open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לילי קרונברגר

**לילי קרונברגר** (בהונגרית: **Kronberger Lily**; 12 בנובמבר 1890 – 21 במאי 1974) הייתה מחליקה אמנותית על קרח הונגרייה-יהודייה, 4 פעמים ברציפות אלופת עולם (1908–1911) בהחלקה אמנותית על קרח ליחידות.

קרונברגר הייתה לאלופת העולם הראשונה של הונגריה.

## ביוגרפיה
קרונברגר נולדה בבודפשט. 

באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בדאבוס שווייץ בשנת 1906, שבה נערכו לראשונה תחרויות בנפרד לנשים זכתה קרונברגר במדליית ארד בתחרות לנשים, אחרי מאדג' סיירס מבריטניה וג'ני הרץ מאוסטריה. שנה לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בווינה אוסטריה היא זכתה שוב במדליית ארד אחרי סיירס והרץ.

### אלופת עולם
באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בטרופאו צ'כיה בשנת 1908 זכתה קרונברגר במדליית זהב לפני אלזה רנדשמידט מגרמניה, המתחרה היחידה שלה. שנה לאחר מכן, היא התחרתה לבדה והוכתרה לאלופת העולם. בשנת 1910 היא זכתה שוב במדליית זהב לאחר שניצחה שוב את רנדשמידט. באליפות העולם שנערכה בווינה בשנת 1911 היא זכתה במדליית זהב, לפני אופיקה וון מרי הורבט מהונגריה ולודוביקה ג'קובסון מגרמניה. בהצעתו של זולטאן קודאי, היא הייתה המחליקה הראשונה בהיסטוריה שהופיעה בתחרות החופשית עם מוזיקה. באותן השנים (1908 - 1910) זכתה קרונברגר 3 פעמים ברציפות באליפות הונגריה בהחלקה אמנותית על הקרח.

בשנת 1997 זכתה קרונברגר להיכלל בהיכל התהילה העולמי בהחלקה אמנותית על הקרח.

## קישורים חיצוניים

* לילי קרונברגר, באתר *International Jewish Sports Hall of Fame* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורטאיות הונגריות
קטגוריה:מחליקות אמנותיות על קרח יהודיות
קטגוריה:אלופי עולם יהודים
קטגוריה:אלופות עולם יהודיות
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הספורטאים היהודים: הונגרים
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:יהודיות הונגריות
קטגוריה:אלופות עולם בהחלקה אמנותית
קטגוריה:ילידות 1890
קטגוריה:ספורטאיות יהודיות הונגריות
קטגוריה:הונגריות שנפטרו ב-1974
סומרס

**סומרס** (ברוסית: **Соммерс**, בפינית: **Someri**, בשוודית: **Sommarö**) הוא אי לא מיושב השייך לרוסיה. הוא ממוקם בחלק המזרחי של המפרץ הפיני, במרחק של כ-18 ק"מ מחופי פינלנד. אורכו של האי הוא 950 מטר, רוחבו - 450 מטר. על האי ישנו מגדלור.

## היסטוריה
האי היה שייך לשוודיה עד לשנת 1721, אז הועבר לשליטת האימפריה הרוסית בהתאם לחוזה נישטאד. הצאר פיוטר הגדול העניק את האי במתנה לליצן החצר שלו יאן ד'אקוסטה. האי נשאר נטוש במשך כמאה שנה, עד שבשנת 1808 נבנה על האי מגדלור. בסוף המאה ה-19 שודרג המגדלור, הותקן בו צופר להתרעה לספינות. כמו כן נבנה בית מעץ, בו התגורר מפעיל המגדלור עם משפחתו.

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה החל הצבא הרוסי בבניית מוצבים על האי. בניית המוצבים הופסקה ב-1917, לאחר מהפכת אוקטובר, כאשר החיילים הרוסים נטשו את האי. בתחילת 1918 השתלט על האי כוח מהצבא הפיני. בשנת 1920 הוסדרה השליטה הפינית באי במסגרת חוזה טרטו. הפינים השלימו את בניית המוצבים ותחזקו את המגדלור על האי.

עם פרוץ מלחמת החורף פוצצו הפינים את המגדלור שעל האי ופינו את כוחותיהם מהאי. ב-1 בדצמבר 1939 הנחית הצי הסובייטי כוחות על האי, אשר כבשו אותו ללא קרב. בתום המלחמה, במסגרת חוזה השלום שנחתם במוסקבה, הועבר האי באופן רשמי לשליטת ברית המועצות. הסובייטים הקימו מחדש את המגדלור (שפוצץ על ידי הפינים) ומיקמו על האי חיל מצב קטן.

ב-2 בדצמבר 1941 פונו כוחות הצבא האדום מהאי בהתאם להחלטת הפיקוד הצבאי של חזית לנינגרד. החיילים שהתפנו מהאי הצטרפות למגיני העיר לנינגרד. ב-19 בינואר 1942 הנחיתו הפינים כוחות על האי והשתלטו עליו. הם הציבו על האי חיל מצב שכלל כ-100 חיילים עם 5 תותחי שדה ו7 תותחי נ"מ.

בקיץ 1942, החליט הפיקוד הסובייטי לכבוש את האי מחדש ותכנן מבצע נחיתה על האי. המבצע יצא לפועל ב-8 ביולי 1942 ונכשל כישלון חרוץ. הסובייטים אומנם הצליחו להנחית כוחות על האי ולהשתלט על אחד המוצבים, אבל הפינים, בסיוע ספינות הצי הגרמני, הצליחו להדוף את המתקפה הסובייטית. בסופו של דבר כמעט כל החיילים הסובייטים שנחתו על האי נהרגו או נפלו בשבי. רק 23 חיילים פצועים (מתוך כ-250 חיילים שהונחתו) הצליחו להתפנות על גבי ספינות טורפדו שהתקרבו לאי.

הפינים החזיקו באי עד לספטמבר 1944, כאשר פינלנד חתמה על הסכם שביתת נשק עם ברית המועצות. לאחר חתימת ההסכם עזב הצבא הפיני את האי והצבא האדום השתלט עליו שוב. בתקופת ברית המועצות החזיק הצי הסובייטי על האי בסיס קטן ובו תחנת מכ"ם. לאחר התפרקות ברית המועצות פונה הבסיס.
## גלריה

Sa-kuva-153462.jpg
Sa-kuva-153468.jpg
Sa-kuva-165892.jpg
Sa-kuva-166470.jpg

האי במהלך מלחמת העולם השנייה

## ראו גם

* סורסארי

## לקריאה נוספת
* Anttila, Risto: **Lavansaari Seiskari Tytärsaari Haapasaari 1918**. KR-kirjat OY, 2006. .
* Laurell, Seppo: Suomen majakat. **Kustannusosakeyhtiö Nemo/Merenkulkulaitos**, 1999. .

## קישורים חיצוניים

* תיאור הקרב על האי  
קטגוריה:איים בים הבלטי
קטגוריה:מחוז לנינגרד: גאוגרפיה
קטגוריה:רוסיה: איים לא מיושבים
קטגוריה:המפרץ הפיני
אנגלמן

**אנגלמן** הוא שם משפחה ממקור גרמני.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
ולבז'יך

**ולבז'יך** (בפולנית: **Wałbrzych**, בגרמנית: **Waldenburg**, בצ'כית: **Valbřich** או **Valdenburk**) היא עיר בפרובינציית שלזיה תחתית בפולין. פירוש השם בגרמנית הוא "טירת היער", השם מתייחס לטירה שנמצאת בדרום העיר. בעיר נולד המתמטיקאי היהודי אברהם רובינזון.

## אטימולוגיה
לפי האתר הרשמי של ולבז'יך, משמעות שמה הקדום "לסוגרוד" ושמה הגרמני "ולדנבורג" היא "טירת היער". העיר נקראה כך על שם הטירה "נובי דבורי" (בגרמנית: בורג נויהאוז) שחורבותיה נמצאים בדרום העיר. המילה ולדנבורג היא שילוב של המילים "ולד" (יער) ו"ברג" (טירה). השם הפולני Wałbrzych (ולבז'יך) בא מהמילה הפולנית Walbrich (ולבז'יך), שהיא שילוב של השמות הישנים "ולנברג" ו"ולמברג".

## היסטוריה
זמן הקמתה של ולבז'יך שנוי במחלוקת: יש הגורסים כי היא הייתה קיימת כבר ב-1191 בתור כפר קטן, אך יש המתארכים את זמן הקמתה לראשית שנות ה-90 של המאה ה-13.

כבר בשנת 1583 היו קיימים בסמוך לעיר מכרות פחם. בתחילת המאה ה-19, שגשגו מאוד ענפי כריית הפחם והאריגה בעיר והיא הפכה למרכז תעשייתי. בתחילת המאה ה-20, הוקם בוולבז'יך מפעל לייצור כלי שולחן מחרסינה, ומפעל לייצור זכוכית.

בתקופת השואה, עקב זרימת יהודים בלתי פוסקת למחנה הריכוז גרוס-רוזן, הוקם בוולבז'יך תת-מחנה ריכוז של גרמניה הנאצית, בשם מחנה ולדנבורג.
באוקטובר 1943, החלה בעיר בניית מפקדת "מתקן פרויקט ענק" של היטלר. בניית המפקדה לא הושלמה והיא לא שימשה את היטלר.

ממלחמת העולם השנייה ולבז'יך יצאה כמעט ללא פגע. לאחר המלחמה, העיר התרחבה גאוגרפית ועקב שינויי גבול שנקבעו בוועידת פוטסדאם, היא הועברה מגרמניה לפולין. רוב תושביה הגרמנים של ולבז'יך גורשו ובזמן הרה-פטריאציה הגיעו לעיר כ-4000 יהודים.

בתחילת שנת 1990, הוחלט לסגור את מכרות הפחם של העיר. כעבור 5 שנים, הוקם במתקנים של מכרה הפחם העתיק ביותר בעיר, מוזיאון לתעשייה ולטכנולוגיה.

