open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
צ'קוואלה מצויה

**צַ'קְוַלָּה מצויה** (שם מדעי: *Sauromalus ater*, בעבר *Sauromalus obesus*) היא לטאה ממשפחת האיגואניים הנפוצה באמריקה הצפונית.

## מאפיינים
אורך גופה 40-50 ס"מ ומשקלה כ-1.5 ק"ג. נקבת הצ'קוואלה מטילה כ-10 ביצים. הצ'קוואלה אוכלת פירות, ניצנים, פרחים ועלים.
צבע גופה חום-אדמדם כהה. הראש, החזה והגפיים של הזכר שחורים. לנקבה ולצעירים פסים לבנים המצטלבים על הגוף והזנב. הראש משולש והצוואר עבה. סביב הצוואר והכתפיים יש קפלי עור. הגוף מכוסה קשקשים גרעיניים. צורת גופה שטוחה וזנבה ארוך, כמעט כאורך הגוף. הרגליים חזקות ואצבעותיה ארוכות, ובקצותיהן טפרים כפופים, קצרים וחדים. מפתח הפה רחב ועבה. השיניים מחוברות בצד הפנימי של הלסת והן מתחלפות.

היא שוכנת בשטחי מדבר ובאזורים מסלע, בהם הצמחייה נמוכה. ממקום מסתורה היא יוצאת בשעות הבוקר ומתחממת בשמש. אחרי שחום גופה עלה היא פונה לחפש מזון. בשעות היום החמות היא שוהה במקום מוצל ולעת ערב היא עוסקת שוב באכילה. כדי להתגונן מפני אויביה, היא מאבדת את זנבה ונמלטת למקום מחסה בתוך נקיק סלע. שם היא מנפחת את ריאותיה ובכך מכפילה את ממדיה ולא ניתן להוציאה משם. זנבה מתחדש כעבור שבועות מספר, אך הוא לא יתארך לממדיו המקוריים.

הפעילות העיקרית שלה היא בחודשים מרץ-אוגוסט. זוהי לטאה צמחונית וכשיש מחסור בצמחייה בעונה הקרה, היא נכנסת לתרדמת חורף לתקופה של חצי שנה. על אף שהזכר והנקבה מזדווגים בכל עונה, הטלת הביצים מתרחשת פעם בשנתיים, וזאת בשל תרדמת החורף הממושכת. הנקבה מזדווגת עם זכרים שונים במשך מספר פעמים, כדי להבטיח את הפריית הביצים. הצאצאים הבוקעים מהביצים מפותחים היטב ועצמאיים.

## קישורים חיצוניים

* צ'קוואלה מצויה באתר IUCN 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1856
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אוגוסטה דומריל
קטגוריה:איגואנות
קטגוריה:ארצות הברית: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים במדבר קולורדו
פילי ג'ו ג'ונס

**ג'וזף רודולף "פילי ג'ו" ג'ונס** (באנגלית: **Joseph Rudolph "Philly Joe" Jones**; 15 ביולי 1923 - 30 באוגוסט 1985) היה מתופף ג'אז אמריקני.
## חייו
ג'ונס נולד בפילדלפיה; כינויו, פילי, הוא קיצור מקובל של שם העיר וניתן לו, בין השאר כדי להבדיל בינו לבין המתופף הוותיק יותר ג'ו ג'ונס. בשנת 1947 החל ג'ונס לנגן באופן קבוע בקפה סוסייטי, בניו יורק, אחד ממרכזי המוזיקה השחורה בארצות הברית דאז. במהלך שנותיו במוסד זה ניגן ג'ונס עם כמה מבולטים שבנגני הבי בופ של תקופתו, נגנים כגון צ'ארלי פארקר, דיזי גילספי, פאטס נבארו, בן ובסטר, ג'ו מוריס, טייני גרימס, ליונל המפטון וטאד דמרון. תקופה זו השפיעה רבות על סגנונו המוזיקלי של ג'ונס, כאשר ההשפעה החשובה עליו הייתה של דמרון.

בין 1955 ל-1958 היה ג'ונס חבר בהרכב הג'אז של החצוצרן מיילס דייוויס, יחד עם ג'ון קולטריין (סקסופון), פול צ'יימברס (בס), רד גרלנד (פסנתר) ומאוחר יותר, קנונבול אדרלי. הרכב זה היה מהמשפעים בתולדות הג'אז, והמוביל שלו, מיילס דייוויס, אמר למעשה שג'ונס הוא המתופף המועדף עליו. כמו כן באוטוביוגרפיה של מיילס הוא מספר איך ניסה לגרום למתופפים אחרים לנגן יותר דומה לג'ונס. במסגרת הרכב זה הוציא ג'ונס את האלבומים "The Miles Davis quintent", "Cookin'", "Relaxin'", "Steamin'" ו-"Workin'".

בשנת 1958 הוחלף ג'ונס במתופף ג'ימי קוב, הוא החל להנהיג הרכבים משלו, במקביל לעבודה עם מוזיקאים שונים כגון ביל אוונס. בשנת 1967 עזב ג'ונס את ארצות הברית ועבר לאנגליה, שם החל ללמד מוזיקה. הוא חזר לארצות הברית ולפילדלפיה בשנות ה-70. בשנת 1981 עזר ג'ונס לייסד את הרכב הג'אז דמרוניה, שהוקדש למוזיקה של המלחין טאד דמרון, ידידו הוותיק, שמת בשנת 1965. ג'ונס הנהיג את הרכב זה עד מותו כתוצאה מהתקף לב, ב-30 באוגוסט 1985.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פילדלפיה: אישים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:נגני ג'אז: מתופפים
קטגוריה:נגני בי בופ
קטגוריה:מתופפים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1985
בית מדרש אלול

250px|ממוזער|שמאל|לוגו אלול
**בית מדרש אלול** הוא בית מדרש פלורליסטי פתוח ליהדות בירושלים המגדיר את עצמו כשוויוני וסובלני. בית המדרש, בו לומדים במשותף דתיים וחילונים, הוקם בחודש אלול בשנת תשמ"ט, על ידי רות קלדרון ומוטי בר-אור בתמיכת קרן אבי חי, ומטרתם הייתה ליצור חידוש בלימודי היהדות.

בית מדרש אלול פועל בבית אלול, ברחוב ש"י עגנון שבשכונת סן סימון בירושלים. בשנת 2017 דיווח בית המדרש על 15,000 בוגרים. בית המדרש חבר באיגוד ההתחדשות היהודית “פנים״ וכן בפורום הירושלמי 'רשות הרבים' לארגוני יהדות-ישראלית. ההתקבלות לבית המדרש אינה דורשת תעודות כלשהן וכרוכה בראיון אישי. 

## פעילויות עיקריות
### בית המדרש הכללי
קבוצת בית המדרש המרכזית נפגשת בוקר אחד בשבוע ללימוד של כשש שעות. 

הלימוד בבית המדרש מחולק לשלושה חלקים: 
* **פתיחה** - שבה המנחה נותן הקדמות, מציג את חומרי הלימוד ודפי מקורות ושם דגשים והבהרות בלימוד. 
* **חברותא** - שהיא  קבוצת לימוד מצומצמת, המונה בין 2-5 חברים שתופס את רוב הנפח של הפגישה. דגם שאומץ והורחב מתוך הדגם המסורתי של בית המדרש. 
* **אסיף** - שהוא דיון במעגל מונחה שבו מתכנסים הלומדים בסוף הלימוד ואליו מביאים כל חברי הקבוצה את פירות הלימוד, תוך שמנחה הלימוד, מנווט את הדיון. 

בכל שנה נקבע נושא אחר ללימוד, והוא מחולק למספר חטיבות. לדוגמה:
* "אדמה" - על היחס שבין השמים לארץ, על אידאות ועל יישומן. (תשס"ד)
* "עשרת הדיברות" - על קודקס החוקים האוניברסלי. (תשס"ה)
* "נבואה" - על המתח שבין אמת והזיה ובין חזון לטירוף. (תשס"ו)
* "חירות" - למהותם של החירות והחופש האנושיים. (תשס"ז)

החומרים הנלמדים מובאים מארון הספרים היהודי, ומהוגי דעות שונים, ביניהם פילון האלכסנדרוני, אפלטון, ניטשה, הרמן כהן, אנרי ברגסון ונוספים.

### פעילויות נוספות
לצד קבוצת בית המדרש המרכזית פועלות באלול מספר סדנאות ערב וקבוצות לימוד, יצירה וכתיבה, סדנאות לעולים, וסדנאות לכתיבה יוצרת לנוער ומבוגרים. במקום נמצאת ספרייה גדולה ואוסף חומרים מוכנים לשימוש בשם "אסופה", שנוצרו בסדנאות לימוד שהתקיימו באלול במהלך השנים וכן גלריה קטנה.

ברחבי ישראל פועלות כעשרים שלוחות של אלול - קבוצות לימוד המיועדות לקהלים שונים, וזאת במסגרת התוכנית "קהילות לומדות". מופעלת גם תוכנית מיוחדת בשיתוף עם מדרשות צבאיות של צה"ל. בית המדרש מקיים ערבים פתוחים לקהל הרחב - בעיקר בתיקון ליל שבועות ובהושענא רבה.

