open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מוטי זעירא

**מוטי זעירא** (נולד ב-1956) הוא סופר, היסטוריון, חוקר מחשבת ישראל ומחנך ישראלי, נשיא המדרשה באורנים. מתמחה בתחום חקר התרבות החלוצית בארץ ישראל והעליות השנייה והשלישית.

## ביוגרפיה

זעירא נולד וגדל בשכונת נוה שאנן בחיפה. הוא בעל תואר ראשון בספרות ומחשבת ישראל, תואר שני בלימודי ארץ ישראל ודוקטורט בתולדות עם ישראל. עבודת הדוקטור שלו, שנעשתה באוניברסיטת חיפה, עסקה בהתיישבות העובדת בשנות העשרים וזיקתה לתרבות היהודית ונכתבה בהדרכת יעקב ברנאי ויוסי גולדשטיין.

מוטי זעירא מייסד ומשמש נשיא המדרשה באורנים, מרכז חינוכי-רעיוני העוסק בשאלות זהות יהודית, ציונות וחברה ומשמש מנהלה משנת 1995

מייסד-שותף של בית המדרש לרבנות ישראלית.

משמש כיו"ר המכינה קדם-צבאית רבין, מכינה למנהיגות חברתית על שם יצחק רבין.

משנת 1998 משמש יו"ר חברת פנים - איגוד ארגוני יהדות ישראלית.

משנת 2014 עורך טקסי חיים ומנחה קבוצות לימוד שונות

פועל במסגרת מרכז הוויה.

זעירא עורך ומופיע בעצמו ברחבי הארץ בסדרות של מופעים על חייהם, יצירתם ומאבקיהם של סופרים, מלחינים ומשוררים ישראליים שפעלו בתקופות שונות של היישוב בארץ. משנת 2010 הוא מופיע יחד עם הזמרת מיטל טרבלסי בשתי סדרות מופעים שונות. האחת, "עוד חוזר הניגון", מתמקדת בסיפור חייהם ושירתם של משוררים; השנייה, "הלילה הוא שירים", מספרת על הישראליות והשתקפותה בזמר העברי .

נשוי לסמדר ואב לשלושה. חבר קיבוץ גבעת חיים איחוד.

## מספריו
* **שושנה, ילדת לפידות, אייך?**, הוצאת סמינר אפעל, 1989.
* **אבא מספר על דדי**, 1990 (על דדי זעירא)
* **עקשנות וכוכבים: על [[אהרן שידלובסקי]] ומשלו**, הוצאת עם עובד, 1995.
* **קרועים אנו: זיקתה של [[ההתיישבות העובדת]] בשנות העשרים אל התרבות היהודית**, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2002.
***באותו הרגע תם החסד בעולם**, אדמה, 2003
* **איש אהבות: סיפור חייו של [[יהושע ברנדשטטר]]**, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2006.
* **מקומי**, אוטוביוגרפיה, הוצאת כרמל, 2010.
* **עף בכנפיים שבורות: סיפור חייו ויצירתו של [[דוד מלץ]]**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2011.
* **כמו קול של הלב: סיפור חייו ויצירתו של [[דוד זהבי]]**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2013.
* **צרור חיים,** מלחמת יום כיפור והקיבוץ, הוצאת כרמל, 2013.
* **פועם ונפעם,** ביוגרפיה של אראלה הורביץ, הוצאת כרמל, 2015.
* **על הדבש ועל העוקץ: [[נעמי שמר]], סיפור חיים**, כתר, 2017.
* **[[בגלל הלילה]]: [[תרצה אתר]], סיפור חיים**, כתר, 2019.
***הנני כאן: [[חיים חפר]], סיפור חיים**, כתר, 2021.
***[[חסמבה]] בערבות הנגב, [[יגאל מוסינזון]]: סיפור חיים**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2021. 
***אותיות לנשמה: מבחר פסוקי שיר מן הזמר הישראלי לקריאת אותיות נשמה**, אורנים, המדרשה באורנים, 2023.
* **אישה על הנייר: [[נאוה סמל]], סיפור חיים**, מטר, 2025.

## קישורים חיצוניים

* אתר המדרשה באורנים
* 
* 
* קובי מידן, חוצה ישראל - ד"ר מוטי זעירא , הטלוויזיה החינוכית, 25 בדצמבר 2017
* 

* הופעותיו youtube

**ביקורת על ספריו**:
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:חוקרי יהדות ישראלים
קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל
קטגוריה:תרבות יהודית
קטגוריה:גבעת חיים איחוד: אישים
קטגוריה:חוקרי מחשבת ישראל
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה ישראלים
קטגוריה:ביוגרפים ישראלים
קטגוריה:ביוגרפים יהודים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
ג'ודית מילר

**ג'ודית מילר** (באנגלית: **Judith Miller**; נולדה ב-8 בינואר 1948) היא עיתונאית אמריקאית ממוצא יהודי, זוכת פרס פוליצר. מילר כתבה במשך 27 שנים לעיתון הניו יורק טיימס (עד נובמבר 2005). מאוקטובר 2008 היא כתבת בערוץ הטלוויזיה פוקס ניוז וחברה בצוות החשיבה הקונסרבטיבי "Manhattan Institute for Policy Research"  הנמצא במנהטן, בניו יורק.

מילר הפכה לדמות בולטת בתקשורת בארצות הברית בשל חלקה ב"פרשת פליים", שנסבה על המחלוקת בדבר הימצאות נשק להשמדה המונית בעיראק. מכיוון שמילר לא הסכימה לחשוף לחוקרי הממשל הפדרלי של ארצות הברית את המקור שהדליף לה את שמה וזהותה של סוכנת סמויה של ה-CIA, היא ריצתה שלושה חודשי מאסר ב-2005. מילר חשפה כי סוכנת ושמה ואלרי פליים פועלת עבור סוכנות הביון המרכזית. שמה של פליים הודלף למילר כדי להתנקם בג'וזף וילסון, שיצא לאפריקה בשליחות ה-cia וחזר עם דיווח חד-משמעי שמשטר סדאם חוסיין לא רכש אורניום מניז'ר, בניגוד לטענת הממשל האמריקני ששימשה אחת הסיבות לצאתה של ארצות הברית למלחמת עיראק.

## נעוריה והשכלתה
מילר נולדה בניו יורק לאב יהודי ולאם קתולית אירית. היא גדלה במיאמי שבפלורידה ובלוס אנג'לס שבקליפורניה - שם סיימה את לימודיה בבית הספר "הוליווד". אביה, בילי מילר, היה בעלים של מועדוני לילה מפורסמים בניו ג'רזי ובהמשך גם בלאס וגאס. אחותה סוזאן היא בעלת תואר בצילום מבית הספר לאמנויות בסן פרנסיסקו, ואחיה למחצה הוא ג'ימי מילר, מפיק ההקלטות של להקת הרולינג סטונז.

מילר גמרה את לימודיה באוניברסיטת המדינה של אוהיו שבקולומבוס בשנת 1969 והיא בעלת תואר במדיניות ציבורית מבית הספר ליחסים בינלאומיים על שם וודרו וילסון שבאוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1971 נסעה לירושלים כדי לכתוב עבודת מחקר במסגרת לימודיה בפרינסטון, ומצאה עניין רב בסכסוך הישראלי-פלסטיני. בקיץ של שנה זו טיילה בלבנון, במצרים ובירדן. עניינה במזרח התיכון בא לידי ביטוי בהמשך בעבודתה העיתונאית.

## ספריה

**One, by One, by One: Facing the Holocaust*, Simon & Schuster (1990) 
**Saddam Hussein & the Crisis in the Gulf* (with Laurie Mylroie) Random House USA Inc (1990) 
**God Has Ninety Nine Names: Reporting from a Militant Middle East", Simon & Schuster (1997) 
**Germs: Biological Weapons and America's Secret War'' (with William Broad and Stephen Engelberg) Simon & Schuster (2001) 


## קישורים חיצוניים

* 

* ג'ודית מילר באתר הניו-יורק טיימס, חלק א', 1 ביוני 2004
* ג'ודית מילר באתר הניו-יורק טיימס, חלק ב', 30 בספטמבר 2004
* 
* ריאיון עם ג'ודית מילר באתר Bloggingheads.tv

* erik wemple, Jon Stewart to Judith Miller: Intel community was ‘feeding you’ on Iraq WMD, The Washington Post, 30-04-2015 


## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:עיתונאיות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:עיתונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סגל ניו יורק טיימס
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: דיווח מסביר
קטגוריה:זוכות פרס פוליצר: עיתונות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
צרנה

**צרנה** (במקדונית **Црна** - "שחור") הוא נהר הזורם בדרום מערבה של מקדוניה, אורכו 207 ק"מ והוא אחד מיובליו של נהר וארדאר. מקורו של הנהר ברכס ההרים אשר במערב מקדוניה, ליד הכפר ז'לזנאק ונתיבו עובר מזרחית לעיר ביטולה עד לווארדאר, שהוא הנהר הגדול ביותר במקדוניה. שטח אגן הניקוז של הנהר הוא 5.89 קמ"ר וספיקתו הממוצעת מגיעה ל-22.39 מטר מעוקב לשנייה.

שמו הקדום של הנהר מהמיתולוגיה התראקית היה **אֶרִיגוֹן**, שפירושו שחור והשם המקדוני הוא תרגום השם התראקי: "הנהר השחור". מי הנהר מנוצלים להשקיה ולהפקת אנרגיה הידרואלקטרית.

