מערך ההגנה האווירית

ממוזער|הנשיא יצחק הרצוג מבקר את לוחמי הגנה האווירית
**מערך ההגנה האווירית** (בראשי תיבות: **מערך ההגנ"א**, בעבר: **מערך ה[[נ"מ]]**) הוא הגוף המאגד את יחידות הקרקע של ההגנה האווירית של צבא הגנה לישראל. המערך, אשר כפוף לחיל האוויר, אחראי על הגנת המרחב האווירי של ישראל לצד כלי הטיס של החיל. דוקטרינת הגנת המרחב האווירי הישראלי קובעת כי חיל האוויר נסמך בעיקר על מטוסי יירוט ככלי להשגת עליונות אווירית ואל מול זאת מערך ההגנה האווירית מהווה את קו ההגנה האחרון מפני איומים אוויריים הכוללים כלי טיס וקו ההגנה הראשון כנגד איומים אוויריים הכוללים טילים בליסטיים, טילי קרקע־קרקע ורקטות ארטילריות.

בראש מערך ההגנה האווירית עומד קצין בדרגת תת־אלוף, הכפוף ישירות למפקד חיל האוויר. עם איחוד מערך תותחנות הנ"מ עם מערך טילי ה"הוק", תחת פיקודו של חיל האוויר ב-1 בדצמבר 1970, הוקמה מִפְקֶדֶת כוחות הנ"מ 516 (**מכהנ"מ 516**), שנקראה גם מִפְקֶדֶת קצין הגנת נ"מ 516 (**מקהנ"מ 516**). החל משנת 2011, לאור השינוי הגדול בסוגי האמל"ח אותו מתפעל המערך, ועל מנת להדגיש את שינוי הייעוד של המערך מ"מגן מפני מטוסים" בלבד למגן מפני כלי טיס, טילי קרקע קרקע ורקטות קרקע קרקע, שוּנה שם המערך, ובהתאם, מפקד המערך נקרא **מהגנ"א** (מפקד מערך ההגנה האווירית), וכך גם שם מִפְקֶדֶת המערך ל**מהגנ"א 516**.

צבעי הדגל של המערך הם כחול כהה ושחור והמוטו שלו הוא "טכנולוגיה קרבית", "השמיים הם הגבול" ו"אנשים עם מטרה".

## מבנה ארגוני

מערך ההגנה האווירית הישראלי מתבסס על מספר סוגי מערכת הגנה אווירית אקטיביות וסוללות טילים נגד טילים. היחידה הבסיסית ביותר היא ה**פלגה** – (מחלקה) צוות הגנה אווירית בסיסי. מספר פלגות מאוגדות ב**סוללה** (פלוגה). הסוללות מאורגנות ב**יחידות** (גדודים). כלל גדודי ההגנה האווירית המבצעיים נמצאים תחת פיקודו הישיר של מפקד מערך ההגנה האווירית. בנוסף, קיימת כנף היערכות 168.

למערך ההגנה האווירית גדודים מבצעיים המתפעלים מגוון מערכות לחימה והגנה:

### ביסל"א 883

בית הספר להגנה אווירית הוקם ב־1953 כביסנ"מ, וב־2011 שונה שמו לביסל"א. ממוקם בצפון הנגב המערבי בסמוך לקיבוץ משאבי שדה. בעבר שכן במרכז הארץ, סמוך לשדה התעופה הרצליה, הועבר לנגב כחלק ממדיניות צה"ל ומחסור בשטחי אש לאימונים. על בית הספר מפקד קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. בבית הספר מספר מגמות הכשרה, טייסות וגדוד קשר 533. על כל אחד מהם מפקד קצין בדרגת סגן אלוף.

## מערכות הנשק
### מערך הגנה רב־שכבתי
מערך ההגנה הרב־שכבתי הוא מערך מבצעי ומודולרי שתכליתו לספק מענה מתואם ורב-רבדים לאיומים אוויריים בטווחים שונים. מערך ההגנה האווירית מפעיל חמש מערכות הגנה רב־שכבתיות הפועלות במקביל ובשילוב ביניהן. שכבות ההגנה **משלימות** ולרוב **מגבות** האחת את השנייה אל מול האיומים של ירי תלול מסלול, החל מרקטות קצרות-טווח ועד לטילים בליסטיים ארוכי-טווח ויירוט כלי טיס (נ"מ). מערכת משלימה היא מערכת המסוגלת לתת מענה לאיום הנמצא מתחת לטווח היירוט של המערכת הקודמת ובכך משלימה אותה בשכבת הגנה נמוכה יותר במתחם האווירי המוגן. מערכת מגבה מיועדת למקרה שזו שמעליה נכשלה ביירוט.