## מקומות בעיר
### אתרי תיירות
[ממוזער|ציור טירת קשיאש, אמצע [המאה ה-19 (אוסף אלכסנדר דונקר)]]
ממוזער|טירת קשיאש
* **בית פאלם**
* **ההר חֶלְמְיֶץ** – הר בגובה 851 מטר מעל פני הים
* **כיכר השוק** (שופץ ב-1997–1999)
* **הכנסייה הפרוטסטנטית** (נבנתה ב-1785–1788)
* **טירת אלברטי** (1801) – כיום נמצא שם המוזיאון העירוני
* **טירת קסטריץ**
* **[[טירת קשיאש]]**

### מוסדות חינוך
* **אוניברסיטת אנגלוס סילסיוס**
* אוניברסיטת **[[יאנוש קורצ'אק]]**
* **בית הספר ולבז'יסקה ויזמות**
* מרכז מחקר **האקדמיה הפולנית למדעים**
* סניף של **האוניברסיטה הטכנית של ורוצלב**
* סניף של **שלזיה תחתית – מרכז ההכשרה ורוצלב**
* **מתחם בתי הספר מס' 4**

#### בתי ספר תיכוניים
* **התיכון החברתי**
* **תיכון [[איגנצי יאן פדרבסקי]]**
* **תיכון הוגו קולטג**'
* **תיכון [[ניקולאוס קופרניקוס]]**
* **תיכון סיוסטר ניפוקלנק**

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## ראו גם
* רכבת הזהב הנאצית

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר תיירותי
* פורטל העיר.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שלזיה תחתית: ערים
פלמני

**פלמני** (מרוסית: **Пельмени**) הם כיסונים מן המטבח הרוסי אשר עשויים מציפוי דק של בצק וממגוון מילויים שונים, בעיקר בשר טחון.

## מאפיינים
ממוזער|שלבי הכנה של פלמני
בצק הפלמני מורכב מקמח ומים, ולעיתים גם ביצה. כמילוי מקובל להשתמש בבשר טחון מחזיר, בקר, טלה, דגים או פטריות. מקובל גם להשתמש במילוי שמורכב מכמה סוגי בשר. למשל המילוי המקובל בחבל הארץ אודמורטיה הוא 45% בקר, 35% טלה ו-20% חזיר. פלמני באזור פרם ממולאים באופן מסורתי בשילוב של פטריות, לפת ובצל. מקובל להוסיף למילוי תבלינים כמו פלפל שחור ובצל.

מאכלים דומים לכיסוני הפלמני נמצאים בעמים רבים. במטבח הפולני נקראים כיסונים פירוגי, במטבח האוקראיני נקראים ורניקי, ובמטבח היהודי נקראים כיסונים קרעפלאך. אולם הפלמני מאופיינים בכך שבניגוד לפירוגי או לוורניקי, הבצק בהם דק ככל האפשר, בעוד שכמות המילוי גדולה יותר. בנוסף, פלמני לעולם אינם מוגשים במילוי מתוק והמילויים שלהם בדרך כלל נאים, בעוד שבפירוגי ובוורניקי הם מבושלים מראש.

השם פלמני מגיע מן המילה пельнянь, שמשמעה "בצק אוזן", בשפות פינו-אוגריות, שמדוברות על ידי העמים הילידים שבאזור סיביר. לא ידוע בדיוק מתי המאכל נהיה נפוץ בקרב עמים אלה, ומתי הוא חדר לרוסים. תאוריות מסוימות טוענות כי מקורם של הפלמני בסיביר, אליהם הגיעו מן המטבח הסיני, שם מכונים ג'יאוזי. הפלמני איפשרו לשמר בשר בצורה טובה במהלך החורף הסיבירי הקשה, בלי צורך להאכיל את הצאן.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:המטבח הרוסי
קטגוריה:כופתאות
קטגוריה:מאכלים לאומיים
קטגוריה:המטבח האשכנזי
קטגוריה:המטבח הסובייטי
קרב קורונאה (394 לפנה"ס)

**קרב קורונאה**, (ביוונית: **Μάχη της Κορώνειας**) היה קרב יבשתי שנערך בשנת 394 לפנה"ס במהלך המלחמה הקורינתית. הקרב התרחש במישור קורונאה על אדמת תבאי, והשתתפו בו 15,000 לוחמים הנאמנים לספרטה מחד ו-20,000 לוחמים של ערי הליגה האנטי ספרטנית מאידך. אולם למרות נחיתותם המספרית ניצחו הספרטנים.

## הרקע לקרב
לאחר המלחמה הפלופונסית הפכה ספרטה לעיר החזקה ביותר ביוון. מלך ספרטה אגסילאוס השני יצא למסע מלחמה נגד פרס, אולם ביוזמתו של טימוקרטס מרודוס אוחדו ביוון אתונה, תבאי, קורינתוס, ארגוס, וערים נוספות, לליגה אנטי-ספרטנית גדולה. בעלי הברית ניסו לתקוף את הפלופונס, אולם הובסו בקרב נמאה. השלטונות בספרטה הזעיקו את אגסילאוס חזרה מאסיה הוא חזר בדרך היבשה חצה את תסאליה וחדר לבויואטיה. כוחות תבאי ובעלות בריתה המתינו לו במישור קורונאה.

## הקרב
צבא בעלי הברית התחלק לשניים: הצבא התבאני, והכוחות של בעלי הברית. הצבא הספרטני הורכב בעיקר מהלוטים משוחררים ומשכירי חרב וותיקי מסע הרבבה. שני הצדדים התקדמו כמה מאות מטרים בדממה עד שהתבאנים הסתערו על האגף השמאלי החלש של הספרטנים. בעוד האגף הימני הספרטני תקף את האגף השמאלי התבאני שהיה מורכב בעיקר מבעלי הברית של תבאי. האגף הימני הספרטני נחל ניצחון, אולם במקביל האגף הימני התבאני הביס את האגף השמאלי הספרטני והצליח לבזוז את המחנה הספרטני. אגסילאוס שפיקד על האגף הימני, מיהר וחסם את דרך הבריחה של התבאנים. כאשר נודע לתבאנים שבעלי בריתם הובסו ונמלטו הם ניסו להימלט, אולם הספרטנים חסמו את דרכם אך בקושי הם הצליחו להימלט ולברוח משדה הקרב. 

## תוצאות
אגסילאוס שנפצע בעצמו בקרב, טען לניצחון כיוון שהמישור נותר בידיו. אולם למעשה כעבור כעבור כמה ימים נאלץ לעזוב את האזור ולהגיע לפלופונס דרך מפרץ קורינתוס. על פי טענת דיודורוס, 600 תבאנים נהרגו בקרב ו-350 ספרטנים.

## לקריאה נוספת
*משה עמית, **תולדות יוון הקלאסית**, הוצאת מאגנס, תשס"ב 

* Diodorus Siculus. *Library of History*. Translated by C.H. Oldfather, R.M. Geer, C.L. Sherman, F.R. Walton and C.B. Welles. Loeb Classical Library. Cambridge, MA, Harvard University Press; London, William Heinemann, 1933-1967.
* Xenophon. *Hellenica*. Translated by Carleton L. Brownson. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann. vol. 1:1918, vol. 2: 1921. Digitized copy in: Perseus

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קורונאה
קורונאה
קטגוריה:המלחמה הקורינתית
אפיאלטס

**אפיאלטס** (ביוונית: **Ἐφιάλτης**; המאה ה-5 לפנה"ס) היה יווני איש מליס, שהתפרסם בכך שבזמן קרב תרמופילאי הראה לפרסים מעבר בהרים שדרכו יכלו לאגף את היוונים ולהשמידם. מאז הפך שמו מילה נרדפת לבוגד ביוון.

## ביוגרפיה
כאשר פלשו הפרסים ליוון, התבצרו 300 לוחמים ספרטנים תחת פיקודו של לאונידס הראשון במעבר צר המכונה תרמופילאי, הקרב זכה לכינוי קרב תרמופילאי. בזכות המעבר הצר ושיטת הפלנקס הצליחו היוונים לעכב בהצלחה את הצבא הפרסי הגדול פי כמה. אולם בוגד יווני הגיע אל מלך פרס חשיארש הראשון והציע לו להראות לו מעבר צר בהרים שאפשר לאגף את הצבא היוני, בתמורה לטובות הנאה.

הרודוטוס מציין שהמעבר הסודי היה מוכר היטב לתושבי המקום. ככל הנראה זהות הבוגד לא הייתה ברורה - הרודוטוס מציין כחשודים אפשריים גם את אוניטס בן פנגורוס איש קריסטוס ואת קורידלוס מאנטיקרה, אולם סבור שאפיאלטס בן אורידמוס הוא האשם האמיתי. הוא שואב חיזוק לדבריו מהעובדה שהוא הפך למבוקש בידי היוונים לאחר הקרב.

המלך שלח את מצביאו הידרנס יחד עם אפיאלטס אל המעבר. הם הלכו כל הלילה דרך יער אלונים כשהגיעו לפסגת ההר נתקלו בבני פוקיס שהוצבו שם לשמירה בידי לאונידס. הידרנס נבהל משום שסבר שאלו הספרטנים, אולם אפיאלטס הרגיע אותו ואמר שאלו הפוקים. אלו האחרונים נבהלו גם הם משום שסברו שהפרסים יוצאים להתקפה על פוקיס. הם נסוגו מערבה ותפסו עמדות, אולם הפרסים התעלמו מהם והמשיכו מזרחה. עם עלות השחר הבחינו הספרטנים בפרסים המתקרבים. לאונידס הורה במהירות לבעלי בריתו לסגת בטרם יחסמו הפרסים את דרכי המילוט. במקום נותרו 300 ספרטנים, 700 תספאים, ו-2,000 תבאנים. 

