open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הפארק המדינתי רדווד הומבולדט

ממוזער|200px|"יער רוקפלר" שבפארק המבולדט
ממוזער|150px|מראה מ"שדרת הענקים" שבפארק
**הפארק המדינתי "רדווד הומבולדט"** (באנגלית: **Humboldt Redwoods State Park**) הוא פארק מדינתי בקליפורניה במחוז הומבולדט בצפון-מערב המדינה, ארבעים ושמונה קילומטרים מדרום ל וסמוך לכביש 101 של ארצות הברית.

## היסטוריה
הפארק הוקם ב-1921 על ידי "הליגה להצלת עצי הרדווד" ושטחו היום 210 קמ"ר ההופכים אותו לשלישי בגודלו בין הפארקים המדינתיים של קליפורניה. הוא כולל תשעים ושישה קמ"ר של יערות ראשוניים, מהם 69 קמ"ר של היער הראשוני הגדול בעולם של עצי סקוויה נאה. מטרתו העיקרית היא שימור עצי סקוויה נאה כמו כארבעים פארקים ושמורות נוספות באזור החוף של קליפורניה, והוא משני הריכוזים החשובים והגדולים ביותר של מין זה לצד מערכת הפארקים רדווד.

למעלה מ-500 עצים הגבוהים ממאה מטרים מתוך למעלה מ-600 עצים בגובה זה צומחים בפארק, וכן גדלים בו 138 עצים מ-220 העצים הגבוהים מ-105 מטרים ו-26 מ-42 העצים הגבוהים מ-110 מטרים. הגבוה בהם המכונה "ענק הסטטוספרה", גובהו כ-113.3 מטרים והוא העץ השלישי בגובהו בעולם, ובשנים 2006-2000 נחשב לעץ הגבוה ביותר. 58% מ-50 העצים הידועים כגבוהים בעולם ו-66% ממאה העצים הידועים כגבוהים ביותר גדלים בפארק זה. רק שני עצים הצומחים בשטח "הפארק הלאומי רדווד" שהוא החלק המרכזי של "מערכת הפארקים רדווד", גבוהים מהעצים שבפארק הומבולדט, כשהעץ הגבוה בעולם מכונה "היפריון".

מבין גדולי עצי ה"סקוויה נאה", העץ הגדול ביותר בפארק זה הוא "ענק ערוץ השור" שבמדידה האחרונה נפחו היה 882 מטרים מעוקבים של עץ כשגובהו 102.7 מטרים והוא העשירי בגודלו בין פרטי ה"סקוויה נאה" וה-44 בגודלו בין עצי העולם. מבין העצים הגבוהים מ-105 מטרים שבפארק הומבולדט הגדול ביותר הוא "עץ ענק" שגובהו 108.2 מטרים ונפחו 789 מטרים מעוקבים והוא העץ החמישה-עשר בגודלו בין עצי ה"סקוויה נאה" וה-57 בגודלו בין עצי העולם. "ענק הסטטוספרה" הוא הפרט ה-24 בגודלו של "סקוויה נאה" עם נפח של 650 מ"ק עץ, והוא הגדול ביותר מהעצים הגבוהים מ-110 מטרים הצומחים בפארק.

בפארק צומח גם אשוח דאגלס. בשטח הפארק זורם הערוץ הדרומי של הנהר איל, שהוא היובל הארוך ביותר והגדול ביותר של הנהר, ואורכו 169 קילומטרים מתוך 315 קילומטרים של הנהר כולו, והוא זורם לצד כביש 101 של ארצות הברית. דרך הפארק עוברת דרך הנוף "הכביש המדינתי 254 - שדרת הענקים" שבשני קצותיה מתחברת לכביש 101. בפארק שלושה שטחי מחנאות הכוללים 250 אתרים.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר על הפארק עם מידע רב מאוד
* רשימות עצי "סקוויה נאה" הגבוהים ביותר והגדולים ביותר, באתר Landmark Trees Archive של מייקל טיילור

קטגוריה:קליפורניה: גאוגרפיה
קטגוריה:פארקים מדינתיים בארצות הברית
קטגוריה:מקומות על שמו של אלכסנדר פון הומבולדט
מכתש ויקטוריה

**מכתש ויקטוריה** הוא מכתש פגיעה באזור מישור מרידיאני שבאדמת כוכב הלכת מאדים. המכתש קרוי על שם אחת מספינותיו של פרדיננד מגלן שהיה מגלה ארצות פורטוגלי וגם העיר ויקטוריה באיי סיישל.
הגשושית אופורטוניטי ביקרה במכתש ביום מאדים 951 (26 בספטמבר 2006) וחקרה אותו. המכתש ברוחב 730 מטרים ובצוקים שבהיקפו קיימות גומחות רבות, שנקראו על שם ציוני הדרך שאליהם הגיע מגלן עם הספינה ויקטוריה.

## מחקר האופורטוניטי
כשהגיעה הגשושית אופורטוניטי למכתש, בשלב ראשון היא הקיפה אותו תוך כדי שליחת צילומים מתמדת אל מרכז הבקרה שבכדור הארץ, עד ליצירת תמונה מקיפה של המכתש 
ובהתאם לכך חישוב דרכי כניסה ויציאה אליו. לאחר ההחלטה על מסלול האופורטוניטי, החלה סערת אבק שעכבה את כניסת הגשושית למכתש ב-6 שבועות. בסוף ההמתנה נכנסה 
הגשושית למכתש וחקרה בו את שכבות הסלע, וכן קווים אשר נצפו בצפון המכתש.

## לקריאה נוספת
* ג'ון אפדייק, **מראות מן המאדים**, נשיונל ג'יאוגרפיק, גיליון 127, דצמבר 2008

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גאולוגיה פלנטרית
ויקטוריה
ריקה רייניש

**ריקה רייניש-אסמן, -ניומן** (בגרמנית: **Rica Reinisch-Assmann, -Neumann**; נולדה ב-6 באפריל 1965) היא שחיינית עבר ממזרח גרמניה. היא אלופה אולימפית (מוסקבה 1980) בעלת 3 מדליות זהב ושיאנית עולם במשחי הגב.

## ביוגרפיה
רייניש נולדה בזייפנרסדורף, שבסקסוניה. היא החלה לשחות בגיל 8 ובגיל 12 קבעה במשחה ל-100 מטר גב תוצאה של 1:14.3 דקות. בגיל 14 היא דורגה בין ה-20 השחייניות הראשונות בעולם (1:04.84 דקות).
 
בתחרות הזמנה, לשחייניות שקבעו את התוצאות הטובות ביותר אותה שנה, שנערכה באוסטין, טקסס, בינואר 1980, הפסידה רייניש לאלופה ושיאנית העולם מארצות הברית לינדה ג'זק במשחה ל-100 מטר גב (ג'זק - 1:03.15 דקות, רייניש - 1:03.74 דקות). חודש לאחר מכן, היא קבעה את תוצאת השנה בעולם במשחה ל-100 מטר גב 1:02.46 דקות.

### אלופה אולימפית ושיאנית עולם
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה רייניש ב-3 מדליות זהב, תוך קביעת 4 שיאי עולם חדשים אישיים ושיא עולם במשחה שליחות. כשחיינית ראשונה במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב היא השוותה את השיא העולמי במשחה ל-100 מטר גב (1:01.51 דקות), ובהמשך הרביעייה המזרח גרמניה (אוטה גווניגר, אנדריאה פולק וקארן מטשוק) קבעה שיא עולם חדש של 4:06.67 דקות, לפני בריטניה (4:12.24 דקות) וברית המועצות (4:13.61 דקות). לאחר מכן, בשלב המוקדמות היא שיפרה במשחה ל-100 מטר גב את השיא העולמי (1:01.50 דקות) ופעם נוספת בשלב הגמר (1:00.86 דקות), לפני חברותיה לנבחרת, אינה קלבר (1:02.07 דקות) ופטרה רידל (1:02.64 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא עולם חדש של 2:11.77 דקות, לפני חברותיה לנבחרת, קורנליה פוליט (2:13.75 דקות) ובירגיט טרייבר (2:14.14 דקות).

במהלך מחנה אימונים שנערך באוקראינה בשנת 1982 סבלה רייניש מהתמוטטות בעקבות דלקת בשחלות, שבעקבותיה פרשה משחייה תחרותית.

## שימוש בסמים
לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים. בין היתר, השחיינית בריגיט מיינקה ספרה ששחייניות נבחרת מזרח גרמניה השתמשו באימרוץ נרחב http://www.alexandriamasters.com/articles/drugs.htm. 

לאחר נישואיה בתחילת שנות התשעים סבלה רייניש מהפלות חוזרות, וציסטות בשחלות http://news.bbc.co.uk/2/hi/europe/4341045.stm. עם השנים היא הצליחה ללדת וכיום יש לה שני ילדים.

## תארים והישגים
*בשנת 1989 זכתה רייניש להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

## ראו גם

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב
* התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב

## קישורים חיצוניים

* ריקה רייניש , באתר *Sports123* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת מוסקבה (1980)
קטגוריה:אלופות אולימפיות מזרח גרמניות: שחייה
קטגוריה:שיאניות עולם מזרח גרמניות: שחייה
קטגוריה:שחייניות גב מזרח גרמניות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1965
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1965
מגדל נוה נוף

**מגדל נוה נוף** (לשעבר **מגדל נוה**) הוא גורד שחקים בבת ים בן 42 קומות ומתנשא לגובה של 158.5 מטרים. עם סיום בנייתו בשנת 2013, היה למגדל המגורים הגבוה בישראל.

## רקע
בשנת 2006 רכש משה אהרוני את המגרש מעיריית בת ים ב־8 מיליון ש"ח. בעסקת קומבינציה עם "נכסים ובניין", נבנה עליו מגדל נוה נוף, בן 42 קומות ו־160 דירות, ורווחיו מוערכים בכ־180 מיליון ש"ח. העסקה עוררה ביקורת ציבורית על כך שהעירייה מכרה את הקרקע בזול, אפשרה תוספת ניכרת של אחוזי בנייה וגבתה מהיזם סכום נמוך על השבחת הקרקע. העירייה מצידה טוענת שהמכירה נעשתה בהתאם למדיניות המדינה ושהרוויחה מהפרויקט מעל 50 מיליון ש"ח.

