open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ראש מרטינז (אנטארקטיקה)

**ראש מרטינז** או **ראש מרטינס** (באנגלית: **Martins Head**) הוא לשון יבשה בולטת מהחוף הדרומי של אי המלך ג'ורג', באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.

לשון היבשה מהווה את הצד הדרומי של פתחו של מפרץ לגרו.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי לשון היבשה

לשון היבשה התגלתה ב-27 בינואר 1820, על ידי אדוארד ברנספילד, מהצי המלכותי הבריטי במהלך חקר איי שטלנד הדרומיים.

לשון היבשה מופתה בשנית על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה, בין השנים 1908–1910.

## לקריאה נוספת

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **[https://books.google.co.il/books?id=6ASyUn0hRf4C&pg=PA347&lpg=PA347&dq=%22Martins+Head%22+Antarctica&source=bl&ots=uWwWqOJG--&sig=ACfU3U0Ff0VAkw5_G5iWpqMslrN2JVLq6g&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwiug4XUvqP2AhXCRPEDHW9oBFEQ6AF6BAgZEAM#v=onepage&q=%22Martins%20Head%22%20Antarctica&f=false Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°]**, 1960, P 347

• Defense Mapping Agency 1992, **[https://books.google.co.il/books?id=sgSnbMOD_VsC&pg=PA318&lpg=PA318&dq=%22Martins+Head%22+Antarctica&source=bl&ots=qcSIqvUav6&sig=ACfU3U16az53lC5d84grOhteoYGjycurmQ&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwiI66r0v6P2AhX2RvEDHVMxB_o4RhDoAXoECBEQAw#v=onepage&q=%22Martins%20Head%22%20Antarctica&f=false Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica]**, P 318

## קישורים חיצוניים
* ראש מרטינז באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* ראש מרטינז באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* ראש מרטינז באתר marineregions
* ראש מרטינז באתר mindat

## הערות שוליים

מרטינז
דרקון צפעי

**דרקון צפעי** (שם מדעי: *Echiichthys vipera*) הוא מין של דג גרם ממשפחת הדרקוניים שבסדרת הדקראים והוא המין היחידי בסוגו, היחיד במשפחתו שאינו שייך לסוג דרקון (Trachinus). הוא מצוי על הקרקעית  במימי האוקיינוס האטלנטי.

## תיאור
הדרקון מגיע לאורך של 15 ס"מ בממוצע כשפרטים גדולים הגיעו לאורך 18 ס"מ. הוא בעל קשקשים כחולים-אפרפרים מלמעלה וצידיים כסופים-לבנים. הוא בעל סנפירי חזה רחבים העוזרים לו לשכב בשקט במקומו. הדג הוא שחיין גרוע ובמקום זה בעל קוצים לאורך גבו עם בלוטות ארס חזק. הוא בעל עיניים גדולות ולסתות חזקות המופנות כלפי מעלה ובתוכם שיניים חדות. 

דג זה חי לרוב על קרקעית הים החולית והבוצית בעומק של מטרים ספורים עד 150 מטרים מפני הים. הוא נמצא לחופי מזרח האוקיינוס האטלנטי בין הים הצפוני למרוקו ומדיירה וכן מגיע למי הים התיכון. דג זה אורב על קרקעית הים בהסוואה לטרף של דגים וסרטנים החולפים מעליו.

זהו המין הארסי ביותר במשפחתו והוא בעל קוצים חלולים על גבו. כאשר הוא מאוים הקוצים מזדקרים ומזריקים את הארס לתוקף. הארס חלש מכדי להרוג אך כואב ביותר ובעל גירוי עז המורגש בחצי שעה מהעקיצה. השפעת הארס חלה לאורך 24 השעות מהעקיצה וכוללת בעיקר התנפחות, גלי כאב וחום ולעיתים כאבים בקשרי הלימפה. עם זאת רק לעיתים רחוקות הארס יהרוג כתוצאה מאלרגיה.

טיפול שכיח בעקיצות הוא שטיפת אזור ההכשה במים רותחים, המחלישים את פעולת הארס.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'ורז' קיווייה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1829
קטגוריה:מקריני סנפיר יחידים בסוגם
קטגוריה:דמויי-אצטגנון
קטגוריה:דגים ארסיים
אאורליו צ'וקוי

**אאורליו צ'וקוי** (ברומנית:**Aureliu Ciocoi**,  נולד ב-5 ביוני 1968 בקישינב (קישינאו)) הוא דיפלומט ופוליטיקאי מולדבי, שכיהן כראש ממשלה זמני של רפובליקת מולדובה בין דצמבר 2020 לאוגוסט 2021. הוא כיהן גם כשר החוץ ולשילוב אירופי של מולדובה בין נובמבר 2019 - מרץ 2020 ושוב החל מנובמבר 2020. בעבר שימש כשגריר מולדובה בגרמניה, דנמרק, סין וארצות הברית.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
צ'וקוי נולד בקישינאו, בירת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובנית של אז, חלק מברית המועצות.
בשנים 1975–1985 הוא למד בבית הספר המקיף ("תיכון") מספר 11 בקישינב (כיום התיכון על שם יון קריאנגה). בשנים 1985–1992 למד עיתונאות ותקשורת באוניברסיטה הממלכתית של מולדובה. אחרי פרישת רפובליקת מולדובה מברית המועצות נסע לבוקרשט, בירת רומניה, ולמד בפקולטה ליחסים בינלאומיים בבית הספר הלאומי הרומני ללימודים מדיניים ולמנהל.

### המשך הקריירה
בשנת 1988 עבד כפועל בהוצאה לאור המרכזית בקישינב. בשנים 1989–1992 פעל כעיתונאי במספר יומונים בבירה המולדבית.
בשנים 2010–2015 שימש כשגריר מדינתו בגרמניה ובדנמרק. ב-2015–2017 היה שגריר מולדובה ברפובליקה העממית של סין. בשנת 2017 כיהן לזמן קצר כשגריר בארצות הברית. בשנים 2017–2018 כיהן כשגריר בעל משימות מיוחדות במסגרת משרד החוץ ולשילוב אירופי של רפובליקת מולדובה.
בשנים 2018–2019 שימש כיועץ למדיניות חוץ של הנשיא איגור דודון.
בשנים 2019–2020 כיהן כשר חוץ ולשילוב אירופי בממשלת יון קיקו.
בדצמבר 2020-אוגוסט 2021 כיהן כראש ממשלה זמני בעקבות התפטרותו של יון קיקו.

## חייו הפרטיים
צ'וקוי נשוי ואב לילד.
בשנות ה-1980 עסק בספורט. היה חבר בקבוצת הנוער של מולדובה הסובייטית לירי וזכה לתואר אומן הספורט של ברית המועצות.
תחביביו כוללים פילוסופיה, ספרות ותיאטרון. הוא מדבר בצורה שוטפת רומנית, אנגלית, רוסית, גרמנית וצרפתית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דיפלומטים מולדובנים
קטגוריה:פוליטיקאים מולדובנים
קטגוריה:ראשי ממשלת מולדובה
קטגוריה:שרי חוץ
קטגוריה:שגרירים בארצות הברית
קטגוריה:שגרירים בגרמניה
קטגוריה:שגרירים בסין
קטגוריה:שגרירים בדנמרק
קטגוריה:רומנים מבסרביה
קטגוריה:ילידי 1968
ארגון שחקני הכדורגל העולמי

**ארגון שחקני הכדורגל העולמי** (באנגלית: **International Federation of Professional Footballers**, ראשי תיבות: **FIFPro**) הוא הגוף המייצג את 65,000 הכדורגלנים וכדורגלניות המקצועניים בעולם, ומורכב מ-67 ארגוני כדורגלנים לאומיים. 5 ארגוני שחקנים לאומיים מועמדים להצטרפות, 8 ארגונים מוגדרים כמשקיפים ומטה הארגון ממוקם בהולנד. מטרת הארגון היא קידום מעמד ותנאי השחקנים והשחקניות המקצוענים בעולם תוך יצירת סולידריות, שיתוף פעולה, תיאום וייעוץ בין הארגונים בארצות השונות.

בנוסף לפעולותיו, מחלק הארגון את פרס 11 השחקנים הטובים של השנה **FIFA FIFPRO Men's World 11** ו-11 השחקניות הטובות של השנה **FIFA FIFPRO Women's World 11** לשחקנים ולשחקניות שנבחרים על ידי הכדורגלנים החברים בארגון.

## ההיסטוריה
בדצמבר 1965 נפגשו בפריז נציגים של ארגוני שחקני כדורגל מצרפת, אנגליה, סקוטלנד, איטליה והולנד במטרה להקים ארגון עולמי שידאג לקידום הכדורגלנים בעולם. הקונגרס הראשון התקיים ב-1966 בלונדון ושם נקבעו הקווים המנחים לפעילותו. בתחילה נקבע שיערך קונגרס כזה פעם ב-4 שנים, מעט לפני משחקי הגביע העולמי, אך בהמשך הוחלט כי יש צורך לקיים אותו בכל שנה ואכן במשך השנים נערכו קונגרסים בערים שונות ברחבי העולם.

## חברי הארגון והנהלתו
בתחילה כלל הארגון רק ארגוני שחקנים מאירופה אך בהמשך התרחב וקלט לתוכו ארגונים מארצות בכל היבשות ונכון ל-2021 כולל 66 ארגוני שחקנים כחברים מלאים, 3 ארגונים שמועמדים לחברות ו-5 ארגונים שנחשבים משקיפים בלבד.