כשעלתה השמש התקיפו הפרסים בלי לחכות להידרנס. התפתח קרב קשה במהלכו נהרג לאונידס. בהמשך הקרב הצטרף הידרנס למערכה והספרטנים נהרגו עד אחד.

אפיאלטס לא הרוויח דבר מהקרב, שכן כישלונותיהם של הפרסים בקרבות סלמיס ופלטאיה הכריחו אותם לסגת מיוון. הוא הפך כאמור למבוקש ביוון, הוא נמלט לתסאליה וכאשר חזר נרצח בידי יווני בשם **אתינדס**. הרודוטוס כותב שאתינדס לא רצח אותו בגלל הפרס שהבטיחו הספרטנים אלא בגלל סיבה אחרת שאותה הוא לא מציין. אולם למרות זאת אתינדס קיבל מהספרטנים את הפרס המובטח.

## בתרבות
בסרט 300 הספרטנים (1962), אפיאלטס מגולם בידי קירון מור. הוא מסגיר את הספרטנים לפרסים בגלל חמדנותו, וכן בגלל אהבה נכזבת לספרטנית יפה.

בסרט 300 (2007), אפיאלטס הוא יווני גיבן. הוא מציע את עזרתו ללאונידס, אולם הוא דוחה אותו בגלל מומו, שיהרוס את המבנה של הפלנקס. כנקמה, אפיאלטס מסגיר את הספרטנים.

עד היום השם אפיאלטס משמש ביוון שם נרדף לבגידה, כמו יהודה איש קריות בנצרות, וידקון קוויזלינג בנורווגיה, בנדיקט ארנולד בארצות הברית, ואנדריי ולאסוב ברוסיה.

## לקריאה נוספת
* הרודוטוס. **היסטוריה**. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998.
* **כתבי הירודוטוס**. מתורגמים מיוונית עם מבוא והערות מאת ד"ר אלכסנדר שור. ירושלים, ראובן מס, תרצ"ה. העתק דיגיטלי באתר "דעת".

## הערות שוליים

קטגוריה:הממלכה האחמנית
קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:מרגלים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
עמון ומואב טהרו בסיחון

**עמון ומואב טהרו בסיחון** הוא מושג הלכתי הקובע כי אמנם אסור היה לבני ישראל לכבוש את שטחי עמון ומואב, אך לאחר שנכבשו מהם על ידי סיחון מלך האמורי יכלו בני ישראל לכובשן ממנו, מכיוון שזכה בהם. הגמרא הוכיחה מכך כי יש קניין חזקה לעובדי כוכבים.

המושג הפך גם לפתגם המשמש כמשל למקרה בו איסור מסוים הופך למותר בעקבות שינוי במצב.

## מקור ההלכה
לגבי מואב נכתב בספר דברים: "אל תצר את מואב ואל תתגר בם מלחמה", וכן לגבי עמון נכתב "וקרבת מול בני עמון אל תצרם ואל תתגר בם", ואכן בעת מעבר בני ישראל באזורם, לא ניסו להילחם בהם ועקפו את ארצותיהם.

אך בכל אופן אזור עבר הירדן בו הייתה נחלת שניים וחצי השבטים היה שייך למואב ונכבש מהם על ידי סיחון וכן האזור הנקרא בתורה "מארנון ועד יבק" היה שייך לבני עמון ולמרות זאת כבשו שניים וחצי השבטים את השטחים הללו כמו שמתואר בספר במדבר:

ומזה הוכיח רב פפא כי הסיבה שיכלו בני ישראל לכבוש את ממלכת סיחון היא מכיוון שסיחון קנה את קרקעותיהם של בני עמון ומואב על ידי כיבושו, וממילא הותר לבני ישראל לכבשן מחמת שעתה כבר אינם שטחי עמון ומואב אלא שטחי סיחון.

בטענה זו השתמש גם יפתח הגלעדי במענה לטענת מלך בני עמון כי בני ישראל כבשו את שטחו, כמו שמתואר בספר שופטים:

## קישורים חיצוניים
* מלחמת ישראל בסיחון ובעוג, באתר גליונות נחמה
* הרב אורי עמוס שרקי, עמון ומואב טהרו בסיחון, ערוץ מאיר

## הערות שוליים

קטגוריה:הלכה
קטגוריה:בני עמון
לואיג'י איליקה

**לואיג'י איליקה** (באיטלקית: **Luigi Illica**  9 במאי 1857 - 16 בדצמבר 1919) היה לבריתן איטלקי, שכתב בשביל מלחינים איטלקים ידועי-שם, בהם ,פוצ'יני (על פי רוב עם ג'וזפה ג'אקוזה), אלפרדו קאטאלאני, אומברטו ג'ורדאנו ופייטרו מסקאני. הלבריות המפורסמות ביותר שלו הן אלה שנכתבו לאופרות לה בוהם, טוסקה, מאדאם באטרפליי ו"אנדראה שנייה"

## חייו
איליקה נולד בקסטל'ארקואטו. חייו האישיים שיקפו במקרים מסוימים את הלבריות שלו. הסיבה לכך, שהוא מצולם תמיד כשראשו מוטה מעט הצידה היא, שהוא איבד את אוזנו הימנית בדו-קרב על אישה. כאשר נוצרו סרטים אילמים שהתבססו על האופרות של איליקה, הופיע שמו באותיות גדולות על המודעות, משום שהמפיצים יכלו להבטיח רק את השימוש בסיפוריו, אבל לא את השמעת המוזיקה של המלחין הנכון.

כמחזאי בעל איכות בלתי מבוטלת, הוא זכור כיום באמצעות אחד הפרסים הוותיקים ביותר באיטליה, "הפרס הבינלאומי על שם לואיג'י איליקה, שנוסד בשנת 1961 וניתן לזמרי אופרה בעלי שם עולמי, למנצחים, לבמאים ולכותבים בתחום האופרה. הפרס מחולק כיום מדי שנתיים לסירוגין עם התחרות הבינלאומית לבימת האופרה ע"ש איליקה, המציעה פרסים והזדמנויות הופעה ראשונות לזמרים צעירים.

ממוזער|150px|פסלו של לואי'י איליקה בקסטל'דארקואטו.

## לבריות
התאריכים מציינים את מועד היצירה.
* 1884 - "Il vassalo di Szegith", עם פרנצ'סקו פוזה (אנטוניו סמארליה)
* 1892 - "לה ואלי" אלפרדו קאטאלאני
* 1892 - "כריסטופורו קולומבו" (אלברטו פרנקטי)
* 1893 - "מאנון לסקו" עם רוג'רו ליאונקוואלו, מארקו פראגה, ג'וזפה ג'אקוזה ודומניקו אוליבה, (ג'אקומו פוצ'יני)
* 1893 - "קורנליוס שיט" (סמארליה)
* 1894 - "I dispetti amorosi" (גאטנו לופוריני)
* 1894 - "המרטיר" (ספירידון סמאראס)
* 1895 - "Nozze istriane" (סמארליה)
* 1896 - לה בוהם עם ג'וזפה ג'אקוזה (פוצ'יני)
* 1896 - "אנדראה שנייה" (אומברטו ג'ורדאנו)
* 1898 - "איריס" (פייטרו מסקאני)
* 1900 - טוסקה - (פוצ'יני)
* 1900 - "אנטון" (צ'זארה גלאוטי)
* 1900 - "Medioevo Latino" (אטורה פאניצה)
* 1901 - "Le maschere" (מסקאני)
* 1901 - "Il cuore della fanciulla" (בואונג'ורנו)
* 1901 - "לורנצה" (אדוארדו מסקרוני)
* 1902 - "ג'רמניה" (פרנקטי)
* 1903 - "Nadeya" (צ'זארה רוסי)
* 1903 - "סיבריה" (ג'ורדאנו)
* 1904 - "מאדאם באטרפליי" (פוצ'יני)
* 1905 - "קסנדרה" (ויטוריו גנקי)
* 1906 - "טס" (פרדריק ארלנגר)
* 1908 - "אורורה" (פאניצה)
* 1909 - "הנסיכה צילה" (פרנקו אלפאנו)
* 1909 - "Hellera" (איטלו מונטמצי)
* 1911 - "איזאבו" (מסקאני)
* 1921 - "Giova a Pompei", עם רומניולי, (אלברטו פרנקטי ואומברטו ג'ורדאנו)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לבריתנים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1857
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1919
הסכמי מדריד

**הסכמי מדריד** (בספרדית: **Acuerdo de Madrid** או **Acuerdo tripartito de Madrid**) הוא הכינוי של הכרזת עקרונות מוסכמת בין ספרד, מרוקו ומאוריטניה, שניתנה במדריד, ב-14 בנובמבר 1975, בנושא סיום השלטון הספרדי בסהרה המערבית ועתידה.

קדמו להכרזה זו החלטת בית הדין הבינלאומי בהאג והמצעד הירוק, שני אירועים ששכנעו את הספרדים לעזוב את החבל.

בהסכם עצמו ספרד הכריזה על הפסקת השלטון הקולוניאלי באזור, והכריזה שתשליט שלטון זמני בלבד. לפי ההסכם, סיום הנוכחות הספרדית בטריטוריה תושלם עד ה-28 בפברואר 1976 לכל המאוחר.

ההסכם זכה להתנגדות רבה של חזית פוליסריו ואלג'יריה (שתמכה בחזית), שאף לחצה על ספרד שלא לחתום על ההסכמים. זמן קצר לאחר ההסכמים פרצה מלחמת סהרה המערבית שארכה עד 1991.

## קישורים חיצוניים
* DECLARACIÓN DE PRINCIPIOS ENTRE ESPAÑA, MARRUECOS Y MAURITANIA SOBRE EL SAHARA OCCIDENTAL 

## הערות שוליים

מדריד
קטגוריה:מרוקו: יחסי חוץ
קטגוריה:סהרה המערבית
קטגוריה:מאוריטניה: היסטוריה
קטגוריה:1975 בפוליטיקה
גדי מאירי

**גדי מאירי** (נולד בטבריה ב-17 בפברואר 1965) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד חטיבה 8 וכסגן מפקד חטיבה 460. מנהל השטח במפלגת יש עתיד ואף שובץ ברשימתה לכנסת.