## בנייה
בנייתו הסתיימה בשנת 2013, אז נהיה למגדל המגורים הגבוה בישראל. הוא החזיק בתואר זה עד תחילת שנת 2022, עת הגעתו של מגדל Hi Tower בגבעתיים לגובהו הסופי.
שמאל|ממוזער|250px|מבט אווירי מהים, דצמבר 2012.

תכנון המגדל החל בשנת 2006 על ידי משרדי האדריכלים גל מרום וישר וביוזמת חברת נוה, במסגרת פיתוח אזור דרום בת ים. תחילה אמור היה המגדל להתנשא לגובה של 25 קומות, אך ב-2010, בטרם החלו עבודות הבנייה, שונתה התוכנית. שטח המגרש עליו בנוי המגדל הוא כחמישה דונם והוא כולל 42 קומות ו-162 דירות, רובן פונות לים התיכון, שמרוחק כ-350 מטר מהמגדל. במגדל כלול לובי, חדר כושר וגינת נוי עבור דיירי הבניין. בצמוד למגדל נמצא פארק עירוני גדול, הטיילת העירונית ומספר בתי מלון.

חלק ניכר מהדירות במגדל נרכש בידי תושבי חוץ, בעיקר אזרחי צרפת וארצות הברית.

## ראו גם
* גורדי שחקים בישראל

## קישורים חיצוניים
* אתר נכסים ובניין
* אתר המגדל
* 
* דף המיזם האתר החברה היזמית

## הערות שוליים

קטגוריה:בת ים: מגדלי מגורים
מכתש איגל

**מכתש איגל** הוא מכתש קטן באזור מישור מרידיאני שבאדמת כוכב הלכת מאדים. השם איגל (באנגלית: עיט) ניתן לכבודה של ארצות הברית אשר סמלה הוא העיט.

רוחבו של המכתש הוא 22 מטרים ועומקו 3 מטרים. הוא נחקר בשנת 2004 על ידי הגשושית אופורטוניטי שנחתה לידו בראשית מסעה על אדמת המאדים. תוצאות המחקר על סלעי המכתש והרכבם הכימי לימדו כי ייתכן ואזור מישור מרידיאני אשר על פני המאדים, היה בעברו קרקעית אוקיינית.

מרכז|ממוזער|600px|מכתש איגל כפי שנראה מהגשושית אופורטוניטי בעת נחיתתה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גאולוגיה פלנטרית
איגל
נזק מוחי

[שמאל|ממוזער|250px|בדיקת MRI של חולה [:en:Benign_familial_neonatal_seizures|BFNS לפני נזק מוחי]]

**נזק מוחי** הוא מצב פתולוגי של התנוונות או הרס של רקמת תאי עצב במוח. נזק מוחי גורם להפרעה במערכת העצבים.

## סוגים
מכלול הנזקים המוחיים מתחלק לשתי קבוצות:
* **נזק היפוקסי** (או אנוקסי) הוא נזק מוחי הנגרם בעקבות מחסור באספקת חמצן למוח.
* **נזק כרוני** מאפיין חולה השרוי בנזק מוחי מתמשך (יותר משלושה חודשים) כתוצאה ממצבים שונים.

## גורמים
מכלול הגורמים לנזק מוחי (נרכשים או מולדים) הוא רב. מומים, מחלות ופציעות שונות, הפוגעות ברקמת המוח או שמובילות לפגיעה ברקמת המוח, הם חלק מהגורמים היכולים להוביל לנזק מוחי. היפוקסיה מתמשכת היא גורם ישיר שכיח. פציעת טראומה שיכולה להוביל להיפוקסיה מתמשכת היא גורם עקיף לנזק מוחי. להלן כמה מן הגורמים לנזק מוחי:
* פגיעה מוחית טראומטית (TBI)
* טראומה
* שבץ מוחי
* זיהום
* מחלה עצבית
* מפרצת
* נזק יאטרוגני
[שמאל|ממוזער|250px|בדיקת MRI של חולה [בקע (רפואה)|בקע]]

## תסמינים וסימנים
בנזק מוחי נפגעת רקמה במערכת העצבים המרכזית. פגיעה זו מובילה ללקות ומכאן מכלול הסימנים והתסמינים הוא רחב. ביטוי הלקות משתנה בהתאם לחומרת הפגיעה. הופעתם של התסמינים והסימנים עשויה להיות איטית או מיידית בהתאם למשך הפגיעה. להלן כמה מן התסמינים והתסמינים לנזק מוחי:
* הזיות
* סחרחורות
* הפרעת אישיות
* פיגור
* נכות
* תרדמת

## טיפול
אופן הטיפול באדם עם נזק מוחי משתנה בהתאם לפגיעה, אם כי לא כל המקרים הם הפיכים וברי טיפול. התייחסות מוקדמת למצב החולה, עשויה למזער את חומרת הפגיעה ולכן איבחון מוקדם ונכון של מקור הפגיעה הוא קריטי ועשוי למנוע סיבוכים והחמרה במצב החולה. בפגיעה מוחית טראומטית מרב המאמצים נסוב סביב העשרת חמצן, איזון לחץ דם ובמקרים מסוימים הסרת הגורם הפוגע או ניקוז נוזלים מהאזור הנפגע וכך גם בפגיעות הגורמות לנזק מוחי כגון התפוצצות כלי דם במוח (כתוצאה מלחץ דם גבוה), שבץ וכו'. במקרים של מחלות זיהומיות של מערכת העצבים, הטיפול הוא תרופתי.

### החלמה
כיום עומדים אמצעי טיפול מגוונים ורבים העשויים לשפר את מצב החולה. להלן חלק מאופני הטיפול הקיימים:
* **שתלים עצביים** בקליפת המוח הם חלופה לגירויים עצביים (לדוגמה שתל לגירוי עצב הראיה, גירוי עצב הואגוס).
* "קוצב מוחי" (Brain pacemakers) הם שתלים לטיפול בנזק מוחי מתמשך הנגרם בעקבות אפילפסיה ומחלת פרקינסון.
* **מניטול** היא תרופה המסיעת בהורדת נפיחות ולחץ תוך-גולגולתי. התרופה מסיעת לחולים שסבלו משבץ או פגיעה טראומטית.
* **שיקום נוירופסיכולוגי** מתמקד בשיקום קוגניטיבי מעשי
* פסיכותרפיה

## ראו גם
* נוירוגנזה
* פגיעה מוחית אקסונלית דיפוזית

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחלות מערכת העצבים
קטגוריה:המוח
משמרת ידעיה

**משמרת ידעיה** היא המשמרת השנייה מבין עשרים וארבע משמרות הכהונה שסידרו דוד המלך וצדוק הכהן על פי גורל בתקופה שקדמה לבניית בית המקדש הראשון.

המשמרת מוזכרת בתנ"ך בספר דברי הימים; .
## מוצא המשמרת

לפי פירוש הרב חיים קניבסקי, משמרת ידעיה היא אחת משש עשרה משמרות מזרעו של אלעזר הכהן, במקביל לשמונה משמרות שהם מבני איתמר הכהן, ויש מפרשני התורה שמייחסים את הכהנים הגדולים יהושע בן יהוצדק (וכן את בן משפחתו עזרא הסופר) כבאים מבני משמרת ידעיה. לפי המלבי"ם, משמרת ידעיה הייתה מצאצאי איתמר.

## בתקופת בית שני
על פי חז"ל, בתחילת ימי שיבת ציון משמרת זו הייתה הראשונה מארבעת משמרות הכהונה שעלו מן הגולה בתחילת תקופת בית שני. מארבע משמרות אלו ייסדו שוב עשרים וארבע משמרות כהונה. על פי החלטת הנביאים של אותה תקופה, אפילו אם תעלה משמרת יהויריב (שפעלה כראש המשמרות בבית ראשון), היא תהיה טפילה למשמרת ידעיה שעלו בראשונה.

בלוח השנה במגילות קומראן, משמרת ידעיה משרתת בתחילת השנה השנייה במחזור השש-שנתי

## אחר חורבן בית שני

בתלמוד הירושלמי (תענית ד, ה) מובאים דברי רבי ברכיה, האומר שמשמרת ידעיה גלתה צפונה לעיר ציפורי, משום ש"ידע יה" את העצה העמוקה (הלא טובה) שבלבם והגלם לציפורי.

לפי דעתו של החוקר שמואל קליין, בעקבות חורבן בית שני כל עשרים וארבע משמרות הכהונה עברו לעיירות בגליל. לפיו, גם בעת פטירת רבי יהודה הנשיא היו בני משמרת ידעיה מקובצים בעיר ציפורי ובבית הכנסת של העיר.

רבי אלעזר הקליר מקונן על ביטול משמרה זו בקינה איכה ישבה חבצלת השרון באומרו "נדו כצפרים כהני צפורים".

## ראו גם
* יהושע בן יהוצדק

## הערות שוליים
 

קטגוריה:כ"ד משמרות כהונה
פיליפ דימיטרוב

**פיליפ דימיטרוב דימיטרוב** (בבולגרית: **Филип Димитров Димитров**; נולד ב-31 במרץ 1955, סופיה, הרפובליקה העממית הבולגרית) הוא פוליטיקאי, דיפלומט ועורך דין ממוצא יהודי, אשר בין 1991 ל-1992 כיהן כראש ממשלת בולגריה.

## ראשית חייו והקריירה הפוליטית
דימיטרוב נולד בסופיה בירת בולגריה לאם יהודייה ולאב בולגרי. ב-1977 הוסמך למשפטים באוניברסיטת סופיה. בין 1979 ל-1990 עסק בעריכת דין וב-1989 מונה למזכיר איגוד עורכי הדין והיה פעיל במפלגת איחוד הכוחות הדמוקרטיים שהוקמה כאופוזיציה לשלטונה של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית. ב-1990 מונה ליושב ראש המפלגה, תפקיד שמילא עד 1994.