## אפיון הלימוד
בשונה מלימודים באקדמיה או בישיבות הכרוכים בעיקר בלימוד היררכי-פרונטלי, בבית המדרש הכללי הלימוד באלול הוא לימוד דמוקרטי-קבוצתי שבו למנחים של הקבוצות אין מעמד מיוחד בנוגע למהות של הדברים והם אחראים על בחירת התכנים וזרימת הדיון ועל חלוקת ההנחיות של מפגשים בין המשתתפים. אפיון הלימוד הוא פגישה ראשונית של התלמידים עם הטקסט, תוך ניסיון לסלק השפעות חיצוניות. לימוד שקרוי "לימוד בעיניים יחפות". בנוסף יש דגש על יצירה על בסיס הלימוד ולעיתים משולבות בלימוד סדנאות כתיבה ופעילות יצירתית נוספת.

## פרסים
* פרס אבי חי לשנת תשנ"ז הוענק לרות קלדרון ומוטי בר-אור על הקמת בית המדרש.
* פרס אגרסט לתרבות יהודית, מטעם האגף לתרבות תורנית במשרד החינוך, הוענק לבית המדרש אלול בשנת תשע"ב. 

## קישורים חיצוניים
* 
* בית המדרש אלול, באתר האינטרנט של קרן אבי חי
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוסדות לימוד תורניים
קטגוריה:תרבות יהודית בישראל
קטגוריה:ארגוני התחדשות יהודית
קטגוריה:ארגונים החברים באיגוד ארגוני יהדות ישראלית
אדם הראשון

**אדם הראשון** (ידוע גם כ**האדם הראשון**, **אדם קדמון**, **אב קדום**, **האב הקדום** או **אם קדומה**. באנגלית הוא ידוע כ-**ancestor** או **Progenitor**) הוא מונח הבא לתאר אחת ממספר אפשרויות:

אב השושלת (אחד מהורי הוריו של הצאצא) עד האב הקדום המשותף של כל האנשים החיים על פני כדור הארץ. אדם כרומוזום Y וחוה המיטוכונדרית שהיא אם כל האנושות, או אדם שהוא האדם הנבון הראשון, רמוס ורומולוס שהם אבות הרומאים או האב הקדמון הכולל של כל היצורים החיים על פני כדור הארץ.

כמעט לכל תרבות אנושית יש מיתוס או סיפר של ראשית החיים. יש מישהו שנחשב כאב האנושות או האדם והאישה הראשונים.
* ביהדות ובשאר הדתות האברהמיות אלו הם אדם וחוה.
* בהינדואיזם זהו מנו
* על פי טקיטוס בספרו "גרמאניה", במיתולוגיה הגרמאנית, האדם הראשון היה מנוס , בנו של האל טויסטו 
* אצל הסינים פנגו
* אצל היפנים איזאנגי ואיזאנמי
* אצל היוונים האלים יצרו את פנדורה כאישה הראשונה
* בגרסה אחרת של המיתולוגיה היוונית, איו היא האם הראשונה, שצאצאיה הם ראשית כל העולם המוכר על ידי היוונים
* הקיקויו מאמינים שגיקויו ומומבי היו הזוג הראשון
* בפרו ובוליביה (והסביבה) מאמינים שאל השמש הוריד את האדם הראשון והאישה הראשונה על אי השמש באגם טיטיקקה (בחלק הבוליביאני) וביקש מהם להוליד ילדים

## ראו גם

קטגוריה:שארות ומוצא
שלום שטרייט

**שלום שְטְרייט** (כ"ו בסיוון תרמ"ח, 5 ביוני 1888 – כ"ד בסיוון תש"ו, 23 ביוני 1946) היה סופר, מבקר ספרות ומחנך ארץ-ישראלי.

## חייו
שטרייט נולד בשנת 1888 בעיר טלומאץ' שבגליציה המזרחית, בן ליעקב שטרייט ולצביה לבית הבר ואחיו הצעיר של ישעיהו שטרייט.

למד בחדר ובישיבה, ולאחר מכן נבחן בבחינות בגרות אקסטרניות.

בשנת 1908 עלה לארץ ישראל וכאן עבד בחקלאות. הוא היה ממייסדי עין-חי, שנקרא אחר כך כפר מל"ל. בנה את ביתו בפתח תקווה, שם כונן עם אחיו משק חקלאי. ביתו היה בית מכניס אורחים, חם ופתוח לכל סופרי העלייה השנייה וכן לבני משפחה שהיגרו לארץ ישראל.

ייסד יחד עם ברוך גורדון את תיכון אחד העם, בית הספר התיכוני הראשון בפתח תקווה, ושימש גם כמנהלו. הוא עודד סופרים ומשוררים צעירים שבקשו ממנו ביקורת על יצירתם.

את פעולתו הספרותית החל בנעוריו בשבועון העברי "המצפה". פרסם מסות ודברי ביקורת  בעיתוני התקופה – "גליונות", "מאזנים", "דבר".

היה ממעריציו של יוסף חיים ברנר ואף תמך בו כלכלית, ומקורב אל ר' בנימין, יעקב רבינוביץ ואשר ברש. שימש  כחבר ועד אגודת הסופרים, וכחבר ועדות שופטים לפרסים ספרותיים שונים.

בשנת תרפ"ט נשא לאשה את שרלוטה (לוטה) לבית גולדשלגר, והיה אב לשניים: אסתר שטרייט-וורצל (1932–2013), סופרת, ושמואל יריב (נולד ב-1934), פרופסור לכימיה ומשורר.

על שמו ועל שם אחיו ישעיהו שטרייט (פעיל "צעירי ציון") נקרא רחוב האחים שטרייט בפתח תקווה.

כתב עליו דב קמחי: "המסות שלו אינן אלא תמצית של קריאה נאמנת ומסורה והתעמקות בחזונו של המבוקר על מנת ליתן חזונו של עצמו, והלא היא המדרגה הגבוהה של ביקורת כנכס ספרותי". 

## כתביו
* **בעלות השחר**: מסות, תל אביב: הדים, תרפ"ז
* **פני הספרות**: מסות (2 כרכים), תל אביב: דביר, תרצ"ט

## קישורים חיצוניים
* 
* ר' בנימין, שלום שטרייט: בשערי האהבה באתר פרויקט בן-יהודה
* 
* 
* 
* נורית גוברין. "מולדת נוּגָה. שלום שטרייט המספר", 'העברית', האקדמיה ללשון העברית, מחזור ע"ב, חוברת א-ב, תמוז תשפ"ה (יולי 2025), עמ' 79 - 111.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:מבקרי ספרות יהודים
קטגוריה:מסאים יהודים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית ביישוב
קטגוריה:סגל גימנסיה אחד העם (פתח תקווה)
קטגוריה:מייסדי מושבים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:כפר מל"ל: אישים
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1888
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1946
יחידה טיפוגרפית

**יחידה טיפוגרפית** היא יחידה למדידת גדלים בטיפוגרפיה, בין היתר גדלים של גופן ושל רווחים בין אותיות ושורות. הנה כמה מהיחידות הטיפוגרפיות הידועות:

* נקודת פורנייה (Fournier point): היחידה הטיפוגרפית הראשונה. גודלה 0.34882 מילימטר, שהם 1/12 של הציצרו, גודל הגופן שבו הודפסו האיגרות של מרקוס טוליוס קיקרו.

* נקודת דידו (Didot point): היחידה הצרפתית שקבע פרנסואה אמברואז דידו במאה ה-18. היא שווה ל-0.37597 מילימטר, שהם 1/72 מאינץ' צרפתי מלכותי (פוס, *pouce*).

* נקודת ברטהולד (Berthold point): ניסיון להגדיר נקודה טיפוגרפית במידות מטריות. גודלה 0.37593 מילימטר, שהן 1/2660 של המטר.

* נקודת דידו גרמנית או אירופית: הוגדרה ב-1954 כ-0.376065 מילימטר, והיא נקודת דידו התקנית בשימוש באירופה כיום, אלא אם כן הוחלפה ביחידות מטריות (ראו בהמשך).

* נקודת דפוס אמריקאית: הוגדרה על ידי נלסון הוקס ב-1879, כ-0.013837 אינץ', שהם 0.35145 מילימטר.

* נקודת פוסטסקריפט או נקודת מחשב: הוגדרה כ-1/72 של אינץ' אנגלי, שהם 0.35277 מילימטר, על ידי וורנוק וגשקה, ממייסדי חברת אדובי וממציאי פוסטסקריפט. זוהי הנקודה האוניברסלית במחשבים כיום.

כל מידות אלה קשורות איזשהו קשר באינצ'ים, ביחידות שלפני המצאת השיטה המטרית.

## יחידות טיפוגרפיות מטריות

השימוש ביחידות מטריות לטיפוגרפיה נקבע בתקן הגרמני DIN 16507-2. בתקן זה קובעים את מידת הגופן לפי שני גדלים: גודל הגופן (Schriftgröße) וגובה הגופן (Oberhöhe). זה האחרון הוא הגובה של אות בגובה מלא, כגון H, והראשון נקבע ל-72% מהאחרון, במעוגל, כדי לתת רווח יפה של שורה אחת. ממדי הגופן ניתנים בשני מספרים המופרדים על ידי קו אלכסון: SG/OH, שניהם במילימטרים. למשל, טקסט בגודל 12 נקודות (מחשב) בערך ועם רווח ברירת מחדל של שורה אחת מוגדר כ-4.3/6.0 לפי התקן. אותו גודל עם רווח נוסף, לכדי שורה וחצי, נקבע כ-4.3/9.0. טקסט בגודל 14 נקודות בערך וברווח ברירת מחדל הוא 5.0/7.0.