הארגון בוחר לעצמו הנהלה בבחירות מבין נציגים של הארגונים השונים החברים בו. בספטמבר 2021 נבחרה קארין סנדל לכהן כחברה בהנהלת הארגון והייתה הראשונה לייצג בה את ישראל.

### ארגונים חברים

### ארגונים מועמדים

### משקיפים

## FIFPRO World 11
החל משנת 2005 הזמין הארגון את כל הכדורגלנים החברים בו לבחור את 11 השחקנים הטובים של השנה והפרס נקרא **FIFPRO World 11**. החל משנת 2014 הוכרז גם על בחירת השחקניות הטובות והפרס נקרא **FIFPRO Women's World 11**. בהמשך נוצר שיתוף פעולה בנושא עם פיפ"א ושם הפרס שונה ל-**FIFA FIFPRO Men's World 11** ו-**FIFA FIFPRO Women's World 11** בהתאמה. שיאני הבחירות הם ליונל מסי (16 פעמים) מבין הגברים ווונדי רנאר (7 פעמים) מבין הנשים.

### הרכב השנה לכדורגלנים (FIFA FIFPRO Men's World 11)
השחקנים **המודגשים** זכו באותה השנה גם בפרס כדורגלן השנה בעולם (2005-2009), כדור הזהב (פיפ"א) (2010-2015), כדורגלן השנה של פיפ"א (2016 ואילך) בהתאמה.

### הרכב השנה לכדורגלניות (FIFA FIFPRO Women's World 11)
השחקניות **המודגשות** זכו באותה השנה גם בפרס כדורגלנית השנה בעולם (2015) או כדורגלנית השנה של פיפ"א (2016 ואילך).

## ישראל והארגון
בחודשים הראשונים להקמת ארגון שחקני הכדורגל בישראל סירב הארגון העולמי להכיר בו כארגון המייצג את השחקנים בישראל. רק לאחר מאמצים מרובים, ומשהוכיח הארגון החדש כי מרבית השחקנים חברו אליו, התקבל הארגון הישראלי החדש על ידי FIFPro העולמי. בתחילה, הוכר הארגון רק כמשקיף ובנובמבר 2016 התקבל באופן רשמי כחבר מן המניין בארגון FIFPro העולמי.

## ראו גם
* The Best
* כדור הזהב
* כדור הזהב לנשים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ארגוני כדורגל
מוזיאון הארוטיקה (אילת)

**מוזיאון הארוטיקה** או **המוזיאון הארוטי** הוא מוזיאון הנמצא באילת ועוסק במיצגים אמנותיים שונים מעולם הארוטיקה. מוזיאון זה הוא מוזיאון המין הראשון בישראל, וניתן למצוא בו: תערוכות צילומים ארוטיים של צלמים מפורסמים, ציורים עתיקים, פסלים הממחישים איברים אינטימיים ועוד.

במוזיאון מוקרנים גם הסרטים הפורנוגרפיים הראשונים שצולמו, משנות ה-20 של המאה ה-20, וכן קיים חדר המוקדש כולו לסגנון הסאדומאזוכיזם.

## ראו גם
* מוזיאון הארוטיקה (פריז)

## קישורים חיצוניים

* מוזיאון הארוטיקה, באתר התיירות של אילת
* מוזיאון הארוטיקה, באתר גרו
* מידע על המוזיאון

קטגוריה:אילת: אטרקציות
קטגוריה:ארוטיקה
ארוטיקה
דון ואס

**דון אדוארד פאגנסון** (באנגלית: **Don Edward Fagenson**; נולד ב-3 בספטמבר 1952) הידוע כ**דון ואס** (באנגלית: **Don Was**) הוא מוזיקאי ומפיק מוזיקלי אמריקאי ממוצא יהודי, זכה במספר פרסי גראמי.

## קורות חיים
דון פאגנסון נולד וגדל בדטרויט. אביו היה יהודי בעל מדליה על שרותו במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר סיום בית הספר הוא החל ללמוד באוניברסיטת מישיגן, אך נשר לאחר שנה.

בשנת 1971 הפיק את האלבום Rama Rama / Endless Path עבור המתופף מורוגה בוקר. היה זה פרויקט ההקלטה הראשון בו לקח ואס חלק.

הוא החל לעשות שימוש בשם הבמה "דון ואס", ויחד עם חברו דייוויד וייס הקים את הלהקה "Was (Not Was)" בשנת 1979. הם הוציאו לאור מספר אלבומים וזכו להצלחה. בשנת 2008 הם ההתאחדו והוציאו אלבום נוסף.

בשנת 1989 הפיק ואס את האלבום Nick of Time עבור הזמרת בוני רייט אשר זכה בפרס הגראמי לאלבום השנה. ואס זכה בפרסים נוספים עבור אלבומים אחרים שהוא הפיק בשנים 2009 ו-2016.

בשנת 1992 הפיק את אלבומה של הזמרת הישראלית עפרה חזה, "Kirya" שהיה מועמד לפרס הגראמי בקטגוריית מוזיקת העולם.

בשנת 1995 הפיק ואס סרט תעודה על בריאן וילסון. סרט זה זכה בפרס בפסטיבל הסרטים בסן פרנסיסקו. על מוזיקה שהוא כתב לסרט "Backbeat" דון ואס זכה בפרס של האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה.

בשנים 2009–2012 דון ואס הנחה תוכנית רדיו.

בשנת 2012 דון ואס מונה לנשיא של חברת "בלו נוט".

בשנת 2014 דון ואס זכה בפרס אמי על עבודתו בתוכנית של CBS "The Beatles: The Night That Changed America".

לדון ואס שלוש בנים, כולם מוזיקאים בהרכבים שונים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים-יוצרים אמריקאים
קטגוריה:זמרים-יוצרים יהודים
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:גיטריסטים יהודים
קטגוריה:זמרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1980
Head Shoulders Knees & Toes

**Head Shoulders Knees & Toes** הוא סינגל של צמד התקליטנים הצרפתי, אופנבך, בשיתוף פעולה עם קווטרהאד ונורמה ז'אן מרטין , שיצא, על ידי Ofenbach Music, וורנר מיוזיק גרופ וספינין' רקורדס, ב-8 במאי 2020.

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ של הסינגל יצא ב-7 באוגוסט 2020. נכון לאוקטובר 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-17 מיליון פעמים.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי דאנס-פופ
קטגוריה:שירי מוזיקת האוס
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפולין
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון ברומניה
שערי ציון (ספר)

**שערי ציון** הוא ספר תיקונים, הנהגות ותפילות על פי הקבלה שחיבר רבי נתן נטע הנובר במאה השבע עשרה. הספר זכה לתפוצה רבה בקרב יהדות אשכנז, מהדורות רבות שלו הודפסו, ותפילות שונות שהובאו זכו להיכנס לסידורי התפילה בנוסח אשכנז ונוסח ספרד.

בהקדמה לספר זה הוא מציין כי למד קבלה מפי הרב חיים הכהן מארם צובא, תלמידו המובהק של רבי חיים ויטאל.

## תוכן הספר

הספר מחולק לשבעה שערים. השער הראשון עוסק בתיקון חצות ובחשיבותו, ומסדר סדר תיקון חצות על פי הנחיות רבי חיים ויטאל בספר עץ חיים ובתוספת קינות ותפילות כפי שהיה נהוג בקרב הספרדים בארץ ישראל. סדר מורחב זה של תיקון חצות נעשה הסדר הנפוץ של תיקון חצות בקרב האשכנזים, אף על פי שהוא ארוך בהרבה מהסדר המקורי שבכתבי האר"י.

בספר נמצאים קטעי תפילות לימות השבוע, ותפילות שהספר הוא המקור הראשון להם, והודפסו לאחר מכן בסידורים האחרים.

## השפעה
לספר יש חלק רב בהכנסת תפילות ותחינות המבוססות על הקבלה אל תוך נוסח התפילה האשכנזי. כדגומאות ניתן למנות את נוסחי לשם ייחוד שלפני עטיפת טלית והנחת תפילין, תחינות לשעת פתיחת הארון ביום טוב ובימים נוראים, נוסח וידוי לברכת שומע תפילה, תפילה קודם כניסה לסוכה, ותפילה קודם נטילת ארבעת המינים ותפילה נוספת קודם אגידתם. וכן תפילות הנאמרות בעת הוצאת ספר תורה בראש השנה יום כיפור ושלוש רגלים.

תפילה נוספת שאותה כתב לומר בעת שהכהנים נושאים כפיים, נאמרת במקומות רבים בימים טובים, בזמן שהכהנים מנגנים ומאריכים באמירת המילה 'שלום' המסיימת את ברכת כהנים.

במשך כמאתיים שנה היה זה חיבורו הידוע ביותר של הרב הנובר. הוא נדפס עוד בחייו בשלוש מהדורות, ובמהדורות רבות נוספות מאז.

## קישורים חיצוניים
*
*נתן נטע הנובר, ספר שערי ציון, באתר הספרייה הלאומית.
*שערי ציון, העתקה מהדפוס הראשון, פראג תכ"ב, באתר פרויקט כתיב של הספרייה הלאומית

## הערות שוליים

קטגוריה:סידורים ומחזורי תפילה
קטגוריה:ספרי קבלה
יורגן שטוק

**יורגן שטוק** (בגרמנית: **Jürgen Stock**; נולד ב-4 באוקטובר 1959) הוא שוטר גרמני. הוא מכהן כמזכ"ל האינטרפול מאז 7 בנובמבר 2014.

