open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אורי שלף

**אורי שלף** (19 בפברואר 1972 - 29 במרץ 2015) היה כדורסלן, מאמן כדורסל, עורך דין וסופר ישראלי, אשר שיחק בעמדת הפורוורד ובשנותיו האחרונות שימש כמנהל הפועל תל אביב. בנו של עמי שלף ואחיו של גור שלף.

## ביוגרפיה
שלף החל לשחק במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. לאחר מכן עלה לבוגרים שם שיחק שנתיים אך לא מצא את מקומו: בעונת 92/3 היה חלק מהקבוצה שזכתה בגביע המדינה בכדורסל ובעונת 96/7 היה שותף לירידת הליגה הראשונה בהיסטוריה של הפועל תל אביב. שיחק שנה בקבוצת מכבי גבעת שמואל בליגה הלאומית ו-5 שנים בהפועל "אריה" תל אביב עד שפרש ממשחק מקצועני לאחר עונה בא.ס. רמת השרון.
בעונת 2006/07 חזר למגרשים לקבוצת ע.ל.ה אור יהודה מליגה ב', שם שיתף פעולה עם מוטי בן בסט, גילי סלע וטוהר חיימוביץ והיה שותף לעליית הליגה של הקבוצה.

עוד בתקופה בה היה שחקן פעיל החל לאמן ילדים ונוער בהפועל תל אביב, ניהל את בית הספר לכדורסל של הפועל תל אביב בצוותא עם יהושע רוזין ושימש כמאמן שחקן של הפועל "אריה" תל אביב בליגה הארצית. לאחר הפרישה מכדורסל שימש כמנכ"ל קבוצת הכדורסל של רמת השרון תחת מיקי ברקוביץ' והמשיך לאמן ילדים במחלקת הנוער של א.ס. רמת השרון. בקיץ 2007/8 נענה לבקשת האוהדים, הצטרף לצוות המקימים של הפועל תל אביב המחודשת ומונה למאמן הקבוצה. בעונה זו הרכיב שלף (ששימש כמאמן-שחקן) קבוצה שהייתה גבוהה ברמתה משאר קבוצות הליגה וסיימה את ליגה ב' במאזן 22-0. הקבוצה השלימה דאבל כשזכתה בגביע האיגוד וסיימה את העונה במאזן נקי של אפס הפסדים (כולל משחקי אימון), בעונה אחר-כך הוביל את הקבוצה למאזן דומה בליגה א' כמאמן, והוביל אותה לדאבל שני ברציפות, בסיום העונה פינה את מקומו בעמדת המאמן, לטובת שרון אברהמי (אותו שלף עצמו מינה תחתיו), ועבר לתפקיד המנהל המקצועי.

שלף היה עורך דין במקצועו ובעל תואר ראשון במנהל עסקים ובמשפטים. בעל טור שבועי באתר וואלה!. כמו כן כתב ספר ילדים יחד עם אחיו גור בשם "צביקי הרואה ואינו נראה".

אורי שלף נפטר ב־29 במרץ 2015 בעקבות אירוע לב, והותיר אישה, תמר, ושני ילדים. למחרת הוצב ארונו בהיכל קבוצת שלמה, וטרם מסע הלוויה ערכה הפועל תל אביב טקס לכבודו. שלף נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.

במלאת שנה למותו יצא לאור ספר הזיכרון "חושב עליו כש...", שכתב חברו של שלף, גלעד שמחוני.

במלאת שנתיים למותו, החליטה הנהלת הפועל תל אביב כדורסל לקרוא על שמו את יציע 4 בהיכל קבוצת שלמה בו ממוקמים גם מושבי הכבוד ומנויים משפחתיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* זיו רביב, ביום השנה למותו של אורי שלף הוציא גלעד שמחוני ספר לזכרו , 13 באפריל 2016, באתר mynet

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורסלני מכבי גבעת שמואל
קטגוריה:כדורסלני א.ס. רמת השרון
קטגוריה:מאמני כדורסל ישראלים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:הפועל תל אביב (כדורסל)
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
קוג'ורי

**קוֹג'וֹרי** (בגאורגית: **კოჯორი**) היא עיירה בנפת גרדבני שבכארתלי תחתית גאורגיה. היא מרוחקת כ-20 ק"מ דרום-מערבית לבירה טביליסי. העיירה נמצאת ברכס תריאלתי באזור אקלימי הררי המתאים לספא וכוללת בתוכה מספר דאצ'ות השייכות למשפחות מטביליסי. בשנת 1968 קיבלה מעמד של עיירה (דבה - დაბა), ואוכלוסייתה בשנת 2002 מנתה 1,900 איש.

מקור השם קוג'ורי הוא מהמילה הסוואנית: קוֹג'וֹ ("კოჯო") ופירושו "של אבן" וקוג'ורי פירושו "מאבן" או "מאבנים".

דרומית לעיירה נמצא תל אזאולי, עליו נמצאים שרידי מצודה מימי הביניים הידועה בשם "מצודת אָגָרַני" (აგარანი) או "מצודת אָזֶאוּלי" (აზეულის ციხე) או מצודת קוג'ורי. מבחינה ארכאולוגית מתוארכת השכבה העליונה בתל למאה ה-11, יחד עם זאת, רוב השרידים חדשים יותר יחסית ומתואכים לתקופה שבין המאה ה-16 למאה ה-18.

בתקופת פלישת הצבא האדום לגאורגיה, ב-17 בפברואר  התקדמו, דיוויזיות של חיל רגלים וחיל פרשים של הצבא האדום, כשהם נתמכים במטרייה אווירית, כ-15 ק"מ דרום-מערבית לטביליסי. הפסגה האסטרטגית של קוג'ורי וטבחמלה עברה מיד ליד בשלושת הימים שבין 18 בפברואר - 20 בפברואר, כאשר הכוחות הגאורגים, תחת פיקודו של גיאורגי מזניאשווילי, סבבו בסופו של דבר לאחור, ויחידות הצבא האדום, אשר סבלו מאבדות כבדות, החלו להתקבץ במטרה להדק את המעגל העוטף את טביליסי. באתר הקרב הוקמה בשנות ה-90 של המאה ה-20 אנדרטה לזכרם של הקצינים הזוטרים שנפלו בקרב.

מפקדת יחידת עילית של צבא גאורגיה, "הברידגה הקוג'ורית", ממוקמת בסמוך לעיירה.

## גלריית תמונות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:קווקז: יישובים
קטגוריה:כארתלי
קטגוריה:גאורגיה: מצודות
רוברט בארנס

**רוברט בארנס** (באנגלית: **Robert Henry Barnes**; 2 באוקטובר 1849 – 1916) היה שחמטאי בריטי-ניו זילנדי.

## קריירה
בשנת 1880 הפסיד בארנס בניו-יורק בדו-קרב לאז'ן דלמאר -7 +0 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). לאחר מכן שיחק בתחרות פרנקפורט 1884 וסיים במקום הרביעי עם 7.5/11. במוקדמות תחרות פרנקפורט 1887 סיים במקום הראשון עם 8/9 ובגמר הגיע למקום ה-5-6. במוקדמות תחרות לייפציג 1894 סיים במקום הראשון עם 5/5 ובגמר חלק מקום 3-5 עם 4/7. באליפות גרמניה העשירית ניצח עם 10.5/14. 
 
בארנס השתתף באליפויות ניו זילנד- בשנת 1911 הגיע למקום השביעי עם 5/10, בשנת 1913 הגיע למקום הרביעי עם 7.5/11 בשנת 1914 למקום השני עם 10/14 ובשנת 1915 למקום השני עם 9/10.

## קישורים חיצוניים

* מידע כללי

קטגוריה:שחמטאים בריטים
קטגוריה:שחמטאים ניו זילנדים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1849
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1916
ברטולד לסקר

250px|ממוזער|שמאל|ברטולד לסקר מימין ואחיו עמנואל, 1907
**ברטולד לסקר** (בגרמנית: **Jonathan Berthold Lasker**) (31 בדצמבר 1860 – 19 באוקטובר 1928) היה שחמטאי יהודי-גרמני ורופא במקצועו.

## ביוגרפיה
נולד לאדולף לסקר, חזן, ואשתו רוזליה, בת משפחת החזנים ישראלסון. סבו של עמנואל, מצד אביו, היה רב בעיר לֶסֶן (Lessen; בימנו בצפון פולין) שבפרוסיה ונחשב לעושה נסים.
לסקר הוא אחיו הבכור של עמנואל לסקר, לימים אלוף העולם. במשפחה היו עוד שתי תאומות – עמליה ותאופיליה.

לסקר בילה את מרבית חייו בברלין שם שיחק בתחרויות מקומיות. בשנת 1881 חלק מקום ראשון עם זיגברט טאראש ובתחרות אחרת באותה שנה הגיע למקום השני לאחר קורט פון ברדלבן. בשנת 1883 חלק מקום 1–4 ולאחר משחקי פלייאוף הגיע למקום הרביעי (ניצח: הרמן פון גוטשאל). בשנת 1887 חלק מקום 5–6 (ניצח: מקס הרמוניסט).

את התוצאה הטובה ביותר השיג כאשר חלק את המקום הראשון ביחד עם אחיו בתחרות ברלין 1890. הוא הגיע למקום השני, לאחר הורציו קארו בתחרות ברלין 1891. בתחרות ברלין 1898/1899 הגיע למקום העשירי (ניצחו: תיאודור פון שווה, אמיל שאלופ והורציו קארו).

שהה כשנה באלברפלד (בימינו חלק מוופרטל), שם הכיר את המשוררת אלזה לסקר-שילר. השניים נישאו בשנת 1894 והשתקעו בברלין, שם פתח מרפאה פרטית לרפואת עור. הנישואין לא צלחו ולסקר-שילר עזבה את הבית. בשנת 1899 נולד ללסקר-שילר הבן פאול. היא סירבה להכיר באבהותו של לסקר והעניין נידון בבית המשפט.