## כהונת ראש הממשלה

לאחר התפטרותו של דימיטר פופוב עלה בידי דימיטרוב להקים ממשלה שנסמכה על קואליציית מיעוט בפרלמנט הבולגרי. ממשלו של דימיטרוב פעל בתחום האחדת זכויות האזרח בקרב כל השכבות האתניות באוכלוסייה הבולגרית, תוך יצירת מנגנוני פיקוח על גורמי האכיפה. דימיטרוב גילה זיקה למערב מתוך שאיפה להיות חלק מהאיחוד האירופי וממשלו הכיר בעצמאות מקדוניה.

דימיטרוב יישם רפורמות כלכליות שבהן החל קודמו במטרה לייצב כלכלת שוק במשק הבולגרי. רפורמות אלו, שהיו משמעותיות ויושמו בקצב מהיר, הביאו לפגיעה קשה בענף החקלאות בבולגריה שלא היה ערוך לתנאי תחרות מודרניים וכפועל יוצא מכך תנובת הענף ירדה באופן ניכר ונרשמה הגירה פנימית מאזורים כפריים לערים הגדולות במדינה והגירת עבודה אל מחוץ לבולגריה. בתקופת כהונתו הותר מתן אזרחות בולגרית ליהודים שהיגרו מהמדינה. בשלהי 1992 נפלה ממשלתו של דימיטרוב בהצבעת אי-אמון.

## לאחר כהונת ראש הממשלה
ב-1997 מונה לשגריר בולגריה לאו"ם ומאוגוסט 1998 עד ינואר 2002 כיהן כשגריר בולגריה לארצות הברית. בה בעת הועסק דימיטרוב באוניברסיטה האמריקאית בבולגריה, שבה הרצה בתחומי מדע המדינה. בהמשך, כיהן דימיטרוב כחבר הפרלמנט הבולגרי וב-2005 נבחר לסגן היושב-ראש. ב-2007 כיהן כחבר הפרלמנט האירופי. ב-2008 הודיע דימיטרוב על פרישתו מהחיים הפוליטיים ובהמשך קיבל משרת מרצה אורח באוניברסיטת ניופורט ניוז שבווירג'יניה. ב-15 בספטמבר 2010 מונה לשגריר האיחוד האירופי בגאורגיה, וכיהן עד 2014. בין השנים 2015–2024 שימש שופט בבית המשפט החוקתי של בולגריה .

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת בולגריה
קטגוריה:ראשי ממשלה יהודים
קטגוריה:משפטנים יהודים בולגרים
קטגוריה:עורכי דין יהודים בולגרים
קטגוריה:סופיה: אישים
קטגוריה:שגרירי בולגריה בארצות הברית
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים בולגרים
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט הבולגרי
קטגוריה:שגרירים באו"ם
קטגוריה:דיפלומטים של האיחוד האירופי
קטגוריה:שגרירים בגאורגיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סופיה
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1955
נאגאבוצ'י צויושי

צויושי נאגאבוצ'י (ביפנית: **長渕 剛**: צויושי נאגאבוצ'י; נולד ב-7 בספטמבר 1956) הוא זמר-יוצר, משורר, מוזיקאי, שחקן, מלחין ופעיל זכויות אדם יפני. נאגאבוצ'י הוא דמות בולטת ביותר בתרבות הפופולרית היפנית. הוא מכר למעלה מ-20 מיליון תקליטים במהלך הקריירה שלו ושיחק בעשרות סרטים ודרמות טלוויזיוניות. בעולם המוזיקה הפופולרית היפנית מזוהה נאגאבוצ'י בעיקר עם זרם הפולק והפולק-רוק היפני. שירו של נאגאבוצ'י קאנפאי (乾杯 או: "לחיים" בעברית) שנכתב לרגל חתונתו של חברו הוא מהשירים המפורסמים ביפן, ומושר בדרך כלל בחתונות ובאירועים חגיגיים אחרים.

נישא לשחקנית היפנית אצוקו שיומי בשנת 1989, ולהם שלושה ילדים. 

## ביוגרפיה

נאגאבוצ'י נולד ב-7 בספטמבר 1956 כבן בכור לאביו, קונִיהֲרו שעבד כשוטר ואמו מאסוקו בעיר איג'ואין במחוז קגושימה שבאי קיושו. לנאגאבוצ'י אחות הגדולה ממנו בשנתיים ואח בכור שנפטר בינקותו.
בבית הספר התיכון היה נאגאבוצ'י תלמיד מצטיין אולם לאורך הזמן ציוניו התדרדרו והוא החל להיעדר. עוד היה ידוע בכך שעבר לעיתים קרובות על חוקי ההופעה הנאותה בבית הספר עם תספורתו המיוחדת. מנהל בית הספר נהג להזהיר את שאר הילדים שלא יופיעו לכתה עם "תספורת נאגאבוצ'י". 

על אף תדמיתו הגברית והמסוקסת מאוחר יותר, היה נאגאבוצ'י ילד חולני וחלש, סבל מאסתמה ואף כמעט ומת לאחר שפעת חריפה בגינה היה מאושפז. 

ההשפעות המוזיקליות המוקדמות על נאגאבוצ'י היו אמני הפולק היפנים המוקדמים כיושידה טאקורו, קאגאווה ריו, מוטובה מאסאטו ואנדו קנג'י. בהיותו בחטיבת הביניים, קנה גיטרה קלאסית פשוטה ב-3000 ין (כ-30 דולר), מתח עליה מיתרי מתכת והחל לבצע גרסאות כיסוי לשירי הפולק האהובים עליו. נאגאבוצ'י ציין כי כשראה לראשונה את יושידה　בהופעה, החליט להיות זמר-כותב (Singer Songwriter). 

באותן שנים הייתה סצנת הפולק היפנית פופולרית ביותר, ועל אף שנאגאבוצ'י האזין לזמרים מן המערב הוא ציין את השפעתה כחזקה ביותר. 

נאגאבוצ'י החל ללמוד באוניברסיטת סאנגיו שבקיושו אך נשר כעבור זמן קצר כדי לפתח קריירה בעסקי המוזיקה. זמן קצר הופיע כחלק מצמד "טקשי וצויושי" ולאחר מכן כאמן סולו. נאגאבוצ'י סיפר מאוחר יותר כי בתחילת הקריירה שלו קהלים רבים צעקו לו בוז תוך כדי הופעותיו וזרקו עליו בקבוקים וחפצים וכי בהסתכלות לאחור, חוויה זו חישלה את רוחו.

## קריירה מוזיקלית
ב-1977 הוציא נאגאבוצ'י את סינגל הבכורה שלו כזמר, אמֵה נו אראשיאמה (Ame no Arashiyama, ביפנית 雨の嵐山. תרגום: אראשיאמה בגשם,אראשיאמה הוא אזור בקיוטו, יפן). השיר איתו זכה  בתחרות יוקרתית של חברת ימאהה מעט לפני כן. למורת רוחו של נאגאבוצ'י, הסינגל הוקלט בסגנון אנקה (סגנון שירה יפני מסורתי) ונכשל מסחרית. הסינגל השני שהוציא, ג'ונרנקה (巡恋歌, בעברית: "שיר אהבה מסתובב"), הוקלט על ידו שוב ב-90' והגיע למקום הראשון במצעד היפני אוריקון (Oricon).

להיטים נוספים שהוציא נאגאבוצ'י שהפכו במרוצת השנים לקלאסיקות רוק יפניות הם ג'ונקו (順子, Junko) טונבו (Tonbo "שפירית"), ג'יפ, שאבונדאמה (Shabondama, "בועת סבון") ונאצו מאצורי (夏祭り,Natsu Matsuri, "פסטיבל קיץ").

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יפנים
קטגוריה:מוזיקאים יפנים
קטגוריה:מלחינים יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1956
תומאס וייאט

[שמאל|ממוזער|250px|סר תומאס וייאט, ציור מאת [הנס הולביין, סביבות 1536]]
סר **תומאס וייאט** (**Thomas Wyatt**; 1503 - 11 באוקטובר 1542) היה משורר אנגלי. תרגומיו לסונטות של פטררקה מלטינית לאנגלית ויצירותיו המקוריות הקנו לו את הכינוי "אבי הסונטה האנגלית". בנוסף להיותו משורר היה גם שגריר ושליח של הנרי השמיני ושמו נקשר בשמה של אן בולין כאחד ממאהביה. שיריו לא פורסמו במהלך חייו. בנו, תומאס וייאט הצעיר, הנהיג מרד כנגד מרי הראשונה, מלכת אנגליה ב-1554.

## תולדות חייו
וייאט נולד בטירת אלינגטון במחוז קנט. אביו היה איש חצרו של הנרי השביעי, מלך אנגליה. וייאט למד בקולג' סנט ג'ון באוניברסיטת קיימברידג'. ב-1520 נשא לאשה את אליזבת ברוק, בנישואין ללא אהבה.

ב-1524 נכנס לשירות כפקיד באוצר המלך וב-1525 החל לשרת כשגריר, משרה שפירושה באותה תקופה הייתה שליחויות דיפלומטיות קצרות יחסית וממוקדות-מטרה. ב-1526 נשלח לצרפת וב-1527 היה חבר המשלחת הגורלית שנשלחה לותיקן לבקש מן האפיפיור קלמנס השביעי לבטל את נישואיו של הנרי השמיני לקתרין מאראגון ולאפשר לו לשאת לאשה את אן בולין, משלחת שכישלונה הוביל לפרישת אנגליה מהכנסייה הקתולית וליצירת הכנסייה האנגליקנית. ב-1535 הוכתר לאביר.

