היקארו דורודנגו

250px|ממוזער|שמאל|כדורי היקארו דורודנגו
**הִיקָארוּ דוֹרוֹדַנְגוֹ** (ביפנית: **光る泥遊び** / **光る泥んこ遊び** בקאנג'י, **ひかるどろあそび** / **ひかる どろんこあそび** בהיראגאנה), היא אמנות הכנת כדורי בוץ המעוצבים ביד, מיובשים ומלוטשים לברק ייחודי. לאחר הכנתם משמשים הכדורים האסתטיים כחפצי נוי. בעבר היה זה בילוי ומשחק יפני מסורתי בעיקר של ילדים ובני נוער. הוא נשכח, התגלה מחדש ביפן בשנת 1999, והפך במהירות רבה גם לאמנות מדטטיבית מודרנית חובקת עולם.

זו אומנות של עבודת ידיים קלה ופשוטה באדמה. כאומנויות יפניות רבות ניכרים בה היבטים של תורת הזן ושל מדיטציה, קשר לטבע, סבלנות, הטמעת ערכי פשטות, ועיצוב השואף לעידון מתמיד.

## אטימולוגיה

השם דורודנגו (泥だんご; Dorodango) נגזר מהמילים היפניות: **דורו** (泥) – בוץ, **[[דנגו]]** (だんご) – סוג של כופתה כדורית מקמח אורז סחוט, הנאכלת ביפן כממתק או קינוח. **היקארו** (光る) משמעותו זוהר, מבריק.

## גילוי מחדש
שורשי "היקארו דורודנגו" לוטים בערפל ולא תועדו באמנות היפנית הקלאסית במהלך הדורות. בעבר היה זה בילוי עממי מסורתי של ילדים ונוער ביפן, שהתמעט עם המעבר למשחקים ולצעצועי ילדים מודרניים, וכמעט נעלם במחצית השנייה של המאה ה-20. בעקבות מחקריו בהתנהגות ילדים החיה הפסיכולוג פרופ' פומיו קאיו, מ-1999 מאילך, את מסורת יצירת הדורודנגו ביפן.

פרופ' פומיו קאיו (2022-1951 ,Fumio Kayo), מאוניברסיטת קיוטו עסק בפסיכולוגיה התפתחותית ובחקר משחקי ילדים. במסגרת מחקריו ביקר אחת לשבוע בגן ילדים בקיוטו, שם נחשף במקרה לתהליך היצירה על ידי ילדים וגננת, ששימרו את המסורת.

קאיו בחן את התהליך על ידי ניתוח המרקם החיצוני של הכדורים באמצעות מיקרוסקופ אלקטרונים, ודירג את עוצמת הברק בסולם מיוחד שקבע. הוא פיתח שיטה להכנת דורודנגו מבריק בשישה שלבים פשוטים, באופן שכל ילד יכול לבצע. תהליך ההכנה מצריך פעולת ידיים רבה ונמשך, לפרקים, במשך זמן ארוך יחסית – יום או יותר.

את התובנות שרכש בניסיונותיו ישם קאיו בהמשך בגני ילדים, שם לימד את שיטתו החדשה. הילדים התמכרו לעשייה, בילו זמן רב בלישת הבוץ ובליטוש הכדור עד לקבלת ברק עז. הם "התחברו" לכדורי הבוץ שלהם וראו בהם אוצר יקר, גם כשלא הגיעו לרמת הברק ולצורה המושלמת שרצו.

קאיו ראה בתופעות אלה ובהיבטים נוספים שתיאר, את מהות משחק הילדים. בספרו ובמאמרים שכתב, הביא את התרשמויותיו מהאופן שבו משחק בכדורי בוץ מסייע להתפתחות ילדים. קאיו ציין כי עד כה, רק משחקים שפיתחו את הדמיון והיצירתיות, כמשחקי תפקידים וציור, נחשבו כחיוניים לילדים. עתה, בעקבות התנסותו בדורודנגו, נראה לו הצורך לפתח רכישת ניסיון באמצעות ניסוי וטעייה בפעילויות טבעית דרך משחקים פשוטים שמאתגרים לאורך זמן, משמעותי וחיוני לא פחות.

כעבור יותר מעשור הובא סיפורו של קאיו בעיתונות ביפן: .