שילובן של המערכות מאפשר למערך ההגנה האווירית להתמודד עם מגוון תרחישים באופן מדורג, תוך שיפור מתמיד של הכיסוי, הגמישות והאפקטיביות המבצעית.
# **[[חץ 3]]** - השכבה הראשונה ובעלת הטווח הגדול ביותר המיירטת טילי אויב מחוץ לאטמוספירה, מאות קילומטרים מגבולות ישראל. המטרה היא ליירט טילים בליסטיים גדולים בנקודה גבוהה במסלול, כשהם בשלב הטיסה החופשית שלהם בחלל וטרם החלו לחדור בחזרה לאטמוספירה בדרכם לאדמה וליירט איומים רחוק ככל האפשר ממדינת מישראל, על מנת להרחיק את השפעותיהם של פיצוץ גרעיני, נשק כימי או נשק ביולוגי.
# **[[חץ 2]]** - שכבת ההגנה השנייה והמשלימה לחץ 3. החץ 2 יכול ליירט טילים ארוכי טווח בתוך ומחוץ לאטמוספירה.
# **[[קלע דוד]]** (שרביט קסמים) - שכבת ההגנה השלישית ומשמשת ליירוט טילים מתחת לטווח היירוט של החץ 2, המערכת מהווה גיבוי למערכת החץ וביכולתה להעסיק גם מטרות שלא באו מהחלל: טילים, רקטות כבדות, מטוסים ומפציצים מכל סוג, ושברי טילים.
# **[[כיפת ברזל]]** - שכבת הגנה נמוכה יותר המשלימה את קלע דוד ומגנה מפני רקטות וטילים בעלי טווח בינוני־קצר וכלי טיס בלתי מאוישים. אחד היתרונות המרכזיים של המערכת הוא יכולתה למיין בין רקטות אותן יש ליירט ולמנוע פגיעה בחיי אדם לבין כאלו שיפלו בשטחים פתוחים, ובכך לחסוך בתחמושת לקראת איומים נוספים.
# **[[אור איתן]]** – מערכת משלימה לכיפת ברזל המבוססת על נשק לייזר, היא בעלת טווח של עד 10 ק"מ – מתחת לסף היכולת של מערכת "כיפת ברזל" להגנה מפני רקטות ופצצות מרגמה בטווחים קצרים וכלי טיס לרבות רחפנים, גלשני־אוויר וכלי טיס בלתי מאוישים. בספטמבר 2025 הודיעו מפא"ת וחברת רפאל על סיום שלבי הניסוי במערכת וב-28 בדצמבר 2025 נמסרה מערכת "אור איתן" ראשונה לצה"ל והוכרזה כמבצעית.


קובץ:Or Eitan - Iron Beam 03.jpg|מערכת אור איתן מיועדת ליירט איומים מקומיים, בהם רקטות, פצמ"רים וכלי טיס ברום קרקע קרוב
קובץ:IDF Iron Dome 2021.jpg|מערכת כיפת ברזל מיועדת ליירוט רקטות כבדות וכטב"מים
קובץ:David-Sling-0001.jpg|קלע דוד מיועד ליירוט טילי שיוט וטילים בליסטיים לטווח בינוני
קובץ:Arrow anti-ballistic missile launch.jpg|טיל חץ 2 מיועד ליירט טילים בליסטיים באטמוספירה
קובץ:IAF-Arrow-3-חץ-sq1666.jpg|טיל החץ 3 מיועד ליירוט טילים בליסטיים בחלל


### מערכות הגנה אווירית טקטיות
* "**[[להב ברזל]]**" – דגם קטן ונייד יותר של מערכת אור איתן, וייעודו יירוט רחפנים, כלי טיס בלתי מאוישים ואיומים אוויריים ברום הקרוב לקרקע. רשמה יירוט בכורה מבצעי באוקטובר 2024 במהלך מלחמת חרבות ברזל.
* "**[[להב אור]]**" – מערכת דומה בעלת יכולות קטנות יותר שייעודה יירוט בלוני תבערה ונפץ ואיומים דומים בעוטף עזה. הופעלה על ידי משמר הגבול במהלך העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה (2018–2021).