## CSS

אפשר להשתמש בתקן הגרמני כבר היום ב-CSS, לדוגמה:

: `body { font: 4.3mm/6.0mm "Times New Roman", times, serif; }`

או

: `h1 { font-size: 8.6mm; line-height: 12.0mm; }`


## קישורים חיצוניים
* Metric typographic units

קטגוריה:טיפוגרפיה
קטגוריה:יחידות מידה
קוד ישן

**קוד ישן** (באנגלית: **oldcode**) הוא שיטת קידוד העברית במחשבים שלא תוכננו לעברית מלכתחילה, אלא לאנגלית בלבד. בכל סוגי הקוד הישן מקודדות 27 האותיות של האלפבית העברי (כלומר כולל האותיות הסופיות) במקום אותיות האלפבית הלטיני. בדרך-כלל כשמדברים על הקוד הישן מתכוונים לתקן SI 960, שהוא ASCII חוץ מהתווים (בכתיב הקסדצימלי) 0x60 עד 0x7A, שאותם תופסות האותיות העבריות.

הקוד הישן אינו נוח לשימוש, משום שאי-אפשר לערבב בו אותיות לטיניות קטנות ואותיות עבריות גם יחד, אך הוא היה האפשרות היחידה כאשר כל סביבות המחשוב הוגבלו ל-7 סיביות. עם המעבר  ל-8 סיביות הוסרה מגבלה זו, ואפשר היה לקודד את תחום ה-ASCII כמקובל ולהקצות לאותיות העבריות מספרים נפרדים. במחשב האישי הוקצה התחום 0x80 עד 0x9A (עברית של DOS), ובתקן של ISO התחום 0xE0 עד 0xFA. העברית של Windows, מקינטוש ויוניקס מקודדת לפי תקן ISO.

העברית בתקן EBCDIC של חברת IBM, אף שזה היה בן 8 סיביות מלכתחילה, עברה כמה גלגולים. בתקופה שקדמה להופעת המסכים קודדה העברית במקום האותיות הלטיניות הגדולות (תחום המתחיל ב-0xC1 ומסתיים ב-0xE9). קידוד זה, שקיבל את הכינוי "סינית", מנע הדפסה מעורבת של עברית ואנגלית. עם הופעת המסכים הועבר הקידוד של העברית כמו בקוד ישן ASCII אל האותיות הלטיניות הקטנות (תחום המתחיל ב-0x81 ומסתיים ב-0x9A), קוד שקיבל את הכינוי "קוד ישן".

בין הייצוג הגרפי של קוד ישן ASCII לייצוג הגרפי של קוד ישן ב-EBCDIC היה הבדל קטן אחד. האות א ב-EBCDIC קודדה במקום הסימן & (ב-EBCDIC ערכו 0x50), בעוד שבקוד ישן ASCII הייצוג הגרפי של האות א היה ` (גרש שכיוונו הפוך), כך שערכה ההקסדצימלי של האות א היה מיד לפני האות ב (0x60 ו-0x61 בהתאמה).

העברית בקוד הישן היא לעולם עברית חזותית (ויזואלית), כי בעבר הקשיים שעברית חזותית יוצרת לא נמצאו ראויים לפתרון מקיף יותר.

## ראו גם
*עברית באינטרנט

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קידוד תווים
קטגוריה:עברית
ממשלת בובות

**ממשלת בובות** היא ממשלה הנראית לכאורה כממשלה רגילה, ובה ראש ממשלה ושרים, אך היא אינה השליטה האמיתית במדינה, אלא פועלת על-פי הוראות של כובש זר או של מעצמה זרה. השליט בממשלה כזאת נקרא "שליט בובה".

בין ממשלות הבובות הידועות היו הממשלה הצרפתית של וישי, בראשותו של המרשל אנרי פיליפ פטן, וממשלת סאלו האיטלקית בראשותו של מוסוליני, שתיהן התקיימו בחסותה של גרמניה הנאצית.

המונח משמש את מבקריה של ממשלת הבובות, וכמובן אינו משמש אותה עצמה לתיאור שלטונה. מתנגדיה של ממשלת הבובות מקימים לעיתים ממשלה חילופית (בדומה לממשלת צללים) כדי לערער את הלגיטימיות של ממשלת הבובות. דוגמה לכך היא ממשלת "צרפת החופשית", שהוקמה בגלות כמשקל נגד לממשלת וישי.

הצירוף ממשלת בובות, משמש כביטוי כנגד ממשלה שאינה עצמאית במדיניותה ולצורכי תעמולה. למשל: במסגרת הסכסוך בין קוריאה הצפונית לקוריאה הדרומית, כינתה כל אחת ממדינות אלה את הממשלה היריבה "ממשלת בובות" (של ברית המועצות וארצות הברית, בהתאמה).

## ראו גם
* מדינת חסות
* גיס חמישי
* דומיניון
* רפובליקת בננות
## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ביטויים פוליטיים
מספר טרנסצנדנטי

במתמטיקה **מספר טרנסצנדנטי** הוא מספר שאינו מאפס שום פולינום בעל מקדמים רציונליים. מספרים טרנסצנדנטיים נודעים הם הקבועים המתמטיים &pi; ו־e (ראו טרנסצנדנטיות של פאי). כל מספר טרנסצנדנטי הוא מספר אי־רציונלי, אך ההפך אינו נכון: <math>\sqrt2</math>, למשל, הוא מספר אי־רציונלי שאינו מספר טרנסצנדנטי, שכן הוא פתרון למשוואה הפולינומית x^2-2=0. למונח הוצע גם השם העברי **מספר נעלה**. מספר שאינו טרנסצנדנטי נקרא **[[מספר אלגברי|אלגברי]]**.

במבט ראשון נראים המספרים הטרנסצנדנטיים חריגים, וברור שאין אנו מרבים לפגוש אותם בחיי היומיום, אך ניתן להוכיח שכמעט כל המספרים הם טרנסצנדנטיים. את התכונה הזאת הוכיח בשנת 1874 גאורג קנטור. הוא הראה שעוצמת קבוצת המספרים האלגבריים היא \aleph_0 (קרי: אָלֶף אֶפֶס), ואילו עוצמת קבוצת המספרים הטרנסצנדנטיים היא \aleph = 2^{\aleph_0}.

ההוכחה שמספר נתון כלשהו הוא מספר טרנסצנדנטי איננה פשוטה. קיומם של מספרים טרנסצנדנטיים הוכח לראשונה בשנת 1844 בידי המתמטיקאי הצרפתי ז'וזף ליוביל, והתוצאה קרויה על שמו: משפט ליוביל. על סמך המשפט נתן ליוביל בשנת 1851 דוגמה ראשונה למספר טרנסצנדנטי הנקרא קבוע ליוביל:
:\sum_{k\,=\,1}^\infty10^{-k!}=0.110001000000000000000001000\ldots
במספר ליוביל הספרה ה־n מימין לנקודה העשרונית היא 1 כאשר n הוא עצרת, ו־0 אחרת (ראו **קירובים רציונליים**, להלן). המספר הראשון שהוכח שהוא מספר טרנסצנדנטי, מבלי שהמספר נבנה מלכתחילה למטרה זו, הוא הקבוע המתמטי e. את ההוכחה סיפק שארל הרמיט בשנת 1873 (ראו טרנסצנדנטיות של e).

בשנת 1882 הוכיח פרדיננד לינדמן את משפט לינדמן שקובע, בין השאר, ש־\ \pi (פאי) הוא מספר טרנסצנדנטי. מהוכחה זו נובע שלא ניתן לבנות בסרגל ובמחוגה ריבוע השווה בשטחו לעיגול נתון, משום שלא ניתן לבנות עימם יחס טרנסצנדנטי. הוכחה זו פתרה את בעיית ריבוע העיגול, שהיא אחת מן הבעיות הגאומטריות של ימי קדם, שראשיתן ביוון העתיקה.

## הילברט ובעיית המספר הטרנסצנדנטי

הבעיה השביעית ב־23 הבעיות של הילברט ביקשה תשובה לשאלה:
האם \ a^bטרנסצנדנטי, כאשר a\ne0,1 אלגברי ו־b אלגברי אי־רציונלי? בשנת 1900 הציג את הבעיה הילברט, ותשובה חיובית לה נתן בשנת 1934 אלכסנדר גלפונד במשפט הידוע בשם משפט גלפונד–שניידר.

## קירובים רציונליים
סדרה של שברים \frac{n_i}{m_i} מהווה "סדרת קירובים רציונליים מסדר \,t" של המספר הממשי a, אם סדרת המכנים \,m_i עולה,
ו־\left| a-\frac{n_i}{m_i} \right| כאשר \,x>0 קבוע.

את הטרנסצנדנטיות של מספר ליוביל אפשר להוכיח בעזרת משפט ליוביל: מספר אלגברי מדרגה d (כלומר, מספר המהווה שורש לפולינום ממעלה d בעל מקדמים רציונליים) אינו ניתן לקירוב מסדר גבוה מ־d; מכיוון שכך מספר שיש לו סדרת קירובים רציונליים מכל סדר, מוכרח להיות טרנסצנדנטי (מספר כזה נקרא מספר ליוביל).

## הכללה
על איברים אלגבריים וטרנסצנדנטיים בהקשר רחב יותר, ראו איבר אלגברי.

## ראו גם

* הרחבת שדות

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:תורת המספרים
קבוע מתמטי

**קבוע מתמטי** הוא מספר, לרוב ממשי, שערכו נקבע על ידי הגדרה חד משמעית ואינו משתנה. קבועים מתמטיים מסוימים הם מספרים טרנסצנדנטיים, ויש הטורחים לחשבם בדיוק של אלפי ואף מיליוני ספרות מימין לנקודה. שלא כקבועים הפיזיקליים, הנקבעים על ידי ממצאים ניסויים, הקבועים המתמטיים הם תוצר טבעי של המערכת המתמטית.