## חשיפה והפצה
לראשונה הוצג "היקארו דורודנגו" בידי פרופ' קאיו במאמריו (מ-1999 ואילך), בספרו (אוגוסט 2001), ובחוברת ייחודית שכתב לילדים: "היקארו דורודנגו – איך להכין אותו מאדמה רגילה", המלווה באיוריו של ריצוקו קאדוטה (דצמבר 2001). בהמשך תיעד קאיו באתר אינטרנט משלו, את התובנות וההיבטים הפסיכולוגיים-התנהגותיים שעלו ממחקריו ואת שיטתו, כולל סרטון וידאו המפרט את דרך הכנת הדורודנגו.

היקארו דורודנגו נחשף ברחבי יפן בעקבות הפעילות והפרסומים של פרופ' קאיו. החשיפה הביאה להפצתו בציבור והייתה לסנסציה תקשורתית, בעיקר לאחר סקירה בעיתונות והצגת יצירת דורודנגו ביוני 2001 בטלוויזיה הציבורית של יפן (.NHK – Japan Broadcasting Corp).

בשלהי שנת 2002 תיאר וויליאם גיבסון את תופעת הניתוק של צעירים בודדים, במציאות החברתית ביפן כיום: . גיבסון העיר כי הודות לדורודנגו נעדרים תסמיני הפרעת חרדה ודיכאון, הצפויים בדרך כלל אצל צעירים אלה.

תוך שנים מעטות פרץ העיסוק בדורודנגו את מסגרת משחק הילדים הייחודי, והפך לתופעה סוחפת, מעין "שיגעון" שהתפשט במהירות. העיסוק בדורודנגו שכיח כיום בקהלים רבים ביפן – ילדים ומבוגרים, ואתרי אינטרנט רבים ביפנית מוקדשים לנושא. הכנת דורודנגו הייתה מאז גם לעיסוק שמשמש ברחבי העולם מטפלים (תרפיסטים) הוליסטים בתחומים שונים – טיפול באמצעות: אמנות, יצירה, עיסוק, גינון, מגע, יוגה, ועוד.

פעילויות רבות הקשורות לדורודנגו שכיחות ביפן. בעיר טוקונאמה (Tokoname) – עיר אומנויות החימר המסורתיות של יפן, מתקיימת מ-2007 תחרות דורודנגו שנתית, בהובלת האומנית קיוקו מיקי (Kiyoko Miki). בעיר מצוי המוזיאון לאמנות החימר המסורתית ביפן (INAX Live Museum). מוצגות בו יצירות יפניות במהלך ההיסטוריה – אריחים, רעפים, ציורי קיר, קרמיקה ועוד, ומתקיימות בו בסדירות גם סדנאות דורודנגו. בביתן Clay Works מוצג "הדורודנגו הגדול בעולם": קוטרו 54 ס"מ – יותר מפי שניים מגודל ראש אדם, ומשקלו 40 ק"ג.

## כאמנות ברחבי העולם
פרופ' קאיו יעד את העיסוק כעזר להתפתחות ילדים, ולא חזה את התרחבותו לגילאים נוספים ולרחבי העולם בתחומים נוספים – תרפיה, מדיטציה, וגם כאמנות טהורה. "העיסוק-משחק" בחומר טבעי שהציג קאיו, משיק לגישת האומנויות היפניות שמבטאות מסרים עמוקים של פשטות, ומתייחסות לחיבור אל הטבע מתוך הערכה וכמקור השראה.

ב-2007 נסקר הדורודנגו כ"אומנות מסורתית מחודשת", ובהמשך התרחב ואומץ בידי יוצרים ברחבי העולם. חלק מאומנים אלה מקושרים גם לתחומי האומנות של פיסול בחימר וקרמיקה, לאומנות העיצוב והבניה בבוץ, וגם לעיסוק במדיטציה ורוחניות בתנועות העידן החדש.
ממוזער|מגוון כדורי דורודנגו|250x250 פיקסלים
התמקדות בסוג חפץ אחד, העשוי מחומר אחד ובגודל אחיד יחסית, אינה מותירה מרחב רב למסרים אומנותיים ספציפיים, כבתחומים הרחבים של אומנויות הציור והפיסול. רוב האומנים מצטמצמים ליצירת כדור בגודל חפינת הידיים (קוטר של 7-5 ס"מ), ולהברקתו החיצונית. למרות אלה, ניכרת התבטאות אומנותית רחבת הבעה במהלך השנים שבהן התפתחה אומנות הדורודנגו. ניכרים בעיקר הגיוון היצירתי הרב של מרקמי הפנים החיצוניים, יצירת צורות חדשות וייחודיות, פיתוח שיטות הכנה חדשות, ודרכי העמדה מקוריות של היצירה כחפץ נוי ביתי.