### מערכות הגנה אווירית נוספות

* "**[[SPYDER]]**" – מערכת הגנה אווירית הכוללת מכ"ם אינטגרלי, מטען ייעודי אלקטרו-אופטי, מערכת שליטה ובקרה מתקדמת ומיירטים מסוג פיתון ומסוג דרבי המותקנים כולם על רכב אחד, בהפעלת צוות מינימלי. במהלך מלחמת חרבות ברזל החל המערך להפעיל את המערכת על מנת לשפר את המענה המבצעי לאיום כטב"מי הנפץ הרב-גזרתי, תוך חיזוק כלל מערכות ההגנה האווירית והרחבת המשאבים. ב-9 באוגוסט 2024, בשיא החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל, שוגר טיל אוויר-אוויר מסוג "פיתון" של מערכת הנשק SPYDER לעבר כטב"ם ששוגר לכיוון כביש 4 בשטחי מועצת מטה אשר. המיירט החמיץ את המטרה ופגע בכביש עקב כשל טכני במערכת. כתוצאה מפגיעת המיירט נהרג אזרח ו-19 נוספים נפצעו.
* "**[[ברק MX]]**" – גרסה יבשתית של מערכת הגנה אווירית מודולרית בעלת מספר סוגי מיירטים שנועדה במקור עבור חיל הים, ומותקנת על גבי ספינות סער 6. מערכת הברק היבשתית נפרסה במערך במהלך מבצע עם כלביא ורשמה יירוט בכורה מבצעי ב-19 ביוני 2025. המערכת מיועדת להגנה מפני מטוסים, מסוקים, כלי טיס בלתי מאוישים, טילי שיוט ועוד. ייעודה המקורי של המערכת הוא להגן על כלי שיט ומתקנים אסטרטגיים ימיים.

### מערכות הגנה בפיתוח או בשלב ניסיוני

* **[[קלע חד]]** – טיל שמטרתו תהיה ליירט טילים היפרסוניים מתמרנים. נכון ל-2023 המערכת נמצאת בשלב הפיתוח וטרם בוצעו בה ניסויים. היירוט יבוצע בגבהים שבין 20 ל-70 ק"מ, שבהם מערכות נ"מ אינן יעילות, וייעשה באופן דו-שלבי - פגיעה ישירה של הטיל המיירט בטיל ההיפרסוני, ויצירת פיצוץ של הטיל המיירט ליד הטיל ההיפרסוני שגורם להשמדתו.
* **[[חץ 4]]** – טיל נגד טילים ובפרט נגד טיל בליסטי בין-יבשתי בעל ראשי נפץ מתפצלים בחלל וראש קרב מתמרן. בפברואר 2021 פורסם כי ישראל החלה בפיתוח חץ 4 בשיתוף עם הסוכנות האמריקנית להגנה מפני טילים.

### מערכות הגנה היסטוריות

בעבר היו בשירות המערך מקלעים בקוטר 0.5 אינץ' (12.7x99 מ"מ נאט"ו) ותותחים בקוטר 20 מ"מ, 23 מ"מ, 37 מ"מ ו־40 מ"מ. כמו כן שירתו במערך מערכות טילי קרקע־אוויר ניידות מסוג MIM-72 צ'פרל ("דרקון"), FIM-43 רד־איי ("בזק"), ו"מחבט" וולקן M163, מערכת המכ"ם "רמית", מערכת טילי כתף מונחית תת־אדום לטווחים קצרים בעיקר להפלת מסוקים מסוג FIM-92 סטינגר (ברקן) ומערכת נייחת לשיגור טילי קרקע־אוויר מונחי מכ"ם תוצרת חברת ריית'יאון מסוג MIM-23 הוק.

* [ממוזער|220x220px|משגר טילי [MIM-104D פטריוט בתצוגת חיל האוויר הישראלי.]]**[[MIM-104 פטריוט|פטריוט]]** **("יהלום")** – מערכת טילי קרקע־אוויר ארוכי טווח מונחי מכ"ם מתוצרת חברת ריית'יאון. הפטריוט יועד במקור ליירוט כלי טיס (נ"מ) אך בהמשך עבר מקצה שיפורים במטרה להרחיב את ביצועיו גם ליירוט טילים (רשמה יירוטי בכורה ב־2014). הפטריוט הוא ככל הנראה מערכת טילי הקרקע־אוויר הראשונה שהפגינה יכולת מסוימת ליירט טילים בליסטיים ושמשה כשכבת גיבוי לחץ 2 נגד טילים בליסטיים, עד לכניסת מערכת קלע דוד לשירות מבצעי אשר לה יכולות יירוט מתקדמות יותר. ב-30 באפריל 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל הודיע חיל האוויר על סגירת סוללות היהלום (פטריוט) במערך ההגנה האווירית.

