open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
איגודיות

בתורת ההסתברות, איגודיות (Lumpability) היא תכונה של שרשרת מרקוב המאפשרת לצמצם את מרחב המצבים של השרשרת. שיטת הצמצום פורסמה לראשונה על ידי קמני וסנל.
## הגדרה
בהינתן שרשרת מרקוב שמרחב המצבים שלה ניתן לחלוקה על ידי תתי קבוצות זרות המסומנות ב *t<sub>i</sub>*, כך שמתקבלת החלוקה \scriptstyle{T = \{ t_1, t_2, \ldots \}} של מצבי השרשרת, השרשרת תיקרא ניתנת לאיגוד ביחס לחלוקה *T* אם ורק אם 

: \forall t_i,t_j\in T, \forall n,n'\in t_i : \sum_{m \in t_j} q(n,m) = \sum_{m \in t_j} q(n',m) ,

כאשר q(i,j) היא ההסתברות לעבור ממצב i למצב j.

כלומר, עבור כל שני מצבים מאוגדים t_i ו-t_j (כולל האפשרות i=j), סכום ההסתברויות של המעברים מכל מצב מקורי בודד שהתאגד ל-t_i אל כל המצבים שהתאגדו ל-t_j זהה.

## דוגמאות
בהינתן מטריצת הסתברויות המעברים

: P = \begin{pmatrix}
\frac{1}{2} & \frac{3}{8} & \frac{1}{16} & \frac{1}{16} \\
\frac{7}{16} & \frac{7}{16} & 0 & \frac{1}{8} \\
\frac{1}{16} & 0 & \frac{1}{2} & \frac{7}{16} \\
0 & \frac{1}{16} & \frac{3}{8} & \frac{9}{16} \end{pmatrix}

נבחין שמצבי המטריצה ניתנים לאיגוד על ידי החלוקה
\scriptstyle{T = \{ (1,2),(3,4) \}}
אז נגדיר מטריצה חדשה *P**t*  שתיקרא המטריצה המאוגדת של *P* על *t*:

: P_t = \begin{pmatrix}
\frac{7}{8} & \frac{1}{8} \\
\frac{1}{16} & \frac{15}{16} \end{pmatrix}

הסבר:

החלוקה  \scriptstyle{T = \{ (1,2),(3,4) \}} מאגדת את המצבים 1 ו-2 יחד ואת המצבים 3 ו-4 יחד. ההסתברות לעבור ממצב מספר 1 לעצמו היא \frac{1}{2} ולמצב 2 היא \frac{3}{8}, ובסה"כ  \frac{7}{8}. שתי ההסתברויות למעברים ממצב 2 למצב 1 וממצב 2 לעצמו הן \frac{7}{16} ובסה"כ \frac{7}{8} .

מכיוון ששני סכומי ההסתברויות שווים זה לזה, ההסתברות למעבר מהמצב שאוגד מהמצבים 1 ו-2 לעצמו תהיה \frac{7}{8}.

ההסתברות לעבור ממצב מספר 3 לעצמו היא \frac{1}{2} ולמצב 4 היא \frac{7}{16}, ובסה"כ  \frac{15}{16}. ההסתברות לעבור ממצב מספר 4 לעצמו היא \frac{9}{16} ולמצב 3 היא \frac{3}{8}, ובסה"כ  \frac{15}{16}.

מכיוון ששני סכומי ההסתברויות שווים זה לזה, ההסתברות למעבר מהמצב שאוגד מהמצבים 3 ו-4 לעצמו תהיה \frac{15}{16}.

ההסתברות לעבור ממצב מספר 1 למצב מספר 3 או למצב מספר 4 היא \frac{1}{16}+\frac{1}{16}=\frac{1}{8}. ההסתברות לעבור ממצב מספר 2 למצב מספר 3 או למצב מספר 4 היא 0+\frac{1}{8}=\frac{1}{8}. 

מכיוון שההסתברויות למעברים מהמצבים 1 ו-2 שאוגדו יחד אל מצבים 3 ו-4 שאוגדו יחד זהות, ההסתברות למעבר מהמצב שאוגד מהמצבים 1 ו-2 למצב שאוגד מהמצבים 3 ו-4 תהיה \frac{1}{8}.

ההסתברות לעבור ממצב מספר 3 למצב מספר 1 או למצב מספר 2 היא \frac{1}{16}+0=\frac{1}{16}. ההסתברות לעבור ממצב מספר 4 למצב מספר 1 או למצב מספר 2 היא 0+\frac{1}{16}=\frac{1}{16}. 

מכיוון שההסתברויות למעברים מהמצבים 3 ו-4 שאוגדו יחד אל מצבים 1 ו-2 שאוגדו יחד זהות, ההסתברות למעבר מהמצב שאוגד מהמצבים 3 ו-4 למצב שאוגד מהמצבים 1 ו-2 תהיה \frac{1}{16}.

## הערות שוליים

קטגוריה:תורת ההסתברות
קטגוריה:תהליכים סטוכסטיים
קטגוריה:מודלים מרקוביים
גשר ינה

**גשר ינה** (בצרפתית: **Pont d'Iéna**; על שם העיר ינה) הוא גשר מעל נהר הסן בפריז, המחבר את ארמון שאיו וגני טרוקדרו שבגדה הימנית, ברובע השישה-עשר עם מגדל אייפל ושאן דה מארס בגדה השמאלית, ברובע השביעי. הגשר הוקם בהוראת נפוליאון בונפרטה לכבוד ניצחונו בקרב ינה-אאורשטדט.

## היסטוריה
באוקטובר 1806 ניצח נפולאון את הצבא הפרוסי סמוך לעיר ינה ושבר בכך את הקואליציה האנטי-צרפתית הרביעית. לכבוד הניצחון המכריע ציווה שהגשר החדש שתוכנן מול האקול מיליטר ייקרא על שם הקרב. הגשר כלל לפי התכנון חמש קשתות, כל אחת בת 28 מ' וברוחב של כ-14 מטרים. בנייתו נמשכה מ-1808 ועד 1814, כאשר הוא נחנך למעשה ערב הקרב על פריז ב-1814 בו הגיעו כוחות הקואליציה האנטי-צרפתית השישית עד העיר וכבשו אותה. 

הטימפני בין הקשתות עוטרו במקור בעיטים אימפריאליים עם האות N, אלו הוסרו ב-1815 והוחלפו באות L המעוטרת בכתר (לכבוד לואי השמונה עשר, מלך צרפת), אולם עיטור זה שב והוחלף בסמל הקיסרות השנייה (עיט אימפריאלי עם האות N) ב-1852 בהוראת נפוליאון השלישי ובביצועו של אנטואן לואי בארי. בשנת 1853 הוצבו ארבעה פסלי לוחמים לצד סוסיהם משני קצות הגשר: בגדה הימנית, לוחם גאלי ולוחם רומאי ובגדה השמאלית לוחם ערבי ולוחם יווני. 

כבר מן המחצית השנייה של המאה ה-19 הורגשה צפיפות בתנועה על גבי הגשר, שהיה צר מדי, בפרט לאחר הקמת ארמון טרוקדרו הישן לכבוד התערוכה העולמית של פריז (1878) ותוכנן להרחיבו. אולם ההרחבה לא בוצעה עד להכנות לתערוכה העולמית של פריז ב-1937, במסגרתן שופץ, חוזק בבטון והורחב ל-35 מטרים. ב-1923 נחנכה בסמוך לגשר תחנת המטרו *d'Iéna* המשרתת את קו 9.

בשנת 1975 הוכרז הגשר כמונומנט היסטורי.

## בתרבות
בסרט ג'יימס בונד "רצח בעיניים" (A View to a Kill) רודף בונד (בגילומו של רוג'ר מור) במונית רנו 11 אחרי "מיידיי" (גרייס ג'ונס) במורד המדרגות היורדות ממגדל אייפל לכיוון הגשר.

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של הגשר
* תיאור הגשר ותמונות 

ינה
קטגוריה:הרובע השישה-עשר של פריז
קטגוריה:הרובע השביעי של פריז
מוזיקה טרנסאלפינה

**מוזיקה טרנסאלפינה** (באנגלית: **Musica Transalpina**') הוא קובץ של מדריגלים שיצא לאור באנגליה בשנת 1588. המדריגלים חצו את האלפים (ומכאן שם הקובץ) במובן זה, שצורת המדריגל נלקחה מן האיטלקים, והיצירות היו ברובן הגדול איטלקיות (אם כי המילים תורגמו לאנגלית). חשיבותו של קובץ זה היא בציון ראשיתו של תור הזהב של אסכולת המדריגל האנגלי. 

הקובץ "מוזיקה טרנסאלפינה" מכיל 57 יצירות נפרדות מאת 18 מלחינים, כשאלפונסו פראבוסקו הוא התורם הראשון במעלה ולוקה מרנציו השני. פראבוסקו חי באנגליה בשנות ה-60' וה-70' של המאה ה-16, הסבר אפשרי למספר הרב של יצירותיו בספר; באיטליה היה מוכר פחות, יחסית. 

