open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
טדאו אנדו

[שמאל|ממוזער|250px|גלריית שיקוקומורה, [טקמאצו, יפן]]
**טָדָאוֹ אַנְדוֹ** (ביפנית: **安藤忠雄**; נולד ב-13 בספטמבר 1941) הוא אדריכל יפני, מן הבולטים ביותר הפעילים בתחום, וזוכה פרס פריצקר לשנת 1995.

## ביוגרפיה
אנדו נולד באוסקה ופעל רבות באזור העיר. הוא מעולם לא למד אדריכלות ועבד תחילה כנהג משאית והצליח מאוד בהמשך בזכות למידה עצמית ואמביציה.

כשהיה בשנה השנייה ללימודיו בתיכון נלקח לטיול בטוקיו, שם הוא התרשם עמוקות מעיצוב של פרנק לויד רייט - מלון אימפריאל.

לבסוף הוא החליט לסיים את קריירת האגרוף שלו פחות משנתיים אחרי סיום בית הספר כדי להגשים את חלומו להיות ארכיטקט.

הוא השתתף בשיעורי ערב כדי ללמוד רישום ושרטוט ולקח שיעורי התכתבות בעיצוב פנים. הוא ביקר בניינים שנבנו על ידי אדריכלים הרשימו אותו כמו: לה קורבוזיה, לודוויג מיס ון דר רוהה, לואיס קאן ופרנק לויד רייט, חזר לאוסקה ב-1968 וייסד סטודיו לעיצוב ותכנון משלו - "טדאו אנדו אדריכלים ושות'".

חוץ מההיבט הרוחני בארכיטקטורה, אנדו גם מדגיש את הקשר בין הטבע לארכיטקטורה, ומאמין שמבנה אחראי לשקף גישה של הסביבה בה הוא בנוי. כך התבטא: "לשנות את חלל המגורים זה לשנות את העיר ולבצע רפורמה בחברה".

אנדו הוא מהבולטים באדריכלות המינימליסטית המשלב בטון חשוף ואור כחומר גלם. סגנונו משלב רעיונות בסיסיים של האמנות היפנית עם תפיסות אסתטיות של המודרניזם המערבי.

ב-1995 זכה בפרס פריצקר לאדריכלות ותרם את 100,000 הדולרים בהם זכה לילדים שהתייתמו עקב רעידת האדמה שהתרחשה ביפן באותה השנה.

## פרויקטים נבחרים
*בית טורי (בית אזומה), 1976, אחד הפרויקטים פורצי הדרך שלו. בית טורי קטן ברוחב של פחות מ-4 מ' באוסקה הבוחן מחדש את גבולות החלל.
*Tezukayama Tower Plaza, סומיושי (Sumiyoshi), אוסקה, 1976
*STEP, טקמאצו, מחוז קאגווה, יפן, 1980
*בית מאצומוטו, וקאיאמה, מחוז וקאיאמה, יפן, 1980
*בית פוקו, Wakayama, Wakayama Prefecture, יפן, 1980
*בית קושינו, אשייה (Ashiya), יפן, 1981
*Atelier in Oyodo, אוסקה, 1981
*שיכון רוקו (Rokko Housing) 1 (1983) ו- (1991)2, רוקו, מחוז היוגו - פרויקט מגורים יוצא דופן הבנוי על צלע הר
*"פסטיבל", נאהה, מחוז אוקינאווה, יפן, 1984
*גלריית TIME'S, קיוטו, יפן, 1984
*כנסייה על הר רוקו, קובה, יפן, 1986
*בית קידוסאקי, טוקיו, יפן, 1986
*"כנסייה על מים", טומאמו (Tomamu), יפן, 1988
*גלריית אקה (Akka), אוסקה, 1988
*כנסיית האור, אוסקה, 1989
*"מקדש המים", האי אוואג'י, מחוז כל העולם כולו

*Atelier in Oyodo II, אוסקה, 1991
* הביתן היפני לאקספו 92' בסביליה, ספרד
*מוזיאון סונטורי, אוסקה, 1994
*מרכז הכנסים נאגארגאווה, גיפו (Gifu), יפן, 1995
*המוזיאון לאמנות מודרנית בפורט וורת', טקסס, 2002


Westin Awaji Island Hotel 06.jpg|מלון וסטין אוואג'י
Ft Worth Modern 12.jpg|המוזיאון לאמנות מודרנית בפורט וורת', טקסס
Hyogo prefectural museum of art08s3200.jpg|"Hyogo Prefectural Museum of Art" בקובה, יפן


