הונוריפיקאביליטודיניטאטיבוס

450px|ממוזער|קטע מהמחזה "עמל אהבה לשווא" של שייקספיר בו מופיעה המילה.
**הוֹנוֹרִיפִיקׇאבִּילִיטוּדִינִיטׇאטִיבּוּס** (בלטינית: **Honorificabilitudinitatibus**, ) היא מילה בלטינית, צורת הרבים של "honorificabilitudinitas", שניתן לתרגם למשמעות "להיות במצב מסוגלות לקבל כבוד". המילה ידועה באורכה החריג, ובפרט בשל העובדה שהיא המילה הארוכה ביותר בעבודותיו של ויליאם שייקספיר, הנאמרת פעם אחת במחזה פרי עטו "עמל אהבה לשווא". עיקר שימושה היה בתקופת ימי הביניים, אולם הופעתה במחזה החזירה אותה לאוצר המילים הספרותי של העת המודרנית.

## אטימולוגיה
מקור המילה בלטינית של ימי הביניים. המילה היא צורת הרבים ביחסת המושא העקיף או השימוש של המילה "honorificabilitudinitas", המורכבת מהבסיס *honorifico* שמשמעותו "לתת כבוד", והסיומות *abilis* (מסוגל, ראוי), *tudo* ו-*itas* (שמשמעותן מצב מופשט).

## הופעות בספרות של ימי הביניים
450px|ממוזער|קטע מהגרסה המודפסת (1460) של הספר "Catholicon", שנכתב ב-1286.
העדות המוקדמת ביותר של המילה בספרות היא בהעתק כתביו של פיטר דה פיזה, משורר ואיש דת בן המאה ה-8, אשר היה המורה ללטינית של קרל הגדול.

המילה מופיעה בחיבור אטימולוגי בשם "Magnæ Derivationes" מהמאה ה-12, פרי עטו של עורך הדין האיטלקי אוגוציונה דה פיזה. החיבור צוטט על ידי הפילולוג יוהנס בלבוס במילון הלטיני "Catholicon"  משנת 1286. ספר זה הודפס לראשונה ב-1460, בין הראשונים שהודפסו בטכנולוגיה של יוהאן גוטנברג, ומהווה את ההופעה הראשונה של המילה בדפוס.

דנטה אליגיירי, בחיבורו  משנת 1302, מציין את המילה כאחת מהמילים הארוכות ביותר. דנטה סופר 12 הברות בתעתוק לאיטלקית, "honorificabilitudinitate", ומוסיף כי הצורה הלטינית המקורית ארוכה יותר ובעלת 13 הברות. הוא מזכיר את המילה כחלק מניתוח של מילות קישוט, מילים שערכן הוא בהיותן יוצאות דופן ושונות משאר הטקסט, אך שילובן בכתיבה יוצרת "הרמוניה". "honorificabilitudinitate", לעומת זאת, היא ארוכה מדי ופורצת את הגבולות של הכתיבה, לכן אינה מתאימה להיות מילת קישוט. דנטה משתמש בדוגמה זו כדי להדגים את הקשר בין השפה הלטינית לאיטלקית.

במאה ה-16, הופיעה המילה בספר "Adagia" של ארסמוס מרוטרדם ובכתביו של פרנסואה רבלה. החוקר ג'יימס האטון מאוניברסיטת קורנל הציע כי שייקספיר הכיר את המילה מקריאה בספרו של ארסמוס, אשר היה ספר לימוד נפוץ בתקופת ילדותו.

## שימוש במחזה "עמל אהבה לשווא"
ממוזער|שמאל|טקסט=איור של קוסטארד בגילומו של תומאס וסטון, 1776|איור של קוסטארד בגילומו של תומאס וסטון, 1776
הקומדיה "עמל אהבה לשווא" נכתבה על ידי שייקספיר בשנות ה-90 של המאה ה-16 והוצגה בפני אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה. במחזה, מלך נווארה וחבריו נודרים להימנע מהיכרות עם נשים ולהתרכז בלימודים אקדמיים, אולם שבועתם עומדת למבחן כאשר לחצר המלוכה מגיעה נסיכה צרפתייה ובנות לווייתה. הקומדיה מאופיינת בשעשועי לשון ומשלב לשוני גבוה.

בתמונה הראשונה של המערכה החמישית, המלומדים הולופרנס ונתנאל מנהלים דו-שיח מתנשא בשפה מליצית המשלב ביטויים באנגלית ולטינית. כאשר מגיעים למקום איש הכפר קוסטארד, האדון הספרדי דון אדריאנו דה ארמאדו ומשרתו מות', קוסטארד והמשרת לועגים למלומדים על שפתם הגבוהה. מות' אומר לקוסטארד כי המלומדים השתתפו ב-"משתה של מילים" וגנבו את השאריות. קוסטארד עונה לו:

בתרגום חופשי לעברית: 

### ניתוח
ההשוואה של קוסטארד היא ביקורת על האמונה ששימוש בשפה הלטינית מעצים את מעמדו של האדם. בדומה למלומדים אשר מקשטים את שיחתם במילים לטיניות, השימוש של קוסטארד במילה נובע מאורכה החריג והגייתה המסובכת, ללא שום קשר למשמעותה. עצם הגייתה, הברה אחר הברה, לוקחת זמן והופכת לאירוע בפני עצמו.

