open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נילי ארד

**נילי ארד** (נולדה ב-19 בדצמבר 1943) היא משפטנית ומשוררת ישראלית, שכיהנה כנשיאת בית הדין הארצי לעבודה מנובמבר 2010 עד דצמבר 2013. יושבת ראש עמותת שקיפות בינלאומית ישראל - שבי"ל.

## ביוגרפיה
נולדה ליוכבד ויהושע ימניק וגדלה בקריית ים א'. אמה הייתה מורה לאנגלית בבית הספר היסודי "זבולון" ואביה היה החלבן השכונתי בקריית ים א'. נילי היא בוגרת מחזור ב' של בית הספר היסודי הראשון בקריית ים, בית ספר "אורים".

בשנת 1976 סיימה את לימודי המשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת 1977 הוסמכה כעורכת דין ועבדה בשוק הפרטי. כעבור שנים אחדות הצטרפה לפרקליטות המדינה, שם שימשה כמנהלת מחלקת בג"ץ במשך שמונה שנים, לרבות בתקופת האינתיפאדה הראשונה. בהמשך מונתה למשנה לפרקליטת המדינה בתחום החוקתי-מינהלי.

בשנת 1996 מונתה על ידי שר המשפטים, יעקב נאמן, למנכ"לית משרד המשפטים. שימשה בתפקיד זה במהלך כהונתו של שר המשפטים צחי הנגבי. בתקופת כהונתה הוקמו הסניגוריה הציבורית, המרכז הארצי לגישור והמכון להשתלמות פרקליטים. בשנת 1999 פוטרה מתפקידה על ידי שר המשפטים הנכנס, יוסי ביילין, בטענה שאינה מתאימה לממש את מדיניותו. בעקבות זאת עתרה התנועה לאיכות השלטון לבג"ץ שהוציא צו מניעה נגד פיטוריה של ארד.

בשנת 2000 מונתה לשופטת בבית הדין הארצי לעבודה. באוקטובר 2009 מונתה למשנה לנשיא בית הדין הארצי לעבודה, סטיב אדלר, ובנובמבר 2010 מונתה כנשיאה הראשונה של בית הדין הארצי לעבודה, הרביעית במספר מאז הקמתו בשנת 1969. ארד נבחרה לתפקיד זה בניגוד לשיטת הסניוריטי, שכן השופטים עמירם רבינוביץ' ויגאל פליטמן היו בעלי ותק גדול יותר בבית הדין הארצי לעבודה.

נושאים מרכזיים שהובאו לטיפולה כשופטת וכנשיאת בית הדין הארצי לעבודה הם: שביתת הרופאים, ובהמשכה התפטרות המתמחים. בית הדין תמך בקיום משא ומתן בין הצדדים, ופעמיים פסל את התפטרותם של מאות רופאים מתמחים, בנימוק שהתפטרות זו היא צעד ארגוני בלתי חוקי; פסיקה בנושא מיצוי זכויות במסגרת חוק ביטוח בריאות ממלכתי; פסיקה תקדימית בנושא התארגנות ראשונית - פסק דין פלאפון; פסיקה תקדימית בנושא עיון המעסיק בתכתובת מייל של העובד - פסק דין טלי איסקוב.

בדצמבר 2013, בהגיעה לגיל 70, פרשה לגמלאות.

מאז פרישתה פרסמה ארבעה ספרי שירה בעריכת אלי הירש. בשנת 2016 יצא לאור ספר שירים פרי עטה ששמו "על גב הנמר", הכולל שירים שכתבה לאחר פרישתה מכס השיפוט. בינואר 2018 יצא לאור ספר שיריה השני, "סוסי פרא" ובמרץ 2020 יצא לאור ספר שיריה "דהרת הזמן", שלושתם בהוצאת "אבן חושן. בפברואר 2023, יצא לאור ספר שיריה הרביעי "אל לב השמש" בהוצאת עתון 77.

בחודש מאי 2017 התמנתה ליושבת ראש עמותת שקיפות בינלאומית ישראל - שבי"ל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* ריאיון עם הנשיאה נילי ארד, "עורך הדין", כתב העת של לשכת עורכי הדין, אוקטובר 2012
* 
* 
* 
* 
* יורם יובל, שיחת נפש עם נילי ארד,הטלוויזיה החינוכית, 26 במרס 2018
* 
* נילי ארד באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית באתר של נילי דגן

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות תיכון קריית חיים
קטגוריה:בוגרי תיכון קריית חיים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:נשיאי בית הדין הארצי לעבודה
קטגוריה:מנכ"לי משרד המשפטים
קטגוריה:שופטות בתי הדין לעבודה
קטגוריה:קריית ים: אישים
קטגוריה:מנכ"ליות משרדי ממשלת ישראל
קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
אידה קאוואפיאן

**אידה קאוואפיאן** (באנגלית: **Ida Kavafian**; 29 באוקטובר 1952) היא כנרת וויולנית אמריקאית ממוצא ארמני.

## חייה
קאוואפיאן נולדה באיסטנבול שבטורקיה להורים ארמנים. היא היגרה עם משפחתה לארצות הברית ב-1956 והחלה ללמוד כינור בדטרויט בגיל שש. מוריה היו ארה זרוניאן, מישה מישאקוב, אוסקר שומסקי ואיוון גלאמיאן. שומסקי וגלאמיאן היו מוריה במסגרת לימודיה בבית הספר ג'וליארד בשנים 1969 - 1975. הופעתה הראשונה הנחשבת בפומבי הייתה לרגל זכייתה בתחרות הכינור הבינלאומית "ויאנה דה מוטה" בליסבון, בשנת 1973. היא ניצחה ב"אודיציות הבינלאומיות לאמני קונצרטים צעירים" ב-1978, וזכייה זו הביאה לרסיטל הבכורה שלה בניו יורק, בקרנגי הול. היא החלה להופיע עם אחותה, אני קוואפיאן, ב-1983, כאשר השתיים ניגנו יחדיו בקרנגי הול. בעונת 1983-84 יצאה לסיור הופעות עם צ'יק קוריאה. כחברה באגודה למוזיקה קאמרית בשנים 1989 - 1993 ו-1996 - 2002, ניגנה עם שלישיית בוזאר מ-1992 עד 1998 ובהופעות מזדמנות לאחר מכן. היא ייסדה קבוצה משלה, "אופוס אחד", ב-1998, עם אן-מרי מקדרמוט, סטיבן טננבום ופיטר ויילי. 

אידה קוואפיאן מלמדת במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה ובקונסרבטוריון למוזיקה של בארד קולג'. היא מנגנת בכינור גואדניני שנבנה במילאנו ב-1751 ובוויולה מתוצרת מס את מס משנת 1987.

הרפרטואר של קוואפיאן כולל יצירות מן התקופה הקלאסית ומראשית התקופה הרומנטית, משל מוצרט, בטהובן ופליקס מנדלסון, כמו גם יצירות מן המאה ה-20 מאת רות קרופורד סיגר, צ'ארלס וואורינן וטורו טאקמיצו. טאקמיצו חיבר קונצ'רטו לקאוואפיאן.

קאוואפיאן נודעת גם כמייסדת שני פסטיבלי מוזיקה יוקרתיים, "בראוו! וייל ואלי" ופסטיבל מוזיקה קאמרית "מוזיקה מאנג'ל פייר" במקסיקו.

## קישורים חיצוניים

*   אידה קאוואפיאן באגודה למוזיקה קאמרית של מרכז לינקולן

קטגוריה:ויולנים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים ארמנים
קטגוריה:ויולניות
קטגוריה:כנריות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1952
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
אברהם שלמה לויסון

הרב **אברהם שלמה לויסון** (ד' בסיוון תרס"ב, 9 ביוני 1902 – י"ב באייר תש"ה, 25 באפריל 1945) היה מרבני הולנד בתקופת השואה. כיהן עד לשואה כרב ראשי למחוזות פריסלנד ודרנתה. נספה בשואה.

## לפני השואה
נולד בהאג לרב שבתאי (או שבתי) שהיה ממנהיגי הקהילה היהודית בעיר. למד בבתי המדרש לרבנים באמסטרדם ובברלין והוסמך לרבנות בתרצ"ה (1935), ובמקביל למד שפות שמיות באוניברסיטת אמסטרדם. בג' בטבת תרצ"ו מונה לרבה של לייוורדן ומחוז פריסלנד, ובכך החליף את הרב דסברג. במקביל היה גם רבו של מחוז דרנתה. בתרצ"ח-תרצ"ט (1939-1938) נמלטו להולנד יהודים מגרמניה וממשלת הולנד הקימה בעבור היהודים שהגיעו לפריסלנד מחנה ב הקרובה ללייוורדן. הרב לויסון שהה עימם בשבתות וחגים, חיזק את רוחם וארגן פעילות רוחנית. כונה "ר' שמחה" כיוון שבביקוריו ובעזרתו הביא שמחה למשתכנים במחנה.

## בימי השואה
לאחר כיבוש הולנד בידי הנאצים בב' באייר ת"ש (10 במאי 1940) עזר רבות בפינוי מהיר של המחנה, כשהרב מארגן לכל פליט משפחה שתקלוט אותו. האימוץ נמשך כחודש עד שהיהודים הוכרחו לחזור למחנה על ידי הגרמנים שהקימו באותו שטח מחנה ריכוז. כרב ראשי שימש כנציג היהודים באזור. הרב לויסון קיבל חופש פעולה מהשלטונות הגרמניים והוא ניצל זאת וסיפק את הצרכים הדתיים הנדרשים.