בתחילת המאה היגר לניו יורק, שם ניסה לפתוח מרפאה פרטית שלא צלחה.

בשנת 1902 זכה באליפות ניו-יורק. לבסוף שב לברלין.

בשנת 1903 התגרשו בני הזוג לאחר שלסקר-שילר טענה שהיה אלים כלפיה.

האחים ברטולד ועמנואל כתבו יחד ב־1925 מחזה דרמטי בחמש מערכות, "הסיפור של בני האדם" (*Vom Menschen die Geschichte*).

לסקר נישא בשנית לרגינה, שנפטרה מספר חודשים לפניו.

ברטולד לסקר נפטר בברלין ב-1928 ונטמן בבית הקברות היהודי בוייסנזה.

## קישורים חיצוניים

* על משחקים בהגנת ברלין בין לסקר לטאראש
* דווח על ניצחון של לסקר במשחק נגד שחקן מועדון מנהטן
* צילום מצבתו של לסקר

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים יהודים גרמנים
קטגוריה:שחמטאים יהודים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1860
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1928
שכיב שנאן

**שכיב מוראד שנאן** (בערבית: **شكيب مراد شنان**; נולד ב-20 ביוני 1960) הוא פוליטיקאי דרוזי-ישראלי. חבר הכנסת לשעבר. בכנסת ה-17 מטעם מפלגת העבודה ובכנסת ה-18 מטעם מפלגת העצמאות.

## קורות חיים
שנאן הוא בן העדה הדרוזית, נולד וגדל בחורפיש. בשירותו בצה"ל (1979–1982) הוא שירת כלוחם בגדוד חרב ובסיירת 244. לאחר מכן הוא סיים לימודי תואר ראשון במזרחנות, לימודים כלליים ולימודי קדם במשפטים מאוניברסיטת תל אביב. בתום לימודיו חזר לכפרו ושימש בין השנים 1989–1995 מורה, רכז החטיבה העליונה וממלא מקום מנהל בית הספר התיכון העל-יסודי השש-שנתי בחורפיש.

לאחר תקופת פעילות בהסתדרות שימש שנאן עוזר לסגן שר משרד הפנים סאלח טריף. לאחר הבחירות לכנסת הארבע עשרה הוא עבר לשמש יועץ בכיר לשר לענייני מיעוטים במשרד ראש הממשלה. שנאן מילא תפקיד זה בין השנים 1997–2001 ולאחריו שימש מפקח ארגון ומנהל במחוז הצפון של משרד העבודה והרווחה ומנהל משרד הרווחה במחוז. בשנת 2005 הוא מונה על ידי שר הפנים אופיר פינס לשמש יועץ בכיר לשר, תפקיד בו החזיק כשנה.

בשנת 2006 התמודד שנאן לרשימת מועמדי מפלגת העבודה לכנסת ה-17 ונבחר למקום העשרים במשבצת המשוריינת לנציג העדה הדרוזית. טרם מינויו של ראלב מג'אדלה לשר, הועלה שמו כמועמד אפשרי לתפקיד מטעמו של יו"ר המפלגה עמיר פרץ. עם פרישתו של אפרים סנה מהמפלגה והתפטרותו מן הכנסת - נכנס שנאן לכנסת במקומו, ב-28 במאי 2008 וכיהן כחבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט.

בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-16 ברשימת העבודה לכנסת אך לא נכנס לכנסת לאחר הבחירות ושב לתפקיד מפקח מנהל במחוז הצפון של משרד הרווחה.

בפברואר 2012 הצטרף שנאן למפלגת העצמאות. לאחר התפטרותו של מתן וילנאי שמונה להיות שגריר ישראל בסין הושבע שנאן כחבר כנסת ב-15 בפברואר.

באוקטובר 2017 נשא דברים בכנס "נשים עושות שלום" בירושלים.

## חיים אישיים
שכיב שנאן הוא תושב חורפיש שבגליל. הוא נשוי ואב לחמישה ילדים. אחד מבניו, רב-סמל מתקדם , נפל במילוי תפקידו בפיגוע בהר הבית ב-14 ביולי 2017.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם עבודה-מימד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העצמאות
קטגוריה:פוליטיקאים דרוזים ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך דרוזים ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד ראש הממשלה
קטגוריה:עובדי משרד הפנים
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השמונה עשרה
קטגוריה:חברי כנסת דרוזים
קטגוריה:חורפיש: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
קטגוריה:עובדי משרד הרווחה והעבודה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
השדרה התשיעית

ממוזער|250px|שמאל|מפגש השדרה השביעית עם רחוב 49, מבט לכיוון דרום
**השדרה התשיעית** (באנגלית: **Ninth Avenue**), המכונה גם **שדרת קולומבוס** (באנגלית: **Columbus Avenue**) היא שדרה בצידו המערבי (ה"וסט סייד") של רובע מנהטן בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. 

השדרה חד סטרית, והתנועה בה נעה לכיוון דרום.

## מהלך השדרה
ממוזער|200px|שמאל|רפליקה של הפסל "דוד" (מיכלאנג'לו) במפגש השדרה התשיעית עם רחוב 14, מבט לכיוון צפון
מוצאה של השדרה ברחוב 14 במערב שכונת גריניץ' וילג' שבדרום רובע מנהטן. השדרה משתרעת צפונה על פני 45 גושי בניינים עד מפגשה עם רחוב 59, שם משתנה שמה ל"שדרת קולומבוס" על שם כריסטופר קולומבוס. מרחוב 59 ממשיכה השדרה צפונה דרך שכונת האפר וסט סייד (הצד המערבי העליון של רובע מנהטן), עד רחוב 110, שם משתנה שם השדרה ל"דרך מורנינגסייד" (Morningside Drive), והשדרה ממשיכה את מהלך צפונה דרך שכונת מורנינגסייד הייטס עד רחוב 122, שם נפסק מהלכה של השדרה. השדרה מופיעה שוב בין הרחובות 201 ו-208, נפסקת שוב ומופיעה בשלישית בין הרחובות 215 ועד 225.

## אתרים בעלי חשיבות
בשדרה נמצאת תחנת האוטובוסים המרכזית של רשות הנמלים (במפגש השדרה עם רחוב 41), ומרכז לינקולן לאמנויות הבמה (במפגש השדרה עם ברודוויי ורחוב 65).

## היסטוריה
השדרה נבנתה בהתאם לתוכנית חברי הוועדה (1811). בשנת 1891 נבנה לאורך השדרה הקו העילי של השדרה התשיעית (Ninth Avenue Elevated), אשר השתרע לכל אורכה של השדרה מראשיתה ועד רחוב 116. רכבת זו הייתה הרכבת העילית הראשונה ובה שלוש מסילות (אף שהשימוש במסילה האמצעית החל רק בשנת 1916. המסילה נבנתה בגובה של כ-30 מטרים מעל הרחוב, והעיקול החד בפנייה מהשדרה לרחוב 110 זכה לכינוי "עיקול ההתאבדות" ("Suicide Curve"). קו הרכבת פעל עד שנת 1940, עת נהיה מיותר לאור הארכת קו הרכבת התחתית של השדרה השמינית; לאחר הפסקת פעולתו פורקה המסילה.

## השדרה בתרבות
השדרה מופיעה במרכז יצירתו של סול סטיינבר "מבט על העולם מהשדרה התשיעית" המתארת את השקפת המבט של תושב ניו יורק על יתר ארצות הברית.

ברחוב נערכים במהלך השנה מספר ירידי רחוב, ובהם יריד אוכל בינלאומי שנערך מדי שנה בשכונת מטבח הגיהנום.

## קישורים חיצוניים

* אתר יריד האוכל הבינלאומי

09
ג'ובאני גואלברטו

**ג'ובאני גואלברטו** (985 או 995 - 12 ביולי 1073) הוא קדוש נוצרי בכנסייה הקתולית. גואלברטו, הידוע גם כ"יוחנן גואלברטוס" הוא מייסד המסדר הוואלומברזי. גואלברטוס הוא בן למשפחת אצולה פלורנטינית, משפחת ויזדומיני.

אחד האירועים הקשורים בשמו התרחש ביום שישי הטוב. ביום זה נתקל במקרה בפירנצה באדם שאחריו רדף לאחר שזה רצח את אחיו וגואלברטו נשבע לנקום את מותו. גואלברטו עמד להוציאו להורג כשהרוצח ביקש רחמים בשם ישו, אשר נצלב על פי האמונה הנוצרית ביום זה. גואלברטו מחל לו וכשהוא הלך להתפלל, ב הרכינה הדמות על הצלב את ראשה בפניו. האירוע הונצח בין היתר בציור של אדוארד ברן-ג'ונס, "האביר מלא החסד" ובציורו של , "מחילתו של סן ג'ובאני גואלברטו", המצוי בכנסיית מנזר אסטינו, שהוקמה על ידי חסידיו של גואלברטו בסוף המאה ה-11 ותחילת המאה ה-12.

ג'ובאני גואלברטו מת במנזר בדיה א פסניאנו שבין פירנצה וסיינה.
[ימין|ממוזער|160px|"מחילתו של סן ג'ובאני גואלברטו", ציור מאת [פייטרו סורי, 1601, בכנסיית מנזר אסטינו בברגמו]]
ממוזער|מרכז|Bernardo Giambullari, ''Storia e miracoli di San Giovanni Gualberto'', ca. 1500

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:ילידי 995
קטגוריה:נפטרים ב-1073
דגל הרם

**דגל הרם** הוא הדגל הרשמי של אי התעלה הרם.  

הדגל הוא דגל לבן ועליו צלב ג'ורג' הקדוש בצבע אדום. בקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לניצב הדגל) מתואר סמל הרן - דגל כחול שעליו קו אלכסוני צהוב היורד מהקצה העליון של ניצב הדגל, למרכזו. משני צידי הקו האלכסוני מתוארים דולפינים, ועל האלכסון שלושה נזירים - לזכר המנזר שהוקם באי במאה השישית.