מאירי בעל תואר ראשון ושני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה והמכללה לביטחון לאומי.

## שרות בצה"ל
מאירי התגייס לחיל השריון, שירת כקצין בחטיבה 7, פיקד על פלוגה ו' בגדוד 77 של החטיבה, ובשנים 1996–1998 פיקד על הגדוד. מאירי ביצע תפקידים שונים במטה מפקדת חטיבה 7 ועוצבת געש ופיקד על מגמת מפקדי פלוגות בקורס מ"פים מג"דים. ב-2002 מונה למפקד חטיבה 8, חטיבת שריון בפיקוד הצפון. בשנים 2005 עד 2010 שירת כראש צוות כשירות וכוננות ביחידת מבקר מערכת הביטחון. בשנת 2010 השתחרר משירות הקבע, והוא ממשיך לשרת במילואים בתפקיד בכיר בפיקוד הצפון. בדצמבר 2021 העניק הרמטכ"ל למאירי דרגת תת-אלוף במילואים.

## לאחר השחרור מצה"ל
מאירי עבד כמנהל שיווק ומכירות בחברת RSL –Electronics, המייצרת מוצרי בקרה ביטחוניים לצה"ל.
שימש כחבר במליאת מועצה אזורית עמק הירדן מטעם יישובו מ-2012 ועד בחירות 2018 לרשויות המקומיות. משמש כחבר דירקטוריון בקרן קיימת לישראל ויו"ר ועדת הכספים של הארגון. משנת 2020 משמש מבקר הפנים של בית התפוצות- "אנו" מוזיאון העם היהודי.

## קריירה פוליטית
לקראת בחירות 2013 הצטרף למפלגת יש עתיד. במסע הבחירות שקיימה המפלגה באותה תקופה התנדב מאירי לנהל עבור המפלגה את אזור הגליל התחתון והעמקים. בתום הבחירות מונה למנהל השטח של המפלגה. בין השנים 2013–2015 עסק בהקמת התשתית הארגונית של המפלגה ברחבי הארץ, שימור חיזוק והקמת מטות המפלגה ובנוסף ארגון וניהול מערכת הבחירות המוניציפלית שהתקיימה באוקטובר 2013.
המשיך בניהול מטות השטח גם בבחירות 2015 ואף שובץ ברשימת יש עתיד לכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 פרש מאיר מיש עתיד.

## חיים אישיים
מאירי נשוי ואב לשלושה, ומתגורר במושבה כנרת. ביולי 2013 נפטר באופן פתאומי, הראל, בנו האמצעי, בגיל 15.5 מהתקף חריף של אסתמה. אבריו של הבן נתרמו להשתלה.

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:כנרת (מושבה): אישים
קטגוריה:מפקדי גדוד 77
קטגוריה:מפקדי חטיבה 8
קטגוריה:פעילי יש עתיד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
אהרן גרנות

**אהרן יאיר גרנות (גרנביץ)** (נולד בא' בסיוון ה'תשכ"ג, 24 במאי 1963) הוא עיתונאי וסופר ישראלי. בעבר כיהן כסגן עורך העיתון החרדי "משפחה".

## ביוגרפיה
גרנות נולד בבני ברק לשמואל ולדינה גרנביץ. הוא נקרא יאיר על שם כינויו המחתרתי של מנהיג הלח"י, אברהם שטרן. סבו תרם את מפעל הטקסטיל שלו לפועלי לח"י ואביו היה איש לח"י. רוב אחיו הם חסידי גור.

גרנות למד בתלמוד תורה עד כיתה ה', משם עבר לישיבת תל אביב עד כיתה ח'. הוא למד בישיבת אור עציון של הרב חיים דרוקמן ובישיבת שבי חברון של הרב משה בלייכר במשך שבע שנים. עם סיום לימודיו בישיבה, התגייס לצה"ל ושובץ בגדוד 931 של הנח"ל, שם שירת במשך שלוש שנים והשתתף במלחמת שלום הגליל. לדבריו, בתקופת פינוי התושבים הישראליים מגוש קטיף התאכזב מהחזון הציוני דתי בהתייחסו למדינת ישראל כראשית צמיחת גאולתנו, והחליט לחזור למורשת שלו בחסידות גור. ב־2013 שב לחבוש כיפה סרוגה אך לדבריו הוא עדיין קשור לחסידות גור.

כבר בבית הספר היסודי התחבר גרנות לעיתונות, כשהוציא את עיתון בית הספר. דרכו המקצועית בעיתונות החלה כשלמד בישיבה, אז כתב בעיתון הילדים "זרקור". בין השאר כתב בעיתונים יום השישי, בשבע ובהצופה, ביומן מורשת קול ישראל ובקו עיתונות דתית. חיבר ופרסם 12 ספרים עלילתיים וספר היסטוריה. כעיתונאי סיקר את המלחמה בעיראק ב-2003, את ההפיכה הכתומה באוקראינה ב-2004, והיה בשדה הקרב במלחמת גאורגיה–רוסיה ב-2008, היה בהודו לסקר את הפיגוע במומביי (2008), ואף היה במקום שבו נפצע כתב 'ידיעות אחרונות' צדוק יחזקאלי, היה בבית הנבחרים בקירגיזסטן עת פרצה בו הפיכה צבאית, סיקר את ההפיכה בתוניס ב-2011, במהלך "האביב הערבי" היה בעזה במפקדת החמאס, וסיקר את המלחמה בין רוסיה לאוקראינה.

בשנת 2017 הודיע גרנות על עזיבה חלקית ממשרתו בעיתון, והקים את עמותת "עושי חיל" שמסייעת לחיילים חרדים בודדים.

ביוני 2025 נפתחה נגדו חקירת משטרה, בעקבות תלונות של חיילים בודדים מהמגזר החרדי שטענו כי ניצל את מצבם האישי ופגע בהם מינית. בחודש שלאחר מכן, שודר בתאגיד השידור הישראלי "כאן" תחקיר שבו נחשפו עדויות חיילים על ניצול מעמדו כראש עמותת "עושי חיל" כדי לפגוע בהם מינית. גרנות הכחיש את הטענות ואמר שהמניע לפרסום התחקיר היה: "הינו ניסיון לסיכול התמיכה בצעירים החרדים שהתגייסו וננטשו על ידי משפחותיהם". בהמשך פורסם כי נגד אחד המתלוננים הוגשה תלונה בגין מעשה סדום בכפייה. עוד נטען כי גרנות היה מעורב בהובלת המתלוננים להגשת התלונה 

### חיים אישיים
גרנות נשוי ללאה, ילידת קריית ארבע, בה הם מתגוררים עם חמשת ילדיהם.

ב-2003, ברצח הרב אלי ודינה הורוביץ, הותקף ביתו שהיה בקומה מעל בית משפחת הורוביץ בירי ורימון רסס, ואשתו לאה נפצעה באורח קל.

גרנות הוא אב מאמץ למאיר פבלובסקי, גר צדק ממוצא אוקראיני. ב-2015 מאיר נפצע קשה בפיגוע דקירה בקריית ארבע.

## ספריו
* אהרן גרנביץ, **בנקיקי הירמוך**, ה'תשנ"א, ספריית נעורים
* **יושב בדד**
* **ילדי המרד**
* אהרן גרנביץ, **גוי קדוש**, קריית ארבע: ה'תשס"ח
* **גליקל** - (גליקל מהמלין)
* אהרן גרנביץ, **שלשה שיצאו**, ירושלים: ה'תשנ"ד, קשרים
* **שירת חיי** - סיפור חייו של הרשל פינק.
* **המסע לארץ ברסלב**, 2008
* **המסתחבל**, 2012

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* אהרן גרנות (גרנביץ) החליף כובעים וטוען כי מזרחניקיות וגור אינן סתירה הוא ימשיך להיות חסיד גור מזרחיסט גאה , בעולמם של חרדים
*
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת אור עציון
קטגוריה:סגל זרקור
קטגוריה:סגל משפחה
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים חרדים ישראלים
קטגוריה:ציונות דתית: אישים
קטגוריה:קריית ארבע: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
דוק בראון

**ד"ר אמט לת'רופ "דוק" בראון** (באנגלית: **Emmett Lathrop "Doc" Brown, Ph.D.**) הוא דמות בדיונית בטרילוגיית סרטי "בחזרה לעתיד". את הדמות גילם השחקן כריסטופר לויד.

דוק הפך מכונית ספורט מדגם דלוריאן DMC-12 למכונת זמן. מראהו והתנהגותו תואמים לטיפוס "הפרופסור המפוזר".

בשנת 2008 נבחרה דמותו במקום ה-76 ברשימת דמויות הקולנוע האהובות ביותר, על ידי המגזין אמפייר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בחזרה לעתיד
קטגוריה:דמויות קולנועיות
קטגוריה:דמויות טלוויזיוניות
קטגוריה:דמויות אנימציה
קטגוריה:מדענים מטורפים בדיוניים
האוכפים

**האוכפים** (באנגלית: **Enforcers**) הייתה קבוצה בדיונית של נבלי-על שהופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ודרדוויל ביקום מארוול קומיקס. הקבוצה הופיעה לראשונה בחוברת *Amazing Spider-Man #10* ממרץ 1964, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר סטיב דיטקו.

האוכפים אינם קבוצת נבלי-על דוגמת ששת המרושעים או האוונג'רס האפלים, אלא פושעי-רחוב בעלי כישורים מיוחדים המתפקדים לרוב כבריונים להשכרה עבור ראשי העולם-התחתון, דוגמת "האיש הגדול" והקינגפין. את דמותו של ג'קסון ברייס מגלם בסרט הלייב אקשן "ספיידרמן: השיבה הביתה" השחקן לוגאן מרשל-גרין, כמעין גרסה נוספת של "שוקר".

