires des séances de l'Académie des sciences. Vol. 114, 1894, pp. 454-457. או בגרסה מקוונת http://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k3074r/f454.table . (במאמר זה לינדלוף מראה הכללות לגישות קודמות בהן נקט פיקארד.)

## קישורים חיצוניים
* נקודת שבת והאלגוריתם של פיקאר
* איטרציית פיקאר
* הוכחה למשפט פיקאר-לינדלוף

הקיום והיחידות
הקיום והיחידות
יעל נעים

**יעל נעים** (נולדה ב-6 בפברואר 1978) היא זמרת-יוצרת ישראלית-צרפתייה.

## ביוגרפיה
נעים נולדה בפריז להורים יהודים תוניסאים. בגיל 4 עלתה לישראל עם הוריה. המשפחה התגוררה ברמת השרון.

שם היא למדה נגינה על פסנתר בקונסרבטוריון למוזיקה ברמת השרון.

בוגרת תיכון אלון ברמת השרון, במגמת מוזיקה.

בצה"ל שירתה נעים כסולנית בתזמורת חיל האוויר.
את קריירת המוזיקה שלה התחילה בצרפת, כאשר השתתפה בקומדיה המוזיקלית Les Dix Commandements (עשרת הדיברות) בתפקיד מרים הנביאה במשך שנתיים וחצי. אלבומה האישי הראשון הוא In A Man's Womb שיצא בשנת 2001. היא שרה את השיר "You Disappear"  מתוך אלבום זה גם בסרט "Harrison's Flowers"  של המפיק אלי שורקי. בשיריה המוקדמים של נעים היא מכונה "יעל".

בשנת 2006 השתתפה נעים באלבומה של דין דין אביב "סודותיי". נעים השתתפה בכתיבה ובהלחנה של השירים "סודותיי", "מה שתבקשי" ו"משמעויות", אותו גם שרה בדואט עם אביב.

במשך שנתיים התפתחה נעים בשירה והתאמנה בדירת הסטודיו בפריז עם חבריה דייוויד דונטין וג'ון ריד. הם הקליטו והלחינו 13 שירים שהפכו ב-22 באוקטובר 2007 לאלבומה השני שנקרא "Yael Naim". 13 השירים באלבום הם בצרפתית, באנגלית ובעברית. סגנון השירים הוא פולק וג'אז. בינואר 2008 שודרה פרסומת הבכורה למחשב "מקבוק אייר" של חברת אפל, בה מושמע שירה של נעים "New Soul". השיר זכה לפרסום רב וב-1 בפברואר 2008 היה במקום השני ברשימת ההורדות של iTunes. השיר אף הגיע למקום ה-7 במצעד הבילבורד האמריקני, הישג שאף אמן צרפתי או ישראלי לא הגיע אליו קודם לכן. בחודש מאי יצא הסינגל השני, "פריז", המושר בעברית בשילוב מספר מילים בצרפתית.

במרץ 2010 שודר באמריקה הפרק The Greatest Story Ever D'ohed בסדרה משפחת סימפסון בו המשפחה מבקרת בירושלים. בפרק נעים דיבבה את דורית, אחייניתו של מדריך התיירים (שגולם על ידי סשה ברון כהן).

בסוף 2010 יצא אלבומה השלישי, "She Was A Boy", ששיריו הם באנגלית, והוא זכה לפופולריות רבה בצרפת. בטקס פרסי המוזיקה הצרפתי שנערך בחודש מרץ 2011, זכתה נעים בתואר "זמרת השנה" בצרפת בעקבות הצלחתה. בסוף 2012 תמכה במועמד לנשיאות פרנסואה הולנד ועם ניצחונו שרה את שיריה המוכרים בכיכר הבסטיליה. בפברואר 2016 זכתה בפעם השנייה בתואר "זמרת השנה" בצרפת, זאת לאחר הצלחתו של אלבומה Older, ובפרט מתוכו השיר "Dream In My Head". במאי 2016 הופיעה באצטדיון האולימפיה בפריז.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
*2001 – *[[In a Man's Womb]]*
*2007 – *[[Yael Naim (album)|Yael Naïm]]*
*2008 – *Yael Naim and David Donatien*(בשיתוף דויד דונאטיין)
*2010 – *She Was a Boy* (בשיתוף דויד דונאטיין)
*2015 – *[[Older (Yael Naim album)|Older]]*

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* ראיון עם יעל נעים, אתר המוזיקה של הרדיו הצרפתי הבינלאומי (RFI) 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות-יוצרות ישראליות
קטגוריה:זמרות-יוצרות צרפתיות
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרות פופ צרפתיות
קטגוריה:זמרות פופ ישראליות
קטגוריה:עולות בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראליות ילידות צרפת
קטגוריה:בוגרות תיכון אלון (רמת השרון)
קטגוריה:נגני תזמורת חיל האוויר
קטגוריה:נגניות תזמורת חיל האוויר
קטגוריה:צרפתים ממוצא יהודי-תוניסאי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1978
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
השריר כופף הבוהן הקצר

**השריר כופף הבוהן הקצר** (TA: Musculus flexor hallucis brevis) נמצא בכל כף רגל, בשכבה השלישית של שרירי כף הרגל. כופף הבוהן הקצר מכופף את בוהן הרגל במפרק בין עצם המסרק הראשונה לגליל המקורב של הבוהן. חלקו המרוחק של השריר מחולק לשני ראשים ובגידו של כל אחד מהם עצם ססמואידית. העצמות הזעירות מגינות מעומס משקל הגוף על גידי כופף הבוהן הקצר ועל גיד השריר כופף הבוהן הארוך העובר ביניהן.

## תיאור
תחילתו של השריר כופף הבוהן הקצר בפן הכפי של עצם הקוביה ושל עצם הטריז השלישית (מעצמות שורש הרגל).

חלקו המרוחק של השריר מפוצל לשני ראשים הנאחזים בשני צידי בסיס הגליל המקורב של הבוהן.

## עצבוב
השריר כופף הבוהן הקצר מעוצבב על ידי שורשי העצב של העצה הראשון והשני (S1, S2) דרך **עצב כף הרגל התיכון** (Nervus plantaris medialis), ענף של עצב השוקה (Nervus tibialis).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
קטגוריה:שרירי כף הרגל
אל מורו

**אל מורו**, או בשמו המלא **קאסטיו דה לוס טרס רייס מאגוס דל מורו** (בספרדית: **Castillo de los Tres Reyes Magos del Morro**), הוא מבצר בפתחו של מפרץ הוואנה. הספרדים החלו לבנותו ב-1589, והבנייה הסתיימה ב-1630. הוא נקרא על שמם של שלושת האמגושים, בדומה למבצרים שהוקמו גם בסנטיאגו דה קובה ובסן חואן.

## היסטוריה
במהלך המאה ה-16 סבלה הוואנה מהתקפות חוזרות ונשנות של שודדי ים ושל פריבטירים צרפתים. במקביל, על מנת להגן על ספינותיה, החליטה ספרד כי כל הספינות הנושאות סחורות ממושבותיה ביבשת אמריקה יעגנו בנמלהּ של הוואנה, וילוו ממנו על ידי ספינות מלחמה של הצי הספרדי. כתוצאה מכך, עלתה חשיבותה של העיר, ומושל קובה העביר אליה את מושבו מסנטיאגו דה קובה. ההתקפות על העיר ועליית חשיבותה, הביאו את הספרדים להקים 3 מבצרים שנועדו להגן עליה: תחילה הוקם קאסטיו דה לה ריאל פוארסה במרכז העיר (בנייתו החלה ב-1562), ומאוחר יותר נוספו המבצרים שמשני צידי מפרץ הוואנה: אל מורו (המזרחי, בנייתו החלה ב-1589) וסן סלוודור דה לה פונטה (המערבי, בנייתו החלה ב-1590).