אומנים אחדים הרחיבו את אומנות הדורודנגו, ממסגרת יצירת כדור אסתטי בדיד המהווה חפץ נוי, אל כלל מרחב האומנויות. יצירות אחדות, חלקן ספונטאניות או אינטואיטביות (כלומר ללא תכנון מקדים), מוצגות במרחב הדיגיטלי בתחום "ההעמדה המצולמת" שמתועדת באתרי אינטרנט (ולרוב לא בתערוכות). היצירות הדיגיטליות כוללות כדורי דורודנגו מוצבים במרחבי התייחסות מטיפוסים שונים, או מקובצים בקומפוזיציות ייחודיות. אמנים בודדים שילבו דורודנגו גם ביצירות בתחום כלל האמנות הפלסטית – פיסול ומיצב.

ב-2009 הציגה האומנית הסינית-אמריקאית – יי שנג (Yi Sheng), בתערוכה בארצות הברית, יצירה ובה שמונים כדורי דורודנגו בתפזורת על הקרקע. זאת בהשראת מאמרו של קאיו "כדורי בוץ והתינוק העירום האנושי", בו קישר את הצורך האנושי הבסיסי להיכרות עם מגוון החומרים הקיימים בטבע מחוץ לגוף האדם, בתהליך הגדילה וההתפתחות.

גבול|שמאל|ממוזער|204x204 פיקסלים|"הכדור הבוהק"
האומן האמריקאי ברוס גארדנר (Bruce Gardner) החל להתנסות בדורודנגו בהשפעת מאמרו של גיבסון (הנ"ל) "כדורי בוץ בוהקים". גארדנר הרחיב את עיצוב צורת פני הכדור "הקלאסית" של קאיו יצר מגוון צורות חיצוניות, והתמחה שנים רבות בהכנת דורודנגו. הוא פיתח שיטות הכנה נוספות, הציג את יצירותיו בתערוכות אמנות ופרסם ספר על דורודנגו (2019). לדבריו: "דורודנגו פונה לכל כך הרבה אנשים בכל כך הרבה דרכים, מכיוון שזו חזרה ליסודות".

הרחבת אמנות "הדורודנגו הבדיד" אל קיבוץ של כדורי בוץ מלוטשים רבים בגדלים שונים ובצורות מעוגלות שונות כחלק מיצירה אחת, הוצגה בספר **Art of Dirt** (2023) של האומנית היפנית-אמריקאית סאטומי לאנדר (Satomi Lander), שעוסקת ביצירה בבוץ וגם בבנייה בבוץ ובחומרים טבעיים. בראייתה, ניתן להתייחס ליצירת הכדור גם כעין אמנות תהליכית (אנ'), שבה הכדור הוא זמני ועשוי לבטא את מיחזור החומר הטבעי בעולם: "אם תזרקו את הכדור בחצר שלכם, הוא יימס בגשם ויחזור לאדמה שממנה הגיע".

## היבטים הוליסטים
המתנסים בדורודנגו בתחומי עיסוק שונים, העלו היבטים ייחודיים של האמנות הזו: קשר אל האדמה, מיחזור חומרי טבע, מגע מתמשך עם החומר במהלך היצירה, סיוע בהתפתחות ילדים, השפעת ממד הזמן במהלך עשייה אמנותית, תיעוד זיכרון של מקום, פיתוח שלווה תודעתית ואיזון נפשי אישי, וחיזוק קישוריות חברתית.

בדומה לעיסוק-משחק הילדים שהחיה קאיו, מתמקד גם עיקר העיסוק האומנותי ב"היקארו דורודנגו", במהלך **אירוע היצירה** עצמו. רבים רואים בחוויה הממושכת של היצירה את הערך הראשי של האומנות הזו, ואילו בתוצר הסופי המשמש חפץ נוי לקישוט ביתי, כ"ערך מוסף" זניח יחסית.

רבים מהאומנים היוצרים דורודנגו הם גם "מורים לדורודנגו" המקדישים מזמנם להנחיית סדנאות לציבור הרחב, וגם להטמעת העיסוק בקרב סטודנטים לאמנות ולחינוך במוסדות להשכלה גבוהה. העוסקים בנושא מדגישים את המשמעות הרבה של עצם הקניית דרך היצירה לאחרים, בנוסף לפעילות האישית בסטודיו.

ב-2019 הוצגה באוניברסיטת אינדיאנה, ארצות הברית, תערוכה של אוסף של כדורי דורודנגו שתרם כריסטופר נאן. האוסף מייצג שני עשורים בהם לימד קורסים לסטודנטים לאומנות, והציג בהם את התהליך של יצירת דורודנגו ככלי חינוכי – "כדי ללמד איך ניתן להשתמש בטבע ליצירת אמנות, ולהטמיע ערכי סבלנות ותרפיה".