במאי 1536 הואשם על ידי צ'ארלס ברנדון, הדוכס הראשון מסאפוק, יחד עם אן בולין וחמישה גברים נוספים בניאוף ונכלא במצודת לונדון. אולם, בשל קרבתו לתומאס קרומוול, אחד האישים בעלי ההשפעה בחצר המלך, זכה לחנינה. הוא ראה את הוצאתה של בולין ושל הנאשמים האחרים מחלון תאו וכתב על כך את הסונטה הידועה בשם הלטיני, הלקוח מתוך מחזה של פטררקה, *Circa Regna Tonat* (ברעם מתוך הממלכות). וייאט חזר לחצר וזכה ל, אולם ב-1541 הואשם שוב בבגידה במלכות. במקרה זה ניצל בזכות התערבותה של קתרין הווארד, אשתו החמישית של הנרי השמיני ובת דודתה של אשתו השנייה אן בוליין.

וייאט נפטר בן כ-39 ונקבר בשרבורן שבמחוז דורסט.

## כתביו
מתוך כתביו של וייאט נשמרו 156 סונטות שהן בוודאות פרי עטו, מתוכן 123 בקונטרס אגרטון, חלקן בכתב ידו ממש ו-96 באוסף טוטל מ-1557 שבספרייה הבודליאנית באוקספורד (33 מתוכן אינן נמצאות בקונטרס אגרטון), בזכות אוסף זה קנה וייאט את תהילתו כמשורר.

בנוסף לכך מצויות עוד 129 סונטות שהדעות עליהן חלוקות, מתוכן כ-30 ככל הנראה משל וייאט עצמו.

## לקריאה נוספת

* Joost Daalder (Ed.) **Sir Thomas Wyatt, Collected Poems**. Oxford University Press, London, 1975. 
* Shulman, Nicola (2011). **Graven With Diamonds: The Many Lives of Thomas Wyatt: Courtier, Poet, Assassin, Spy**. Short Books.  -- ביקורת על הספר באקונומיסט, 5 במאי 2011
* Josephine Wilkinson, **The Early Loves of Anne Boleyn**, 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים אנגלים
קטגוריה:אישים בחצר הנרי השמיני
קטגוריה:ילידי 1503
קטגוריה:נפטרים ב-1542
אזור התעשייה מעלות

**אזור התעשייה מעלות** (הנקרא גם **פארק קורן**) הוקם בשנת 1976, על שטח "מעברת מעלות" משנות ה-50, לסייע בתעסוקה לתושבי האזור, ישנם כיום כ-70 מפעלים, המעסיקים יחד כ-3,500 עובדים מיישובי הסביבה, בין העובדים ישנם יהודים, נוצרים, דרוזים ומוסלמים. בשטח שותפות שתי מועצות, מועצה אזורית מעלה יוסף ועיריית מעלות-תרשיחא.

במקום קיימות תעשיות מסורתיות ותעשיות היי-טק יצרני המיועדות בחלקן לייצוא. בין השאר ישנם מפעלי חשמל ואלקטרוניקה, מיזוג אוויר, נירוסטה, מתכות, פלסטיקה, מכשור רפואי, מזון, וכלים מדויקים.

אזור התעשייה משתרע על שטח של כ-600 דונם, בתוכו 150,000 מ"ר בנוי בתפוסה של כ-96%, ונחשב כאזור עדיפות א' הנותן הטבות מס נרחבות.

מחזור המכירות של המפעלים הסתכם בשנת 2005 מעל למיליארד שקל מתוכם כ-350 מיליון ₪ ליצוא.

## קישורים חיצוניים
* 
* אזור התעשייה באתר המועצה המקומית מעלות

מעלות, אזור התעשייה
קטגוריה:מועצה אזורית מעלה יוסף
קטגוריה:מעלות-תרשיחא
מכת כינים

[ממוזער|שמאל|250px|מכת כינים על-פי [ג'יימס טיסו]]
על פי המסופר בספר שמות, **מַכַּת כִּנִּים** היא המכה השלישית מבין עשר המכות שאלוהים הנחית על ארץ מצרים, עקב סירובו של פרעה מלך מצרים, לשלח את בני ישראל מארצו, בניגוד לציוויו של האל, שנמסר לו על ידי משה.

במהלך מכה זו, מלאה הארץ בכינים והן רחשו על עפר הארץ, ועל האדם והבהמה.

## התיאור
  

### פגיעת המכה בעברים
לדעת רבי אברהם אבן עזרא, פשוטם של המקראות מורה כי המכות הראשונות: דם, צפרדע וכינים, וכן מכת שחין ומכת ארבה פגעו במידה דומה בין במצרים ובין בעברים. אך הרמב"ם חולק על דעתו וסבור כי פשוטם של המקראות מורה שגם במכות דם וצפרדע, שחין וארבה, לקו המצרים בלבד ולא העברים. לגבי מכת כינים, נוקט הרמב"ם שגם במושבות העברים הופיעו הכינים אך לא ציערו אותם.

## במדרשי חז"ל
חז"ל ביארו את הטעם להבאת המכות על מצרים מידה כנגד מידה, ועל מכת כינים אמרו: 

במדרש מופיעה דעת רבי אלעזר שהטעם שלא יכלו חרטומי מצרים להפוך גם הם עפר לכינים, הוא שאין השד יכול לברוא פחות מכשעורה.

רש"י מביא מהמדרש שיעקב אבינו ביקש שלא להיקבר במצרים, כיוון שצפה שהארץ עתידה ללקות במכת כינים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

כינים
קטגוריה:פרשת וארא
קטגוריה:חרקים בתרבות
מכת דבר

שמאל|ממוזער|300px|<small></small> (). תחריט של יעקובוס אאוסן (Jacobus Eussen), הולנד, 1745

על פי המסופר בספר שמות, **מַכַּת דֶּבֶר** היא המכה החמישית מבין עשר המכות שאלוהים הנחית על מצרים, עקב סירובו של פרעה מלך מצרים, לפקודת האלוהים על ידי משה, לשלח את בני ישראל מארצו.

במכה זו מתו כל הבהמות של המצרים באחת, סוסים, חמורים, גמלים, בקר וצאן. לעומת זאת, בהמותיהם של ישראל לא ניזוקו כלל.

במכה מתו רק הבהמות שהיו בשדה, ובלשון הפסוק באזהרה על המכה: "במקנך אשר בשדה". והיראים הכניסו את הבהמות שלהם לבית כדי שלא ימותו, ואלה קיבלו את מכת שחין בה נאמר: 

[שמאל|ממוזער|300px|המכה החמישית בציורו של [ויליאם טרנר (צייר)|ויליאם טרנר, 1800]]

## במדרשי חז"ל
במדרש נכתב: 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

דבר
קטגוריה:פרשת וארא
קטגוריה:דבר (מחלה)
מכת שחין

270px|ממוזער|תיאור מכת שחין מתוך תנ"ך גוטנברג
על פי המסופר בספר שמות, **מַכַּת [[שחין (מחלה)|שְׁחִין]]** היא המכה השישית מבין עשר המכות שהנחית אלוהים, על מצרים, עקב סירובו של פרעה מלך מצרים, לשלח את בני ישראל מארצו, למרות פקודתו החוזרת ונשנית, שנמסרה לו על ידי משה.

במכה זו ציווה ה' על משה ואהרון לקחת פיח כבשן מלוא חופניהם. בדרך נס כמות פיח של 4 חופנים 2 של משה ו2 של אהרון נכנסו לתוך כף יד אחת של משה, משה זורק את הכמות של פיח הכבשן לכיוון השמים לעיני פרעה, בצורה ניסית הפיח מתפשט על כל ארץ מצרים, וגורם לפצעים ושלפוחיות על גופם של המצרים ועל בהמותיהם. למעשה שחין במקרא הוא שם קיבוצי לנגעי עור שונים.

## תיאור המכה במקרא
### המכה באדם ובבהמה
במכה הקודמת מכת דבר מתו כל הבהמות שהיו בשדה, אך היראים הכניסו את בהמותיהם לביתם ובהמות אלו לא ניזקו, במכה זו מכת שחין קיבלו בהמות אלו את המכה.

### האם פגעה המכה גם בעברים
במקרא לא מבואר מפורשות שמכת שחין פגעה במצרים בלבד, הדבר עורר מחלוקת בין פרשני המקרא וחכמים נוספים: לדעת רבי אברהם אבן עזרא, פשוטם של המקראות מורה כי המכות הראשונות: דם, צפרדע וכינים, וכן מכת שחין ומכת ארבה, פגעו במידה דומה בין במצרים ובין בעברים. אך הרמב"ם חולק על דעתו וסבור כי פשוטם של המקראות מורה שגם במכת דם ובמכת צפרדע, לקו המצרים בלבד ולא העברים. לגבי מכת כינים, נוקט הרמב"ם שגם במושבות העברים הופיעו הכינים אך לא ציערו אותם.

### החרטומים במכה
המקרא מתאר: "ולא יכלו החרטומים לעמוד לפני משה מפני השחין, כי היה השחין בחרטומים ובכל מצרים" לפי ה"אבן עזרא" החרטומים לא לקו במכת צפרדע ובמכת ערוב שחכמתם עמדה להם, אבל במכת שחין גם הם לקו. לפי הרמב"ן כוונת הדברים שהחרטומים התביישו ולא יכלו להגיע להיכל המלך ולהיראות בפני משה מפני הבושה שלא עמדו בפני השחין והיו מסוגרים בבתיהם.

## במדרשי חז"ל

ממכה זו ואילך מופיע במקרא, שהשם חיזק את לב פרעה, וכך אמרו במדרש: **ויחזק ה' את לב פרעה**, כיוון שראה הקדוש ברוך הוא, שלא חזר בו מחמש מכות ראשונות, מכאן ואילך, אמר הקדוש ברוך הוא, אפילו אם ירצה לשוב, אני מחזק לבו, כדי שאפרע כל הדין ממנו, שכן כתיב (שמות ז, ג): ואני אקשה את לב פרעה.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

שחין
קטגוריה:פרשת וארא
מגן אשכים

שמאל|ממוזער|350px|
שמאל|ממוזער|150px|מגן הפלסטיק המוכנס לתוך מגן האשכים
**מגן אשכים** (גם: **מגן ביצים**, **ג'וקסטראפ**) הוא בגד תחתון המשמש כתומך באיבר המין הזכרי במהלך פעילות ספורטיבית או גופנית נמרצת אחרת. הוא מורכב מחגורה (בדרך כלל גמישה) עם כיס תומך עבור האיברים המוצנעים ושתי רצועות גומי המחוברות לבסיס הכיס ומשני צדדיו אל חגורת מותן. חלק מהדגמים מכילים גם מגן מפלסטיק שמטרתו להגן על הפין או האשכים מפציעה ותקיפת מפשעה.