## ביוגרפיה
שטוק נולד בווצלר, גרמניה. הוא הצטרף למשטרה הפלילים בהסה בשנת 1978 ונשאר כקצין עד 1992. בין 1992 ל־1996 למד באוניברסיטת גיסן כדי להעסיק את עצמו במחקר מדעי בקרימינולוגיה. ב-1996 עבד כעורך דין, לפני שחזר למשטרת הפלילים הפדרלית כדי לשמש סגן ראש יחידה למאבק בפשיעה כלכלית. שטוק הפך לנשיא האוניברסיטה למדעי המשטרה השימושית הממוקמת בסקסוניה-אנהלט ב־1998.

בשנת 2000 הוא חזר פעם נוספת לשורות משטרת הפלילים כדי לעמוד בראש המכון ללימודים והכשרה של אכיפת חוק. בשנת 2004 הוא מונה לסגן נשיא משטרת הפלילים הפדרלית.

הוא גם פרופסור כבוד למשפטים וקרימינולוגיה מאוניברסיטת גיסן.

## אינטרפול
מאז 2005 שטוק עובד עבור האינטרפול. הוא היה סגן נשיא אירופה בארגון בין 2007 ל-2010. ב-7 בנובמבר 2014 הוא נבחר למשרת המזכיר הכללי של האינטרפול על ידי העצרת הכללית. הוא קיבל את התפקיד מרונלד נובל. הוא נבחר לכהונה של חמש שנים. באוקטובר 2019, הוא נבחר מחדש לכהונה שנייה של חמש שנים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אינטרפול
קטגוריה:שוטרים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1959
אלכסנדר פרוקופצ'וק

**אלכסנדר ואסילייביץ' פרוקופצ'וק** (רוסית: Александр Васильевич Прокопчук; נולד ב-18 בנובמבר 1961,) הוא מדינאי רוסי. ראש הלשכה המרכזית הלאומית של האינטרפול במשרד הפנים של הפדרציה הרוסית מאז 14 ביוני 2011, היה סגן נשיא האינטרפול מאז 10 בנובמבר 2016 ועד לשנת 2019. מייג'ור גנרל במשטרה הרוסית (2003), בעל דוקטורט בכלכלה.

## ביוגרפיה
פרוקופצ'וק נולד בעיירה בקורוסטן, ז'יטומיר, אוקראינה, ברית המועצות. אמו - אלה אפאנסייבה, מורה לגרמנית. אביו עבד כמהנדס עיצוב במפעל Khimmash. סיים את לימודיו באוניברסיטת קייב עם תואר בשפות וספרות רומנו-גרמניות בשנת 1983. דובר אנגלית, גרמנית, צרפתית, איטלקית, פולנית.

הוא החל את הקריירה שלו בארגוני הקומסומול של אוקראינה, עבד בוועדה המחוזית ז'יטומיר של הקומסומול.

בשנת 1986 הוא עבר למוסקבה יחד עם המזכיר הראשון שמונה לוועד המרכזי של הקומסומול ויקטור מירוננקו.

מאז תחילת שנות ה-90, הוא עבד במחלקה לשיתוף פעולה בינלאומי של הוועדה הממלכתית של הפדרציה הרוסית להשכלה גבוהה, בשנים 1993–1995 היה עוזר ליו"ר ועדת המדינה של הפדרציה הרוסית להשכלה גבוהה ולדימיר קינלב, סגן ראש המחלקה לשיתוף פעולה בינלאומי של משרד החינוך הכללי והמקצועי של הפדרציה הרוסית; עסק בארגון תוכניות חילופי סטודנטים וסטודנטים אקדמיים בינלאומיים.

מאז 1996 שירת ברשויות המס ואכיפת החוק. הוא מילא תפקידים כראש מחלקת מדיניות כוח אדם, ראש המחלקה לביטחון פנים והגנת מידע של המשרד הממשלתי למיסים וחובות, סגן ראשון לראש המנהלת הראשית לביטחון ולמניעת שחיתות, ראש מחלקת המידע ויחסי הציבור של שירות משטרת המס הפדרלית של הפדרציה הרוסית.

בשנת 2000 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הרוסית למיסוי עם תואר במשפטים והוא בעל דוקטורט בכלכלה.

משנת 2003 הוא משרת בגופי משרד הפנים הרוסי. הוא מילא את תפקידי ראש השירות הפדרלי לפשעים כלכליים ומיסוי של משרד הפנים של רוסיה; ראש המחלקה לרגולציה משפטית וארגון שיתוף פעולה בינלאומי של המחלקה לביטחון כלכלי של משרד הפנים של רוסיה.

ב-28 באוגוסט 2003, בצו של נשיא רוסיה, הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. ב-12 במאי 2006 מונה פרוקופצ'וק לסגן ראש הלשכה המרכזית הלאומית של האינטרפול תחת משרד הפנים של רוסיה וראש נקודת הקשר הלאומית הרוסית לשיתוף פעולה עם יורופול.

ב-14 ביוני 2011, על פי צו של נשיא רוסיה, הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. על פי אותו צו, הוא מונה לראש הלשכה המרכזית הלאומית של האינטרפול של משרד הפנים של הפדרציה הרוסית.

ב-10 בנובמבר 2016, באספה הכללית ה-85 של האינטרפול, אלכסנדר פרוקופצ'וק, נבחר ברוב קולות לתפקיד סגן נשיא האינטרפול מאירופה. פרוקופצ'וק הפך לאזרח הרוסי הראשון שמחזיק בתפקיד מנהיגותי בכיר באינטרפול מאז הצטרפותה לארגון זה.

פרוקופצ'וק היה מועמד לתפקיד נשיא האינטרפול בבחירות ב-21 בנובמבר 2018, לאחר שראש הארגון הקודם, מנג הונגווי, נעלם בסין בתחילת אוקטובר. לפי הטיימס, פרוקופצ'וק היה ה"פייבוריט" במאבק על תפקיד זה. עם זאת, נציג דרום קוריאה, קים ג'ונג יאנג, נבחר לבסוף לכהונה בת 5 שנים.

האח הצעיר איגור פרוקופצ'וק (Ігор Прокопчук; יליד 1968) הוא דיפלומט אוקראיני, נציג קבע של אוקראינה לארגונים בינלאומיים בווינה (2010–2019).

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי המשפט הבין-לאומי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייב
קטגוריה:משפטנים רוסים
קטגוריה:שוטרים רוסים
קטגוריה:גנרלים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1961
נטליה דודינסקאיה

**נטליה מיכאילובנה דודינסקאיה** (ברוסית: **Наталия Михайловна Дудинская**; 8 באוגוסט (21 באוגוסט בלוח הישן) 1912 – 29 באוגוסט 2003 בסנקט פטרבורג) הייתה פרימה בלרינה רוסייה, ששלטה בבלט קירוב משנות ה-30 עד שנות ה-50. על עוצמת שליטתה בלהקה תעיד העובדה, שמנעה מכל רקדנית אחרת לבצע את תפקיד ז'יזל.

אמה של דודינסקאיה הייתה נטליה טגליאורי, בלרינה שלמדה בהדרכתו של אנריקו צ'קטי. דודינסאקיה, שקיבלה את הכשרתה אצל אגריפינה ואגאנובה, סיימה את לימודיה ב-1931. היא רקדה את כל התפקידים הראשיים בתיאטרון קירוב, לרבות תפקיד הכוכבת בבלט "סינדרלה" של סרגיי פרוקופייב. בהמשך יצרה במקור תפקידים ב"להבות פריז" ו"טאראס בולבה" של בוריס אספייב. בעיקר נודעה בביידרה, "דון קישוט" והתפקיד הראשי ב"לורנציה", שיצרה.

בני-זוגה התדירים לריקוד היו בעלה, קונסטנטין סרגייב, הרקדן גיאורגי המפורסם ואחטנג צ'בוקיאני ובסוף הקריירה שלה, רודולף נורייב בן ה-21, שבו בחרה כבן-זוגה ב"לורנציה". התערערות בריאותה אילצה אותה לפרוש בשנת 1961. היא רקדה, מכל מקום, בגרסת הסרט של בעלה ליפהפייה הנרדמת משנת 1964 בתפקיד **קאראבוס**. במהלך הקריירה קיבלה ארבע פעמים את פרס ברית המועצות. בשנת 1957 עוטרה בתואר אמן העם של ברית המועצות.

עם פרישתה, הייתה דודינסקאיה למורה לבלט בבלט קירוב ואחת המורות המהוללות של מכון ואגאנובה. לאחר עריקת נורייב למערב בשנת 1961, נפלו היא ובעלה, קונסטנטין סרגייב, קורבן לנזיפות השלטון הסובייטי. בסופו של דבר, לאחר עריקתה של נטליה מאקארובה בשנת 1970, איבדו שניהם את משרותיהם בלהקה, אבל דודינסקאיה המשיכה ללמד רקדנים מתקדמים. אנסטסיה וולוצ'קובה ואוליאנה לופאטקינה היו בין הבלרינות האחרונות שעבדו בהדרכתה. דודינסקאיה אף עזרה לבעלה לביים את הפקותיו לקלאסיקות רוסיות מחוץ לרוסיה, כשבאה, למשל, לבלט בוסטון, בשנות ה-80 וה-90 לעבוד על ז'יזל, אגם הברבורים, הביידרה ו"לה קורסר".