## תולדות הפרסום
הקובץ הופיע עם הקדשה לגילברט טאלבוט, הרוזן משרוסברי. ערך אותו ניקולאס יונג והדפיס תומאס איסט. כמה אנתולוגיות דומות יצאו מיד אחריו לאור הצלחת האנתולוגיה הראשונה. לדוגמה, ב-1590 הוציא איסט את "הקובץ הראשון של מדריגלים איטלקים"; ליצירות (רובן של מרנציו), נלוו טקסטים אנגליים מאת המשורר תומאס ווטסון. יונג עצמו הוציא כרך שני של "מוזיקה טרנסאלפינה" בשנת 1597, בתקווה לחקות את הצלחת הקובץ הראשון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיקה של הרנסאנס
שטנדרטנפיהרר

[ממוזער|285x285 פיקסלים|[הרמן פגליין עם דרגות שטנדרטנפיהרר]]
**שטנדרטנפיהרר** (בגרמנית: **Standartenführer**, מילולית: "מנהיג יחידה") הייתה דרגה באס אס, אשר שימשה גם באס אה, NSKK (ארגון הנהגים הנאצי) ו-NSFK (ארגון הטייסים הנאצי). מקבילה בערך לדרגת אלוף-משנה בצה"ל.

## היסטוריה
הדרגה נוסדה כתואר בשנת 1925, ובשנת 1928 הפכה לדרגה ביחידות האס אה והאס אס, אשר יועדה לקצינים שפיקדו על יחידות "שטנדרטן" – גדודים שמנו כ-300 עד 500 חיילים.

בשנת 1929 פוצלה דרגת שטנדרטנפיהרר לשתי דרגות, אולם בשנת 1930 בוטלה החלוקה בעקבות התרחבות האס אס והוספת דרגות נוספות. בשנת 1933, כאשר היטלר עלה לשלטון בגרמניה, הייתה דרגת שטנדרטנפיהרר הדרגה הגבוהה ביותר של קציני השדה, והייתה פחותה מזו של אוברפיהרר באס אס ובאס אה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התפשטה מאוד הדרגה, ובוואפן אס אס, הדרגה נחשב שוות ערך לדרגת אוברסט.

טלאי הצווארון של שטנדרטנפיהרר כלל עלה אלון על שני צידי הצווארון, וזו הייתה הדרגה הראשונה של האס אה שהוצגה על שני הצדדים. משנת 1938 כללו המדים גם דרגות כתף, שהיו מקבילות לאלו של אוברסט.

## סימני הדרגה

WSS Inf OF5 Oberf Staf h 1945.jpg|סמל הדרגה - תג כתף
SS Standartenführer (Oberführer).png|סמל הדרגה - תג כתף (ביחידות הסיור)
WSS Staf-Oberf-Medical.png|סמל הדרגה - תג כתף (ביחידות הרפואה)
HH-SS-Standartenfuhrer-Collar.png|סמל הדרגה - תג צווארון
Oberst Staf OF5 cam slv 1945.gif|סמל הדרגה - תג שרוול


## לקריאה נוספת

* 
* 
* 
* 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דרגות האס אס
קטגוריה:טרמינולוגיה נאצית
Deutz AG

**דויטץ אה-גה** (בגרמנית: **Deutz AG**) היא חברה גרמנית, הפועלת בעיר קלן, המייצרת מנועי בעירה פנימית.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|טרקטור דויטץ, דגם D50.1S, משנת 1962
ממוזער|משאית כיבוי מתוצרת דויטץ
ממוזער|קטר עיתוק דיזל-הידרבלי מס' 203 (צבוע כ-201) מיוצר ב-1958 בגרמניה על ידי חברת Deutz
חברת דויטץ נוסדה בשנת 1864 בשם: N. A. Otto & Cie, על ידי ניקולאוס אוטו, ממציא מנוע בעירה פנימית ארבע פעימות. בשנים הראשונות, אוטו ושותפו אויגן לנגן התמקדו רק בייצור של מנועים נייחים שאינם מיועדים לכלי רכב. באמצע 1870, הוצע להעביר את המנהל הטכני בחברה, גוטליב דיימלר, למפעל בסנקט פטרבורג, זאת כדי להפחית השפעתו לאחר שהיה להוט לייצר מנועים לכלי רכב פרטיים. דיימלר התפטר, יחד עימו עזב את החברה אף וילהלם מייבאך. דויטץ ייצרה גם מכונות חקלאיות כגון קומביינים וטרקטורים, כמו גם כלי רכב מסחריים כגון משאיות ואוטובוסים.

אנשים מפורסמים שעבדו בדויטץ כוללים את אויגן לנגן, גוטליב דיימלר, וילהלם מייבאך, פרוספר ל'אורנג', רוברט בוש ואטורה בוגאטי.

במהלך מלחמת העולם השנייה החברה היצטוותה לייצר ארטילריה ופעלה בשם Klöckner Humboldt Deutz AG. בלילה שבין ה-3 וה-4 ביולי 1943 נהרס מפעל החברה כמעט לחלוטין בהפצצה אווירית של בנות הברית.

מ-1892 עד 1970 החברה בנתה מספר רב של דגמי קטרים בהספק מ-4 ועד 2000 כ.ס., עד 1927 נבנו קטרים רק עם המנוע בנזין ומ-1927 לרוב עם מנוע דיזל.

כלי רכב מסחריים המצוידים במנועי דויטץ היו פופולריים בין שנות ה-60 ושנות ה-80 של המאה ה-20 ונמכרו תחת המותג Magirus Deutz.

נכון לתחילת המאה ה-21 דויטץ ייצרה בעיר קלן מנועי דיזל עם קירור נוזלי וקירור אוויר. מנועי דיזל גדולים יותר יוצרו במפעל החברה במנהיים. לדויטץ מפעלי ייצור מנועים גם במדינות אחרות, כולל ספרד, ומיזם משותף לייצור מנועים בסין. דויטץ מתמחה בייצור מנועים ימיים המונעים בדלק נוזלי או בגז. (כולל גז המופק ממטמנה). ב-1995 דויטץ מכרה את תחום ייצור מכונות חקלאיות בחברה – Deutz-Fahr – לחברה האיטלקית SAME, ושמה של זו שונה ל-SAME Deutz-Fahr.

## מנועי דויטץ
דויטץ מייצרת מנועים של 4 עד 500 קילו ואט, המקוררים באוויר, שמן או מים עם תוחלת חיים של 20,000 עד 30,000 שעות עבודה עד הצורך בשיפוץ כללי. מנועי החברה מצויים בכל רחבי תבל. מנועי דויטץ עם קירור אוויר ידועים בכך שאינם קופאים ואינם רותחים בטמפרטורות סביבה קיצוניות. תפוקתם זהה למנועים אחרים, אולם גודלם קטן יותר כיוון שאין הם מכילים רדיאטור. בשנת 2007 נמכרה חטיבת "דויטץ מערכות כוח" לקרן השקעות פרטיות בשם 3i, ודויטץ התרכזה בייצור מנועים קומפקטיים ללקוחות קצה. בשנת 2012 מכרה חברת SAME את החזקותיה בדויטץ לחברת וולוו. לאחר העסקה וולוו היא בעלת יותר מ-25% מחברת דויטץ והיא בעל המניות הגדול בחברה. חברה SAME Deutz-Fahr ממשיכה להחזיק 8.4% מחברת דויטץ.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יצרני מנועים
קטגוריה:יצרני רכב גרמניים
אקהיסארספור

**מועדון הספורט והנוער אקהיסאר** (בטורקית: **Akhisar Belediye Gençlik ve Spor Kulübü**), הידועה בכינוי **אקהיסארספור** או **אקהיסרספור**, היא קבוצת כדורגל טורקית מהעיר אקהיסאר, אשר הוקמה בשנת 1970 ומתמודדת בליגה הטורקית השלישית. למועדון תחרות עזה עם המועדונים טורגוטלוספור ומניסאספור.

אקהיסארספור העפילה לליגה הבכירה בטורקיה לראשונה בתולדותיה בשנת 2012. ב-10 במאי 2018 זכתה לראשונה בגביע הטורקי.

## היסטוריה
אקהיסארספור נוסדה ב-1970 ממיזוגן של שלוש קבוצות כדורגל שונות: Güneşspor, Gençlikspor ו-Doğanspor מהעיר מניסה. מייסד הקבוצה היה אילמאז אטבארוט שהיה נשיא הקבוצה הראשון.

המועדון התחרה בליגות האזוריות והחובבניות בטורקיה עד 1984, כאשר העפילה לליגה הרביעית בחשיבותה. עשר שנים מאוחר יותר, ב-1994, הקבוצה חזרה לליגה החובבנית למשך עונה אחת.

ב-1995, אקהיסארספור חזרה לליגה השלישית. בעונת 2000/2001, הקבוצה התקדמה לליגה השנייה ותשע שנים לאחר מכן העפילה לליגת המשנה. הקבוצה זכתה באליפות הליגה והעפילה לליגת העל הטורקית.

הקבוצה סיימה את עונת הבכורה במקום 14. את עונת 2016/2017, אקהיסאר סיימה במקום השביעי, שהוא הישג השיא שלה בליגה.

ב-10 במאי 2018 זכתה הקבוצה בגביע טורקי, שהיה לתואר הראשון בהיסטוריה שלה, שהעניק להם לראשונה את הזכות להשתתף בפעם הראשונה בליגה האירופית.

עונת 2020/21 הקבוצה סיימה במקום האחרון בליגה ובעקבות כך ירדה לליגה שלישית.

## הישגים לפי עונה

## אקהיסארספור במפעלים האירופיים

## תארים
* **[[הגביע הטורקי]]**
** **זכייה (1):** 2017/2018
* **[[הסופר קאפ הטורקי]]**
** **זכייה (1):** 2018

## קישורים חיצוניים

*  

קטגוריה:קבוצות כדורגל טורקיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1970
ריאן גייג'

**ריאן גייג**' (באנגלית: **Ryan Gage**; נולד ב-17 בינואר 1983) הוא שחקן אנגלי המופיע בתיאטרון, בטלוויזיה, בקולנוע ובמשחקי וידאו.