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אדריכלים יפנים
קטגוריה:זוכי פרס פריצקר
קטגוריה:זוכי פרס קיוטו
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1941
קטגוריה:מעוטרי מסדר התרבות
קטגוריה:זוכי מדליית הזהב של AIA
קטגוריה:זוכי פרס פרמיום אימפריאלה לאדריכלות
רוז'ה דה ראביטן, רוזן ביסי

**רוז'ה דה ראביטן** (בצרפתית: **Roger de Bussy-Rabutin**; 13 באפריל 1618 - 9 באפריל 1693) היה סופר צרפתי.

## ביוגרפיה
דה ראביטן היה בנו של סגן מושל מחוז ניברנה (כיום מחוז נייבר בחבל בורגון) בצרפת. בהיותו בן 16 הלך בעקבות אביו והתגייס לצבא. הוא העיד על עצמו כי בחייו היו שתי מטרות: להצטיין בקריירה צבאית ולהיות אדם ישר. על אף שאיפתו זו, היה עצור בבסטיליה ב-1641 למשך מספר חודשים בפקודת הקרדינל רישלייה, באשמת התרשלות באימונים ובמילוי תפקידיו הצבאיים. ב-1643 נשא לאישה את בת דודו, ופרש מן הצבא לזמן מה. ב-1645 ירש את משרת אביו בניברנה. אשתו נפטרה ב-1646 והוא ניסה לחטוף אלמנה עשירה, מאורע שבעטיו נאלץ לשלם פיצויים ניכרים. ב-1647 לחם תחת פיקוד לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה, בקטלוניה שבספרד.

ב-1652, במרד הפרונד השני, לחם תחילה לצד המורדים ואחר כך לצד הצבא המלכותי. ב-1655 קנה לעצמו דרגת מיטר דה קאמפ (קניית דרגות צבאיות הייתה אז מקובלת) ולחם תחת פיקוד המרשל טורן במערכה נגד ספרד בפלנדריה. הוא הצטיין בקרב דנקירק (14 ביוני 1658) שבו הביסו צבאות צרפת ואנגליה את צבא ספרד.

ב-1659 סר חינו בעיני המלך לואי הארבעה עשר בגלל השתתפותו באורגיה בפריז בשבוע הקדוש, והוא הצטווה לפרוש לאחוזותיו בחבל בורגון. כדי לשעשע את מאהבתו, חיבר שם את יצירתו "סיפורי אהבה", שבה תיאר את תככי נשות חצר המלכות. חיבור זה מצא את דרכו אל אנשי החברה הגבוהה של פריז, שכינו את המחבר "פטרוניוס הצרפתי". ב-17 באפריל 1665 נשלח למעצר בבסטיליה והשתחרר כעבור שנה, בתנאי שלא יישוב עוד לפריז. הוא התגורר באחוזותיו במשך שש עשרה שנים לפני שהורשה לבקר שוב בחצר המלוכה, ב-1682. באותה שנה נבחר לאקדמיה הצרפתית, אך העדיף לשוב ולהתגורר באחוזותיו, עקב יחסם העוין של אנשי בית המלוכה.

דה ראביטן נפטר בעיר אוטן בחבל בורגון ב-1693. אחרי מותו התפרסם בפריז ספרו "זיכרונות" (1696) שבו תיאר את הרפתקאותיו. ב-1720 פורסמה חליפת מכתבים ענפה שלו, ובה מכתביו אל בת דודו, מאדאם דה סבינייה, מחברת המכתבים הנודעת. ספרו "עיונים בנושא המלחמה" ראה אור בדרזדן ב-1746.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:אישים שנכלאו בבסטיליה
קטגוריה:ילידי 1618
קטגוריה:נפטרים ב-1693
מחליש (גנטיקה)

ה**מַחְלִישׁ**  או ה**מַנְחֵת** (באנגלית attenuator. "אָטֵנוּאַצְיָה") הוא רצף DNA הממלא תפקיד חשוב בבקרת גנים בתאים פרוקריוטיים כיוון שבתאים אלו אין גרעין תא. המונח מחליש מתייחס לרצף בקרה ייחודי, שכאשר הוא מתועתק ל-RNA, יוצר מבנה בעל צורה של סיכת ראש העוצר את התעתוק כאשר תנאים מסוימים לא מתמלאים.