הקמתו של המבצר הרתיעה את שודדי הים שתקפו את העיר, ולמעשה, ההתקפה הראשונה עליו התרחשה רק בשנת 1762. באותה שנה, הצליחו הבריטים להשתלט עליו, לאחר שנחתו בחוף קוחימאר, ותקפו אותו מאחור, דרך היבשה. כתוצאה מכך, לאחר שקובה חזרה לשליטת הספרדים ב-1763, החליטו האחרונים להקים בסמוך לאל מורו מבצר נוסף, גדול יותר - לה קבניה.

ב-1845 הוקם במבצר המגדלור הראשון בקובה, ובמשך זמן מה פעל בו בית ספר להפעלת מגדלורים.

מאז 1986 משמש המבצר כמוזיאון ימי, הכולל גם ממצאים ארכאולוגיים שנמשו מהים. התותחים שהוצבו בו סובלים מחלודה, אך חומותיו שמורות היטב.

## גלריה

Havana05.JPG|אל מורו, כפי שנראה מהמאלקון
Morro_habana.jpg|אל מורו בלילה
El_Morro_castle_3.jpg|החפיר המקיף את המבצר
El_Morro.jpg|
El_Morro_castle.jpg|
Fort_El_Morro.jpg|
Modern_Cannon_at_El_Morro.jpg|תותח


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הוואנה: מבנים
קטגוריה:קובה: מבצרים
המסע אל קצה העולם

**המסע אל קצה העולם** (אנגלית: East) הוא סיפור פנטזיה שנכתב על ידי הסופרת האמריקאית אדית פאטו. הספר מבוסס על האגדה הנורדית העתיקה "East of the Sun and West of the Moon". הוא יצא לאור באנגלית בשנת 2003, ותורגם לעברית בשנת 2007 על ידי אמיר צוקרמן. הספר העברי הודפס בהוצאת ידיעות ספרים (פרוזה).

הספר יצא לאור בארצות הברית בשם "מזרח" (East), ואילו באנגליה נקרא "ילידת צפון" (North Child).

## תקציר העלילה
לארנה ויוג'יניה, זוג נורדי קשה יום, נולדים בזה אחר זה שבעה ילדים. לאחר שאחת מבנותיהם נפטרה, מחליט הזוג להביא לעולם ילדה נוספת - רוז.

רוז מתגלה כילדה הרפתקנית ורודפת אקשן. היא יוצאת למסע קסום על גבו של דוב לבן, שמסתבך מרגע לרגע. משפחתה של רוז נפרדת ממנה לתקופה ארוכה, בה רוז נדרשת לחיות בתוך הר, להעפיל לקוטב הצפוני, להביס את מלכת הטרולים ולהשיב עשרות חפים מפשע לבתיהם.

## דמויות עיקריות

***רוז**: ילדה הרפתקנית ועצמאית. בת זקונים ליוג'יניה וארנה. רוז נולדה לכיוון צפון, ובעקבות אמונותיה התפילות של אמה יוג'יניה, הוחלט לשמור את הדבר בסוד (מגדת עתידות ניבאה שאם ייוולד ליוג'יניה בן צפוני, הוא ייקבר תחת מפולת של שלג וקרח). שמה הפרטי האמיתי של רוז היה אבה (Ebba) - אמה התעקשה כי שמה יתחיל באותו אות כמו שם הכיוון אליו לכאורה נולדה - מזרח (East). אביה של רוז החליט לקרוא לרוז בחשאי *ניאם* (Nyamph), על שם הכיוון בו היא באמת נולדה, צפון (North). רוז היא גיבורת הסיפור, והיא יוצאת למסע בארצות רחוקות וקרות.
***דוב לבן/מִיק/צ'ארלס**: נסיך צרפתי שנגנב מארצו על ידי מלכת הטרולים. מלכת הטרולים לא הורשתה להכניסו לארמונה, ולכן הפכה אותו לדוב לבן, במטרה שבעתיד תוכל לקחת אותו אליה. הדוב הלבן לוקח את רוז לטירה קסומה, ומכניס אותה למסע לעבר הארץ שמשתרעת "מזרחה לשמש ומערבה לירח".
***נדי וילפריד**: נדי הוא אחיה הגדול של רוז. הוא הילד הצעיר ביותר אחרי רוז שנולד לארנה ויוג'יניה. נדי הוא צפון-מערבי (נולד לכיוון צפון-מערב). בין נדי לרוז קיימים קשרי אהבה עמוקים, והוא תמיד דואג לה ומשגיח עליה.
***אבא (אַרְנֵה)**: אביהם של רוז, ושבעת אחיה ואחיותיה, ובעלה של יוג'יניה. עוסק בהכנת מפות. נולד כדרום-מזרחי.
***אמא (יוג'יניה)**: אמם של רוז ושבעת אחיה ואחיותיה, ואשתו של ארנה. מאמינה אדוקה באמונות תפלות, המשפיעות באופן ניכר על החיים של שאר בני המשפחה. נולדה כמזרחית.
***מלכת הטרולים**: מככבת בדמות המכשפה הרעה בסיפור. מכשפה קנאית ורבת עוצמה, שגונבת לעצמה את צ'ארלס בשביל שיהיה בעלה החוקי. המלכה מתגוררת בניפלהיים - ארץ הקרח הצפוני, בתוך ארמונה עצום הממדים, ובעל מאות המשרתים.
***טוקי**: ילד טרול שהיה משרת של הדוב הלבן אמו זו אורדה.
***אורדה**: אמו של טוקי משרתת של מלכת הטרולים וחלק מהזמן שירתה בטירה של הדוב הלבן.

קטגוריה:ספרי פנטזיה
קטגוריה:ספרי 2003
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
אלפרדו קאטאלאני

**אלפרדו קאטאלאני** (באיטלקית: Alfredo Catalani; 19 ביוני 1854 - 7 באוגוסט 1893) היה מלחין אופרות איטלקי. יצירותיו הנודעות ביותר הן: "לה ואלי", ללברית של לואיג'י איליקה, המכילה את האריה המפורסמת ביותר של קאטאלאני,"Ebben? Ne andrò lontana" מתוך המערכה הראשונה, ו"לורליי" (1890). שאר האופרות שלו לא זכו להצלחה רבה, באשמת ליבריות גרועות.

## ביוגרפיה
קאטאלאני נולד בלוקה. הוא התנגד לסגנון הוריזמו, שנעשה פופולרי בשנות ה-80' של המאה ה-19. יצירותיו איבדו במידה רבה את מקומן ברפרטואר לאופרות של מאסנה ופוצ'יני, שהדמיון למוזיקה שלהם ניכר ביצירתו; גם השפעתו של פונקיילי נתנה אותותיה במוזיקה שלו. אף על פי כן, "לה ואלי" נהנית מדי פעם מהתחדשות מזדמנת, אם גם לעיתים רחוקות.

קאטאלאני למד בקונסרבטוריון של מילאנו אצל **אנטוניו באציני** (1818-1887), שהיה למנהל הקונסרבטוריון והדריך גם את פוצ'יני.