בחודשים אוקטובר ונובמבר 1916 היה האזור זירתו של קרב הנהר צרנה במסגרת החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, בין צבא ממלכת בולגריה לכוחות סרבים וצרפתיים מצבאות מדינות ההסכמה. לאחר קרב עקוב מדם בו נפגעו אלפי חיילים משני הצדדים, נסוגו הבולגרים מהעיר החשובה ביטולה וייצבו את קו חזית כ-5 ק"מ צפונית לה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מקדוניה הצפונית: נהרות ונחלים
קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
שמחה פלפן

**שמחה פְֿלַפַּן** (27 בינואר 1911 – 13 באפריל 1987) היה היסטוריון ופעיל פוליטי ישראלי. נחשב לאחד מראשוני ההיסטוריונים החדשים.

## ביוגרפיה

פלפן נולד בטומשוב מזובייצקי שבפולין, בן לישראל אהרון פלפן, סוחר, ודבורה לבית באומגרט. בגיל 17 עבר לבידגושץ' וסיים את לימודיו שם. בשנת 1930 עלה לארץ ישראל והצטרף לקיבוץ עין שמר, ולאחר זמן עבר לקיבוץ גן שמואל.

שימש כמזכיר הכללי של מפלגת מפ"ם, בתפקידו זה פעל, ללא הצלחה, למען שחרורו של מרדכי אורן, שנעצר בפראג. שימש כמנהל המחלקה הערבית במפלגה משנת 1954 עד שנת 1981. בשנת 1957 נמנה עם מייסדי "New Outlook", ביטאון מפ"ם בשפה האנגלית, ובהמשך היה עורכו במשך שנים רבות. הוא שימש כמרצה אורח במרכז ליחסים בינלאומיים ובמרכז ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת הרווארד ובמכון המלכותי ליחסים בינלאומיים בלונדון.

בשנת 1987 יצא לאור בניו יורק ספרו "The Birth of Israel: Myths and Realities", בהוצאת Pantheon. כעבור שנתיים הספר תורגם לעברית ויצא לאור בישראל. הספר עוסק בתיאור המיתוסים שעוצבו בראשית ימי המדינה ובוחן את ההשפעה שהייתה להם על המדיניות הישראלית בשנים שחלפו. פלפן אבחן בספרו שבעה מיתוסים מרכזיים, והוא דן בכל אחד בהרחבה ומצביע כיצד לדעתו המציאות סותרת את המיתוס. ספר זה נחשב לאחד הספרים הראשונים בזרם "ההיסטוריה החדשה" בישראל, אשר מביט בעין ביקורתית בנראטיב הציוני.

בשנת 1981 זכה בפרס ברונו קרייסקי על פעולתו למען פיוס יהודי-פלסטיני. הארכיון האישי של פלפן נמצא במכון יד יערי שבגבעת חביבה.

## עמדתו כלפי הציונות
בהקדמה לספרו "Zionism and the Palestinians" כתב פלפן: 

## ספריו

* **Zionism and the Palestinians**, Croom and Helm, London, 1979.
* **The Birth of Israel: Myths and Realities**, Pantheon Books, New York, 1987,

*  **לידת ישראל - מיתוס ומציאות,** 1990, תרגום מאנגלית - יורם בר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* "Israel Divided: A Post-Election Assessment", interview, Journal of Palestine Studies Vol. 14, No. 1 (Autumn, 1984), pp. 45-56 

::
**מכּתביו**:
* 
* 
* , 

Israelis and Palestinians: Can They Make Peace?, Journal of Palestine Studies Vol. 15, No. 1 (Autumn, 1985), pp. 19-42 

::

* The Palestinian Exodus of 1948, Journal of Palestine Studies Vol. 16, No. 4 (Summer, 1987), pp. 3-26 

::

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים חדשים
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:פעילי מפ"ם
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:גן שמואל: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1987
ארוואן רזאי

**ארוואן רזאי** (בפרסית: **ارغوان رضائی**, אלפבית לטיני : **Aravane Rezaï**; נולדה ב-14 במרץ 1987) היא שחקנית טניס מקצועית מצרפת. דורגה בשיאה במקום 16 בעולם וכיום (ינואר 2012) במקום 123 בדירוג ה-WTA.

רזאי זכתה עד היום ב-11 תוארי יחידות (4 WTA ו-7 ITF).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טניסאיות צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1987
המפלגה הלאומית הסקוטית

**המפלגה הלאומית הסקוטית** (באנגלית: **Scottish National Party**, גאלית סקוטית: ** Pàrtaidh Nàiseanta na h-Alba**, סקוטית: **Scottis Naitional Pairtie**, בקיצור: **SNP**) היא מפלגת מרכז-שמאל לאומית סקוטית הפועלת למען עצמאותה של סקוטלנד. מטרתה המוצהרת היא . המפלגה הוקמה בשנת 1934 כאיחוד בין המפלגה הלאומית של סקוטלנד והמפלגה הסקוטית, ומיוצגת בפרלמנט מאז 1967. כיום המפלגה מיוצגת בפרלמנט הסקוטי עם 64 חברי פרלמנט (מתוך 129 בסה"כ), בפרלמנט הבריטי עם 47 חברי פרלמנט ובפרלמנט האירופאי עם שני חברי פרלמנט.

מנהיג המפלגה מ-2022 הוא סטיבן פלין. קודם לכן כיהנה בתפקיד ניקולה סטרג'ן ולפניה אלכס סלמונד, שכיהן כעשרים שנה ופרש עקב כישלון קמפיין העצמאות מבריטניה "כן סקוטלנד".

## אידאולוגיה

המפלגה תומכת בנישואים חד מיניים, פירוז מנשק גרעיני, והורדת גיל ההצבעה ל-16.המדיניות הכלכלית של המפלגה היא מיגור העוני, דיור ציבורי, מיסוי אישי פרוגרסיבי, תוספת שכר לאחיות ולימודים אקדמיים בחינם.

עד שנות ה-60, המפלגה הייתה מפלגת מרכז ששמה דגש על ייצוג הלאומיות הסקוטית ולא על נושאים כלליים של שמאל וימין. בשנים שלאחר מכן החלה המפלגה לנטות לכיוון השמאל, והחלה להציג את עצמה כסוציאל-דמוקרטית. עד היום קיימים ויכוחים בתוך המפלגה על עקרונותיה: יש במפלגה קבוצות הטוענות שהמפלגה צריכה להיות מרכז מתון, ללא נטייה לשמאל או לימין; לעומת זאת, יש קבוצות הטוענות שהמפלגה צריכה להיות שמאלנית יותר ולהיות מפלגה סוציאליסטית מובהקת. בנושא עצמאות סקוטלנד קיימות בין פעילי המפלגה שתי גישות: הגישה ההדרגתית והגישה הרדיקלית. הנהגת המפלגה תומכת בגישה ההדרגתית, לפיה עצמאות סקוטלנד תושג בתהליך ארוך, על ידי העברה הדרגתית של סמכויות מהפרלמנט של הממלכה המאוחדת לפרלמנט הסקוטי. תומכי הגישה הרדיקלית, לעומת זאת, סבורים שהמפלגה צריכה להעמיד את עצמאות סקוטלנד כיעד ראשי ועיקרי, ולפעול להכרזת עצמאות בהקדם האפשרי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר הממלכה המאוחדת
קטגוריה:סקוטלנד: פוליטיקה
לאומית סקוטית
*
קטגוריה:תנועות בדלניות
קטגוריה:מפלגות סוציאל-דמוקרטיות
קטגוריה:עצמאות סקוטית
בחינת בגרות (סרט)

**בחינת בגרות** הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1983, המספר על זוג תיכוניסטים אוהבים, רוני (דן תורן) ואורנה (עירית פרנק) שהסתבכו בהריון לא מתוכנן. בשל כך חלה התלבטות ברורה בין האפשרויות השונות: הפלה, מסירה לאימוץ או גידול הילד בכוחות עצמם. הוריהם של הזוג הצעיר רואים בהם ילדים בני "טיפש-עשרה" שעשו טעות, אולם מותו של חבר קרוב עומרי (רוני פינקוביץ') במהלך השירות הצבאי מוכיח להורים את בגרותם של השניים.

הסרט מבוסס על ספרה של גלילה רון פדר "בחינת בגרות". שיר הנושא של הסרט בוצע על ידי גרי אקשטיין ומזי כהן. "בחינת בגרות" מכר 260,000 כרטיסים בישראל, והוא ממקום ברשימת מאה הסרטים הישראליים הנצפים ביותר בכל הזמנים.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

*  שיר הנושא של הסרט, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube
**ביקורות**
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1983
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי אסי דיין
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי נעורים ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1983
אליצפן בן עוזיאל

**אֱלִיצָפָן בֶּן [[עוזיאל בן קהת|עֻזִּיאֵל]]** (נקרא גם: **אֶלְצָפָן**) הוא דמות מקראית המוזכר כנשיא בית אב במשפחת קהת:

לאחר מותם של שני בני אהרן, נדב ואביהוא, נקרא אליצפן יחד עם מישאל אחיו להוציא את גופותיהם מהמשכן.

אליצפן היה בן דודו של משה רבנו, אהרן הכהן וקורח.