הדגל עוצב על ידי הוקסלולוג הבריטי ויליאם קראמפטון, ואומץ בשנת 1953.

## ראו גם
* גלריית דגלי הממלכה המאוחדת

## קישורים חיצוניים
* דגל הרם באתר דגלי העולם 

קטגוריה:גרנזי
הרם, דגל
הרם
הרם
דגל סרק

**דגל סרק** הוא הדגל הרשמי של אי התעלה סרק.  

הדגל הוא דגל צלב ג'ורג' הקדוש בצבע אדום. בקנטון הדגל מתוארים שני אריות זהובים בתנוחת פסיעה (Passant) על רקע אדום - אריות אלה מהווים את סמל נורמנדי הסמוכה, והיוו את המקור לנס המלכותי של אנגליה.

הדגל עוצב על ידי הוקסלולוג הרברט פיט בשנת 1938, ואומץ רשמית באותה שנה. 

## ראו גם
* גלריית דגלי הממלכה המאוחדת

## קישורים חיצוניים
* דגל סרק באתר דגלי העולם 

קטגוריה:גרנזי
סרק
סרק
סרק
אמיל אמבמבה

**אמיל ברטרנד אמבמבה** (בצרפתית: **Émile Mbamba**; נולד ב-27 באוקטובר 1982 ביאונדה) הוא כדורגלן עבר קמרוני ששיחק בעמדת החלוץ.
## קריירה
אמבמבה נולד בקמרון והחל את הקריירה המקצוענית שלו במועדון ההולנדי ויטסה ארנהם, שם שיחק ארבע שנים. בשנת 2004 הגיע לישראל ושיחק במכבי תל אביב ומכבי פתח תקווה.  בשנת 2006 עבר לשחק בקבוצת ויטוריה סטובאל מפורטוגל.

כאשר עבר בשנת 2007 למועדון ארמה מלאנג, נתלו באמבמבה ציפיות להביא ניסיון אירופאי לליגה האינדונזית, כיוון שהוא אחד מהשחקנים היחידים בליגה ששיחקו אי פעם בליגת האלופות. אמבמבה כבש את שערו הראשון לטובת ארמה מלנג ב-9 בספטמבר 2007. לאחר שנתיים בקבוצה עבר לשחק בקבוצה הקוריאנית מהעיר טגו, ולאחר חצי שנה בקבוצה זו חזר לשחק באירופה כאשר חתם בבוטב פלובדיב מליגת העל הבולגרית. לאחר מכן שיחק גם במקסיקו ובשנת 2011 חזר לשחק באינדונזיה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים קמרונים
קטגוריה:חלוצי כדורגל קמרונים
קטגוריה:כדורגלני ויטסה ארנהם
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני ויטוריה סטובל
קטגוריה:כדורגלני בוטב פלובדיב
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים קמרונים בהולנד
קטגוריה:ספורטאים קמרונים בישראל
קטגוריה:ספורטאים קמרונים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים זרים באינדונזיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בקוריאה הדרומית
קטגוריה:ספורטאים זרים בבולגריה
קטגוריה:ספורטאים זרים במקסיקו
קטגוריה:קמרונים שנולדו ב-1982
ז'יל בנשואה

ממוזער|250px|בינשואה (מימין) עם גיום דופאי

**ז'יל בנשואה** (בצרפתית: **Gilles Binchois**; סביבות 1400 – 20 בספטמבר 1460) היה מלחין פרנקו-פלמי, מראשוני החברים באסכולה הבורגונדית ואחד משלושת המלחינים המפורסמים ביותר בראשית המאה ה-15. אף כי מקובל, לפחות בקרב מלומדים בני ימינו, להציב אותו אחרי בני תקופתו, גיום דופאי וג'ון דאנסטפל, יש מקום לטעון, שהשפעתו הייתה גדולה משל שני האחרים וראיה לדבר, שמיצירותיו לקחו חומר לצורך ציטוט, שאלו מתוכן והוציאו מהן חומר מקור ביתר תכיפות מאשר מיצירותיו של כל מלחין אחר בן תקופתו.

## קורות חייו
בנשואה נולד כנראה במונס, בנם של ז'אן ויוהנה דה בנש, שייתכן ומוצאם מן העיר בנש (Binche) הסמוכה; פירוש השם בנשואה הוא "בן העיר בנש". אביו היה יועץ לדוכס גיום הרביעי מאינו, והיה גם נושא משרה בכנסייה במונס. אין ידיעות על ז'יל עד 1419, אז התמנה לנגן עוגב בכנסיית סן וודרו במונס. ב-1423 עבר להתגורר בליל. ייתכן שבסביבות הזמן הזה שירת כחייל אצל הבורגונדים, או אולי אצל רוזן סאפולק האנגלי, כפי שמשתמע משורה במוטט שיוהנס אוקכם כתב לזכרו בעת מותו.

סמוך לסוף שנות ה-20 של המאה ה-15 הצטרף בנשואה לקאפלת החצר של דוכסות בורגונדיה וב-1431, כשכתב את המוטט Nove cantum melodie, היה לפי כל הסימנים זמר בחצר הדוכס, כיוון שהטקסט של המוטט עצמו מונה את כל 19 הזמרים.

בנשואה פרש ועבר להתגורר בסואן (Soignes), ככל הנראה עם פנסיה נכבדה, גמול על שנים ארוכות של שירות מצוין בחצר הבורגונדית.

## מוזיקה והשפעה
רבים רואים בבנשואה את מלחין המלודיה המעולה ביותר במאה ה-15, שחיבר קווים מעוצבים בקפידה, נוחים לשירה ונקלטים בנקל בזיכרון. נעימותיו הופיעו בהעתקים עשרות שנים אחרי מותו ושימשו לא פעם כמקורות לחיבור מיסה של מלחינים מאוחרים יותר. רוב יצירותיו, אפילו מוזיקת הקודש שבהן, פשוטות ובעלות מתווה ברור, עד כדי צמצום סגפני, לעיתים; קשה להעלות על הדעת ניגוד רב יותר מזה שבין כתיבתו של בנשואה למורכבות הקיצונית של ה**ארס סובטיליור** מן המאה ה-14. רוב שיריו החילוניים הם בצורת רונדו, שהייתה לצורת השיר הנפוצה ביותר במאה ה-15. בינשואה, מכל מקום, נמנע על פי רוב מכתיבה סטרופית ונהג לעצב את המלודיה שלו בלי קשר לסכימת החריזה של בתי השיר.

בנשואה כתב מוזיקה לחצר הדוכס, שירי אהבה ואבירות חילוניים, מן הסוג שדוכסי בורגונדיה ציפו לו ושהיה, כמסתבר, אהוב עליהם.

## לקריאה נוספת

* David Fallows, "Gilles Binchois," *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. 
* Gustave Reese, *Music in the Renaissance*. New York, W.W. Norton & Co., 1954. 
* "Binchois Studies", Edited by Andrew Kirkman and Dennis Slavin. Oxford, Oxford University Press: 1995.

* דייוויד פלואוס, "ז'יל בינשואה", **[[מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים|מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים]]** בעריכת סטנלי סיידי, כרך 20, לונדון, הוצאת מקמילן, 1990.
* גוסטב ריז, "מוזיקה בתקופת הרנסאנס", ניו יורק, נורטון ושות', 1954.
* "מחקרי בנשואה", בעריכת אנדרו קירקמן ודניס סלאווין. אוקספורד, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד 1995

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:נגני עוגב
קטגוריה:מלחינים פרנקו-פלמים
קטגוריה:ילידי 1400
קטגוריה:נפטרים ב-1460
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-15
מיליאן מרדאקוביץ'

**מיליאן מרדאקוביץ**' (בסרבית: **Миљан Мрдаковић**; 6 במאי 1982 – 22 במאי 2020) היה כדורגלן סרבי, ששיחק בעמדת החלוץ.

## ביוגרפיה

מרדאקוביץ' נולד בניש. הוא שיחק בכל הנבחרת הצעירות של סרביה, גדל במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד, ובגיל 16 עבר למחלקת הנוער של אנדרלכט הבלגית. כשעלה לקבוצה הבוגרת של המועדון לא הצליח להשתלב, ולאחר מכן שיחק בקבוצות רבות בבלגיה, אוסטריה ואוקראינה.

בשנת 2006 הגיע לישראל ושיחק במכבי תל אביב עונה אחת, ולאחר מכן שיחק גם בפורטוגל, סין וקפריסין. בקיץ 2013 חתם בקבוצת וריה מליגת העל היוונית. בינואר 2014 חתם בקבוצת טמפיינס רוברס מסינגפור. בשנת 2015 שיחק בקבוצת לבדיאקוס ובהמשך השנה עבר לקבוצת וויבודינה נובי סאד. בשנת  חתם באגרוטיקוס אסטרס מהליגה השנייה ביוון.

לאחר שפרש מכדורגל ב-2017 החל לעבוד כסוכן שחקנים.