* **[[צ'פרל]]** **("דרקון")** – מערכת טילי קרקע-אוויר מתוצרת ארצות הברית המבוססת על טיל האוויר-אוויר AIM-9 סיידווינדר ורכב השיגור מבוסס על משפחת נגמ"שי ה-M113. זמן קצר לאחר קליטת המערכת, ב-16 במאי 1974, הפילה סוללת צ'פרל, שהוצבה ברמת הגולן, מיג-17 שחלף מעליה כחלק ממבנה שמנה ארבעה מטוסי מיג-17, של חיל האוויר הסורי. הייתה זו ההפלה העולמית הראשונה והיחידה שבוצעה באמצעות המערכת. ב-1993 הותקנה בצ'פרל מערכת לשליטה, בקרה וקשר מתוצרת ישראל שכונתה "**ארמיט**". המערכת אפשרה למפקד יחידת האש, לצפות בתמונת מכ"ם משולבת בתמונת הווידאו של הכוונת. המערכת כללה גם יחידת שליטה ניידת, והגבירה את יעילות איתור המטרות
* [ממוזער|220x220px|ההוק מוצג ב[מצעד יום העצמאות בתל אביב, 1965]]'''הוק''' – מערכת טילי קרקע-אוויר חצי אקטיביים ליירוט כלי טיס בטווחים בינוניים, בגובה נמוך עד בינוני, מתוצרת חברת "ריית'יאון" בארצות הברית. מערכת ההוק נקלטה בחיל האוויר בשנת 1965 וקיבלה את הכינוי "שנהב". לשם קליטתם הוקמה בחיל "יחידת טילי קרקע אוויר" בקיצור יטק"א. עם הקמתו של מערך הנ"מ בחיל האוויר הישראלי בשנת 1970 שולבו יחידות ההוק במערך זה ושמן שונה ל"יחידת טילי נ"מ" ובקיצור יטנ"מ. הירי הקרבי הראשון של טיל הוק בעולם, והפלה ראשונה שלו, התרחשו ביום הראשון של מלחמת ששת הימים ב-5 ביוני 1967. מטוס אוראגן ישראלי פגוע טס לכוון הקריה למחקר גרעיני בדימונה. הטייס הפגוע, יורם הרפז, לא הזדהה והופל על ידי סוללת טילי הוק שהגנה על הקריה למחקר גרעיני. במהלך השנים הפילו סוללות ההוק 36 מטוסים ומסוקים במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה, מלחמת יום הכיפורים ומלחמת שלום הגליל.

* **[[M61 וולקן|וולקן]] ("[[M163 VADS|חובט]]" ו"[[מחבט (נשק)|מחבט]]")** – נגמ"ש ובו מערכת נ"מ קנית המבוססת על תותח גאטלינג M61A1 וולקן. ל"חובט" היסטוריה של שלוש הפלות אוויריות, האחרונה מביניהן הייתה הפלת כדור פורח. בנוסף פלוגת ה"חובט" הצה"לי תחת פיקודו של דובי אמיתי השיג את ההפלה הראשונה והיחידה באמצעות ה-M-163 וולקן, של כלי טיס סילוני, מטוס קרב מיג 21, במבצע שלום הגליל בעת קרב בכפר דוחה. ב-1997 שודרגו כל דגמי ה"חובט" לדגם ה"מחבט" שהשינויים הבולטים בו הם הוספת משגר טילי נ"מ מדגם FIM-92 סטינגר ובו 4 זבילים ואפשרות להתחבר למכ"ם אזורי. המחבטים השתתפו במבצע חומת מגן במשימות סיוע באש כבדה לכוחות הקרקע, שיתוק אש עוינת וטיהור גגות מצלפי אויב. בשנת 2006 יצא משימוש רשמי במערך הנ"מ הישראלי בהמשך למגמת סגירת הנ"מ הטקטי או הנ"מ המתנייע, לאחריו פורקו סוללות וגדודים של נ"מ מתנייע.