במדרש תנחומא מתואר שמינויו של אליצפן לנשיא שבט קהת היווה מניע להצתת מחלוקת קורח ועדתו:



## מקור השם
השם אלצפן מופיע רק ב וב בכתיב חסר י'. בשאר המקומות השם מופיע בגרסתו המלאה "אליצפן". גם בנוסח שומרון וגם בפשיטתא - הכתיב המקובל הוא "אליצפן". בתרגום השבעים השם המופיע על פי רוב בצורה Ελ(ε)ισαφα(ν).

משמעות השם היא האל צפן, כלומר האל החביא, במובן שבו האל הגן או הושיע בעת צרה. היסוד צפן נמצא גם בשם המקראי צפניה ובשמות שונים במכתבי יב ובחותמות וטביעות עבריות מתקופת בית ראשון. ישנן חותמות עברית בהן נמצא גם השם המקוצר צפן . בפיניקית נמצא השם צפניצדק, ובפונית יש שם אשה צפנבעל.

אפשרות נוספת היא שבשם זה משתקפת מסורת קדומה מאוד של האל "הר צפון" (sapanu) המכונה במקרא "בעל צפון".

דמות נוספת בשם זה היא אליצפן בן פרנך, נשיא מטה זבולון המופיע ב.

## ראו גם
* פרשת קורח

## הערות שוליים

קטגוריה:נדודי בני ישראל במדבר: אישים
קטגוריה:לוויים בתנ"ך
קטגוריה:פרשת שמיני
קטגוריה:פרשת במדבר
נושא כלים

**נושא כלים** הוא עוזר או משרת המסייע לאדם בעל מעמד חשוב משלו.
ממוזער|250px|דון קיחוטה ונושא כליו, סנצ'ו פנשה

במקרא הוזכרו נושאי כליהם של מנהיגים, כדוגמת אבימלך בן גדעון (), שאול המלך () ובנו יהונתן (שם, ), וכן יואב בן צרויה (). גם דוד המלך שימש תקופה מסוימת כנושא כליו של שאול (). נושא הכלים נשא את כלי המלחמה עבור אדונו, ובכמה מקרים מתואר שנושא הכלים היה מצויד גם בנשק אישי עבורו, והשתתף באופן פעיל בלחימה ().

בימי הביניים היה נושא הכלים האדם שנשא את כלי המלחמה של האציל הלוחם, ובעיקר את המגן, וסייע לו בלבישת שריון הגוף. נושאי הכלים היו בעלי מעמד נחות משל הלוחם ששירתו, או שהיו חניכים בתהליך החינוך לאבירות, ושאפו ללמוד מהאביר את מלאכת הלחימה ולהתקדם אל מעמד גבוה יותר. כשאבירים נלחמו ביניהם, בדרך כלל גם נושאי הכלים נאבקו ביניהם.

בשפות רבות נגזר שמו של נושא הכלים מהמילה **מגן**, משום שנושא הכלים נשא, לפני הקרב, את המגן הכבד של אבירי ימי הביניים.

נושאי כלים מסוימים, שהופיעו ביצירות ספרות מפורסמות, דוגמת: **סנצ'ו פנסה** ב"דון קיחוטה", **גורט** ב"אייבנהו" ונושאי הכלים של המוסקטרים בספרי אלכסנדר דיומא האב, היו בעצמם לדמויות מפורסמות.

בתרבות המודרנית, חסרת האבירים, נושאי כלים נושאים את תיק מקלות החבטה של שחקני הגולף או פריטים אחרים המכבידים על בעל המעמד או שזה לא מכבודו לשאת אותם בעצמו.

הרמב"ם כותב על רבי עקיבא שהוא היה נושא כליו של בר כוכבא. על כך כותב רבי יוסף קארו שזה לא ברור כיצד זה אפשרי ועל כן יש שפירשו שרבי עקיבא היה נושא כלים במובן שהוא תמך במרד. לעומת זאת, היו שמצאו רמז לכך שרבי עקיבא בעצמו יצא למלחמה.  

הביטוי **נושא כלים** משמש גם לציין יחסי גומלין לא שוויוניים בין שותפים לדרך, כך מתואר לעיתים פוליטיקאי אחד כנושא הכלים של פוליטיקאי אחר.

## בספרות התורנית
בספרות התורנית משמש הביטוי בהשאלה כתואר לפרשנות, היינו לחיבור פרשני הבנוי כל כולו על גבי חיבורו של אדם אחר ומלווה אותו בהבהרות פרשניות ובהערות מרחיבות. הגיון המטאפורה הזו הוא כביכול המפרש נושא את כליו של הספר המתפרש. 

במיוחד ידועים: 

* נושאי כליו של הרמב"ם - יש מנושאי כליו שעסקו בציון מקור לדבריו, ויש שעוסקים בפרשנות דבריו, ואחרים נכתבו על מנת ליישב את דבריו מהשגותיו של הראב"ד.
* נושאי כליו של השולחן ערוך - רבים מהפרשנים עוסקים בביאור דבריו וכן בהוספת הלכות בנושאים שהשולחן ערוך לא התייחס אליהם, למשל משנה ברורה. יש גם שעסקו במקורות לדבריו, כבאר הגולה וביאור הגר"א.

## ראו גם
* מגן

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נותני שירות
קטגוריה:מקצועות עבר
גבעות מע'אר

250px|ממוזער|שמאל|פסל פרש בגן לאומי גבעות מרר
שמאל|ממוזער|250px|תצפית מהגבעות לכיוון צפון-מזרח - אזור צומת ביל"ו, מפעלי נשר ורמלה, מודיעין והרי יהודה
שמאל|ממוזער|250px|בריכות המים על אחת הגבעות
**גבעות מע'אר** הן גבעות כורכר במישור החוף הדרומי, בין הערים יבנה, רחובות וגדרה ומדרום לגבעת ברנר עד נחל שורק. גובהן המקסימלי הוא 94 מטרים מעל לפני הים, וגובהן מעל פני השטח הוא כ-40 מטרים.
## גאוגרפיה
הגבעות הן הרכס הרביעי והדרומי מבין רכסי הכורכר שבמישור החוף הדרומי. בראש אחת הגבעות נמצאות בריכות לאגירת מים שנבנו על ידי חברת מקורות, כחלק מקו המים ירקון-נגב שהוקם בין השנים 1952 ל-1955.

יש המזהים בגבעות מע'אר את הר הבעלה, הנזכר כגבול נחלת שבט יהודה שבו שכנה בַּעֲלָת, עיר בנחלת שבט דן. בגבעות נמצאו חרסים מהתקופה הכלכוליתית וגם מערות קבורה מתקופת הברונזה התיכונה ומהתקופה הרומית והביזנטית.

ב-13 בנובמבר 1917, כחלק מקרבות במלחמת העולם הראשונה בארץ ישראל, התחולל ברכס הגבעות הקרב על גבעות מע'אר, קרב קשה בין כוחות הצבא הבריטי ובין הצבא העות'מאני. הכוחות הבריטים שהיו בדרכם לרמלה נתקלו בכוחות העות'מאניים שתפסו עמדות ברכס ובכפרים הסמוכים זרנוגה וקוביבה. בסיומו של הקרב הגיעו הכוחות הבריטיים לוואדי צארר והשתלטו על צומת הרכבות המרכזית לדרום ארץ ישראל, ובכך חרצו את גורל המערכה בדרום הארץ. הכוחות העות'מאניים שנסוגו, איבדו בקרב מאות חיילים וכאלף נפלו בשבי הבריטים. הבריטים איבדו כ-500 חיילים.

בשוליים הדרום מזרחיים של הרכס שכן כפר ערבי בשם אלמע'אר (המערות), ששמן של הגבעות נגזר ממנו. בשנת 1948 התגוררו בכפר כ-2,200 תושבים. בתאריך 15 במאי 1948, במהלך מלחמת העצמאות, הכפר נכבש על ידי גדוד 53 של חטיבת גבעתי (תש"ח) וננטש מתושביו. לאחר המלחמה הפך בסיס תל נוף בקרבתן לבסיס מרכזי לאימון חטיבת הצנחנים. משום כך נחנכה במקום ב-1960 אנדרטת הצנחנים. על גבעה סמוכה נמצאת אנדרטה נוספת לזכר חללי הצנחנים שנפלו בקרב במעבר המיתלה במבצע קדש.

כיום מוכרז חלק מהרכס כגן לאומי והוא מתוחזק על ידי רשות הטבע והגנים.

ב-2020 עבר הגן שדרוג - נבנו מדרגות, נסללו שבילים ונקבעו שלטי הסבר על הנוף, הצומח וקרב הפרשים שהתחולל שם. במקום גבוה הוצב פסל מתכת של פרש.

## קישורים חיצוניים

* גבעות מע'אר, באתר טיולי.
* גבעות מרר ואנדרטת הצנחנים, באתר INature
* גן לאומי גבעות מרר, באתר INature
*  גבעות מרר – המלצה למסלול טיול בגן לאומי גבעות מרר באתר רשות הטבע והגנים
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:מישור החוף הדרומי: גבעות
מע'אר
WowWee

שמאל|ממוזער|200px|לוגו WowWee
**WowWee Group Limited** היא חברה העוסקת בתכנון, פיתוח, יצור ושיווק של רובוטים לשימושים שונים, בהם רובוטי צעצוע ורובוטים לצורכי מעקב, ביטחון ושירות, שבסיסה בהונג קונג.