## היסטוריה
מגן האשכים הומצא בשנת 1874 על ידי ס. פ. בנט שעבד בחברת שארפ & סמית' - חברה לציוד ספורט בשיקגו, כדי לספק נוחות ותמיכה עבור רוכבי אופניים לרכיבה ברחובותיה המרוצפים של בוסטון. בשנת 1897 בנט הקימה את החברה לאופניים בשם "Bike" שהוציאה פטנט והחלה בייצור המוני של מגני אשכים.

## שימושים נוספים
ג'וקסטראפ נפוץ בקרב הומוסקסואלים, בעיקר כאביזר שמעשיר את חוויית יחסי המין.

## קישורים חיצוניים

 
קטגוריה:ציוד ספורט
קטגוריה:הלבשה תחתונה
קטגוריה:בגדי גברים
קטגוריה:ציוד בטיחות
מדיניות הדלת הפתוחה

[שמאל|ממוזער|190px|[ג'ון היי, הוגה המדיניות]]

**מדיניות הדלת הפתוחה** הוא מושג בדיפלומטיה, המתייחס בדרך כלל למדיניות ארצות הברית שקודמה בשנים 1900-1899 על ידי מזכיר המדינה האמריקני, ג'ון היי, במטרה לאפשר לארצות הברית זכויות אימפריאליסטיות מסוימות בסין.

## הרקע למדיניות

האימפריליזם המודרני הוביל את המעצמות האירופאיות לסין, ארץ שהייתה סגורה עד אז למערב. עד מהרה פשטו המעצמות השונות (בהן: צרפת, גרמניה, יפן והממלכה המאוחדת) על סין מתוך מטרה לנצל את המשאבים הכלכליים שלה עד כמה שאפשר. אולם, ארצות הברית המחויבת לדוקטרינת מונרו ולדעת הקהל האנטי-אימפריליסטית ששלטה בה נותרה מחוץ לתמונה באזור סין. כשהחליטה לבסוף להשתלב אף היא במערכת האימפריליסטית שבסין התברר שכל השטחים תפוסים בעקבות מסע הפשיטה של המעצמות. מתוך מטרה לקבל זכויות לפריקת סחורה בנמלים, הציע ג'ון היי את מדיניות הדלת הפתוחה.

## מהות המדיניות
# הגעה להסכמה בינלאומית של המעצמות מתוך מטרה לשמור על שלימותה ועצמאותה של סין.
# הבטחת זכויות מסחר שוות לכל המעצמות השונות בסין בכל השווקים

## תוצאות המדיניות
מדיניות זו התקבלה בחיוב בידי רב המעצמות וגרמה לבלימת ההסתערות על שטחי סין. רב המעצמות הגיעו לשיתוף פעולה חיובי באינטרסים הכלכליים שלהן בסין. בנוסף לכך, הקיסר הסיני היה מרוצה משום שהוא הצליח לעת עתה לשמור על עצמאותה של סין. למרות זאת, העם הסיני ברובו לא היה מרוצה משום שהאירופאים – סוחרים ומסיונרים – התחילו להגיע בכמויות גדולות יותר מבעבר, דבר שנגד את האינטרס הבדלני של סין.

מדיניות זו הוא אחד הגורמים לפרוץ מרד הבוקסרים, שפרץ בסוף שנת 1899.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אימפריאליזם
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – סין
ימים נוראים (עגנון)

**ימים נוראים** היא אנתולוגיה שליקט וערך הסופר ש"י עגנון. בכותרת המשנה נכתב: ספר מנהגים, מדרשות (=מדרשים) ואגדות לימי הרחמים והסליחות – לראש השנה וליום הכיפורים ולימים שבינתיים (=שביניהם).

## חיבור הספר
את הבקשה מעגנון לערוך את הספר, הגה ד"ר משה שפיצר - המנהל של הוצאת שוקן בגרמניה בשנות השלושים. בעבודתו נעזר עגנון רבות ברב ד"ר שמואל ביאלובלוצקי, שהיה בעל ידע עצום במקורות היהדות, ועגנון אף מודה לו בהקדמה.

בהקדמה לספר ציין עגנון את מגוון המקורות שבהם השתמש – תנ"ך, תלמוד בבלי ותלמוד ירושלמי, מדרשי אגדה ומדרשי הלכה וכן מדרשים מספר הזוהר. בנוסף השתמש עגנון בספרים רבים של ראשונים ואחרונים ובספרי מעשיות וספרי חסידות. במשך כשנתיים וחצי עבד עגנון על הכנתה של האנתולוגיה באינטנסיביות רבה ובמשך שעות מדי יום. על פי עדותו של עגנון, לצורך ליקוט המקורות בדק כאלף ספרים, ומתוכם בחר את הסיפורים, המדרשים והאגדות לספר. הוא לא הסתפק בליקוט מקורות אלא עיבד אותם תוך השוואת נוסחים. עבודת העריכה הקפדנית של עגנון כללה תרגום מקורות מארמית לעברית, עיבוד, קיצור ותיקוני לשון. כפי שהראה אביעד הכהן, בעיבודו הסופי של הספר סייע על ידו "מורו ורבו" הרב פרופ' שמואל ביאלובלוצקי, ולפי ההסכם ביניהם שמו אף היה אמור להופיע על שער הספר כמחבר-משנה, אך לסוף נותר בו רק שמו של עגנון. בנוסף לקטעים שליקט שילב עגנון בספר מספר קטעים ממדרש קדום כביכול, שלמעשה היו דברים שכתב בעצמו; למדרש זה הוא קרא "מדרש קול דודי". ש. שלום סיפר כי כשהופיע הספר אמר לו ש"י עגנון: "זוהי היצירה הגדולה ביותר שיצרתי".

הספר נחלק לשלושה חלקים (שלושה "ספרים" בלשון העורך). ספר ראשון והוא ספר ראש השנה. ספר שני – והוא ספר בין כסה לעשור (כולל ערב יום הכיפורים) וספר שלישי הוא ספר יום הכיפורים.

מהדורה ראשונה של הספר, ובה 5,000 עותקים, יצאה לאור בקיץ ה'תרצ"ח (1938), והעותקים חולקו בין השאר לצירי הקונגרס הציוני ה-20 שהתכנס חודש לאחר מכן. פרקים מן הספר התפרסמו בעיתון "הארץ", והעיתון חילק את הספר למנוייו כשי לראש השנה. במקביל יצאה לאור בלייפציג מהדורה מוגבלת של 40 עותקים על נייר מיוחד.

החל מהמהדורה השנייה נוספה רשימה ביבליוגרפית של מקורות הקטעים שהביא המחבר. במהדורה זו, שיצאה בתש"ז (1947) הוסיף עגנון הקדמה ציורית, שבה הוא מתאר את חוויותיו כילד מימים נוראים:

כך המשיך עגנון לתאר את רגש הרוממות והקדושה, שהוא כילד קטן הרגיש בתפילת ימים נוראים בבית הכנסת. בהמשך, מספר עגנון, נפסקה אט אט התפילה והוא עצמו געה בבכי. הסיבה לפריצתו בבכי הייתה זו:

אותה "נפילה" ממצב של קדושה נשגבה למצב חולין שבו אנשים מפטפטים זה עם זה כביום חול, היא זו שגרמה למחבר לחבר את ספרו, וזאת על מנת שבהפסקות שבין התפילות יוכלו המתפללים לעיין ולהגות בספר שמביא את המנהגים, הרעיונות וההלכות של הימים הנוראים. הספר אכן זכה לתגובות חמות ואוהדות הן בקרב בציבור החילוני והן בקרב הציבור הדתי, שראה בו ספר מתאים לארון הספרים היהודי. מרבית המבקרים ראו בספר הצלחה לפריצת החיץ "המבדיל בין הספרות העתיקה והחדשה".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
** 
* 
* עמיחי חסון, סיפור פשוט: כך השתחל ספרו של עגנון לקאנון התפילה של הימים הנוראים, באתר בית אבי חי, 27 בספטמבר 2014
* דנה קסלר, האנתולוגיה של ש"י עגנון לראש השנה, יום הכיפורים ולימים "שבינתיים", באתר אנו, 13 בספטמבר 202
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי ש"י עגנון
קטגוריה:ספרי 1938
קטגוריה:ראש השנה
קטגוריה:יום הכיפורים
קטגוריה:ימים נוראים
משפט גרונוולד-ואנג

בתורת המספרים האלגברית, **משפט גרונוולד-ואנג** קובע שפרט ליוצאי דופן ידועים, איבר של שדה מספרים K הוא חזקת-n של מספר אחר, אם ורק אם הוא חזקת-n כמעט בכל השלמה K_{\mathfrak{p}}. למשל, מספר רציונלי הוא ריבוע אם ורק אם הוא ריבוע כמעט בכל שדה מספרים p-אדי. למשפט יש גם גרסאות המאפשרות לבנות הרחבות ציקליות של K באמצעות מידע על השדות המקומיים המתאימים לו.

המשפט פורסם לראשונה על ידי המתמטיקאי הגרמני וילהלם גרונוולד בשנת 1933 ותוקן על ידי המתמטיקאי הסיני ואנג בשנת 1948.

## היסטוריה
גרונוולד, שהיה סטודנט של הלמוט הסה, פרסם ב-1933 את הטענה שאיבר בשדה מספרים הוא חזקת-n אם ורק אם הוא חזקה כזו כמעט בכל השלמה של השדה. ב-1948 מצא ואנג דוגמה נגדית: 16 הוא חזקה שמינית בכל שדה מספרים p-אדי עבור p אי-זוגי, אבל אינו כזה בשדה המספרים ה-2-אדי (וגם לא בשדה המספרים הרציונליים). בתזת הדוקטורט שלו, שנכתבה (ב-1950) תחת הנחייתו של אמיל ארטין, מצא ואנג גרסה נכונה למשפט, שבה מטפלים בגורמים ה-2-אדיים באופן מיוחד.