דוגמה לכך ניתן למצוא בגן trp בחיידקים פרוקריוטים. כאשר יש כמות גדולה של טריפטופן בסביבה שבה החיידק נמצא, החיידק לא צריך לייצר עוד טריפטופן וזאת על מנת לחסוך באנרגיה. כאשר האנזים RNA פולימראז נקשר ומתחיל לתעתק את הגן, הריבוזום מתחיל לתרגם (מצב זה שונה מתאים איקריוטיים, שבהם ה-RNA חייב לצאת מהגרעין לפני שהתרגום מתחיל). הרצף המחליש, שנמצא אחרי רצף הקדם ורצף המפעיל, כולל ארבעה מתחמים כאשר מתחם מספר 3 יכול להתחבר למתחם מספר 2 או למתחם מספר 4.

הרצף המחליש שבמתחם 1 מכיל מידע שעל פיו נוצר פפטיד המכיל טריפטופן. כמות גדולה של טריפטופן תאפשר לריבוזומים לתרגם את הרצף המחליש שבמתחמים 1 ו-2. כמו כן, כמות זו תאפשר למתחמים 3 ו-4 ליצור מבנה של סיכת ראש, שיגרום לסיום התעתוק של אופרון הטריפטופן. כיוון שהגנים המקודדים לחלבונים לא מתועתקים, לא מיוצר טריפטופן.

באופן נגדי, משמעותה של כמות טריפטופן קטנה היא שהריבוזום יפסיק לתרגם כבר במתחם 1, ויגרום למתחמים 2 ו-3 ליצור מבנה שונה של סיכת ראש שלא יגרום לסיום התעתוק. לכן, האופרון יתועתק ויתורגם, כך שהחומצה האמינית טריפטופן תיווצר. באופן זה, מתחם מספר 4 הוא מחליש. ללא מתחם 4, התעתוק יכול להמשיך ללא קשר לכמות הטריפטופן.

## הערות שוליים

קטגוריה:תא
קטגוריה:גנטיקה
גרגוריוס פקוריאנוס

**גרגוריוס פָּקוּריאנוֹס** (יוונית: **Γρηγόριος Πακουριανός**, גאורגית: **გრიგოლ ბაკურიანის-ძე**, גריגוֹל באקוּריאניסדזֶה, ארמנית: **Գրիգոր Բակուրյան**, גריגור באקוריאן, נפטר ב-1086) היה פוליטיקאי ארמני-גאורגי ומפקד צבאי בצבא הביזנטי. הוא נודע בעיקר כמייסד המנזר הגאורגי אורתודוקסי, מנזר בצ'קובו בבולגריה ומחבר ספר התפילות (τυπικόν, "טיפיקון") של המנזר. 
שמאל|300px|ממוזער|פרסקו ועליו דמותו של גרגוריוס פקוריאנוס

פקוריאנוס נולד כבן למשפחת אצולה בולטת במחוז טאיק (או בגאורגית "טאו"), שסופח על ידי האימפריה הביזנטית בשנת 1000. הוא נכנס לשירות צבאי לא יאוחר מתחילת שנות השישים של המאה האחת עשרה, ושרת בשטחים גאורגיים, ארמניים וסוריים שהיו בשליטת הביזנטים. בשנת 1064, הוא השתתף בהגנת-הנפל על אני כנגד הסלג'וקים בראשות אלפ ארסלאן. לאחר מכן הוא שרת תחת מיכאל השביעי דוקסוס (1071-1078) וניקפורוס השלישי בוטניאטס (1078-1081) במגוון תפקידים בחזית המזרחית והמערבית של האימפריה. כאשר התקדמות הסלג'וקים הביאה לכיבוש המצודות האנטליות ולנסיגה מהתמה של איבריה, הוא העביר את השליטה על טאו וקארס למלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, גיאורגי השני, בשנת 1072 או 1073. אבל צעד זה לא הצליח למנוע מהפולשים הסלג'וקים לפלוש לאזור ולכבוש את העיר קארס. 

מאוחר יותר היה פקוריאנוס מעורב בהפיכה שהדיחה את ניקפורוס השלישי מכיסאו, והקיסר החדש, אלכסיוס הראשון קומננוס העניק לו את התואר הצבאי הביזנטי "מגאס דומסטיקוס" ("Megas Domestikos"), מפקד כללי של הצבא במערב האימפריה, ונתן לו נכסים רבים בבלקן. הוא החזיק מספר רב של אחוזות בחלקים שונים של האימפריה, והוענקו לו מגוון פריווילגיות מידי הקיסר, ובכללם פטור ממיסים מסוימים. 