* **[[FIM-92 סטינגר|סטינגר]] ("ברקן")** – טיל כתף קצר טווח נגד מטוסים, מתוצרת חברת ריית'יאון האמריקנית. הטיל מונחה בשילוב של אינפרה אדום (חום) ואולטרה סגול ופועל בשיטת העסקה רב גזרתית. הטיל נכנס לשירות במערך בשנת 1990 כטיל כתף נגד מטוסים. יחידת ברקן הייתה חלק טקטי מרכזי במערך ההגנה האווירית, סוללות הברקן כללו כחמישה צוותים המונים כשישה לוחמים, מפקד צוות (קצין בדרגת סג"ם), טילן אחד (לוחם בדרגת סמל) המשנה למפקד הצוות ובעל הסמכות לשגר את טיל הברקן, טילן שניים (לוחם ותיק), מאגיסט (לוחם הנושא מקלע מאג) ושני לוחמים נוספים שתפקדו כנהג, קשר או מאג שתיים (לוחם הנושא ארגזי תחמושת וקנה של מקלע מאג). לוחמי ברקן עברו הכשרת הגנ"א בשילוב הכשרת חי"ר, מה שמאפשר להם לבצע פעילות בט"ש קרקעית בדומה ליחידות חי"ר סדירות, בנוסף לביצוע משימות הגנה אווירית.

קובץ:M3-halftrack-TCM-20-hatzerim-2-2.jpg|זחל"ם M3 בעל תותח נ"מ דו־קני 20 מ"ממוצג במוזיאון חיל האוויר בבסיס חצרים.
קובץ:TCM-20-hatzerim-2.jpg|צריח נ"מ עם תותח דו־קניהיספנו-סוויזה HS.404 20 מ"ממוצג במוזיאון חיל האוויר בבסיס חצרים.
קובץ:M163-hatzerim-2.jpg|חובט M-163 חמוש בתותח נ"מ M61A1 וולקן 20 מ"מ. טווח של עד 2 ק"מ.
קובץ:M163-Machbet-0019.jpg|"מחבט" – שילוב של טילי "סטינגר" ותותח אוטומטי M61A1 וולקן 6-קני 20 מ"מ.
קובץ:M730-Chapparal-hatzerim-1.jpg|טילי MIM-72 צ'פרל ("דרקון") מוצג במוזיאון חיל האוויר. טווח של עד 6 ק"מ.
קובץ:Bofors-40-L70-hatzerim-2-1.jpg|תותח בופורס L-70 מוצג במוזיאון חיל האוויר בבסיס חצרים.


## היסטוריה

### כמערך הנ"מ
מערך הנ"מ החל דרכו בחיל התותחנים הישראלי. במלחמת העצמאות הגיעו לארץ תותחי הנ"מ הראשונים בקוטר 20 מ"מ מתוצרת "היספנו־סוויזה" שיועדו להצבה הן במטוסים והן על הקרקע. כבר במלחמת העצמאות הפילו תותחני נ"מ חמושים במקלעים נגד מטוסים מטוסי ספיטפייר מצריים.

בינואר 1950 הוקם פיקוד נ"מ עצמאי, שכלל בתוכו את סוללות הנ"מ, יחידות המכ"ם השונות ועוד. הפיקוד נסגר בסוף אותה שנה, וגדודי תותחי הנ"מ הועברו לחיל התותחנים. במסגרתו הוקמו שתי יחידות, אחת האחראית לצפון הארץ והשנייה למרכז ולדרום. ב־1953 הוקמה יחידה שלישית שקלטה תותחי 3.7 אינץ מונחי מכ"ם. במלחמת סיני הוכפף לראשונה מערך הנ"מ לחיל האוויר הישראלי.

בשנות השישים קלט חיל התותחנים מערכת של תותחי נ"מ 40 מ"מ מונחי מכ"ם מדגם בופורס L-70 קליבר 40 מ"מ מונחי מכ"ם. כאשר הגיעו המערכות של טילי ה"הוק" בשנת 1965, הן נקלטו ביחידות טילי קרקע אוויר (יטק"א) בחיל האוויר. אחר כך, התמזג מערך הנ"מ כולו בחיל האוויר, בפברואר 1971. המערך כלל אז גם את מערכות תותחי נ"מ L-70, צריחי נ"מ עם ארבעה מקלעים קליבר 0.5 (12.7 מ"מ) לצריח, וצריחי נ"מ עם זוג תותחים "היספנו־סוויזה" בקליבר 20 מ"מ.