דודינסקאיה מתה בשנת 2003, בגיל 90.

## קישורים חיצוניים

* 

*אתר אודות דודינסקאיה
*גלריית תמונות

* הספד לנטליה דודינסקאיה, באתר ניו יורק טיימס, 2 בינואר 2003

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רקדניות רוסיות
קטגוריה:בלרינות
קטגוריה:מורות לבלט
קטגוריה:סובייטיות שנולדו ב-1912
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1912
קטגוריה:נפטרות ב-2003
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2003
וילמוש בוקור

**וילמוש בוקור** (במקור **בלומנשטוק**, בהונגרית: **Bokor Vilmos**; בונהאד, 2 ביוני 1897 – בודפשט, 29 בפברואר 1984)  היה צייר יהודי-הונגרי.

## קורות חיים
וילמוש בלומנשטוק נולד במשפחה יהודית. אביו, יעקב בלומנשטוק (1845–1913), היה מורה בקהילה היהודית של בונהאד וכן המחנך הפרטי של ילדי משפחת פרצל (משפחת אצולה ממוצא גרמני שאבי המשפחה היה גנרל בצבא ההונגרי), ואמו הייתה רוזה טאוב (1862–1944). בשנת 1915 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון הלותרני בבונהאד. הוא שירת בחזית במלחמת העולם הראשונה ונפצע קשה בלחימה סביב פיאבה (Piave). לאחר שחרורו החל את לימודיו בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), במקביל למד בבית הספר הפתוח של הצייר בלה איוואני-גרינוולד ובין 1918 בין 1923 היה תלמיד פרטי של אישטוואן רטי. הוא למד ציור ב-1923 באקדמיה ז'וליאן בפריז ולאחר מכן לזמן קצר אצל ארנה ברטה (מקודם: בראון). הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות ב-1924 ומאותה שנה השתתף בקביעות בתערוכות של היכל האמנות (בודפשט) ושל הסלון הלאומי בבודפשט. בין השנים 1927–1929 יצא לסיור לימודי באיטליה ובילה תקופה ארוכה ברומא. ב-1930 השתתף בביאנלה ה-17 בוונציה. הוא העדיף לעבוד עם צבעי מים, צייר שתי סדרות על גשרי בודפשט המופצצים על הדנובה ועל בודפשט ההרוסה במלחמת העולם השנייה. לאחר מכן סייר ברומניה, בולגריה, צ'כוסלובקיה, פינלנד וברית המועצות והנציח בתמונות את הנופים שראה שם. מתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 עבד כראש אגף ב"קרן האמנות של הרפובליקה העממית ההונגרית", ולאחר מכן כמנהל האמנותי של חברת גלריית תמונות. הוא פרש ב-1976. בציורו כיכב תיאור הטבע והנוף בתפקיד בלעדי.

אשתו הייתה ארז'בט גראנאט.

## תערוכותיו המרכזיות
* נירג'האזה (1927)
* הסלון הלאומי (בודפשט, 1929)
* הביאנלה ה-17 בוונציה (קבוצתי, 1930)
* מועדון האמנים (בודפשט, 1933)
* גלריית צ'וק (בודפשט, 1959)
* אולם דרקוביץ' (בודפשט, 1972; 1979)
* בית התרבות (סקסארד, 1980)
* בונהאד (תערוכת יצירת חיים, 1982)
* אולם מדניאנסקי (תערוכת זיכרון, בודפשט, 1984)

## יצירותיו באוספים ציבוריים
* ספרייה עירונית אימרה שוימאר (בונהאד)
* הגלריה הלאומית של הונגריה (בודפשט)

## פרסים והוקרה
* מסדר העבודה דרגת כסף (1974)
* מדליית "למען תרבות סוציאליסטית"

## לקריאה נוספת
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. בודפשט, 1994
* לקסיקון אמנות. עורכת אחראית אדית לייטה. בודפשט, 1965-1968.
* נקודת שם : עורך פיטר קוזאק
* ביוגרפיה בעמוד גלריית קיזלבך
* ביוגרפיה בעמוד פורטל האמנות
* טיבור ברבאש: לזכרו של וילמוש בוקור נפסבדשאג, שנתון 42, גיליון 62

## קישורים חיצוניים
* וילמוש בוקור:סתיו

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים יהודים הונגרים
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בונהאד: אישים
קטגוריה:בוגרי אקדמיה ז'וליאן
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1897
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1984
ג'ון פטיסון

**ג'ון מ. פטיסון** (באנגלית: **John M. Pattison**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן במשך כחמישה חודשים לפני מותו כמושל אוהיו ה-43, ובכך הוא היה המושל שמשך כהונתו היה הקצר ביותר מבין מושלי אוהיו שכהונתם הסתיימה עקב מותם (היו מושלים שכהונתם הייתה קצרה בהרבה, אך אלו האריכו ימים לאחר תום כהונתם).
## ביוגרפיה
ג'ון פטיסון נולד ליד הכפר אוונסוויל שבאוהיו. ב-1864, במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, הוא התגייס לצבא האיחוד. לאחר המלחמה הוא למד באוניברסיטת וסליאן אוהיו, וב-1869 סיים את לימודיו. ב-1872 סיים פטיסון את לימודיו בבית הספר למשפטים של סינסינטי, ובאותה שנה התקבל ללשכת עורכי הדין. בשנים 1874–1876 כיהן פטיסון בבית הנבחרים של אוהיו, ולאחר מכן עבד כמנהל בחברת ביטוח. ב-1890, לאחר שכיהן במשך שנה בסנאט של אוהיו, נבחר פטיסון לבית הנבחרים של ארצות הברית. בבית הנבחרים הוא כיהן בשנים 1891–1893. בבחירות לכהונה שנייה ב-1892 הוא נוצח.

ב-1905 נבחר פטיסון כמושל אוהיו. הוא נכח בטקס ההשבעה שלו בינואר 1906, אך שב לביתו באותו יום לאחר שנפל למשכב. לאחר מכן הוא לא שב ללשכתו, וניהל את ממשלו ממיטת חוליו. ג'ון פטיסון נפטר ב-18 ביוני 1906, כחמישה חודשים לאחר השבעתו, בביתו שליד העיר מילפורד שבאוהיו, כתוצאה ממחלת כליות. הוא נטמן בבית הקברות גרינלון שבמילפורד.

פטיסון היה נשוי פעמיים. אשתו הראשונה הייתה אלתיאה ויליאמס, שנפטרה לאחר שילדה לו שלושה ילדים בנוסף לבת אחת שנפטרה בילדותה. אשתו השנייה הייתה אנה ויליאמס, אחותה של אשתו הראשונה.

פטיסון היה חבר הבונים החופשיים.

ב-2004 נבנה במילפורד בית ספר יסודי הקרוי על שמו. פארק פטיסון, השוכן ממערב לכפר הולדתו, אוונסוויל, קרוי גם הוא על שמו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:מושלי אוהיו
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאוהיו
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של אוהיו
קטגוריה:אנשי צבא האיחוד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וסליאן של אוהיו
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת סינסינטי
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1847
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1906
אסון המכרות במונונגה

[300px|ממוזער|שמאל|"גיבורת מונונגה", [אנדרטה לאלמנות של נספי אסון המכרות]]
**אסון המכרות במונונגה** התרחש ביום שישי, 6 בדצמבר 1907. בהתפוצצות בשני מכרות פחם תת-קרקעיים בעיירה מונונגה  במדינת וירג'יניה המערבית נספו לפחות 362 בני אדם. היה זה אסון המכרה החמור ביותר בתולדות ארצות הברית.

## האסון
האסון אירע בחבל כריית הפחם של וירג'יניה המערבית, שידע שגשוג מאז שנות ה-80 של המאה ה-19 ומשך אליו המוני מהגרים מאירופה ואפרו-אמריקאים ממדינות הדרום.

האסון התרחש בשעה 10:28 במכרות מס' 6 ומס' 8 של חברת הפחם פיירמונט. באותו זמן היו במכרות 367 בני אדם לפחות, אך נראה שמספרם היה גדול יותר, שכן עובדים נהגו להביא אל המכרות את ילדיהם וקרובים אחרים כדי שיסייעו להם להגביר את תפוקת עבודתם וכך להגדיל את הכנסתם. התפוצצות התרחשה באותו רגע וסבורים שהיא הרגה בו במקום את רוב הקורבנות. ההתפוצצות זרעה הרס מתחת לפני הקרקע וגם מעליה. רכיבי מערכת האוורור, קרונות וציוד אחר נהרסו. תמוכות של תקרות המנהרות הועפו ממקומן וחלק מהתקרות קרסו עקב כך. פתחי הכניסה למכרות נחסמו בציוד שהועף ונהרס. ההתפוצצות חוללה רעידת אדמה שהורגשה עד למרחק של כ-13 קילומטר סביב וגרמה נזקים גם על פני השטח.