קיימים מספרים רבים בעלי משמעותיות במתמטיקה, אשר עולים בהקשרים שונים. לדוגמה, את הקבוע e ניתן לתאר כיחס \ f(1)/f(0) של פתרון הולומורפי לא טריוויאלי של המשוואה הדיפרנציאלית \ f'=f. הפתרון f הוא פונקציה מחזורית, שהמחזור שלה הוא קבוע מתמטי חשוב אחר: \ 2\pi i.

זהות אוילר, e^{i \pi} + 1 = 0 \,\!, מקשרת בין חמישה קבועים מתמטיים בסיסיים: המספרים 0 ו-1, *[[e (קבוע מתמטי)|e]]*, שהוא בסיס הלוגריתם הטבעי, \ i שהוא היחידה המדומה (מספר מרוכב המקיים את השוויון i^2 = -1 \,\!) והקבוע פאי (\ \pi, היחס הקבוע בין היקף מעגל לבין קוטרו). 

קיימים קבועים רבים אחרים, שחלקם מופיעים בהקשרים מעטים יחסית. לדוגמה, למספר אפרי, השווה לערך \zeta(3) = 1 + \frac{1}{2^3} + \frac{1}{3^3} + \cdots \approx 1.202\dots  של פונקציית זטא של רימן, אין חשיבות רבה בפני עצמו, אך הוא היווה אתגר מסקרן במשך שנים: האם מספר זה הוא רציונלי? (ב-1978 הוכיח רוז'ה אפרי שהתשובה שלילית).

## קבועים ידועים

* פאי \pi
* יחס הזהב φ
* הבסיס הלוגריתמי הטבעי e
* קבוע אוילר-מסקרוני γ 
*קבוע אומגה Ω

## ראו גם
* פרמטר
* משתנה
* קבוע פיזיקלי

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:מספרים
תו (מחשב)

**תו** (Character ולעיתים בקיצור **Char**) הוא יחידת מידע או סוג משתנה, לרוב פרימיטיבי, הקיים בשפות תכנות רבות. משתנה מסוג זה מכיל ייצוג של סימול תו בודד, בקידוד המקובל במחשב. בשפות תכנות רבות, רצף של תווים נקרא מחרוזת ובאמצעות מבנה זה ניתן לשמור מידע טקסטואלי נגיש הן למכונה המחשוב והן למשתמשים בה.
בישראל השתרשה צורת הגייה משובשת לסוג משתנה זה ונהגת פעמים רבות כ"צ'אר", זאת בעקבות תחילית ה-Ch המופיעה ב-Char. עם זאת, צורת ההגייה הנכונה היא כ"קאר".

מחשבים שונים השתמשו בשיטות קידוד שונות של תווים. בעשרים השנים הראשונות של המחשוב נעשה שימוש בקידודים שונים למחשבים של יצרנים שונים, כאשר ה"רוחב" המקובל היה שש סיביות. בקידודים אלו בדרך כלל מוגדר תו (כלומר מספר בין 0 ל-63) עבור כל אחת מהספרות 0 עד 9, סימני פיסוק, והאותיות הלטיניות הרישיות.

לקראת סוף שנות השישים של המאה העשרים התפשטו קידודים בני שמונה סיביות, כשהתקן האמריקאי ASCII הוא הנפוץ ביניהם, לצד תקנים פרטיים של יצרנים שונים, שהידוע בהם הוא  EBCDIC של חברת IBM.

במערכות מחשב מיוצגים התווים באמצעות קידודים בינאריים שונים. מספר התווים האפשריים בכל קוד נקבע לפי מספר הסיביות שמרכיבות תו אחד. בקוד ISO 8859 ובקוד EBCDIC כל תו מורכב מ-8 סיביות, ולכן מספר התווים האפשרי בכל אחד מקודים אלה הוא 28 = 256. קוד ASCII מגדיר 128 תווים כאשר הסיבית העליונה היא 0, ומשאיר את 128 הקודים הבאים כאשר הסיבית העליונה היא 1 ל"דפי קוד" שונים  שמאפשרים תמיכה באלפביתים שונים כמו עברית, ערבית, יוונית, קירילית ועוד. הקידוד של מספרים אלו נקבע על ידי המחשב (כך, מחשבים שנמכרו בישראל השתמשו בקידוד עברי ומחשבים שנמכרו ביוון השתמשו בקידוד יווני וכן הלאה עבור 128 התווים העליונים), ובהמשך, מערכות הפעלה חדשות יותר תמכו במספר דפי קוד כאשר היישום יכול להורות למחשב באיזה מהם להשתמש עבור מסמך או קטע טקסט מסוים.

ב-1988 פורסם תקן יוניקוד שהומצא על ידי קן תומפסון ב מעבדות בל (והורחב בהמשך למשפחת תקנים) המאפשר שימוש באלפביתים רבים באותו מסמך או קטע טקסט. בגרסאות ראשונות שלו תו יוצג על ידי 16 סיביות, שאפשרו 65,536 תווים שונים. גרסה 2.0 של יוניקוד הורחבה להכיל 1,112,064 תווים באמצעות מנגנון UTF-16, שבו 2,048 קודים מנוצלים כדי לייצג יותר ממיליון תווים (שכל אחד מהם מיוצג על ידי ארבעה בתים), ולצידו תקן UTF-8 שהוצג על ידי תומפסון ב-1992, ומאפשר עקרונית מספר בלתי מוגבל של תווים (כשהמשמעות היא שאין מגבלה עקרונית על מספר הבתים הנחוץ לייצוג תו בודד). 

הקידודים UTF-16 ו-UTF-8 עדיין תומכים ב-ASCII, וקטע טקסט שמורכב רק מתווי ASCII (בלי תווים ב"דפי קוד", כלומר רק תווים שמיוצגים על ידי 0–127) יכול להיקרא הן כ-ASCII והן כיוניקוד ולהניב את אותו טקסט.

הסיביות המרכיבות כל תו ניתנות לכתיבה בקוד בינארי, אך נוח יותר לעשות זאת בכתיב הקסדצימלי. דוגמה: הערך 0xC1 בקוד EBCDIC הוא ייצוגה של האות A.

## ראו גם
* סיבית
* קידוד תווים

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות נתונים
קטגוריה:קידוד תווים
סאני רולינס

**תיאודור וולטר "סאני" רולינס** (אנגלית: **Theodore Walter "Sonny" Rollins** ; 7 בספטמבר 1930), נגן ג'אז אמריקאי, נחשב לאחד מנגני סקסופון הטנור המשפיעים ביותר בג'אז.

## חייו
רולינס החל את הקריירה המוזיקלית שלו כפסנתרן, בהמשך ניגן על סקסופון אלט, ובסופו של דבר, ב-1946, החל לנגן על סקסופון טנור וזה הפך לכלי הראשי שלו. בתחילת הקריירה שלו, ב-1949, ניגן עם ג'יי ג'יי ג'ונסון, פאטס נבארו, באבס גונזלס ובאד פאוול. יכולותיו המרשימות של רולינס נכנסו לתודעת עולם הג'אז כבר בראשית דרכו, ומ-1951 עבד עם ענקי הביבופ כמו מיילס דייוויס ות'לוניוס מונק. לאחר שלקח הפסקה קצרה מהמוזיקה, חזר רולינס לנגן ב-1955 והצטרף לחמישייה של מקס רואץ' וקליפורד בראון, גם לאחר מותו של בראון המשיך לנגן עם מקס רואץ'. מאז שעזב את החמישייה ניגן אך ורק כמוביל.

סדרת האלבומים המצוינים שהקליט רולינס במהלך שנות ה-50 הפכה אותו לסקסופוניסט הטנור הדומיננטי ביותר בג'אז, לפחות עד עלייתו לתודעה של ג'ון קולטריין. לכן, החלטתו של רולינס לפרוש מקריירת המוזיקה שלו ב-1959 זעזעה את עולם הג'אז. שנתיים לאחר מכן, חזר לעסוק במוזיקה. במהלך שנות ה-60 נגינתו של רולינס הפכה חופשית הרבה יותר והוא הושפע מחידושים בג'אז, בעיקר אלו של קולטריין, בין השאר הוא הושפע מאורנט קולמן ואף הקליט עם הקורנטיסט שלו, דון צ'רי. רולינס היה דומיננטי בסצנה עד 1968, אז החליט לפרוש שוב.

כשחזר לנגן ב-1971 נטה לנגן ג'אז פופולרי יותר ואף רית'ם אנד בלוז, אלבומיו בתקופה זו נחשבים למוצלחים פחות מהקלטותיו המוקדמות יותר.

סאני רולינס ממשיך להקליט ולהופיע, כיום הוא מתמקד בסגנון הפוסט-בופ.

בשנת 1981 יצא אלבומם המצליח של להקת האבנים המתגלגלות Tattoo You, שכלל שני שירים בהם התארח רולינס.

## קישורים חיצוניים

* 

* יאיר שפיגל, The SideMan - בלוג ג'אז, סקירה אודות האלבום The Bridge שסימן את חזרתו של רולינס לזירה.
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:נגני ג'אז: סקסופוניסטים
קטגוריה:סקסופוניסטים אמריקאים
קטגוריה:נגני בי בופ
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס מרכז קנדי
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
שארל גונו

**שארל פרנסואה גונו** (בצרפתית: **Charles Gounod**; 17 ביוני 1818 – 18 באוקטובר 1893) היה מלחין ומחבר אופרות צרפתי.

## קורות חייו
גונו נולד בפריז. את הקריירה המוזיקלית החל שארל גונו בקונסרבטואר של פריז, וב-1839 במסגרת למודיו זכה ב"פרס רומא" היוקרתי (בזכות הקנטאטאה "פרנאן"). בין מוריו בקונסרבטואר היה ז'אן פרנסואה לסואר.