במלחמת ששת הימים השתתף תותח נ"מ L-70 בהפלת מפציץ עיראקי מדגם טופולב 16, בעת שניסה להפציץ את שדה התעופה מגידו (ראו: תקיפת מטוס טופולב עיראקי בישראל).

במלחמת ההתשה רשמו כוחות הנ"מ הפלה של מטוס מיג 17 ושל מיג 21 מצריים. במלחמת יום הכיפורים הופלו על ידי המערך 46 מטוסים מצריים ו־7 מטוסים סורים. במהלך המלחמה הגיעו ברכבת האווירית האמריקאית ראשוני טילי ה־MIM-72 צ'פרל.

במבצע חומת מגן התנדבו לוחמי ה"מחבט" (M163 וולקן משופר) לסייע ללוחמת הקרקע, באמצעות כוח האש הגדול של תותח ה־M61A1 וולקן. הם סייעו בשיתוק אש עוינת וטיהור גגות מצלפי אויב.

### כמערך ההגנה האווירית
[ממוזער|230px|מערכת כיפת ברזל מיירטת שלוש רקטות [גראד במבצע עמוד ענן.]]
ב־11 בינואר 2011 שינה מערך הנ"מ את שמו ל**מערך ההגנה האווירית**, שם המבטא את העיסוק של המערך לא רק בהגנה נגד מטוסים, אלא גם נגד טילים ורקטות, וכן את השיוך הארגוני לחיל־האוויר. כחלק מהשינוי שעבר המערך, השתנה גם המבנה הארגוני שהיה נהוג מאז תקופת שיוכו לחיל התותחנים. ואגדי הנ"מ לשעבר עברו להיקרא **כנף** (חטיבה), כמקובל בחיל, וחולקו לכנף הגנת שמיים וכנף ההגנה האקטיבית.

באפריל 2011 הפכה מערכת כיפת ברזל למבצעית בנוהל מזורז ורשמה יירוטי בכורה של רקטות גראד שירו המחבלים הפלסטינים מרצועת עזה. מאז רשמה המערכת עשרות אלפי יירוטים מוצלחים. במבצע עמוד ענן בנובמבר 2012 פעלו 5 סוללות מבצעיות של כיפת ברזל, והללו יירטו למעלה מ־400 רקטות ארטילריות שירו הפלסטינים. במבצע צוק איתן ביולי-אוגוסט 2014 פעלו 8 (ומאוחר יותר 9) סוללות של כיפת ברזל שיירטו בהצלחה רבה למעלה מ־700 רקטות שירו הפלסטינים. מערך טילי הפטריוט יירט שני כלי טיס בלתי מאוישים ששיגר חמאס.

ביולי 2014 יירט מערך ה"יהלום" (MIM-104D פטריוט) שני כלי טיס בלתי מאוישים של חמאס וב־23 בספטמבר 2014 רשם הפלת בכורה עולמית עבור הפטריוט כאשר סוללת פטריוט ישראלית הפילה מטוס קרב סורי מדגם סוחוי Su-24 מעל רמת הגולן.

בשנת 2016 נערך שינוי ארגוני נוסף, הכנפות פורקו, הוקמה כנף היערכות 168 ו-6 היחידות המבצעיות עברו לפיקוד ישיר של מפקדת המערך.

בספטמבר 2017 הוקם גדוד נוסף של "כיפת ברזל". הגדוד יתמחה בגזרה הצפונית ויערך להגנה מפני איום הארטילריה הרקטית של חזבאללה. בעתיד תוקם בגדוד החדש גם פלוגה ימית שתתמחה בהפעלת המערכת על גבי ספינות טילים ובתווך הימי.

ב־8 בינואר 2020 חשף משרד הביטחון פריצת דרך בייצור לייזר רב עוצמה, שישמש לפיתוח מערכות הגנה אווירית ויירוט רקטות, בפיתוח משותף של מפא"ת, רפאל - מערכות לחימה מתקדמות ואלביט מערכות. המערכות כוללות גרסה קרקעית נייחת יבילה, גרסה מתנייעת על גבי רכב קרבי משוריין וגרסה אווירית המותקנת על כלי טיס ליירוט טילים מעל גובה העננים. מערכת היירוט תיכנס לניסוי במחצית 2020 ותיקלט בצה"ל כבר בסוף השנה. ביוני 2021 פרסם משרד הביטחון שניסוי ראשוני של המערכת עבר בהצלחה.

ב-25 בנובמבר 2021 הוענק למערך ההגנה האווירית אות הערכה מבצעי מטעם הרמטכ"ל על פעילותו במבצע שומר החומות.