## ביוגרפיה בדיונית
מבחינה כרונולוגית, האוכפים הופיעו לראשונה כפושעים שהושכרו בידי התעשיין נורמן אוסבורן, והובסו בידי נאמור. הם הופיעו כעושי דברו של ראש המאפיה "האיש הגדול", והובסו בקרב נגד ספיידרמן. הם סייעו לגובלין הירוק נגד ספיידרמן אך הובסו ונכלאו, אך ככל הנראה ברחו היות שהובסו לצד סאנדמן בידי ספיידרמן ולפיד האנושי. לאחר מותם של האיש הגדול ושל השור, מונטנה ודן שיתפו פעולה עם סאנדמן, האיש הגדול החדש ואדון הפשע החדש. במהלך קרב נגד ספיידרמן, הלפיד האנושי ובני הנמר, אדון הפשע ירה בטעות באיש הגדול - שהתגלתה כבתו של האיש הגדול המקורי, ג'ניס. הצוות הובס, ונכלא שוב.

הם הושכרו בידי לייטמאסטר, והובסו שוב בידי ספיידרמן. בקרב זה הצטרף לצוות אחיו של השור המקורי, שהחליף אותו. הם נלחמו בדאזלר, וצירפו לצוות את הלוליין סנייק מארסטון ואת המתאגרף בעל כפפות הפלדה האמר האריסון. הם עבדו עבור הקינגפין, והובסו בידי ספיידרמן וסאנדמן. הם נלחמו בדרדוויל, ולאחר שהשור המקורי הוקם לתחייה, נלחמו בספיידרמן. במהלך אירועי "מלחמת אזרחים", השור וסנייק מגויסים לקבוצת ת'נדרבולטס. הם עבדו עבור מיסטר פיר, מה שהביא אותם לעימות נגד דרדוויל. כשפיר נעצר, הקבוצה מצטרפת לצבא הפשע של הברדס. 

במהלך אירועי "יום חדש לגמרי", האוכפים נראו בבר ללא שם. הם הימרו עם "סוכן ההימורים" האם ספיידרמן יופיע להילחם ב"באשר", נבל שטען כי נלחם בספיידרמן. ספיידרמן אכן הופיע, אך התגלה כמתחזה. האוכפים החליטו לנקום בסוכן ההימורים ולכדו אותו, מה שגרם לאביו של סוכן ההימורים להביא את ספיידרמן. ספיידרמן מביס את דן המגונדר ומונטנה והציל את השור, שבתגובה סירב להילחם. לאחר שהתינוק של "אימה" נגנב ממנה בידי זיקית, ספיידרמן נלחם באוכפים, שלא היו חלק מהאירועים אך נאלצו להצטרף לקרב כשסאנדמן ניסה לגייס אותם. בסופו של דבר, נראה כי הצוות התפרק.

## חברי הצוות
* **דן המגונדר** - דניאל בריטו יליד ברוקלין הוא מומחה באמנויות לחימה שונות, וצלף אמן.
* **מונטנה** - ג'קסון וו. ברייס נולד במונטנה ומכאן שמו, ומיומן בשימוש בפלצור. כאשר שימש כיד-ימינו של הקינגפין, הובגובלין התקיף את משרדו של הקינגפין, שהתפורר וגרם למונטנה ליפול למותו.
* **השור** - רונלד וריימונד בלוק הם אחים, המנוסים שניהם בקרב פנים אל פנים ובעלי גוף חזק ועצמתי, אך לא בעלי כוח על-אנושי.
* **האמר האריסון** ו**סנייק מארסטון** - וילארד "האמר" האריסון הוא מתאגרף בעל כפפות מפלדה, ואילו סילבסטר "סנייק" מארסטון הוא לוליין המסוגל לכרוך את גופו סביב אובייקטים. שניהם היו חלק מ"יחידת השטן" של ברון ברימסטון, שתוכניתו הייתה ליצור נשק. האמר, סנייק וברימסטון נלחמו באיש המכונה, והובסו.

## קישורים חיצוניים
* דף הקבוצה באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הקבוצה בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
קטגוריה:ספיידרמן
קטגוריה:דרדוויל
רוחות החורף

**רוחות החורף** (בשפת מקור: **The Winds of Winter**) הוא הספר השישי המתוכנן בסדרת הפנטזיה האפית "שיר של אש ושל קרח" מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין.
הספר הקודם בסדרה, "ריקוד עם דרקונים", לא הצליח להשלים את כל מהלכי העלילה שמרטין תכנן עבורו כשהתחיל לעבוד עליו, לכן הספר הסתיים ללא קרב אחד גדול שמרטין קיווה להכניס אליו, וכמה דמויות ראשיות סיימו את הספר מבלי שהקוראים ידעו מה עלה בגורלן. מועד פרסום הספר נדחה מספר פעמים. בקיץ 2020 מרטין הביע תקווה לסיים את כתיבת הספר עד ל־2021. בדצמבר 2024 הודה מרטין כי ייתכן שלעולם לא יסיים את כתיבת הספר.

בספרו המתוכנן, הצהיר מרטין כי בכוונתו לפתור את הסוגיות האלו יחסית בתחילת הספר ולהציג את שני הקרבות הגדולים אליהם הוא כיוון: קרב הקרח והקרב במירין – במפרץ העבדים.
מרטין אף הצהיר שבשני הספרים האחרונים בסדרה הוא מתכנן לקחת את הקוראים רחוק יותר מאי פעם לצפון, וש"האחרים" יופיעו בספר.

החל מ-2011, זמן צאת הספר הקודם בסדרה, פרסם מרטין כ-11 פרקים בודדים של דמויות שונות מהספר העתידי, באתר האישי שלו, בכנסי קומיקון, באפליקצית משחקי הכס, ובהוצאות מאוחרות של הספר החמישי מ-2013. באמצעות פרסומים אלו בשילוב מידע שסיפק מרטין בראיונות, ניתן לשער אילו דמויות יופיעו בוודאות בספר השישי.

## נקודות המבט המוצגות בספר
מרטין אישר בהזדמנויות שונות כי הספר יכלול פרקים מנקודות המבט של הדמויות הבאות:
*סאנסה סטארק - בתם הקטנה של אדארד וקייטלין סטארק, מצויה בקן הנשרים תחת השגחת לורד פטיר באיליש ("אצבעון").
*אריה סטארק - בתם של אדארד וקייטלין סטארק, מתלמדת ב"בית השחור והלבן" של כת המתנקשים "חסרי הפנים" בעיר בראאבוס.
*טיריון לאניסטר - גמד, אח לתאומים ג'יימי וסרסיי, בנו של הלורד טייווין לאניסטר, בדרכו להישבע אמונים לדאינריז טארגאריין.
*באריסטאן סלמי - שומרה האישי של דאינריז טארגאריין, אשר אולץ להתמודד עם מלחמה אכזרית במפרץ סוחרי העבדים.
* תיאון גרייג'וי - לשעבר בן חסות של לורד אדארד סטארק, יורש לאיי הברזל. נמלט משבי בידי ראמזי בולטון, בנו הממזר של רוז בולטון.
* ויקטאריון גרייג'וי - אחיו של באלון גרייג'וי, השליט הקודם של איי הברזל. המפקד של צי הברזל. בדרכו למפרץ סוחרי העבדים.
* אאירון גרייג'וי - אחיו של באלון גרייג'וי, כהן של האל הטבוע.
*אריאן מארטל - בתו הבכורה של דוראן מארטל, נסיך דורן והיורשת שלו.
*סרסיי לאניסטר - המלכה העוצרת, אסורה בספט הגדול של באילור בעוון ניאוף וממתינה למשפט בקרב שיוכיח את חפותה.
*ג'יים לאניסטר - אחיה של סרסיי, מפקד משמר המלך, מנהל משא ומתן על כניעת נהרן.
*בריאן מטארת' - לשעבר אבירה במשמר הקשת בענן של המלך רנלי, במסע חיפושים אחרי בנות סטארק כפי שהבטיחה לקייטלין סטארק ולג'יים לאניסטר.
*אריאו הוטא - שומר ראשו האישי של דוראן מארטל, נסיך דורן.
*ג'ון קונינגטון - לורד גולה שמתכנן לשוב לווסטרוז ולכבוש את נחלותיו.
*בראן סטארק - בנו של נד סטארק, נחשב למת, למעשה לומד לשלוט בכוחותיו המסתוריים מעבר לחומה.

מרטין הצהיר כי אינו מתכנן הוספת נקודות מבט חדשות לספר. כמו כן, ציין מרטין כי סאמוול טארלי ואשה גרייג'וי יופיעו בספר, אך לא כנקודות מבט. כמו כן, אישר מרטין את הופעתן של דמויות נוספות כ"ליידי לב-אבן" (קייטלין סטארק המתה), המכשפה קוואית' מאסשאי, יורון גרייג'וי, ריקון סטארק, וג'יין ווסטרלינג (אלמנתו של רוב סטארק).

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שיר של אש ושל קרח - ספרים
קטגוריה:ספרי פנטזיה אפית
הדג נחש ותזמורת המהפכה - בהופעה חיה

**הדג נחש ותזמורת המהפכה – בהופעה חיה** הוא האלבום השמיני במספר של להקת ההיפ הופ הישראלית הדג נחש, ואלבום ההופעה השני של הלהקה. ההופעה המשותפת עם תזמורת המהפכה הוקלטה בשנת 2011, והאלבום יצא ב-26 במרץ 2015.

לעומת האלבומים האחרים של הלהקה, האלבום לא נמכר ברשתות השיווק, אלא ניתן להורדה מהאינטרנט ללא עלות.

## רשימת השירים באלבום

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי הדג נחש
קטגוריה:אלבומי הופעה בעברית
סולומיה קרושלניצקה

**סוֹלוֹמִיָה אמברוסייבנה קְרוּשֶלְנִיצְקַה** (באוקראינית: Соломія Амвро́сіївна Крушельницька,  (23 בספטמבר 1872 - 16 בנובמבר 1952) הייתה זמרת אופרה אוקראינית, סופרן בולטת בראשית המאה ה-20.