לאחר שסיים את לימודיו החל לנגן בעוגב בכנסייה וחיבר במסגרת עיסוקו מוזיקה דתית. האופרה הראשונה שכתב ב-1851, "סאפו" - לבקשתה של הזמרת והדיווה פולין גארסיה-ויארדו, נכשלה כישלון חרוץ, אולם הוא לא התייאש והמשיך בכתיבת אופרות, עד שלאחר הרבה קשיים ושינויים זכתה "פאוסט" (על-פי היצירה הגדולה של גתה) להצלחה גדולה (הצגת הבכורה שלה הייתה במרץ 1859).

בסך הכול כתב גונו שלוש עשרה אופרות, מהן זכו להצלחה בעיקר "פאוסט" ו"רומיאו ויוליה", שהוצגה לראשונה ב-1867. בשנות חייו האחרונות התרכז גונו בכתיבת מוזיקה כנסייתית, והיצירה החשובה מתקופה זאת היא אווה מריה. זו נעימה שהליווי שלה הוא הפרלוד הראשון מתוך הפסנתר המושווה של יוהאן סבסטיאן באך. בסוף חייו זכה לכבוד רב, שימש מנצח ליצירותיו והשתתף ביסוד "האגודה המוזיקלית של אלברט הול" בלונדון.

גונו נפטר בפריז מדלקת קרום המוח; יצירתו האחרונה (בדומה למוצרט לפניו) הייתה "תפילת ההשכבה" והפכה לתפילת ההשכבה לו עצמו.

## יצירתו
האופרה המפורסמת שכתב גונו, "פאוסט", מבוססת על ספרו המפורסם של גתה, והיא מתארת את קורותיו של פילוסוף זקן המוכר את נשמתו לשטן כדי לחזור לימי נעוריו וכדי להתאהב שנית. בגרמנית נקראת אופרה זו "מרגריטה" כדי להבדילה מ"פאוסט" של גתה ככל האפשר שכן הגרמנים רואים באופרה זו פרודיה עלובה ליצירת הענק של גתה. האופרה (לאחר השינויים שחלו בה בשנת 1859) כוללת אריות נהדרות וקטעי מקהלה מרשימים כמו "מקהלת החיילים" (אשר מקורה באופרה אחרת של שארל גונו - "איוון האיום") אך גם קטעים תזמורתיים כמו "כרוח חרישית".

מבין יצירותיו התזמורתיות של גונו:
*סימפוניה מס' 1 ברה מז'ור
*סימפוניה מס'2 במי במול מז'ור
*סימפוניה קטנה ל-9 כלי נשיפה

מבין יצירותיו המקהלתיות של גונו:
*"הגאולה"
*"מוות וחיים"
*רקוויאם

## ביצועים של יצירותיו
* ורדה קוטלר ביצעה בתקליטור Mélodies londoniennes מיצירותיו של שארל גונו, התקליטור זיכה את קוטלר בשנת 2002 בפרס השנתי הצרפתי "ויקטואר דה לה מיוזיק קלאסיק" (Victoires de la musique classique).

## קישורים חיצוניים

* הוולס מתוך האופרה "פאוסט" של גונו בביצוע נגן האקורדיון
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחיני רקוויאם
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1818
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1893
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטגוריה:זוכי פרס רומא
החזית העממית

**החזית העממית** הוא שם המתייחס לרוב לאיחוד של מפלגות שמאל וגופים שמאליים חוץ-פרלמנטריים, לרוב במסגרת מאבק.
כלנתריזם

**כָּלַנְתָּרִיזְם** הוא מונח גנאי בשיח הפוליטי בישראל, על שמו של רחמים כלנתר, חבר עיריית ירושלים בשנות החמישים. הביטוי מתאר מצב של מעבר של נבחר ציבור מסיעה אחת לאחרת תמורת טובת הנאה פוליטית.

כלנתר היה חבר סיעת "הפועל המזרחי" בעיריית ירושלים שנטש את סיעתו, שפעלה כדי להדיח את ראש העיר גרשון אגרון באוגוסט 1956, על רקע תמיכתו של ראש העיר בהקמת בית כנסת רפורמי ובריכת שחייה מעורבת בעיר (בריכת ירושלים). כלנתר הפך לתומך של אגרון, דבר שהעניק לאגרון רוב במועצה, ובתמורה מונה כלנתר לתפקיד סגן ראש העיר הממונה על ענייני דת ותברואה.

צעד זה היה אפשרי כיוון שבאותה תקופה בחרו תושבי הרשות המקומית את חברי המועצה בבחירות יחסיות, והמועצה בחרה מתוכה את ראש המועצה, אשר היה חייב לזכות ברוב מוחלט של חבריה. בשנת 1975 אישרה הכנסת חוק חדש שהפריד בין הבחירות למועצת הרשות ולראש הרשות.

## ניסיון למנוע מצב זה בכנסת
בחוק יסוד: הכנסת הוכנס סעיף שנועד להקשות במקצת על תופעת הכלנתריזם. סעיף זה (6א) קובע שחברי כנסת שפרשו מסיעתם (שלא במסגרת סיעה חדשה מוכרת) ועברו לסיעה אחרת אינם רשאים להיות מועמדים בבחירות הבאות במסגרת סיעתם החדשה, אלא אם פרשו מחברותם בכנסת, ובכך אפשרו למפלגתם הקודמת לשמור על כוחה הפרלמנטרי, אשר על פיו נקבע מימון המפלגות וייצוגן בוועדות הבחירות. סעיף זה אילץ את שמעון פרס, דליה איציק, חיים רמון, צחי הנגבי ומיכאל נודלמן להתפטר מחברותם בכנסת, כדי שיוכלו להיבחר ברשימת "קדימה" בבחירות לכנסת השבע עשרה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: פוליטיקה
קטגוריה:ניבים וביטויים ישראליים
קטגוריה:אפונימים
קטגוריה:ביטויים פוליטיים ישראליים
שנהב

[ממוזער|250x250 פיקסלים|שנהב מגולף ב[מתחם סעדאבאד]]
[ממוזער|[שנהב בלבנט הקדום|שנהב לבנטיני המציג את האל המצרי חר־פא־חֿרד, משנהבי שומרון]]
**שנהב** הוא חומר קשה ואטום בגוון לבן צהבהב שממנו עשויים חטיהם של פילים, היפופוטמים, ניבתנים, ממותות וחיות נוספות.

מאז הפרהיסטוריה ועד המצאת החומרים הפלסטיים, נהגו להשתמש בשנהב לייצור חפצי נוי, תשמישי דת, כפתורים, קלידי פסנתר וכדורי ביליארד. המלה "שנהב" מתייחסת באופן רגיל לחומר שממנו עשויים חטי הפיל. המילה היא הלחם "שן" ו"הב" (הרכיב האחרון קשור במילה המצרית ꜣbw שפירושה פיל).

בעברית תקנית המילה "שנהב" נהגית בבי"ת רפה, ואילו בנטייה היא נדגשת: **שֶׁנְהַבִּים, שֶׁנְהַבֵּי־**.

## מבנה
המבנה הכימי והפיזיקלי של שיני וחטי היונקים זהה ללא תלות במין היונק, ומתבצע סחר גם בשיניהם של יונקים אחרים פרט לפילים. על כן המונח "שנהב", יכול להתייחס לכל שן או חט של יונק הגדולה מספיק לגילוף ויש בה ערך מסחרי.

העדינות והצפיפות של שנהב הפיל הופכת אותו לנוח לגילוף, והאפשרות להפוך את פני השטח שלו למבריקים לאחר ניקוי, הופכים את חפצי האמנות העשויים שנהב ליוקרתיים עוד מהעת העתיקה.

## תולדות אמנות השנהב

### בעת העתיקה
[ממוזער|300x300 פיקסלים|[סכין ג'בל אלערכי , סכין מצרית קדומה מאוד עם ידית שנהב מעוצבת, במוטיבים מצריים ודרום־מערב אסייתיים]]
אמנות השנהב העתיקה ביותר החלה במצרים העתיקה, בתרבות הבדרית, שהיתה לה זמינות לפילים אפריקאיים. הם יצרו ידיות כלים, מסרקים, תכשיטים וכלי קיבול עם גילופי שנהב. מחוץ למצרים, עיצוב השנהב השני בקדמוניותו הוא השנהב בלבנט, שהחל באזור באר שבע בתקופה הכלקוליתית. בתקופת הברונזה התפשטה אמנות השנהב לאזורים סמוכים, במיוחד לתרבות החתים ולאמנות המיקנית. אמנות השנהב מתקופת הברזל מוזכרת אף בספרי המקרא, למשל שנהבי שומרון שנמצאו בעיר שומרון, בירת ממלכת ישראל: .

### בימי הביניים
[ממוזער|שמאל|250px| שער משוחזר משנהב מהמאה ה-8 לספירה, שנמצא באתר הארכאולוגי [ח'רבת אל-מפג'ר|ארמון הישאם, מוצג במוזיאון רוקפלר]]מצבור גדול של שנהב נמצא גם באתר הארכאולוגי ארמון הישאם שעל יד יריחו, והוא מתוארך למאה השמינית לספירה.