בשנת 1893, עם מותו בטרם עת משחפת, נטמן קאטאלאני בבית הקברות הגדול במילאנו, שם קבורים גם פונקיילי והמנצח ארטורו טוסקניני. טוסקניני היה תומך נלהב במוזיקה של קאטאלאני.

## יצירותיו
### אופרות
* La falce ("החרמש"), מילאנו, 19 ביולי 1875
* Elda, טורינו, 31 בינואר 1880 (עברה עיבוד רדיקלי כ"לורליי")
* Dejanice, מילאנו, 17 במרץ 1883
* Edmea, מילאנו, 27 בפברואר 18
* Loreley, טורינו, 16 בפברואר 1890
* La Wally, מילאנו, 20 בינואר 1892

### יצירות סימפוניות

* סינפוניה לתזמורת מלאה, 1872
* "בוקר", סימפוניה רומנטית, 1874
* "הרה וליאנדר", פואמה סימפונית, מילאנו, 9 במאי 1885

## לקריאה נוספת


*(Alfred Catalani), 1992. *The Politics of Opera in Turn-Of-The-Century Italy: As Seen Through the Letters of Alfredo Catalani*, Richard M. Berrong, translator. (Studies in the History and Interpretation of Music)


## קישורים חיצוניים

* 
* 

* Alfredo Catalani
* Opera Italiana Detailed biography.


קטגוריה:מלחיני אופרה איטלקים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:איטלקים שנפטרו משחפת
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1854
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1893
השריר כופף הבוהן הארוך

[שמאל|ממוזער|250px|כף רגל ימין במבט תיכון. בכחול מובלטות המעטפות הסינוביאליות של הגידים. [גיד השריר כופף הבוהן הארוך בתחתית כף הרגל.]]
**השריר כופף הבוהן הארוך** (TA: Musculus flexor hallucis longus, FHL) נמצא בחלק העמוק של המדור האחורי של השוק. השריר הוא כופף חזק של מפרקי בוהן הרגל וכופף משני של הקרסול. פעולתו משמעותית בדחיפת הרגל קדימה במהלך מעגל ההליכה או הריצה וכן בקפיצה. השריר פועל גם לשמירה על הקשת האורכית של כף הרגל.

## תיאור
תחילתו של השריר כופף הבוהן הארוך בשני שלישים תחתונים של הפן האחורי של השוקית ובחלק התחתון של הקרום הבין גרמי שבין השוקית לשוקה.

גיד השריר נכנס לכף הרגל והוא אחורי לפטישון התיכון של השוקה ונע בתוך חריץ מתאים בעצמות הנמשך מחלקה התחתון של השוקה, דרך החלק האחורי של עצם הערקום ומתחת למשען הערקום של עצם העקב (שתי האחרונות הן מעצמות שורש הרגל). הגיד עובר בין שתי עצמות ססמואידיות המשולבות בגידי השריר כופף הבוהן הקצר המגינות עליו מעומס משקל הגוף ונאחז בבסיס הגליל המרוחק של הבוהן.

בדרך כלל יוצאת מן השריר שלוחה גידית אל הגיד של השריר כופף האצבעות הארוך, המפעיל את האצבע השנייה, ולעיתים גם אל האצבע השלישית ואף הרביעית.

## עצבוב
השריר כופף הבוהן הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב של העצה השני והשלישי (S2, S3) דרך **[[עצב השוקה]]** (Nervus tibialis).

## תמונות נוספות

תמונה:Gray439.png|שרירים עמוקים במדור האחורי של שוק ימין
תמונה:Gray444.png|השכבה השנייה של שרירי כף רגל ימין


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
קטגוריה:שרירי כף הרגל
נועם (מושב)

שמאל|ממוזער|280 פיקסלים|צילום אוויר של המושב
ממוזער|תצלום אווירי של המושב משנת 2022
**נועם (נֹעַם)** הוא מושב עובדים ציוני דתי השוכן בחבל לכיש, שהוקם בשנת 1955 על ידי הפועל המזרחי. המתיישבים הראשונים היו עולים ממרוקו. המושב שוכן סמוך לקריית גת והוא נמצא בתחום מועצה אזורית שפיר. ענפי גידול עיקריים: גידולי שדה, תרנגולי הודו, פרחים וגידולי פלחה.

שמו של מושב נגזר מפסוק במשלי "דרכיה דרכי נועם וכל נתיבותיה שלום".

במושב מתגוררות כמאה משפחות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1955
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי הפועל המזרחי
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
שלמה מולה

**שלמה נגוסה מולה** (נולד ב-21 בנובמבר 1965) הוא פוליטיקאי ישראלי, לשעבר סגן יושב ראש הכנסת וחבר הכנסת מטעם מפלגת קדימה ומפלגת התנועה.

## ביוגרפיה
ממוזער|260px|שלמה מולה בטקס הענקת המדד החברתי הראשון, 21 במרץ 2012
מולה נולד וגדל באתיופיה, בכפר יהודי קטן במחוז גונדר. הוא נולד בשם **נגוסה זמנה מולה**, למשפחה בת תשעה אחים ושתי אחיות. הוא עלה לישראל דרך סודאן בגיל 16 במסגרת מבצע אחים, בשנת 1982, לאחר מסע רגלי של 780 ק"מ, במהלכו נתפס על ידי השלטונות המקומיים ונכלא למשך מספר חודשים.

למד בבית הספר ליאו בק בחיפה, ולאחר מכן למד עבודה סוציאלית באוניברסיטת בר-אילן. בעל תואר ראשון במשפטים מטעם הקריה האקדמית אונו. שימש יושב ראש ארגון הסטודנטים יוצאי אתיופיה וכמתאם האוכלוסייה במצוקה בארגון הסטודנטים העולמי.

בשנת 1991 מונה למנהל מרכז קליטה בטבריה. בהמשך, מונה מולה להיות מפקח על העלייה מאתיופיה ופיקח על מרכזי הקליטה והאולפנים בקיבוצים בצפון הארץ. במסגרת תפקידו היה אחראי על קליטתם של עולים רבים שהגיעו במסגרת מבצע שלמה. בשנת 1998 מונה לממונה על קליטת עולי אתיופיה במשרד הקליטה.

בשנת 1999 הוצב במקום השמיני ברשימת ישראל בעלייה לכנסת ה-15, אך המפלגה זכתה בשישה מושבים בלבד.

בין השנים 1999–2005 היה מנהל האגף לעולי אתיופיה במחלקה לעלייה וקליטה בסוכנות היהודית.

לקראת הבחירות לכנסת ה-17, הצטרף מולה למפלגת קדימה. מולה הוצב במקום ה-33 ברשימת קדימה אך לא נבחר לכנסת.

בשנת 2006 נבחר לעמוד בראש המחלקה למוסדות ציוניים בהסתדרות הציונית העולמית וכחבר בהנהלות ההסתדרות הציונית והסוכנות היהודית.

לאחר התפטרותו של ח"כ אביגדור יצחקי, ב-7 בפברואר 2008, הושבע מולה לכנסת ה-17.

לקראת הבחירות המקדימות שערכה מפלגת קדימה לקראת הבחירות לכנסת ה-18, סירב מולה להתמודד על מקום ברשימה ששוריין לעולים חדשים והתמודד על מקום מן המניין, הוצב במקום ה-19 ברשימת המפלגה ונבחר שוב לכנסת לאחר שהמפלגה זכתה בעשרים ושמונה מנדטים.