פעולות חילוץ התקיימו בימים שלאחר האסון, במאמץ להגיע מהר ככל האפשר אל ניצולים שנותרו בחיים. קבוצת מחלצים ראשונה ניסתה להיכנס אל המכרות 25 דקות לאחר ההתפוצצות, אך נאלצה לסגת עקב מחסור בחמצן במכרה ונוכחות של גזים רעילים, שלא היה לה ציוד המגן הדרוש להתמודדות עמם. היכולת לפנות את הגזים ולהחדיר אוויר צח אל המכרות ההרוסים נפגעה קשות בעקבות הרס ציוד האוורור באתר. אש שפרצה בשני המכרות שנהרסו הוסיפה עשן לגזים הרעילים שהתפשטו בהם.

המונים התקבצו ליד הכניסות למכרות ההרוסים בתקווה לחדשות על גורלם של קרובים וידידים. ארבעה ניצולים מההתפוצצות הצליחו לצאת בעצמם מן המכרה ורק ניצול חי יחיד חולץ בנוסף להם. לפיכך הועמד מספר הנספים הרשמי על 362, אם כי מספרם היה ללא ספק גדול יותר, עד כדי 500. בין הנספים היו בני שישה לאומים, רובם מהגרים, מהם לפחות 171 מהגרים מאיטליה. לא ניתן היה לזהות חלק מגופות ההרוגים שחולצו. הנספים הותירו אחריהם כ-1,000 עד 1,250 אלמנות ויתומים.

הסיבה לאסון לא נקבעה רשמית, אך נראה כי החומר שהתפוצץ היה אבק פחם או גז מתאן שהצטבר, אשר הוצתו על ידי זיק חשמלי או להבה גלויה שהדליק אחד העובדים.

כשבועיים לאחר האסון, ב-19 בדצמבר, התרחש אסון מכרה נוסף במדינת פנסילבניה, שבו נספו 239 איש .

## לאחר האסון
בטיחות המכרות בארצות הברית בראשית המאה ה-20 הייתה ירודה. הנספים באסון היו חלק מ-3,242 קורבנות באסונות מכרות בארצות הברית ב-1907. כתוצאה מאסון זה דומים לו התגברה בציבור הדרישה לקיים פיקוח ממשלתי מוגבר על בטיחות הפעילות במכרות. עקב כך הקים הקונגרס בחקיקה ב-1910 את לשכת המכרות של ארצות הברית . רשות זו עסקה בהדרכה, בפיקוח על בטיחות ובחקירת תאונות. ב-1996 פורקה וסמכויותיה הועברו לגופים ציבוריים אחרים.

בשנת 2003 נחנכה בעיירה סן ג'ובאני אין פיורה  בקלבריה שבאיטליה אנדרטה לבני העיירה שהיגרו לארצות הברית ונספו באסון. בשנת 2007, לרגל מלאת 100 שנה לאסון, העניק מחוז מוליזה באיטליה פעמון זיכרון לעיירה מונונגה, והוא מוצב בכיכר העירונית בה.

בשנת 2007 נחנך במונונגה פסל לכבוד האלמנות של נספי האסון, המוכר בשם "גיבורת מונונגה" (Monongah Heroine). הוא עשוי בדמותם של האלמנה קתרינה דאביה (Caterina Davia) וילדיה.

## קישורים חיצוניים
* האסון, באתר History.com
* 

## הערות שוליים

מונונגה
מכרה מונונגה
קטגוריה:אמריקה הצפונית: התפוצצויות
קטגוריה:וירג'יניה המערבית
קטגוריה:1907 בארצות הברית
פסק דין בונצ'קובסקי ואחרים נגד פולין

**פסק דין בונצ'קובסקי ואחרים נגד פולין** הוא פסק דין של בית הדין האירופי לזכויות אדם בו נפסק פה אחד כי האיסור על מצעד השוויון בוורשה על ידי ראש העירייה לך קצ'ינסקי בשנת 2005 היה הפרה של הסעיפים 11, 13 ו-14 לאמנה האירופית לזכויות אדם, עליה חתומה פולין.

## רקע
בשנת 2005 ראש עיריית ורשה, לך קצ'ינסקי (לימים נשיא פולין), אסר על קיום מצעדי שוויון לשיפור מעמד זכויות להט"ב בפולין, והצדיק את החלטתו בכך שהמארגנים "לא הגישו תוכנית לארגון תנועה" והוסיף כי קיומו יקדם "אורח חיים הומוסקסואלי" בעודו מתנגד ל"הפצת נטייה הומוסקסואלית". למרות זאת, ב-11 ביוני 2005, צעדו כ-2,500 איש, בניגוד לאיסור קיומו.

יום אחד לפני קיום המצעד, ב-10 ביוני 2005, פנו המארגנים למושל פרובינציית מזוביה בטענה שהחלטת העירייה הפרה את זכותם לחופש ההתאגדות בדרכי שלום. הנגיד קבע כי איסור העירייה לקבלת תוכנית ארגון התנועה של המצעד על ידי מייסדיו הייתה בלתי חוקית וכי המצעד הוגבל שלא כדין. הליכים נוספים הופסקו בהתחשב בכך שהוא התקיים ב-11 ביוני 2005.

ב-16 בדצמבר 2005 מארגני המצעד, בראשות תומאש בונצ'קובסקי, הגישו תביעה נגד פולין בבית הדין האירופי לזכויות אדם, בטענה שזכותם לכינוס מחאה שלווה הופרה משום שטופלו באופן מפלה, בהתחשב בכך שצעדות אחרות הותרו להתקיים ב-11 ביוני על ידי העירייה. בית הדין קיבל את התביעה ב-5 בדצמבר 2006.

## פסק הדין
בית הדין האירופי לזכויות אדם קבע כי אף על פי שהמצעד התקיים, העובדה שנאסר על ידי רשויות העיר מהווה פגיעה בחופש האספה על פי סעיף 11 של האמנה האירופית לזכויות האדם. בנוסף, קבעה הפסיקה כי:

עוד קבע בית דין כי פולין הפרה את סעיף 14 (אי אפליה) לאמנה, לאחר שצעדות אחרות שהתקיימו באותו היום לא היו כפופות לאותם תנאים כמו מצעד זכויות הלהט"ב וקיומן הותר.

נוסף לסעיפים 11 ו-14, קבע בית המשפט כי סעיף 13 לאמנה, המתייחס לזכות לסעד הולם, הופר בכך שלא עמד לרשות מארגני המצעד כל הליך משפטי שהיה מאפשר להם לערער על ההחלטה לפני מועד קיום המצעד.

## תגובות
לאחר מתן פסק הדין לא פורסמה תגובה רשמית מצד השלטונות הפולניים. עם זאת, מזכיר המדינה, מיצי לופינסקי, הצהיר כי "הנשיא קצ'ינסקי עשוי לנקוט צעדים נוספים".
[ממוזער|228x228 פיקסלים|[מצעד השוויון בוורשה, שנה לאחר פסק הדין]]
פסק הדין התקבל בברכה על ידי ארגוני זכויות אדם ולהט"ב כהחלטה נקודתית לזכויות להט"ב למען חופש ההתאגדות. לדברי רוברט בידרואן, מנהיג הארגון הלהט"ב הפולני, הקמפיין נגד הומופוביה, הפסיקה ייצגה "צעד חשוב מאוד לקראת שוויון להומואים ולסביות בפולין לצד מספר מדינות אחרות במרכז ומזרח אירופה".

מייקל קשמן, ראש הקבוצה הבין-פרלמנטרית של הפרלמנט האירופי לזכויות הומואים ולסביות הצהיר: "אני מאוד מרוצה מהפסיקה הזו. זה מהווה חיזוק לכל מה שאמרנו על פעולות ממשלת פולין נגד חירויות היסוד של גברים ונשים חברי קהילת הלהט"ב בפולין.

שרה לודפורד, חברת המפלגה הליברל-דמוקרטית בפרלמנט הממלכה המאוחדת, הצהירה כי "פסק דין זה חשוב ביותר מכיוון שזו הפעם הראשונה שבה בית הדין האירופי לזכויות אדם פסק ספציפית בשאלת איסור על מצעדי שוויון וגאווה. הבהרתו, שחופש ההתאגדות חל במלואו על קיום אירועים אלה הוא, אף על פי שצפוי לחלוטין, בכל זאת מבורך".