### אמנות וסחר בשנהב בעת החדשה

עקב הדלדול החמור במספר הפילים, מהם מופק השנהב, נאסרו או הוגבלו חמורות הסחר והייבוא שלו במספר רב של מדינות. רוב הדלדול נגרם עקב פעולתם של ציידים בלתי חוקיים בשנות ה-80 של המאה ה-20. מאז הוכרז חרם עולמי על המסחר בשנהב, אך ב-1989 נרשמו עליות וירידות באוכלוסיית הפילים ומגבלות הסחר הוסרו והוחזרו חליפות.
[ממוזער|שמאל|220px|[השמדת שנהב - אחד האמצעים למניעת סחר לא חוקי בשנהב]]
מדינות אפריקאיות רבות כזימבבואה ודרום אפריקה טוענות שהסחר בשנהב חיוני - על מנת לקדם את כלכלתן ולשלוט באוכלוסיית הפילים, אשר לטענתן מזיקים לסביבה. ב-2002 ארגון האומות המאוחדות הסיר חלקית את החרם על הסחר בשנהב ואפשר למדינות מספר לייצא מכסות שנהב קבועות.

עם זאת, מחקר שנערך ב-1999 באוניברסיטת אוקספורד מצא כי פחות מאחוז אחד מכחצי מיליארד הדולרים שמגלגל שוק השנהב מגיע לאפריקה. רוב הסכום נותר בידי מתווכים וסוחרים, כך שיעילות הסרת החרם כאמצעי לקידום כלכלת אפריקה נתונה בספק.

## ראו גם
* דנטין

## קישורים חיצוניים

* 
* שנהב, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:חומרי גלם
ג'ירו ד'איטליה

**הג'ירו ד'איטליה** (באיטלקית: **Giro d'Italia**; מבוטא: ג'ירו דִיטליה), או בקיצור **הג'ירו**, הוא מרוץ אופני כביש השני בחשיבותו בעולם אחרי הטור דה פראנס ויחד עם הוואלטה אספנייה השלושה מהווים את מרוצי הגרנד טורס. הג'ירו נערך באיטליה מדי שנה במהלך חודש מאי. אורך המסלול הוא כ-3,400 – 3,500 קילומטרים וכ-21 קטעים.

הג'ירו נמשך בדרך כלל 21 יום ונערך 108 פעמים (נכון ל-2025). ה"ג'ירו" הראשון יצא לדרכו ב-13 במאי 1909, והסתיים ב-30 במאי במילאנו, בניצחונו של לואיג'י גאנה (Luigi Ganna). בשנים 1915–1918 לא נערך המרוץ בשל מלחמת העולם הראשונה והוא חודש ב-1919. גם בשנים 1941 ו-1944 לא נערך המרוץ בשל מלחמת העולם השנייה.

מסלולו של הג'ירו משתנה מדי שנה, אולם בעיקרו הוא מסלול היקפי לאורכה ולרוחבה של איטליה. לעיתים הרוכבים עוברים גם במדינות השכנות צרפת, שווייץ, אוסטריה, קרואטיה וסלובניה. בשנת 2018  קטעי הפתיחה של המירוץ התקיימו בישראל. מרבית הפעמים הקטע האחרון של הג'ירו היה במילאנו, אולם במאה ה-21 הסתיים המרוץ גם בערים אחרות: רומא (2009, 2018, 2023, 2024, 2025), ורונה (2010, 2019, 2022), ברשה (2013), טריאסטה (2014) וטורינו (2016).

הרוכב המוביל בדירוג הכללי, כלומר זה שהזמן המצטבר שלו הנמוך ביותר, לובש חולצה ורודה המזהה אותו כמוביל המרוץ. פרסים מוענקים למנצחי הקטעים היומיים, כמו גם לרוכב שהצטיין בקטעים ההרריים, הרוכב המצטיין במאוצים ועוד מספר תארים בקטגוריות שונות.

הנהלת המרוץ בודקת רוכבים הנחשדים בשימוש בחומרים אסורים ומדיחה את מי שהחשד לגביו מתאמת. גם מרקו פנטאני, מגדולי רוכבי האופניים בכל הזמנים, נחשד בשימוש בחומר אסור וסולק מהג'ירו. ניצחונו של אלברטו קונטדור ב-2011 נפסל לאחר שבית הדין לערעורים בספורט הרשיע אותו בשימוש בחומר אסור בטור דה פראנס של 2010 (ולכן פסל את התוצאות של הרוכב שהושגו לאחר מועד זה).

## הזנקות
[ממוזער|משתתפי המירוץ עולים ל[רחוב אבן גבירול בתל אביב]]
משנת 2010, כל שנתיים המרוץ מתחיל מחוץ לאיטליה לאחר שבעבר הוזנק פעמים בודדות מחוץ לאיטליה. לרוב נערכת תחרויות בין מדינות וערים שמבקשות לארח את המרוץ לשלושה או ארבעה קטעים ראשונים. הזינוק הראשון מחוץ לאיטליה נערך בסן מרינו, בעיר סן מרינו בשנת 1952, אחרי 47 מהדורות בהן המרוץ החל אך ורק באיטליה. הזינוק השני מחוץ לגבולות איטליה נערך במונקו, 14 שנים מאוחר יותר, במונטה קרלו.

במאי 2017 פורסם כי ג'ירו ד'איטליה 2018 יוזנק מירושלים בירת ישראל "כסמל לאחווה ושלום".

המרוץ הוזנק בירושלים ב-4 במאי 2018, וזאת הפעם הראשונה בהיסטוריה שהמרוץ הוזנק מחוץ לגבולות אירופה. שלושת הקטעים שנערכו בישראל הם מרוץ נגד השעון בירושלים, קטע מחיפה לתל אביב (דרך עכו וזכרון יעקב) וקטע מבאר שבע לאילת.

### זינוקים מחוץ לאיטליה

## מנצחי התחרות

[שמאל|ממוזער|[נאירו קינטנה, לבוש ב"מלייה רוזה" (החולצה הוורודה) במהלך ג'ירו ד'איטליה 2014]]

**קטגוריית מלך ההר (החולצה הכחולה, "המלייה אזורה")**
[שמאל|ממוזער|[סטיבן קרוויסווייק (מקדימה), רוכב בחולצה הכחולה של המטפס המצטיין במהלך ג'ירו ד'איטליה 2015.]]

**קטגוריית הנקודות (המלייה צ'יקלמינו, החולצה הסגולה)**
[שמאל|ממוזער|[פרננדו גאבייריה רוכב בחולצה הסגולה במהלך ג'ירו ד'איטליה 2017]]

**קטגוריית הרוכב הצעיר המצטיין (המלייה ביאנקה, החולצה הלבנה)**
שמאל|ממוזער|ריקרדו ריקו רוכב בחולצה הלבנה במהלך ג'ירו ד'איטליה 2007
הקטגוריה החלה משנת 1976 ועד 1994, שם הופסקה עד שנת 2007 ומאז מתקיימת כרגיל

## ראו גם
* ג'ירו רוסה
* ערכים על מנצחי ג'ירו ד'איטליה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
*
קטגוריה:איטליה: מרוצי אופניים
Codepage 437

**Codepage 437** של IBM PC או של DOS, הידוע גם בשם **DOS-US** או **OEM-US**, הוא מפת התווים המקורית של ה־IBM PC, משנת 1981. מפת התווים נראית כך:
שמאל|ממוזער|250px|Codepage-437 מוצג על מסך

היא מבוססת על ASCII, עם השינויים הבאים:
* תחום תווי הבקרה התחתון (C0, בהקסדצימלית 0x00 עד 0x1F) מוקצה לתווים גרפיים. קודים אלה יכולים לשמש בתפקידם המקורי בתור תווי בקרה (כפי שכך עדיין - כתיבת echo, רווח, control-G ואז לחיצה על Enter גורמת למחשב להשמיע צפצוף, אפילו בשורת הפקודה של Windows XP), אבל בתצוגה, כגון בעורך טקסט כגון edit של DOS, הם מוצגים כתווים גרפיים. הצורות הגרפיות מגוונות, כגון פרצופים מחייכים, סמלי קלפים ותווים מוזיקליים. המספר 0x7F, שהוא DEL ב־ASCII, אף הוא מוצג כתו גרפי (בית).
* תחום הסיבית הגבוהה, 0x80 עד 0xFF, ממופה לסמלים מגוונים: כמה תווים אירופאים (תנועות לטיניות עם סימנים דיאקריטים וכו') ללא סדר מסוים ולא במידה מספקת לייצוג רוב השפות המערב־אירופיות, תווים לשרטוט קווים, סמלים מתמטיים ומעט אותיות יווניות.

הרפרטואר של CP437 נלקח ממפת התווים של מכונות לעיבוד תמלילים של חברת ונג (Wang Laboratories), כפי שביל גייטס הודה בפירוש בראיון איתו ועם פול אלן במהדורת השניים באוקטובר 1995 של עיתון Fortune:

CP437 אינה מספקת ליישום רב־לשוני, היות שחסרים לה תווים ההכרחיים לכמה שפות, כמו À לצרפתית, ויש לה רק מעט אותיות יווניות. מפות תווים מאוחרות יותר של DOS, כגון CP850 (מערב אירופה), CP852 (מרכז אירופה) ו־CP737 (יוון), מילאו את החסר לשימוש בינלאומי ועם זאת נשארו כמעט תואמות ל־CP437 על ידי השארת התווים לשרטוט קווים במקומותיהם. כל תווי CP437 נמצאים ביוניקוד ובמפת התווים WGL4 של מיקרוסופט, ולפיכך ברוב הגופנים ב־Windows, וכן גם בגופן ה־VGA של לינוקס (וגם בגופני ISO 10646 של X11).

