יעקב טלמון

**יעקב לייב טַלְמוֹן** (Jacob Leib Talmon; 14 ביוני 1916 – 16 ביוני 1980) היה היסטוריון ישראלי, פרופסור להיסטוריה של העת החדשה באוניברסיטה העברית, חוקר העת החדשה ובעיקר של תקופת המהפכה הצרפתית; טבע את המונחים "דמוקרטיה טוטליטרית" ("דמוקטטורה") ו"משיחיות מדינית".

## קורות חייו

יעקב טלמון נולד בעיירה ריפין שבצפון פולין בשם יעקב לייב פליישר, במשפחה יהודית אורתודוקסית, לאמו צפורה לבית ליכטנשטיין ולאביו אברהם, איש עסקים. בשנת 1933 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתגוררה תל אביב. הוא החל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטה העברית בירושלים, עד שנת 1939. אחר כך נסע לפריז ולמד בסורבון. לאחר כיבוש פריז על ידי הנאצים במלחמת העולם השנייה עבר ללונדון. שם סיים את לימודיו לתואר דוקטור בשנת 1943 בלונדון סקול אוף אקונומיקס.

ב-1949 חזר טלמון לישראל והחל ללמד באוניברסיטה העברית. ב-1960 מונה למשרת פרופסור להיסטוריה מודרנית. בשנת תשט"ז-1957 זכה בפרס ישראל על מחקרו **ראשיתה של הדמוקרטיה הטוטליטרית**. בשנת 1967 נבחר לחבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. במהלך השנים היה טלמון מרצה ופרופסור אורח באוניברסיטת אוקספורד, במכון למחקר מתקדם בפרינסטון וב-MIT.

לדבריה של פרופ' חדוה בן-ישראל, "פרסומו של טלמון כאחד מגדולי ההיסטוריונים של דורו בא לו בבת אחת בשנת 1952 עם צאתו לאור של חיבורו החשוב **ראשיתה של הדמוקרטיה הטוטליטרית**. השם שטבע והתיזה שהציע, הפכו בין לילה לאירוע בתולדות הפרשנות ההיסטורית". שני הספרים הנוספים בטרילוגיה ההיסטורית שכתב: **המשיחיות המדינית - השלב הרומנטי** ו**מיתוס האומה וחזון המהפכה - מקורות הקיטוב האידאולוגי במאה העשרים**, תיארו את יסודותיהם של המאבקים האימתניים בין הזרמים והתנועות הפוליטיות במאה העשרים.

בשנת 1980 נפטר טלמון בירושלים במהלך ניתוח לב, לאחר מחלה ממושכת. היה בן 64 במותו. בהלווייתו נשא דברים יריבו הפוליטי, ראש הממשלה מנחם בגין. רשות הדואר הנפיקה בול לזכרו ב-24 בפברואר 2004 עם אזכור יצירתו "ראשיתה של הדמוקרטיה הטוטליטרית" בשובל.

אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.

היה נשוי לאירנה טלמון (בוגַאיֶיר), ניצולת שואה ילידת פולין ורופאה פנימית, ולהם שתי בנות: פרופ' דניאלה טלמון-הלר, היסטוריונית של המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ומיה טלמון-אזרזר, עיתונאית ומפיקה.

## הגותו של טלמון
**דמוקרטיה טוטליטרית**

התזה העיקרית של טלמון הייתה כי מן האירוע המכונן של המהפכה הצרפתית הסתעפו שני ענפים גדולים של הגות פוליטית: הקומוניזם והסוציאליזם מחד, לבין הפשיזם והנאציזם מאידך. שני אלה הובילו כזרמים אידאולוגיים-פולטיים חוצי אומות ויבשות, אל הקיטוב הפוליטי החריף במאה העשרים ולהתנגשות החמושה וההרסנית במלחמת העולם השנייה. שני ענפים אלה ינקו גם מתורתו של ז'אן-ז'אק רוסו. הם הרחיבו בחתירתם לאבסולוטי את אי הסובלנות הטמונה ברעיון "הרצון הכללי". שניהם והולידו את דת המשיחיות המדינית החילונית אשר מובילה למשטר, אשר טלמון כינה: "דמוקטטורה". מדינה שהיא לכאורה דמוקרטית, אך למעשה בעלת אופי בלתי סובלני, בהשוואה לדמוקרטיה הליברלית המערבית.