סדנאות דורודנגו מסוגים שונים מתקיימות כיום בארצות רבות: חוגי יצירה סדירים לילדים ונוער (בגישת פרופ' קאיו), סדנאות ללימוד פרטני של הכנת דורודנגו, פעילות במסגרת "תרפיה באמנות" (הוליסיטי), פעילות בחוגים ובמפגשים למדיטציה ורוחניות, ובעיקר "קבוצות יצירה" קצרות וחד-פעמיות לבני כל הגילים.

יש המתנסים בהכנת דורודנגו באמצעות לימוד וירטואלי דרך האינטרנט. קבוצות וירטואליות אחדות של חובבי דורודנגו, הוקמו ממחצית שנות ה-2010 ואילך ברשתות החברתיות. חברי הקבוצות משתפים את ניסיונם בהכנה ובעיצוב ובצילומים רבים של תוצרי פעילותיהם. רבים מהנחשפים לאמנות מציינים את החיבורים החברתיים העולים מהעיסוק ואת את תרומת הפעילות להיבטים הוליסטיים בחייהם.

## תהליך היצירה
זהו מהלך היצירה באופן כללי: לאחר איסוף הקרקע והטיפול בה, כוללת יצירת הכדור המבריק שני פרקי פעילות עיקריים וביניהם הפסקה ארוכה לייבוש. בתחילה מכינים עיסת בוץ וממנה מגבשים בידיים, בתנועות לישה חפינה וכידור חוזרות וממושכות, את ליבת הכדור. בסוף תהליך זה מניחים את הכדור לייבוש במשך שעות אחדות או יותר. בפרק היצירה הבא עוסקים בגימור ובהברקת הכדור. כלל הפעילות ליצירת דורודנגו נפרשת על יום או על ימים אחדים.
ימין|ממוזער|241x241 פיקסלים|א. איסוף הקרקע
גבול|ממוזער|226x226 פיקסלים|ג. הברקה עם כלי זכוכית
גבול|מרכז|ממוזער|250x250 פיקסלים|ב. הכנת הכדור

השיטה הבסיסית שהציג ב-2001 פרופ' קאיו, היא **הכנה מאדמה טבעית** (ללא תוספות) **ועיצוב בידיים בלבד** (ללא עזרים). בהמשך התפתחו תוספות וחידושים לשיטת ההכנה, כל יוצר ודרכו האישית. חידושים אלה כוללים: שימוש בעזרים פשוטים (כידרור על משטח עץ, חרסינה או זכוכית, גלגול בתוך קערה, ובעיקר ליטוש פני הכדור בעזרת שולי הפתח העגול של כלי זכוכית גלילי), שיטות יבוש אחדות, וגם הטמעת חומרי צבע או תוספות שונות בפני הכדור.
ממוזער|218x218 פיקסלים|החפינה בעת הכנת דורודנגו
למרות ההבדלים ביניהן, מתבססות כל דרכי ההכנה על אותו תהליך ארוך ואיטי, שמוביל בסופו ליצירת כדור קשיח ומבריק. הכנת דורודנגו ופירוט שלביה מוצגת כיום באתרי אינטרנט רבים של אמנים וחובבים, בלווי הסברים מפורטים, תמונות וסרטונים.

**חפינת הידיים** ותנועות הלישה וליטוף החומר במהלך כל שלבי היצירה, מאפיינים את אומנות הדורודנגו. תנועות חפינה משמשות לביצוע פעולות יום-יומיות רבות, ומוכרות בעיקר ממהלך הלישה להכנת מיני מאפה ומאכל שונים (סופגניות כופתאות וקציצות), ומתחומים רבים של הפעילות האנושית הטבעית. "החפינה" הייתה להבעה הייצוגית השכיחה של דורודנגו, והיא מוצגת כמין 'לוגו' שלה, במודע ושלא במודע, בידי אומנים רבים.

## חומרי הגלם
ימין|ממוזער|קרקעות להכנת דורודנגו (ישראל)

בכל סוג קרקע יש כמויות שונות של חול וחרסית. יחסי הכמויות של המרביבים האלה קובעים במידה רבה אם הדורודנגו נשאר שלם או נסדק. הכנת כדור יציב ומבריק מקרקע טבעית שנאספת במקום אחד בלבד לא תמיד אפשרית. ניתן לשלב קרקעות ממקורות שונים (ואף חומרים מיצבים, או חימר נרכש) במטרה ליצור כדור שאינו מתפרק.

