מאקוטו טקאהאשי

**מאקוטו טקהאשי** (高橋真琴, טאקאהאשי מאקוטו, נולד ב-27 באוגוסט 1934; נפטר ב־17 בנובמבר 2024) היה צייר, מאייר ואמן מנגה יפני. יצירותיו של shōjo manga (מנגה לבנות) ידועות בהשפעה משמעותית על הסגנונות האסתטיים של אותו ז'אנר.

## ביוגרפיה
מאקוטו טקאהאשי נולד ב-27 באוגוסט 1934 בסומיושי-קו, אוסקה, כבן בכור למשפחה בת שלושה בנים.[1] בזמן שלמד אמנות בתיכון, הוא נקרע בין סגנונות הציור של nihonga (ציור בסגנון יפני מסורתי) ו-yōga (ציור בסגנון מערבי). הוא החליט להמשיך ב-jojōga 叙情画 (ציור לירי) לאחר שגילה את יצירותיו של אמן הג'וג'וגה ג'וניאצ'י נאקהארה במגזין Himawari. הוא החל את דרכו בשנת 1953 באיור ספרים המיועדים לשוק ההלוואות (קאשי-הון). הוא החל ליצור מנגה בשנת 1956 עם סדרת shōjo manga (מנגה לבנות) פריז-טוקיו. באותה שנה, הוא תרם לסצנת הקיגה המתהווה על ידי עיבוד סיפורי שרלוק הולמס למגזין המנגה קאשי-הון Kage.[2]

בשנת 1958, הוא הקים את מה שיהפוך לסגנון האמנות המובהק שלו בהשפעת מנגה ומג'וג'גה כאחד עם סדרת המנגה שלו Arashi o koete, שפורסמה במגזין *Shojo* .  סגנון זה התבלט בעיקר על ידי תיאור דמויות בעלות תכונות אופייניות לדוגמניות באיורי *ג'וג'וגה* : גוף רזה ועיניים גדולות ונוצצות, כאשר טקאהאשי כונה "מלך נצנוץ העין".   תכונות ייחודיות נוספות כוללות סופרפוזיציה של לוחות, דיוקנאות באורך מלא הממלאים את כל העמוד, רקעים המעוררים רגשות עזים ודימויים לא נרטיביים. סגנון זה השפיע באופן משמעותי על מנגה *שוג'ו*, והפך במהרה למוסכמות החזותיות הסטנדרטיות של אותו ז'אנר.   Takahashi גם הפך את נושא הבלט לפופולרי במנגה *שוג'ו* עם *Norowareta Kopperia* (Cursed Coppelia). 

במהלך שנות ה-60, טקאהאשי הפסיק ליצור מנגה *שוג'ו*, מכיוון שהוא לא היה מסוגל לאמץ את נקודת המבט של נערה. הוא עבר לאיור, יצר יצירות אמנות של עטיפת אלבום, ניירת ועטיפות של מגזיני *shōjo* manga,   והפך לפופולרי במיוחד עם תת-התרבות הגותית לוליטה . בשנת 2018, יצירות אמנות של Takahashi הוצגו בעיצובים שנוצרו על ידי בית האופנה Comme des Garçons .

## טכניקה וסגנון
*שנות ה-60:* בתחילת העשור נראו יצירותיו של טקהאשי מעין סקיצות לעומת הציורים המאוחרים יותר בהם נעשה ניסיון של האמן לייצר פסטורליות וטכניקה של ציור בכתמים עם רוויה גבוהה של צבע, הצללות מודגשות שהעניקו לציור אופי אפלולי וקר. קווי המתאר אופיינו על ידי קונטורים כהים וגסים.

*שנות ה-70:* פסטורליות מושלמת, בהירות מאוזנת, רוויה מידתית של צבע והצללות עדינות המעניקות אווירה אביבית לכל ציור. קווי המתאר התאפיינו על ידי קונטורים דקים ואלגנטיים.

*שנות ה-80:* צביעה בטונים בהירים המעניקים לציור אפקט סמי-מונוכרומט והצללות עדינות היוצרות אפקט של השטחה. קווי המתאר סומנו כקונטורים דקים והמראה הכללי הזכיר צביעה בעפרונות צבעוניים.

*שנות ה-90:* סדרת עבודות שנראית כהמשך הסגנון של האמן מעשור קודם, אך יותר חופשית ויותר ניגודית בצבעוניותה; לפי מקורות כגון ספרים מודפסים, כרזות, פרודוקטים ופרסומים ברשת האינטרנט ניכר כי האמן יצר פחות ציורים משנים קודמות ומאוחרות יותר מסיבה לא ידועה.

*שנות ה-2000 ואילך:* ציור בצבעי מים ושמירה על ססגוניות בהירה, פחות הצללות, הרבה יותר קונטורים, יותר פרטים וטקסטורות בפרטי הלבוש וכמו כן ברקעים. הדמויות פחות מיתיות ויותר אנונימיות, לעיתים אפילו יום יומיות, בשילוב חיות מחמד. טקהאשי שמר על המסורת וצייר עוד בנות אציליות ומלכותיות. ניכר כי נחה על האמן השפעת עידן האמנות הידוע, הרוקוקו.

## עבודות
* Akogare – Takahashi Macoto gashū (あこがれ―高橋真琴画集), 1995, Seibidō Shuppan. Reprinted 2006, BOOK-ING, 
* Shōjo romance – Takahashi Macoto no sekai (少女ロマンス―高橋真琴の世界), 1999, Parco Shuppan, 
* Macoto no ohime-sama (MACOTOのおひめさま), 2001, Parco Shuppan, 
* Paris-Tokyo + Sakura namiki (パリー東京, さくら並木), 2006 (reprint), Shogakukan, 
* Takahashi Macoto no shōjo nurie, Nihon no ohime-sama (高橋真琴の少女ぬりえ 日本のおひめさま), 2006, Kodansha, 
* Yumemiru shōjotachi (夢見る少女たち), 2013, PIE International, 
* Macoto no bigaku (真琴の美学), 2015 (reprint), Fukkan dot-com, 
* Takahashi Macoto Coloring Book (高橋真琴 ぬりえブック), 2016, Genkōsha, 
* Romantic Otome Style (ロマンティック 乙女スタイル), 2017, PIE International, 

## קישורים חיצוניים
* 

* Macoto Takahashi at Anime News Network's encyclopedia
* Macoto Couture (Macoto Takahashi's shop)

## הערות שוליים

### ביבליוגרפיה
* 
* 
* 

קטגוריה:ציירים יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1934