עסק במניעת עגינות, ובחליפת מכתבים עם רבנים חשובים אחרים בהולנד דן בנושא. לאחר הסכמה משותפת, ערך גיטין על תנאי ליהודים במחנה וסטרבורק, וחלקם נשמרו בלונדון. הרב עצמו גורש בתש"ג לאותו מחנה ובהמשך לברגן-בלזן.

סרב לאכול מזון לא כשר אף שסיכן עצמו במוות מרעב. הרב נחלש יותר ויותר עד שנפטר לאחר שחרור המחנה בנסיעתו ברכבת שנודעה בתור "הרכבת האבודה". הרב לויסון נקבר עם עוד יהודים שנפטרו ברכבת, בקבר אחים בכפר טרביץ במזרח גרמניה.

בין תשובותיו ההלכתיות שנמצאו בארכיונו הפרטי, פסק בקיץ תש"ב בתשובה לאחד מרבני האג לגבי העברה מקבר אחים לקבורה בבית קברות לא לקבור בארונות ולא לבצע טהרה, אלא לקבור בתכריכים בלבד.

## לקריאה נוספת
*דן מיכמן, **המנהיגות הרבנית בהולנד בתקופת השואה**, מתוך: דפים לחקר תקופת השואה, אוניברסיטת חיפה, תשמ"ט.
*שלמה סמסון, **האמנתי כי אדבר**, ראובן, תש"ן.
*אסתר פרבשטין, **[[בסתר רעם]]**.
*אליעזר דסברג, **והגדת לבנך : פרקים מתולדות משפחת דסברג**, הוצאת עצמית בסיוע יד ושם, תל אביב תשס"ט (2009) - חוברת זיכרון לבני משפחת דסברג הי"ד.
***שירים למלואים**, הוצאת Van Creveld / Van Crefeld, אמסטרדם תרצ"ו - ספר דו-לשוני בעברית והולנדית של שירים לכבוד בחירתו לרבנות לייוורדן ומחוז פריסלנד, וכן פסוקים ומזמורי תהילים לכבוד הבחירה. בכותרת המשנה נכתב: "יום הוקם על כיסא הרבנות בק"ק לעווארדן והגליל מסביב מהור"ר אברהם בן כ"ה שבתי לעוויססאן ... ג’ טבת שנת תרצו". ספרים דומים יצאו לכבוד בחירתם לאותה משרה של הרב שמואל עזריה לודרסום בד' בתמוז תר"ס (1900), הרב אהרן יששכר דוידס בתרפ"ה (1924), הרב שמעון דסברג בתרפ"ט, וכן לכבוד בחירת הרב יוסף איזקסון לרבה של קהילת רוטרדם והסביבה בי"ג בסיוון תר"י (1850).

## קישורים חיצוניים
* על הרב לויסון באתר "זכור"
* Abraham Salomon Levisson, באתר Joods Monument

קטגוריה:רבנים הולנדים
קטגוריה:רבנים בשואה
קטגוריה:רבני הציונות הדתית
קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:יהודים הולנדים
קטגוריה:יהודים בשואה: הולנד
קטגוריה:אסירים במחנה וסטרבורק
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז ברגן-בלזן
קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:אישים הקבורים בקבר אחים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אמסטרדם
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1902
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1945
מרחק לוינשטיין

**מרחק לוינשטיין** (ברוסית: Левенштейн; מכונה גם **מרחק עריכה**) הוא מונח במדעי המחשב ובתורת האינפורמציה שמתאר את מידת השונות בין שתי מחרוזות תווים. את המונח טבע ולדימיר לוינשטיין  ב-1965.

מרחק לוינשטיין בין שתי מחרוזות מוגדר כמספר המינימלי של פעולות עריכה שיש לבצע על מחרוזת אחת כדי להגיע למחרוזת השנייה, כאשר פעולות העריכה המותרות הן: הוספת אות, מחיקת אות או שינוי אות לאות אחרת.

## דוגמה
מרחק לוינשטיין בין "חיפנים" ל"חיפאיות" הוא 3. 
חיפ**נ**ים -> חיפ**א**ים (החלפה של 'נ' ו'א')
חיפאי**ם** -> חיפאי**ת** (החלפה של 'ם' ו'ת')
חיפאית -> חיפאי**ו**ת (הוספה של 'ו')

## יישומים
השוואה בין מחרוזות נדרשת, למשל, בחיפושים במילונים מתוך קלט שגוי "במקצת" לצורך בדיקת איות. לדוגמה אם מוגדר במילון המילה "חיפאיות", קלט המשתמש יהיה "חיפנים" והמרחק המרבי המוגדר הוא 3 אזי תוצאות החיפוש יראו גם את המילה "חיפאיות". יישומים נוספים שמשתמשים בווריאציות שונות של מרחק לוינשטיין הם זיהוי תווים אופטי, ועיבוד שפות טבעיות.

## מימוש
מימוש יעיל של מציאת מרחק לוינשטיין דורש שימוש בטכניקת תכנות דינמי. סיבוכיות המקום וסיבוכיות הזמן במימוש הטרויאלי הוא (NM)O.


  **int** LevenshteinDistance(**char** s[1..m], **char** t[1..n])
  **{**
    *// d is a table with m+1 rows and n+1 columns*
    **declare** **int** d[0..m, 0..n]
   
    **for** i **from** 0 **to** m
      d[i, 0] := i *// deletion*
    **for** j **from** 0 **to** n
      d[0, j] := j *// insertion*
   
    **for** j **from** 1 **to** n
    **{**
      **for** i **from** 1 **to** m
      **{**
        **if** s[i] = t[j] **then** 
          d[i, j] := d[i-1, j-1]
        **else**
          d[i, j] := minimum
                     (
                       d[i-1, j] + 1,  *// deletion*
                       d[i, j-1] + 1,  *// insertion*
                       d[i-1, j-1] + 1 *// substitution*
                     )
      **}**
    **}**
   
    **return** d[m,n]
  **}**



## דוגמת הרצה






## ראו גם
מרחק המינג

## קישורים חיצוניים
* מחשבון מרחק לוינשטיין

קטגוריה:תורת האינפורמציה
אני קוואפיאן

**אני קוואפיאן** (באנגלית: **Ani Kavafian**  10 במאי 1948) היא כנרת אמריקאית ממוצא ארמני.

## ביוגרפיה
קוואפיאן נולדה באיסטנבול, טורקיה להורים ממוצא ארמני. בשנת 1956 היגרה עם משפחתה לארצות הברית, שם השתקעו בדטרויט. היא התחילה ללמוד נגינה בפסנתר עוד בטורקיה, ובגיל תשע החלה לנגן בכינור. מוריה היו ארא זרוניאן ומישה מישאקוב. היא למדה בבית הספר ג'וליארד משנת 1966, אצל איוון גלאמיאן וסאלי תומאס. הופעת הבכורה שלה הייתה בקרנגי הול ב-1969 ובפריז ב-1973, בשנה שבה גם זכתה בתחרות האודיציות הבינלאומית לאמני קונצרט צעירים. גם אחותה, אידה קאוואפיאן, למדה בג'וליארד והשתיים הרבו לנגן יחדיו בקונצרטים במהלך הקריירות המקבילות שלהן. אני יצאה לסיורי הופעות בשנות ה-70 ולימדה בבית הספר מנהטן למוזיקה ובבית ספר מאנס למוזיקה בשנות ה-80. היא הייתה לחברה באגודה למוזיקה קאמרית של מרכז לינקולן ב-1978 ונישאה לצייר ברנרד מינדיץ'. עוד לימדה והופיעה בפסטיבל המוזיקה של סאראסוטה.

הרפרטואר של אני קאוואפיאן מסתמך בעיקר על הקונצ'רטי של מוצרט, ברהמס ומנדלסון, אבל היא עשתה לה שם גם בביצועי יצירות המאה ה-20 משל המלחינים בארבר, בארטוק, שוסטקוביץ', קורנגולד, חאצ'טוריאן ועוד. היא מנגנת בכינור סטרדיוואריוס משנת 1736.

לאני ובעלה בן בשם מתיו, המתגורר בקליפורניה.

## קישורים חיצוניים

* אתר וירטואוזובלקנטו, ביוגרפיה של אני קוואפיאן   

קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
קטגוריה:מוזיקאים ארמנים
קטגוריה:כנריות אמריקאיות
ביקור בית (תוכנית רדיו)

**ביקור בית** היא תוכנית רדיו ששודרה בין 1984 ל-1989 ב"קול ישראל", בהגשתה של רבקה מיכאלי.
[שמאל|ממוזער|250px|מימין: [ריקה זראי, רחל הרמתי ורבקה מיכאלי באולפן "ביקור בית", מאי 1984]]
בתחילת שנות ה-80 החליטה הנהלת "קול ישראל" לחדש את התוכנית "לעקרת הבית". רבקה מיכאלי נבחרה לערוך ולהגיש ורחל הרמתי להפיקה. התוכנית נקראה "ביקור בית" כדי שלא תדבק בה תווית "לנשים בלבד" וכדי להרחיב את קהל המאזינים והנושאים. התוכנית שודרה במשך חמש שנים, בכל יום חול בין השעות 9 ל-10 בבוקר ברשת ב'.