בשנת 1081 הוא פיקד על האגף השמאלי בקרב כנגד הנורמנים בקרב דירהצ'יום. שנה לאחר מכן, בשנת 1082, הוא גירש את הנורמנים ממוגלנה (כיום ביוון). הוא נהרג, בסופו של דבר, בשנת 1086, בקרב כנגד הפצ'נגים כנראה ליד הכפר בליאקובו, צפונית לפלובדיב. 

פקוריאנוס נודע גם כפטרון ומקדם התרבות הנוצרית. יחד עם אחיו אפאסיוס, הוא תרם תרומה משמעותית, בשנת 1074, למנזר הגאורגי אורתודוקסי, מנזר איווירון על הר אתוס שביוון. בשנת 1083 הוא ייסד את מנזר בצ'קובו וחיבר את ספר התפילות של המנזר.

## קישורים חיצוניים

* מסמכי הייסוד של המנזרים בביזנטיה, (אנגלי)

## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה הביזנטית: צבא וביטחון
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה 
קטגוריה:ארמניה: היסטוריה 
קטגוריה:גאורגיה: אצולה 
קטגוריה:ממלכת גאורגיה
קטגוריה:נפטרים ב-1086
ברירת שבטים

שמאל|ממוזער|150px|ברירת שבטים של לימפוציט: <br />1) תא גזע המטופויטי עובר התמיינות וארגון מחדש של הגנום ליצירת <br />2) לימפוציט לא בוגר עם קולטנים אנטיגניים רבים. הקולטנים, הנקשרים אל <br />3) אנטיגנים מרקמות הגוף נהרסים, בעוד שהשאר מתפתחים ליצירת <br />4) לימפוציטים לא פעילים. רובם לא יפגשו אף פעם <br />5) אנטיגן זר מתאים, אבל אלו שכן יפגשו יופעלו ויצרו <br />6) שבטים רבים של עצמם
**תאוריית ברירת השבטים** היא אחד המודלים המקובלים כיום להסברת יכולתה של מערכת החיסון להגיב לחדירה של אנטיגן, וכיצד סוגים שונים של לימפוציטים מסוג T ו-B נבררים כדי להשמיד אנטיגן מסוים שפלש לגוף האדם.

## פיתוח התאוריה
ב-1954 הציג האימונולוג נילס ירנה תאוריה שטענה כי יש מגוון רחב של לימפוציטים בגוף לפני כל הדבקה. חדירתו של אנטיגן לגוף מסתיימת בהתאמתו של סוג אחד בלבד של לימפוציטים, ואותו לימפוציט מתחיל להתרבות ולייצר נוגדנים כנגד האנטיגן הפולש.

בחירה זו של סוג אחד בלבד של לימפוציט גורמת לכך שהוא ישובט (כלומר, ייצור קבוצה גדולה של תאי בת הזהים לו מבחינה גנטית) על מנת להבטיח כמות מספיקה של נוגדנים הדרושה כדי למנוע ולעכב את ההדבקה.

## עבודה נוספת
האימונולוג האוסטרלי פרנק מקפארלן בארנט השתמש במודל זה, והיה הראשון שכינה אותו "תאוריית ברירת השבטים". בארנט הסביר שהזיכרון החיסוני הוא שיבוט של שני סוגים של לימפוציטים. שבט אחד מגיב מיידית ונלחם בהדבקה, בעוד שהשבט השני הוא בעל כושר שרידות גבוה יותר, ונשאר במערכת החיסון למשך זמן ארוך יותר, מה שגורם בסופו של דבר לחסינות כלפי האנטיגן. ב-1958 הראו גוסטב נוסאל וג'ושוע לנדרברג שתא B אחד מייצר תמיד רק סוג נוגדן אחד, וממצא זה היה הראיה הראשונה לקיומה של תאוריית ברירת השבטים.

## תאוריות הנתמכות על ידי ברירת שבטים
בארנט ופיטר מדאוור עבדו יחד על הבנת , תופעה שמוסברת גם כן על ידי ברירת שבטים. סבילות חיסונית היא יכולתו של אורגניזם לזהות תאים מבלי להפעיל נגדם את מערכת החיסון, דבר המתרחש רק אם הזיהוי מתרחש בשלב מוקדם בהתפתחותו של האורגניזם. 