## ביוגרפיה
גייג' נולד בלונדון. תפקידו הידוע ביותר בטלוויזיה הוא בדמות המלך לואי השלושה עשר בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "המוסקטרים". כמו כן הוא מוכר מגילום דמותו של טד בנדי בסרט הטלוויזיה "Serial Thriller: Angel of Decay". בקולנוע שיחק גייג' בתפקיד אלפריד ליקספיטל בסרט "ההוביט: מפלתו של סמאוג" ובסרט "ההוביט: קרב חמשת הצבאות". הוא גילם שוב את טד בנדי (ברשימת השחקנים זוהה בשם הוא) בסרט "Angel of Decay", עליו זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע העצמאי הבריטי של 2016. במשחקי וידאו גילם גייג את צ'ריברט ב-"Final Fantasy XIV". בתיאטרון עבד גייג' עם הלהקה השייקספירית המלכותית במחזות כגון "המלט", "חלום ליל קיץ" ו"מקבת'".

## תפקידים בתיאטרון

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

### משחקי וידאו

## קישורים חיצוניים

* ריאיון עם ריאן גייג'

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1983
הנסיכה הגנובה

**הנסיכה הגנובה** (באנגלית: **The Stolen Princess**) הוא סרט הנפשה ממוחשבת אוקראיני מסוגת הרפתקאות ופנטזיה המבוסס על הסיפור "רוסלאן ולודמילה" מאת המשורר הרוסי אלכסנדר פושקין. הסרט הוקרן לראשונה באוקראינה ב-7 במרץ 2018 ובישראל ב-20 בספטמבר 2018.

בגרסה העברית, את שיר הנושא של הסרט "תצעק חזק" ביצעה אגם בוחבוט, אשר דיבבה את מיה, הדמות הראשית בסרט.

## תקציר העלילה
בעידן של אבירים אמיצים, נסיכות יפות ומאבקי כישוף וקסם, מיה היפה, בתו של המלך, בורחת מהארמון. היא מסרבת לדרישתו של אביה להינשא לנסיך, ונחושה למצוא את אהבת חייה בעצמה. היא פוגשת את רוסלאן, אמן נודד החולם להיות אביר, והשניים מתחברים. אולם לא לזמן רב. כשמכשף מרושע חוטף אותה ממש לנגד עיניו, כדי להפוך את כוח האהבה שלה לכוח הקסמים שלו, יוצא רוסלאן עם חבריו מעולם החיות למסע מאתגר רצוף סכנות ודרקונים יורקי אש, כדי להוכיח לעצמו ולעולם שאהבה אמיתית חזקה מכל קסם.

## הדמויות והמדבבים
במאית הדיבוב בגרסה העברית הייתה טליה ברקאי, ומפיקי הדיבוב היו מיה שחר, יעל אללוף ודן שצברג.

## קישורים חיצוניים

*

*שיר הנושא של הסרט בעברית, באתר יוטיוב
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטי הנפשה מוזיקליים
קטגוריה:סרטים אוקראיניים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
צרטופס (סוג)

**צרטופס** (שם מדעי: *Ceratops*; מילולית: "פרצוף מקורנן") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים שככל הנראה איננו קיים ותקפותו מוטלת בספק.

## סיווג
המאובנים שלו יוחסו לטריצרטופס המפורסם בעל שלוש הקרניים ולעוד כמה מינים דומים כמו הכסמוזאורוס. ככל הנראה מדובר בפרטים צעירים שעוד לא פיתחו את שלוש הקרניים המרשימות של הבוגרים.

מאובניו נמצאו לראשונה ב-1888 בתצורות של נהר ג'ודית, מונטנה שבארצות הברית ואת שמו המדעי קיבל מהפלאונטולוג עותניאל צ'ארלס מארש.

המאובנים שנמצאו כללו קרן באורך 20 ס"מ ופניו דמו לפני טריצרטופס למעט זוג הקרניים שמעל המצח וכללו עטרה גדולה ומקור גדול שהותאם ללעיסת צמחייה קשה. לא התגלה מאובנים של הגוף והחוקרים הראשונים חשבו שהוא דמה בגופו לסטגוזאורוס גדול באורך של עשרים עד שלושים מטר, הערכה שהיום ידוע שהיא שגויה לחלוטין.

המאובנים שנמצאו תוארכו לגיל 66 מיליון שנה לפני זמננו – התאריך בו נכחדו הדינוזאורים, אך תיארוך מודרני משער שהוא חי בקרטיקון שלפני 77.5 מיליון שנה, בהנחה שהטקסון עוד תקף.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1888
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי עותניאל צ'ארלס מארש
קטגוריה:צרטופסיים
קטגוריה:טקסונים שנויים במחלוקת
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1888
מקש Insert

ממוזער|200x200 פיקסלים|מקש ה-Insert ליד שאר המקשים האחרים
מקש ה-**Insert** (לפעמים נקרא גם **Ins**) הוא מקש במקלדות מחשב המשמש למעבר בין מצבי עריכת טקסט שונים במחשבים אישיים (PC) או במעבדי תמלילים:
* **מצב שכתוב (Overtype)** מצב שבו הסמן, בעת הקלדה, כותב על התו שעליו נמצא הסמן ומחליף אותו בתו אחר.
* **מצב הכנסה (Insert)**, שבו הסמן מוסיף תו אל המיקום הנוכחי של הסמן, ומעביר את כל התווים שאחריו מקום אחד קדימה.

המצבים אינם גלובליים בכל המחשב ואפילו לא ליישום אחד, אלא הם מקומיים לתיבת הטקסט שבו נלחץ מקש ה-Insert.

## סקירה כללית
בסביבות המחשוב מבוסס הטקסט הישנות, כשהסמן היה נמצא במצב שכתוב, הסמן היה מיוצג במין בלוק שסימן את התו עליו הוא נמצא. במצב הכנסה, הסמן מסומן בסרגל אנכי שנפוץ מאוד ביישומים המודרניים, או בקו תחתון מתחת לתו עליו הסמן נמצא.

מצב שכתוב מכונה גם מצב תסריט, ולפעמים מכונה גם כמצב אוברסטרייק, שהוא מונח בטיפוגרפיה.

בחלק מהמקלדות מקש הInsert נעדר ומקש ה-Delete ממלא את מקומו בגודל כפול.
## שימוש ביישומים
יישומי מעבדי תמלילים מודרניים משתמשים במצב הכנסה כברירת מחדל, אבל אפשר לעבור למצב כתיבה על ידי הקשה על מקש ה-Insert. יישומים מסוימים מסמנים במצב שכתוב את הסמן כעבה, בניגוד לסמן הצר הסטנדרטי. אחרים משתמשים בסמן הצר עבור שני המצבים, ומציינים עם את מצב השכתוב עם המילה "OVR" בשורת המצב.

כשמקש ה-Insert נלחץ יחד עם מקש ה-Ctrl או מקש ה-Shift, יכול גם להעתיק או להדביק בWindows. האפשרות הזאת הגיעה מסטנדרט ה-Resource Access Control Facility של IBM.

קוראי מסך משתמשים במקש ה-Insert בקיצורי המקשים לקריאת טקסט או לפתיחת תפריט ההגדרות של קורא המסך.

## ראו גם
* מקלדת מחשב

קטגוריה:מקשים
תל שושן

**תל שושן**, המוכר גם כ**תל זן המזרחי**, הוא תל הממוקם בעמק בית שאן הצפונית, כ-2 קילומטר מצפון לקיבוץ נווה אור, וכחצי קילומטר מדרום מזרח לתל זן. במפת הקרן לחקר ארץ ישראל, שיצאה לאור במהדורתה הראשונה בשנת 1880, התל מצוין בשם "תל אבו אל גמל" (Tell Abu el Jemel).

תל שושן הוא אחד ממספר רב של תלים הסמוכים לנתיבו של נחל תבור בכלל, ולשפכו לנהר הירדן בפרט (תלים כגון תל שמט, תל זן ותל כיתן). עובדה זאת מעידה, לפי נחמיה צורי, על חשיבותו של נחל תבור כנתיב תעבורה בימי קדם.

במהלך סיור שנערך באתר מטעם נציגי מחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי ב-1922, נמצאו שרידי דרך סלולה, אתר קבורה ערבי, וחרסים מהתקופה הרומית ומהתקופה הערבית על קודקוד התל ועל קצה שלוחתו המזרחית.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בקעת הירדן: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:עמק בית שאן
Indigo Girls (אלבום)

***Indigo Girls ***הוא אלבום האולפן השני של הצמד אינדיגו גירלז, והאלבום הראשון בשיתוף חברת תקליטים גדולה. הוא יצא במקור ב-1989 עם אפיק רקורדס. הוא עבר רימאסטרינג ויצא בגרסה מחודשת בשנת 2000, עם שתי רצועות בונוס.

האלבום זכה לשבחי המבקרים, והגיע לסטטוס זהב אחרי שישה חודשים, ובסופו של דבר גם לפלטינה. הצמד היה מועמד לפרס גראמי לאמן החדש הטוב ביותר (אותו הפסידו למילי ונילי), אך זכה בפרס גראמי לאלבום הפולק העכשווי הטוב ביותר.

מייקל סטייפ שר בשיר "Kid Fears", ושאר חברי אר.אי.אם. השתתפו בשיר "Tried to Be True". בנוסף, הלהקה האירית Hothouse Flowers גיבתה את חברות הצמד במספר רצועות, ובעיקר ב-"Closer to Fine".