מולה שימש כחבר בוועדת הכנסת, ועדת החוקה, חוק ומשפט, הוועדה לקידום מעמד האשה, הוועדה המיוחדת לפניות הציבור וועדת משנה למאבק בסחר בנשים. כמו כן היה ממלא-מקום בוועדת הכספים בכנסת. משמש יושב ראש השדולה לשוויון אזרחי ופלורליזם והשדולה למאבק בגזענות, ויושב ראש אגודת הידידות ישראל-אתיופיה.

בשנת 2011 מונה לסגן יושב ראש הכנסת.

לקראת הבחירות לכנסת ה-19 הודיע מולה על כוונתו להקים מפלגה סקטוריאלית שתאחד את יוצאי אתיופיה יחד עם דרוזים ונוצרים, אך הרעיון לא יצא לפועל. בנובמבר 2012 פרש מקדימה והצטרף לסיעת התנועה. הוא הוצב במקום השמיני ברשימת התנועה לכנסת ולא נבחר לכנסת ה-19. בינואר 2019 הודיע על הצטרפותו למפלגת מרצ.

## חיים אישיים
מולה הוא תושב ראשון לציון, נשוי ואב לארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* שלמה מולה, באתר הסוכנות היהודית
* ריאיון עם ח"כ שלמה מולה, באתר "אקטואלי", 12 בדצמבר 2011
* 
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם קדימה
קטגוריה:פעילי מרצ
קטגוריה:פעילי עלייה
קטגוריה:ישראלים ילידי אתיופיה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם התנועה
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השמונה עשרה
קטגוריה:בוגרי מרכז חינוך ליאו באק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן: עבודה סוציאלית
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השמונה עשרה
קטגוריה:פעילי ישראל בעליה
קטגוריה:חברי הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
נועם

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים ולנשים
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
בתי כנסת קדומים בארץ ישראל (ספר)

**בתי כנסת קדומים בארץ־ישראל** הוא ספר המסכם מחקר על יותר מ-200 בתי כנסת שהיו קיימים בתחומי ארץ ישראל. הספר נכתב ונערך ברובו על ידי צבי אילן, שנפטר בטרם יצא הספר לאור, את העריכה השלימו כמה מידידיו, אשר שמותיהם מופיעים בהקדמה לספר.

מחקר בתי כנסת קדומים היה גולת הכותרת של פעילותו המדעית של צבי אילן בתור ארכאולוג. וספר זה הוא הפרסום המקיף ביותר שפרסם בנושא. הספר כולל מידע על 200 בתי כנסת ידועים ומובאת בו רשימה של 60 בתי כנסת משוערים נוספים. לכל אחד מבתי הכנסת מצוינים מיקומו ובמידה והשרידים הועברו למקום אחר גם האתר בו הם מוצגים, המקורות הקשורים בהם וכן חשיפת המיקום של המחזיקים בעתיקות. בכך הוא מאפשר למבקרים לראות את השרידים גם אם הם לא מצוים במקומם הטבעי.

## סקירה
במבוא לספר מובאים סקירה על בתי הכנסת. צבי אילן מציין כי "הם יצירה יהודית מקורית של ימי בית שני". הוא מוסד מרכזי בחיים הקהילה ותפקידו הדתי נשמר עד היום.

הידע על בתי הכנסת בא ממקורות ספרותיים שניתן לאשש אותן בממצאים ארכאולוגיים. בספר זה מוצגים אלה בצד אלו. מחקר בתי הכנסת החל כבר מימי הביניים כאשר הגיעו לארץ ישראל נוסעים ועולי רגל. המחקר המודרני החל רק במאה ה-19, כאשר הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל ערכה בשנת 1865 את הסקר הידוע. חפירות ראשונות היו בבקעת ארבל. בגולן חפרו לורנס אוליפנט וגוטליב שומאכר. המחקר היהודי החל באזור ים כנרת - חמת טבריה וחמת גדר ובהמשך מעט דרומה בית אלפא. לאחר קום המדינה הורחבו החפירות לכל רחבי הארץ.

## רשימת בתי הכנסת
אתרי בתי הכנסת מובאים בהתאם לאזור בארץ ישראל בו הם מצויים. במבוא לכל פרק מוצגים קווי האפיון של בתי הכנסת באזור. בפרק מתוארים בתי כנסת ידועים ובתי כנסת פחות מוכרים. לכל אחד ואחד מוקדש תיאור מלא כיצד מגיעים ברכב או ברגל, והאם הכניסה בתשלום או חינם אל האתר.
[מרכז|ממוזער|550px|הגילוי של צבי אילן :משקוף שער בית הכנסת ב[מרות (יישוב קדום)|מרות ועליו חרוטה הכתובת "ברוך אתה בבואך וברוך אתה בצאתך" (ספר דברים כ"ח, ו')]]

## ראו גם
* בתי כנסת עתיקים בארץ ישראל

## לקריאה נוספת

* צבי אילן, **בתי כנסת קדומים בארץ ישראל**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991

## הערות שוליים

*
קטגוריה:חיבורים בארכאולוגיה של ארץ ישראל
קטגוריה:ספרי 1991
קטגוריה:ספרי משרד הביטחון – ההוצאה לאור
אישוע

250px|ממוזער|שמאל|מפת הכפר וסביבתו
**אישְׁוָּע** (בערבית: **إشوع**; תעתיק מדויק: **אשוע**) היה כפר פלסטיני בגבול הרי יהודה ושפלת יהודה, כ-2 קילומטרים צפונית מערבית להר-טוב (וכ-3 קילומטרים צפונית לבית שמש של היום), בגובה 280 מטר מעל פני הים. אישוע שכן במרחק קצר מהכפר עסלין, שהיה ממוקם בגבעה שמצפון מערב לו.

הכפר היה שייך לנפת ירושלים מחוז ירושלים. על פי סקר הכפרים שהתקיים בשנת 1945 שטחי אדמותיו היו 5,522 דונם טורקי ובשנת 1945 מנה 620 נפשות.

במאה ה-20 הציעו חוקרים לזהות במקום זה את העיר המקראית אשתאול; באתר נערכו חפירות ארכאולוגיות ונמצאו בו ממצאים, כגון חרסים, מתקופת הברונזה ומתקופת הברזל.

הכפר הופגז במלחמת העצמאות, במרץ 1948, וניזוק.
במהלך מבצע דני (הגזרה המזרחית) ב-18 ביולי 1948 הכפר נכבש על ידי חטיבת הראל, כמעט ללא התנגדות, ותושביו ברחו או גורשו ממנו. באותו יום נכבשו גם עסלין וערטוף הסמוכים. הכפר סרעה הסמוך נכבש ימים ספורים לפני כן.

לאחר שהוחלט ליישבו מחדש, הוקמו מערבית לאישוע ב-1949, צריפי עץ עם גגות פח לאכלוס תושבים חדשים, כ-80 משפחות מעולי תימן. ב-1950 החלו בנטיעת יער גדול סביב אשתאול.
כר הדשא המרכזי באשתאול מכסה את בית הקברות של הכפר.

ב-1998 הופיע בירדן ספר על הכפר.

## קישורים חיצוניים

* סיבוב באשתאול או אישוע, באתר "חלון אחורי"

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:שפלת יהודה
כתובת (מען)

[שמאל|ממוזער|250px|[גלויה מברמודה, 1907, עם הסבר מודפס: "יש לכתוב את הכתובת על צד זה" וכתובת שנרשמה על גביה בכתב יד]]
**כתובת** (הנקראת גם "מען"), היא מקום מושבו של אדם או של גוף כלשהו. בדרך כלל הכתובת היא המקום בו מתגורר אדם או בה נמצאים משרדי החברה או הארגון, ויהיה זה המקום אליו שולחים מכתבים ודברי דואר אחרים, אלא אם כן מבקש האדם לשלוח אותם לכתובת אחרת. 