התוכנית כללה פינות קבועות והנושאים התאימו לקהל יעד רחב:
* בריאות: בהשתתפות רופאים, קו הטלפון נפתח לשאלות המאזינים.
* אוכל: מתכוני שף שהתאימו לתקופות השנה (פירות וירקות בעונתם, ארוחות חג ושבת). בין המשתתפים הקבועים: רות סירקיס, ישראל אהרוני, צחי בוקששתר, רותי קינן, אלינוער רבין, זאב קרן, שאול אברון. כל שף הביא את המתכון לאולפן.
* ספרות ילדים: ד"ר מירי ברוך המליצה על ספרי-ילדים שיצאו לאור.
* "יד ביד": עם שלי חושן, סיפורים על בעיות קשות במשפחה ומתן עזרה באמצעות המאזינים המתנדבים (נמצא מחסה לנערה שנזרקה מהבית על ידי הוריה, נאסף כסף לפני חג הפסח למשפחת עולים שאיש לא עזר לה).

בנוסף לפינות הקבועות, המיקרופון והטלפונים היו פתוחים לכל נושא (למעט פוליטיקה) והמאזינים יכלו לצלצל לאולפן בנושאי חיסכון, השקעות ועסקים (פרופ' יצחק אדיג'ס, יוסי ניצני), זמרים עם תקליט חדש, סופרים עם ספרם החדש, שחקנים והצגות חדשות.

## לקריאה נוספת
* מרי אוסקובסקי, "רוחל וריבקל", עולם האשה, אוגוסט 1984.

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות רדיו בקול ישראל
משה בר-תקווה

**משה בר-תקווה** (מונדק פסטרנק; 1905 – דצמבר 1994) היה מבכירי ההגנה, מראשי פעיליה באירופה, ממקימי צה"ל וקצין שריון ראשי.

## ביוגרפיה
משה (מונדק) בר-תקווה נולד בגליציה בשנת 1905, בשם משה פסטרנק.
הוא סיים את לימודיו בבית ספר תיכון דובר פולנית וגרמנית.

כחניך השומר הצעיר עלה בשנת 1923 לארץ ישראל.

לאחר מכן נסע לאיטליה לשם לימוד מסחר בינלאומי וב-1929, לאחר שגמר את לימודיו, חזר לפולין כדי ללמוד שם בבית הספר לקצינים, ואף שירת בצבא הפולני כקצין.

בראשית שנות השלושים של המאה העשרים חזר לארץ ישראל והחל לפעול במערכת ההדרכה של ארגון ההגנה כמדריך ראשי. בהגנה קיבל את הכינוי המחתרתי קונרד. בשנים 1935 עד 1936 היה מדריך שדאות וטקטיקה במחוז הדרום. בשנות המרד הערבי הגדול היה בר תקווה מראשוני הפו"ש ומונה למפקד אזור נס ציונה ובית חנן.

בשנות הארבעים של המאה העשרים הוא התקדם במערך ההדרכה של ההגנה ושימש כמדריך ואחר כך כמפקד קורסי המ"מים של ההגנה שהתקיימו בג'וערה. במסגרת זו עיצב בר תקווה את סיכת המ"מ (חרב שזורה בענף זית) שהפכה לסמל ההגנה ושולבה לבסוף בסמל צבא הגנה לישראל. אחרי הקמת הפלמ"ח מונה למדריך ראשי של הפלמ"ח. ב-1941 היה אמור לעמוד בראש כ"ג יורדי הסירה, אך ברגע האחרון לא הסכים מהסיבה של היעדר מודיעין ובמקומו מונה צבי ספקטור.

בשנת 1943 התגייס בר תקווה, בניגוד לרצון מפקדת ההגנה, לצבא הבריטי ושירת בבריגדה היהודית כקורפורל.
עם תום המלחמה למד איטלקית והפך לאחד מן הפעילים הבולטים של עלייה ב' באיטליה.

יהודה ארזי שריכז בידיו את ההכנות לארגון עלייה ב', נתקל בקשיים בפעולותיו ובר-תקווה, ששלט בשפה האיטלקית, מונה לעוזרו והשכיל לפתח קשרים עם גורמים שונים באיטליה ולסייע רבות ביישור ההדורים שנוצרו עקב הפעולה המחתרתית בתוך ארץ זו. מאוחר יותר עסק בארגון קבוצות פליטים יהודים והכנתם לקראת העלייה לארץ. בתחילת שנת 1947 הוא חזר לארץ ובמהלך אותה שנה שימש כראש לשכת ההדרכה של ההגנה ופיקד על קורס המ"מים האחרון של ארגון ההגנה.

במלחמת העצמאות שימש בר-תקווה, לצד סגן-אלוף ישראל בר, כעוזרו של ראש אג"מ וממלא מקום הרמטכ"ל יגאל ידין ועמד בראש מחלקת מבצעים. ב־11 במאי 1948, לקראת פלישתם של צבאות ערב ולנוכח הקמה צפויה של אגף תכנון, שונה מבנה אגף המבצעים, וראשי מחלקות התכנון והמבצעים מונו לראשי מחלקות מצבים זירתיות – בר־תקווה לדרום ובר לצפון ולמרכז.

עם תום המלחמה, בשנת 1950, עבר בר תקווה קורס שריון בצרפת, ובשנת 1951 התמנה לקצין שריון ראשי בצה"ל, הוא הרחיב את החיל וביסס אותו.

בשנת 1955 סיים את בית הספר הצבאי "אקול סופריר דה גר" בצרפת והתמנה לראש מחלקת התכנון במטכ"ל ולאחר מכן לנספח צה"ל באיטליה. הוא פרש מצה"ל בשנת 1959 בדרגת אל"ם. בהמשך היה מראשי רפא"ל.

בר תקווה נפטר ב-1994, והובא למנוחות בבית העלמין האזורי ברמות השבים.

## קישורים חיצוניים
* אל"ם משה (מונדק) בר תקוה (פסטרנק), קצין השריון הראשי באתר יד לשריון

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי קבוצות הנוקמים
קטגוריה:קציני שריון ראשיים
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים באיטליה
קטגוריה:סגל רפאל
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת העצמאות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ברמות השבים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
פסח יפהר

**פסח יפהר** (23 במרץ 1904 – 4 ביולי 1985) היה פוליטיקאי ישראלי שכיהן כראש מועצת הרצליה וראש העיר הראשון של הרצליה בשנים 1959–1966.

## ביוגרפיה
נולד בשם פסח קרסנוגורסקי לאברהם וטובה לבית חנקין בז' בניסן, תרס"ד בניז'ין שבאוקראינה, אז חלק מן האימפריה הרוסית. היה פעיל בתנועת החלוץ ונעצר על פעילותו בידי השלטונות הסובייטים. בשנת 1926, בעת ישיבתו בבית הסוהר במוסקבה, פגש את אלכסנדר פן והתרשם מאוד ממראהו ומאומץ ליבו. השניים נותרו חברים גם מאוחר יותר, בישראל. אחיו הבכור הגיע לארץ ישראל בשנת 1925 והצטרף לקבוצת צעירים שעזרו בהקמת הרצליה.

פסח עלה ארצה בשנת 1927 עם חבריו והצטרף לקבוצת משמר ולאחיו בהרצליה. עבד תחילה בעיקר בפרדס רש"ל ונבחר לוועד הפועלים. זמן קצר לאחר הגיעו להרצליה, התקבל להגנה. אחר כך הצטרף לתנועת הפועל הצעיר ונבחר לתפקיד מזכיר מועצת הפועלים במושבה.

מאוחר יותר הוא עבד במשרד העבודה של הסוכנות היהודית תחת יצחק גרינבוים. לאחר הקמת המדינה, עם מינויו של גרינבוים לתפקיד שר הפנים, הוא מינה את יפהר למנהל הרשויות המקומיות במשרד הפנים.

שימש כמזכיר סניף מפא"י בהרצליה, וביולי 1959 נבחר ברוב קולות כנציג מפא"י לראשות המועצה המקומית הרצליה, לאחר שראש המועצה הקודם, בן ציון מיכאלי, התפטר מתפקידו. בעקבות הכרזתה של הרצליה כעיר באפריל 1960 הפך יפהר לראש העיר.

הישגיו הבולטים בתקופת כהונתו:
* הרחבת בית הספר המקצועי אורט ופתיחת שתי מגמות לימוד חדשות בו
* הקמת בית ספר ע"ש פתחיה לב-טוב בשיכון דרום
* פתיחת גני ילדים לגילאי 4 בעיר
* הקמת המוזיאון העירוני 
* הקמת שני מועדוני נוער בשכונות נוה-ישראל ושביב
* הקמת שכונת "הרצליה הצעירה" עבור זוגות צעירים
* הרחבה ושיפור רשת הביוב והקמת מגדל מים נוסף
* שיפור התשיות והנגישות לחוף הים וסלילת כביש נוסף מנוף ים למלון השרון
* נטיעת הגן הציבורי בנוה ישראל על שטח של 15 דונם ושיפוץ והרחבת גן וריזלנד

בעקבות ביקורת ציבורית על ניהול כושל של העירייה (יצירת גירעון תקציבי גדול) ופרישת נציגי מפ"ם והליברלים העצמאים מן הקואליציה התפטר יפהר בספטמבר 1966 מתפקיד ראש העיר וגם מחברותו במועצה. ב-25 באוקטובר קיבלה מועצת העיר את התפטרותו של יפהר ובמקומו נבחר נתן רוזנטל מן המערך לתפקיד ראש העיר.