"Closer to Fine" הוא אחד השירים בהם הן מופיעות לעיתים קרובות ביותר, בדרך כלל כשיר הסיום של מופעיהן.

## רשימת השירים

## משתתפים
; אינדיגו גירלז
* איימי ריי – סולנית, גיטרות
* אמילי סליירס - סולנית, גיטרות, גיטרת 12 מיתרים חשמלית ברצועה 2, גיטרה חשמלית מובילה ברצועה 6

; משתתפים נוספים

## במצעדים

; אלבום

; סינגלים

## הסמכות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי פולק רוק
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום הפולק העכשווי הטוב ביותר
קטגוריה:אלבומי חברת אפיק רקורדס
וידאל הצרפתי (החמישי)

ממוזער|רבי וידאל הצרפתי
רבי **וידאל הצרפתי** החמישי (י"ז בניסן ה'תרכ"ב, 1862 - כ"ג בטבת ה'תרפ"א, 3 בינואר 1921) היה פוסק הלכה ודיין בפאס בסוף המאה התשע עשרה ותחילת המאה העשרים. בסוף ימיו כיהן כאב בית הדין ורבה הראשי של פאס.

## קורות חייו
נולד בפאס לאביו הדיין רבי אבנר ישראל הצרפתי. התמנה לדיין בליל מוצאי חג הסוכות בשנת ה'תרנ"ב. בדיינות כיהן בבית הדין בראשות רבי רפאל אבן צור, לצד חביריו, רבי שלמה אבן דנאן, רבי מתתיה סירירו, רבי יהודה בנימין סירירו. בית הדין תיקן תקנות נגד מותרות, וחיזק את חוקי הצניעות. בית הדין תמך ביוזמת בני הקהילה להתקין מערכת תאורה חשמלית ברובע היהודי בפאס. בית הדין התכתב בהלכה עם חכמי מרוקו מערים אחרות, כדוגמת חכמי מקנס בראשות רבי שלום עמאר. וכן עם הרב ישמ"ח עובדיה רבה של צפרו. דבריו היו נשמעים למלכות, ומספר פעמים מנע גזירות חדשות על היהודים. בתקופת מרד בוחמארא עזר ליהודי דבדו. גייס כספים מחברת כי"ח לעזרתם של יהודי מרוקו. בחודש חשוון שנת ה'תר"ף נתמנה לאב בית דין ורבה של העיר מטעם הממשלה. 

נפטר בפאס בכ"ג טבת תרפ"א. רבי יוסף משאש ורבנים נוספים שלחו אגרות ניחומים למשפחה לשמע פטירתו. בנו הוא רבי אבנר ישראל הצרפתי (השני) שכיהן ברבנות בפאס.

## חיבוריו
* **פסקי דין -** בכתב יד.
ממוזער|חתימתו

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:פאס: רבנים
קטגוריה:אבות בתי דין
זהרנוניים

**זְהַרְנוּנִיִּים** (שם מדעי: Phosichthyidae) היא משפחת מקריני סנפיר מהסדרה סטומיי תהומות החיים במצולות האוקיינוסים השונים.
## מאפיינים
הזהרנוניים הם דגים קטנים מאוד באורך של 4 עד 10 סנטימטרים, והם בעלי איברים המפיצים אור באמצעות נהורנות ביולוגית המצויה לאורך גופם. הם חיים בעומק ומחפשים חסרי חוליות ימיים למאכל ובעיקר קרילאים. למרות ממדיהם הקטנים הם מצויים בקבוצות גדולות ביותר, ככל הנראה קבוצות החולייתנים הנפוצות ביותר בעולם, לאחר קרוביהם מהמשפחה גונוסטומטיים.

דגים אלו מצויים בכל האוקיינוסים והימים, לרבות הים התיכון, אך נפוצים בעיקר באזורים בהם מתקבצים נחילי קרילאים בקבוצות גדולות למשל סביב זרם הומבולדט שלחופי מערב האוקיינוס השקט.

## סוגים
* *Ichthyococcus*
*סוג ומין יחיד *Phosichthys argenteus*
*סוג ומין יחיד *Pollichthys mauli*
* *Polymetme*
*זְהַרְנוּן (*Vinciguerria*)
* *Woodsia*
* *Yarrella*

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1974
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי סטנלי ה. ויצמן
קטגוריה:סטומיי תהומות
בני תשע מידות

**בני תשע מידות **הוא כינוי לתשעה מצבי איסור ביחסי אישות בין איש ואשתו. רוב המקרים מבטאים תשמיש שנעשה ללא רצון או כוונה של אחד מהצדדים.

על אף שבתלמוד הוזכרו כאמור תשעה מקרים, יש שהוסיפו מקרה עשירי.

## מקור
יחזקאל מנבא כי לעתיד לבוא יברור הקב"ה את כל האנשים הפסולים והאסורים: . בתלמוד דרשו חז"ל את הפסוק בסוגיה העוסקת באיסורי אישות שונים:

עם זאת, לגבי המידה האחרונה עולה מחלוקת: 

רבי יונתן מבסס את טענתו על אופיו של יששכר, שנולד בעקבות תביעתה של לאה מיעקב כי יסור דווקא אליה:  ועל יששכר נאמר . חז"ל משיבים שגם בתביעתה הנחרצת, לאה לא הביעה במפורש את רצונה וכוונתה.

## זהותם
כאמור בתלמוד מנו עשרה מקרים של יחסי אישות שנחשבים למגונים, כאשר שני המקרים הראשונים נמנים כאחד, מאחר שעניינם דומה:

#**בני אימה** – מטיל אימה על אשתו לקיים עמו יחסי אישות, בניגוד לרצונה.

#**בני אנוסה** – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו באונס, או אף כשאינה מסכימה לכך באופן מלא.
#**בני שנואה** – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו בעת שהוא שונא אותה (אף אם בדרך כלל אוהב אותה).
#**בני נידוי** – יש המפרשים שהכוונה לאדם המקיים יחסי אישות עם אשתו בשעה שהוא או היא נמצאים בנידוי, ויש המפרשים שהכוונה לאדם המקיים יחסי אישות עם אשתו בשעה שהיא נידה.
#**בני תמורה** – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו וחושב שמקיים יחסי אישות עם אישה אחרת (אפילו אם גם האישה השנייה היא אשתו).
#**בני מריבה** – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו בשעה שקיימת ביניהם עוינות, גם אם אינם שונאים אחד את השני.
#**בני שכרות** – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו בשעה שהוא או היא שיכורים.
#**בני גרושת הלב** – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו לאחר שהחליט בליבו לגרשה.
#**בני ערבוביה** – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו וחושב באותה עת על אישה אחרת שאינה אשתו, או שהאישה חושבת על איש אחר. ויש שכתבו במקרה שבאו עליה כמה בני אדם.
#**בני חצופה** – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו לאחר שביקשה זאת ממנו באופן מפורש ולא מרומז.
# יש אומרים אף **בני ישנה** – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו בשעה שהיא ישנה.

## מהותם ועניינם
במדרש (מסכת כלה א, ז) מבואר שילדים שנולדו מיחסי אישות כאלו נחשבים "כממזרים ואינם ממזרים" וכי "עבודת ה'" שלהם עלולה להיות קשה. כך כתב במאירי על בני 'תשע מידות' אלו:

התייחסות חריגה ולא שגרתית לתשע בני מידות אלו אפשר לראות בתשובתו של החזון איש כחלק מתורתו האנטי ציונית כשנשאל מדוע רבים יצאו בשאלה בתקופת הקמת מדינת ישראל. בתשובתו טען כי אותה תקופה הייתה תקופה של מצב כלכלי קשה אשר גרם לבעיות של שלום בית ובשלם נתרבו מקרים של בני תשע מידות (בעיקר "בני מריבה"). דברים אלו, מבטאים את התפישה לפיה הקשר הרגשי בין הבעל לאשתו הוא בעל חשיבות עליונה בתחום יחסי האישות. ומבטאים גם את היחס הנדרש למערך הלכות והנהגות מקובל שאי ההצמדות אליהם גורמת לדעת חז"ל לגינוי הצאצאים.

התייחסות שונה לאותן תשע מידות אלו מופיעה בלשון הראב"ד: . רבי יוסף קארו דייק מדבריו בספרו בית יוסף שעיקר הפגם הוא בבועל עצמו ולא בילדים:

## בפרשנים
רבי נתן נטע שפירא בספרו "מגלה עמוקות" כתב לבאר את שנאת האחים ליוסף:

## הערות שוליים

קטגוריה:טהרת המשפחה
שלמה קווטש

הרב **שלמה קווטש** (בכתיב יידיש: **קוועטש**, לועזית: **Salomo Quetsch**; ג' בחשון תקנ"ט, 13 באוקטובר 1798 — כ"ד בשבט תרט"ז, 30 בינואר 1856) היה אב"ד פיזלינג, לייפניק וניקולשבורג, הרב הראשי האחרון של מוראביה וראש הישיבה האחרון בניקולשבורג.

## ביוגרפיה
נולד בניקולשבורג לדוד, שהיה למדן, ונשלח לישיבה המקומית והיה תלמידו המובהק של האב"ד הרב מרדכי בנט. בגיל 29 התמנה לרב העיירה פיזלינג. עם מות הרב בנט התמודד על ירושת משרתו כרב הראשי והוא בן מעט יותר משלושים, אך נדחה לטובת הרב נחום טרייביטש. הוא קיבל הצעה לכהן באונגאריש ברוד, אך מיאן.