המספר 16 אינו יכול להיות חזקה שמינית ב-\Q_2, משום שהערך ה-2-אדי שלו, 4, אינו מתחלק ב-8. מעל כל שדה \mathbb F, 16 הוא חזקה שמינית אם ורק אם לפולינום
:x^8-16=(x^2-2)(x^2+2)(x^2-2x+2)(x^2+2x+2)
קיים שורש בשדה, כלומר, אם ורק אם בשדה יש שורש לאחד המספרים 2,-2,-1. לפי התכונות הבסיסיות של שאריות ריבועיות, אחד המספרים האלה מוכרח להיות ריבוע מודולו p, וזאת לכל ראשוני p. לפי הלמה של הנזל, מקיום הפתרון מודולו p, כאשר p אי-זוגי, נובע שיש פתרון גם ב-\Z_p\sube\Q_p.

## משפט גרונוולד-ואנג
נסמן \zeta_s את שורש היחידה הפרימיטיבי מסדר 2^s. לכל s\ge2, השדה הציקלוטומי מסדר 2^s הוא השדה \Q[\zeta_s]=\Q[\sqrt{-1},\zeta_s+\zeta_s^{-1}]. נאמר ששדה הוא s-מיוחד, אם הוא כולל את \zeta_s+\zeta_s^{-1}, אבל אינו כולל אף אחד מהמספרים \sqrt{-1},\zeta_{s+1}+\zeta_{s+1}^{-1},\sqrt{-1}(\zeta_{s+1}+\zeta_{s+1}^{-1}). 

יהי K שדה מספרים, עם קבוצה סופית של ראשוניים S, ויהי n מספר שלם. **משפט גרונוולד-ואנג** קובע שכל מספר שהוא חזקה n-ית בכל השלמה K_{\mathfrak{p}} עבור \mathfrak{p}\notin S, פרט למקרה המיוחד שבו מתקיימים התנאים המצטברים הבאים: קיים s עבורו 
2^{s+1}|n, K הוא s-מיוחד, ו-S כולל את כל "הראשוניים המיוחדים", שהם הראשוניים \mathfrak{p} שעבורם K_{\mathfrak{p}} הוא s-מיוחד (ראשוניים אלה הם בהכרח 2-אדיים, ולכן מספרם סופי). אפילו במקרה המיוחד, העיקרון הלוקאלי-גלובלי נכשל רק באופן סופי: חבורת המנה של חזקות-n-מקומיות מודולו חזקות-n היא מסדר 2.

לדוגמה, נתבונן שנית בדוגמה הנגדית של ואנג. שדה המספרים הרציונליים הוא 2-מיוחד, מכיוון שהוא מכיל את \zeta_2+\zeta_2^{-1}=0, אבל לא אף אחד מהמספרים \sqrt{-1},\zeta_3+\zeta_3^{-1}=\sqrt2,\sqrt{-1}(\zeta_3+\zeta_3^{-1})=\sqrt{-2}. הראשוני המיוחד היחיד הוא 2. לכן, מעל הרציונליים, המקרה המיוחד מתרחש רק אם n מתחלק ב-8 ו-S כולל את הראשוני 2. משום כך ייתכנו מספרים שהם חזקת-8 בכל השלמה אי-זוגית, ואינם כאלה מעל השדה עצמו. אפשר לתקן את הטענה גם כך: כל מספר שהוא חזקה n-ית *בכל* השלמה (לרבות ה-2-אדית), הוא חזקת-n רציונלית.

מן הדוגמה הנגדית של ואנג נובע שלא קיימת הרחבה ציקלית K מממד 8 של הרציונליים, שבה 2 הוא "אינרטי לחלוטין" (כלומר K_2/\Q_2 מממד 8). 

קטגוריה:תורת המספרים האלגברית
גרונוולד-ואנג
גרונוולד-ואנג
זאב חבר

**זאב (זמביש) חֶבר** (נולד ב-1954) הוא מראשי מועצת יש"ע ומזכ"ל אמנה, ממובילי ההתיישבות ביהודה ושומרון. היה חבר במחתרת היהודית והורשע בניסיון לגרימת חבלה. בין 1978 ל-1981 כיהן כראש מינהלת קריית ארבע (הגוף שקדם למועצה המקומית).

## ביוגרפיה
נולד בשם **זאב פרידמן** וגדל ברמת גן. למד במדרשית נעם ובישיבת ההסדר בקריית ארבע וכיהן כראש מינהלת קריית ארבע. שירת בצה"ל כקצין בשריון. בראשית שנות ה-80 נמנה עם קבוצת המחתרת היהודית, וניסה להטמין מטען חבלה תחת מכוניתו של ד"ר אחמד נתשה, חבר הוועדה להכוונה לאומית. חבר נעצר ב-1984 ובהמשך הורשע בעסקת טיעון בניסיון לגרימת חבלה. בשל מצב בריאותו נגזרו עליו 11 חודשי מאסר בפועל. לאחר שהשתחרר מן הכלא כיהן כסגן ראש מועצת קריית ארבע. ב-1988 היה ממקימי ערוץ 7. מאז 1989 הוא מכהן כמזכ"ל אמנה – זרוע ההתיישבות של גוש אמונים ובתפקידו זה הוא ממובילי ההתנחלות ביהודה ושומרון.

במסגרת תפקידו כמזכ"ל אמנה הוא חבר בהנהלת מועצת יש"ע. חבר מתרחק מפרסום בתקשורות.

ב-2008 הפך מטרה להתנכלויות מצד פעילי ימין קיצוניים על רקע עמדה פשרנית שהציג בסוגיית המאחזים.

חבר היה מקורב לאריאל שרון. הוא הפך למתנגד לו בעקבות תוכנית ההתנתקות, אך ספד לו עם פטירתו.

## חיים אישיים
חבר הוא תושב מאחז נתיב האבות שבסמוך לאלעזר שבגוש עציון, נשוי לרבקה ואב לשבעה, שאחד מהם, דביר, הוא קצין בדרגת אל"ם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* זאב חבר (זמביש) בנאום נדיר: לא נשתוק יותר, בערוץ YouTube של מועצת יש"ע

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי מדרשית נעם
קטגוריה:ראשי מועצת יש"ע
קטגוריה:תושבי מאחזים
קטגוריה:חברי המחתרת היהודית
קטגוריה:פעילי גוש אמונים
קטגוריה:מורשעים בהסדר טיעון
קטגוריה:אישי ציבור ישראלים שהורשעו בדין
קטגוריה:בוגרי ישיבת ניר קריית ארבע
קטגוריה:אלעזר (יישוב): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
אליהו מרדכי ורבל

**אליהו מרדכי וֶרבֶּל** (בכתיב מיושן: **ווערבעל**; ב' באלול ה'תקס"ה, 1806, טרנופול, גליציה – ב' באלול ה'תר"מ, 1880, אודסה, האימפריה הרוסית (אוקראינה)) היה משורר עברי.

## חייו
נולד ליהודה לייב ווערבעל. הוא למד בבית ספר שהקים יוסף פרל. מ-1839 לימד בבית ספר העברי הראשון באודסה, ששגשג תחת הנהלתו של בצלאל שטרן, עד סגירתו על ידי השלטונות ב-1874.

ורבל פרסם בירחון "הבוקר" ב-1881, ארבע פואמות.

יצירתו הידועה ביותר היא **עדים נאמנים או חולדה ובור** (וילנה תרי"ב, 1852), המבוססת על אגדת חולדה ובור הנרמזת בתלמוד. פואמה זאת שימשה בסיס למחזה **[[שולמית]]** שכתב חתנו אברהם גולדפדן.

כמו כן עסק ורבל גם בתרגומים. כך, למשל, תרגם מבחר משירי המשורר הרוסי גברייל דרז'אבין.

## לקריאה נוספת
* פישל לחובר, **תולדות הספרות העברית החדשה**, כרך ב, עמ' 170-168. תל אביב, 1963.

## קישורים חיצוניים
* 
* עדים נאמנים או חולדה ובור, באתר גוגל ספרים
* ערך אודותיו בייברסקיה אנציקלופדיה

* 
* 

קטגוריה:סופרי תקופת התחייה
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1806
קטגוריה:נפטרים ב-1880
קטגוריה:אודסה: אישים
רדאית

**רדאית** או **רדאי** (געז: "ረዳኢ") הוא מנהיג יהודי מביתא ישראל שחי במאה ה-16. במקורות מוצג רדאית כראש העיר של משחא, כמלך סמין, וכעובד אדמה. במקורות אלו מוזכר רדאית כאיש שקרא ושינה את שמות ההרים ויישובי היהודים לשמות מהמקרא.

רדאית מוזכר לראשונה במקורות הנוצריים כמנהיג שניהל את המערכה של 1559–1560 כנגד צבאות האימפריה האתיופית: . מערכה זו הייתה מוצלחת שכן האתיופים נחלו תבוסה.

רדאית היה גם אחד מהמצביאים שהנהיגו את המלחמה בקיסר סרצה דנגל באוקטובר-דצמבר 1579. לפי המקורות הנוצריים סירב רדאית להעלות מס לקיסר וסיבה זו שימשה כעילה לאתיופים לפתוח במערכה כנגד סמין. במהלך המערכה לוחמים ותושבים יהודים רבים נהרגו. בעקבות המערכה הכושלת וכדי למנוע אבדות נוספות לביתא ישראל רדאית הסגיר עצמו, האתיופים כבלו אותו בשלשלאות והגלהו לווג' שבשאווה.