כיצרן ציוד מקורי החברה יצרה צעצועי פאוור ריינג'רס. בשנים האחרונות מתרכזת החברה בייצור רובוטי צעצוע בצורת חיות, בהם רובוטים בצורות תמנון, דינוזאור ודוב פנדה. כמו כן מייצרת רובוט בדמות אלביס פרסלי. 

ב-1998 נמכרה WowWee לחברת הסברו, וב-2007 נמכרה לקבוצת Optimal Group. 

## קישורים חיצוניים

* 
* הערוץ של WowWee באתר יוטיוב
* A Robot for the Masses, הניו יורק טיימס

קטגוריה:רובוטיקה
קטגוריה:הונג קונג: כלכלה
קטגוריה:חברות אלקטרוניקה
ציפוי אלקטרוסטטי

**ציפוי אלקטרוסטטי** הוא תהליך ייצור, המשמש בתעשייה לצביעה של חלקים, לרוב מתכתיים, באבקה או בצבע נוזלי תוך שימוש בחשמל סטטי.

בתהליך היישום, אבקת הציפוי או הצבע הנוזלי המכילים מרכיבי מתכת, נטענים במטען חשמלי על ידי אלקטרודה. את המוצר שאותו רוצים לצפות מחברים להארקה וכך נוצר שדה חשמלי בין האלקטרודה והמוצר. חלקיקי הצבע הטעונים מרוססים לתוך השדה החשמלי, נמשכים לעבר המוצר, עוטפים אותו ונצמדים אליו, ולאחר מכן הציפוי נאפה בתנור עד להתקשות.

בצביעה אלקטרוסטטית ישנה חשיבות ליחס בין הכוח החשמלי לבין האנרגיה הקינטית של החומר וכח הכבידה.

יתרונותיה של שיטה זו הם מהירות היישום, פיזור אחיד ועמידות גבוהה בתנאי מזג אוויר קשים.

## ראו גם
* מטען חשמלי

## קישורים חיצוניים
* סרטון הממחיש את השימוש בטכנולוגיה בקו ייצור, באתר יוטיוב

קטגוריה:תעשייה
קטגוריה:מכונות
פרס שזר לחקר תולדות ישראל

[250px|ממוזער|נשיא מדינת ישראל [יצחק הרצוג מעניק את הפרס ליעקב צ' מאיר (שלישי מימין) לשנת 2022]]
**פרס שזר לחקר תולדות ישראל** הוא פרס המוענק מדי שנה, מאז תשמ"ו (1985), במסגרת האזכרה השנתית לנשיא זלמן שזר. הפרס מוענק על כתב-יד או ספר בעברית, שעניינו תולדות עם ישראל, ואשר פורסם עד שנתיים לפני מועד נתינת הפרס או שלושה חודשים לאחר מועד זה.

את הזוכה בוחרת ועדת שופטים המורכבת מאקדמאים בנושא תולדות ישראל.

עם הזוכים בפרס נמנים: ידידיה דינרי (תשמ"ה), אהוד לוז (תשמ"ו), לני יחיל (תשמ"ז), יהודה ריינהרץ (תשמ"ח), ישראל יעקב יובל (תשמ"ט), יונתן פרנקל (תש"ן), מנדל פייקאז' (תשנ"א), מרדכי ברויאר (תשנ"ב), שפרה ברוכסון-ארביב (תשנ"ג), שלמה סימונסון (תשנ"ה), דוד אסף (תשנ"ז), שאול פרידלנדר (תשנ"ח), משה גיל (תשנ"ט), משה רוסמן (תש"ס), איריס פרוש (תשס"א), ירון צור (תשס"ב), אניטה שפירא (תשס"ד), יוסף הלר (תשס"ה), אמנון רז-קרקוצקין (תשס"ו), חיים סולובייצ'יק (תשס"ח) ירון הראל (תשס"ט), שמואל פיינר (תש"ע), אלישע קימרון (תשע"א), עמנואל אטקס (תשע"ב), נח גרבר (תשע"ג), מרדכי עקיבא פרידמן (תשע"ד), אבי פיקאר (תשע"ה), מיכל שאול (תשע"ו), חוי דרייפוס (תשע"ח), אוריאל גלמן (תש"ף), כרמה בן יוחנן (תשפ"א) ויעקב צ' מאיר (תשפ"ב).

## קישורים חיצוניים

* פרס שזר לחקר תולדות ישראל באתר מרכז זלמן שזר

## הערות שוליים

*
קטגוריה:פרסים ישראליים
קטגוריה:הנצחת זלמן שזר
עמק סן גבריאל

[שמאל|ממוזער|300px|[הרי סן גבריאל, נשקפים מפסדינה]]
**עמק סן גבריאל** (באנגלית: **San Gabriel Valley**) הוא עמק בדרום מדינת קליפורניה שבארצות הברית. הוא ממוקם מזרחית ללוס אנג'לס ודרומית להרי סן גבריאל. העמק קרוי על שם נהר סן גבריאל הזורם בחלקו הדרומי של העמק (על שם הנהר נקראים גם ההרים מצפון לעמק). רוב שטחו של העמק מיושב בפרברים של לוס אנג'לס, השייכים למטרופולין שלה. פסדינה היא העיר הגדולה ביותר השוכנת בעמק, וחיים בה כ-150 אלף תושבים.

ערים נוספות בעלות חשיבות בעמק הן:
* אזוסה
* אל מונטה
* אלהמברה
* ארקאדיה
* בלדווין פארק
* גלנדורה
* וסט קובינה
* מונטבלו
* מונטריי פארק
* מונרוביה
* סן גבריאל
* קובינה

בשנת 2008 פרסם מגזין פורבס את רשימת 500 הערים היקרות לגור בהן בארצות הברית, מתוכן 9 ערים היו מעמק סן גבריאל.

## רצף אירועים חשובים שהתרחשו בעמק
* שנת 1771 - נבנה מיסיון 'סן גבריאל ארחנגל', מיסיון קתולי שהוקם על ידי הספרדים והיה לאחד הראשונים באזור שהיה שומם עד אז. במקום גם פעל בית חולים הראשון של אלטה קליפורניה.
* שנת 1847 - 'הקרב על נהר סן גבריאל'. קרב עקוב מדם במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו שלאחר יומיים המקסיקנים נחלו תבוסה קשה ונאלצו לסגת מאלטה קליפורניה.
* שנת 1886 - פסדינה הופכת לעיר והיא העיר הראשונה במחוז לוס אנג'לס.
* שנת 1920 - מוקם המכון הטכנולוגי של קליפורניה בפסדינה.
* שנת 1941 - נפתח כביש המהיר הראשון בארצות הברית (כביש 110) שחיבר את פסדינה ללוס אנג'לס. (כאשר הוקם הוא היה כביש מודרני אך כיום הוא נחשב לכביש מסוכן).
* במהלך שנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20 עמק סן גבריאל הפך מאזור חקלאי לאזור עירוני.
* במהלך המאה ה-20 נבנו הרבה ערים ועיירות בכל רחבי העמק ובכך הפכו את רובו לאזור מאוכלס.

## אוכלוסייה

רוב רובה של האוכלוסייה בעמק סן גבריאל היא היספנית ומזרח-אסיאתית. במהלך שנות ה-70 וה-80 הגיעו לעמק מהגרים רבים מטאיוואן, והחל משנות ה-80 ועד היום מגיעים לאזור יותר ויותר מהגרים סינים. כיום בעמק סן גבריאל חיה האוכלוסייה הגדולה ביותר של סינים בארצות הברית.
האוכלוסייה הלבנה בעמק מרוכזת בעיקר בפסדינה, גלנדורה, מונרוביה, סיירה מנדרה וצ'רטר אוק. כמות האפרו-אמריקאים בעמק נמוכה יחסית.

## אקלים

כמו שאר אזור לוס אנג'לס, גם בעמק סן גבריאל שורר אקלים ים תיכוני ומזג אוויר חם וקיצי. שלג הוא נדיר באזור, אך מדי פעם יורד בחורף בהרי סן גבריאל.

## קישורים חיצוניים

*
סן גבריאל
ספריית נגע חמאדי

ממוזער|הבשורה על-פי תומאס
**ספריית נגע חמאדי** (בערבית: **مخطوطات نجع حمادي**) היא אוסף פפירוסים שנמצאו בסביבת העיר נגע חמאדי שבמצרים בשנת 1945. הטקסטים מרחיבים על ההיסטוריה הידועה של ראשית הנצרות וכוללים את הבשורה על פי תומאס וכן כתבים גנוסטיים המרחיבים על האמונה בדואליזם תפיסתי ודתי, המדגיש את עקרון חלוקת העולם לשני יסודות מנוגדים: הטוב והרע, והשאיפה לגאולה רוחנית שתתרחש באמצעות ידיעה מיסטית, ולא בשל מעשים טובים.

## בתרבות הפופולרית

הפפירוסים ותוכנם מוזכרים בספרו של פיליפ ק. דיק "ואליס". בנוסף, מוזכרים הפפירוסים ותוכנם גם בספרו של דן בראון "צופן דה וינצ'י".
בישראל פועלת מאז 2005 להקת רוק ששמה נאג' חמאדי, כאחת מצורות ההגייה של שם המקום.