ב-1832, עבר לכהן בלייפניק, אחת הקהילות הגדולות בחבל, בה נותר עשרים ושלוש שנים. ב-1845 התפרסם מכתב התנגדות בספר "תורת הקנאות" נגד ועידות הרפורמים. באותה שנה הסכים לרפורמה מסוימת בבית-הכנסת בלייפניק: לאחר שהציבור ביקש להעביר את הבימה לקדמת הבניין במקום שתעמוד במרכזו, לא מצא איסור נגד ואישר את השינוי. באותן שנים ניבע במוראביה פילוג קשה בין גורמים מודרניסטים, עליהם נמנו גם רבנים מתקדמים דוגמת צבי הירש פאסל, לבין השמרנים שהרב קווטש היה נציגם המובהק. הוא היה מוכר כאחד מגדולי תלמידי החכמים במוראביה, והתכתב בין היתר עם הרבנים יהודה אסאד ומשה שיק.

ב-1842 מת הרב טרייביטש ונפתחה ההתמודדות על ירושתו. הרב קווטש היה מועמדם הבולט של האדוקים המסורתיים. הקיטוב בין המחנות במוראביה מנע מנציגי מי מהם להיבחר, ולאחר ארבע שנים התקבלה פה אחד הצעתם של פרנסי ניקלשבורג למנות רב מן החוץ, את רש"ר הירש. אף שנאלץ לקבלו, הרב קווטש (יחד עם מרבית הרבנים השמרנים) תיעב את הרב הירש, שהיה מודרני מאוד ובעל ידע תורני מועט יחסית, וזלזל בו בפומבי ובבוטות במשך שנותיו במשרה. הוא כינה אותו "עם הארץ", סירב לבקרו, לעג לו שהוא "משורר ולא רב" וכן הלאה. במקביל, הרבה באותה עת לקרוא ספרות יפה גרמנית כדי לשפר את שליטתו בשפה, כך שיוכל לשאת בה דרשות בלשון צחות; דרשות לועזיות סדירות היו חידוש שתבע הקהל המשכיל, ויכולתו של הרב הירש לשאתן הייתה יתרון חשוב עבורו. על אף שהרב קווטש שקד על כך, מבטאו היהודי הכבד היה לו למכשול והוא לא צלח בדרשותיו. חרף התנגדותו הקשה לרב הראשי, חתם הרב קווטש בעד הצעת הרב הירש לרפורמה אחידה בסדרי בתי-הכנסת בחבל.

ב-1851 מאס הרב הירש בהתנגדות הכבדה מהגורמים השמרניים והתפטר. הרב קווטש דווקא ניסה לשכנעו להישאר, ללא הצלחה. הרשויות, בתמיכה מקהילת פרוסניץ רבת-ההשפעה, שקלו לבטל בכלל את תפקיד הרב הראשי, קיצצו את השכר ומינו בינתיים רק מחליף זמני. למרות הפגיעה בסמכות וביוקרה של המשרה, ב-27 במאי 1855 נבחר הרב קווטש לבסוף לתפקיד, וקיבל יחד עמו את ראשות הישיבה העירונית, הגדולה במוראביה. הוא כיהן מעט יותר מחצי שנה לפני מותו, ואז בוטלה משרת הרב הראשי וישיבת ניקלשבורג נסגרה.

שו"ת "חכמת שלמה" פרי עטו התפרסם בתוך ספר "הר המור" שיצא בתרכ"ב.

## קישורים חיצוניים
* שלמה קווטש באנציקלופדיה יודאיקה
* 
* שלמה קווטש ב-Biographische Handbuch der Rabbiner, ולטר דה גרויטר, 2009.
* שלמה קווטש ב"שם הגדולים" (וואלדען), תרכ"ד.
* שו"ת חכמת שלמה, בתוך הר המור.
* הספד אודותיו בספר "דברי מהרי"א".
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניקלשבורג: רבנים
קטגוריה:לייפניק: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:ילידי 1798
קטגוריה:נפטרים ב-1856
אריוסיים

שמאל|ממוזער|''230px|''Ariopsis seemanni
ממוזער|''230px|''Cathorops hypophthalmus
**אריוסיים** (שם מדעי: Ariidae) היא משפחה של דגים מסדרת השפמנונאים החיים בעיקר בים ובאוקיינוס ולא במים מתוקים כמו רוב בני הסדרה, אף שחלקם דווקא חיים רק במים מתוקים או מליחים. הם חיים רק בימים טרופיים או ממוזגים חמימים, בעיקר מסביב לחופי אמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית, דרום ודרום-מזרח אסיה, אפריקה ואוסטרליה.
## מאפיינים
האריוסיים הם שפמנונים המגיעים לאורך 15 סנטימטר עד 185 סנטימטר אצל *Netuma thalassina*. הם בעלי זנבות מגודלים המתאימים לתנועה מהירה וסנפיר גבי מוגבה מעל גופם אצל רוב המינים. הראש מוארך ויותר נמוך מהגב ובקצה הפה שורות של 3 בינים דמויי-שפם העוזרים לשפמנון למצוא מזון. לחלק מהמינים ישנם קוצים בעלי ארס על גבם. צבעם כחול עד אפור. דבר מיוחד אצל בני משפחה זו הוא מנהגם להדגיר ביצים בפיהם עד לבקיעתם, בדומה לאמנוניים. דבר זה עוזר לגונן עליהם מטורפים.

שפמנונים אלה ניזונים ממיני סילוניות, דגים אחרים וחסרי חוליות שונים שהם תופסים בפיהם. חלק מהמינים מהווים דגי מאכל, ואחרים נפוצים כדגי נוי באקווריום או נראים באקווריומים ציבוריים.

## מיון

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1862
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיטר בליקר
קטגוריה:שפמנונאים
לסתיתיים

**לסתיתיים** (שם מדעי: Paralepididae) היא משפחת דגים ימיים מהסדרה דגי-לטאים הנפוצים בים הפתוח בכל האוקיינוסים באזורים חמימים. במראם הם מזכירים ברקודות קטנות, מה שנתן להם את שמם באנגלית: "Barracudina", אף על פי שאין להם כל קשר עם הברקודות האמיתיות אלא לדגים דמויי-לטאות כמו הלטנוניים ובעיקר לאלפיזאוריים.
## מאפיינים
אורכם יכול להגיע למטר אחד, אך רובם יותר קטנים, והם בעלי גוף צר ולסתות נוקשות המזכירות לסתות ברקודה. הם בעלי עיניים גדולות המותאמות לראייה בחשיכה והם הרמאפרודיטים. אין להם שלפוחית שחייה כלל.

דגים אלה הם טורפים רעבים של מיני חסילונים, דגים אחרים וסילוניות. בתורם הם נחטפים בידי דגי טונה, דג חרב, לווייתנים כמו לווייתני מקור, וכרישים.

## סוגים
*סוג ומין יחיד *Arctozenus risso*
*סוג ומין יחיד *Dolichosudis fuliginosa*
* *Lestidiops*
* *Lestidium*
* *Lestrolepis*
* *Macroparalepis*
* *Magnisudis*
* *Notolepis*
* *Paralepis*
* *Stemonosudis*
* *Sudis*
* *Uncisudis*

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1832
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל לוסיאן בונפרטה
קטגוריה:דגי-לטאים
אכנס כסוף

**אַכְנָס כָּסוּף** (שם מדעי: *Chanos chanos*) הוא מין של דג גרם יחידי בסוגו ובמשפחת ה**אַכְנָסִיִּים** (Chanidae) שבסדרה גונורינצ'יים. הוא חי בימי האזור האינדו-פסיפי שבין דרום אפריקה להוואי ומצפין עד חופי קליפורניה ויפן ודרומה עד לאוסטרליה. הוא גם מקיף מימי איים שופעים באוקיינוס עד לעומק 30 מטר. לעיתים לא רחוקות דג זה נראה גם בתוך נהרות ונחלים שזורמים לאוקיינוס.

אורך הדג מגיע ל-180 סנטימטרים, והוא בעל זנב מאוד ארוך וראש קטן עם עיניים בעלות טבעות ופה קטן. מבנה גופו מזכיר גוף של דגי סלמון אף על פי שהוא אינו קרוב אליהם. הוא ניזון מאצות, אצות כחוליות ומחסרי חוליות שונים.

הדגים מתקהלים בשוניות אלמוגים סביב חופים או איים מבודדים ושם משריצים. הדגיגים מחפשים להגנתם מטורפים מקווי מים מתוקים כמו שפכי נהרות או ביצות מנגרובים ולעיתים גם באגמים.

דג זה הוא דג מאכל חשוב ברחבי דרום-מזרח אסיה ובכמה מאיי האוקיינוס השקט ובעיקר בפיליפינים, שם זהו דג לאומי. 

מצב שימור המין הוא ללא חשש.

## גלריה

קובץ:Chanidae - Chanos chanos.JPG
קובץ:Milkfish.jpg
קובץ:05517jfHagonoy Town Proper Bulacan Landmarksfvf 15.jpg


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר פורסקל
קטגוריה:גונורינצ'יים
קטגוריה:מקריני סנפיר יחידים בסוגם
קטגוריה:מינים יחידים במשפחתם
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1775
קנרידיים

**קנרידיים** (שם מדעי: Kneriidae) היא משפחה של דגי גרם החיים רק בכמה נהרות מהירים ואגמים טרופיים באפריקה, בעיקר סביב אגן הקונגו. בצורתם הם מזכירים כמה קרפיונים המתאימים לזרמים מהירים, אך הם שייכים לסדרה אחרת - סדרת הגונורינצ'יים.