## ראו גם
* זכויות להט"ב בפולין
* מצעד הגאווה במוסקבה
* פסק דין אלכסייב נגד רוסיה

## הערות שוליים

קטגוריה:להט"ב בפולין
קטגוריה:פסקי דין בנושא זכויות להט"ב
בונצ'קובסקי ואחרים נגד פולין
אנדרו האריס

**אנדרו לינטנר האריס** (באנגלית: **Andrew Lintner Harris**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, חבר המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כסגן מושל אוהיו בשתי תקופות כהונה שונות, וכמושל אוהיו ה-44. בצעירותו לחם האריס במלחמת האזרחים האמריקנית, והיה אחד מגיבורי קרב גטיסברג.
## ראשית חייו
אנדרו האריס נולד במילפורד שבמחוז באטלר, אוהיו. הוא התחנך בבתי ספר מקומיים, וב-1860, לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת מיאמי שבאוקספורד, אוהיו, הוא התגייס כטוראי בצבא האיחוד.
## שירות צבאי
עד מהרה טיפס האריס בסולם הדרגות והיה לקולונל של רגימנט הרגלים ה-75 של אוהיו, והשתתף ברבים מהקרבות של ארמיית הפוטומק. ב-1 ביולי 1863, בקרב גטיסברג, הוא הוביל את אנשיו בנסיגה מוצלחת דרך שדה הקרב הלוהט של גבעת בית הקברות, שם הם התחפרו על המדרון הצפון-מזרחי. כמי שפיקד בקרב על בריגדה, היה האריס בעל תפקיד מפתח בעיכוב המתקפות החוזרות ונשנות של כוחות הנמרים של לואיזיאנה בפיקודו של הארי הייז, וסייע להבטיח את החזקתה של הגבעה החשובה הזאת עבור ג'ורג' מיד. האריס המשיך להוביל את כוחותיו בהמשך המלחמה, אף על פי שהוא נחל תבוסה מביכה באוגוסט 1864 בקרב גיינסוויל בפלורידה. בתום המלחמה הוענקה לו דרגת ייצוג של בריגדיר גנרל בצבא המתנדבים.
## קריירה פוליטית
כעורך דין, החל האריס לעסוק במקצועו עם תום המלחמה ב-1865. בשנים 1866–1870 הוא כיהן בסנאט של אוהיו, ובשנים 1875–1882 כשופט שלום במחוז פרבל. האריס נבחר פעמיים כסגן מושל אוהיו. בפעם הראשונה ב-1891 וב-1893 כשותפו למרוץ של ויליאם מקינלי וכיהן כסגן המושל בשנים 1892–1896. בפעם השנייה הוא נבחר ב-1905, כאשר הדמוקרט ג'ון פטיסון נבחר כמושל. פטיסון הושבע כמושל בינואר 1906, אך נפל למשכב מיד לאחר טקס ההשבעה ונפטר ביוני אותה שנה. כסגן המושל, הושבע האריס במקומו כמושל וכיהן עד ינואר 1909. תקופת כהונתו כמושל, כולל החודשים הספורים בהם כיהן פטיסון, נמשכה באופן חד פעמי שלוש שנים עקב המעבר של אוהיו לבחירות בשנים זוגיות במקום בשנים אי-זוגיות. בבחירות של 1908 ניסה האריס להתמודד למשרת המושל בזכות עצמו אך נוצח בהפרש קל לדמוקרט ג'דסון הרמון. בעת כהונתו כמושל חתם האריס על חוק שאסר על תרומות לפוליטיקאים של תאגידים עסקיים.
## מותו והנצחתו
אנדרו האריס נפטר באיטון שבאוהיו ב-13 בספטמבר 1915 כתוצאה ממחלת לב. הוא נטמן בבית הקברות מאונד היל יוניון שבעיר. על שמו נקרא ב-2005 כביש 127 שמחבר בין המילטון לאיטון בטקס בו השתתפו קרובי משפחתו.

## קישורים חיצוניים

* אנדרו האריס באתר Ohio History Center 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:מושלי אוהיו
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:סגני מושלי אוהיו
קטגוריה:חברי האספה הכללית של אוהיו
קטגוריה:אנשי צבא האיחוד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מיאמי באוהיו
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1835
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1915
יוסף סרפר

**יוסף לעזרוביץ' סרפר** (ברוסית: **Иосиф Лазаревич Серпер**; 14 בספטמבר 1911 – 9 בנובמבר 2002) היה יהודי-סובייטי, שעוטר כגיבור ברית המועצות על פועלו כקצין הנדסה קרבית בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
נולד בעיר אודסה במשפחתו של פועל. סיים בית ספר מקצועי ועבד כמסגר במפעל. בשנים 1933–1935 שרת שירות סדיר בצבא האדום. בשנת 1939 גויס שוב לצבא - נטל חלק בפלישה לפולין, במלחמת החורף ובכיבוש בסרביה. ביולי 1940 השתחרר מהשירות הצבאי וחזר לאודסה.

מיד לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות התגייס לצבא האדום. לאחר גיוסו נשלח לקורס קציני הנדסה. לאחר סיומו - לחם בדרום רוסיה כמפקד מחלקה ולאחר מכן מפקד פלוגה ביחידת הנדסה קרבית. בקיץ 1942, במהלך הקרבות באזור העיר רוסטוב על הדון נפצע ונפל בשבי. הוא הצליח להסתיר את זהותו היהודית ולאחר זמן קצר הצליח לברוח מהשבי עם קבוצת חיילים. במשך כחודשיים נעו בעורף הגרמני עד שהצליח לעבור את קו החזית ולחבור לכוחות הצבא האדום. עם שובו מהשבי נחקר יוסף סרפר בנ.ק.ו.ד. ולאחר מכן נשלח ליחידת עונשין. כמה ימים אחרי זה, נפצע בקרב. הפציעה היוותה למעשה סיום ריצוי העונש שלו.

לאחר שהחלים מפציעתו נשלח לצפון קווקז, שם מונה למפקד פלוגה בחטיבת הנדסה קרבית הררית. השתתף בקרבות בדרום רוסיה, בשחרור הערים אזוב ובטייסק. במרץ 1943 עוטר בעיטור הכוכב האדום על כך, שהיחידה בפיקודו הצליחה להניח גשרי צליחה על נהר דון תחת אש כבדה של האויב.

בקרבות על העיר מליטופול גדוד הנדסה קרבית בפיקודו של יוסף סרפר נעה ביחד עם כוחות חיל רגלים ושריון, ביצע פירוק מוקשים ומטענים תחת אש, פוצץ מכשולים ואף השתתף בהסתערויות על עמדות האויב, כאשר נפגעו מרבית חיילי החי"ר. על חלקו בקרב זה הוענק ב-1 בנובמבר 1943 ליוסף סרפר תואר גיבור ברית המועצות.

היחידה, בה שירת יוסף סרפר המשיכה להתקדם מערבה. הוא נטל חלק בקרבות לשחרור אודסה, בצליחת נהר הדנייסטר ובקרבות ברומניה. בסתיו 1944 הועבר יוסף סרפר לחזית הבלארוסית השלישית, שם מונה למפקד גדוד בחטיבת הנדסה קרבית ממוכנת מס' 2. נטל חלק בקרבות בפרוסיה המזרחית.

בשנת 1946 השתחרר מן השירות בדרגת מיור. חזר לעירו אודסה. עבד בתעשייה. בשנת 1962 סיים לימודי הנדסת קירור (בלימודי ערב). עבד במפעל לייצור מערכות קירור תעשייתיות. בסוף שנות ה-70 פרש לגמלאות.

בשנת 1989 היגר עם משפחתו לארצות הברית. התגורר בעיר סן פרנסיסקו. יוסף סרפר נפטר ב-9 בנובמבר 2002.

## קישורים חיצוניים
* דף על שמו באתר "גיבורי המדינה" 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים בכוחות המזוינים של ברית המועצות
קטגוריה:יהודים מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:מלחמת החורף: אישים
קטגוריה:סובייטים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בורחים מכליאה על ידי גרמניה הנאצית
קטגוריה:יהודים שהיגרו מברית המועצות לארצות הברית
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1911
קטגוריה:נפטרים ב-2002
פרנק ויליס

**פרנק בארטלט ויליס** (באנגלית: **Frank Bartlett Willis**; ) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי מאוהיו, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אוהיו ה-47 בשנים 1915–1917, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1911–1915, וכסנאטור מטעם אוהיו מ-1921 ועד מותו.

## ביוגרפיה
פרנק ויליס נולד בחווה שליד הכפר לואיס סנטר שבאוהיו, כבנם של ותיק מלחמת האזרחים יליד ורמונט, ג'יי בארטלט ויליס ושל לווינה א. (לבית בוול) ויליס. ב-1894 סיים ויליס את לימודיו באוניברסיטת צפון אוהיו. לאחר שלימד באוניברסיטה במשך 12 שנים, התקבל ויליס ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק במקצוע. בשנים 1900–1904 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של אוהיו, במקביל למשרת הוראה בבית הספר למשפטים של האוניברסיטה הצפונית. ב-1910 נבחר ויליס לבית הנבחרים של ארצות הברית, וכיהן בו בשנים 1911–1915. ב-1914 נבחר ויליס כמושל אוהיו לאחר שניצח את ג'יימס מידלטון קוקס. הוא כיהן כמושל בשנים 1915–1917, אך בבחירות לכהונה שנייה נוצח על ידי קוקס. ב-1918 ניסה ויליס להתמודד שוב על משרת המושל, אך נוצח שוב על ידי קוקס.

בבחירות לנשיאות של 1920 הציג ויליס בפני צירי ועידת המפלגה הרפובליקנית את וורן הרדינג כמועמד לנשיאות. באותה מערכת בחירות נבחר ויליס לסנאט של ארצות הברית במקומו של הרדינג, שהתפטר מוקדם כדי להישבע כנשיא וכך החל ויליס לכהן בסנאט מוקדם יותר. במהלך תקופת כהונתו בסנאט, בשנים 1923–1928, שימש ויליס כיושב ראש ועדת הסנאט לטריטוריות ולנחלות באיים, שהייתה אחראית על הטריטוריות של ארצות הברית, כולל טריטוריית אלסקה, טריטוריית הוואי, הפיליפינים ופוארטו ריקו.

## מותו
פרנק ויליס נפטר ב-30 במרץ 1928, במהלך אירוע שהתקיים באוניברסיטת וסליאן אוהיו, שבדלאוור, אוהיו, אירוע של המפלגה הרפובליקנית שנועד לקידומו לבחירה כמועמד לנשיאות באותה שנה. הוא נטמן בבית הקברות אוק גרוב שבדלאוור.