## קישורים חיצוניים

* ארכיון נגע חמאדי ב-Claremont Colleges Digital Library (CCDL)
* ספריית נגע חמאדי - טקסטים מלאים באתר ספריית האגודה הגנוסטית (Gnostic Society Library)

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מצרים: ספריות
קטגוריה:היסטוריה של הנצרות
קטגוריה:נצרות קופטית
האנדרטה לזכר קורבנות הקומוניזם בוושינגטון

**האנדרטה לזכר קורבנות הקומוניזם בוושינגטון** (באנגלית: **Victims of Communism Memorial**) היא אנדרטה ויד זיכרון לנפגעי הקומוניזם, הממוקמת בוושינגטון די. סי. בצומת מפגש שדרות מסצ'וסטס וניו ג'רזי ורחוב ג'י, ומרוחקת שני רחובות מתחנת יוניון, ובמרחק ראייה מבניין הקפיטול. 

האנדרטה היא העתק מוקטן של פסל אלת הדמוקרטיה שעוצב על ידי המפגינים במהלך המחאות בכיכר טיין-אן-מן בבייג'ינג שבסין באביב 1989, ונהרס בהמשך על ידי השלטונות הסיניים.

לדברי קרן הזיכרון לנפגעי הקומוניזם, מטרתה המוצהרת של הקמת האנדרטה היא "שההיסטוריה של הרודנות הקומוניסטית תילמד על ידי הדורות הבאים".

## טקס חנוכת האנדרטה
האנדרטה נחנכה על ידי הנשיא בוש הבן בטקס שנערך ב-12 ביוני 2007, ביום השנה ה-20 לנאום "הרוס את החומה הזאת" של רונלד רייגן. בטקס נכחו אישים אשר סבלו מרדיפות של משטרים קומוניסטיים שונים, ביניהם הדיסידנט והאסיר הפוליטי הסיני הארי וו, האנטי-קומוניסט הליטאי ניולה סדונאיטה (Sadūnaitė) והמשורר הוייטנאמי נגוין צ'אי טיאן.

במהלך הטקס נשא הנשיא בוש דברים לזכרם של אלה שסבלו מהקומוניזם באנונימיות : בוש המשיך והשווה את הקומוניזם לאיום הטרור העומד בפני אמריקה: 

## תגובות וביקורת
עיתון השיקגו טריביון דיווח כי האנדרטה עוררה ביקורת מצד השגרירות הסינית, בגין העלאת עניין מחאות כיכר טיאן-אן-מן בשנת 1989 ודמיונו של הפסל עצמו לאלת הדמוקרטיה שפסלה נישא בזמן המחאות. לי אדוארדס, יושב ראש קרן הזיכרון לנפגעי הקומוניזם, אמר כי לא ידוע לו על תלונה רשמית שהתקבלה בעניין.

תגובת ההנהגה הקומוניסטית בסין לאנדרטה הייתה שההעתקים של הפסל שנבנו במקומות שונים בעולם הם "ניסיונות להכפיש את סין". ההנהגה הסינית אף טענה כי פעולות ארה״ב הן בעלות אופי של מלחמה קרה ושהיא גורמת לגירוי של עימות אידאולוגי בין המדינות. מסר זה יצא אף ההתקרבות ביחסים בין המדינות בזמן שלטון בוש, ששיתפו פעולה, לבקשת ארצות הברית, כנגד איומים צפון קוריאניים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:וושינגטון די. סי.: אנדרטאות
קטגוריה:הקומוניזם בתרבות ובאמנות
קטגוריה:אנטי קומוניזם
נובה מיאסטו

**נובה מיאסטו** (פולנית: **Nowe Miasto Lubawskie**, גרמנית: **Neumark in Westpreußen**, **נוימארק אין וסטפרויסן (בפרוסיה המערבית)**, יידיש: **ניישטאט** או **ניישטוט**) היא עיירה בפולין הנמצאת על גדות נהר הדרוונצה. בשנת 2004 מנתה אוכלוסייתה כ-11,104 תושבים. נובה מיאסטו היא בירת המחוז הפולני נובה מיאסטו.

## היסטוריה
העיירה נוימארק קיבלה זכויות מוניציפליות על פי חוק חלמנו בשנת 1325 מאת המסדר הטבטוני. בשנת 1454 הצטרפה העיר לקונפדרציה הפרוסית בין מספר ערים ובני אצולה שהתנגדו למדיניות המסדר.

נוימארק הצטרפה לממלכת פולין כחלק ממערב פרוסיה ב-1466 במסגרת הסכם השלום השני של טורון. העיר נשארה תחת שליטה פולנית עד חלוקת פולין הראשונה ב-1772.

בסוף המאה ה-19 הייתה העיר בירת מחוז קווידזן. באותה תקופה המבנים הראויים לציון היו כנסייה קתולית וכנסייה לותרנית, קדם גימנסיה, בית משפט, תחנת קיטור ו- 2678 תושבים (1885). מנזר מריה לונק עמד בקרבת מקום לעיר.

בעקבות חוזה ורסאי חזרה העיר לפולין בינואר 1920. ב-21 בינואר 1945 היא נכבשה על ידי הצבא האדום ולאחר המלחמה חזרה לפולין

## הקהילה היהודית במלחמת העולם השנייה
הגטו היהודי בנובה מיאסטו החזיק מעמד עד נובמבר 1942. לפי ספר הזיכרון לשרפץ, כאשר הגיעו לגיטו השמועות כי חיסולו הולך וקרב, בחרה הקהילה היהודית לקיים משפט ולדון מדוע מגיע עונש זה לקהילה. תוצאת המשפט קבעה כי על הקהילה להעמיד נר תמיד בבית הכנסת בגטו, לקרוא ספרי תהילים יומם ולילה, לעשות צדקה, להקפיד על שמירת שבת ועל הימנעות מאכילת בשר לא כשר שניתן להם מן הגרמנים.
גרסה נוספת של הסיפור קיימת בספר הזיכרון לפלונסק אך מספר המשתתפים במשפט ורמת הפירוט בו דלה יותר. הגטו חוסל ב-1 בנובמבר 1942.

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ורמיה-מזוריה: יישובים
קטגוריה:ערים גרמניות לשעבר
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-14
בלוודרה (מצודה)

שמאל|ממוזער|250px|ביצור
[ממוזער|שמאל|250px|איור מעשה ידי ג'וסטו אוטנס משנת [1599 המתאר את גני בובולי עם פאלאצו פיטי (למטה במרכז) ו**מצודת בלוודרה** (משמאל, למעלה)]]

**בלוודרה** (באיטלקית: **Forte Belvedere** משמעו "נוף יפה" או "יפה נוף") היא מצודה בפירנצה על גבעה הממוקמת מדרום-מזרח לגני בובולי ופאלאצו פיטי. המצודה והביצורים הוקמו בין השנים 1590–1595 על ידי פרדיננדו הראשון דה מדיצ'י לפי תכנונו של ברנרדו בואונטלנטי. 

המצודה מגנה על משכנה של משפחת מדיצ'י, פאלאצו פיטי, שהיה גם מרכז שלטוני של הדוכסות הגדולה של טוסקנה כולה ומשקיפה על העיר פירנצה הפרושה לרגליה מצפון, מעבר לנהר הארנו. היא מגוננת על העיר מכיוון דרום, מקנה מקלט בטוח סמוך לארמון לדוכס ולמשפחתו בעת חירום, מאדירה את עוצמת משפחת מדיצ'י ומאפשרת תצפית ופיקוח של השליט על העיר. כמו כן נשמרו במקום אוצרות המשפחה.

המבצר מקושר לפאלאצו פיטי דרך גני בובולי על ידי מעבר שהוא המשך של מסדרון וזארי. 

הביצורים והחומות נבנו בצורת כוכב המקיף את הגבעה. במרכז הביצורים בנויה וילת מגורים אלגנטית, ללא שימוש צבאי, שיועדה למקלט המשפחה במקרה חירום כגון מתקפת אויב, מרד או מגפה. כיום מוצגות בווילה ובגן שסביבה יצירות אמנות ותערוכות פיסול מודרני מתחלפות, בהן תערוכות גדולות משל הנרי מור (1970), דני קרוון (1976), פרננדו בוטרו (1991) ותערוכת מכוניות פרארי (1990).

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:פירנצה: מבנים
קטגוריה:בית מדיצ'י
עודד שמשון

**עודד שמשון** (נולד ב-1949) הוא צלם ישראלי, משמש פרופסור לאמנות וצילום באוניברסיטת דרבי באנגליה ובמכללה האקדמית הדסה ירושלים. תערוכותיו הוצגו בישראל ובאנגליה.

## ביוגרפיה
שמשון נולד בנהריה. שני הוריו הגיעו מגרמניה. למד בין השנים 1975 ל-1977 קולנוע ברמת גן. בשנת 1978 נסע לאנגליה ועבד שם תקופה קצרה כצלם. בין השנים 1980 ל-1983 למד בקולג' דרבישייר (היום אוניברסיטת דרבי), המשיך לתואר שני בין השנים 1986 ל-1988 בפוליטכניק בנוטינגהאם. בשנת 1988 סיים תואר שני בצילום ואמנות. בשנת 2004 מונה לפרופסור באוניברסיטת דרבי.