ב-23 במאי 2020 שם קץ לחייו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סרבים
קטגוריה:ניש: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אנדרלכט
קטגוריה:כדורגלני אאנדראכט אאלסט
קטגוריה:כדורגלני OFK בלגרד
קטגוריה:כדורגלני גנט
קטגוריה:כדורגלני רד בול זלצבורג
קטגוריה:כדורגלני מטאליסט חרקיב
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני ויטוריה דה גימארייש
קטגוריה:כדורגלני שאנדונג טאיישן
קטגוריה:כדורגלני אפולון לימסול
קטגוריה:כדורגלני אתניקוס אחנס
קטגוריה:כדורגלני א.א.ק. לרנקה
קטגוריה:כדורגלני ג'יאנגסו
קטגוריה:כדורגלני אנוסיס נאון פאראלימני
קטגוריה:כדורגלני וריה
קטגוריה:כדורגלני לבדיאקוס
קטגוריה:כדורגלני וויבודינה נובי סאד
קטגוריה:כדורגלני ראד בלגרד
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סרביה
קטגוריה:ספורטאים זרים בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים זרים באוסטריה
קטגוריה:ספורטאים זרים באוקראינה
קטגוריה:ספורטאים סרבים בישראל
קטגוריה:ספורטאים סרבים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים זרים בסין
קטגוריה:ספורטאים סרבים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים סרבים ביוון
קטגוריה:ספורטאים זרים באינדונזיה
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:מתאבדים: ספורטאים
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1982
קטגוריה:סרבים שנפטרו ב-2020
ברדלה

**ברדלה** (בערבית: **بردلة** או **بردلا**) הוא כפר פלסטיני בנפת טובאס, הממוקם שלושה עשר קילומטרים צפונית-מזרחית לטובאס, ממערב לכביש הבקעה, בסמיכות למעבר הבקעה, 14 ק"מ דרומית לבית שאן. כשלושה ק"מ מדרום מזרח לכפר הוקם היישוב מחולה.

## מקור השם
יש כמה סברות לגבי מקור השם:

# וילנאי מציין שהכפר הוקם ליד שני מעיינות: עין אל-עיראק (מעיין הצוק) ועין ברדה (המעיין הקר) וייתכן שזה מקור השם של היישוב.
# הכפר שוכן על אתר קדום, בו מצוי נדבך תחתון של בניין קדום, המכונה בפי תושבי הכפר "קצר ברדוויל", ולידו בור עתיק. לפי המסורת בכפר חי בו מלך בשם ברדוויל, שהוא ההיגוי לערבי לשמו של בלדווין הראשון מלך ירושלים.
# לשם ברדלה אין משמעות בערבית. ייתכן כי זהו שיבוש של שם יישוב עברי, ברדלא או בר דליה, המוזכר בתלמוד הירושלמי בכמה הקשרים. למשל, התלמוד מביא את "בר דליה" כדוגמה למקום שאנשיו אינם מקפידים על פרוטתם, וייתכן שהתוספת 'ברדלא' לשמם של אבא כהן ברדלא ורב אחא ברדלא נובעת מכך שהתגוררו ביישוב זה. בתלמוד מוזכרת גם הלכה בשם "רבי יעקב בר אביי דברדליה"., קיומם של שרידים מהתקופה הביזנטית מחזקים את הצעת הזיהוי עם ברדלה העברית.
# יש המפרשים שהכינוי "ברדלא" הוא שם של אדם, או שהוא הלחם של הכינוי "בן דליה", שהוצמד לכהנים המיוחסים למשמרת דליה.

## היסטוריה
היישוב הוקם והתפתח כפרבר של טובאס. הדרך ביניהם היא ב"ואדי אל-ח'שנה" שבו עברה הדרך הרומאית מבית שאן לשכם. 

בעת הנחת צינור מים נחשפו עתיקות ובשנת 1972 נערכה במקום חפירת הצלה ונמצאו: כנסייה מהתקופה הביזנטית עם רצפת פסיפס, שרידי בית מרחץ (מתקופה לא ידועה) וכן חרסים מתקופות שונות (החל מהתקופה הרומית ועד לתקופה העות'מאנית).

## אוכלוסייה
בשנת 1961 מנתה אוכלוסייה של ברדלה 367 תושבים אשר ירדה ל-271 בשנת 1982. האוכלוסייה כמעט הוכפלה ל-457 חמש שנים מאוחר יותר. 

לפי מפקד אוכלוסין משנת 1997 של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (PCBS), מנו תושבי העיירה 1,148.

במפקד האוכלוסין של שנת 2007 על ידי ה-PCBS, אוכלוסיית ברדלה מנתה 1,637 ו-1,607 בשנת 2017.

למעלה מ-90% מתושביה שייכים לתושבי הכפר המקוריים משפחת אל-סוואפטה (الصوافطة) מטובאס. 10% הנותרים הם פליטים מעיירות ליד בית שאן בישראל ובדואים של היום.

## מקורות מים
באזור ברדלה - מחולה יש שפע של מים במעיינות ובקידוחים, כגון "עין סוכות", ממזרח ל"ח'א-סכות", שופע 76 מטרים מעוקבים בשעה, עין אשר, עין א-שק ועוד. עין ברדלה מגיר 22 מטרים מעוקבים לשעה של מים מתוקים - 50 מ"ג כלור לליטר. לצורך אגירת-מים וניצולם נבנתה בריכת בטון גדולה ממערב לכביש המקבלת את מימיה מקידוחים במקום. הקידוח לא נעשה לעומק רב במטרה לא לגרום לירידת מים במעיינות בדרום עמק בית שאן.

## תשתיות
**מים**: הכפר מחובר לרשת מים "מקורות", משנת 1975.

**חשמל**: הכפר מחובר לרשת חשמל הישראלית, משנת 1996.

**ביוב**: אין בכפר רשת ביוב. משקי בית מפנים את מי השפכים שלהם לבורות ספיגה.

## לקריאה נוספת
* צבי אילן, **בקעת הירדן ומדבר שומרון**, הוצאת עם עובד - תרבות וחינוך - 1993.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נפת טובאס
קטגוריה:בקעת הירדן
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
השדרה העשירית

[ממוזער|שמאל|200px|מבט לכיוון דרום מ[אוניברסיטת קולומביה (רחוב 116).]]
[ממוזער|שמאל|מבט על שדרת אמסטרדם לכיוון צפון (לכיוון [הארלם).]]
ממוזער|שמאל|200px|מבט מאוניברסיטת קולומביה (רחוב 116) לכיוון צפון.
**השדרה העשירית** (באנגלית: **Tenth Avenue**) המכונה גם **שדרת אמסטרדם** (**Amsterdam Avenue**) היא שדרה ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. 

השדרה חד סטרית בחלקה הדרומי ומאפשרת תנועה לכיוון צפון בלבד עד רחוב 110, ותנועת דו סיטרית בחלקה הצפוני.

## מהלך השדרה
ראשיתה של השדרה במפגש רחוב 13 עם הוסט סייד הייווי בשכונת גריניץ' וילג'. השדרה עוברת לאורך 47 גושי בניינים (דרך שכונת אריזת הבשר) עד רחוב 59, שם משנה השדרה את שמה ונקראת "שדרת אמסטרדם", וממשיכה צפונה לאורך 129 גושי בניינים נוספים באפר וסט סייד (הצד המערבי העליון של האי מנהטן) עד שכונת הייברג'י פארק (רחוב 190), שם משנה השדרה את שמה ל"שדרת מצודת ג'ורג'" (Fort George Avenue). השדרה מסתיימת בקצה הצפוני של האי מנהטן, במפגש הרחובות 218 וברודוויי, סמוך לגשר ברודוויי העובר מעל נהר הארלם.

בין הרחובות 184 ו-186 עובדת השדרה דרך קמפוס אוניברסיטת ישיבה, ובאזור זה היא צרה יותר, וכוללת מסלול אחד לכל כיוון.

השדרה העשירית היא השדרה הארוכה ביותר באי מנהטן - אורכה הכולל 177 גושי בניינים (ברודוויי ודרך FDR ארוכות יותר, אולם אין הן נחשבות שדרות).

## השדרה בתרבות
הבלט "רצח בשדרה העשירית" הקרוי על שם השדרה מתאר את האלימות בראשית המאה ה-20 בשכונת הלס קיצ'ן הנמצאת בחלקה הדרומי של השדרה.

## קישורים חיצוניים

10
ארנסט ווליס באדג'

**ארנסט אלפרד תומפסון ווליס באדג**' (27 ביולי 1857 – 23 בנובמבר 1934) היה חוקר, היסטוריון ופילולוג בריטי, שעבד עבור המוזיאון הבריטי ופרסם עבודות רבות על המזרח הקדום.

## ילדות ונעורים
א.א. ואליס באדג' נולד בבודמין, קורנוול לאב לא ידוע ועזב בגיל צעיר להתגורר בלונדון עם סבתו ודודתו.
הוא החל להתעניין בשפות לפני גיל עשר, אך כיוון שעזב את הלימודים בגיל 12 כדי לעבוד כפקיד בחברת W.H. Smith, למד בזמנו החופשי עברית וסורית, בעזרת מורה מתנדב בשם צ'ארלס סיגר. באדג' החל להתעניין בשפה האשורית ב-1872, בזמן ששהה במוזיאון הבריטי.

## עבודתו
באדג' נחשב לאחד מחשובי האגיפטולוגים בכל הזמנים. כתב ספרים רבים על מסעותיו וגילויו במצרים בשליחות המוזיאון הבריטי שבלונדון. בין השאר, גילה את האתר הארכאולוגי אל-עמארנה במצרים ועסק בפיענוח כמה לוחות חימר עתיקים שנמצאו בו, תרגם במלואו את הספר העתיק "כברה נגסת" על קיסרי אתיופיה, רכש עותק עתיק של הספר "מדינת האתונאים" המיוחס לאריסטו, ועוד.

באדג' נודע בעיקר בזכות חשיפת "ספר המתים" השלם - הפפירוס של אני, אותו גילה בשנת 1888 בעת מסע ארכאולוגי ללוקסור, בסיוע שודדי קברים וסוחרי עתיקות מקומיים לא חוקיים. הוא נעצר על ידי הרשויות המצריות, אך ברח מהכלא המצרי והצליח להבריח את הספר למוזיאון הבריטי, שם הוא נמצא עד היום.