תערובת שבה מרכיב החול גדול מדי להכנת דורודנגו, תתפורר בידיים במהלך ההכנה; תערובת שבה מרכיב החרסית גדול מדי, תתבקע בשלב יבוש הכדור. בתערובת שבה מרכיב החרסית מועט מדי, יישאר הכדור מחוספס בשלב הגימור ולא יגיע לברק הרצוי. רצוי לייבש במקום מוצל להאטת התהליך: ככל שהייבוש איטי יותר, תימנע בהמשך היסדקות הכדור.

ברוב קרקעות ישראל יש כמות חרסית רבה יחסית, ולכן רצוי לשלב בהן חול ביחס של כחמישית עד שליש מהכמות הכללית של התערובת. לקרקעות חרסיתיות מאוד יש להוסיף לפעמים כמות חול רבה יותר.
## בתרבות הפופולרית
* שיטת הכנת דורודנגו הוצגה ב-2008 בפרק בסדרת הטלוויזיה האמריקאית MythBusters. מגישי התוכנית עסקו בניסיון לבדוק את תקיפות האמרה (באנגלית) "אי אפשר להבריק חרא" (לא ניתן להפוך דבר חסר ערך למוצלח ויפה). בכדי "להפריך את הביטוי" באופן ממשי, הם השתמשו בשיטה להכנת דורודנגו וסקרו את התהליך. בהמשך התוכנית הם יצרו כדורי דורודנגו מגללי אריה ומגללי יען, הבריקו אותם ובדקו את התוצאות במכשיר למדידת עוצמת הברק (כמו שעשה קאיו בכדורי בוץ). כמות הצפיות הגדולה בפרק זה מאז ועד היום (דרך יוטיוב), הביאה להיכרות משמעותית עם אמנות הדורודנגו מחוץ ליפן.
* בספר הפנטזיה **הירושה** (2011, "המשך עלילות אראגון"), של הסופר האמריקאי כריסטופר פאוליני, (Christopher Paolini) מתואר מלך הגמדאים – אוריק, עוסק במסורת השבטית של הכנת כדור הבוץ **ארות-קנורל** (erôthknurl). העיסוק מתואר כמורכב, ארוך מאוד, מביא לשקט נפשי, ובסיפור מיוחס לו גם היבט פולחני. שלבי הכנת הכדור זהים לשיטת קאיו, וניכר שהמחבר שאב את פרטי התיאור מדרך הכנת דורודנגו.
* בעלילה מצוירת בירחון קומיקס יפני, שעובדה לסדרת האנימציה הטלוויזיונית "Your Lie in April", מוצגת אחת הדמויות עוסקת בצחצוח דורודנגו (הפרק שודר ב-2015). בהמשך רואה קוסאי גיבור הסדרה, רצף של הבזק לעבר חייו (פלאשבק) שמשתקף בברק הכדור.
* תיאור של החייאת הדורודנגו ביפן בידי פרופ' קאיו ותחרות בדיונית ליצירת "הדורודנגו המבריק ביותר", הובאו באחד מהסיפורים הקצרים בספרו של נולאן (L.A. Nolan) – "תיבה של סחבות ועצמות" (2022, סיפורת מתח ואימה).

## פעילות בישראל
טקסט=סדנת דורודנגו בישראל, 2025|ממוזער|280x280px|סדנת דורודנגו בישראל, 2025

בישראל הוצע לשלב את המילה העברית **כדור**, שצלילה מהדהד במילית הראשונה של השם היפני (**דורו**-דנגו; 'דורו' ביפנית: בוץ), ולכנות את האמנות בעברית בשם **כדור**ודנגו.

פעילויות ליצירת כדורודנגו מתקיימות בישראל בעשור האחרון בידי מאות חובבים. מעת לעת מתקיימות סדנאות פרטיות לגילאים שונים, בידי אומנים מקומיים שעוסקים בתחומי האומנות הפלסטית או בבניה בבוץ. ב-2022 תורגם לעברית ספרו של גארדנר. מ-2024 פעילה קבוצת פייסבוק של חובבי אומנות זו, בשם "דורודנגו ישראל".

## קישורים חיצוניים

* Kayo, Fumio. Dorodango, shining mud ball (2002/3; include: "The three mysteries"; "Mud balls and the naked human baby" (Japanese and English).
* Hikaru Dorodango, An interview with Naoto Kanesaka. *Where the leaves fall magazine*, 1 (2019)
* Ed Cooper, The mindful art of Hikaru Dorodango. 2023

## הערות שוליים

קטגוריה:יפן: אמנות
קטגוריה:משחקי ילדים