אלו דגים קטנים מאוד שאינם עולים על 19 סנטימטר, והם בעלי גוף שקוף ומוארך וסנפירים קטנים. הראש קטן ובעל לסתות מכופפות מעט והעיניים קטנות. חלק מהמינים בעלי נאוטניה, בה הם משאירים בבגרותם את צורת גופם של דגים צעירים יותר. הזכרים לעיתים בעלי זימים מפוארים יותר מהנקבות.

## מיון
במשפחה זו ישנם 30 מינים בתוך 4 סוגים:
*משפחה **קנרידיים** (Kneriidae)
**סוג *Cromeria* - בו 2 מינים
**סוג ומין יחיד *Grasseichthys gabonensis*
**סוג *Kneria* - בו 13 מינים
**סוג *Parakneria* - בו 14 מינים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1868
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלברט גינטר
קטגוריה:גונורינצ'יים
חוטמנוניים

**חוטמנוניים** (שם מדעי: Aulopidae) היא משפחת דגים ימיים מהסדרה דגי-לטאים. דגים אלה מצויים במי חופים טרופיים וסובטרופיים במרבית האוקיינוסים. עם זאת חלקם צוללים מעל ל-1,000 מטר. דגים אלה אינם טובים למאכל, אך נידוגים בידי אנשים עניים או למטרת פיתיון לדגים אחרים.

הם קרובי משפחתם של הלטנוניים ודומים להם במראם. אורכם מגיע לאורך 60 סנטימטרים, והם בעלי סנפירים רחבים המזכירים זרועות, גוף מוארך בעל קשקשים צבעוניים וסנפיר גבי היוצר רצועה גבוהה עד לזנב. פיהם גדול ובעל שפתיים בולטות בדומה לשפתיהם של כמה מיני דקרים ועיניהם מצויות בקדמת הראש.

## סוגים
* *Aulopus*
* *Hime*
*סוג ומין יחיד *Latropiscis purpurissatus*
* *Leptaulopus*

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1872
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדוארד דרינקר קופ
קטגוריה:דגי-לטאים
עינניים

**עֵינָנִיִּים** (שם מדעי: Chlorophthalmidae) היא משפחה של דגים ימיים מהסדרה דגי-לטאים. הם חיים על קרקעית הים ברחבי האוקיינוסים הפתוחים. במשפחה ישנם 18 מינים בשני סוגים.

דגים אלה מגיעים לאורך של עד 40 סנטימטר אצל המין *Chlorophthalmus agassizi*, אך רובם יותר קטנים והם בעלי גוף צר בעל סנפירים קטנים וראש מוארך המכיל עיניים ירוקות בעלות פלואורסצנציה וגדולות מאוד ביחס אליו, מה שנתן לדגים את שמם. צבעם שחור עד צהוב ולעיתים הם מנומרים בכתמים כהים. לחלק מהמינים פס זוהר בקצה ראשם.

דגים אלה שוכנים בעומק של 50 עד 1,000 מטרים מתחת פני הים בסמוך למדפים היבשתיים וחיים על הקרקעית מחפשים עליה מזון. הם ניזונים ממגוון של חסרי חוליות ובעיקר סרטנים כמו בני הסדרה Mysida. הם עצמם נטרפים בידי מיני בקלאים טורפים.

בדומה להרבה מיני דגים מסדרתם הם הרמאפרודיטים, מה שעוזר מאוד בסביבה בה ישנם סיכויים קטנים למצוא בני זוג מתאימים.

## סוגים
* עֵינַן (*Chlorophthalmus*) - בו 17 מינים
* *Parasudis* - בו 2 מינים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1923
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי דייוויד סטאר ג'ורדן
קטגוריה:דגי-לטאים
זלטה פטקוביץ'

**זלטה פטקוביץ**' (בסרבית: **Злата Петковић**; 11 בפברואר 1954 – 3 בדצמבר 2012) הייתה שחקנית סרבית.

## ביוגרפיה
פטקוביץ' נולדה בבית סבתה בעיירה בדרום סרביה להורים שהתגוררו בניש. לאחר גירושי הוריה היא עברה לבלגרד והשתתפה בתחרות מוזיקה לזמרים צעירים, ואחרי כן היא הוזמנה על ידי עיתונאים להשתתף בתחרות היופי "מיס במבי" שאורגנה על ידי מגזין פופולרי ביוגוסלביה וזכתה במקום הראשון. שנה לאחר מכן זכתה בתחרות "מיס הנוער של יוגוסלביה" וייצגה את המדינה בתחרות בינלאומית לנערות וזכתה שם בתואר "מיס פוטוגניק", ב-1971 נבחרה למיס יוגוסלביה ונסעה ללונדון על מנת להשתתף במיס עולם, במסגרת השתתפותה היא גם רואיינה ב-BBC.

היא עבדה תקופה כמגישת טלוויזיה עד שהלכה ללמוד באקדמיה לדרמה של אוניברסיטת זגרב. במהלך לימודיה הרתה מבן זוגה וב-1973 נולד בנה. היא נהייתה לשחקנית פופולרית במדינתה ושיחקה במספר של סרטים וסדרות טלוויזיה. היא נישאה למוזיקאי סניה איליץ'  וב-1984 נולד בנה השני.

## מותה
ב-22 בנובמבר 2012, פטקוביץ' נפגעה משבץ מוחי בדירתה. היא נותחה ב-30 בנובמבר, אך נפטרה שלושה ימים לאחר מכן בגיל 58. היא נקברה ב-6 בדצמבר 2012 בבית הקברות החדש בבלגרד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה סרביות
קטגוריה:דוגמניות סרביות
קטגוריה:זוכות מיס יוגוסלביה
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס עולם 1971
קטגוריה:סרביות שנולדו ב-1954
קטגוריה:סרבים שנפטרו ב-2012
מנהרת אספסיאנוס וטיטוס

ממוזער|250px|כתובת אספסיאנוס וטיטוס בפתח המנהרה הראשונה
ממוזער|250px|תעלה חצובה פתוחה
[|ממוזער|250px|הסכר ופתח המנהרה הראשונה בציור של קצין הצי הבריטי [ויליאם אלן בביקורו באתר ב-1850]]
**מנהרת אספסיאנוס וטיטוס** (בטורקית: Titus Tüneli, מנהרת טיטוס) היא מערכת תעלות ומנהרות רומית באתרהּ של העיר ההיסטורית סלאוקיה פייריה, נמלהּ של אנטיוכיה ההלניסטית והרומית, בגבולות חבל האטיי בטורקיה. המערכת נועדה להטיית מי שיטפונות עונתיים שגרמו לנזקים בתוך העיר ולהצטברות סחף במעגני הנמל.

## היסטוריה
חציבת התעלות והמנהרות החלה בהוראת אספסיאנוס (69–79 לסה"נ), נמשכה בימי בנו ויורשו טיטוס (79–81 לסה"נ) והושלמה ככל הנראה במאה השנייה, בימי הקיסר אנטונינוס פיוס (138–161 לסה"נ). כתובת שגולפה בסלע בכניסה למנהרה הראשונה (העליונה) מייחסת את בנייתה לקיסרים אספסיאנוס וטיטוס.

המערכת נבנתה בפיקוח מהנדסי הצבא הרומי ובעבודת פרך של עבדים ושל שבויים. לא מן הנמנע שהיו בהם יהודים שנשבו במהלך המרד הגדול. מקישים זאת מעדותו של יוסף בן מתתיהו על שליחת שבויים יהודים שנפלו בידי אספסיאנוס לחציבת תעלת קורינתוס. העבודות במצר קורינתוס נפסקו בתוך שנה, עם מותו של נירון קיסר, אך אין ראיות ישירות לכך שהשבויים היהודים הועברו לעבודה במנהרות סלאוקיה פייריה.

כתובת במוצא המנהרה השנייה מציינת את הקיסר אנטונינוס פיוס. על אף מערכת ההטיה נסתם המעגן הפנימי לחלוטין במאה החמישית. את מקומו כנמל אנטיוכיה מילא מעגן סן סימיאון  שמדרום לו, והעיר סלאוקיה פייריה איבדה מחשיבותה.

## תיאור
מערכת הטיית מי השיטפונות מתחילה בסכר ובערוץ גישה באורך כ-55 מטרים. המים מתכנסים לתוך מנהרה מפולשת שאורכה כ-90 מ', חצובה כולה בסלע. תעלת ביניים חצובה באורך 64 מ' מחברת בין מוצא המנהרה הראשונה לבין פתח המנהרה השנייה, שאורכה כ-31 מ'. מפתח המנהרה השנייה יוצאת תעלת ההדחה, אורכה כ-635 מ', וממנה מוזרמים המים אל הים. האורך הכולל של מערכת ההטיה הוא 875 מ'. אורך שתי המנהרות החצובות מגיע ל-121 מ'. הקיבולת ההידראולית של המערכת מוערכת ב-70 מטר מעוקב לשנייה והקיבולת ההידראולית של קטעי המנהרות היא פי שניים מזה. המנהרות והתעלות נכרו במסלע גירני, ככל הנראה תוך ניצול סדקים וחללים קרסטיים.

מאז 15 באפריל 2014 נכללת מערכת זו ברשימה הראשונית של האתרים המועמדים להכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשל היותה "שריד מרשים מהתקופה הרומית בגודלו, בהשתמרותו ובמאפייניו האדריכליים וההנדסיים".