ויליס היה נשוי לאלי דסטין, ולשניים הייתה בת אחת בשם הלן. על שמו קרוי מרכז החינוך של מערכת החינוך העירונית של העיר דלאוור.

## לקריאה נוספת

*  Mercer, James K.; Rife, Edward K. (1903). Representative men of Ohio, 1900–1903. Columbus: James K. Mercer. pp. 168-169.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מושלי אוהיו
קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאוהיו
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאוהיו
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של אוהיו
קטגוריה:מועמדים לנשיאות ארצות הברית ב-1928
קטגוריה:מועמדים לנשיאות ארצות הברית ב-1916
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת צפון אוהיו
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1871
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1928
מפרץ לגרו

**מפרץ לגרו** (באנגלית: **Legru Bay**) הוא מפרץ בחוף הדרומי של אי המלך ג'ורג', באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.

רוחב פתחו של המפרץ 4 קילומטרים.

המפרץ ממוקם בסמוך מצפון-מזרח לראש מרטינז.

## היסטוריה
### גילוי המפרץ

המפרץ התגלה על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1908 – 1910, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.

המפרץ מופה בדיוק רב יותר, בהתבסס על צילומי אוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד, וכן נסקר על הקרקע על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, אשר סקרה את האזור על הקרקע בין השנים 1957-1959.

### מקור השם

בשנת 1909 שארקו קרא ללשון היבשה הסמוכה "קאפ לאגרו" ("Cap Legru"), על שם אחד מהתורמים למשלחת.

במהלך מיפוי האזור על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, התברר כי שארקו קרא לכף נוספת (היא ראש מרטינז) באותו שם.

על מנת לכבד את שארקו, הועבר השם למפרץ.

## לקריאה נוספת

• JOHN L. SMELLIE, WILLIAM C. MCINTOSH, ROWAN WHITTLE, ALEXA TROEDSON and RICHARD J. HUNT, **[https://www.cambridge.org/core/services/aop-cambridge-core/content/view/4218339EFF316ABB8CD04C62219790A0/S095410202100033Xa.pdf/lithostratigraphical_and_chronological_study_of_oligocenemiocene_sequences_on_eastern_king_george_island_south_shetland_islands_antarctica_and_correlation_of_glacial_episodes_with_global_isotope_events.pdf A lithostratigraphical and chronological study of Oligocene-Miocene sequences on eastern King George Island, South Shetland Islands (Antarctica), and correlation of glacial episodes with global isotope events]**, Antarctic Science 33(5), 502–532 (2021), doi:10.1017/S095410202100033X

• Krzysztof BIRKENMAJER, **[https://journals.pan.pl/Content/111594/PDF/1980_1_029-054.pdf Geology of Admiralty Bay, King George Island (South Shetland Islands) — An outline]**, Institute of Geological Sciences Polish Academy of Sciences, Kraków

• International Symposium on Antarctic Earth Sciences 5th : 1987 : Cambridge, England, **[https://books.google.co.il/books?id=D0zjDidZnO4C&pg=PA631&lpg=PA631&dq=%22Legru+Bay%22&source=bl&ots=8lYwXa2sKR&sig=ACfU3U25VV6TsHfJIWjVCQTesVj6iNxXJg&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwjnlNDMxqL2AhXyQ_EDHfpTB2EQ6AF6BAgREAM#v=onepage&q=%22Legru%20Bay%22&f=false Geological Evolution of Antarctica]**, P 631

## קישורים חיצוניים
* מפרץ לגרו באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפרץ לגרו באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* מפרץ לגרו באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפרץ לגרו באתר marineregions
* תצלום לוויין של אזור מפרץ לגרו
* מפת אזור מפרץ לגרו

## הערות שוליים

לגרו
אדואר פיליפונה

**אדואר פיליפונה** (בצרפתית: **Edouard Philipponnat** נולד ב-1999) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה צרפתי-פיני.

## ביוגרפיה
פיליפונה נולד בצרפת בשנת 1999 וגדל עם אחיו הגדול במונקו ובפינלנד. אביו הוא קצין לגיון הזרים הצרפתי לשעבר ודיפלומט בנסיכות מונקו, ואמו מרפאה הוליסטית. פיליפונה למד בשווייץ, בתוכנית לימודים בינלאומית. הוא דובר חמש שפות (פינית, שוודית, אנגלית, צרפתית וספרדית). בשעות הפנאי מנגן בפסנתר, תופים ושר. התשוקה של פיליפונה למשחק החלה בגיל 13, כשהוא ואביו הגיעו לטיול "אב ובנו" בלוס אנג'לס. שם קיבל את שיעור המשחק הראשון שלו.

## קריירה
הוא החל לעשות אודישן לסרטים באותה שנה ולוהק לתפקיד סלאן צעיר ב- Dragonheart 3: The Sorcerer's Curse, סרט משנת 2015. מאז, השתתף בכמה פרויקטים הכוללים הכנה אינטנסיבית, כולל לימוד איטלקית תוך מספר שבועות. הפרויקט האחרון שלו הוא התפקיד הראשי במותחן "הרץ". 

בשנת 2023 גילם את אלכסנדר הראשון, נסיך רוסיה בסרט נפוליאון.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה פינים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1999
ניקוי השטח

**ניקוי השטח** (ברומנית: **Curăţirea terenului**) הוא המונח הרומני המקורי המקביל למונח הגרמני על הפתרון הסופי.
[שמאל|ממוזער|300px|גופות של יהודים ברחוב ואסילה פונטה ב[יאשי, בזמן הפרעות]]
פירוש ניקוי השטח, בפי מנהיגי רומניה בתקופת מלחמת העולם השנייה, היה "סילוק היהודים, לאחר שנלקח מהם כל רכושם, מכל שטח רומני". ההוראות ניתנו בעל פה ויצאו ישירות מהסמכות העליונה, ממרשל יון אנטונסקו ומסגנו, מיכאי אנטונסקו, שהנחו את שרי ממשלת רומניה ואת מפקדי צבא רומניה והז'נדרמריה הרומנית, שהיו זרועות הביצוע ברצח וגירוש יהודי בסרביה ובוקובינה לטרנסניסטריה.

יון אנטונסקו התחיל להשתמש בנוסח "ניקוי השטח" בהוראות שנתן לקראת פרעות יאשי. באחת מישיבות מועצת השרים של רומניה, ב-15 באפריל 1941, הסביר אנטונסקו לשריו:

ובתרגום לעברית: אני משחרר את ההמון לשחוט אותם. אני נסוג לתוך המצודה שלי ולאחר ששוחטים אותם אני משיב את הסדר.

הוא אכן פעל כך בפרעות יאשי, נתן הוראה לפינוי כל האוכלוסייה היהודית מהעיר, חבילה אחר חבילה וגם פינוי הנשים והילדים. התוצאה הייתה רצח המוני עליו איש לא נתן את הדין בתקופת אנטונסקו.
[ממוזער|300px|שמאל|גירוש יהודים מבתיהם תחת משמר של חייל במדי הצבא הרומני, בשנת 1941, בשטחי [ברית המועצות שנכבשו במלחמה]]

עם פתיחת המלחמה נגד ברית המועצות וכיבוש בסרביה ובוקובינה, המנהיגים של רומניה היו משוכנעים בניצחון גרמניה הנאצית ובהתאם לכך הודיעו, תחילה לשרי ממשלת רומניה ולאחר מכן לפקידות הממשלתית הבכירה על תוכניותיהם בנושא ניקוי השטח. ב-3 ביולי 1941 נשא מיכאי אנטונסקו נאום במשרד הפנים, נאום שהודפס והופץ כחוברת ובו יש הוראה מספר 10 בנוגע לאוכלוסייה היהודית. הנאום שוחזר לצורכי משפטו של מיכאי אנטונסקו לאחר המלחמה וכך נאמר בו (התרגום לעברית של ז'אן אנצ'ל בספר תולדות השואה - רומניה, בהוצאת יד ושם):

## הערות שוליים

קטגוריה:שואת יהודי רומניה
קטגוריה:שואת יהודי ברית המועצות
קטגוריה:טרמינולוגיה של תקופת השואה
יואן טופור

**יואן טופור** או **יון טופור** (ברומנית: **Ioan Topor**; 1 בדצמבר 1885 – 22 ביוני 1950) היה גנרל בצבא רומניה, מפקד הז'נדרמריה, שהשתתף במלחמת העולם השנייה ואחריה הורשע בפשעים חמורים. טופור היה בעל תפקיד חשוב ביצירת שואת יהודי רומניה בחבלים עליהם השתלטה רומניה בברית המועצות, ממובילי תוכנית ניקוי השטח.

## ביוגרפיה

טופור נולד בכפר טודור ולדימירסקו, במחוז בראילה. הוא למד בבית הספר לילדי אנשי צבא ביאשי והמשיך לבית הספר הצבאי לקציני חיל רגלים ומשם לבית הספר המיוחד לפרשים. ב-1 ביולי 1907 עבר לז'נדרמריה והתקדם בדרגות עד שאחרי 30 שנה היה לגנרל של דיוויזיה. ב-1940 התמנה למפקד הז'נדרמריה הרומנית.