## משפחתו
בשנת 1935 נשא את יהודית לבית מרשוב לאישה ונולדו להם שלושה ילדים.

עיריית הרצליה קראה רחוב בשכונת "גני הרצליה" על שמו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הפועל הצעיר
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:מזכירי מועצות פועלים
קטגוריה:ראשי מועצת הרצליה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם מפא"י
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1904
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
קולובוס אדום

**קולובוס אדום** (שם מדעי: *Piliocolobus*) הוא סוג של קופים ממשפחת קופים בעלי זנב.
סוג זה של קופים נפוץ במערב, מרכז ומזרח אפריקה. מיני הקופים בסוג זה מעדיפים לחיות ביער טרופי מלבד קולובוס אדום זנזיברי שמעדיף לחיות בסבך שיחים ליד חוף הים. מיני קוף זה, רגיש מאוד להרס אזור חיותו ולכן כל המינים (מלבד קולובוס אדום מרכז אפריקאי) נמצאים בסכנת הכחדה (EN) או בסכנת הכחדה חמורה (CR) לפי דירוג ה-IUCN.

תזונת הקולובוס האדום מורכבת מעלים צעירים, פרחים ופירות לא בשלים. בנוסף, הם אוכלים פחם על מנת לנטרל רעלנים שיכולים להימצא בעלים שהם אוכלים. כמו כן, הקיבה שלהם יכולה לעכל צמחים רעילים שפרימטים אחרים לא מסוגלים לעכל.

## מיון מדעי
עד שנת 2005 מקובל היה שמדובר על תת-סוג בסוג Procolobus. אולם בשנת 2005 גרובס (Groves) סיווג את הקולומבוס האדום בסוג Piliocolobus והשאיר בסוג Procolobus את המין קולובוס ירוק (Procolobus verus). זו גם החלוקה המקובלת היום.
### מינים
בסוג תשעה מינים:
* קולובוס אדום זנזיברי (*Piliocolobus kirkii*) - נפוץ באי זנזיבר.
* קולובוס אדום מערבי (*Piliocolobus badius*) - נפוץ ביערות מערב אפריקה מסנגל ועד גאנה.
* קולובוס אדום פנטי (*Piliocolobus pennant*) - נפוץ באי ביוקו בגינאה המשוונית ובדלתת נהר ניז'ר.
* קולובוס אדום פראוסי (*Piliocolobus preussi*) - נפוץ בקמרון.
* קולובוס אדום טולוני (*Piliocolobus tholloni*) - נפוץ בקונגו.
* קולובוס אדום מרכז אפריקאי (*Piliocolobus foai*) - נפוץ בקונגו.
* קולובוס אדום אוגנדי (*Piliocolobus tephrosceles*) - נפוץ באוגנדה, רואנדה, בורונדי וטנזניה.
* קולובוס אדום אודזונגואה (*Piliocolobus gordonorum*) - מין אנדי להרי אודזונגואה שבטנזניה.
* קולובוס אדום מזרחי (*Piliocolobus rufomitratus nah*) - נפוץ בנהר טאנה שבקניה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1887
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלפונס טרמו דה רושברון
קטגוריה:קולובים
מחלף חולון

[שמאל|ממוזער|280px|מבנה תחנת האוטובוס במחלף חולון על [כביש 44. תוכננה על ידי אדריכל מוטי בודק]]

**מחלף חולון** הוא מחלף בנתיבי איילון הממוקם בין חולון ותל אביב-יפו. במחלף מצטלבים נתיבי איילון (כביש 20), קצהו הצפוני של כביש 44, שדרות לוי אשכול בחולון ודרך בן צבי בתל אביב. השדרה היוצאת מהמחלף לתוך חולון מהווה את הכניסה הראשית לעיר מכיוון תל אביב. המחלף בנוי בתצורת מחלף יהלום. במחלף זוג גשרים, עליהם עובר התוואי של נתיבי איילון, וביניהם גשר רכבת המשמש את מסילת הרכבת תל אביב - בני-דרום, שהחלה לפעול בספטמבר 2011.

המחלף בתצורתו המקורית נפתח לתנועה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, במסגרת פיתוח נתיבי איילון לכיוון דרום. המחלף כלל גשר יחיד בעל שני נתיבי נסיעה לכל כיוון. עד בניית המחלף כונה המקום בשם **צומת חולון** (כינוי השגור בפי רבים עד היום), ופעל בו צומת בתצורת צלב שהיווה עורק תחבורה חשוב במשך שנים רבות, עת עברה בו הדרך הראשית בין תל אביב-יפו לירושלים ודרום הארץ, לפני חנוכת כביש 1.

בשנת 2007 החלו העבודות להרחבת המחלף במסגרת פרויקט בניית מסילת הרכבת תל אביב - בני-דרום. העבודות כללו הקמה של שני גשרים נוספים, עבור המסלול הדרומי של נתיבי איילון ועבור תוואי מסילת הרכבת, וכמו כן בניית תחנת הרכבת צומת חולון. המחלף המורחב נפתח לתנועה בשנת 2009. תחנת הרכבת החלה לפעול בספטמבר 2011, עם חנוכת הקו החדש.

בעתיד צפוי לעבור במחלף הקו הירוק של הרכבת הקלה בתל אביב. הקו יחצה את המחלף דרך מנהרה ייעודית שהוקמה במסגרת עבודות ההרחבה.

## היסטוריה
במקום בו נמצא המחלף עמדו בתקופת המנדט הבריטי שני בתי חרושת בבעלות יהודית, משני צידי הכביש הישן לירושלים. הצפוני היה בית חרושת "היוצק" ליציקות מתכת, והדרומי בית חרושת לספירט. במלחמת העצמאות הוקמו בשטח בתי החרושת עמדות של ההגנה כדי לאפשר מעבר של שיירות בדרך לירושלים. בתי החרושת נהרסו במהלך המלחמה על ידי כוחות ערביים בגיבוי הבריטים, בתקרית שבה נרצחו עשרה לוחמים מארגון ההגנה. בשנת 2010 הציבה עיריית תל אביב-יפו שלט המנציח את שני בתי החרושת, ואת האירועים שהביאו להריסתם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נתיבי איילון: מחלפים
קטגוריה:תל אביב-יפו: צמתים ומחלפים
קטגוריה:חולון: צמתים ומחלפים
קטגוריה:מחלפי יהלום
חולון
Baby (שיר של ג'סטין ביבר)

**Baby** (בעברית: **בייבי** או **מותק**) הוא שיר של הזמר הקנדי ג'סטין ביבר, בו משתתף גם הראפר לודאקריס. השיר יצא לאור ב-18 בינואר 2010, כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלו, My World 2.0.

השיר הוא בסגנון ה-R&B ומשלב אלמנטים של דו-וופ והיפ הופ. את השיר כתב ביבר עצמו יחד עם המפיק המוזיקלי כריסטופר סטיוארט, טריוס נאש, כריסטופר ברידג'ס וכריסטינה מילאן.

בוב סטנלי ממגזין הגרדיאן הכליל את השיר במקום החמישי ברשימתו 5 הרצועות הטובים ביותר לשנת 2010.

## ביקורות

### רשימות כל הזמנים

## וידאו קליפ
ביולי 2010 כ-5 חודשים אחרי צאת הקליפ באתר יוטיוב, הקליפ הפך לסרטון הנצפה ביותר בהיסטוריה באתר, והחזיק במקום הראשון עד נובמבר 2012 אותו השיג הקליפ לשיר גנגם סטייל. ב-2015 הקליפ עבר את רף המיליארד צפיות, זהו הקליפ השני בהיסטוריה שהגיע לרף זה.

נכון למרץ 2025 הווידאו קליפ של השיר זכה ל-3.3 מיליארד צפיות באתר יוטיוב, והוא הווידאו השני הנצפה ביותר של ביבר באתר וממוקם במקום ה-36 ברשימת הסרטונים הנצפים ביותר ביוטיוב. בנוסף, הקליפ הוא הווידאו הרביעי בעל כמות ה"לא אהבתי" (13 מיליון) הגבוה ביותר באתר, בזמנו היה ממוקם במקום הראשון וביבר אף התייחס לזאת בראיון לג'יימס קורדן. ובמקום ה-16 בעל כמות ה"אהבתי" (21 מיליון) הגבוה ביותר באתר.

במצעדי הפזמונים הצליח השיר והגיע לחמשת הגבוהים במצעדים רבים בתוכם מצעד הבילבורד הוט 100. בישראל השיר הגיע לראש מצעד הפזמונים של גלגלצ ושהה שם שבועיים, ולראש המצעד של רדיוס 100FM שם שהה שישה שבועות רצופים.

את הווידאו קליפ של השיר ביים ריי קיי ובקליפ נראה ג'סטין ביבר מנסה להשיג נערה (ג'סמין וילג'ס) באולם באולינג ובקניון. בהתחלה, הנערה לא נענית לחיזוריו של ג'סטין, אך הוא לא מוותר וממשיך לנסות להרשים אותה. לקראת סוף הקליפ, קבוצת הבנים של ג'סטין יוצאת לדו-קרב ריקודים מול קבוצת הבנות של הנערה, ובסוף הדו-קרב הנערה נענית לבקשתו של ג'סטין ומסכימה לצאת איתו. הם יוצאים מאולם הבאולינג אוחזים ידיים.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2009
קטגוריה:סינגלים מ-2010
קטגוריה:שירי ג'סטין ביבר
קטגוריה:שירי לודאקריס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'סטין ביבר
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי כריסטינה מילאן
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי ריי קיי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הסקוטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של SNEP
קטגוריה:שירי יהלום בארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של בילבורד: שירים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת איילנד רקורדס
כריסי ולינגטון

שמאל|ממוזער|180px|כריסי ולינגטון באיש הברזל פרנקפורט 2008
**כריסטין אן ולינגטון** (באנגלית: **Christine Ann Wellington**; נולדה ב-18 בפברואר 1977) היא טריאתלטית אנגליה שמחזיקה גם בשיא באליפות העולם באיש הברזל בהוואי וגם בזמן שיא בכלל מרוצי איש הברזל.
## קריירה
ולינגטון שיפרה תוך שנתיים את שיא העולם באיש הברזל ביותר מ-26 דקות ל-8:19:13 שעות, זמן מהיר יותר מהשיא הקודם שהחזיק מעמד מ-1994 ל-2008. שיא העולם של פולה ניובי-פרייזר נשמר במשך 17 שנים עד שוולינגטון שברה אותו במרוץ 2009. ולינגטון היא אחת משלוש הנשים שאי-פעם השיגו שלושה ניצחונות ברציפות (2009-2007) באליפויות העולם באיש הברזל, השתיים האחרות הן נטשה בדמן ופולה ניובי-פרייזר.