## ראו גם
* סלאוקיה פייריה

## קישורים חיצוניים

* מנהרות אספסיאנוס וטיטוס באתר אונסק"ו
* על מנהרת טיטוס באתר Livius.org
* מבחר תצלומים של מנהרות אספסיאנוס וטיטוס
 סיור לאורך המנהרות והתעלות
 סיור מצולם בנתיבי המערכת

* Ahmet Alkan and Ünal Öziş, "[Ancient Tunnel and Diversion Channel in Seleuceia Pieria: A Flood Diversion System near Antiochia in Turkey](http://www.ojceu.ir/main/attachments/article/21/JCEU-2013-C1,%203(1)%2001-05.pdf)", *Journal of Civil Engineering and Urbanism*, 2012, Vol. 3 (Issue 1), pp. 1-5


## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלות רומית
קטגוריה:טורקיה: אתרים ארכאולוגיים
פסטיבל הזמר והפזמון 1960

**[[פסטיבל הזמר והפזמון]] 1960** היה תחרות שירים ששודרה בקול ישראל והראשון בתולדות התחרות.

התחרות התקיימה במוצאי יום העצמאות ה' באייר תש"ך, 2 במאי 1960, בהיכל התרבות בתל אביב-יפו בהנחיית יצחק שמעוני. המנצח על התזמורת גארי ברתיני והמפיקים הם: ישראל דליות, נקדימון רוגל ויצחק שמעוני.

כל שיר הושמע בשני ביצועים והשיר הזוכה גם בביצוע משותף. השיר שזכה בתחרות הוא "ערב בא" והפרס שהוענק לזוכה עמד על 1500 לירות, שהעניק שר החינוך והתרבות אבא אבן. השיר הזוכה הוקלט שוב והופיע בתקליטון.

השיר "ליל החג" נכתב במקור בערבית. בביצוע המשותף שרו הזמרים את הבית הראשון בשפת המקור.

## השירים המשתתפים

## קישורים חיצוניים
* פסטיבל הזמר והפזמון, באתר הפסטיבלים
* 
* 
* 

קטגוריה:1960 במוזיקה
קטגוריה:1960 בישראל
1960
קטגוריה:תל אביב-יפו: פסטיבלים
אמיל אבינרי

**אמיל (עמיאל) אבינרי** (רֶבֶּלְסְקִי; 25 בדצמבר 1908 – 24 בנובמבר 1985) היה מתאגרף בתקופת היישוב בארץ ישראל, ואחר כך מציל בחוף אלנבי (1933–1953), ממניחי היסוד לענף ההצלה בחופי ישראל ומי שהכניס את החסקה לשימוש ככלי ההצלה התקני. אלוף ארץ ישראל והמזרח הקרוב באגרוף, שחקן ראינוע, ומפעיל מועדוני אגרוף.

## קורות חיים
נולד בבייראמטשא (מיקולאיבקה-נובורוסיסקה , עיירה בבסרביה) לרב המקום, הרב משה רבילסקי, ולמנוחה בת הרב ישראל ברמן, הרב בפליסקוב (פליסקיב ). בחול המועד סוכות ה'תרפ"ו, 1925, עלה לארץ ישראל עם משפחתו. הם התגוררו ביבנאל ואחר כך בצפת.

נסע ללימודי טכנאות שיניים בברלין, שם החל ללמוד בצורה מקצועית אגרוף. הוא שב לארץ ישראל ונחשב לחלוץ האגרוף ביישוב. התחרה כיהודי ראשון באליפות האגרוף האנגלית ברמלה ב-1928, וזכה בפרס. הוא התגורר בתל אביב, התחרה בעשרות תחרויות אגרוף באירופה וארגן תחרויות אגרוף בארץ ישראל, מול בריטים ב-1929 ומול מצרים ב-1933.

בין השנים 1930–1932 עשה בברלין ושיחק בסרטי ראינוע גרמניים כמלח-מתאגרף.

בשובו לארץ ישראל נעשה המציל הראשון של תל אביב, בחוף ירושלים (אלנבי), תפקיד בו שימש כעשרים שנה. בתקופה זו הכניס את החסקה ככלי ההצלה הרשמי בהצלת חופים בישראל. הוא הקים בתל אביב את מועדון האגרוף ע"ש בני לאונרד. אבינרי כתב בעיתונות העברית, וחתם לעיתים בפסבדונים "אבי אילנה" ו"אבי עמרם" על שם ילדיו.

בעשרות שנותיו האחרונות התגורר בכפר שמריהו, שבו הקים מכון לתרבות הגוף. היה נשוי למרים, בת המשורר העברי היהודי-ליטאי אהרן שודנישקי, ואב לשנים. נפטר ב-1985 ונקבר בבית העלמין בכפר שמריהו.

אחיו היה הבלשן יצחק אבינרי.

## לקריאה נוספת
* 'אבינרי (רבלסקי), עמיאל (פס': אמיל)', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 19. 

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

קטגוריה:מצילים
קטגוריה:מתאגרפים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:שחקני ראינוע
קטגוריה:תל אביב-יפו: ספורטאים
קטגוריה:כפר שמריהו: ספורטאים
קטגוריה:טכנאי שיניים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בכפר שמריהו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
שברולט G506

**שברולט G506** (באנגלית: **Chevrolet G506**, קרויה גם: **Chevrolet 1.5 ton truck**) הם משאיות, 4x4, למטען ולמשימות שונות מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית **[[שברולט]]** אשר סופקו לצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה ביו השנים 1940–1945.

סך הכול יוצרו 168,603 יחידות.

במלחמת העולם השנייה במסגרת השאל-החכר נשלחו לברית המועצות 151,053  משאיות מדגם ה"שברולט G506".

## דגמים
* "Model G4103"
* "Model G4112"
* "Model G4163"
* "Model G4174"
* "Model G7103"
* "Model G7105"
* "Model G7106"
* "Model G7107"
* "Van Model G7113"
* "Model G7116"
* "Model G7117"
* "Model G7127"
* "Model G7128"
* "Model G7132"
* "Model G7163"
* "Model G7173"

### דגמים שסופקו לחיל האוויר האמריקאי
(USAAF - United States Army Air Forces)
* "E5 Turret Trainer"
* "J3 field lighting truck"
* "J4 field lighting truck"
* "J5 field lighting truck"
* "fire truck, class 135"

## תמונות

קובץ:Chevrolet G506 Truck.jpg | "שברולט G506" 
קובץ:G506 earth borer polesetter.jpg | "שברולט G506"  
קובץ:Chevrolet G7107.JPG | "שברולט G506" דגם "G7107" 
קובץ:G506 field lighting.jpg |  "שברולט G506" 
קובץ:Chevrolet 1.5 ton truck Wings Over Wine Country 2007.JPG | "שברולט G506" 
קובץ:Chevrolet G506 truck and man portrait, MÁVAUT-organisation Fortepan 76752.jpg | "שברולט G506" 
קובץ:G506 airfield crash fire truck.jpg |  "שברולט G506"  - כבאית 
קובץ:G506 panel delivery.jpg |  "שברולט G506"  
קובץ:Chevrolet G506 LWB Cargo.jpg |"שברולט G506"  - משאית מטען 
קובץ:Chevrolet M6 Bomb Carrier (1943) (owner Yohann Legros) pic4.JPG | "שברולט G506"  - משאית הפצצה 
קובץ:Chevrolet M6 Bomb Carrier (1943) (owner Yohann Legros) pic1.JPG | "שברולט G506" - משאית הפצצה   
קובץ:G506 COE stake platform.jpg | "שברולט G506" 
קובץ: The British Occupation of Java SE5732.jpg | חיילים בריטים ב-יפו, ארץ ישראל על "שברולט G506" (צולם כנראה לאחר שנת 1945)  


## ראו גם
* M6 Bomb Service Truck

## לקריאה נוספת
* דגמי  "שברולט G506" - תמונות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משאיות
קטגוריה:כבאיות
קטגוריה:כלי רכב צבאיים
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1940
G506
קטגוריה:כלי רכב אמריקאיים
קטגוריה:רכבי שטח ופנאי גדולים
קטגוריה:אמצעי לחימה אמריקאיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:כלי רכב צבאיים אמריקאיים
קניון סיל

ממוזער
**קניון סיל ** (בספרדית: **Canón do Sil**) הוא ערוץ הנחל העמוק ביותר בגליסיה שבספרד לאורך נהר סיל מזרחית לעיר אורנסה. הקניון נמשך לאורך חמישים הקילומטרים האחרונים לפני שהסיל נשפך לנהר מיניו (Minho). מראה הקניון נחשב לאחד הנופים המרהיבים ביותר בגליציה.

המצוקים מתרוממים כמעט אנכית עד חמש מאות מטר מעל קו מפלס המים. הצמחייה באזור אופיינית לאזור אקלימי אטלנטי-יבשתי המאופיין בעצי אלון וערמונים, אבל מבנה השטח יוצא הדופן מאפשר צמחייה וגידולים ים תיכוניים, כגון עצי זית, אורנים ועצי פרי הדר. במקום גדלים צמחי מרפא כיארו ומיורן ופירות יער כאוכמניות, תותי בר, ורדים. המצוקים סביב הנהר עובדו כטראסות כדי לאפשר גידול כרמים של ענבים. ייצור היין התחיל באזור הזה כבר בתקופה הרומית. חבל הארץ הזה נקרא אזור היין Ribeira Sacra והוא המקום היחיד בגליסיה שמייצר יותר יין אדום מאשר יין לבן.
בין בעלי החיים הנפוצים באזור ניתן למצוא חזירי בר, שועלים, שפנים, צביים, גיריות. זה הוא ביתם של כמה מינים נדירים של ציפורים, וכן של מספר יונקים כגון לוטרות ועטלפים.