## ביקורת ומחלוקת
מעשיו של באדג' היו שנויים במחלוקת כל ימיו, וגם לאחר מותו. כיום מתייחסים אליו רוב החוקרים באמביוולנטיות. מצד אחד, היה אחראי באופן ישיר לכך שרבים מאוצרותיה הארכאולוגיים של מצרים נשארו שלמים, ולא נהרסו ברבות הימים על ידי רשות העתיקות המצרית, שבתקופות מסוימות לא שמרה על שלמות המוצגים כראוי ולא פעלה למציאת תגליות חדשות.

מנגד, באדג' נתפס כאחד מגדולי שודדי האמנות, ולעיתים לא בחל בדרכים לא חוקיות כדי להשיג מוצג כלשהו ולהעבירו לידי המוזיאון הבריטי ששלח אותו. כמו כן, ייתכן והשחית לנצח כמה מהמוצגים כדי להעבירם. את הפפירוס של אני, לדוגמה, שהיה באורך 24 מטר, גזר לקטעים כדי להעבירו לבריטניה, ובכך פגע בשלמותו.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:אוצרים
קטגוריה:מזרחנים בריטים
קטגוריה:אגיפטולוגים
קטגוריה:ארכאולוגים בריטים
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:פילולוגים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1857
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1934
יער לאומי (ארצות הברית)

[שמאל|ממוזער|250px|פריחת Camassia ([סוג (טקסונומיה)|סוג של יקינתוניים) והצד המערבי של רכס טיטון כפי שהם נראים מהיער הלאומי קאריבו-טארקגהי, איידהו]]
**יער לאומי** בארצות הברית (באנגלית: **National forest** (United States)) הוא יער וקרקע שעליה גדלים עצים, הנהנים מהגנה חוקתית. היערות הלאומיים מנוהלים על ידי הממשל הפדרלי של ארצות הברית באמצעות שירות היערות, לפי הנחיות מטעם מחלקת החקלאות. ניהול הקרקעות הללו מתמקד בעיקר בהפקת חומר גלם מעצים, אדמות מרעה, מים, חיות בר ופנאי. ניתן לעשות ביערות הלאומיים שימוש מסחרי, ובניגוד לפארקים לאומיים הרשויות מעודדות את הפעילות הזאת בחלק מהמקרים. היערות הלאומיים נמצאים בקטגוריה VI של ניהול הקרקעות המוגנות של IUCN.

מערכת היערות הלאומיים הוקמה לאחר אישורו של חוק בדיקת הקרקעות המחודשת - 1891. חוק זה התקבל כתוצאה מלחץ פוליטי שהופעל על ידי בעלי קרקעות ואנשי עסקים מאזור לוס אנג'לס, שהיו מודאגים מהנזק שנגרם לקו פרשת המים של הרי סאן גבריאל כתוצאה מפעילות הכרייה והחקלאות. אבוט קינזי והיערן תאודור לוקנס היו הדוברים הראשיים של שדלנות זו.

השימוש בקרקע של היערות הלאומיים הוא עילה לעימותים רבים בין חברות לעיבוד עצים ותומכי איכות הסביבה. העימותים הללו מתרכזים סביב הגנה על מינים בסכנת הכחדה, כריתת יערות עתיקים, כריתת יתר, קנסות לא משמעותיים, חוקי כרייה מיושנים ובניית דרכים ביערות.

בארצות הברית יש 154 יערות לאומיים ו-20 ערבות לאומיות המשתרעים על פני שטח של כ-781,000 קמ"ר. הקרקעות הללו מהוות 8.5% מהשטח הכולל של ארצות הברית, השווה בקירוב לגודלה של מדינת טקסס. רק 13% מקרקעות היערות הלאומיים נמצאים ממזרח לנהר המיסיסיפי. באלסקה לבדה נמצאים 12% משטחי הקרקעות של היערות הלאומיים. 

ישנם שני סוגים שונים של יערות לאומיים:
* אלו הנמצאים ממזרח למישורים הגדולים הם בעיקר יערות שנרכשו או נשתלו מחדש, כלומר, הקרקע הייתה בבעלות פרטית ונרכשה על ידי הממשל על מנת ליצור יער לאומי חדש. במקרים הללו השטח של היער הרשום על גבי המפה לא מייצג את גבולותיו הממשיים של היער, כי אם את גודל השטח שנרכש. ברוב המקרים השטח הממשי שנרכש קטן מהשטח של היער כולו.
* היערות הלאומיים שממערב למישורים הגדולים הם כאלה שתמיד היו ברשות הציבור. במקרים הללו, השטח של היערות כפי שהוא רשום במפות הוא השטח הממשי של היער.

ביערות הלאומיים יש אתרי סקי, אתרי מחנאות, אתרי מורשת, מונומנטים לאומיים, שבילים (שבילי הליכה, אופניים, טרקטורונים, רכיבה על סוסים, אופנועי שלג ועוד). תושבי ארצות הברית רשאים לחנות בכל מקום ביערות הלאומיים, בתנאי שאתר החנייה נמצא במרחק של 200 רגל לכל הפחות מכל דרך או שביל.

## קישורים חיצוניים

* אתר שירות היערות של ארצות הברית
*
קטגוריה:יערות
קטגוריה:ארצות הברית: שמורות טבע

## הערות שוליים
כריסטיאן גונזאלס

**כריסטיאן מריו גונזאלס איידינוביץ**' (בספרדית: **Cristian Mario González Aidinovich**; נולד ב-19 בדצמבר 1976) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת הבלם והמגן הימני.

גונזאלס שיחק במהלך הקריירה שלו במספר קבוצות באורוגוואי, ביניהן ליברפול ופניארול, ובשנת 2005 הגיע לישראל וחתם במכבי תל אביב. לאחר עונה אחת עבר למועדון ספורט אשדוד, במדיה שיחק שתי קדנציות עד שנת 2010, אז עבר לבית"ר ירושלים.

בשנת 2011 חזר לאורוגוואי, וחתם בקבוצת ריבר פלייט מונטווידאו.

## קישורים חיצוניים

* כריסטיאן גונזאלס באתר ONE

קטגוריה:כדורגלנים אורוגוואים
קטגוריה:מגני כדורגל אורוגוואים
קטגוריה:בלמי כדורגל אורוגוואים
קטגוריה:מונטווידאו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ליברפול מונטווידאו
קטגוריה:כדורגלני דפנסור ספורטינג
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו מלדונדו
קטגוריה:כדורגלני לאס פאלמאס
קטגוריה:כדורגלני פניארול
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני ריבר פלייט (אורוגוואי)
קטגוריה:כדורגלני סוד אמריקה
קטגוריה:ספורטאים אורוגוואים בספרד
קטגוריה:ספורטאים אורוגוואים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אורוגוואי
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:אורוגוואים שנולדו ב-1976
אאוג'ן טריקה

**אֵאוּגֵ'ן טְרִיקָה** (ברומנית: **Eugen Trică**; נולד ב-5 באוגוסט 1976) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי, וכיום עוזר מאמן בקבוצת פוליטכניקה יאשי.

## קריירה
טריקה החל את הקריירה במחלקת הנוער של אוניברסיטטה קראיובה וקודם לקבוצה הבוגרת בשנת 1995. אחרי הצלחה יחסית בקבוצה הבוגרת עבר טריקה ב-1998 לקבוצה גדולה יותר ברומניה, סטיאווה בוקרשט, ועמה זכה באליפות בשנת 2001. בשנת 2003 חתם בקבוצת ליטקס לובץ' הבולגרית, שבמדיה שיחק שנתיים.

בשנת 2005 הצטרף טריקה לקבוצה הישראלית מכבי תל אביב, אך אחרי מספר חודשים בלבד בישראל הוא חזר לבולגריה, הפעם לשורות צסק"א סופיה.

במאי 2007 חזר טריקה לרומניה, אחרי שלא הסכים לחדש את חוזהו בצסק"א, וחתם בקלוז'-נאפוקה, איתה אף השתתף בליגת האלופות. בשנת 2009 חתם טריקה באנורתוסיס פמגוסטה הקפריסאית, שם שיחק עד תום העונה. עם סיום העונה חזר לקלוז' לפרק זמן קצר ואז חתם בשורות אוניברסיטטה קראיובה, קבוצת נעוריו.

בשנת 2010 חתם טריקה בשורות קונקורדיה צ'יאייניה מהליגה השנייה ברומניה, שבמדיה שיחק עד שפרש בשנת 2011.

לזכותו של טריקה ארבע הופעות בנבחרת רומניה. בשנת 1999 ערך את הופעת הבכורה שלו, ובשנת 2007 רשם את הופעתו האחרונה בנבחרת.

לאחר פרישתו החל לשמש מאמן קבוצת יובנטוס בוקרשט מהליגה השלישית ברומניה, ובשנת 2013 שימש לתקופה קצרה מנג'ר קלוז'. לאחר מכן מונה למאמן UTA ארד מהליגה השנייה ברומניה. לאחר פרקי זמן קצרים כמאמן של יובנטוס בוקרשט, צ'.פ.ר קלוז ומטאלול רשיצה מהליגה השנייה, כיום משמש טריקה עוזר מאמן בקבוצת אל-איתיחאד.