זכתה באליפות העולם פחות משנה לאחר שנהפכה למקצוענית, הישג שהתאחדות הטריאתלון הבריטית תיארה כ"הישג עילאי, הנדמה כמשימה בלתי אפשרית לכל אתלט שהוא המתחרה כטירון באליפות העולם הראשונה שלו."
לאחר ששברה את שיא העולם באליפות אירופה באיש הברזל ברות', מאמנה לשעבר, ברט סוטון, תיאר את ולינגטון כ"אישיות בעלת מצוינות ספורטיבית בינלאומית שאף אחד באף ספורט אחר אינו מאפיל עליה."
היא האתלטית הבריטית הראשונה שניצחה באליפות העולם באיש הברזל, והיא טרם נוצחה בתחרות זו.

בנוסף לתאריה באיש הברזל, היא גם אלופת העולם בטריאתלון 2006 לקבוצת הגיל שלה ואלופת העולם בטריאתלון 2008.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טריאתלטיות בריטיות
קטגוריה:אלופות עולם בטריאתלון
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1977
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1977
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ברמינגהאם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברמינגהאם
דייוויד מרטין

[שמאל|ממוזער|250px|דיוקנו של [בנג'מין פרנקלין מעשה ידי מרטין משנת 1767. הדיוקן מוצג כיום בבית הלבן.]]
**דייוויד מרטין** (באנגלית: **David Martin**; 1 באפריל 1737 – 30 בדצמבר 1797) היה אמן סקוטי. מרטין נולד בפיף שבסקוטלנד, למד אמנות בלונדון ובאיטליה וזכה להצלחה רבה כאמן דיוקנאות.

## קורות חיים
דייוויד מרטין נולד באנסטרותר, בפיף שבסקוטלנד, והיה הבכור מבין חמשת ילדיהם של ג'ון מרטין (1700 - 1772), מורה העיירה ושל מרי בוייבק (1702 - 1783), אשתו השנייה של ג'ון.

מרטין למד אמנות למד תחת אמן הדיוקנאות אלן רמזי ואף התלווה אליו בעת שרמזי ביקר באיטליה בשנים 1756–1757. לאחר שובו לאנגליה מרטין למד באקדמיית סנט מרטינז ליין (St Martin's Lane Academy) שבלונדון בה קיבל מלגת לימודים בין השנים 1759–1761. לאחר לימודיו מרטין הצטרף לסטודיו של רמזי וסייע לו בציור דיוקני ההכתרה של המלך ג'ורג' השלישי ורעייתו שארלוט ממקלנבורג-שטרליץ.

מרטין פתח סטודיו משלו בשנת 1767, ובאותה שנה צייר את הדיוקן העצמי שלו, המוצג כיום בגלריה הלאומית של סקוטלנד.

מרטין צייר למעלה מ-300 דיוקנאות, בין הידועים שבהם הוא דיוקנו של בנג'מין פרנקלין שצויר בשנת 1767 המוצג כיום בבית הלבן שבוושינגטון די. סי.. דיוקנות ידועים נוספים שצייר הם דיוקנותיהם של הכימאי ג'וזף בלק (משנת 1787, מוצג כיום בגלריית הדיוקנאות הלאומית של סקוטלנד), של הפילוסוף דייוויד יום (משנת 1770) ושל ברברה גריי (משנת 1787).

ב-20 ביולי 1771 נשא מרטין לאישה את אן היל (1743 - 1775). שלושת ילדיהם נפטרו בינקותם.

מרטין הציג מספר תערוכות של יצירותיו בין השנים 1765–1777 וכן בתערוכות של האקדמיה המלכותית לאמנויות בשנים 1779 ו-1790.

מרטין היה הגזבר של אגודת האמנים ועמד בראשה בין השנים 1772–1777.

בשנת 1780 שב מרטין לאדינבורו, ובשנת 1785 מונה לצייר הדיוקנאות הראשית של ג'ורג' הרביעי אשר היה באותה עת הנסיך מוויילס.

מרטין נפטר ב-30 בדצמבר 1797 בביתו שבאדינבורו, ונקבר בחצר כנסיית ליית' סאות' (Leith South) ב-3 בינואר 1798.

## קישורים חיצוניים

* יצירותיו בגלריית הדיוקנאות הלאומית שבלונדון
* יצירותיו המוצגות בגלריה הלאומית של סקוטלנד
* קורות חיים
* קורות חיים

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:הנאורות הסקוטית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1737
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1797
הוגו ירדן

**הוגו ירדן** (נולד בשם **הוגו ז'רדנובסקי** ב-6 במרץ 1936) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי. חבר קיבוץ "ברור חיל".

## ביוגרפיה
ב-1958, כשהיה בן 22, עלה לישראל מברזיל. בשנת 1963 סיים שלוש שנות לימודי משחק במחזור הראשון של בית הספר "בית צבי", לצד זאב רווח ויוסף שילוח.

### תיאטרון
החל את דרכו בתיאטרון "האהל". שיחק בתיאטרון באר שבע ובתיאטרון הקאמרי.

בין ההצגות בהן השתתף:
בשנת 1982 השתתף בהצגה "יונו והטווס" מאת שון או'קייסי לצד זהרירה חריפאי ומרק חסמן, וב-2002 גילם את ג'וקסר בהעלאה המחודשת של ההצגה, הפעם לצד לאורה ריבלין ומוטי כץ. "רופא בעל כורחו", "סיפור גן החיות", "הלילה השנים עשר", "יונו והטווס", "השטן במוסקבה", "כותרת ראשית", "חלום ליל קיץ", "אותו ואת בנו", "הספר מסביליה", "אילוף הסוררת", "רק ביום ראשון", "דודתו של צ`ארלי", "קומדיה של טעויות", "הביצה", "מפיסטו", "מהומה רבה על לא דבר", "מירנדולינה", "הנסיכה והרועה", "אנה פרנק", "סיפור סתיו", "זינגר", "אם הבית", "כסף קל", "אשת האופה", "פילדלפיה אני בא", "המלאך הכחול", "פרלוד לנשיקה" ו"חשבון פתוח" (בשיתוף עם תיאטרון יובל). ב-2010 השתתף בהצגה מאת מולייר "החולה המדומה" בבימויו של מיטקו בוזקוב.

בתיאטרון בית ליסין: ב-1998 גילם את גונקל בהצגה "מלאכת החיים" מאת חנוך לוין. שיחק בהצגות "פילומנה", "התאומים מוונציה" ו"על עכברים ואנשים".

ב-1988 גילם אחד משלושת האלים בהצגה "הנפש הטובה מסצ'ואן" שהייתה שיתוף פעולה בין הבימה לתיאטרון באר שבע.

ב-2002 ביים ושיחק בהצגה "סיפור סתיו" לצד תקוה עזיז ושמואל שילה.

ב-2008 גילם סבא בהצגה שהייתה שיתוף בין תיאטרון הבימה והתיאטרון הקאמרי "החגיגה" מאת תומאס וינטרברג, מוגנס רוקוב ובו הר הנסן בבימויו של חנן שניר.

### טלוויזיה וקולנוע
ב-1987 השתתף בסרטו של נדב לויתן "ילדי סטלין" לצד שמואל שילה, עזרא דגן ודודיק סמדר. ב-1999 גילם את סרג'יו בסרטו של דרור שאול "מבצע סבתא". ב-2004 גילם מזכיר קיבוץ בסרטו של איתן פוקס "ללכת על המים". בין השנים 2000–2004 גילם את אביו של ישראל (דב נבון) בסדרת הטלוויזיה "הבורגנים" שביים איתן צור. ב-2005 גילם את אפרים בסדרת הטלוויזיה "טלנובלה בע"מ". ב-2007 גילם את אהרל'ה פוזננסקי בסדרת הטלוויזיה "האלופה" שביים שי קפון. ב-2007 גילם את רזניק בסרטו של יונתן פז "אסקימוסים בגליל". ב-2008 גילם את צ'רסקי בסדרת הטלוויזיה "רמזור" שביים רני סער, וגילם את דוד רפאל בסדרת הטלוויזיה "הפיג'מות". ב-2010 החל לגלם את משה ירחמיאל בסדרת הטלוויזיה "חסמבה דור 3" לצד עודד קוטלר. ב-2011 גילם את נחצ'ה בסדרת הטלוויזיה "השנים הכי יפות" שביים עופר ויצמן, גילם את יוליוס בסדרת הטלוויזיה "החולמים", וגילם את מר אביגדור בסדרת הטלוויזיה "בנות הזהב". ב-2016 גילם את המורה יאנוש וילדמן בעונה החמישית של הקומדיה "הקלמרים". ב-2017 גילם את משה בסרט "המועדון לספרות יפה של הגברת ינקלובה".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ברור חיל: אישים
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
אלן רמזי (אמן)

**אלן רמזי** (באנגלית: **Allan Ramsay**; 13 באוקטובר 1713 – 10 באוגוסט 1784) היה צייר דיוקנאות סקוטי.

## קורות חיים
אלן רמזי נולד באדינבורו שבסקוטלנד והיה בנו הבכור של המשורר אלן רמזי.

בהיותו בן 20 עבר רמזי ללונדון ולמד בה אמנות תחת הצייר השוודי האנס הייסינג, בהמשך למד באקדמיית סמטת סנט מרטין (St. Martin's Lane Academy). בשנת 1736 נסע לרומא ונאפולי שם למד במשך שלוש שנים תחת פרנצ'סקו סולימנה ופרנצ'סקו פרננדי. בשנת 1738 שב לאדינבורו וצייר את דיוקנו של אריצ'יבלד קמפבל, דוכס ארגייל - דיוקן אשר לימים צויר על שטרות הבנק המלכותי של סקוטלנד.