הכתובת כוללת שם יישוב, שם רחוב ומספר בית. בעת מילוי טפסים בגופים, בחברות ובמוסדות שונים, נדרש אדם למסור בנוסף לכתובת מגוריו גם כתובת למשלוח מכתבים. כתובת זו יכולה להיות גם תא דואר בסניף דואר.

בישראל, הכתובת מהווה אחד מסממני הזיהוי של אדם, כפי שהם רשומים במרשם האוכלוסין במשרד הפנים, והיא מופיעה בתעודת הזהות שלו. על כן אדם מחויב להודיע למשרד הפנים על עדכון כתובתו בתוך 30 יום. בישראל, לכל אדם הזכות לקבל את כתובתו הרשומה של אדם אחר הרשום בלשכת מרשם האוכלוסין.

## חוק עדכון הכתובת
על פי חוק זה יכול תושב ישראל למסור למרשם האוכלוסין כתובת לצורך קבלת דואר, בנפרד מכתובתו הרשומה במרשם. במידה ושינה אדם את כתובת הדואר שלו עליו להודיע על כך למשרד הפנים בתוך 30 יום. על פי חוק זה מוטלת החובה על כמה רשויות - משרד הרישוי, רשות המיסים, המוסד לביטוח לאומי העיריות והמועצות המקומיות - להתעדכן בכתובת הדואר החדשה. אם שלחו לאדם מכתב לכתובתו הישנה, לאחר 50 יום יכול אותו אדם לטעון כי לא נשלח אליו המכתב.

## קישורים חיצוניים

*חוק מרשם האוכלוסין, באתר הכנסת
* 

קטגוריה:דואר
קטגוריה:אמצעי זיהוי
קטגוריה:תשתיות דואר
מקס וייס

**מיקשה (מקס) וייס** (בהונגרית: **Weiss Miksa**; בגרמנית: **Max Weiss**; 21 ביולי 1857 – 14 במרץ 1927), היה שחמטאי יהודי-הונגרי. דורג שלישי בעולם בשנת 1887, ובין עשרת הטובים בעולם בין השנים 1885 ל-1895.

נולד בסרד. שחמט למד בגיל 12, עבר לווינה שם למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה, ולאחר מכן לימד נושאים אלו. 
בשנת 1905, שנים מספר לאחר פרישתו מתחרויות שחמט בינלאומיות, הועסק וייס על ידי בנק רוטשילד בווינה.

## הישגים
* 1880, גרץ - מקום ראשון משותף עם אדולף שוורץ ויוהנס מינקוויץ.
* 1882, וינה - מקום עשירי. זכה בשני ניצחונות מול יוהנס צוקרטורט וסיים בתיקו משחק מול אלוף העולם המכהן וילהלם שטייניץ
* 1883, נירנברג - מקום עשירי.
* 1885, המבורג - מקום שני משותף עם ברטולד אינגליש וזיגברט טאראש
* 1887, פרנקפורט - מקום 2-3 משותף עם ג'וזף הנרי בלקברן
* 1888, ברדפורד - מקום שישי משותף עם בלקברן 
* 1889, ניו-יורק - מקום ראשון משותף עם מיכאל צ'יגורין לפני איזידור גונסברג ובלקברן. תוצאה זו זיכתה אותו בפרס כספי של 875 דולר. 
* 1889, ברסלאו - מקום שלישי.
* 1890, וינה - מקום ראשון, לפני אינגליש ויוהאן הרמן באואר
* 1895, וינה - מקום ראשון משותף עם קרל שלכטר

וייס פרש מהזירה הבינלאומית לאחר התחרות בניו יורק, הגם ששיחק עדיין במספר תחרויות בווינה. בשנת 1895 הוא ניצח את גאורג מרקו בדו-קרב +5 -1 =1 (חמישה ניצחונות, תיקו אחד והפסד אחד).

## דוגמאות מתוך משחקיו
### לבן: [[ג'וזף הנרי בלקברן]]-   מקס וייס  ניו יורק 1889

במשחק זה הדגים וויס טכניקה טובה בסיום הרצים וזכה בצורה מרשימה.

### לבן: מקס וייס -  ג'וזף הנרי בלקברן ניו יורק 1889

גם המשחק השני בין השניים באותה תחרות הגיע לסיום רגלים ורצים, אלא שהפעם בלקברן שיחק היטב וזכה בסיום.

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע כללי

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים יהודים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1857
קטגוריה:נפטרים ב-1927
יקב דלתון

**יקב דלתון** הוא יקב הממוקם בפארק תעשיות רמת דלתון, ליד המושב דלתון.

## היסטוריה
היקב הוקם כיקב בוטיק משפחתי על ידי ארמונד ממן, חקלאי ממושב כרם בן זמרה. בשנת 1995 הוא הקים שותפות עם מתי הרוני מבריטניה ובשנת 1999 היקב עבר למבנה חדש בפארק תעשיות רמת דלתון. הענבים המשמשים להפקת היינות של היקב מקורם בכרמי הסביבה. עם הקמת היקב, הייננים היו ארקדי פפקיאן והיינן האוסטרלי ג'ון ווארנצ'ק.

ביולי 2000 נחנך בצמוד ליקב מרכז מבקרים. במרץ 2006, נחנך מרכז מבקרים משודרג בהשקעה כוללת של כמיליון שקל, הכולל אולם טעימות יין ואולם אירועים ל-150 איש.

ייננית היקב בין 2002 עד 2015 הייתה נעמה סורקין. מאז 2016 יינן היקב הוא גיא אשל. יועץ היקב הוא ג'ון וורנטשק. היקב שיווק בשנת 2011 מיליון בקבוקים ובשנת 2019 כ-1.3 מיליון בקבוקים.

## היינות
יינות דלתון מתחלקים לארבע סדרות: סדרת רזרב, סדרת דלתון, סדרת הבלנדים עלמה וסדרת כנען. תפוקת הייצור הנוכחית היא כמיליון וחצי בקבוקים לשנה. היקב מייצר יינות מהסוגים הבאים: קברנה סוביניון, מרלו, סוביניון בלאן, שיראז, סמיון, זינפנדל, ויונייה, פינו גרי, פטיט סירה, מוסקט ושרדונה, וגם יינות מכרם יחידני (Single Vinyard) בעלי טרואר ייחודי.

בציר הענבים ביקבי דלתון נערך לקראת החודשים החמים – יולי־אוגוסט. היקב הישראלי מתמקד בשיווק היינות לכל רחבי הארץ ומייצא כ-25% מתוצרתו לרחבי העולם.

### שנת שמיטה
בשנת ה'תשע"ה נכנס היקב לשנת שמיטה, במהלכה 50% מהכרמים הושמטו, וה-50% הנותרים התבססו על היתר מכירה של הרבנות הראשית לישראל.