## חיים אישיים
עד לשנת 2015 טריקה היה נשוי ללורנה, בתו של איליה באלאץ', שהיה אחד מכדורגלני העבר הגדולים ביותר ברומניה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים רומנים
קטגוריה:קשרי כדורגל רומנים
קטגוריה:קראיובה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני אוניברסיטת קראיובה
קטגוריה:כדורגלני סטיאווה בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני ליטקס לובץ'
קטגוריה:כדורגלני צסק"א סופיה
קטגוריה:כדורגלני צ'.פ.ר. קלוז'
קטגוריה:כדורגלני אנורתוסיס פמגוסטה
קטגוריה:כדורגלני קונקורדיה קיאז'נה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רומניה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:מאמני כדורגל רומנים
קטגוריה:מאמני צ'.פ.ר. קלוז'
קטגוריה:ספורטאים זרים בבולגריה
קטגוריה:ספורטאים רומנים בישראל
קטגוריה:ספורטאים רומנים בקפריסין
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1976
אלדו אדורנו

**אלדו אוסמר אדורנו** (בספרדית: **Aldo Osmar Adorno**; נולד ב-8 באפריל 1982) הוא כדורגלן עבר פרגוואי ששיחק בעמדת הקשר.

## קריירה
אדורנו שיחק במספר קבוצות בפרגוואי ובמקסיקו, ובשנת 2003 הגיע לישראל ושיחק עונה אחת במכבי תל אביב.

חוץ מדרכון פאראגוואי, יש לאדורנו גם דרכון ספרדי, ולאחר שעזב את ישראל שיחק בספרד עד שהגיע לקפריסין בשנת 2006. אדורנו שיחק במספר קבוצות מליגת העל הקפריסאית, ובשנת 2011 חתם באפואל ניקוסיה. בספטמבר 2014 חתם במטאלורג דונצק האוקראינית. לאחר חצי עונה באוקראינה חזר לקפריסין וחתם בארמיס ארדיפו. בקיץ 2015 חתם בקבוצת נאה סלמיס פמגוסטה.

ב-25 ביולי 2019 הכריז על פרישה ממשחק פעיל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים פרגוואים
קטגוריה:קשרי כדורגל פרגוואים
קטגוריה:כדורגלני ספורטיבו לוקניו
קטגוריה:כדורגלני קרוס אסול
קטגוריה:כדורגלני סול דה אמריקה
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני אלמריה
קטגוריה:כדורגלני אנוסיס נאון פאראלימני
קטגוריה:כדורגלני א.א.ק. לרנקה
קטגוריה:כדורגלני אפולון לימסול
קטגוריה:כדורגלני אפואל ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני מטאלורג דונצק
קטגוריה:כדורגלני ארמיס ארדיפו
קטגוריה:כדורגלני נאה סלמיס פמגוסטה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים במקסיקו
קטגוריה:ספורטאים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים פרגוואים בספרד
קטגוריה:ספורטאים זרים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים זרים באוקראינה
קטגוריה:ילידי 1982
דופלקס (סרט)

**דּוּפְּלֵקְס** (באנגלית: **Duplex**) הוא סרט קומדיה שבוים על ידי דני דה ויטו ונכתב על ידי לארי דויל. הסרט יצא ב-ישראל ב-1 בינואר 2004. כוכבי הסרט הם בן סטילר, דרו ברימור ואיילין אסל.

## עלילה
זוג צעיר, אלכס (בן סטילר) וננסי (דרו ברימור), עובר לדירה שנמצאת מתחת לדירת אישה זקנה. הזוג חושב שמצא את דירת החלומות שלו, אך גברת קונלי, האישה הזקנה שגרה מעליהם, שנראתה בלתי מזיקה, מתחילה למרר את חייהם. קונלי מבקשת מהזוג עזרה לעיתים תכופות, ולא מאפשרת להם לחיות חיים נורמליים. הזוג מתכנן דרכים למזער את הנזק, וכשזה לא מצליח הם מתכננים איך לגרום לה לעבור דירה, ולבסוף איך לרצוח אותה.

## צוות שחקנים
*בן סטילר - אלכס רוז
*דרו ברימור - ננסי
*איילין אסל - גברת קונלי
*הארווי פירסטיין - קנת
*ג'סטין ת'רו - שוטר
*רוברט וויזדום - השוטר דן
*סווזי קורץ - ג'ין
*מאיה רודולף - טארה
*אמבר ולטה - סלין

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מיראמקס
ליס אסיה

**ליס אסיה** (בגרמנית: **Lys Assia**; 3 במרץ 1924 – 24 במרץ 2018) הייתה זמרת פופ שווייצרית, הזוכה הראשונה בתחרות הזמר של האירוויזיון כנציגת שווייץ בתחרות בשנת 1956.

## קורות חייה
אסיה נולדה בשם **רוזה מינה שארר** בקנטון ארגאו שבצפון שווייץ. בצעירותה למדה ריקוד. מכריה ששמעו אותה שרה, הבחינו מיד בכשרונה הרב והציעו לה להסב את מקצועה לזמרת. בשנת 1940 החלה בקריירה שלה בתור זמרת. היא הפכה במהרה לאחת מזמרות הפופ המצליחות והפופולריות בשווייץ בתקופה ההיא. מול זאת, היו כאלו שהתנגדו לה וקראו שלא לשדר את שיריה בתחנות הרדיו, בטענות על מלל המכיל גזענות במספר משיריה.

## תחרות הזמר של האירוויזיון
[שמאל|ממוזער|ליס אסיה כאורחת כבוד ב[אירוויזיון 2008]]
בשנת 1956 נבחרה לייצג את שווייץ בשני שיריה בתחרות האירוויזיון הראשונה, כפי ששלחה כל מדינה בתחרות זו. בסבב הראשון ביצעה את "Das alte Karussell" ("הקרוסלה הישנה") שמקומו כשאר השירים פרט לזוכה בתחרות זו אינו ידוע. בסבב השני ביצעה את "Refrain" ("פזמון חוזר") וזכתה איתו בתחרות. אסיה ייצגה את שווייץ בתחרות גם בשנת 1957 עם השיר "L'enfant que j'étais" ("הילדה שהייתי") שאיתו סיימה במקום תשיעי מתוך עשרה, ובשנת 1958 עם השיר "Giorgio" ("ג'ורג'יו") שאיתו השיגה מקום שני, בקבלת נקודות בודדות פחות מהזוכה.

אסיה המשיכה לעסוק בתחום המוזיקה, והופיעה כאורחת כבוד באירועי התחרות השונים. כך למשל, באירוויזיון 2008 נטלה חלק בחצי הגמר השני כשהכריזה על תחילת ההצבעה, באירוויזיון 2009 הגישה את הפרס לזוכה ובתחרות ובאירוויזיון 2013 התארחה בחצי הגמר השני לריאיון קצר יחסית.

בספטמבר 2011 הגישה אסיה את שירה "C'était ma vie" ("אלה היו חיי") לבחירת השיר שייצג את שווייץ באירוויזיון 2012. השיר הולחן על ידי ראלף זיגל, המלחין עם מספר השירים הרב בתחרות הזמר של האירוויזיון, ומלחין השיר של גרמניה שזכה באירוויזיון 1982. אסיה סיימה בתחרות במקום ה-8 עם זכייה ב-5.46% מהצבעת הציבור. פטירתה הותירה רושם רב על מעריצי האירוויזיון לאורך כל השנים, ובתחרות האירוויזיון שנערכה באירוויזיון 2018  הוקדש שיר קצר לזכרה.

## משיריה

## פילמוגרפיה
*"Ein Mann Vergißt Die Liebe" (שנת 1955)
*"Schlager Parade"

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות יהודיות
קטגוריה:זמרות שווייצריות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים שווייצרים
קטגוריה:זוכי האירוויזיון
קטגוריה:נציגי שווייץ באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1956
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1957
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1958
קטגוריה:זוכי האירוויזיון: שווייץ
קטגוריה:ילידות 1924
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1924
קטגוריה:נפטרות ב-2018
קטגוריה:שווייצרים שנפטרו ב-2018
א-זבאבדה

**אַ-זַּבַּאבִּדַה** (בערבית: **الزبابدة**), ובהגייה פלסטינית **אֶ-זַּבַּאבְּדֶה**, הוא כפר פלסטיני נוצרי בהרי השומרון, כ-10 קילומטרים דרומית לג'נין, על כביש 588 וכ־2 ק"מ דרומית לאוניברסיטה הערבית־אמריקאית בג'נין.

## היסטוריה
בכפר ובסביבתו נמצאו שרידים מתקופת הברונזה התיכונה II, תקופת הברזל I ו-II, מהתקופה הביזנטית וכן מהתקופה הממלוכית והעות'מאנית.

הכפר הנוכחי הוקם בשנת 1834 בידי שלוש משפחות נוצריות (יוונים-אורתודוקסים) מן הכפר טייבה, שרכשו את השטח ממוסלמים מג'נין.

הכפר מוזכר בדו"ח הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882 ככפר בגודל בינוני השוכן בקצהו הדרומי של שטח חקלאי מעובד, ואדי א-סלהב, ומקבל מימיו מבאר במזרח הכפר.

הנציגות הקתולית הלטינית ביססה את נוכחותה בכפר ב-1883.
לפי מפקד האוכלוסין המנדטורי מ-1922 מנה הכפר 482 תושבים.
בסקר הכפרים משנת 1945 נאמדה האוכלוסייה ב-870 תושבים, ושטח הכפר כלל 5,719 דונמים.
בשנת 1967 התגוררו בכפר 1,500 איש.
בסקר הר מנשה נספרו בו 35 בורות מים – עדות לגודלו של הכפר.

עיקר פרנסת התושבים מחקלאות: עצי הזית מכסים כשליש מן השטח המעובד, בשאר השטח מגדלים דגנים וירקות.

בכפר ארבעה בתי ספר: בית הספר הלטיני, שבו לומדים גם ילדים רבים מכפרים אחרים, שני בתי ספר ממלכתיים (אחד לבנות ואחד לבנים) ובית הספר של האוניברסיטה הערבית-אמריקנית.

בכפר מצויות חמש כנסיות ושני מסגדים. לכל זרם נוצרי כנסייה משלו: כנסייה קתולית, כנסייה יוונית-אורתודוקסית, כנסייה יוונית-קתולית וכנסייה אוונגלית.