בשנת 1739 שב ללונדון והועסק על ידי פרנסיס אגרטון, דוכס ברידג'ווטר. באותה שנה נישא לאן ביין (Anne Bayne). שלושת ילדיהם מתו בינקותם. אן נפטרה ב-4 בפברואר 1743 במהלך לידת ילדם השלישי.

ב-1 במרץ 1752 ברח לאדינבורו עם אחת מתלמידותיו - מרגרט לינדזי, ונשא אותה לאישה, בלא הסכמת משפחתה. שלושת ילדיהם הגיעו לבגרות: אמיליה (1755 - 1813), שארלוט (1758 - 1818) וג'ון (1768 - 1845)

רמזי ואשתו שהו באיטליה בין השנים 1754 -1757 וביקרו ברומא, פירנצה, נאפולי וטיבולי. בשנת 1761 שב לאנגליה ומונה לצייר ראשי (Principal Painter in Ordinary) של המלך ג'ורג' השלישי. במהלך עבודה זו נאלץ לצייר דיוקנאות כה רבים של המלך (אותם הגישו כמתנה לשגרירים ומושלי מושבות) עד שרמזי נאלץ להעסיק עוזרים רבים, בהם דייוויד מרטין ופיליפ ריינאגל. כמו כן הוא ביצע ציור "המלכה שארלוט עם שני בניה הבכורים".

בשנת 1773 הפסיק לצייר במטרה לעסוק בכתיבה. הוא שב וביקר באיטליה בשנים 1775–1777. בשנת 1782 נפטרה אשתו השנייה. לאחר פטירתה שב לאיטליה בשנים 1782–1784. פטירתה וכן תאונה בה נפגעה ידו הביאו לפגיעה בבריאותו. בשל בריאותו הלקויה התגורר בדרומה של אנגליה, והוא נפטר בדובר ב-10 באוגוסט 1784.

## גלריה

David Hume.jpg|דיוקנו של דיוויד יום  מעשי ידי אלן רמזי, 1766.
תמונה:George III of the United Kingdom-e.jpg|דיוקן ההכתרה של ג'ורג' השלישי מעשה ידי רמזי, שנת 1762 לערך.
תמונה:Allan Ramsay 001.jpg|מרגרט לינדזי, רעייתו השנייה של רמזי, דיוקן מעשה ידי רמזי.


## קישורים חיצוניים

* אוספיו של רמזי בגלריות הלאומיות של סקוטלנד
* נייג'ל וורברטון, על דיוקנותיהם של יום ורוסו
* קורות חיים
* 
* 

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:הנאורות הסקוטית
קטגוריה:ילידי 1713
קטגוריה:נפטרים ב-1784
Tha Crossroads

"**Tha Crossroads**" הוא שיר הקדשה מאת הלהקה בון ת'אגס אן הרמוני לראפר Eazy-E ששוחרר לאחר שמת ב-1995. הסינגל זכה בפרס גראמי והוא בין השירים המפורסמים ביותר של הלהקה. הרמיקס הרשמי, "(Tha Crossroads (Tha Flesh Flip Remix", כולל את החבר החמישי פלאש אן בון ובתים חדשים וישנים של חברי הלהקה.

## רקע
במקור הוקדש השיר לחבריהם המתים של הלהקה ונקרא "Crossroads", אך לאחר מותו של איזי אי הם החליטו לשנות את שם השיר ל-"Tha Crossroads". השיר מבוצע על ידי חברי להקת בון ת'אגס אן הרמוני (קרייזי בון, לייזי בון, ביזי בון ווויש בון). השורות המהירות המאופיינות לחברי הלהקה, מוחלפות בשירה איטית יותר מבדרך כלל, ללא בוטות והרגשה של עצבות. לאחר שקיבלו חברי הלהקה שבחים רבים על השיר, החליטו להוסיף אותו לאלבום *E 1999 Eternal*. השיר היה להצלחה עולמית והיה בראש המצעדים במספר מדינות, כולל את המצעדים של בילבורד ומצעדיה של בריטניה.

השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי 1995
קטגוריה:סינגלים מ-1996
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-2002
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי הנצחה
קטגוריה:שירים בהשראת המוות
קטגוריה:שירים על מוות
קטגוריה:בלדות משנות ה-1990
קטגוריה:בלדות R&B עכשוויות
קטגוריה:שירי היפ הופ אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
עזריה פיגו

רבי **עזריה פיג'ו** (ה'של"ט, 1579 – א' באדר א' ה'ת"ז, 1647) היה מחכמי איטליה במאה ה-17, רב, פוסק ודרשן. מחבר הספרים **גידולי תרומה** ו**בינה לעיתים**.

## ביוגרפיה
נולד בשנת של"ט (1579) לאביו רבי אפרים בוונציה, שם למד תורה ורכש גם השכלה כללית באוניברסיטה המקומית כדרכה של יהדות איטליה. לדבריו, כאשר עמד על דעתו עזב את "הלימודים החיצוניים" והתרכז בלימוד "הגמרא וכל הסמוך לה".

למד בישיבתו של רבי אברהם אבוהב וכן אצל רבי יששכר בר איילנבורג. בשנת שס"ז (1607) החל לשמש כרב קהילת פיזה, תפקיד אותו מילא במשך כ-20 שנה. בשנים אלו עסק בכתיבת פירושו לספר התרומות של רבי שמואל הסרדי העוסק בדיני ממונות. את חיבורו זה כתב כמעט ללא ספרים בעקבות גזירת האפיפיור על שריפת ספרי התלמוד בשנת שי"ד (1554), גזירה שתוצאותיה ניכרו גם שנים רבות אחר כך במיוחד בקהילות הקטנות. בהקדמת הספר מציין רבי עזריה כי בזמן כתיבת חיבורו לא היו בידו כי אם שלוש מסכתות מהתלמוד: בבא קמא, שבועות ונזיר. בספרו הוא מברר את דברי ספר התרומות ואת מקורותיו, ומשווה אותם לדברי פוסקים אחרים. פירושו, **גידולי תרומה**, זכה להערכה רבה בקרב האחרונים, והש"ך מרבה להביאו בפירושו לשולחן ערוך.

בשנת שפ"ז (1627) שב לוונציה ושימש בה כדרשן בבתי הכנסת. דרשותיו נדפסו בספרו **בינה לעיתים** הכולל כ-75 דרשות, ואשר יצא לראשונה בשנת ת"ח (1648), ומאז נדפס עשרות פעמים וזכה לפופולריות רבה בקרב הדרשנים והמון העם.

הרב ברוך ישר, שליקט והוציא לאור את דרשותיו של רבי עזריה פיגו מסודרות על פי סדר הפרשיות, כותב על סגנונו: "הוא משתדל לא להיכנס בעיונים מופשטים ורעיונות פילוסופיים שאין להם אחיזה בעולם המעשה, כדרכם של דרשני איטליה בימים ההם, אלא חודר לתוך עומקם של הדברים ומפתיע אותנו בהברקותיו למצוא פשט הדברים. אחרי שאנו מתעמקים בדבריו אנו מתפלאים על עצמנו איך נעלמו דברים כה גלויים מעינינו".

חיבר גם ספר שו"ת, אך הוא לא הגיע לידינו. חלק מתשובותיו נדפסו בספר "באר שבע" מאת הרב יששכר בער איילנברג (ונציה שע"ד).

היה גם סופר סת"ם מומחה, וספר תורה שכתב נמצא עד היום בבית כנסת בגיברלטר. החיד"א מביא שספר התורה יצא מתחת ידי רבי עזריה ללא שגיאה אחת בחסירות ויתרות.

רבי עזריה פיגו נפטר בא' באדר א' ה'ת"ז (1647) ברוויגו, כנראה בעת שהיה בשליחות בעניין פולמוס המקווה שפרץ בעיר, ונקבר שם.

מצאצאיו ידוע לנו על שני בניו, רבי אליעזר ורבי אפרים שהחל לחבר ביאור על הספר "תולדות אדם וחוה" לרבנו ירוחם. שניהם נפטרו עוד בחייו של רבי עזריה במגפה שפרצה באיטליה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
*  
**ספריו**
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

עזריה
קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה: ראשוני האחרונים
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:ונציה: רבנים
קטגוריה:ילידי 1579
קטגוריה:נפטרים ב-1647
נכסים שוטפים

בתחום החשבונאות, **[[נכס]]ים שוטפים** הם ערכים כספיים המוצגים במאזן של החברה והכוללים את כל אותם משאבים אשר ניתן להמירם למזומן בתקופה הקרובה (לרוב עד שנה). לפיכך, סך הנכסים השוטפים לעומת סך ההתחייבויות השוטפות מאפשר להבין עד כמה החברה נזילה (יחס ההון החוזר או יחס שוטף).