## לקריאה נוספת
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

דלתון
קטגוריה:דלתון
שקע הבזלת של דלתון

**שקע הבזלת של דלתון** הוא מאר, שקע גאולוגי, המצוי ליד מאגר המים דלתון, דרומית למושב דלתון במזרח הגליל העליון.

## היסטוריה גאולוגית

מצפון להרי צפת הייתה רמה הררית שעברה תהליכי סחיפה ממושכים ועליה זרמה בזלת שמקורה בהרי געש כבויים: הר אדמון, הר דלתון והר יוחנן. רמה זו נקטעה על ידי העתק שנוצר בנחל חצור (א-ריחניה). קיטוע זה השקיע את חלקה הצפוני של הרמה (רמת עלמה, כפי שהיא מוכרת היום) בכ-100 מטרים לעומת רמת דלתון.
שמאל|ממוזער|250px| שקע הבזלת של דלתון

מאר נוצרת כאשר מגמה לוהטת זורמת באה במגע עם מי תהום והחום העז הופך את המים לקיטור דחוס, בשלב מסוים גורם לחץ הקיטור הדחוס להתפוצצות היוצרת לוע משני. 

שקע דלתון תחום בסוללה של סלעי בזלת. בין סלעי הבזלת מצויים גם סלעי גיר ו"כדורי אליהו". סלעי גיר אינם נמצאים בסביבת השקע, וההערכה היא כי הפיצוץ שיצר את המאר קרע סלעים מקירות הדיאטרם שמתחת למאר והעיף אותם יחד עם החומר הגעשי מבעד ללוע שנוצר.

## גלריה

## לקריאה נוספת

*

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: גאולוגיה
קטגוריה:הגליל העליון
קטגוריה:שקעים
קטגוריה:דלתון
דרום-מערב פלורידה

ממוזער|300px|שמאל|אזור דרום מערב פלורידה
**דרום מערב פלורידה** הוא אזור במדינת פלורידה שבארצות הברית הממוקם במערבה של פלורידה, לחוף מפרץ מקסיקו, דרומית לאזור מפרץ טמפה, מערבית לאגם אוקיצ'ובי וצפונית לאזור האוורגליידס. האזור כולל את המחוזות ממאנאטי שבצפון ועד למחוז קולייר שבדרום, לאורך מפרץ מקסיקו, ולעיתים כולל גם את שלושת המחוזות המזרחיים למחוזות אלה.
באזור זה מתגוררים כ-1,500,846 תושבים (מפקד 2000).

המחוז מרובה האוכלוסין ביותר באזור הוא מחוז לי, והעיר הגדולה באזור היא קייפ קורל בה מתגוררים כ-151,389 תושבים (2006).

## כלכלה
[ממוזער|שמאל|120px|דיג ב[חוף פורט מייר]]
עד ראשית המאה ה-20 היה אזור זה בלתי מפותח. החל מראשית המאה ה-20 החל הפיתוח והעיור של האזור, נבנו בו אתרי חוף ונופש רבים – דבר ששינה את הבסיס של כלכלת האזור מכלכלה מבוססת חקלאות לכלכלה המבוססת על תיירות ובעיקר על אקו תיירות. הבנייה המואצת, בעיקר במחוזות הפנימיים, שעיקר כלכלתם עדיין מבוססת על החקלאות, משפיעה על אזורי ביצות האוורגליידס הסמוכות. גידולי האזור כוללים עגבניות, הדרים, קנה סוכר וכן גידול בקר.

## ספורט
באזור מתאמנות בחודשי החורף מספר קבוצות שמקורן בצפון ארצות הברית ובהן הבוסטון רד סוקס שמתאמנים בפורט מיירס, הסינסינטי רדס שמתאמנים בסרסוטה, המינסוטה טווינס שמתאמנים בדרום פורט מיירס והפיטסבורג פיירטס שמתאמנים בברנדונטאון.

## תחבורה
דרך האזור עוברים כביש בין-מדינתי 75 המקשר את טמפה בצפון עם פורט לודרדייל ומיאמי בדרום מזרח.

דרך שדה התעופה הבינלאומי דרום מערב פלורידה ממקום בדרום פורט מיירס עוברים מדי שנה כ-7.6 מיליון נוסעים בדרכם ל-36 שדות תעופה בארצות הברית, 2 שדות תעופה בקנדה ו-3 ערים באירופה. שדה תעופה נוסף הוא שדה התעופה הבינלאומי סרסוטה-בריידנטון דרכו עוברים מדי שנה כ-1.42 מיליון נוסעים.

הנמל העיקרי באזור הוא נמל מאנאטי.

## תיירות
עיקר כלכלת האזור מתבססת על התיירות. בנוסף, רבים מהמבקרים באזור מחזיקים בו דירות נופש בהן הם מתגוררים בחודשי החורף בלבד.

בין אתרי התיירות ניתן למנות את חופי הרחצה הרבים שבאזור, את שמורת האינדיאנים הסמינולים ברייטון (בו מופעל קזינו על ידי תושבי השמורה), אגם אוקיצ'ובי הידוע בתיירות הירוקה שבו, הגנים הבוטנים של נייפלס, וכן הגנים הקריביים וגן החיות של נייפלס.

## תקשורת
קידומת הטלפון של האזור הן:
* במחוזות קולייר, לי, וחלק מהמחוזות הנדרי, שארלוט ומונרו – 239
* במחוזות שארלוט, מאנאטי וסרסוטה – 941
* במחוזות הנדרי וגליידס – 863

באזור יוצאים לאור מספר עיתונים ובהם ה"שבועון של פלורידה".

## מחוזות

## קישורים חיצוניים
* מידע על האזור
* מדריך למבקר באזור
## הערות שוליים

קטגוריה:פלורידה: אזורים
רודולף קארושק

**רודולף קארושק** (בהונגרית: **Charousek Rezső Rudolf**; מבטאים **קרושק**  19 בספטמבר 1873 – 18 באפריל 1900) היה שחמטאי יהודי-הונגרי. לשיא יכולתו הגיע בשנת 1897 כאשר היה מדורג רביעי בעולם. קארושק דורג בין עשרת הטובים בעולם בין השנים 1894 ל-1898.

## ביוגרפיה
קארושק היה שחקן מבריק, אך הקריירה שלו הייתה קצרה ביותר, עם מותו בגיל 27 משחפת. ראובן פיין תיאר אותו כג'ון קיטס של השחמט.

קארושק גילה את השחמט בהיותו תלמיד משפטים. התלהבותו מהמשחק הייתה כה רבה שהביאה אותו להפסקת לימודיו ולהפיכה לשחמטאי מקצוען. הוא קשר קשרי ידידות עם השחמטאי והמהנדס ההונגרי גזה מארוצי, עמו שיחק לעיתים קרובות. קארושק היה כה עני, שלא יכול היה לקנות עותק מספר הפתיחות של פול רודולף פון בילגייר, ולכן העתיק אותו בספרייה הציבורית. סובל מתת-תזונה, לקה קארושק בשחפת.

קארושק השתתף בתחרות הראשונה שאורגנה בהונגריה בשחמט בהתכתבות ושהתקיימה בשנת 1893. הוא חלק את המקום הראשון עם מרוצ'י. לאחר הצלחות ראשונות בבודפשט קיבל קארושק הזמנות לתחרות בינלאומיות.

קארושק היה אחד השחקנים הבודדים עם תוצאה חיובית מול עמנואל לסקר; הוא ניצח את אלוף העולם בתחרות נירנברג בשנת 1896. לסקר התרשם עמוקות מהמשחק ואמר "עלי יהיה להתמודד על אליפות העולם עם קארושק בעתיד". באביב אותה שנה חלק מקום ראשון עם מיכאל צ'יגורין בתחרות היובל של בודפשט, אך הפסיד בדו-קרב לקביעת המנצח. איגוד השחמט של ברלין ארגן תחרות לכבוד 70 שנים למועדון. קארושק זכה בתחרות זו, ובפרס של 2,000 גולדמארק. בתחרות קלן 1898 זכה במקום שני משותף ולאחר מכן ניצח בתחרות ארבעת האמנים בבודפשט לפני מרוצ'י.