ההוראות לרצוח חלק מיהודי בסרביה ובוקובינה ולגרש את האחרים לטרנסניסטריה נתן שליט רומניה, יון אנטונסקו. הוא בחר לביצוע המשימה בז'נדרמריה הרומנית, שבפיקוח משרד הפנים ובמנהל האזרחי של הצבא, שנודע בשם פּרֶטוריָה. הגנרל יואן טופור, שנשא בתואר "המפקד העליון של הפרטוריה" ומפקד יחידות הז'נדרמריה בשטחים המשוחררים, קיבל הוראות מפורשות בעניין הטיפול ביהודים, בקומוניסטים ובפקידי ממשל סובייטים, שנמצאו בשטחים הנשלטים על ידי הרומנים: לשלוח את כל הרומנים והאוקראינים הפרו-קומוניסטים אל הגדה השנייה של נהר הדניסטר, ולחסל את כל בני המיעוטים, לשון נקייה ליהודים. הצבא קיבל הוראות מיוחדות דרך גנרל איליה שטפלאה וסגנו, יואן טופור נדרש לבצע אותן

טופור ביצע את ההוראות המיוחדות של אנטונסקו והפך לדמות חשובה בביצוע שואת יהודי רומניה, שהסתכמה במאות אלפי קורבנות וגם במותם של כ-11,000 צוענים. לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944 הודח ובסוף אותה שנה שוחרר מהצבא. זמן קצר לאחר מכן נעצר נחקר ונשפט על פשעי מלחמה ונידון למאסר עולם. העונש הומתק בהמשך ל-10 שנות מאסר. טופור מת בכלא ב-1950.

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים רומנים
קטגוריה:פושעי מלחמה רומנים
קטגוריה:שואת יהודי רומניה
קטגוריה:שואת יהודי ברית המועצות
קטגוריה:אנשי צבא רומנים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1885
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1950
מפרץ באקו

**מפרץ באקו** (באזרית: **Bakı buxtası**) הוא מפרץ בחוף המערבי של הים הכספי באזרבייג'ן. באזור נמצא נמל באקו .

## היסטוריה
מהמאה ה-1 ועד המאה ה-7, אזור באקו היה לח וחם. במפה של תלמי, תואר באקו כאזור שנמצא רחוק מהים. לאחר המאה ה-7 עלה מפלס המים של הים הכספי עד למאה ה-9, ומאז החלה היווצרותו של מפרץ באקו. בסוף המאה ה-8, האזור היה מוצף לעיתים תדירות. רעידת אדמה גדולה שהתרחשה ב-1306, טירת סבאיל , שנבנתה על אי במפרץ באקו, שקעה, והתגלתה מחדש רק בתחילת המאה ה-18. מריו סנוטו, גאוגרף איטלקי מהמאה ה-14, ציין בצער כי: "מפלס המים של הים הכספי עולה מדי שנה ורוב הערים הוצפו", ולפי דבריו של הגאוגרף עבד א-ראשיד אל-באקובי, הים הכספי הציף חלקים נרחבים מבאקו ב-1403.

## מצב אקולוגי
על פי הודעת נציג של משרד האקולוגיה ומשאבי הטבע של אזרבייג'ן, מפרץ באקו נמצא במצב אקולוגי חמור, בעיקר מפסולת תעשייתית וביתית, ומניצול כלי שיט, מרבצי נפט וגז. בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21, ממשלת אזרבייג'ן תיקצבה עבודות לניקוי המפרץ. בסך הכל, הוצאו מהים כ-4,500 טונות של גרוטאות מתכת וכ-412 טונות של פסולת עץ.

## גלריה

קובץ:View_of_Baku_bay_1862.jpg|מבט אל המפרץ מהעיר העתיקה של באקו (1862)
קובץ:Panoramic_Baku.jpg|מבט אל המפרץ מגבעת בייל
קובץ:Bay_in_Baku.JPG|מחלק מהמפרץ, מבט מרכבל.


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אזרבייג'ן: גאוגרפיה
קטגוריה:הים הכספי
קטגוריה:באקו: גאוגרפיה
קטגוריה:אסיה: מפרצים
מפרץ ולורה

**מפרץ ולורה** (באלבנית: **Gjiri i Vlorës**) הוא מפרץ בים האדריאטי באלבניה. האזור מסווג כאזור ציפורים בעל חשיבות וכאזור צמחים חשוב .

## היסטוריה
בעת העתיקה (לפני 400 לפני הספירה), הגבול הצפוני ביותר של השלטון הצ'אוני  היה ממוקם בקצה הצפוני של מפרץ ולורה.

בתקופת רומא העתיקה, האזור היה מקום משמעותי והיו בו מספר קרבות בניהולו של יוליוס קיסר.

בתקופת המלחמה הקרה, היה באזור המפרץ בסיס ימי סובייטי.

## גלריה

## לקריאה נוספת

* 
* 
* 
* 
* 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מפרצים בים האדריאטי
קטגוריה:אלבניה: גאוגרפיה
קטגוריה:ולורה
קמרון דאגלס

**קמרון מורל דאגלס** (באנגלית: **Cameron Douglas** נולד ב-13 בדצמבר 1978) הוא שחקן קולנוע אמריקאי.

## ביוגרפיה
דאגלס נולד בשנת 1978. הוא בנם הבכור של השחקן מייקל דאגלס ודיאנדרה מורל דאגלס (לבית לוקר), ונכדם של השחקן קירק דאגלס והשחקנית ילידת ברמודה, דיאנה דיל. הוריו התגרשו בשנת 1995.

דרך נישואיו השניים של אביו לקתרין זיטה-ג'ונס, לדאגלס יש שני אחים למחצה מצד אביו.

## קריירה
דאגלס הופיע בין היתר בסרטים: בחור קשוח לצד ג'קי צ'אן משנת 1997, "הכל עובר במשפחה" משנת 2003 בו שיחקו גם אביו, סבו וסבתו, "אדם וחווה - הסיפור האמיתי" משנת 2005 ו-"Loaded" משנת 2008.

הוא לוהק לתפקיד ראשי בסרט "The Runner" משנת 2021.

## הליכים משפטיים והרשעה
### סחר בסמים והרשעה

דאגלס נעצר בשל עבירות סמים לפחות שלוש פעמים. ב-1999 הוא נעצר במנהטן, כשברשותו קוקאין. הוא הואשם בעבירה של החזקת חומרים אסורים. האישום בוטל לאחר שהודה באשמה פחותה של הפרת סדר. ב-2007 הוא הואשם בעבירה של החזקת חומר אסור לאחר ששוטרים מצאו מזרק עם קוקאין נוזלי במכונית שבה היה. ב-28 ביולי 2009, דאגלס נעצר על ידי מינהל אכיפת הסמים בגין החזקת מתאמפטמין. בשל הכמות הגדולה של הסם שנתפס, הואשם דאגלס בכוונה להפיץ. האישום נושא עונש מאסר מינימלי של 10 שנים ומקסימום מאסר עולם.

ב-27 בינואר 2010, דאגלס הודה באשמת קשירת קשר להפצת סמים והחזקת הרואין לאחר שחברתו הבריחה הרואין, שהוחבא בתוך מברשת שיניים חשמלית והעבירה לו אותו בזמן שהיה במעצר בית. ב-20 באפריל 2010, דאגלס נידון לחמש שנות מאסר בגין החזקת הרואין וסחר כמויות גדולות של מתאמפטמין וקוקאין מחדר מלון בניו יורק. מייקל דאגלס נטל על עצמו בפומבי את האשמה ב"היותו אבא רע", והוסיף כי "הוא (קמרון) עתיד למות או שמישהו יהרוג אותו. אני חושב שיש לו הזדמנות להתחיל חיים חדשים, והוא יודע את זה."

באוקטובר 2011, דאגלס הודה באשמה בהחזקת סמים בכלא.  ב-21 בדצמבר 2011, הוא נידון ל-4.5 שנות מאסר נוספות בגין אישום זה.  בדצמבר 2012 נשברה רגלו על ידי אסיר אחר.  בינואר 2013, שוב נמצאו אצל דאגלס סמים בכלא בלורטו, פנסילבניה. הוא נכשל בבדיקת שתן ונשלח לבידוד.  ב-15 באפריל 2013 עונש המאסר המוארך שלו אושר על ידי בית המשפט השני לערעורים של ארצות הברית,    ובית המשפט העליון דחה את ערעורו הסופי ב-13 בינואר 2014. 

### שחרור מהכלא
ב-1 באוגוסט 2016 שוחרר דאגלס מוקדם מהכלא והועבר לשיקום בעיר ניו יורק לאחר שבע שנים מאחורי סורג ובריח, עם שנתיים מתוך שבע השנים בדיור מופרד.

## חיים אישיים
ספרו, "דרך ארוכה הביתה", עוסק בחוויותיו לאחר שהורשע באשמת החזקת והפצת סמים.  הוא פתח חשבון אינסטגרם, שבו הפוסט הראשון שלו היה תמונה של המשפט "תהיה האנרגיה שאתה רוצה למשוך". 

דאגלס נמצא במערכת יחסים ארוכה עם ויויאן ת'יבס. לזוג יש שני ילדים, בת בשם לואה איזי (ילידת 2017) ובן בשם ריידר (יליד 2020).

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא ברמודי
קטגוריה:מורשעים בעבירות סמים בארצות הברית
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1978