מי שמיישם טבלאות מיפוי ליוניקוד, עליו לשים לב כי CP437 מאחדת כמה תווים: 0xE1 היא גם האות הגרמנית ß וגם האות היוונית הקטנה בטא (U+03B2); 0xE4 היא גם סימן הסיכום (U+2211) וגם האות היוונית הגדולה סיגמא (U+03A3); 0xE6 היא גם סימן המיקרו (U+00B5) וגם האות היוונית הקטנה מו (U+03BC); 0xEA היא גם סימן אום (U+2126) וגם האות היוונית הגדולה אומגה (U+03A9); ו־0xEE היא גם סימן יסוד של (U+2208) וגם האות היוונית הקטנה אפסילון (U+03B5).

קטגוריה:קידוד תווים
הנץ החמה

שמאל|ממוזער|250px|הנץ החמה בים המלח.
**הֶנֵץ הַחַמָּה** הוא ציון זמן בהלכה לרגע שבו נראית בוודאות הנקודה הראשונה מגוף השמש.

הזמן הקודם להנץ החמה הוא עלות השחר, אשר במהלכו ניתן להבחין בהתבהרות ראשונית של השמיים בזכות התקרבותה של השמש. הרמב"ם מכנה את הנץ החמה **עלות השמש**. הזמן המוקדם ביותר של הנץ החמה חל בישראל, על פי שעון הקיץ, סמוך לנקודת ההיפוך הקיצית שבחודש יוני, בשעה 05:34. הזמן המאוחר ביותר לכך חל עם המעבר משעון קיץ לשעון חורף בשלהי חודש אוקטובר, בשעה 06:54. בראשית חודש ינואר, סמוך לנקודת ההיפוך החורפית, חל הנץ החמה ב-06:43, שעה שמקבילה ל-07:43 בשעון קיץ.

## חישוב זמן הנץ החמה
כאשר ישנם הרים המסתירים את קו האופק, או כאשר המקום גבוה - שאז הזריחה נראית קודם לכן, יש המחשבים את הנץ החמה לפי זמן הזריחה בפועל (הנץ החמה הנראה), שהוא שונה מן הזמן המחושב לפי האופק (שאינו מתחשב בגובה הצופה או בהרים שמסתירים לו את האופק), מה שמסבך את חישוב הנץ החמה ומחייב גם לקחת בחשבון את הנתונים הטופוגרפיים של האזור. כאשר ההרים קרובים למקום, לא תמיד הם נלקחים בחשבון, וברור שכאשר אדם יעמוד ליד מצוק גבוה המטיל עליו צל לא ייחשב שלגביו הנץ החמה יתרחש כמה שעות מאוחר יותר – כאשר תגיע אליו השמש. אין הגדרה מדויקת לגבי הקרבה של ההרים למקום בו הם מנוכים מהחשבון, וכל מקרה נבחן לגופו.

כאשר מחשבים את זמני הנץ החמה לעיר מסוימת, אין מחשבים לגבי כל אזור ואזור בעיר בפני עצמו את הזמן בו תתגלה השמש, אלא מחשבים את הזמן בו תזרח השמש בעיר במקום כלשהו בה. הדבר מסבך עוד יותר את החישוב, במיוחד לאור העובדה שלא בכל פעם השמש מתגלה באותו מקום בעיר בפעם הראשונה, ויש למצוא מהו המקום הזה. גם כאן יכולות להיווצר בעיות של הגדרה, האם מקום מסוים שייך לעיר או לא, וגם כאן נבחן כל מקרה לגופו.

לפי שיטת הרמב"ם ובעקבותיו הגר"א, ידיעת זמן הנץ החמה נחוצה לשם חישוב כל זמני היום (להרחבה ראו שעות זמניות), שכן שעות הנספרות לפי שיטה זאת החל מהנץ החמה. הנץ החמה הנראה מעל ראשי ההרים רלוונטי רק לעניין זמן הזריחה אך לא לעניין חישוב השעות הזמניות, שנמדד בכל מקרה לפי הנץ החמה מעל לאופק.

## דיני הנץ החמה
באופן עקרוני כל המצוות שחייבים לעשות אותן ביום (לדוגמה תקיעת שופר וברית מילה) החובה מתחילה מעלות השחר, אך תקנו חכמים לעשותם מהנץ החמה ואילך, מפני שאין הכל בקיאין בזמן עלות השחר. מנייני "ותיקין" נוהגים להתחיל להתפלל לפני הנץ החמה ולכוון כך שיתחילו את תפילת שמונה עשרה בדיוק בזמן הנץ החמה, ומכאן החשיבות הגדולה לדיוק בחישוב.

## קישורים חיצוניים

* זמני היום, באתר כיפה
* לוח עם זמני היום, באתר "ישיבה"
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמני היום בהלכה
אסטראים

**אסטראים** (שם מדעי: Asterales) היא סדרה של צמחים דו־פסיגיים, המקיפה את משפחת המורכבים והמשפחות הסמוכות.

המינים בסדרה זו נפוצים ברחבי העולם, והיא ומונה בעיקר צורות צמחים עשבוניות, אם כי כוללת גם מספר קטן של מיני עצים.

לאסטראים מספר מאפיינים המייחדים אותם משאר הצמחים, במראהם ובצורתם: האבקנים מסודרים בצפיפות סביב עמוד העלי, ולעיתים מאוחים לצינור סביבו. תכונה זו נקשרת לתופעת ההאבקה המאולצת (plunger pollination), שבה האבקה נדחפת החוצה מתוך צינור האבקנים במנגנון מיוחד. סוג זה של האבקה נפוץ למדי בקרב האסטראים. כמו כן, חומר התשמורת של כל האסטראים הוא אינולין – סוג של פולימר קצר המונה מספר קטן של חד־סוכרים.

הסדרה מונה 11 משפחות, כאשר הגדולה שבהן היא, כאמור, משפחת המורכבים עם כ־25,000 מינים, ואחריה משפחת הפעמוניתיים עם כ־2,000 מינים. יתר המשפחות מונות ביחד פחות מ־500 מינים. שתי המשפחות הגדולות הן בעלות תפוצה כלל-עולמית עם מרכז הכובד בחצי הכדור הצפוני, ואילו המשפחות הקטנות מוגבלות לרוב לאוסטרליה והאזורים הסמוכים, לעיתים לאמריקה הדרומית.

בישראל מיוצגות משפחות המורכבים והפעמוניתיים הגדולות, עם 300 ו־21 מינים בהתאם.

## התפתחות ועדויות ביוגאוגרפיות
סדרת האסטראים נוצרה כנראה בקרטיקון ביבשת־העל גונדוונה, באזור שהוא כיום אוסטרליה ואסיה. על אף שמרבית המינים כיום הם עשבוניים, בחינה של המשפחות העתיקות יותר מרמזת על כך שהאב הקדמון המשותף היה למעשה עץ.

שיירים מאובנים של הסדרה הם מעטים ושייכים לתקופות מודרניות יחסית, מה שמקשה על אומדן מדויק של גיל הסדרה. בין היתר, ידועים שרידי האבקה של המורכבים וה־Goodeniaceae מתקופת האוליגוקן, וזרעים של ה־Menyanthaceae ושל הפעמוניתיים מהאוליגוקן והמיוקן בהתאם.

## חשיבות כלכלית
התרומה הכלכלית של האסטראים מוגבלת לבני משפחת המורכבים. בין האחרונים ישנם זני מזון, כמו חמנית (*Helianthus annuus*) או חסה (*Lactuca sativa*), צמחי מרפא ותבלין רבים. כמובן, ישנם סוגים רבים של פרחי נוי, כמו חרציות ועוד.

## מיון
**סדרת האסטראים** כוללת על־פי המיון המודרני 11 משפחות (ראו טבלה), והחשובות ביניהן:
* מורכבים (Asteraceae)
* פעמוניתיים (Campanulaceae)

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1829
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן היינריך פרידריך לינק
קטגוריה:סדרות צמחים
רעיה אדמוני

**רעיה אדמוני** (נולדה ב-1947) היא עורכת ומגישת תוכניות רדיו ישראלית ומדבבת בתוכניות טלוויזיה.

## ביוגרפיה
רעיה אדמוני נולדה וגדלה בשכונת נחלת אחים בירושלים בשם רעיה רוט.

אביה, נחמיה רוט, עלה מצ'כוסלובקיה לישראל, בהיותו בגיל 15. אמה לאה (הרשלר) היא ילידת ירושלים.
בהיותה בת כ-10 עברה רעיה עם משפחתה להתגורר בשיכון "ותיקי ההגנה" בשכונת טלביה. למדה ביסודי ובתיכון בבית הספר הדתי "מעלה".

את קריירת הרדיו שלה החלה כבר בגיל 13 כשהשתתפה בתסכיתי רדיו של אולפן הילדים הירושלמי של קול ישראל אותו ניהל הבמאי אלף ארי וולף. במקביל השתתפה בתסכיתים רבים אחרים של מחלקת הנוער ברדיו כשחקנית ילדה. תפקידה הראשון היה נמר ב"ספר הג'ונגל". גילמה גם את האסופית ודמויות אחרות בתסכיתים שונים. עם הזמן גם ביימה תסכיתים וערכה תוכניות.

למדה משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבלה הסמכה לעסוק בעריכת דין.