הסופר הצ'כי גוסטב מירינק כיבד את קארושק (לאחר מותו) בספרו הידוע ביותר הגולם בכך שהעניק לאחד מהגיבורים - סטודנט לרפואה ושחמטאי את השם אינוסנט קארושק.

## קישורים חיצוניים

* 
* טים הרדינג, תיאור מפורט של תחרות נירנברג 1896, chesscafe.com
* מסעים יפים שבוצעו על ידי קארושק, wtharvey.com

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים יהודים הונגרים
קטגוריה:נפטרים משחפת
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1873
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1900
קטגוריה:יהודים אוסטרו-הונגרים
בית הכנסת העתיק במירון

שמאל|ממוזער|260px|חזית בית הכנסת במירון, לפני שנת 1899
[260px|ממוזער|שמאל|בית הכנסת כפי שצויר בשנת [1875 על ידי משלחת של סקר ארץ ישראל המערבית בראשות קלוד קונדר]]
**בית הכנסת העתיק במירון** מצוי על גבעה בסמוך לקבר רבי שמעון בר יוחאי ומירון הקדומה, ובסמוך למושב מירון.

אתר בית הכנסת נסקר במסגרת סקר ארץ ישראל המערבית שהתקיים בשנת 1875 על ידי משלחת של הקרן לחקר ארץ ישראל בראשות קלוד קונדר. החפירה הראשונה באתר נערכה בשנת 1905 על ידי היינריך קוהל וקרל וטצינגר במסגרת הסקר המקיף שלהם על בתי הכנסת בגליל.

## תולדות היישוב
היישוב קיים מימי בית שני. לדעת החופר מאירס, המקום ננטש בשנת 360. לאחר נטישתו שימש המבנה כנקודת תצפית ליישוב שהתקיים במקום בימי הביניים.

את הקמת בית הכנסת ייחסו יהודים מימי הביניים לרבי שמעון בר יוחאי. הבניין עורר התפעלות של תיירים ונוסעים שביקרו בארץ ישראל, ומוזכר ברשימותיהם של מספר נוסעים מתקופה זו.

לאחר החפירות שבוצעו במקום חוזק המשקוף בתבניות מתכת.

## תיאורו של בית הכנסת
המבנה, באורך 27 מטרים וברוחב 13.5 מטרים, נחצב בתוך ההר. הקיר הצפוני של בית הכנסת הוא חצוב וניכר כי הגיע לגובה של המבנה. בתשתית של המבנה יש בליטות שהיו בסיס לאדני העמודים אשר החזיקו את גג בית הכנסת. בית הכנסת מכוון לירושלים, והוא המבנה הארוך מסוגו שנמצא בארץ עד כה. מקירותיו שרד בעיקר הקיר הדרומי, שבו 3 פתחים: פתח מרכזי, עם המשקוף הסדוק, ופתח נוסף, אשר שוחזר. בבית הכנסת המשקופים וכן הכרכובים מעליהם אינם מעוטרים בתבליטים. צבי אילן סבור כי זו תוצאה של מגמה לא להגזים בקישוט בית הכנסת ולא עדות למצבם הכלכלי של תושבי המקום, אשר השקיעו רבות בבניה של בית הכנסת. ארון הקודש היה כנראה ליד הפתח הראשי, ולא נמצאו לו שרידים.

הקמת בית הכנסת תוך השקעת מאמץ גדול בחציבת מבנה בשטח גדול יחסית מעידה על החשיבות הרבה שהעניקו תושבי מירון הקדומה לבית הכנסת

## האגדה אודות המשקוף
ייחודו של בית הכנסת הוא באגדה כי אם משקופו ייפול- אות הוא לבואו הקרוב של משיח בן דוד. צבי אילן מייחס את האגדה ליהודים שביקרו במקום בימי הביניים.

## לקריאה נוספת
* צבי אילן, **[[בתי כנסת קדומים בארץ ישראל (ספר)|בתי כנסת קדומים בארץ ישראל]]**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991, עמ' 39–40
* דותן גורן, "רבות נפלאתי על הבניין ההוא", עת־מול, 225, יד יצחק בן-צבי, אוקטובר 2012, עמ' 6–9

## קישורים חיצוניים

בית הכנסת העתיק במירון- שרידי בית כנסת עתיק בן אלפיים שנה שנבנה על ידי רבי שמעון בר יוחאי - רשב"י

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי כנסת שעומדים בחורבנם
מירון
קטגוריה:מירון: מבנים
קטגוריה:הגליל העליון: אתרים ארכאולוגיים
דאונטאון דיסני

דאונטאון דיסני (באנגלית: **Downtown Disney**) הוא שמם של שני אתרי הסעדה, קניות ובידור הממוקמים באתרי הנופש של חברת וולט דיסני.

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
מריו דל מונקו

**מריו דל מונקו** (באיטלקית: **Mario del Monaco**; 27 ביולי 1915, פירנצה - 16 באוקטובר 1982, מסטרה) היה זמר טנור איטלקי, שמעריציו ראו בו את אחד הטנורים הגדולים ביותר במאה ה-20.

## חייו
### לימודי מוזיקה
דל מונקו נולד למשפחה פלורנטינית מוזיקלית בת המעמד הגבוה. כילד למד נגינה בכינור אך גילה משיכה נלהבת לשירה. הוא סיים את קונסרבטוריון רוסיני בפזארו, שם הכיר את רנאטה טבאלדי ושר עמה לראשונה. בשנות החמישים נחשבו השניים לצמד אופראי ממדרגה ראשונה. מאסטרו רפאלי הכיר בכישרונו ועזר לו בראשית הקריירה. דל מונקו נשא לאישה את רינה פיליפיני בשנת 1941.

### קריירה
דל מונקו החל בקריירה של זמר טנור אופראי ב-31 בדצמבר 1940, בתפקיד **פינקרטון** במאדאם באטרפליי בתיאטרון פוצ'יני במילאנו. בשנים הבאות התפרסם, תחילה באיטליה ובעקבותיה ברחבי העולם, בקולו החזק והמתכתי, קול **טנור הרואי** (ראו: סיווג קולות הטנור) לאמיתו (אם כי דל מונקו דבק בעיקר ברפרטואר האיטלקי), שהקנה לו מעמד בין כוכבי-העל של שנות החמישים, לצד ג'וזפה די סטפנו ופרנקו קורלי.
 
התפקיד שהיה לסמלו המסחרי של דל מונקו היה **[[אותלו (ורדי)|אותלו]]** של ורדי. הוא שר אותו לראשונה בשנת 1950 והמשיך ללטש אותו לאורך כל שנות הקריירה שלו. נאמר עליו, שהופיע באופרה אותלו 427 פעמים, הישג ראוי לציון, אבל בספרה של אליזבטה רומניולי: Mario Del Monaco, Monumentum aere perennius, Azzali 2002 מונה המחברת רק 218 הופעות בתפקיד אותלו. הוא נקבר בתלבושת שעטה בתפקיד אותלו.