הערוץ מסווג ב-Natura 2000 (רשת שמורות טבע אירופאי) כאתר בעל חשיבות גאוגרפית וקהילתית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גליסיה: גאוגרפיה
קטגוריה:קניונים
גנרל חיל

"**גנרל חַיִל**" הוא דרגה המקבילה לגנרל שלושה כוכבים - לוטננט גנרל, או לגנרל ארבעה כוכבים - גנרל. הדרגה התקיימה בכמה מדינות, ושימשה להבדלים בין הגנרלים השונים, או כתואר נלווה לדרגת הגנרל.

## אוסטריה-הונגריה
ימין|ממוזער|200x200 פיקסלים|טלאי צווארון של דרגות גנרל חיל בצבא האוסטרו-הונגרי
בצבא האוסטרו-הונגרי היו שלוש דרגות של גנרל:
* גנרל חיל הרגלים
* גנרל חיל הפרשים
* פלדצוגמייסטר (גנרל חיל התותחנים)

דרגת גנרל חיל הרגלים נוצרה בשנת 1908, וקודם לכן גם ביחידות הרגלים ניתנה דרגת פלדצוגמייסטר.

מבחינה היסטורית, דרגת גנרל חיל התותחנים (בגרמנית: **Feldzeugmeister** - מפקד החימוש בשדה הקרב" בהונגרית: *Táborszernagy*) הייתה שוות ערך ללוטננט גנרל. בצרפתית היה קיים התואר **grand maitre d'artillerie**, מתקופת פיליפ השישי, מלך צרפת, לתאר את התפקיד הנ"ל.

## בולגריה
בממלכת בולגריה מהקמתה בשנת 1878 הייתה הדרגה הגבוהה ביותר דרגה צבאית של "גנרל" (בולגרית: генерал), אך בשנת 1897 דרגה זו פוצלה לשלושה; גנרל חיל הרגלים (генерал. пехотата), גנרל חיל הפרשים (генерал. кавалерията) וגנרל חיל התותחנים (генерал. артилерията). הדרגה הוחלפה לאחר מלחמת העולם השנייה, כאשר בולגריה הפכה לגרורה של ברית המועצות, בדרגה כללית של גנרל.

## פינלנד
קצינים בעלי דרגת גנרל מלא (4 כוכבים; נאט "ו OF-9) בפינלנד סווגו כגנרלים של חיל הרגלים (*jalkaväenkenraali*), חיל הפרשים (*ratsuväenkenraali*), יגר (*jääkärikenraali*) וחיל התותחנים (*tykistönkenraali*). התואר כיום הוא רק תואר כבוד, ורק גנרל אחד מחזיק בדרגה זו באופן פעיל בעת שלום.

## גרמניה
### הוורמאכט

בוורמאכט **גנרל חיל** (**General der Waffengattung**) הייתה דרגה של כוחות היבשה ושל הלופטוואפה, וסימלה את הזרוע שבה שירת הגנרל. הדרגה הייתה שוות ערך לדרגת אדמירל בקריגסמרינה, אובר-גרופנפיהרר בוואפן אס אס, ודרגת OF-8 בנאט"ו.

; צבא היבשה
* גנרל חיל התותחנים
* גנרל הכוחות ההרריים
* גנרל חיל הרגלים
* גנרל חיל הפרשים
* גנרל חיל הקשר
* גנרל חיל השריון
* גנרל חיל ההנדסה
* גנרל חיל הרפואה
* גנרל חיל הווטרינרים

; לופטוואפה
* גנרל חיל הצנחנים
* גנרל חיל האוויר
* גנרל חיל טייסי הקרב
* גנרל חיל הקשר האווירי
* גנרל חיל הנ"מ
* גנרל חיל המודיעין האווירי

; ואפן אס אס
* אובר-גרופנפיהרר

### בונדסוור
כאשר נוסד הבונדסוור, הוחלפו הדרגות הקודמות עם אלה הנוכחיות. דרגת גנרל חיל לא בוטלה, אולם כיום היא אינה משמשת כדרגה, אלא כתיאור תפקיד הקצין. לדוגמה היינץ גינתר גודריאן החזיק בדרגת גנרל מפקח חיל השריון במשך תקופה מסוימת.

## פולין
ימין|ממוזער|60x60 פיקסלים|תג שרוול של דרגת גנרל חיל פולני
בצבא הפולני הייתה דרגת גנרל חיל שוות ערך לדרגת לוטננט גנרל.

## האימפריה הרוסית
שמאל|ממוזער|140x140 פיקסלים|דרגת כתף של גנרל בצבא הרוסי הקיסרי
פטר הגדול יצר את דרגות גנרל חיל הרגלים וגנרל חיל הפרשים בצבא האימפריה הרוסית בשנת 1699.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דרגות צבאיות
קטגוריה:דרגות צבאיות בגרמניה
ביתניים

ממוזער|''Grammonus Thielei''
ממוזער|''Ogilbia sabaji''
**ביתניים** (שם מדעי: Bythitidae) היא משפחת דגי גרם מהסדרה צלופחי-קושק. הם חיים בימים ואוקיינוסים טרופיים וסובטרופיים, אף שחלקם חיים גם באזורים ממוזגים וצוללים אל מתחת 2,500 מטרים בנביעות תת-ימיות. כמה מהמינים חיים במערות מוצפות מים מתוקים כמו *Typhliasina pearsei*, *Ogilbia galapagosensis* ו-*Diancistrus typhlops*.

בני משפחה זו קטנים יחסית באורך 5–10 סנטימטר, אך הגדולים ביניהם יכולים להגיע ל-60 סנטימטרים. הם בעלי ראש גדול המזכיר ראשן צפרדע. הם מצויים על קרקעית הים וניזונים מחסרי חוליות העוברים לידם. דגים אלה אינם מטילים ביצים (למעט כמה מינים) אלא משריצים צאצאים חיים.

## מיון

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1861
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תאודור גיל
קטגוריה:צלופחי-קושק
גווין סמית'

**אוון גווין סמית**' (באנגלית: **Owen Guinn Smith**; 2 במאי 1920 – 20 בינואר 2004) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (לונדון 1948) ופעמיים סגן אלוף ארצות הברית (1941 ו-1946) בקפיצה במוט.

## ביוגרפיה
סמית' נולד במקיני, טקסס ועבר עם משפחתו בגיל צעיר לקליפורניה. הוא למד היסטוריה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ושם עבר להתמחות בקפיצה במוט.

### סגן אלוף ארצות הברית
בשנת 1941 זכה במדליית זהב באליפות המכללות בקפיצה במוט. באליפות ארצות הברית שנערכה בפילדלפיה, פנסילבניה אותה שנה הוא זכה במדליית כסף ביחד עם ארל מידוס בתוצאה של 4.27 מטר, אחרי קורנליוס וורמרדאם (4.57 מטר).

במלחמת העולם השנייה הוא שרת כטייס בחיל האוויר של ארצות הברית באסיה.

באליפות ארצות הברית שנערכה בסן אנטוניו, טקסס ב-29 ביוני 1946 הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 4.31 מטר, אחרי אירווינג מור (4.39 מטר) ולפני בוב הארט (4.23 מטר).

באליפות ארצות הברית שנערכה בלינקולן, נברסקה ב-1947 הוא זכה במדליית ארד ביחד עם עוד שלושה קופצים בתוצאה של 4.11 מטר, אחרי ריצ'מונד מורקום (4.27 מטר) וארל מידוס (4.27 מטר).

### אלוף אולימפי
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (1948) שנערכו באוונסטון, אילינוי ב-10 ביולי סיים סמית' שני בשיא אישי חדש של 4.47 מטר, אחרי ריצ'מונד מורקום שקבע תוצאה זהה. במשחקים עצמם שנערכו ביום גשום הוא זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.30 מטר, לפני ארקי קטיה מפינלנד (4.20 מטר) ובוב ריצ'רדס מארצות הברית (4.20 מטר). באליפות ארצות הברית שנערכה במילווקי, ויסקונסין אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 4.34 מטר.

ב-20 בינואר 2004 נפטר סמית' בהיותו בן 83 מנפחת.

## שיאים אישיים
### אצטדיון
* קפיצה לגובה: 1.956 מטר (1941)
* קפיצה במוט: 4.47 מטר (1948)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:קופצים במוט אמריקאים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קפיצה במוט (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:טקסס: אתלטים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1920
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004
פסטיבל הזמר והפזמון 1961

**[[פסטיבל הזמר והפזמון]] 1961** הייתה תחרות שירים ששודרה בקול ישראל.

התחרות התקיימה במוצאי יום העצמאות בהיכל התרבות בתל אביב-יפו בהנחיית יצחק שמעוני. המנצח על התזמורת גארי ברתיני והמפיקים היו חנוך חסון, מאיר הרניק ויצחק שמעוני.

כל שיר הושמע בשני ביצועים. השיר שזכה בתחרות הוא "שאני עמך".

## השירים המשתתפים

## קישורים חיצוניים
* פסטיבל הזמר והפזמון, באתר הפסטיבלים
* 
* 

קטגוריה:1961 במוזיקה
קטגוריה:1961 בישראל
1961
קטגוריה:תל אביב-יפו: פסטיבלים