## לקריאה נוספת
*אהרון זאב אשכולי, **ספר הפלשים - יהודי חבש תרבותם ומסורותיהם**, מוסד הרב קוק וראובן מס, תשל"ג

*Shalva Weil, "Rädaˀi" in Siegbert Uhlig (Editor), **Encyclopaedia Aethiopica: O-X**, Harrassowitz, 2010, , p. 321
*James Arthur Quirin, **The Evolution of the Ethiopian Jews: a History of the Beta Israel (Falasha) to 1920**, University of Pennsylvania, 1992, 
*Steven Kaplan, **The Beta Israel (Falasha) in Ethiopia: From Earliest Times to the Twentieth Century**, New York University Press, 1992, 


## הערות שוליים

קטגוריה:שושלת הגדעונים
קטגוריה:אנשי צבא יהודים
קטגוריה:תולדות ביתא ישראל
קטגוריה:תקופת השפל האתיופית
תומאס וייאט הצעיר

סר **תומאס וייאט הצעיר** (באנגלית: **Thomas Wyatt the younger**; 1521 - 11 באפריל 1554), היה בנו של המשורר תומאס וייאט, עמד בראש מרד כנגד מרי הראשונה, מלכת אנגליה, שנקרא על שמו **מרד וייאט**.

## תולדות חייו
וייאט הצעיר נולד בטירת אלינגטון במחוז קנט, בנם היחיד של סר תומאס וייאט וליידי אליזבת ברוק.

בין השנים 1543 ל-1550 שהה בצרפת ופלנדריה כמפקד בצבאו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, עמו הייתה לאנגליה ברית באותה עת. ב-1547 זכה לתואר אבירות כהוקרה על שירותו.

לאחר שחרורו מהצבא חזר לטירת אלינגטון ובין היתר כיהן כשריף של קנט (High Sheriff of Kent). ביולי 1553, עם מותו של אדוארד השישי, מלך אנגליה, הצטרף וייאט לג'ון דאדלי, הרוזן מווריק (שהיה לאחר מכן דוכס נורת'מברלנד) בניסיון להמלכת ג'יין גריי כמלכה. לאחר כישלון הניסיון הצליח להימלט ללא עונש.

## המרד
ב-16 בנובמבר 1553, כאשר נודע על הכוונה להשיא את מרי לפליפה השני, מלך ספרד, ארגן וייאט מרד במלכות על מנת שלא תמסר לידי זרים. למרד התלווה גם צד דתי כמרד פרוטסטנטי כנגד מרי הקתולית. סביב וייאט התאספו מספר אצילים בעיקר בקנט, הרדפורדשייר, דבון ולסטרשייר. למרד היה שותף גם שגריר צרפת שהבטיח סיוע של ספינות מלחמה צרפתיות בחסימת דרכו של מלך ספרד אל חופי אנגליה.

ב-25 בינואר יצאו המורדים מטירת אלינגטון ולמחרת נכנסו לרוצ'סטר שבקנט, בזכות חוסר הפופולריות של חוזה הנישואין זכו המורדים בתמיכת הציבור וגייסו 3,000 איש אליהם הצטרף גם כוח שנשלח להדפם בראשות דוכס נורפוק, דבר שהגדיל את גודל הכוח המורד ל-4,000 איש. במקביל הושמה אליזבת הראשונה, הטוענת לכתר, במאסר במצודת לונדון על ידי המלכה מרי.

ב-1 בפברואר הצליחה מרי לגייס את אהדת תושבי לונדון לצידה בנאום שנשאה באולם גילדהול. לקראת הגעת כוחות המורדים לעיר ב-3 בפברואר הגן צבאה של מרי על הגישה ללונדון מדרום-מזרח בסאות'וורק וגשר לונדון. ניסיון של המורדים לכתר את החסימה נבלם בשער לדגייט על ידי כוח אזרחי שהדף אותם, רבים מהמורדים נטשו את המערכה ווייאט נאלץ להיכנע.

משפטו של וייאט נפתח ב-15 במרץ, הוא נמצא אשם והוצא להורג במצודת לונדון ב-11 באפריל. לפני שנערף ראשו ניקה את אליזבת מכל שייכות ושותפות למרד. עובדה זו אפשרה את שחרורה של אליזבת ממאסר, אך היא נאלצה לשהות במאסר בית לכל המשך שלטונה של מרי.

## קישורים חיצוניים

* על וייאט הצעיר באתר גנאלוגיה 
* [סר תומאס וייאט "הצעיר"](http://www.tudorplace.com.ar/Bios/ThomasWyatt(Sir)2.htm) 
* הערך אודותיו באנציקלופדיה הקלאסית, 1911 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מורדים
קטגוריה:בריטים
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג במצודת לונדון
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בעריפת ראש
קטגוריה:ילידי 1521
קטגוריה:נפטרים ב-1554
מכת ברד

על פי המסופר בספר שמות, **מַכַּת בָּרָד** היא המכה השביעית מתוך עשר המכות שהנחית אלוהים על מצרים, עקב סירובו של פרעה מלך מצרים, לשלח את בני ישראל מארצו.

במהלך מכה זו, ירדו מן השמים כדורי ברד גדולים מעורבים עם אש מתלקחת, שפגעו בכל ארץ מצרים. בין היתר שברו ושרפו את כל עצי המאכל במצרים.

## תיאור המכה במקרא
מכה זו נחשבת מהקשות יותר, והתורה מתארת בהרחבה יחסית, את פרטיה:

### אזהרת משה את פרעה מהמכה
משה מזהיר את פרעה שכיון שהוא מסתולל בעם ישראל ולא שולח אותם מארץ מצרים, ה' ימטיר עליו מחר בשעה הזו ברד כבד מאוד שלא היה כמותו בארץ מצרים מהיום בה נוסדה ועד היום הזה. משה שורט לו שריטה על הקיר ואומר לו שמחר כאשר תגיע השמש לשריטה זו יתחיל הברד.

### אפשרות להצלה
משה אומר לפרעה שמי שרוצה להינצל מהברד שיכניס את מקנהו ואת עבדיו הביתה, מה שיישאר בחוץ ימות מהברד. מי שירא את דבר ה' הכניס הכל לבית ומי שלא השאיר את הכל בחוץ.

### המכה
ה' מצווה את משה לנטות את ידו על השמים - לצד השמים ובכך תתחיל המכה על האדם, על הבהמה ועל כל עשב השדה בארץ מצרים. משה מטה את מטהו על השמים וה' נותן קולות וברד ואש ארצה, ומתחיל לרדת ברד ואש מתלקחת בתוכו - נס בתוך נס אש ומים מעורבין, והברד מכה את כל מה שנמצא בשדה מאדם ועד בהמה ואת כל עשב השדה ואת כל העצים שובר.

### המכה בארץ גושן
המכה לא מגיעה לארץ גושן, ששם נמצאים בני ישראל, ובלשון המקרא: "רק בארץ גושן אשר שם בני ישראל לא היה ברד".

### כניעת פרעה
פרעה שולח לקרוא למשה ולאהרון ואומר להם: "חטאתי הפעם, ה' הצדיק ואני ועמי הרשעים". פרעה מבקש ממשה ואהרון שיעתירו לה' שיפסיק את "קולות אלוהים" וברד. פרעה מבטיח שמיד הוא ישלח את העם ולא יצטרכו להמתין עוד.

### תשובת משה
משה עונה לפרעה שכצאתו את העיר יפרוש את כפיו ויתפלל אל ה' והקולות יפסקו והברד לא ירד עוד, כדי שפרעה ידע שלה' הארץ. משה מתפלל מחוץ לעיר כיוון שבתוך העיר הוא לא יכול להתפלל מכיוון שמלאה בעבודה זרה. משה אומר לפרעה שהוא יודע שהוא ועבדיו עדיין לא יראים מפני ה'.

### הפשתן והשעורה, החיטה והכוסמת במכה
במכת ברד כל עץ השדה ועשב הארץ ניזוקו, ובתוכם גם הפשתן והשעורה, "כי השעורה - אביב, והפשתה - גבעול" כבר ביכרו ועומדים ונשברו ונפלו. לעומת זאת החיטה והכוסמת לא הוכו "כי אפילות הנה" - מאוחרות ועדיין היו רכות ויכלו לעמוד בפני הברד.

### סיום המכה
משה יוצא מלפני פרעה ויוצא מהעיר ומתפלל אל ה' שיעצור את הברד, בעקבות תפילת משה הקולות, הברד, ומטר מפסיקים לרדת וגם מה שנמצא בשמים בדרך לארץ נעצר ולא מגיע לארץ. פרעה רואה שהכל הפסיק והוא מוסיף לחטוא "ויכבד ליבו הוא ועבדיו", ופרעה מחזק את ליבו ולא שולח את בני ישראל כמו שה' אמר למשה.

## במדרשי חז"ל
[שמאל|ממוזער|250px|"[המכה השביעית של מצרים (ג'ון מרטין)|המכה השביעית", מאת ג'ון מרטין, 1823]]

## קישורים חיצוניים

* הרב אלחנן סמט, מכת ברד, באתר ישיבת הר עציון

## הערות שוליים

ברד
קטגוריה:פרשת וארא
קטגוריה:ברד
שלום דב ליפשיץ

הרב **שלום דב (דובער) ליפשיץ** (כ"ו בסיוון תרפ"ט, 4 ביולי 1929 – כ"ד באלול תשע"א, 23 בספטמבר 2011) היה מייסד ויושב ראש ארגון "יד לאחים" ורב קהילת חב"ד ברמת גן.

## תולדותיו
נולד באנייצ'א שברוסיה לישראל-לייב וזלטה מאשה ליפשיץ. אביו למד בישיבת תומכי תמימים בלובביץ'. בשנת תרצ"ז (1937), בהיותו בן שמונה, עלה עם משפחתו לארץ ישראל והמשפחה התיישבה ברמת גן. למד בישיבת תפארת ציון, לאחר מכן בישיבת "אחי תמימים"-חב"ד בתל אביב ומשם עבר ללמוד בישיבת פוניבז'. בראשית שנות ה-50 עמד בראש קבוצת בחורי ישיבות שהקימה את ארגון "חבר הפעילים – יד לאחים". בשנים הראשונות פעל הארגון בעיקר בקרב עולי תימן וצפון אפריקה, ועם השנים התרחבה פעילותו לתחומים נוספים ובהם פעילות רוחנית ביישובי הפריפריה.