## אוכלוסייה
כשני שלישים מתושבי הכפר הם ערבים נוצרים. ראש הכפר, על פי חוק, חייב להיות נוצרי.

#### שונות
הכפר הופיע בסרט קצר "מלח הארץ: נוצרים פלסטינים בצפון הגדה המערבית" , שבחן את חייהם של תשעה נוצרים פלסטינים המתגוררים בשומרון. הסרט הופק על ידי Salt Films, Inc., בשנת 2004, על ידי מיסיונרים פרסביטריאנים כאשר הם חיו ועבדו בכפר זבאבאדה.

## אדמה, חקלאות ומים
שטח הכפר הוא 5,719 דונם, מתוכם 5,713 דונם משוייכים לתושבים ו-6 דונם מושע.

בשנת 1945 השטח הבנוי של כפר היה כ-23 דונם, 5,577 דונם שימשו לחקלאות ו-119 דונם היו אדמות בור.

## אישים
לפי אגדה מקומית, האם הבתולה עברה כאן עם בת דודתה אלישבע, אמו של יוחנן המטביל.

במאה ה-19 התגוררה כאן האחות מארי אלפונסין דניל גטאס.

## קישורים חיצוניים

* פרטים על הכפר 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:השומרון: יישובים
זבאבדה
זבאבדה
קטגוריה:ארץ ישראל: נצרות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1834
נבחרת סרביה בכדורסל

**נבחרת ה[[כדורסל]] הלאומית לגברים** של סרביה (בסרבית: **Кошаркашка репрезентација Србије**) מייצגת את המדינה בתחרויות בינלאומיות. 

נבחרת סרביה נחשבת לאחת מנבחרות הכדורסל הטובות באירופה ובעולם. סרביה הייתה בעבר חלק מנבחרות יוגוסלביה וסרביה ומונטנגרו. נבחרת יוגוסלביה זכתה חמש פעמים באליפות העולם בכדורסל (בשנים 1970, 1978, 1990, 1998, 2002) ושמונה פעמים באליפות אירופה בכדורסל (בשנים 1973, 1975, 1977, 1989, 1991, 1995, 1997, 2001). כמו כן, היא זכתה פעם אחת במשחקים האולימפיים בשנת 1980.

במהלך אליפות העולם לנבחרות בשנת 2010 שהתקיימה בטורקיה, התמודדו בשלב חצי הגמר נבחרות סרביה וטורקיה. סיום המשחק הוכרע בשנייה האחרונה על ידי סל שקלע שחקן טורקי אשר דרך על הקו כאשר הכדור היה בידיו, ואושר על ידי השופטים. בתחילת חודש יוני 2011 קיבלה ההתאחדות הסרבית מכתב התנצלות רשמי מפיב"א, בו מודה הארגון בטעות השיפוט.

## כל האולימפיאדות

## כל אליפויות העולם

## כל אליפויות אירופה

## סגל הנבחרת
סגל הנבחרת בטורניר יורובאסקט 2025 (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר):

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

סרביה
קטגוריה:יוגוסלביה: כדורסל
קטגוריה:סרביה: כדורסל
קטגוריה:נבחרות יוגוסלביה
קטגוריה:נבחרות סרביה
תאודור דה באנוויל

**תאודור דה באנוויל** (בצרפתית: **Théodore de Banville**; 14 במרץ 1823 – 13 במרץ 1891) היה משורר וסופר צרפתי.

## קורות חייו
דה באנוויל נולד בעיר מולן במחוז אלייה שבחבל אוברן בצרפת לאב שהיה קצין בצי המסחרי הצרפתי. ימי נעוריו עברו עליו בחוסר עניין כאשר למד בבית הספר התיכון קונדרסה בפריז. הוא התבדל מחבריו לכיתה ולא השתתף אתם באירועים כלשהם. אחרי שסיים את למודיו בבית הספר התיכון הקדיש את עצמו לספרות.

ב-1842 פרסם את קובץ החרוזים "הפסלים" וב-1846 את הקובץ "הנטיפים התלויים". שני קובצי שירה אלה נתקבלו בביקורת עוינת, אך גרמו לידידותו עם המשורר אלפרד דה ויניי, והוא הקדיש את כל זמנו ליצירה ספרותית ולבקורת הספרות. החל ב-1853 פרסם ספרים ובהם "מחקר על המנהגים של פריז" שבו תיאר את חייהם של אנשי החברה הגבוהה שבעיר. הוא פרסם מאמרים בכתבי עת לספרות ושימש גם כמבקר תיאטרון של מספר עיתונים.

דה באנוויל התגורר בעיקר בפריז והיה אהוד על החוגים הספרותיים של העיר. הוא פרסם קובצי שירה נוספים ובהם הקובץ "מזמורי לוליינות" (1857) שאותו הקדיש לויקטור הוגו וזכה בעידודו. ב-1858 הוא זכה באות לגיון הכבוד הצרפתי. ב-1866 נשא לאישה את מארי אליזבט רושגרוס וב-1867 הקדיש לה את קובץ שיריו "הגולים". ב-1868 השתתף בעריכת המהדורה השלישית של קובץ שיריו הנודע של שארל בודלר "פרחי הרע".

דה באנוויל היה אחד האנשים בעלי ההשפעה הגדולה ביותר בספרות הצרפתית של תקופתו. בהשפעתו החל להופיע ב-1866 כתב העת לספרות "הפארנאסוס בן זמננו" שביטא את רעיונותיה של קבוצת משוררים שבה היה חבר שדגלה באידיאל של תאופיל גוטייה "אמנות לשם אמנות" ושהקימה את אסכולת הפארנאס בשירה הצרפתית. הוא טיפל באופן מיוחד בבעיות הסגנון בשירה, עשה ניסיונות להעשירה והחיה צורות שירה עתיקות כמו הבלדה והרונדו.

היו כאלה שדחו את שירתו כחסרת רגש וחסרת דמיון, אך השפעתו הגדולה אפשרה למספר רב של משוררים צעירים להתנתק מן הסגנון הרגשני המעושה שהשתרש בשירה ובספרות של תקופתו. בין משוררים אלה ניתן למנות את המשורר הצעיר ארתור רמבו שבמאי 1870 שלח לו את שירו "אופליה" וקיבל את תמיכתו בצורת המלצה למוציא לאור אלפונס למר.

דה באנוויל מת בפריז ב-1891 ונקבר בבית הקברות מונפרנאס שבעיר. אחד הרחובות של הרובע השבעה עשר של פריז נושא את שמו.

## קישורים חיצוניים

* עבודתו הפואטית בכללותה - באנגלית
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1823
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1891
תשוקה

[ממוזער|240px|[תשוקה מינית]]
**תשוקה** (ידועה גם כתאוות בשרים) היא תחושה של דחף ורצון להשיג את מושא ההשתוקקות. תשוקה מתייחסת לרוב להיבט המיני, אך היא יכולה להיות מופנית גם כלפי אוכל ועוד.

ראשיתה של התשוקה ברצון להשיג דברים שחפצים בהם ובכך להגיע להרגשה של מיצוי עצמי. ברגע שמושא התשוקה הושג, מיד מתחילה התשוקה להתפוגג. האדם משיג את מושא תשוקתו ובכך הוא מוריד את המתח ואת התשוקה הקיימים אצלו. התשוקה היא תהליך שכיח בחוויה האנושית שכן היא נמצאת בכל מקום: תשוקה לשקט, לרגיעה, להורדת מתח, לאוכל, תשוקה מינית ועוד.

## תשוקה במקרא
המילה "תשוקה" מופיעה במקרא, בהטיות שונות, שלוש פעמים בסך הכל. בבראשית ג' נאמר בעקבות חטא אכילת פרי העץ הדעת: , בבראשית ד' נאמר אל קין לאחר שמנחתו לא נענתה: . המופע השלישי הוא בשיר השירים ז': .

המורכבות של פירוש המילה 'תשוקה' נובעת הן ממיעוט המופעים שלה, הן מהאניגמטיות של חלק מההקשרים בה היא מופיעה והן בגלל הסנטימנט השונה כל כך בין ההקשרים של המופעים הללו – בבראשית המילה נושאת מטען רגשי שלילי ואילו בשיר השירים נראה כי למילה יש סנטימנט חיובי דווקא.

גישה פרשנית אחת, מפרשת את המילה "תשוקה" במשמעות של 'משיכה' (desire) ובעיקר משיכה בעלת אופי מיני. יש ניואנסים בקרב מחזיקי גישה זו – חלקם תופסים את המשיכה בצורה מינית יותר ואחרים מזהים אותה כמשיכה וכתלות גופנית או נפשית של האישה באיש. גישה זו באה לידי ביטוי מובהק בתרגומים מודרניים שונים למקרא והיא מבוססת בחלקה על המופע של המילה 'תשוקה' בשיר השירים, שם למילה יש הקשר ארוטי מובהק והן על שימושים מאוחרים במילה תשוקה. השלכת גישה זו, בין היתר, היא שהכתובים בספר בראשית מזהים את המשיכה האירוטית שבין האיש לאישה כמרכיב בעונשה של האישה.

קריאה אחרת, מפרשת את המילה 'תשוקה' בהקשר של 'תשובה' (return) או פנייה של האישה חזרה אל האיש שלה. לקריאה זו יש ביסוס הן מתוך תרגומי המקרא הקדומים לשפות שונות (שמקבלים ביטוי גם בפרשנות המקרא הנוצרית והיהודית המוקדמת) והן מתוך עיון בהקשר המקומי של הכתובים בבראשית. בראשית ג' מתאר את העונש שלוקה בו האדם לאחר חטאו, העונש אצל האדם היא שיבתו אל העפר ממנו נוצר. תשוקת האישה מקבילה לשיבת האדם אל האדמה כי האדם נוצר מן האדמה ואילו האישה נוצרה מהאדם.