### מלחמת חרבות ברזל

[ממוזער|250 פיקסלים|שיגור מיירט [חץ 3 במהלך מבצע עם כלביא, יוני 2025]]
במהלך מלחמת חרבות ברזל שפרצה ב-7 באוקטובר 2023 בעקבות מתקפת הפתע של ארגוני הטרור הפלסטיניים על ישראל התמודד מערך ההגנה האווירית עם מספר רב של איומים, ששוגרו מזירות שונות ברחבי המזרח התיכון, ומערכת ה"חץ" רשמה יירוטי בכורה מבצעיים באמצעות מיירטי חץ 2 וחץ 3, כולל יירוטים של טילים בליסטיים מחוץ לאטמוספירה. הפעילות הגיעה לשיא במתקפה האיראנית על ישראל ב-13 ו-14 באפריל 2024, שבה יירט מערך ההגנה האווירית לצד חיל האוויר כמאה טילים בליסטיים, טילי שיוט וכטב"מים רבים שלראשונה שוגרו מאדמת איראן. מערכות ההגנה האווירית רשמו 99% הצלחה, דבר שנחשב להישג היסטורי בכלל תולדות הלוחמה האווירית.

ב-30 באפריל 2024, הודיע חה"א על סגירת סוללות היהלום (פטריוט) במערך ההגנה האווירית.

ב-21 במאי 2024, הודיעה צה"ל על פתיחתו מחדש של גדוד 139 במערך ההגנ"א כגדוד ״כיפת ברזל״ נוסף לאור הצורך מבצעי לחלוקת מרחבי הפיקוד בצורה שתאפשר ניהול לחימה מותאם לגזרות הפעילות השונות.

במתקפה האיראנית על ישראל ב-1 באוקטובר שיגרו האיראנים למעלה מ-180 טילים בליסטיים מדגמים שונים בתוך כחצי שעה. מערך ההגנה האווירית יירט בהצלחה את רובם הגדול והמתקפה הסתיימה ללא אבדות וללא נזק משמעותי לישראל.

כלקח ממלחמת חרבות ברזל ומתקפות הכטב"מים, ב-7 במאי 2025, הודיע חיל האוויר על פתיחתו מחדש של גדוד 946. הגדוד יפעל תחת אוגדה 91 כגדוד טקטי ייחודי, המתמחה בהגנה ברום הקרוב לקרקע. הגדוד יפעיל מערכות נשק חדשות ויתמקד בשתי משימות עיקריות: הראשונה היא הגנה על נכסים חיוניים, כפי שמוגדרים על ידי האוגדה או הפיקוד, והמשימה השנייה היא הגנה על כוחות יבשה מתמרנים.

באוקטובר 2024 ביצעה "להב ברזל", גרסה מוקטנת וניידת של מערכת מגן אור, יירוט בכורה מבצעי כאשר הפילה עשרות כלי טיס בלתי מאוישים של חזבאללה בלחימה בצפון במלחמת חרבות ברזל. זהו היירוט המבצעי הראשון בעולם של כטב"ם באמצעות נשק לייזר שורף.

### הפלות היסטוריות

בסך הכל הפיל מערך ההגנה האווירית 93.5 מטוסי קרב ומסוקים (חצי הפלה משותפת עם מטוס חיל האוויר), יירט אלפי רקטות וטילים בליסטיים ומאות כלי טיס בלתי מאוישים.

## לוחמות במערך
עם קבלת הסעיף הנוסף לחוק שירות הביטחון הקובע כי כל התפקידים בצה"ל פתוחים לנשים (אלא אם כן אופי התפקיד לא מאפשר זאת), החל מערך הנ"מ לקבל לשורותיו גם נשים, ובכך הפך למערך הלחימה השני בצה"ל, לאחר קורס טיס, ששילב בתוכו נשים.

באוגוסט 1998 נפתח מחזור הגיוס הראשון ששילב בקרבו נשים כלוחמות. מרגע זה ואילך החלו הכשרות המערך לכלול בתוכן גם נשים, אשר התנדבו לשרת כלוחמות לכל דבר. התנדבות זו כוללת בתוכה שירות של 32 חודשים וכן שירות מילואים, בהתאם למסמך עליו חותמות הבנות – "דין אישה כדין גבר".