בין התערוכות שלו שהוצגו בארץ: "פלס מים" (מוזיאון רמת גן, 1999), "חצץ" (במשכן לאמנות עין חרוד, 2006), אבן שפה (גלריה הקיבוץ, 2006). בשנת 1984 זכה בפרס East Midlands Arts award.

## קישורים חיצוניים
 בארכיון האינטרנט
* עודד שמשון, אבן שפה
* 15 "חצץ" – עודד שמשון במשכן לאמנות עין חרוד
* עודד שמשון, באתר מוזיאון ישראל

קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
נפת ירושלים (המנדט)

**נפת ירושלים** (באנגלית: **Sub-district of Jerusalem**) הייתה נפה במחוז ירושלים של המנדט הבריטי בארץ ישראל. היא נקראה על שם בירתה, העיר ירושלים.

לפי תוכנית החלוקה רוב שטח הנפה יועד להיות חלק מהמדינה הערבית, אך ירושלים עצמה הייתה אמורה להפוך לקורפוס ספרטום. בפועל, אחרי מלחמת העצמאות, חלק משטח הנפה הפך למחוז ירושלים של מדינת ישראל, והיתר הפך לחלק מהגדה המערבית תחת שלטון ירדן.

## שטח
ברוב תקופת המנדט שטח נפת ירושלים היה כ-420 קמ"ר, והוא כלל את העיר ירושלים והכפרים סביבה. בשנת 1945 בוטלו נפת בית לחם ונפת יריחו, ושטחיהן צורפו לנפת ירושלים, מה שהגדיל את שטח הנפה כמעט פי ארבע.

לפי סקר הכפרים (1945) היה סך שטח הנפה, כולל בית לחם ויריחו, 1,570,785 דונם. התפלגות השטח הייתה כדלקמן:
* שטח בבעלות ערבית – 1,388,854 דונם
* שטח בבעלות יהודית – 33,401 דונם
* שטח בבעלות ציבורית (אדמות מדינה) – 148,530 דונם

## אוכלוסייה
לפי מפקד האוכלוסין בארץ ישראל (1931) אוכלוסיית הנפה – ללא בית לחם ויריחו – מנתה 132,661 איש, שהתפלגו כדלקמן:
* 57,762 מוסלמים (43.54% מכלל האוכלוסייה)
** מתוכם 15 שיעים
* 54,538 יהודים (41.11%)
* 20,309 נוצרים (15.31%), מתוכם:
** 6,906 יוונים-אורתודוקסים
** 6,784 קתולים
** 3,700 פרוטסטנטים
** 2,919 אוריינטלים
* 41 חסרי דת (0.03%)
* 7 בהאים (0.01%)
* 3 דרוזים
* 1 שומרוני

לפי סקר הכפרים, אוכלוסיית נפת ירושלים הייתה 247,950 תושבים, מתוכם 100,200 יהודים (כמעט כפול מאשר במפקד 1931). נתונים אלו הם הערכה בלבד, ומתבססים על מפקד 1931 בתוספת הגידול המחושב באוכלוסייה ונתוני ההגירה (שהיו חלקיים).

לפי מקור אחר, בשנת 1945 היה סך האוכלוסייה ביישובי הנפה 253,270 בני אדם.

## יישובי הנפה
העיר **[[ירושלים]]** (בערבית: **القدس** – אל-קֻדְס) הייתה בירת הנפה והעיר הגדולה ביותר בה.

63 יישובים נוספים השתייכו לנפת ירושלים הן בסקר הכפרים (1945) והן במפקד 1931:

בסקר הכפרים נכללו בנפת ירושלים גם שטחי נפות בית לחם ויריחו, על יישוביהם:

בין 1931 ל-1945 מספר כפרים הועברו בין נפת ירושלים לנפת רמלה:

לפי סקר הכפרים נכללו בנפת ירושלים גם היישובים הבאים:
* אום טובא (**اُم طوبا** – אם טובא)
* בית אום אל-מיס (**بيت أم الميس** – בית אם אלמיס) 
* דיר עמר (**دير عمرو** – דיר עמרו)
* **[[מעלה החמישה]]**
* ניטאף (**نطاف** – נטאף) 
* עקור (**عقور**)

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

ירושלים
קטגוריה:ירושלים בתקופת המנדט הבריטי
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1948
עזריה פז

**עזריה פז** (נולד ב-17 בנובמבר 1931) הוא מדען מחשב ישראלי, פרופסור אמריטוס בפקולטה למדעי המחשב בטכניון, ונמנה עם האבות המייסדים של הפקולטה.

כיהן כדקאן בית הספר למדעי המחשב והמתמטיקה במכללת נתניה משנת 1999 עד לשנת 2004.

## ביוגרפיה
פז נולד בעיר יאשי שברומניה ולמד שם עד היותו בן שש עשרה. בינואר 1948 עלה באחת מאוניות הפאנים, קודם למחנות בקפריסין ולאחר מכן לחיפה.

הוא הגיע למחנה עולים בחיפה, היה בגבעת השלושה במסגרת עליית הנוער ואחר כך היה בגרעין של תנועת הנוער העובד בקיבוץ בארי. באותה שנה גויס לפלמ"ח ולחם במלחמת העצמאות במסגרת חטיבת הנגב. לאחר המלחמה עבר להתגורר בקיבוץ בית גוברין. עשר שנים מאוחר יותר עבר להתגורר בקיבוץ עין חרוד.

לאחר שחרורו מצה"ל החל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטה העברית במטרה לחזור וללמד בקיבוצו, אך הצטיין בלימודיו והחליט להמשיך ללימודים מתקדמים. המנחה שלו בעבודת המאסטר היה פרופ' מיכאל רבין, והוא זה שהוביל אותו לתחום מדעי המחשב, שהיו אז בחיתוליהם בארץ. עבודת המאסטר שלו עסקה בתורת האוטומטים. התקבל לטכניון ללימודי דוקטורט ושם המשיך בעבודה שהתחיל עם רבין. הוא עשה את עבודת הדוקטורט בנושא אוטומטים הסתברותיים במחלקה למתמטיקה. בשנת 1967, לאחר סיום הדוקטורט, הוזמן לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם כיהן כמרצה אורח במשך שנתיים. בשנת 1968 חזר מברקלי לטכניון ולימד בפקולטה למתמטיקה עד אשר הצטרף לפקולטה למדעי המחשב בשנת 1972. בשנה זו התמנה לפרופסור אורח במשך שנה באוניברסיטת סטוני ברוק בניו יורק ובמשך שנה נוספת באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, ובין השנים 1979 ל-1981 לימד באוניברסיטת ברקלי. בין השנים 1995 ל-1999 שימש כדקאן הפקולטה למדעי המחשב בטכניון.

מחקריו האקדמיים עוסקים בתורת האלגוריתמים (אלגבריים, הסתברותיים), אנליזה שלהם וקירובים, מתמטיקה חישובית דיסקרטית, אלגוריתמים בשלמים, תורת האוטומטים, שפות פורמליות (דטרמיניסטיות והסתברותיות), גרפואידים ואפיון אי-תלות במערכות ידע. עם תלמידי הדוקטורט שלו נמנים הפרופסורים צבי קדם, שלמה מורן ושמואל וינוגרד.

פז מתגורר בקריית טבעון. בתו היא המתרגמת והמוציאה לאור אפרת אביסרור.

## קישורים חיצוניים

* עזריה פז, באתר הטכניון
* ראיון עם עזריה פז בכתב העת "הבטים בהוראת מדעי המחשב"
* עזריה פז - קורות חיים
* Azaria Paz, Wonder Cubes: Theme and Variations, *Mathematical Gems and Curiosities*, 2022

## הערות שוליים

קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עין חרוד: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:סגל הטכניון: מדעי המחשב
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית נתניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
דוד סולברג

**דוד סולברג** (9 ביולי 1924 - 2 במאי 2012) היה פרופסור ומייסד המחלקה ללימודים קלאסיים באוניברסיטת בר-אילן.
## קורות חיים
סולברג נולד ב-9 ביולי 1924 בשווייץ. הוא השלים תואר דוקטור באוניברסיטת בזל בשנת 1955 על אליוס אריסטידס, ובאותה שנה עלה לישראל. בשנת 1957 התחיל ללמד באוניברסיטת בר-אילן את הקורס "הציוויליזציה היוונית והרומית" והיה למורה הראשון שלימד לימודים קלאסיים בבר-אילן, בשנת 1967 מונה למרצה בכיר, ובשנת 1974 מונה לפרופסור חבר. היה דיקן הפקולטה למדעי הרוח בין השנים 1974–1976, בין 1978 ל-1982 ובין 1983 ל-1985. סולברג לימד, גם לאחר פרישתו לגמלאות, יוונית עתיקה במסגרת קורס שנתי במחלקה ללימודים קלאסיים.

בשנת 1996 יצא ספר מאמרים לכבודו "Classical Studies in Honor of David Sohlberg" בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן ובעריכת פרופסור רנון קצוף. סולברג הוא חבר כבוד ב"אגודה לקידום הלימודים הקלאסיים בישראל".
## חיים אישיים
נישא לחווה לבית קהן, שהייתה מרצה בבית הספר לחינוך של אוניברסיטת בר-אילן ונפטרה בשנת 2007. היה אב לשלושה ילדים והתגורר בפתח תקווה.