הביטוי "נפש שוקקה" במובן של אדם שמתאווה למזון, מופיע מספר פעמים במקרא: "וְהִנֵּה עָיֵף וְנַפְשׁוֹ שׁוֹקֵקָה" (ישעיה כ"ט ח'). "כִּי הִשְׂבִּיעַ נֶפֶשׁ שֹׁקֵקָה" (תהילים ק"ז ט').

## בפילוסופיה
על פי הפילוסוף ברוך שפינוזה יש שלושה רגשות בסיסיים: תשוקה, שמחה ועצב. שפינוזה הגדיר את התשוקה כ"יצר יחד עם המודעות לו".

## ראו גם
* תשוקה מינית

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רגשות
אסתויהאד

**אסְתְוִיהַאד** (בפהלווי: **astwihād**; באווסטית: **Astō.vīδōtu**; בפרסית: **استویهاد** או **استویداد**) הוא דיוו המוות במיתולוגיה הפרסית. 

משמעות שמו היא "משבר (או: מפריד) העצמות". בחיבור **דאדסתאן-י דיניג** מוסבר כי משמעותו ומהותו הם "פירוק היצורים החומריים." הוא משתייך לקבוצת הדיווים, התומכת באהרימן ונאבקת נגד אהורה מאזדה ועוזריו, האמשה ספנטס. אסתויהאד עוזר לדיוו ח'שם לענות את נשמות המתים העולות לשמיים, ומסופר כי הוא נשלח על ידי אהרימן להרוג את גַיוֹמַרְד, האדם הראשון.

## קישורים חיצוניים
*אסטו וידאטו באתר אנציקלופדיה מיתיקה

## הערות שוליים

קטגוריה:אלים זורואסטריים
קטגוריה:אלי מוות
מספרי ברזל

**מספרי ברזל** היא שיטת מנייה המאפשרת לבדוק במהירות אם קבוצה מסוימת נוכחת במלואה. בניגוד לשיטות דומות לעריכת בדיקה זו, כגון הקראת שמות, שיטת מספרי הברזל יכולה להתבצע בזריזות, בתנאי ראות קשה וכשמפעיל השיטה אינו זוכר את שמותיהם של כל בני הקבוצה.

שיטה זו נהוגה בצבא כחלק מהתרגולות המקובלות בחיל הרגלים, אך גם קבוצות מטיילים גדולות נוהגות בשיטה זו.

## חלוקת מספרי ברזל
חלוקת מספרי ברזל מתבצעת כאשר ידוע שכל האנשים בקבוצה נוכחים. בצה"ל נהוג שהמפקד עובר בין האנשים ומחלק להם מספרים עולים. כך, הראשון יהיה מספר אחת, אחריו יהיה מספר שתיים וכולי כאשר המפקד הוא האחרון. לאחר החלוקה מתבצעת בדיקת נוכחות על מנת לוודא שכל הנוכחים הבינו את מספרם.

כל אחד מחברי הקבוצה צריך לזכור את מספר הברזל שלו והאם הוא האחרון בקבוצה. לעיתים נכתבים המספרים בטוש על גוף החייל על מנת לסייע לו לזכור את המספר שהוקצה לו.

## בצה"ל
כאשר יש צורך לבדוק את מצב נוכחות הקבוצה, האחראי מכריז "מספרי ברזל להתפקד", וכל אחד מאנשי הקבוצה מכריז את המספר שלו בתורו לפי סדר עולה, החל מ-1 ועד לאחרון. האחרון בקבוצה מוסיף את המילה "ואחרון" אחרי הכרזת המספר שלו על מנת להראות שהספירה הסתיימה, לדוגמה: "17 ואחרון".

אם אחד מאנשי הקבוצה חסר או לא מרוכז, הספירה תיעצר. במקרה כזה יש להכריז שנית על המספר האחרון שהוכרז ולהימנע מלקרוא את המספר החסר.
לדוגמה: אם בקבוצה של 17 איש הספירה נעצרה לאחר המספר 8, נושא המספר 9 חסר או שאינו מרוכז. לכן יש לשאול "מי הבא אחרי 8" ואסור לשאול "מי זה 9". אם אחד מבני הקבוצה שואל בטעות "מי זה 9", האחרים עשויים לחשוב שהמספר 9 הוכרז על ידי מי שאמור היה להכריזו. אם בדיקת הנוכחות לא התבצעה באופן תקין יש לבצע את הבדיקה שוב.

אם מגלים שאחד מאנשי הקבוצה חסר, מכנסים את הקבוצה לבירור זהותו של החבר החסר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:שירות בצה"ל
האוניברסיטה הבין-לאומית של הים השחור

**האוניברסיטה הבין-לאומית של הים השחור** היא אוניברסיטה אזורית שנוסדה בשנת 1995 בטביליסי גאורגיה, על ידי נשיא גאורגיה, אדוארד שוורדנדזה וראש ממשלת טורקיה, טנסו צ'ילר, במטרה להגדיל את שיתוף הפעולה בין טורקיה לגאורגיה.

לאוניברסיטה יכולים להתקבל תלמידים מגאורגיה, מטורקיה ומדינות אחרות. כדי להתקבל ללימודים צריכים התלמידים הטורקים לעמוד בבחינות הכניסה האוניברסיטאיות של טורקיה - ÖSS (Ögrenci Seçme Sınavı). הלימודים עצמם הם בשפה האנגלית אולם אפשר גם להבחן בגאורגית, טורקית ורוסית. בין הפקולטות באוניברסיטה נמצאים פקולטה למנהל עסקים, מדעי החברה, מדעי הרוח, טכנולוגיות מחשבים, הנדסה ובית ספר לשפות.

## קישורים חיצוניים

* 

ים השחור
קטגוריה:טביליסי: חינוך
קטגוריה:טביליסי: מבנים
קטגוריה:יחסי גאורגיה–טורקיה
סולולקי

[שמאל|ממוזער|250px|[מסגד ברובע סולולקי. שנות ה-70 של המאה ה-19]]
**סוֹלוֹלָקי** (בגאורגית: **სოლოლაკი**) או **סָלָלַקי**  הוא רובע עתיק בטביליסי גאורגיה.

מקור שם הרובע הוא מתקופת שלטונה אמירות טביליסי בגאורגיה. בתקופת שלטונם יצרו הערבים ערוץ מים שהוביל להשקיית גני מצודת טביליסי וקראו לה בערבית סוּלוּ לָאה . מאוחר יותר נקרא כתף ההר (שייך לרכס תריאלתי) שבו נמצא הרובע, סולולאה. מהמאה ה-19, בתקופת מלכות המשנה של הקווקז (האימפריה הרוסית) קיבלה את שמה-, סולולקי. לפני כן היה שם הרובע **אוואנאָנתחֶווי**  והיו בנויים בו גנים שופעים.
## קישורים חיצוניים

* גיאורגי קאוותרדזה, המורשת הגאורגית X: סולולקי עבור המקומיים, האוניברסיטה הממלכתית אקקי צרתלי, כותאיסי, 2006, גאורגית

קטגוריה:טביליסי: היסטוריה
קטגוריה:טביליסי: רבעים
רחוב 42

[ממוזער|200px|שמאל|רחוב 42, מימין ניתן לראות את [בניין קרייזלר.]]
[שמאל|ממוזער|200px|רחוב 42 במבט מה[השדרה השישית עם אולם אאוליאן משמאל ב-1919]]
**רחוב 42** (באנגלית: **42nd Street**) הוא אחד הרחובות הראשיים של רובע מנהטן בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. הרחוב חוצה את האי מנהטן ממזרח למערב, וידוע כמרכז תרבות עירוני בשל התיאטראות הרבים המצויים במפגש הרחוב עם רחוב ברודוויי בכיכר טיימס.

עם הקמת הכביש המהיר לינקולן בשנת 1913 (הכביש המהיר שחצה את ארצות הברית ממזרח למערב), החל כביש זה בכיכר טיימס, והמשיך ממנה מערבה לאורך רחוב 42, לעבר מעבורת ויהוקן  על מנת לחצות באמצעותה את נהר ההדסון ולהמשיך מערבה עד סן פרנסיסקו.

## היסטוריה
בראשית המאה ה-20 הפך אזור רחוב 42 ל"רובע החלונות האדומים" של העיר ניו יורק, ופעלו בו חנויות רבות לאביזרי מין ובתי קולנוע המקרינים סרטים פורנוגרפיים. בהתאם, הפשיעה ברחוב הייתה רבה.

הסרט המוזיקלי משנת 1933, "רחוב 42", מתרחש בסביבת הרחוב בתקופת השפל הכלכלי הגדול, ומדגים את אווירת הפריצות והלך הרוח בתיאטראות ברודוויי שפעלו בו באותה עת.

בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, ביוזמה של אד קוץ', ראש עיריית ניו יורק, נסגרו חנויות המין ובתי הקולנוע, ופעילות של משטרת ניו יורק הפסיקה את הזנות ברחוב. 

ניקוי הרחוב אפשר את הפיכתו למרכז תרבות ראשי עם פיתוח אזור התיאטראות שבמפגש רחוב 42 עם ברודוויי, השדרה השביעית והשדרה השמינית.

## אתרים בעלי חשיבות
לאורך הרחוב נמצאים (ממערב למזרח) תחנת האוטובוסים של רשות הנמלים, כיכר טיימס, פארק בריאנט, מכללת SUNY לאופטומטריה, הספרייה הציבורית של ניו יורק, תחנת גרנד סנטרל, בניין קרייזלר (במפגש הרחוב עם שדרת לקסינגטון), ומטה האומות המאוחדות בקצה המזרחי של הרחוב, בשדרה הראשונה.

ברחוב עוצרים קווים רבים של הרכבת התחתית של ניו יורק וכן מתחת לרחוב עובר קו רחוב 42 המקשר בין כיכר טיימס לבין תחנת גרנד סנטרל.

## קישורים חיצוניים

42