## ביוגרפיה
קרושלניצקה נולדה בכפר בשם בִּילְיאבִינְצִי, בנפת בוצ'אץ', מדרום-מערב לטרנופיל, באימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום אוקראינה). אביה היה כומר ממוצא אצילי של הכנסייה היוונית-קתולית האוקראינית. בילדותה הרבתה משפחתה של קרושלניצקה לנדוד בין יישובים רבים. לימים התיישבה המשפחה בכפר בשם בילה, מצפון לטרנופיל. כתוצאה מנדודי המשפחה, סיפרה הזמרת, למדה בילדותה שלל שירי עם מהכפריים שבשכנותם גרה.
250px|בול אוקראיני עם דמותה של קרושלניצקה, 1997.|ממוזער
בשנת 1891 החלה ללמוד בקונסרבטוריון של לביב, וסיימה את לימודיה בהצטיינות בשנת 1893. עוד במהלך לימודיה הופיעה בתפקיד לאונורה בהפקת האופרה של לביב של "לה פבוריטה" מאת דוניצטי, וזכתה לשבחים.

בשנת 1904 זכתה לתהילה כש"הצילה" את האופרה "מאדאם באטרפליי" מאת ג'קומו פוצ'יני: האופרה נחלה קריאות בוז מן הקהל בהצגת הבכורה בלה סקאלה במילאנו, אולם גרסה משוכתבת מקץ שלושה חודשים בכיכובה של קרושלניצקה קצרה תשואות בברשה.

בעת לימודיה במילאנו, בבית הספר L'Armonia, הקדישה זמן גם להתכתבות ערה עם חברים ומכרים, על גורל אוקראינה, על המכשולים בחיי התרבות, ועל ספרים שקראה. היא אף הופיעה בקביעות בהפקות בית הספר.

כשערכה סיבובי הופעות, הייתה מסוגלת לשיר בארבע או חמש הפקות שונות באותו שבוע. היא הצליחה ללמוד תפקידים באופרות חדשות תוך יומיים, ולעצב את אופי התפקיד תוך שלושה-ארבעה ימים נוספים. לאורך הקריירה, שרה קרושלניצקה למעלה מ-60 תפקידים שונים.

קרושלניצקה הייתה פעילה בקידום יצירות מאת מלחינים בני זמנה, וכן בהצגתן של אופרות  ריכרד וגנר. בשנת 1902 זכתה להצלחה בפריז באופרה "לוהנגרין" . בשנת 1906 קטפה שבחים רבים  בלה סקאלה במילנו באופרה "סלומה" מאת ריכרד שטראוס בניצוחו של ארטורו טוסקניני. בהופעותיה הגיעה לארצות רבות ב אירופה, במצרים, אלג'יריה, ארגנטינה, ברזיל, צ'ילה ועוד.

בשנת 1910 נישאה לצ'זרה ריקוני, עורך דין איטלקי. בשנת 1920, בשיא הקריירה שלה, חדלה מלהופיע על במות האופרה. שלוש שנים לאחר מכן החלה לזיר בקונצרטים. שליטתה בשמונה שפות אפשרה לה לשלב שירים בשפות רבות, בהתאם למדינה שבה הופיעה.

באוגוסט 1939, לאחר מות בעלה, עזבה קרושלניצקה את איטליה וחזרה ללביב, שם התגוררה עד מותה בשנת 1952. כמה שבועות לאחר ששבה ללביב, הגיעו כוחות הצבא האדום לעיר, מכוח הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. המינהל הסובייטי הלאים את ביתה. לאחר מלחמת העולם השנייה החלה קרושלניצקה ללמד בקונסרבטוריון בעיר. בשנת 1951, הוכרזה לאמנית מצטיינת של הרפובליקה הסובייטית של אוקראינה, ובשנת 1952, זמן קצר לפני מותה, הועלתה לדרגת פרופסור מן המניין בקונסרבטוריון. תלמידיה ועמיתיה מייחסים לה חמלה ואנושיות בהוראה.

אחייניתה הייתה אירה מלניוק, אף היא זמרת אופרה ידועה.

## הנצחה
*במאה ה-21 נקרא תיאטרון האופרה והבלט של לביב על שמה. 
*1963 - הבית שבו נולדה הפך למוזיאון   
*1966  - הופק באוקראינה הסובייטית סרט תיעודי על אודותיה, 
*1983  - הופק בקייב סרט בשם "שיבת הפרפר" (רמז לאופרה "מאדאם בטרפליי" של פוצ'יני).

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרי סופרן
קטגוריה:זמרות אופרה
קטגוריה:נשים אוקראיניות
קטגוריה:נוצרים יוונים-קתולים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי אוקראינה
קטגוריה:ילידות 1872
קטגוריה:נפטרות ב-1952
טחדה

**טחדה** (בספרדית: **Tejada**) הוא שם משפחה ספרדי.

קטגוריה:שמות משפחה
אוליאנוב

**אוליאנוב** (ברוסית: **Ульянов**) הוא שם משפחה.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה רוסיים
קטגוריה:שמות משפחה פטרונימיים
שינג'ו

**שִׂינְג'וּ** (בסינית: **新竹市**) היא עיר פרובינציאלית בפרובינציית טאיוואן במדינת טאיוואן. העיר נמצאת בצפון האי טאיוואן והיא גובלת במחוז שינג'ו בצפון ובמזרח, במחוז מיאולי בדרום ובמצר טאיוואן במערב. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 התגוררו בעיר 499,468 תושבים.

## היסטוריה
ההתיישבות באזור קיימת לכל הפחות מהמאה ה-17. האזור היה ידוע אז בשם ג'וּצְ'ייֵן (竹塹) והוא היה מיושב על ידי בני שבט טאוקס, משבטי הילידים בטאיוואן. ב-1875, במהלך השלטון של שושלת צ'ינג בטאיוואן, השם שונה לשינג'ו.

במסגרת הסכם שימונוסקי ב-1895 שינג'ו, כמו יתר טאיוואן, הועברה לשליטת האימפריה היפנית ושמה שונה לשינצ'יקו. ב-1920 שינצ'יקו קיבלה מעמד של עיירה, וב-1930 היא קיבלה מעמד של עיר.

ב-1945, לאחר מלחמת העולם השנייה האי הוחזר לידי הרפובליקה הסינית. בהמשך אותה שנה שם העיר הושב לשינג'ו והיא קיבלה מעמד של עיר פרובינציאלית.

## ממשל
ממוזער|ימין|הנפות של שינג'ו|180px
מבחינה מנהלית שינג'ו מחולקת ל-3 נפות (בסינית: 區): הנפה המזרחית (東區), הנפה הצפונית (北區) ונפת שְׂיָאנְגְשָׁאן (香山區). כל אחת מהנפות מחולקת לתת-נפות עירוניות (בסינית: 里). הנפה הצפונית היא המרכז השלטוני של העיר.

## כלכלה
כלכלת העיר מסתמכת בעיקר על תעשייה. בעיר נמצא הפארק המדעי והתעשייתי שינג'ו (新竹科學工業園區), בו נמצאים מתקנים של 360 חברות היי-טק, בהן יצרנית השבבים TSMC.

## חינוך
בעיר נמצאות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת ג'יאו טונג הלאומית (國立交通大學), אוניברסיטת צִ'ינְגְחְווָה הלאומית (國立清華大學) ואוניברסיטת ג'ונְגְחְווָה (中華大學).

## ערים תאומות
*  
*  
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טאיוואן: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1982
עגור קנדי

[ממוזער|עגור קנדי ב[אוורגליידס.]]
**עגור קנדי** (שם מדעי: *Grus canadensis*) הוא מין של עגור גדול יחסית מהסוג *[[עגור (סוג)|עגור]]*, שמצוי בצפון אמריקה ובקצה צפון-מזרח סיביר. שמו האנגלי של העגור (Sandhill Crane) מתייחס לאחד מבתי הגידול שלו - המישורים של אזור סנדהיל בנברסקה, באזור המישורים הגדולים. סביבה זו היא תחנת המנוחה העיקרית של תת-המין השלט *<span lang="en" dir="ltr">Grus canadensis canadensis</span>*. כ-450,000 פרטים ממין זה נודדים דרך האזור כל שנה.

רוב גופם של עגורים בוגרים אפור. לקראת עונת הרבייה, במיוחד אצל פרטים נודדים, הצבע משתנה לדמוי אוכרה. אורכם של העגורים משתנה מתת-מין לתת-מין; אורכם הממוצע הוא 80-122 ס"מ. הזכרים גדולים יותר מהנקבות, אך זהים במראם. משקלו הממוצע של זכר הוא 4.57 ק"ג, ומשקלה הממוצע של נקבה הוא 4.02 ק"ג. המשקל שונה בין תת-מין לתת-מין, ונע בין 2.6 ק"ג ל-6.7 ק"ג. מוטת כנפיהם היא כ-41.8 עד 60 ס"מ.

העגור הקנדי הוא עוף חברתי, שחי בקבוצות משפחתיות או בזוגות. במהלך הנדידה ובמשך החורף מתקבצים העגורים ב"קבוצות הישרדות" שעשויות לכלול עד כ-10,000 פרטים. כל הפרטים בקבוצה מלקטים מזון יחד וישנים ביחד.

תזונתם של העגורים הקנדיים מורכבת בעיקר מצמחים, אך הם עשויים לאכול סוגי מזון שונים, לפי זמינותם. לעיתים הם משלימים את תזונתם גם בפירות יער, יונקים קטנים, חרקים, חלזונות, זוחלים ודו-חיים.