הלוחמות המתנדבות למערך עוברות טירונות ברמת רובאי 03 וכן קורס מקצועי על מערכת הנשק אליה השתבצו, משובצות לסוללות השונות הפרוסות ברחבי הארץ, ומשם ממשיכות לקורסים מקצועיים מתקדמים ולקורסי הפיקוד והקצונה. את כל המסלול הנ"ל עוברות הנשים לצד הגברים המתגייסים למערך, בדגש על שוויון בין המינים, אך עם זאת עדיין קיימות הקלות מסוימות לנשים, בעיקר בתחום הכושר הגופני בו הן צריכות לעמוד בכל האתגרים, אך סולם המאמצים הוא מעט שונה כאשר רף ההצטיינות במשימות נמוך יותר אצל הנשים מאשר אצל הגברים.

מערך ההגנה האווירית פתח לנשים את האפשרויות לשרת במערכות נשק שונות – טילי היהלום (פטריוט), כיפת ברזל וטילי החץ. בעבר הייתה גם מערכות הרמית וטילי הוק פתוחות בפני הנשים אך היא הוצאה משירות. מערכת הנשק ברקן (סטינגר) לא הייתה פתוחה בפני נשים, זאת בשל המאמץ הפיזי הניכר אשר היה כרוך במערכת נשק זו (הכולל בין היתר נשיאת טיל במשקל עשרות ק"ג), אשר לא תאם את סרגל המאמצים הפיזיים שנקבע לנשים.

בפברואר 2010, פורסם באתר צה"ל שמשרתות עשרות לוחמות במערך הסדיר ומהוות כ־20% מהכוח הלוחם בסוללות ההגנה האווירית, וכן קצינות במערך המשרתות כמסו"ליות (מפקדות סוללה), קמב"ציות ובתפקידי קצונה שונים ומגוונים.

בגיוס יולי 2019, עמד אחוז המתגייסות על 60 אחוזים מכלל המתגייסים למערך ובקורס הקצינים האחרון דאז, סיימו 14 צוערות ו-17 צוערים. עוד פורסמה הערכה ש"סביר כי המערך מתקדם לעבר יחס דומה בין לוחמים ולוחמות".

## סמל המערך
בתקופת היותו חלק מחיל התותחנים, הצטייד מערך הנ"מ במכ"ם חדיש תוצרת גרמניה שהיה למכ"ם הראשון בצה"ל. שמו של המכ"ם היה , שמשמעותו "עטלף על" בגרמנית. בהשראת שמו של המכ"ם, עוצב סמל הנ"מ – עטלף לבן על רקע שחור. כאשר עבר המערך לחיל האוויר בשנת 1970, הושאר העטלף והרקע הוחלף לפסים כחולים־שחורים המסמלים שילוב חיל האוויר ושטח. גם כשעוצב הסמל מחדש עבור מערך ההגנה האווירית על ידי המעצב יגאל גבאי, נשאר העטלף להיות האלמנט המרכזי בסמל.





## מפקדי המערך
[250px|ממוזער|שמאל|[תא"ל שחר שוחט, בחברת גנרל מרטין דמפסי, אוקטובר 2012]]
### מפקדי פיקוד הנ"מ

### מפקדי המערך בחיל האוויר

## לקריאה נוספת
* 
*  "70 שנות הגנה אווירית מאז ועד היום", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, יוני 2018, ספר אונליין באתר flipbuilder.com
*  תא"ל (מיל) דורון גביש, "מערך ההגנה האווירית – מכוח טקטי למערך אסטרטגי לאומי", **[[מערכות]] 444**, אוגוסט 2012

## קישורים חיצוניים

### מידע כללי
* שימור ותיעוד מורשת מערך ההגנה האווירית, באתר "**מרכז מורשת והנצחה למערך ההגנה האווירית**"
* 
* 
* 
* מערך ההגנ"א – ההגנה האווירית, באתר יחידה
* אשכול סמלי מערך ההגנה האווירית, פורום צבא וביטחון בפרש
* הגנה רב שכבתית, באתר משרד הביטחון
* 

### כתבות באתרים רשמיים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  גל וינטר, עוד ישוב הנ"מ הטקטי? הצורך החוזר בהגנה אווירית לכוחות היבשה, בין הקטבים, גיליון 37,  11 באוקטובר 2022.
*  תא"ל (מיל') פיני יונגמן, על תפיסת ההגנה האווירית של ישראל, אתר מערכות, 2023
* 

### פרסומים בתקשורת
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
** 
* 
* 
* 
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יחידות חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:יחידות קרביות מעורבות בצה"ל