שימושו של קוסטארד במילה החריגה מפתיע – הוא איכר ולא אציל, אשר נכשל להבין מילים אחרות במהלך המחזה. הופעתה של המילה קומית בצורה שווה לכל הצופים בקהל: עבור הצופים אשר מכירים את המילה, שימושו של פשוט העם קוסטארד במילה אינו צפוי; הצופים האחרים משתעשעים מאורכה החריג והגייתה הייחודית. הבדיחה של קוסטארד מהווה מנגנון איזון בין חלקי הקהל השונים.

### בתרגומים של המחזה
בתרגום לעברית של המחזה מאת דורי פרנס, המילה אינה מופיעה. במקומה משווה קוסטארד את שמו של המשרת, הקרוי מיקרוב, למילה "אנציקלופדיה": 

בתרגום לרוסית משנת 1958 של יורי קורניב, המילה הלטינית מופיעה כלשונה, אולם בהערה של המתרגם נכתב כי המילה היא חסרת פשר. היא מופיעה גם בתרגום לצרפתית של פרנסואה גיזו מהמאה ה-19, ובמהדורה של 2006 נוספת ההערה "מילה זו מצוינת בתור הארוכה ביותר". כמו כן מופיעה בתרגום לספרדית משנת 2003.

## בעת החדשה
בקרב המטילים ספק בזהותו של מחבר מחזות שייקספיר, המילה משמשת כראיה לזיהויו של פרנסיס בייקון, פילוסוף ומדינאי אנגלי, בתור המחבר האמיתי של המחזות. בשנת 1897 הציע לראשונה אייזק הול פלאט כי המילה "Honorificabilitudinitatibus" היא אנגרמה למשפט בלטינית: "Hi ludi tuiti sibi Fr. Bacono nati", שמשמעותו "מחזות אלו מאת פר. בייקון שומרים על עצמם", טענה עליה חזר בספר פרי עטו ב-1905. סר אדווין דרנינג-לורנס, חבר הפרלמנט הבריטי, פרסם בספרו "Bacon Is Shake-Speare" בשנת 1910 גרסה אחרת של האנגרמה: "hi ludi, F. Baconis nati, tuiti orbi", שמשמעותה "מחזות אלה, צאצאיו של פ. בייקון, נשמרים לעולם". בנוסף, המילה נמצאה באוסף כתבים המיוחסים לבייקון, המכילים ציטוטים של מחזות שייקספיר.

בתחילת המאה ה-17, הופיעה המילה במחזות "הקורטיזנה ההולנדית" של ג'ון מרסטון משנת 1603 ו-"המאהב המשוגע" של ג'ון פלטשר ב-1616. הגרסה האנגלית של המילה, "honorificabilitudinity", נכללה במספר מילונים אנגליים משמעותיים במאה ה-17 וה-18, בהם היא מוגדרת "ראוי לכבוד" (honorableness). תחילה הופיעה במילון "Glossographia" של תומאס בלאונט, המילון הגדול בזמנו, ובנוסף נכללה ב-"An Universal Etymological English Dictionary" של ניית'ן ביילי, המילון הפופולרי ביותר במאה ה-18.

צ'ארלס דיקנס פרסם בשנת 1858 מאמר בשם "Calling Bad Names" בשבועון שערך באותה תקופה, "Household Words". במאמר דיקנס מבקר את הקהילה המדעית על שימוש בשמות מדעיים ארוכים בלטינית אשר מרחיקים את הקהל הרחב מהתעניינות במדע, ומצטט את הסצנה מהמחזה של שייקספיר ואת המילה כדי להדגים את טענתו.

ברומן יוליסס מאת ג'יימס ג'ויס, דמותו של סטיבן דדאלוס עושה שימוש במילה בפרק התשיעי, "סקילה וכריבדיס", תוך כדי ניתוח דמותו ויצירותיו של שייקספיר. המילה רומזת להקבלה בין דמותו של קוסטארד ב-"עמל אהבה לשווא" לדמותו של סטיבן דדאלוס: כמו קוסטארד פשוט העם הלועג למלומדים בעזרת אחת המילים הארוכות שהיו ידועות אז, גם סטיבן דדאלוס נמצא במעמד נמוך יחסית לבני שיחו, אך מתעלה עליהם בעזרת ידע היסטורי וספרותי מעמיק יותר משלהם. השיחה כוללת גם את שאלת זהותו של שייקספיר, והשימוש במילה נעשה על רקע התיאוריה המזהה את שייקספיר כבייקון.

בתרגום יוליסס לעברית של יעל רנן המילה מופיעה כלשונה בלטינית, בצירוף הערת המתרגמת:

המילה הוצגה בפרק "Napoleon Brainaparte" בעונה הראשונה של הסדרה המצוירת פינקי והמוח (1995–1998); הסדרה כללה מילה ייחודית באנגלית בכתוביות הסיום של כל פרק.

בפרק השישי של הסדרה מדריך ההישרדות של נד ששודר ב-2004, תלמיד החטיבה נד בּיגבּי מגיע לגמר תחרות איות לאחר שאיית בהצלחה רצף של מילים פשוטות, אולם פורש מהתחרות כאשר הוא מתבקש לאיית את "Honorificabilitudinitatibus".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מילים ארוכות
קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
קטגוריה:ביטויים שייקספיריים