עונת הרבייה נמשכת בין דצמבר לאוגוסט באוכלוסיות שאינן נודדות, ומתחילה באפריל או מאי באוכלוסיות הנודדות. בני הזוג מבצעים "ריקוד" חיזור, שבמהלכו הם קופצים, בכנפיים פרושות, ומשמיעים צלילים ייחודיים. הקן מוקם בצמחיית ביצה, או על עשב ליד מים רדודים. הקן נבנה מחומרים צמחיים. הנקבה מטילה 2 ביצים (לעיתים רחוקות 1 או 3) חומות-סגלגלות עם כתמים אדומים. בני הזוג מאכילים את הגוזלים בתכיפות הולכת ויורדת, עד הגיעם לבגרות בגיל 9-10 חודשים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:עגוריים
קטגוריה:קנדה: עופות
קטגוריה:ארצות הברית: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
The American Way

**The American Way** (מאנגלית: **הדרך האמריקאית**) הוא האלבום השני של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית סייקרד רייך. האלבום יצא לאור ב-15 במאי 1990.

## ניתוח מוזיקלי
The American Way הוא האלבום הראשון של סייקרד רייך שמראה שינוי של סגנון הת'ראש מטאל שאפיין את הלהקה למוזיקה מעט מתונה יותר. 
השיר "Who's To Blame" מתייחס לביקורות הקשות כלפי מוזיקת המטאל שטוענות שהיא מכיל מסרים סודיים ומעודדת דיכאון.

## רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי פיל רינד, למעט כאשר מצוין אחרת.

## מבצעים
**סייקרד רייך**
*פיל רינד - שירה, גיטרה בס
*ויילי ארנט - גיטרה
*ג'ייסון רייני - גיטרה
*גרג הול - תופים

**מוזיקאים נוספים**
*טוני בראוסטר - חצוצרה
*וויל דונטו - סקסופון
*טים מוינהן - טרומבון

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי סייקרד רייך
לוטפיה א-נאדי

**לוטפיה א-נאדי** (בערבית: **لطفية النادي**; 1907–2002), הייתה הטייסת המצרית הראשונה.
ממוזער|300px|לוטפיה א-נאדי, 1933

## קורות חייה
ילידת קהיר, בת למשפחה מן המעמד הבינוני. למדה בקולג' האמריקאי לנערות והתקבלה, ללא ידיעת אביה, לקורס הטיס הראשון שפתחה חברת התעופה המצרית מִצר אייר. בתמיכתו של מנכ"ל החברה, וכדי לכסות את דמי הלימוד, הועסקה בבית-הספר לטיסה כמזכירה וכטלפונאית. ב-27 בספטמבר 1933, והיא בת 26, אחרי הכשרה שנמשכה 67 ימים, קיבלה את רישיון הטיס, ובכך הייתה לטייסת הראשונה בעולם הערבי.

לוטפיה א-נאדי השתתפה במרוץ הטיס הבינלאומי בקו קהיר–אלכסנדריה, שנערך ב-19 בדצמבר 1933, בהטסת מטוס דו-כנפי חד-מנועי (דה הבילנד ג'יפּסי מוֹת'). אף שהגיעה אל היעד ראשונה מבין עשרות המתחרים, לא הוענק לה הפרס הראשון משום שהחמיצה את המעבר מעל פני אחת מנקודות השיפוט של נתיב הטיסה. עם זאת שלח לה המלך פואד את ברכותיו והעניק לה פרס ניחומים בסך 200 לירות מצריות (סכום לא מבוטל באותם זמנים). חלוצת הפמיניסטיות המצריות, הודא שעראווי, שבירכה אותה על הישגה במילים "הסבת כבוד למולדתך, זקפתְּ את ראשינו, והכתרתְּ את תקומתנו בעטרת גאון", אף יזמה רכישת מטוס פרטי ללוטפיה א-נאדי. עשר נשים מצריות הלכו בעקבותיה ולמדו טיס באותו עשור, ובהן לִנדא מסעוד, מדריכת הטיס המצרית הראשונה, אולם מאז מלחמת העולם השנייה לא הוכשרו עוד נשים מצריות לטיס.

על פי ידיעות שפורסמו בארץ ישראל ביום 15 בינואר 1936 – בדואר היום ובדבר – הייתה לוטפיה א-נאדי אמורה להגיע לתל אביב במטס מיוחד מטעם קלוב התעופה המצרי. במטס זה היו אמורים להשתתף גם שני ארצישראלים שלמדו באותם חודשים בבית-הספר לטיסה אלמאזה בקהיר – שולמית גורנגוט ואבישלום דרורי. הביקור נדחה בשל תנאי מזג אוויר ובסופו של דבר לא התקיים.

לוטפיה המשיכה להשתתף בתחרויות תעופה, ובהן המירוץ בקו שבין קהיר לנאת המדבר חארגה ב-1937 בהשתתפות טייסים מארצות שונות, שבו הגיעה שלישית (במקצה הנשים).
לוטפיה כיהנה תקופה מסוימת כמזכירה הכללית של מועדון התעופה המצרי. בעקבות תאונת טיס בראשית שנות החמישים נסעה להתרפא בשווייץ, התאזרחה שם והתגוררה מחוץ למצרים שנים רבות. מאז פציעתה לא שבה לטוס.

לוטפיה א-נאדי מעולם לא נישאה ולא הקימה משפחה. בשנת 2002 נפטרה בקהיר בגיל 95.

## הנצחה
בשנת 1996 נעשה במצרים סרט תיעודי על אודותיה בשם "המְרָאָה מן החולות" (الإقلاع من الرمل).
יום הולדתה ה-107 נחגג בעולם בשרבוט גוגל, ושבועון אלאהראם במהדורתו האנגלית הקדיש לה מאמר מקיף. דברים לא מעטים לזכרה ראו אור בכתובים שבערבית.

## קישורים חיצוניים

* "פגוש את הטייסת המצרית הראשונה", באתר אלאהראם (אנגלית) מיום 7 בדצמבר 2014

## הערות שוליים

קטגוריה:טייסות (נשים)
קטגוריה:נשים מצריות
קטגוריה:מצרים: תעופה
קטגוריה:ילידות 1907
קטגוריה:נפטרות ב-2002
קטגוריה:נפטרים ב-2002
טאיוואן (פרובינציה)

**פרובינציית טאיוואן** (בסינית: **臺灣省** או **台灣省**, נהגה: "טאיוואן שֶׁנְג") היא אחת מהיחידות המנהליות הראשוניות של טאיוואן. הפרובינציה מכסה כ־69% מכלל השטחים הנשלטים בידי טאיוואן והיא כוללת את מרבית האי טאיוואן וחלק גדול מהאיים הסובבים אותו. בירתה היא ג'ונגשינג.

## היסטוריה

הפרובינציה הוקמה ב-1945, עם החזרת טאיוואן לרפובליקה הסינית בעקבות הפסד האימפריה היפנית במלחמת העולם השנייה. הפרובינציה כללה את כל שטחי האי טאיוואן והיא המשיכה להתקיים גם כש-1949 ממשלת הרפובליקה הסינית עברה לטאיפיי בעקבות ההפסד שלה במלחמת האזרחים הסינית. ב-1956 בירת הפרובינציה הועברה מטאיפיי לג'ונגשינג.

ב-1967 טאיפיי הפכה לרשות מקומית מיוחדת נפרדת מהפרובינציה. בתהליכים דומים עד 2014 הופרדו מהפרובינציה גאושיונג, ניו טאיפיי, טאינאן, טאיג'ונג וטאויואן וגם הן הפכו לרשויות מקומיות מיוחדות.

בעקבות תיקונים בחוקת טאיוואן ב-1997, החל מ-1998 הועברו מרבית הסמכויות של הפרובינציות בטאיוואן (פרובינציית טאיוואן ופרובינציית פוג'יין) לידי הממשלה המרכזית של טאיוואן.

## חלוקה מנהלית
מבחינה מנהלית הפרובינציה מחולקת ל-11 מחוזות (縣) ו-3 ערים פרובינציאליות (市):

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:טאיוואן: חלוקה מנהלית
Pleasure to Kill

**Pleasure to Kill** (מאנגלית: **תענוג להרוג**) הוא האלבום השני של להקת הת'ראש מטאל הגרמנית קריאייטור. האלבום יצא לאור באפריל 1986, ונחשב לקלאסיקת ת'ראש מטאל ולאחד האלבומים המשפיעים והמוערכים ביותר בתחום.
האלבום דורג במקום הראשון ברשימת *"50 אלבומי הת'ראש מטאל הטובים בכל הזמנים"*.

## רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מיל פטרוזה. שירים 10-12 (מהגרסה המחודשת) לקוחים מהמיני אלבום Flag Of Hate.

## מבצעים
**קריאייטור**
*מיל פטרוזה - שירה, גיטרה
*יורגן רייל - תופים, שירה בשירים 3, 5, 8.
*רוב פיורטי - גיטרה בס

**הפקה**
*פרד באומגרט - צילום
*ראלף הוברט - הפקה
*האריס ג'ונס - הפקה, הנדסה מוזיקלית
*פיל לאוור - עטיפת האלבום
*מארן לייאווט - עיצוב

## קישורים חיצוניים

* האלבום באתר הרשמי של קריאייטור
* ביקורת על האלבום באתר ''Allmusic''
* הביוגרפיה של קריאייטור באתר ''Allmusic''
* ביקורת על האלבום במגזין ''Sorted''

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי קריאייטור
ג'ינצ'נג (טאיוואן)

**גִ'ינְצֶ'נְג** (בסינית: **金城鎮**) היא בירת מחוז ג'ינמן ופרובינציית פוג'יין בטאיוואן. ג'ינצ'נג נמצאת בדרום-מערב האי ג'ינמן, הנמצא במצר טאיוואן מול חופי הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 גרו בג'ינצ'נג 19,686 תושבים.