בגוף קיים מגוון רחב של לימפוציטים שטווח יכולת הזיהוי שלהם נע מכאלה המסוגלים לזהות תאים עצמיים של הגוף (לימפוציטים סבילים), ועד לתאים שיפעלו גם נגד תאים עצמיים (בלתי-סבילים). אולם, רק התאים שאינם מגיבים כלפי תאים עצמיים שורדים את השלב העוברי של ההתפתחות. 

אם מתרחש בשלב העוברי זיהוי של רקמה לא-עצמית, הלימפוציטים שיתפתחו יהיו אלה שיתייחסו אל הרקמה כאל רקמה עצמית. על בסיס ממצא זה, הציע בארנט ב-1949 שבהינתן תנאים מסוימים, ניתן יהיה להשתיל רקמות למקבלים זרים. עבודתו הובילה להבנה טובה יותר של מערכת החיסון ולהתקדמות גדולה מאוד בתחום השתלת האיברים. בארנט ומדאוור זכו במשותף בפרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה ב-1960.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים


*"Biology in Context - The Spectrum of Life" Authors, Peter Aubusson, Eileen Kennedy.
*Forsdyke, D.R. 1995. The Origins of the Clonal Selection Theory of Immunity  *FASEB. Journal* 9:164-66


קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ברירת שבטים
החשמלית המודרנית באיסטנבול

שמאל|ממוזער|250px|החשמלית המודרנית
**החשמלית המודרנית** (בטורקית: **Çağdaş Tramvayı** - "החשמלית בת זמננו", או רק **Tramvay** - "החשמלית") היא חשמלית הנוסעת לאורך קו המחולק לשני מקטעים נפרדים בחלקה האירופי של איסטנבול בטורקיה, והמקשר בין קבאטש (Kabataş) שעל חוף מצר הבוספורוס לבין רובע בג'ילר (Bağcılar) שבמערב העיר.

## קטע קבאטש-זייתינבורנו (T1)
קטע קצר מקו החשמלית נפתח לשירות בשנת 1992 בין תחנת הרכבת ומסוף אוטובוס הים בסירקג'י (Sirkeci) לבין תחנת אקסראי (Aksaray) במרכזה של העיר. הקו הוארך מספר פעמים בשני הכיוונים, ומאז 30 בינואר 2005 אורכו 14 ק"מ והוא כולל 24 תחנות. החשמלית נוסעת במפלס הרחוב בתדירות של אחת לחמש דקות בממוצע, ומשך הנסיעה בין שתי תחנות הקצה הוא כשלושת רבעי השעה. 55 הרכבות משמשות בשירות לאורך הקו מסוגלות להוביל 195,000 נוסעים ביום. עלות ההקמה הכוללת של הקו עמדה על 110 מיליון דולר.

## קטע זייתינבורנו-בג'ילר (T2)
קטע שני של הקו המוביל מזייתינבורנו מערבה לבג'ילר נפתח לשירות ב-14 בספטמבר 2006. אורכו של המקטע 5.2 ק"מ, מהם 587 מטר על גשר עילי, ולאורכו ממוקמות 9 תחנות. משך הנסיעה לאורך הקו עומד על כ-20 דקות.

## החשמלית במערך התחבורתי העירוני
*שני מקטעי הקו נפגשים בתחנת זייתינבורנו. 
*בתחנה זו כמו גם בתחנת אקסראי מתאפשר מעבר מהחשמלית אל קו הרכבת הקלה של איסטנבול המוביל אל נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק. 
*בתחנת סירקג'י חולף  קו החשמלית בסמוך לתחנת הרכבת המשמשת כתחנה סופית לתנועת רכבת הפרברים האירופית ורכבות רגילות ובינלאומיות היוצאות אל תראקיה ואל אירופה. *החשמלית נפגשת גם עם הטונל בתחנת קרקיי (Karaköy) ועם פוניקולר קבאטש-טקסים בתחנתה הסופית בקבאטש. 
*קישור לרציפי אוטובוס הים אפשרי בתחנות קבאטש, סירקג'י ואמינני (Eminönü).