בשנות ה-70 הציעה לה מרים הרמן, מנהלת מחלקת השידורים לילדים ולנוער בקול ישראל, להחליף באופן זמני את אחת העורכות שנסעה לשנתיים לארצות הברית עם בעלה, ומאז היא עורכת ומגישה תוכניות ברדיו.

היא הייתה מהמגישות הבולטות בתוכניות הילדים והנוער בקול ישראל בשנות ה-70 ובשנות ה-80, ובכלל זה השתתפה בתוכנית הילדים לבת ולבן ולמי שמתעניין. במסגרת תוכניות אלה היא ערכה וביימה תסכיתים, קראה סיפורים ושירים, ובימי שישי ב-2 בצהריים ברשת א' ערכה והגישה את הפינה "שירים וברכות כבקשתכם".

דיבבה את פינוקיו ואת בלה בסדרה "פינוקיו" ואת איזמרלדה החתולה בתוכנית הטלוויזיה "הצריף של תמרי". דיבבה את אוליביה ב"אורסון ואוליביה".

בהמשך ערכה והגישה תוכניות למבוגרים. היא שימשה עורכת מוזיקלית והייתה למגישה נוספת בתוכנית הרדיו "נתיבה מדברת ומקשיבה", שהגישה נתיבה בן-יהודה עד לשנת 2009.

אדמוני הגישה ברשת ג' את התוכנית "עוד חוזר הניגון" והחליפה את מגיש תוכנית זו אברהם זיגמן שפרש לגמלאות.

עד פרישתה לגמלאות הגישה את התוכנית "בית הורי" ברשת א' ותוכניות נוספות.

בחודש דצמבר 2025, חודשיים לאחר ששוחרר משבי חמאס בעזה, סיפר שורד השבי יוסף חיים אוחנה על השיר בזכותו מצא נחמה במקום הכי קשה – שיר הנושא של "פינוקיו" אותו דיבבה אדמוני.

אדמוני נשואה לעו"ד דרור שמחיוף ולהם שלוש בנות.

## פילמוגרפיה (רשימה חלקית)
### פרסומות

### טלוויזיה

## ספריה
* "אמא אומרת: מאֻחר" – אוסף של שירים מחורזים לפני השינה (2001)
* "חלומות" – רומן היסטורי מבוסס על קורות משפחתו של שדרן הרדיו מנחם פרי (2012)
* "דסטינו" – רומן היסטורי, שנכתב בהשראת סיפור אמיתי ומביא את הווי החיים של יהדות טורקיה שמוצאה בספרד, החל מהמאה ה-19 ועד למאה ה-20 (2022)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדבבות ישראליות
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:עורכות דין ישראליות
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר מעלה
קטגוריה:בוגרי בית הספר מעלה
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:נחלאות: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
השערת גאיה

**השערת גאיה** היא השערה פסאודו-מדעית לפיה היצורים החיים על פני כדור הארץ נמצאים באינטראקציה עם הסביבה האי-אורגנית ובכך יוצרים מערכת סינרגטית אשר מווסתת ומתקנת את עצמה כדי לשמר ולהנציח את התנאים המאפשרים חיים על פני הכוכב. על פי ההשערה, הביוספירה והאבולוציה של היצורים החיים על פני כדור הארץ משפיעים על גורמים כגון ההתחממות הגלובלית, מידת המליחות של מי הים רמת החמצן באטמוספירה, ויצירת תהליכים מתקנים אשר משמרים את מערכת היצורים החיים כאשר נוצר חוסר איזון כלשהו.

ההשערה נוסחה לראשונה על ידי ג'יימס לאבלוק בספר *The Ages of Gaia* וכונתה על שם אלת האדמה גאיה במיתולוגיה היוונית. ההשערה פותחה על ידי המיקרוביולוגית לין מרגוליס.

## ביקורת על ההשערה
הגאולוגים, הביולוגים, ומדעני האטמוספירה מקבלים את השאלה כיצד אורגניזמים משפיעים על סביבתם הקרובה, משנים אותה ולפעמים אף מווסתים אותה, וכן את הדיון על השפעתם המצטברת על אקלים העולם כשאלה מחקרית תקפה. אולם השערת גאיה בכללותה שנויה במחלוקת ונחשבת לפסאודו-מדע.

ביקורת נוספת נמתחת על ידי מדעני איכות סביבה הטוענים כי ההשערה פוטרת את המזהמים מאחריותם, היות שלפיה כדור-הארץ מרפא ומתקן בעצמו את הנזקים שגורמים להם המזהמים.

## ראו גם

*סביבתנות
*אורגניזם-על
*הוליזם
* גאיאניזם

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

* James Lovelock at 100: the Gaia saga continues Nature 2019

קטגוריה:אקולוגיה
קטגוריה:פסאודו-מדע
קטגוריה:חשיבה מקיימת
או (לוגיקה)

בלוגיקה מתמטית, **אוֹ** או **דִּיסְיוּנְקְצְיָה** הוא קשר לוגי בינארי, המתאים לשני פסוקים או לשתי תבניות פסוק או תבנית של ערך אמת, כאשר לפחות אחד משני המרכיבים אמיתי.

השימוש הלוגי ב"או" שונה מהשימוש היומיומי במונח, שבו, לרוב הכוונה היא שרק אחת הטענות אמת. לכן בשפה היומיומית נהוג להבהיר במפורש אם שתיהן יכולות להיות אמיתיות. למשל במשפט "כבר היה מאוחר וייתכן שהיה עייף או משועמם, או גם עייף וגם משועמם". בלוגיקה, הסיום "או גם עייף וגם משועמם" מיותר. "או" כזה, שאינו מתקיים כאשר שתי הטענות נכונות, נקרא בלוגיקה "**או בררני**" או "**[[או מוציא]]**" (**XOR**). כדי להבדיל ממנו, "או" של הלוגיקה נקרא לעיתים "**או כוללני**". בלשון המשפטית, המונח המקביל הוא "ו/או".

הסימון המקובל בלוגיקה לקשר זה הוא A \lor B, כאשר A ו-B מסמנים את הפסוקים/תבניות הבסיסיים.

בלוגיקה בוליאנית, הקשר מיוצג באמצעות הפעולה הבוליאנית "**OR**", שתוצאתה "אמת" (true), כאשר לפחות אחד מהאופרנדים שלה הוא בעל ערך אמת "אמת". הסימון של "or" באלגברה בוליאנית הוא a + b = f, כאשר a ו-b הם הכניסות ו-f הוא התוצאה.

טבלת האמת של או:

## שער לוגי
[ממוזער|373px|המחשת [כללי דה מורגן על שערים לוגיים בסיסיים. בשורה השנייה מתואר שער OR ("או") - והמקביל לו לפי כללי דה מורגן.]]
באלקטרוניקה ספרתית, פעולות בוליאניות מיוצגות באמצעות שערים לוגיים. שער לוגי הוא מעגל חשמלי, שמתוכנן כך שיפיק תוצאות רצויות ביציאה, עבור כניסות ידועות מראש. שער לוגי מסוג "OR" יפיק מתח חשמלי המייצג "1" לוגי, כאשר יש מתח המייצג "1" לוגי בכניסה אחת של השער או יותר.

## שפות תכנות

במרבית שפות התכנות קיים אופרטור למימוש OR לוגי בביטויים לוגיים, המשמשים בפקודת IF ובפקודת השמה. הצורות המקובלות לכתיבת אופרטור זה:
* **OR**: בשפות COBOL, Visual Basic
* **or**: בשפת פייתון
* **|**: בשפת PL/I, ובשפת C וצאצאיותיה, בביטויים המבצעים מניפולציות על סיביות
* **||**: בשפת C ובשפות הנובעות ממנה
* **;** בשפת פרולוג
* **/\** בשפת COQ
* **∨** בשפת APL

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לוגיקה בוליאנית
קטגוריה:לוגיקה מתמטית
קטגוריה:מעגלים ספרתיים
קטגוריה:תכנות
קטגוריה:קשרים לוגיים
וגם (לוגיקה)

בלוגיקה מתמטית, **חִתּוּךְ לוֹגִי** (או פעולה "**וגם**", בלעז: **קוֹנְיוּנְקְצְיָה**; סימון: \land ) הוא קשר לוגי היוצר משני פסוקים או תבניות פסוק חדש שהוא אמיתי רק כאשר שני מרכיביו אמיתיים. אם שני הפסוקים מסומנים באותיות A ו-B, החיתוך הלוגי שלהם (A וגם B) יסומן כ-(A \land B).

הפעולה המקבילה באלגברה בוליאנית, נקראת **AND**, והיא פעולה בוליאנית שתוצאתה "אמת" (או "1") רק כאשר כל האופרנדים שלה הם "אמת".

**[[טבלת אמת|טבלת האמת]] של וגם: **

## שפות תכנות

במרבית שפות התכנות קיים אופרטור למימוש AND לוגי בביטויים לוגיים, המשמשים בפקודת IF ובפקודת השמה. הצורות המקובלות לכתיבת אופרטור זה:
* **AND**: בשפות COBOL, Visual Basic
* **and**: בשפת Python
* **[[&]]**: בשפת PL/I
* **&&**: בשפת C ובשפות הנובעות ממנה
* **∧**: בשפת APL

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:לוגיקה בוליאנית
קטגוריה:לוגיקה מתמטית
קטגוריה:מעגלים ספרתיים
קטגוריה:תכנות
קטגוריה:קשרים לוגיים
לגראנז'

**לגראנז**' (Lagrange) הוא שם משפחה שמקורו בצרפתית ומשמעותו אסם.

קטגוריה:שמות משפחה