## היסטוריה
ג'ינצ'נג הייתה הבירה של פרובינציית פוג'יין מהקמתה ב-1949 עד 1956, כשהיא הועברה לשִׂינְדְייֵן (新店) באי טאיוואן. ב-1996 ג'ינצ'נג חזרה להיות הבירה של הפרובינציה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טאיוואן: ערים
ג'ורג' רוברט פרייס

**ג'ורג' רוברט פרייס** (באנגלית: **George Robert Price**; 6 באוקטובר 1922 - 6 בינואר 1975) היה גנטיקאי אמריקאי שעסק בגנטיקה של אוכלוסיות.

כבר מילדותו נחשב לילד מבריק ויוצא דופן. בתחילת דרכו עסק בכימיה פיזיקלית ובכתיבת מדע פופולרי. בשנת 1967 עבר ללונדון ועסק שם בביולוגיה מתמטית וגילה גם שם מספר גילויים משמעותיים. לקראת סוף חייו הפך לנוצרי אוונגליסט אדוק, תרם את כל רכושו לעניים והתאבד.

## ילדות
נולד בשנת 1922. אביו היה חשמלאי שנפטר כשפרייס היה בן 4. אמו הייתה זמרת אופרה לשעבר ומשפחתו סבלה מעוני ומחסור בעקבות השפל הגדול. סיים תואר ראשון בכימיה במהלך לימודיו בתיכון ובשנת 1946 קיבל את תואר הדוקטורט שלו בכימיה מאוניברסיטת שיקגו. בשנת 1947 נשא לאישה את ג'וליה מדיאן אך הקשר לא עלה יפה ככל הנראה כיוון שפרייס היה אתאיסט ואילו ג'וליה הייתה קתולית אדוקה. בשנת 1955 הם התגרשו לאחר שנולדו להם שתי בנות.

## קריירה
בשנים 1946–1948 עבד כמרצה לכימיה באוניברסיטת הרווארד. לאחר מכן עבר לעבוד במעבדות בל והשתתף בפיתוח הטרנזיסטור. מאוחר יותר עבד במחקרים רפואיים באוניברסיטת מינסוטה והשתתף שם בפריצות דרך בחקר מחלות הכבד ופיתוח מיקרוסקופ פלואורסצנטי. בשנים 1961–1967 עבד ב-IBM בתפקיד זוטר יחסית בתחום העיבוד הגרפי ופיתח את תוכנת cad אך לא זכה לתמלוגים על כך. לאחר שגילה כי הוא חולה בסרטן בלוטת התריס עבר טיפולים קשים שהשאירו אותו נכה בצורה חלקית והוא לקה בדיכאון. במטרה להעניק לחייו ערך הוא החליט להקדיש את עצמו לפתרון תעלומה מדעית גדולה ולכן נסע לאנגליה על מנת לפתור בעיה שצ'ארלס דרווין הגדיר כ"החידה הגדולה מכולן" - בעיית האלטרואיזם והאבולוציה. 

בעקבות מאמר של ויליאם המילטון שעסק בברירת שארים ובלי שום הכשרה רשמית בנושאי גנטיקה או סטטיסטיקה ניסח פרייס את מה שמוכר כיום כ"משוואת פרייס". 

בשנת 1970 חווה פרייס התגלות דתית ובעקבותיה הפך לנוצרי אוונגליסט. בשנותיו האחרונות הקדיש עצמו לעזרה להומלסים. בשנת 1975 התאבד.

## לקריאה נוספת
*אורן הרמן, "מחיר האלטרואיזם", ספרי עליית הגג, ינואר 2013

## קישורים חיצוניים

* 
* ״המדען שנכנע למשוואה שכתב״ - פרק על ג׳ורג׳ פרייס בפודקאסט ״מינהר הזמן״, ״כאן״, תאגיד השידור הישראלי
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:כימאים פיזיקליים
קטגוריה:מתאבדים: מדענים
קטגוריה:מתאבדים אמריקאים
קטגוריה:חוקרי תורת המשחקים אמריקאים
קטגוריה:מתמטיקאים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1975
סיליקון ואדי (סדרת טלוויזיה)

**סיליקון ואדי** היא סדרת טלוויזיה ישראלית דוקומנטרית בת עונה אחת, העוקבת אחר שישה יזמים במסעם לגייס כסף עבור ארבעה מיזמים שונים: אפליקציית FiddMe של יוסי תאגורי - רשת חברתית סביב עולם המסעדות, CureDiva של אפרת רומן - אתר אופנה לחולות בסרטן השד, Shop Rooster - אפליקציית הקופונים של נועם טויסטר ואלרן מלול-לוי ו Sleeve - רשת חברתית לסטודנטים של עידו וולף וברק איתן.
במהלך ארבעת פרקי הסדרה מנסים היזמים הישראלים את מזלם בגיוס כספים והתמודדותם עם קשיים בהקמת המיזמים, תוך כדי הצגת העומס הנפשי והלחצים מהבית והמשפחה. הסדרה עלתה בשנת 2013, בערוץ yes דוקו.
שם הסדרה, סיליקון ואדי, הוא כינוי סלנג לאזור המשתרע לאורך מישור החוף בישראל, והמתאפיין בריכוז צפוף של תעשיות היי-טק.

## הפרקים
* **פרק 1 - רודפים אחרי החלום**
* **פרק 2 - יוצאים לרחוב**
* **פרק 3 - תאגורי מקבל הצעה מפתיעה**
* **פרק 4 - אם יצליחו או ייכשלו**

## קישורים חיצוניים
* סיליקון ואדי, באתר yes וואלה!
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2013
קטגוריה:yes הטלוויזיה בלוויין: תוכניות וסדרות
Enemy of God

**Enemy Of God** (מאנגלית: **אויב של אלוהים**) הוא האלבום ה-11 של להקת הת'ראש מטאל הגרמנית קריאייטור. האלבום פורסם ב-10 בינואר 2005, ונחשב על ידי רבים לאלבום המוצלח ביותר של הלהקה ולאחד מאלבומי הת'ראש מטאל המוצלחים והמשפיעים ביותר בכל הזמנים.

## ניתוח מוזיקלי
השפעות הדת' מטאל המלודי בולטות במיוחד באלבום, שמציג מוזיקה וליריקה קודרת ואפלה יותר. שיר הנושא "Enemy Of God", המבקר את הדת ומציג אותה כמניע למלחמה ולרצח, נחשב לאחד מהשירים הטובים ביותר של הלהקה, ומבוצע כמעט בכל הופעה חיה של קריאייטור. רבים משירי האלבום עוסקים במלחמה, אלימות ומוות.

## רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מיל פטרוזה.

## מבצעים
* מיל פטרוזה - שירה, גיטרה
* סמי ילי-סירניוּ - גיטרה
* כריסטיאן גיסלר - גיטרה בס
* יורגן רייל - תופים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי וידאו מ-2005
קטגוריה:אלבומי וידאו מ-2006
קטגוריה:אלבומי קריאייטור
קטגוריה:אלבומי אוסף וידאו קליפים
ג'ונגשינג

**תת-הנפה החדשה ג'ונְגְשִׂינְג** (בסינית: **中興新村**, נהגה: ג'ונְגְשִׂינְג שִׂינְצוּן), או בקיצור **ג'ונגשינג**, היא בירת פרובינציית טאיוואן במדינת טאיוואן. ג'ונגשינג נמצאת בתוך העיר נאנטואו, בירת מחוז נאנטואו במרכז האי טאיוואן.

## היסטוריה
ב-1955 הוחלט להקים בירה חדשה לפרובינציית טאיוואן במקום טאיפיי, ששימשה גם כבירת טאיוואן כולה. העבודה להקמת העיר המתוכננת החלו באותה שנה. ב-5 ביולי 1956 החל המעבר של משרדי הממשלה הפרובינציאלית לג'ונגשינג, והיא קיימה את הישיבה הראשונה שלה בבירה החדשה ב-27 בנובמבר 1957.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טאיוואן: ערים
קטגוריה:אסיה: ערים מתוכננות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1956
יורדן מינב

**יורדן מילצ'ב מינב** (בבולגרית: **Йордан Милчев Минев**; נולד ב-14 באוקטובר 1980) הוא כדורגלן עבר בולגרי ששיחק בעמדת המגן.

## קריירת מועדונים
מינב התחיל את הקריירה שלו בהבאר פאזארדז'יק. בשנת  עבר לבלאסטיטסה פטריץ'. בינואר  חתם ברודופה סמוליאן בה שיחק עד סיום העונה. בשנת  הוא הצטרף לבוטב פלובדיב. בינואר  חתם בצסק"א סופיה. ב-23 במאי 2009 קיבל כרטיס צהוב שני נגד לוקומוטיב סופיה. במרץ  שוחרר מצסק"א לאחר שלא זכה לדקות משחק וחזר לבוטב פלובדיב עד לסיום העונה.

ב-30 במאי 2011 חתם בלודוגורץ ראזגרד. ב-6 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי לודוגורץ נגד לוקומוטיב פלובדיב. כבר בעונתו הראשונה במועדון זכה באליפות ראשונה בקריירה שהייתה גם הראשונה של המועדון. ב-26 בספטמבר 2013 נטען כי לקח חומרים אסורים, אך בסופו של דבר החששות לא מומשו. ב-22 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בלודוגורץ בניצחון 0-1 נגד פ.צ. בזל.

בקיץ  חזר לקדנציה שנייה בבוטב פלובדיב.

## קריירה בינלאומית
ב-19 בנובמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בולגריה בהפסד 6-1 נגד . באוקטובר  חזר לנבחרת לאחר שלוש שנות היעדרות.

## תארים
; לודוגורץ ראזגרד
*אליפות בולגריה: , , , , , 
*הגביע הבולגרי: , 
*הסופר קאפ הבולגרי: , 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים בולגרים
קטגוריה:מגני כדורגל בולגרים
קטגוריה:כדורגלני בוטב פלובדיב
קטגוריה:כדורגלני צסק"א סופיה
קטגוריה:כדורגלני לודוגורץ ראזגרד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בולגריה
קטגוריה:מאמני כדורגל בולגרים
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1980