באלול תשכ"ה (1965) נישא למרים, פסיכולוגית קלינית בת ה'משפיע' החב"די הרב נחום גולדשמיד. ליפשיץ היה חסיד חב"ד ורוב עמיתיו להנהגת הארגון ופעילי השטח נמנו עם המגזר החרדי ליטאי. בשנת תשמ"ט (1988), בעקבות הפילוג באגודת ישראל והקמת דגל התורה, פרסם הרב ליפשיץ תמיכה פומבית ברשימת אגודת ישראל לקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה. בעקבות זאת פרשו רוב הפעילים הליטאים מהארגון והקימו ארגון מקביל – "לב לאחים". בשנותיו האחרונות של הרב ליפשיץ מיקד ארגונו את פעילותו במאבק במיסיון ובמניעת טמיעה והתבוללות של יהודים. במסגרת פעילות זו פעל להוצאת נשים יהודיות שנישאו לערבים מתוך הכפרים הערביים שהתגוררו בהם. במשך שישים שנות עמידתו בראשות הארגון לא קיבל מעולם משכורת עבור התפקיד.

הרב ליפשיץ כיהן כרב שכונת הלל ברמת גן וחבר לשכת הרבנות בעיר. לאחר שהרב גדליהו אקסלרוד עזב בשנת תשמ"א (1981) את רמת גן, התמנה תחתיו לרב קהילת חב"ד ברמת גן. שימש כראש כולל 'מאורות ישראל' ברמת גן ועמד מאחורי מספר פרויקטים בתחום הספרות התורנית. כמו כן היה ממייסדי עמותת הרבנים פיקוח נפש.

נקבר בחלקת חב"ד הישנה בבית הקברות בהר הזיתים, סמוך לקבר חמיו וחמותו.

## משפחתו

*בנו הרב ישראל לייב, רב קהילת חב"ד ברמת גן (חתן הרב יצחק יהודא ירוסלבסקי)
*בנו הרב שמואל, ר"מ בישיבת 'תומכי תמימים' במגדל העמק וממלא מקומו בהנהלת יד לאחים (חתן הרב יוסף יצחק וילשנסקי)
;חתניו
*הרב בנימין קופרמן, דיין ורב בית הכנסת הגדול ברמת גן
*הרב שלמה חיים פלדמן, ראש ישיבת 'תומכי תמימים' בקרית אתא
*הרב שלמה גרשקוביץ, ראש כולל ערב בבית הכנסת חב"ד "עוזיאל" ברמת גן

## לקריאה נוספת
* ישראל אלפנביין, **פעילי ההצלה**, עיתון כפר חב"ד, גיליון 1576, ערב ר"ה תשע"ה

## קישורים חיצוניים
* 
* הרה"ג רבי שלום דובער ליפשיץ זצ"ל, אתר מרכז רבני אירופה
* מכתבים מהרבי מלובביץ' אל הרב שלום דובער ליפשיץ, ותולדות חייו

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי רשת ישיבות תומכי תמימים
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:רבנים חרדים
קטגוריה:רבני חב"ד
קטגוריה:רמת גן: רבני שכונות
קטגוריה:בוגרי ישיבת תפארת ציון
קטגוריה:משפחת גוראריה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
חיים על נייר זכוכית

**חיים על נייר זכוכית** הוא ספר מאת יורם קניוק שיצא לאור בשנת 2003 והפך לרב-מכר. הספר היה מועמד לפרס ספיר לשנת 2004.

## עלילתו
"חיים על נייר זכוכית" הוא ספר אוטוביוגרפי בעיקרו, בו מספר קניוק על פרק בחייו, אחרי שהשתקם מפציעה במלחמת העצמאות. הספר מגולל מעין יומן מסע רוחני רווי בתשוקה, רצונות וחוויות מעשור שנות החמישים בארצות הברית בכלל  ומניו יורק בפרט. הפרוזה מתחילה כסיפור משלים לתש"ח בתיאור קצר לטראומה של אחרי המלחמה. "ציירתי על הקירות כי הרגתי אנשים לפני שנישקתי בחורה" (ציטוט מהחיים על נייר זכוכית). העלילה מגוללת במקצב משפטים קצר ושוטף את חייו הבוגרים של קניוק כצעיר הרעב לתשוקה ולחיים שונים מזה שידע. קניוק מתאר חוויות משנים סוערות ורוויות בתרבות, מוזיקה ואמנות. הספר מוקדש בין היתר לצ'ארלי פארקר.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 2003
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי יורם קניוק
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
דמיטרי קרוגלוב

**דמיטרי אלכסנדרוביץ' קרוגלוב** (ברוסית: **Дмитрий Александрович Круглов**; נולד ב-24 במאי 1984 בטאפה שבאסטוניה) הוא כדורגלן עבר אסטוני ממוצא רוסי, אשר שיחק בעמדת המגן 

## קריירת מועדונים
שיחק במועדונים האסטונים חיויק אמאסטה, טאלינה JK ולבדיה טאלין, אחת הקבוצות החזקות ביותר באסטוניה. ב-2005 עבר ללוקומוטיב מוסקבה, אך ערך רק 10 משחקי ליגה. ב-2006 הושאל לקובאן קרסנודאר, שם שיחק רק פעם אחת: במשחק 1/16 גמר הגביע הלאומי. בעונת 2007 שיחק בהשאלה בטורפדו מוסקבה וב-2008 הושאל לנפטצ'י האזרית. בתום העונה חתם בקבוצה ושיחק בה עד 2010. עד 2011 הופיע בקבוצה אינטר מאותה עיר. באוגוסט 2011 חתם ברוסטוב חוזה ל-3 שנים. את שערו הראשון בקבוצה הבקיע ב-18 בספטמבר 2011 מול צסק"א מוסקבה. בשנת 2015 עבר לאינפונט.

## נבחרת לאומית
12 באוקטובר 2004 ערך קרוגלוב את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אסטוניה במוקדמות מוקדמות מונדיאל 2006 במשחק מול נבחרת לטביה. את שערו הראשון בנבחרת כבש ב-12 בנובמבר 2005 במשחק ידידות מול פינלנד בפנדל.

## תארים
;קבוצתיים
* אליפות אסטוניה (3) - 2004 (לבדיה טאלין)
* הגביע האסטוני - 2004, 2005 (לבדיה טאלין)
* הסופר קאפ הרוסי - 2005 (לוקומוטיב מוסקבה)
* מקום שלישי בליגת העל הרוסית - 2005, 2006 (לוקומוטיב מוסקבה)
* מקום שני בליגה הראשונה של רוסיה - 2006 (קובאן קרסנודאר)
;אישיים
* **ספורטאי החודש ב[[אזרבייג'ן]]** - מרץ 2008

## קישורים חיצוניים

* סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית 
* דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב 

קטגוריה:כדורגלנים אסטונים
קטגוריה:מגני כדורגל
קטגוריה:כדורגלני לבדיה טאלין
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני קובאן קרסנודאר
קטגוריה:כדורגלני טורפדו מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני נפטצ'י באקו
קטגוריה:כדורגלני שמאחי
קטגוריה:כדורגלני רוסטוב
קטגוריה:כדורגלני רוואן באקו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אסטוניה
קטגוריה:אסטונים שנולדו ב-1984
מכת ארבה

שמאל|ממוזער|250px|מכת ארבה
[250px|ממוזער|מתקפת [ארבה במדגסקר, 2014]]
**מַכַּת [[ארבה|אַרְבֶּה]]** היא המכה השמינית מבין עשר המכות שהכה אלוהים על מצרים, עקב סירובו של פרעה מלך מצרים לשלח את בני ישראל מארצו.

מכה זו שבאה אחרי מכת הברד גרמה לכך שכל הצמחים והיבול שהברד לא השמיד נשמדו על ידי המון החגבים שפשטו על שדות ופרדסי מצרים.

## תיאור המכה במקרא

### האם פגעה המכה גם בעברים
במקרא לא מבואר מפורשות שמכת ארבה פגעה במצרים בלבד, והדבר שנוי במחלוקת בין פרשני המקרא וחכמים נוספים:

לדעת רבי אברהם אבן עזרא, פשוטם של המקראות מורה כי המכות הראשונות: דם, צפרדע וכינים, וכן מכת שחין ומכת ארבה, פגעו במידה דומה בין במצרים ובין בעברים. בהתייחס למכת ארבה, מוסיף האבן עזרא שבאכילת יבולי היהודים במכת הארבה לא נגרם להם כל נזק, מאחר שהיו עתידים לצאת זמן קצר לאחר מכן ממצרים.

אך הרמב"ם סבור כי פשוטם של המקראות מורה שגם במכות דם וצפרדע, שחין וארבה, לקו המצרים בלבד ולא העברים. לגבי מכת כינים, נוקט הרמב"ם שגם במושבות העברים הופיעו הכינים אך לא ציערו אותם.

## במדרשי חז"ל
במדרש מובא שהטעם למכת הארבה שנענשו בה המצרים, היא מידה כנגד מידה:

רש"י מביא מהמדרש, שהמצרים לכדו חגבים הרגו אותם ומלחו אותם לצורך אכילה, אולם כאשר המכה נסתיימה, בתפילתו של משה, וכל החגבים נישאו ברוח, הועפו אף החגבים המלוחים, ולא נשאר מהם זכר, ובלשון המדרש: "מהו **לא נשאר ארבה אחד**? אפילו מה שהיו בקדירות ובחביות מלוחות, פרחו והלכו להם".

הרמב"ן בפירושו מביא בשם רבינו חננאל שמאז שהתפלל משה להסיר את מכת הארבה ממצרים ועד היום הזה לא ניחתת על מצרים מכת ארבה, גם כאשר הם נמצאים באזור.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ארבה
קטגוריה:פרשת בא
קטגוריה:חגבאים בתרבות