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי העת הקלאסית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בזל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: מדעי הרוח
קטגוריה:נשיאי האגודה לקידום לימודים קלאסיים בישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי שווייץ
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
לאונרד שפירא

**לאונרד שפירא** (אנגלית: **Leonard Bertram Schapiro**; 22 באפריל 1908 – 2 בנובמבר 1988) היה היסטוריון יהודי בריטי מומחה להיסטוריה ופוליטיקה רוסית. הוא לימד במשך בשנים בבית הספר לכלכלה של לונדון, שם היה פרופסור למדעי המדינה וללימודים רוסיים.

## אודות

לאונרד שפירא נולד ב-22 באפריל 1908 בגלאזגו שבסקוטלנד למשפחה יהודית-רוסית. הוא בילה את ילדותו בריגה ובסנקט פטרבורג, שם חזה במו עיניו במהפכה הקומוניסטית. הוא חזר לבריטניה עם הוריו ב-1920 כשהיה בן 12, והשלים את לימודיו בלונדון. למד משפטים וקיבל הסמכה בשנת 1932 במשך שנים עסק כעורך דין. במהלך מלחמת העולם השנייה עבד בעבור משרד המלחמה ושירות השידור הבריטי (הבי.בי.סי), שם ניצל את ידיעת השפה הרוסית.

בשנת 1955 פרסם את ספרו הראשון - "המקורות של האוטוקרטיה הקומוניסטית". באותה שנה הצטרף לסגל בית הספר לכלכלה של לונדון שם לימד עד לפרישתו בשנת 1975. היה מנחה הדוקטורט של הפרופסור הישראלי ישראל גצלר. נפטר ב-1983

ספרו המפורסם ביותר, "המפלגה הקומוניסטית והאיחוד הסובייטי", פורסם לראשונה ב-1960 והורחב בשנת 1970.

## מספריו

* Russian Revolutions of 1917 and the Origins of Modern Communism, Basic Books (January 1987)
* Turgenev: His Life and Times, Harvard University Press (September 15, 1982)
* Schapiro: Origin Communist Autocracy, Harvard University Press; 2nd edition (December 1989)
* Totalitarianism, PRAEGER PUBLISHERS (January 1, 1972)
* The Soviet Worker Illusions & Realities, St. Martin's Press (January 1, 1981)


## קישורים חיצוניים
* Leonard Schapiro (1908–1983) ביוגרפיה באתר The New York Review of Books
* LEONARD SCHAPIRO DIES: THE GRAND OLD MAN OF COMMUNIST STUDIES ביוגרפיה

קטגוריה:היסטוריונים בריטים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים בריטים
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-פולני
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-רוסי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1908
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1983
רמי בר חמא

**רמי בר חמא** היה אמורא בבלי שחי בדור רביעי. למד אצל רב חסדא, וחברו ללימודים שם היה רבא. כך מוצאים בתלמוד דברים שמסר בשם רב ששת, ובשם רב נחמן ורבי יצחק.

רמי בר חמא נחשב לתלמיד חכם חריף, ועל כל שאלה שנשאל היה עונה על פי ההיגיון ("מסברה"), ולא רק בהסתמך על מקורות קודמים לו ("מברייתא"), בשונה מרב ששת שהיה עונה תמיד בהסתמך על המקורות הקודמים לו. הלך מחשבה זה של רמי בר חמא גרם לתלמידו רב יצחק בריה דרב יהודה לנטוש את הלימודים אצלו, ולעבור ללמוד אצל רב ששת.

רמי בר חמא נפטר בגיל צעיר (על פי חלק מהמקורות בגיל 27). מפאת גילו הצעיר, לא הספיק לקבל את התואר רב באופן רשמי.

## אחיו, וחותנו רב חסדא
רמי בר חמא היה אחיו של רב עוקבא בר חמא, והם נישאו לשתי אחיות - הבנות של רב חסדא, רבו של רמי בר חמא. אודות כך מסופר בתלמוד כי רמי בר חמא וחברו, רבא, ישבו לפני רבם רב חסדא שהחזיק את בתו הקטנה, ורב חסדא שאל אותה למי מהם היא רוצה להינשא, והיא ענתה "עם שניהם". אמר רבא: "ואני האחרון". לימים נישאה לרמי בר חמא, וכאשר הוא נפטר, נישאה לרבא.

רב חסדא, חותנו של רמי בר חמא העריכו ביותר, ואף התבטא כי בעקבות חתניו שהיו גדולי הדור, הוא מעדיף שיהיו לו בנות מאשר בנים.

רבא ורמי בר חמא, היו לומדים רבות יחדיו, ובתלמוד מוזכרים עשרות דיונים משותפים שלהם. מסופר, כי כשהיו עומדים מלפני רב חסדא אחרי שלימד אותם, היו חוזרים יחד מה ששמעו מפיו של רב חסדא: דבר פלוני אסור, דבר פלוני מותר, ולאחר מכן היו חוזרים ומעיינים בסברת ההלכות, והאם יש להקשות עליהם. אף על פי שרמי בר חמא היה תלמידו המובהק וחתנו של רב חסדא, כאשר רב חסדא שאל אותו הלכה מסוימת, הוא אמר לו כי יאמר לו אותה רק לאחר שישמש אותו בדבר מסוים, ופרשני התלמוד הסבירו זאת בכך שאין התורה נקנית אלא ביגיעה, בדומה לאבימי שבא לפני תלמידו רב חסדא כדי ללמוד את מסכת מנחות אותה שכח ולא קרא לו שיבוא לפניו, מפני שכתוב .

## משפחתו
לפי המובא במסכת ביצה הוא היה חותנו של רב אשי, ולפי היימן זו היא הגרסה הנכונה (למרות שבמסכת חולין מובא אחרת). לפי גרסה זו, אמר עליו רב אשי שהיה "מרא דעובדא", [=מדקדק במעשיו (רש"י)]. אמנם ברוב כתבי היד גם במסכת ביצה הגרסה כמו בחולין.

נכדו של רמי בר חמא, בן בתו, היה האמורא אמימר.

בגמרא מסופר כי אמו כתבה לו להוריש לו את נכסיה בשעת בוקר, אך באותו היום בשעת ערב כתבה כנ"ל לבנה / אחיו מר עוקבא, הלך רמי לרב ששת ופסק לטובתו, הלך אחיו מר עוקבא לרב נחמן ופסק לטובת מר עוקבא. התפתח ביניהם ויכוח אך לבסוף הוכרע כרב נחמן.

## לקריאה נוספת
* שירה שמידמן, **לחקר דרך לימודו של רמי בר חמא**, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה, אוניברסיטת בר-אילן: המחלקה לתלמוד, תש"ף (בהדרכת לייב מוסקוביץ)
* 
* ברק שלמה כהן, **רמי בר חמא - דרכי לימודו וביקורתו של רבא**, עבודת גמר לתואר מוסמך, אוניברסיטת בר-אילן, הפקולטה למדעי היהדות, תש"ס
* ברק שלמה כהן, **רמי בר חמא לעומת רבא: אנלוגיות פרשניות ופסיקתיות בתלמוד**, דיני ישראל, כה (תשסח), עמ' 149–184

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי בבל
קטגוריה:משפחת רב חסדא
קטגוריה:תלמידי רב חסדא
נעים קטן

**נעים קטן** (בצרפתית: **Naïm Kattan**; 26 באוגוסט 1928 – 2 ביולי 2021) היה סופר, מחזאי ומבקר ספרות יהודי-עיראקי קנדי.

קטן נולד בבגדאד שבעיראק. למד בתיכון אליאנס בבגדד. בין השנים 1945 ל-1947 למד משפטים באוניברסיטת בגדאד. למד ספרות  בסורבון בפריז משנת 1947 עד לשנת 1951. בשנת 1954 היגר למונטריאול והתגורר שם עד למותו. 

בשנת 1971 הוא השתתף בסרט על מרד ורשה של אנדרה אלבז.

בשנת 1984 התמנה לראש המחלקה לספרות והוצאה לאור במועצה הקנדית לאמנויות (Canada Council). בשנת 1994 התמנה לפרופסור חבר באוניברסיטת קוויבק. פרסם מספר ספרים, מסות, סיפורים קצרים ומחזות.

בשנת 1984 קיבל תואר "קצין" במסדר קנדה. בשנת 1990 הוענק לו תואר "אביר" במסדר הלאומי של קוויבק. בשנת 2002 קיבל תואר אביר בלגיון הכבוד.

נפטר ב-2 ביולי 2021.

## מספריו ומחזותיו




## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר האנציקלופדיה הקנדית
* תקציר ביוגרפי
* 

קטגוריה:סופרים יהודים עיראקים
קטגוריה:סופרים יהודים קנדים
קטגוריה:מהגרים לקנדה
קטגוריה:מונטריאול: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בגדאד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קוויבק
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1928
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-2021
וילה קייריקאטי

שמאל|ממוזער|250px|חתך רוחב של הוילה
**וילה קייריקאטי** (איטלקית: **Villa Chiericati**) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, בוונצ'ימוליו די גרומולו (Vancimiglio di grumolo) ליד ויצ'נזה. וילה קייריקאטי הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת ההכרזה על הווילות הפלדיאניות בוונטו. 

הווילה תוכננה ונבנתה לפי הזמנתו של ג'יובאני קייריקאטי, אחיו של ג'ירולאמו, שעבורו בנה פלאדיו ארמון בויצ'נזה עצמה. הבנייה החלה בשנות החמישים של המאה השש-עשרה, אך משמת המזמין, הופסקה העבודה ובאה אל סיומה רק בשנות השבעים של אותה מאה.  