השאיפה לחירות ושוויון שהונחה ביסוד המהפכה הצרפתית, הותמרה במדינות ה"דמוקטטורה" בעריצות המיעוט, אשר טוען שהוא מייצגו הבלעדי של "הרצון הכללי". טלמון הגדיר את התופעה הזאת של זיהוי האמת כאחת ויחידה בפוליטיקה עם הדמוקרטיה בשם "הדמוקרטיה הטוטליטרית", וראה בה את המבשרת והמולידה של הדיקטטורות הגדולות של המאה העשרים.

"הדת החילונית", או "דת המהפכה", הם מונחים נרדפים נוספים לתיאור מאפייני "אסכולת הדמוקרטיה הטוטליטרית". בניסיונו לפרש את "הפרדוקס של החופש" שבאסכולה זו מדגים טלמון כי הפרדוקס קיים בכך שהאמונה בחופש והשאיפה לממשו מתיישבות עם שימוש באמצעי כפייה. כך הוא מתאר את מהלך החשיבה של חסידי אסכולה זו, הנועד להצדיק את הרודנות הפוליטית ואמצעי הכפייה תוך כדי יישום האוטופיה שרעיונותיה דווקא ליברליים. אמנם יש קושי ליישב בתודעה בין הכפייה לליברליזם, אך:

הניסיון הראשון ליישם את הליברליזם האוטופי בנוסח רודני זה, נעשה ברפובליקה היעקובינית של שלטון הטרור. על הנאורים שבחברה, המחזיקים באמת מוחלטת, קרי: "הרצון הכללי" של רוסו – מוטלות זכות וחובה להכריח את שאר האזרחים ללכת בדרך האחת והיחידה, התואמת את "האמת" הזאת:

כפי שהראה טלמון נוצרה הדמוקרטיה הטוטליטרית כאסכולת מחשבה של תנועת הנאורות הצרפתית במאה ה-18, ומכאן המשיכה להתקיים בגלגוליה השונים במשך כל העידן המודרני. היא באה לידי ביטוי במשטרים רודניים, כמו הדיקטטורה היעקובינית והקומוניזם הסובייטי לשעבר: 

כך גם ניתן לפי טלמון ליישם תפיסתו את הטוטאליטריות גם כלפי קנאות דתית פונדמנטאליסטית המובילה לאלימות:

## טלמון והיהדות

טלמון חקר רבות את מקומם ותפקידם של היהודים בהיסטוריה העולמית ובמיוחד בתנועות המהפכניות של העת החדשה. הוא סבר כי: 

לדעתו של טלמון:

והסברו לכך:

כדיאלקטיקן ופולמוסן היו תפיסותיו של טלמון קוטביות לעיתים. כך לדוגמה במאמרו, "ההיסטוריה האירופית כרקע לשואה", כתב:

לדעתו:

לקוראיו כתב במידה רבה של כאב:

בהיותו סקרן לרדת לפשרי העבר ונבכיו ביטא לעיתים טלמון את תסכולו באופן דרמטי ורגשני, תוך מתן צידוק לביטוי הרגשי של ההיסטוריון ולא רק שימושו בכליו הקוגניטיביים, כמו בניסיונו להבין את שורש האנטישמיות:

## אידאולוגיה ופוליטיקה
טלמון ניסה להבין את ההיסטוריה במטרה לרדת לחקר הזרמים התת-קרקעיים המניעים את ההווה. לתפיסתו חייב ההיסטוריון להיות פעיל ומשפיע במציאות החברתית והפוליטית בת זמנו. זאת בהקשר לתפיסתו, כי האדם המודרני פטור מכפיית הדת, האחריות למעשיו ומחדליו מוטלת עליו:

כהמשך לניסוחיו החדים ולהגדרתיו הישירות והבוטות כתב:

תיאוריו של טלמון נמזגים בלהט מהפכני, כאותה מהפכה גדולה עליה כתב ואותה חי, גם כאשר התיאור נסוב על הרומנטיקה שימיה בראשית המאה ה-19:

ועוד:

כך גם בדברו על הלאומיות הפולנית האנלוגית לכאורה לזו היהודית ציונית:

## דעותיו הפוליטיות
עמדתו של טלמון כי האדם הוא יצור פעיל ומעורב בפוליטיקה מעידים ספריו: **אחדות וייחוד - מסות בהגות היסטורית** ו**בעידן האלימות**. וכן מאמרים רבים שפרסם בעיתונות על משמעותם של אירועים פוליטיים שונים בראייה היסטורית. לדוגמה הוא השתתף בעצומת הפרופסורים חברי סגל ההוראה באוניברסיטה העברית; העצומה קראה לפתרון הסכסוך במזרח התיכון כארבעה חודשים לאחר מלחמת ששת הימים. בהכירו את האקלים הפוליטי שבו פעל, הוא כתב:

ב-1972 ביסס את עמדתו כנגד החזקת "השטחים הכבושים" במאמר שפרסם בעיתון **[[הארץ]]** בשם: "מלחמת ששת הימים בפרספקטיבה היסטורית":

בהתאם לתפיסתו את ההיסטוריון כמשפיע ומנסה לשכנע, כתב כעבור שנים את מכתבו הפתוח לראש הממשלה מנחם בגין, בשנת 1980, ובו קרא לסגת מן "השטחים הכבושים" כדי להימנע מאסון עתידי.

טלמון שאל את קוראיו:

## מספריו
* **ראשיתה של הדמוקרטיה הטוטליטרית**, דביר, 1956.
* **המשיחיות המדינית - השלב הרומנטי**, עם עובד ודביר, 1965.
* **אחדות וייחוד - מסות בהגות היסטורית**, שוקן, 1965.
* **רומנטיקה ומרי, אירופה 1815-1848**, עם עובד, 1973.
* **בעידן האלימות**, עם עובד, 1975.
* **מיתוס האומה וחזון המהפכה - מקורות הקיטוב האידאולוגי במאה העשרים**, עם עובד, 1982.
* **חידת ההווה ועורמת ההיסטוריה - עיונים בהיסטוריה היהודית בפרספקטיבה אוניברסלית**, מוסד ביאליק, 2000.
***Israel among the nations**, London : Weidenfeld & Nicolson, 1970.

## הנצחה בבול דאר ישראלי
ב-24 בפברואר 2004, הוסיף דאר ישראל 3 בולי דאר לסדרה של 4 בולי דאר (שניפק ב-10.04.2002) על היסטוריונים יהודים שעסקו בהיסטוריה של העם היהודי בגולה בתקופה שקדמה להקמת מדינת ישראל. בול אחד מהבולים הנוספים האלה הוקדש לזכרו של יעקב טלמון שעליו מופיע דיוקנו. על השובל של הבול הופיעה הכתובית: "ראשיתה של דמוקרטיה טוטליטרית ". האמן אד ואן אוין עיצב את הבול.

## ראו גם
*דמוקרטיה טוטליטרית

## קישורים חיצוניים

* Who’s Who in World Jewry, Pitman Publishing Co., New York 1972:
* On The Origins of Totalitarian Democracy
* מקומה של ההיסטוריה היהודית בתולדות העולם על פי גישתו של יעקב טלמון - דני יעקובי
* "Open Letter to Prime Minister Begin Urging Israel's withdrawal from the Occupied Territories and Warning of a Future Disaster" מכתב פתוח לראש הממשלה מנחם בגין
* Israel Among The Nations ישראל בין האומות
* The Unique and the Universal אחדות ויחוד
* Two Statements on the Mid-East War שתי הצהרות על המלחמה המזרח תיכונית
* בול ישראלי לזכרו של טלמון
* 
* כרטיס אישי, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
* אריה דובנוב, 'A tale of trees and crooked timbers: Jacob Talmon and Isaiah Berlin on the question of Jewish Nationalism', History of European Ideas, Vol. 34, No. 2
* אריה דובנוב, 'Priest or Jester? Jacob L. Talmon (1916-1980) on History and Intellectual engagement (Introduction essay)', History of European Ideas, Vol. 34, No. 2
* , 
* 
* 
* 
*  (תיקוני טעויות: )
* 
* 
* 

מפרי עטו:
* 
* , 
* , 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל למדעי החברה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: היסטוריה
קטגוריה:תאורטיקנים במדע המדינה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ליברליזם בישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ישראל
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1956
קטגוריה:חוקרי מדע המדינה ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מבית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1980