מבין הנכסים השוטפים ניתן למנות: מזומנים ושווי מזומנים, ניירות ערך המוחזקים לזמן קצר, פיקדונות בבנקים (עם אפשרות יציאה בתוך השנה הקרובה), חובות של לקוחות, חייבים שוטפים, מלאי וכן רכוש קבוע המיועד למכירה בטווח הזמן הקרוב.

## ראו גם
* התחייבויות שוטפות
* נכסים בלתי שוטפים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דוחות פיננסיים
ברוך ישר

הרב **ברוך ישר** (**שליכטר**; ז' באדר תרנ"ו, 21 בפברואר 1896 – ג' בשבט תשמ"ט, 9 בינואר 1989) היה רבה הראשון של עכו לאחר הקמת המדינה.

## חייו
נולד בעיירה קומרנא שבגליציה המזרחית לדוד והנה שליכטר. בעל השכלה תורנית. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל. לאחר קום המדינה התמנה לרבה האשכנזי של עכו.

פרסם ספרים תורניים רבים במגוון נושאים, בנוסף למאמריו שפורסמו בכתבי עת ובקבצים תורניים שונים. כן פרסם ספר המתעד את העיירה קומרנא ואת אנשיה שנספו בשואה, וספר הסוקר את ההיסטוריה היהודית של העיר עכו. ערך והוציא לאור את ספרי "בינה לעיתים" מאת רבי עזריה פיגו, על התורה, על ספר תהילים וחמש מגילות.

לאחר מלחמת יום כיפור הציע להקים בית כנסת בהר הרצל עבור המשפחות השכולות המבקרות במקום.

בהגיעו לגמלאות פרש מן הרבנות, ועבר להתגורר בשכונת בית וגן בירושלים. נפטר בשנת 1989 בגיל 92, והובא למנוחות בבית העלמין בהר הזיתים .

בשנת 2009 קראה עיריית עכו על שמו רחוב במרכז העיר.

## מחיבוריו
* **בירורים: בהלכות מדינה**, תשי"ג (1953)
* **בין השיטין של תורה: שיחות, הגיגים וגילויים בכל הפרשיות שבתורה**, תשכ"ז (1967) - על ספר זה הוא זכה בפרס הרב בר שאול.
* **בית קומרנא**, ירושלים: תשכ"ה (1965)
* **דרך ארץ ונימוסים: לכל אדם מישראל, לפי חז"ל, פוסקים וגדולי מאורינו**, תשל"א (1971)
* **האבלות והניחומים: דינים והנהגות אצל הנפטר**, תשט"ז (1956)
* **האדמו"ר רבי יצחק אייזיק יהודה יחיאל מקומרנא**, תשכ"ג (1963)
* **חקרים: מאמרים עמומים שבמשנה ותלמוד; תשובות בהלכה לבעיות אקטואליות**, תשל"ה (1975)
* **לבת ישראל בגיל הנשואין: מורה דרך לטוהר, בריאות ואושר**, תשל"א (1971)
* **לבת ישראל בהגיעה למצוות**, תשכ"ג (1963)
* **לרפואה שלמה: דיני רפואה לחולה לרופא ולמטפלים**, תשל"ג (1973)
* **לשעה ולדורות: דברי הגות ומסות**, תש"ך (1960)
* **מאור היהדות: מורה דרך לבאים להסתפח לעם השם**, תשל"ב (1972)
* **נתיב לגר: יסודי האמונה היהודית והמעשים אשר צוה ה’ בתורתו לעשותם**, תשכ"ג (1963)
* **מסורת ועקרונות במסכת האבות** - ביאור מסכת אבות, רקעה, תקופתה ובעיותיה, תשט"ז (1956). מהדורה חדשה: ירושלים: תשס"ז (2007)
* **עכו היהודית**, הוצאת עיריית עכו, תשי"ג (1953)
* **פניני בינה לעיתים** (על התורה), תל אביב: סיני, תשנ"א (1991)
* **קיצורי דינים והלכות במצוות התלויות בארץ**, תשמ"ב (1982)
* **תורת הכהן והלוי**, ירושלים: תשכ"ו (1966)
* **תורת השבת**, תשט"ו (1955)
* **תורת חיים (דיני ישראל ומנהגיו): לאב ולבן**, תש"ך (1960)
* **תורת חיים (דיני ישראל ומנהגיו): לאם ולבת**, תש"ז (1947)
* **תורת חיים (דיני ישראל ומנהגיו): לבתי הספר ולכל בית ישראל**, תשי"ב (1952)
* **תורת חיים (דיני ישראל ומנהגיו): למגינים למסיירים**, בהוצאת סיעת העובד הדתי בהסתדרות, תש"ח (1948)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עכו: רבנים
קטגוריה:רבנים ישראלים
קטגוריה:רבני הציונות הדתית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
קטגוריה:זוכי פרס הרב בר שאול
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת גליציה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1896
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
אלן רמזי (משורר)

**אלן רמזי** (באנגלית: **Allan Ramsay**; 15 באוקטובר 1686 – 7 בינואר 1758) היה משורר ומחזאי סקוטי.
[שמאל|ממוזער|200px|פסל אלן רמזי מאת [ג'ון סטיל באדינבורו]]

## קורות חיים
אלן רמזי נולד בלידהילס שבלאנארקשייר, והיה בנם של ג'ון רמזי (John Ramsay) ושל רעייתו אלי סאוור (Alice Bower). רמזי למד בבית הספר הקהילתי של קרופורד עד שאימו נפטרה בשנת 1700. בשל פטירתה, בשנת 1701 החל לעבוד כשוליה אצל יצרן פאות באדינבורו. בשנת 1712 נשא לאישה את כריסטיאן רוס (Christian Ross), והחל לעבוד כיצרן פאות. לבני הזוג נולדו שישה ילדים. בכור ילדיהם אלן רמזי היה לצייר דיוקנאות ידוע.

בשנת 1707 היה אחד ממקימי מועדון איזי (the Easy Club), והחל לכתוב שירה. בשנת 1715 הפך למשורר המועדון. מועדון זה הוקם לאחר האיחוד עם בריטניה וחבריו היו יעקובנים שהתנגדו לאיחוד זה. חברי המועדון השתמשו בשמות בדויים ספרותיים. רמזי השתמש בתחילה בשם איזאק ביקרסטאף (Isaac Bickerstaff) על פי דמות מספרו של ריצ'רד סטיל. בהמשך בחרו חברי המועדון בשמות בדויים סקוטיים ורמזי בחר בשמו של הסופר הסקוטי גאבין דגלס (Gavin Douglas)

בשנת 1716 פרסם את היצירה *Christ's Kirk on the Green* שמקורה בכתב ידי באנאטיין, עם הערות ותוספות משלו, ובשנת 1718 החל לפרסם את שיריו, ושנה לאחר מכן פרסם את אוסף "השירים הסקוטיים" (*Scots Songs*). הצלחת השירים הביא לפרסומם של שירים נוספים בשנת 1722.

בין השנים 1724–1727 פרסם שני אוספים של שירים סקוטיים - חלקם פרי עטו של רמזי, חלקם מאת חבריו וחלקם בלדות ידועות. שירים אלה פורסמו תחת השם "אוסף שולחן התה" (*The Tea-Table Miscellany*). אוסף שירים סקוטיים שנכתבו לפני שנת 1600 פורסם על ידי רמזי תחת השם "ירוק העד" (*The Ever Green*).

בשנת 1725 פרסם רמזי את יצירתו "הרועה העדין" (*The Gentle Shepherd*) - הידועה ביצירותיו. יצירה זו זכתה להצלחה רבה, והוצגה כאופרה בשנת 1729.

בשנת 1726 פרסם בעילום שם את האוסף "שירים באנגלית ובלטינית על קשתים וחברת הקשתים המלכותית" (**Poems in English and Latin, on the Archers and Royal Company of Archers, by several Hands**).

אוסף שיריו השלם של רמזי פורסם בלונדון בשנת 1731 ובדבלין בשנת 1733.

אשתו של רמזי נפטרה בשנת 1743. 

בשנת 1755 עזב את חנותו ועבר להתגורר על מדרון קאסל רוק (Castle Rock), במבנה אשר נקרא עד היום "בקתת רמזי". 

רמזי נפטר ב-7 בינואר 1758 ונקבר בחצר כנסיית גרייפריירז (Greyfriars Kirkyard) באדינבורו.

## קישורים חיצוניים

* יצירתו של רמזי "הרועה העדין"
* קורות חיים באתר רוברט ברנס
* קורות חיים באתר ה-BBC
* 
* 
* 

קטגוריה:משוררים סקוטים
קטגוריה:הנאורות הסקוטית
קטגוריה:ילידי 1684
קטגוריה:נפטרים ב-1758
אמיליה פוקס

**אמיליה לידיה רוז פוקס** (באנגלית: **Emilia Lydia Rose Fox**; נולדה ב-31 ביולי 1974) היא שחקנית אנגליה, הידועה בעיקר בתפקידה כניקי אלכסנדר בסדרה "עדות אילמת". היא הצטרפה לצוות השחקנים ב-2004 עם פרישתה של אמנדה ברטון מהסדרה.

## ביוגרפיה
אמיליה פוקס נולדה בלונדון. הוריה הם השחקנים ג'ואנה דייוויד ואדוארד פוקס. יש לה אח פרדי ואחות למחצה לוסי. היא התחנכה ב"בריאנסטון סקול" ולמדה ספרות אנגלית באוניברסיטת אוקספורד.

הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בשנת 1995 בסדרת הדרמה "גאווה ודעה קדומה" עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. היא גילמה את דמותה של ג'ורג'יאנה דארסי, אחותו הצעירה של מר דארסי (בגילומו של קולין פירת'). תפקידה הבא היה ב-1997 כאשתו השנייה של מר דה וינטר במיני-סדרה "רבקה" על פי רומן באותו שם של דפנה דה מוריה לצידו של צ'ארלס דאנס. אמה, ג'ואנה דייוויד גילמה את אותה דמות בעיבוד לרומן שנעשה ב-1979. ב-1998 כיכבה בסדרה "המגדל העגול" על פי ספר מאת קתרין קוקסון, לצידו של בן מיילס. בסדרה זו גילמה את ונסה רדקליף, נערה מבית אמיד שנאלצת לעזוב את ביתה אחרי שהיא נכנסת להריון. ב-2003 שיחקה את ג'יין סימור בסרט טלוויזיה על חיי המלך הנרי השמיני. כמו כן גילמה את דמותה של קתרין הווארד הדמות הראשית במחזה "קתרין הווארד" מאת רובין לפוור ב"צ'יצ'סטר פסטיבל תיאטר".

ב-2004 החלה להשתתף בסדרת המתח של ה-BBC עדות אילמת, בה היא מופיעה בדמות ניקי אלכסנדר החוקרת פשעים כחלק מצוות פתלוגים. עד כה השתתפה ב-66 פרקים של הסדרה. עוד ב-2004 שיחקה כליידי מרגרט במיני סדרה "Gunpowder, Treason and Plot" על מזימת אבק השרפה שהתרחשה באנגליה בתקופת המלך ג'יימס הראשון. ב-2005 שיחקה בסרט הקומדיה "איזו מאמי" בתפקיד רוז ג'ונס. היא כיכבה בסרט "דברים שצריך לעשות לפני גיל 30" יחד עם בילי פייפר. ב-2008 הופיעה בסרטו של ביילי וולש "Flashbacks Of A Fool".

פוקס גילמה את דמותה של השחקנית לין פרדריק, שהייתה אשתו של פיטר סלרס, בסרט "החיים על פי פיטר סלרס" בכיכובו של ג'פרי ראש. הסצנות בהשתתפותה נחתכו בעריכה ואפשר לראות אותה מופיעה ברקע לקראת סיום הסרט. ב-2008 חזרה להופיע לצידו של צ'ארלס דאנס במיני-סדרה של רשת ITV1 "Fallen Angel".

ב-2008 דיבבה את הדמות 'בטינה' בגרסה האנגלית של סרט האנימציה הנורווגי "לשחרר את ג'ימי". הדיאלוג נכתב על ידי סיימון פג שהיה בין השחקנים בסרט כמו גם וודי הרלסון. ב-2009 שיחקה בתפקיד מורגוז בסדרה "מרלין" של ה-BBC, וגילמה את דמותה של המלכה אליזבת השנייה בסרט הדוקומנטרי "המלכה" של ערוץ 4 הבריטי.

## חיים אישיים
בשנת 2000, פוקס הייתה מאורסת לקומיקאי ויק ריבס (אנ'); לאחר מכן היא יצאה תקופה קצרה עם האמן טובי מוט (אנ').

ב-16 ביולי 2005 נישאה לשחקן הבריטי ג'ארד האריס, בנו של השחקן האירי ריצ'רד האריס. בני הזוג הודיעו על פרידתם בשנת 2008, והאריס הגיש בקשה לגירושין בינואר 2009, שנכנסו לתוקף ביוני 2010. הגירושים הגיעו בעקבות התמוטטות מערכת היחסים שלהם למרחקים ארוכים וההפלה שלה ב-2007.

בעקבות פרידתה מהאריס, פוקס החלה במערכת יחסים עם השחקן ג'רמי גילי (אנ'), ובמאי 2010 דווח שפוקס בהריון עם ילדם. בנובמבר 2010, פוקס ילדה בת בשם רוז. הם נפרדו ב-2011.

היא יצאה עם השף מרקו פייר וייט מ-2012 עד 2016, ועם המיליארדר לוק שאודרי מ-2019 עד 2020. 

בשנת 2021 החלה לצאת עם מפיק הטלוויזיה ג'ונתן סטדלן.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:מדבבות אנגליות
קטגוריה:חברי הלהקה השייקספירית המלכותית
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1974
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1974
מחנה יצחק

שמאל|ממוזער|250px|מראה במחנה יצחק במלחמת יום הכיפורים
**מחנה יצחק** הוא בסיס של צה"ל במרכז רמת הגולן. הבסיס, המוכר גם בכינויו **מחנה נפח**, משמש כמפקדת אוגדה 210, אוגדת הבט"ש המוצבת ברמת הגולן. עד ינואר 2014 שימש המחנה כמפקדת עוצבת געש.

## המחנה
המחנה נמצא כשלושה קילומטרים מדרום מערב להר שיפון, בקרבת חורבת נפח – כפר שתושביו, מוסלמים טורקמנים, נטשו אותו במלחמת ששת הימים. המחנה ניצב בהצטלבות של שני כבישים מרכזיים ברמת הגולן – כביש 91 (הכביש המוביל מגשר בנות יעקב אל קוניטרה) וכביש הנפט.

לאחר מלחמת ששת הימים שימש המחנה את חטיבה 3 (אלכסנדרוני), שהייתה אחראית למרחב רמת הגולן. הוא נקרא על שמו של סגן־אלוף , מפקד גדוד בחטיבה, שנפל בקרב ברמת הגולן במלחמת ששת הימים.

מספר קילומטרים מזרחה מהבסיס למרגלות תל שיפון ניצבת אנדרטה לחללי חטיבה 679.

## הקרבות על המחנה

ביום הראשון למלחמת יום הכיפורים נמצאה במחנה מפקדת אוגדה 36 (אז בפיקודו של תת־אלוף רפאל איתן) והתמקמה בו חבורת הפיקוד הקדמית של פיקוד הצפון.

עם פרוץ המלחמה תקפו מטוסים סורים את המחנה. בשל מיקומו האסטרטגי כיוונו הכוחות הסורים שפרצו לרמה את התקפתם העיקרית לעברו. ביום השני למלחמה, 7 באוקטובר, פונה המחנה, לאחר שטנקים סורים התקרבו אליו מדרום. הטנקים רמסו את גדרות המחנה וירו לתוכו, אך נבלמו ונהדפו משם באותו יום על ידי חיילי צה"ל, ובהם אפי איתם שזכה על כך לעיטור המופת, שירו לעברם פצצות בזוקה מתוך המחנה ולאחר מכן על ידי טנקים ישראלים שחשו למקום.

ב־8 וב־9 באוקטובר ערכו הסורים התקפות נוספות בניסיון לכבוש את המחנה, אך ההתקפות נבלמו על ידי צה"ל במרחב שמדרום לו. ב־9 באוקטובר הוקפץ כוח מסיירת מטכ"ל, בפיקוד יוני נתניהו, אשר שימש כפלוגת סיור מובחרת באוגדה 36, למחנה נפח בעקבות הודעה על חדירת מסוקים המנחיתים לוחמי קומנדו סורים בקרבת הבסיס. במהלך הקרב בין סיירת מטכ"ל לבין הקומנדו הסורי נהרגו 40 לוחמים סורים. על אופן פיקודו על הקרב, כמו גם על פעולות אחרות שביצע במלחמה, הוענק לנתניהו עיטור המופת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

יצחק
יצחק
קטגוריה:אוגדת הבשן
דרימקאסט

**דרימקאסט** (באנגלית: **Dreamcast**) היא קונסולת משחקים של חברת סגה שיצאה ב-1998. היא הייתה הראשונה מקונסולות הדור השישי, לפני פלייסטיישן 2 של סוני, Xbox של מיקרוסופט ונינטנדו גיימקיוב של נינטנדו. הדרימקאסט הייתה הקונסולה הראשונה שכללה מודם מודולרי מובנה לגישה לאינטרנט ולמשחק מקוון.

על אף היתרון התקדימי, הקונסולה לא זכתה להצלחה רבה לעומת מתחרותיה ובשנת 2001, 3 שנים לאחר יציאתה, הפסיקה סגה את שיווקה של הקונסולה בשווקים הגדולים, והפסיקה לפתח קונסולות משחקים.

## אביזרים
160px|ממוזער|VMU
160px|ממוזער|מקלדת
160px|ממוזער|עכבר
הדרימקאסט כוללת את מערכת ההפעלה Windows CE ומכילה, בין השאר, גם מודם מובנה, מקלדת, עכבר, ושלט ארקייד.

הקונסולה כוללת גם VMU, מכשיר קטן שניתן להכניס לתוך בקר הקונסולה שאחראי על אחסון קובצי השמירה של המשחקים. חלק מהמשחקים כללו משחקונים פשוטים שהופיעו על ה-VMU, נשלטו על ידי הכפתורים על המכשיר והוצגו בשחור לבן. משחקים אחרים השתמשו ב-VMU לחלקי משחק אחרים, כמו הצגת מידע שקשור למשחק בצג.

## Sega Dreamcast Collection
ב-2011 יצא לקונסולות אקס בוקס 360, פלייסטיישן 3 ולמחשב האישי אוסף משחקים בשם Dreamcast Collection, שכלל רק ארבעה משחקי דרימקאסט: Crazy Taxi, Space Channel 5: Part 2, SEGA Bass Fishing ו-Sonic Adventure DX. בהמשך נוספו גם המשחקים Sonic Adventure 2, Jet Set Ratio ו-NiGHTS Into Dreams.

## קישורים חיצוניים

* כיצד הדרימקאסט שינתה את עולם משחקי הווידאו באתר Segabits 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קונסולות משחקים
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-1998