## אדריכלות
הייחוס של הווילה הזו לפלאדיו איננו בטוח לחלוטין מפני שתוכנית הווילה איננה מופיעה בספרו  "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". יחד עם זאת שרדה תוכנית נפרדת של הבניין השמורה בארכיון המכון המלכותי לאדריכלות RIBA בלונדון. גם אזכור הבניין בשנת 1740 וייחוסו לפלאדיו, כמו גם העובדה שפלאדיו בנה מבנה אחר לבן המשפחה, מאששים את ייחוס המבנה אליו, ודומה שהדבר מוסכם על הכול. 

אישוש נוסף לייחוס הבניין לפלאדיו מגיע מפרטיו האדריכליים. זהו בניין מלבני שבחזיתו לוג'יה הבנויה כחזית מקדש רומי. גרם מדרגות עולה אל ארבעה עמודים קולוסליים (עמודים שגובהם כגובה כל הבניין) ולהם כותרות בסדר יוני. העמודים תומכים בגמלון. 

כמקובל בווילות של פלאדיו, גם כאן לבניין זה שלוש קומות הניכרות בחלונותיהם. קומת האדון בעלת החלונות הגבוהים היא הקומה השנייה אליה עולה גרם המדרגות. מתחתיה שוכנת קומת השירותים הנמוכה, שחלונותיה צרים מאוד. הקומה העליונה שמתחת לגג ניכרת בחלונותיה הצרים, והיא נועדה לאחסון של תוצרת חקלאית, כיאה לווילה כפרית. 

ראוי לציון האולם המרכזי (salone) ששני צדדיו מעוצבים כשתי אפסיסים גדולים, ומעליו מצוי קמרון צולב. 

## ראו גם
*הווילות הפלדיאניות בוונטו

## לקריאה נוספת

*Bruce Bucher, Andrea Palladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 122-123.


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הווילות הפלדיאניות בוונטו
מייקל מאן (במאי)

**מייקל קנת מאן** (באנגלית: **Michael Kenneth Mann**; נולד ב-5 בפברואר 1943) הוא במאי קולנוע, מפיק ותסריטאי יהודי-אמריקאי. עבודותיו זכו להוקרה ממספר ארגונים, ביניהם האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה, פסטיבל הקולנוע בקאן, האקדמיה האמריקאית לקולנוע והאקדמיה לאומנויות הטלוויזיה.

לפי המגזין האמריקני "אנטרטיינמנט ויקלי", מאן מדורג במקום השמיני ברשימת 25 במאי הקולנוע הגדולים ביותר. בנוסף הוא מדורג במקום החמישי ברשימת עשרת הבמאים הטובים של 25 השנים האחרונות של מגזין *[[Sight & Sound]]*, ובמקום 28 ברשימת מאה הבמאים הגדולים ביותר אי פעם של מגזין "טוטאל פילם".

## ביוגרפיה
מאן נולד בשיקגו שבאילינוי, לאסתר וג'ק מאן, והוא ממוצא יהודי. הוא למד באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ופיתח התעניינות בהיסטוריה, פילוסופיה וארכיטקטורה. באותה תקופה גדלה גם אהבתו לקולנוע, עת ראה את סרטו של סטנלי קובריק, "דוקטור סטריינג'לאב".

באמצע שנות ה-60 עבר מאן ללונדון ובמשך שבע שנות שהותו שם למד בבית הספר לקולנוע של לונדון וכן ביים פרסומות לצד במאים מתחילים כאלן פארקר, רידלי סקוט ואדריאן לין. בשנת 1968 הוקרן קטע שביים לסרט דוקומנטרי על מהומות הסטודנטים בפריז ברשת NBC, מה שזיכה אותו בפרס השופטים בפסטיבל קאן שנתיים לאחר מכן. בשנת 1971 חזר לארצות הברית.

בשנת 1974 החל לעבוד כתסריטאי לסדרות טלוויזיה כסטארסקי והאץ' ו"וגאס", והוא ביים את סרטו הראשון *The Jericho Mile*, שזיכה אותו בפרס אמי בשנת 1979. בהמשך שימש כמפיק לסדרות "מיאמי מחלק מוסר" ו"שיקגו: הפשע המאורגן".

מאן היה ראשון הבמאים לעבד את דמותו של חניבעל לקטר, בסרטו משנת 1986 "צייד אדם", על פי ספרו של תומאס האריס. מבין סרטיו הנודעים נמנים "המוהיקני האחרון", "היט", "מיאמי וייס" ו"אויבי הציבור".

בשנת 2000 קיבל מאן ארבע מועמדויות לפרס אוסקר על סרטו "המקור", בו כיכבו אנסמבל של שחקנים כדוגמת אל פצ'ינו, ראסל קרואו, כריסטופר פלאמר, ריפ טורן, מייקל גמבון וג'ינה גרשון. הסרט "הטייס", שמאן עזר בהפקתו, זיכה אותו בפרס באפט"א בשנת 2005.

## פילמוגרפיה נבחרת
* 1981 - "גנב"
* 1986 - "הצייד"
* 1992 - "המוהיקני האחרון"
* 1995 - "היט"
* 1999 - "המקור"
* 2001 - "עלי"
* 2004 - "הנוסע" (במאי ומפיק), "הטייס" (מפיק)
* 2006 - "מיאמי וייס"
* 2007 - "הממלכה" (מפיק)
* 2008 - "הנקוק" (מפיק)
* 2009 - "אויבי הציבור"
* 2015 - "בלאקהאט: פרצה ברשת"
* 2023 - "פרארי"

### טלוויזיה
*2022 - טוקיו וייס - במאי ומפיק בפועל

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א: אישים
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תסריט למיני סדרה או לסרט טלוויזיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:זוכי פרס פול סלבין
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קורנליה פונקה

**קורנליה פונקה** (בגרמנית: **Cornelia Funke**; נולדה ב-10 בדצמבר 1958) היא סופרת ילדים גרמנייה עטורת פרסים. ידועה בעיקר בשל הספרים מלך הגנבים וטרילוגיית **לב של דיו**. מתמקדת בעיקר בסוגות הפנטזיה וההרפתקאות. רבים מספריה תורגמו לשפות רבות והיו לרבי מכר, ומעל 20 מיליון עותקים מהם נמכרו ברחבי העולם.

## קורות חיים
פונקה נולדה בשנת 1958 במחוז וסטפאליה שבגרמניה. בילדותה, רצתה להיות אסטרונאוטית או טייסת, אבל החליטה ללמוד פדגוגיה באוניברסיטת המבורג. לאחר שסיימה את לימודיה עבדה פונקה במשך שלוש שנים כעובדת סוציאלית, במהלכן התמקדה בעבודה עם ילדים שחוו בעברם מצוקה. היא עסקה במידה מועטה באיור ספרים, אך עד מהרה עברה לכתיבת ספרים משלה. השראתה באה לה מסוג הספרים אשר עניינו את ילדי המצוקה עימם עבדה. במהלך סוף שנות ה-80 ושנות ה-90, פונקה ביססה את עצמה כסופרת בגרמניה עם שתי סדרות ספרי-ילדים, סדרת הפנטזיה *Gespensterjäger* וסדרת *Wilde Hühner*. פונקה כונתה ה"ג'יי קיי רולינג של גרמניה", אך למרות הצלחתה בגרמניה תורגמה לאנגלית לראשונה רק בשנת 2002, עם הספר *Herr der Diebe*. הספר תורגם כמלך הגנבים והגיע למקום השני ברשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס. הספר *Drachenreiter*, אשר תורגם לאנגלית כ*Dragon Rider* בשנת 2004, נשאר ברשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס במשך 78 שבועות.

בהמשך להצלחת ספרים אלו, תורגם הספר *Tintenherz* - לב של דיו, אשר זכה בפרס ספרותי לספרות ילדים. הצלחת הספר הובילה לתרגום המשך הסדרה, כשף של דיו (אשר זכה גם הוא בפרס ספרותי) ומוות של דיו. פונקה עבדה כמפיקה בסרט "לב של דיו", אשר התבסס על ספרה באותו השם.

רוב ספריה של פונקה לא תורגמו עד כה לעברית.

פונקה חיה כיום בלוס אנג'לס, קליפורניה.

היא הייתה נשואה בעבר לרולף פונקה, עד למותו ב 2006.

יש לה 2 ילדים. 

## ספריה שיצאו לאור בעברית
* 2006 - מלך הגנבים
* 2007 - מיק וגורי במערב הפרוע
* 2007 - החברות הכי טובות בעולם
* 2008 - לב של דיו
* 2009 - הנסיכה האבירה
* 2011 - כשף של דיו
* 2012 - מוות של דיו
* 2012 - איגריין האמיצה
* 2012 - רוכב הדרקונים
* 2013 - אדם האבן

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער גרמניות
קטגוריה:מאיירים גרמנים
קטגוריה:סופרי פנטזיה גרמנים
קטגוריה:סופרות פנטזיה
קטגוריה:זוכות פרס רוסויטה
קטגוריה:זוכי פרסים לספרות
קטגוריה:סופרות גרמניות
קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:עובדות סוציאליות גרמניות
קטגוריה:גרמנים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1958
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1958