דל מונקו היה גבר יפה-תואר וחסון, בעל דרך ביטוי ייחודית וקול מצלצל, שהקנה לו את הכינוי "פר הנחושת ממילאנו", אך הוא היה גם מושא לביקורת, כמי שפרשנויותיו הווקאליות לוקות בבוטות וחוסר עידון. בשנת 1975 פרש דל מונקו מן הבימה.

## הקלטות וסרטי קולנוע
מריו דל מונקו שר עם טבאלדי בשורה ארוכה של אופרות משל ורדי ופוצ'יני בהקלטות לחברת דקה. בחברה זו הקליט ב-1969 גם את "פדורה" של אומברטו ג'ורדאנו, מול מגדה אוליברו וטיטו גובי.
הוא הוכיח את יכולתו גם כשחקן מעולה והשתתף בסרטי קולנוע, שבעלילותיהם שובצו שירים המתאימים וקולו.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

* Mario Del Monaco, Hope Page, Official International Website - "A non-profit website created in memory of the greatest dramatic tenor of the 20th Century."


קטגוריה:זמרי טנור
קטגוריה:זמרים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרי אופרה איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1915
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1982
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
פדורה ברביירי

**פדורה ברביירי** (באיטלקית: **Fedora Barbieri**; 4 ביוני 1920 – 4 במרץ 2003) הייתה זמרת מצו-סופרן איטלקייה.
## חייה
ברביירי הופיעה לראשונה כזמרת באופן רשמי בפירנצה בשנת 1940, אך פרשה בשנת 1943 בשל נישואיה וחזרה להופיע בשנת 1945. היא הייתה בין הראשונים שחקרו וביצעו אופרות מוקדמות מאת מונטוורדי ופרגולזי. הופעתה הראשונה בלה סקאלה, שם נועדו לה הצלחותיה הגדולות ביותר, הייתה בשנת 1942 בסימפוניה התשיעית של בטהובן בניצוח ויקטור דה סאבאטה.
 
הופעתה הראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק הייתה ב-6 בנובמבר 1950 בתפקיד **הנסיכה אבולי** ב"דון קרלוס" של ורדי. בסך הכל הופיעה 96 פעמים ב-11 אופרות בבית האופרה הזה, וכן שרה את **אבולי** בהפקה המפורסמת של לוקינו ויסקונטי לאופרה של ורדי ליובל המאה של בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון בשנת 1958. אף כי לא פרשה מעולם באופן רשמי, אפשר להגיד שפדורה ברביירי חדלה להופיע על הבימה בשנות ה-90, כך שהקריירה שלה היא אחת הארוכות ביותר בתולדות האופרה.

ברביירי נחשבת אומנם לשחקנית וזמרת מרשימה ביותר בזכותה היא, אך כיום היא זכורה בעיקר הודות להופעותיה הסדירות, על הבימה ומחוצה לה, עם מריה קאלאס בשנות ה-50 של המאה ה-20. רבות מהופעותיהן המשותפות (עם עוד שותפים קבועים כמו ג'וזפה די סטפנו, בוריס כריסטוף, טיטו גובי, רולנדו פאנראי וטוליו סראפין) הוקלטו בחברות פוניט צ'טרה (בעיקר "לה ג'וקונדה", 1952) ו-EMI. תפקידיה המפורסמים ביותר היו **אמנריס** באאידה, **אזוצ'נה** ב"איל טרובטורה", **קוויקלי** ב"פלסטאף", **אבולי** ב"דון קרלוס" ו**אולריקה** ב"נשף המסיכות", כולן אופרות של ורדי. הרקוויאם של ורדי, שבו שרה עם הרווה נלי, די סטפאנו וצ'זארה סייפי, בניצוח ארטורו טוסקניני, הוקלט ויצא בחברת RCA.

אפשר לשמוע וגם לראות אותה בתפקיד **מדלון** בקלטת DVD של האופרה "אנדראה שנייה", עם פלאסידו דומינגו בתפקיד הראשי, שהוציאה "אגודת בל קאנטו".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרות מצו סופרן
קטגוריה:זמרות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרי אופרה איטלקים
קטגוריה:זמרות איטלקיות
קטגוריה:ילידות 1920
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1920
קטגוריה:נפטרות ב-2003
קטגוריה:נפטרים ב-2003
אנטונינו ווטו

**אנטונינו ווטו** (באיטלקית: **Antonino Votto**; 30 באוקטובר 1896 - 9 בספטמבר 1985) היה מנצח אופרות איטלקי. ווטו הקליט מספר רב של אופרות עם לה סקאלה במילאנו במהלך שנות ה-50, כאשר חברת התקליטים EMI הפיקה את עיקר הקלטות האולפן שמריה קאלאס השתתפה בהן. האופרות שהקליט עם קאלאס כללו את "נשף המסיכות" של ורדי, "לה בוהם" של פוצ'יני, "לה סונאמבולה" של בליני ו"לה ג'וקונדה" של פונקיילי. 

ווטו היה אומנם מנצח מהימן, אך מבקרי מוזיקה גינו לא אחת את הקלטותיו בגין העדר חוסר-אמצעיות רגשי. ייתכן שמדובר בסיכון מקצועי הכרוך בעבודת אולפן, כיוון שרבים סבורים, שהקלטותיו החיות עם קאלאס, הכוללות את "נורמה" (דצמבר 1955, לה סקאלה) ו"לה סונאמבולה" (1957, קלן), הן מן הגרסאות המעולות ביותר של יצירות אלה שהונצחו ביום מן הימים על גבי תקליטים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מנצחים איטלקים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1896
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1985
Blackwater Park

"**Blackwater Park**" הוא אלבומה החמישי של להקת אופת' וזהו האלבום הראשון של הלהקה שהופק על ידי סטיבן וילסון שתרם גם קולות רקע לאלבום. השיר "The Drapery Falls" יצא כסינגל כדי לקדם את האלבום. ב-2002 יצאה גרסה נוספת לאלבום, אשר כללה דיסק נוסף. הדיסק הנוסף כלל שני שירים ואת הקליפ של Harvest.

## השירים באלבום




הרצועות שנוספו לאלבום בגרסה השנייה:




## משתתפים באלבום
*מיקאל אקרפלדט - שירה, גיטרה.
*פטר לינדגרן - גיטרה.
*מרטין מנדז - בס.
*מרטין לופז - תופים.
*סטיבן וילסון - קולות רקע (ב-"Bleak"), קלידים, וגיטרה.
*טרוויס סמית' - עיצוב עטיפת האלבום.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי מטאל
קטגוריה:אופת'
קטגוריה:אלבומים באנגלית
לנגד עיניים מערביות

**לנגד עיניים מערביות** הוא סרטו העלילתי הראשון אותו כתב, ביים והפיק יוסף פיצ'חדזה ויצא בשנת 1996. בסרט שיחקו השחקנים עזרא כפרי ואייל שכטר. הסרט, שאותו צילם שי גולדמן, צולם בשחור לבן.

הסרט מספר את סיפורו של בחור צעיר ממוצא רוסי התר אחר אביו שברח מכלא ביטחוני לאחר שהואשם בריגול לטובת ברית המועצות.

הסרט השתתף בפסטיבל ברלין וזכה בפרס האקומני ופרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים.

## קישורים חיצוניים

* "לנגד עיניים מערביות" באתר "קרן הקולנוע הישראלי"

קטגוריה:סרטי שחור-לבן ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1996
קטגוריה:סרטי יוסף פיצ'חדזה
קטגוריה:זוכי פרס וולג'ין
קטגוריה:זוכי פסטיבל הקולנוע ירושלים
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי 1996