## קישורים חיצוניים

* 
* קו החשמלית המודרנית קבאטש-זייתינבורנו (אתר איסטנבול אולשים - טורקית)
* קו החשמלית המודרנית בג'ילר-זייתינבורנו (אתר איסטנבול אולשים - טורקית)
* החשמלית המודרנית באתר İETT
* התחבורה המסילתית באיסטנבול באתר Urban rail
* מפת הרשת

קטגוריה:איסטנבול: תחבורה
איסטנבול
רכבת הפרוורים של איסטנבול

שמאל|ממוזער|250px|רכבת הפרוורים בתחנת סירקג'י - התחנה הסופית של קו הפרוורים האירופי
שמאל|ממוזער|250px|סכימת המערכת להסעת המונים באיסטנבול. רכבת הפרוורים בירוק; המרמריי בירוק מקווקו
**רכבת הפרוורים של איסטנבול** (בטורקית: **Banliyö**) מורכבת משני קווים נפרדים - האחד בצידה האירופי של העיר והאחר בצידה האסיאתי ושניהם נמתחים לאורך חופיו הצפוניים של ים השיש. שירותי רכבת הפרוורים מופעלים על ידי חברת הרכבות הלאומית של הרפובליקה הטורקית (TCDD, Türkiye Cumhuriyeti Devlet Demiryolları). 

## קווי השירות
הקו האירופי (B1) יוצא מתחנת סירקג'י הסמוכה לארמון טופקאפי ומוביל עד הלקלה (Halkalı). אורכו של הקו הוא 30 ק"מ ולאורכו 18 תחנות. בקו עושות שימוש גם רכבות בינעירוניות ובינלאומיות העושות דרכן לתראקיה ולאירופה. 

בצידו האסיאתי של מצר הבוספורוס מוביל קו רכבת פרוורי (B2) מהאידארפשה (Haydarpaşa) עד לגבזה (Gebze). אורכו של קו זה 44 ק"מ ולאורכו 28 תחנות. מסילת הרכבת ממשיכה לכיוון אנקרה ויתר יעדי הרכבת הטורקית באנטוליה וכן משמשת רכבות בינלאומיות המגיעות לאיראן ולסוריה.

## פיתוח עתידי

במסגרת פרויקט מרמריי (טורקית Marmaray) נחפרת מנהרת רכבת תת-קרקעית מתחת לבוספורוס, וזו תקשר את שני קווי רכבת הפרוורים ותאפשר תנועת רכבות רציפה מגבזה במזרח ועד הלקלה במערב. אורכו הכולל של הקו יהיה כ-76 ק"מ, מהם 13.6 במנהרה תת-קרעית, וזמן הנסיעה הצפוי בין שני קצותיו יעמוד על 105 דקות במקום שלוש שעות כיום (כולל זמן ההפלגה במעבורת מסירקג'י להיידרפאשה). ביניקפי (Yenikapı) תוקם תחנת רכבת שתקושר אל קו הרכבת הקלה המוביל לנמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק, ואל קו הרכבת התחתית שיוביל לצפונה של העיר. 

## ראו גם
* חברת הרכבות הלאומית של הרפובליקה הטורקית

## קישורים חיצוניים
* לוח זמנים המקטע האירופי

קטגוריה:איסטנבול: תחבורה
קטגוריה:טורקיה: רכבות
טוקט (נפה)

**נפת טוקט** (בטורקית: **Tokat ili**) במרכזה של צפון טורקיה משתרעת על שטח של 9,889 קמ"ר. הנפה הנכללת במחוז הים השחור גובלת בנפות אמסיה ויוזגט ממערב, בנפת סמסון מצפון ובנפות סיוואס ואורדו ממזרח. בירת הנפה בעיר טוקט השוכנת כ-420 ק"מ מזרחית לאנקרה.

## קישורים חיצוניים

* 
* לשכת התיירות והתרבות של נפת טוקט (טורקית)
* הכול אודות טוקט (טורקית)

קטגוריה:טורקיה: נפות
אמיר צורף

**אמיר צורף** (נולד בדצמבר 1969) הוא מלחין, גיטריסט ומפיק מוזיקלי ישראלי. היה חבר בלהקות נוער שוליים ורוקפור ובצמד "ג'ינג'יות".

## ביוגרפיה
צורף נולד וגדל בחולון והיה חלק מהסצנה המוזיקלית בעיר בסוף שנות ה-80. הוא החל את הקריירה המוזיקלית שלו כחבר בלהקות נוער שוליים (איתה הוציא את אלבום הבכורה "נוער שוליים" בינואר 1988). בסוף 1988 עזב את נוער שוליים והצטרף ללהקת רוקפור, שם ניגן והלחין כמה שירים באלבומם הראשון, "רשת פרפרים" שראה אור ב-1991. צורף פרש גם מנוער שוליים וגם מרוקפור מיד אחרי צאת אלבומי הבכורה של שתי הלהקות. ב-1991, במקביל עבד עם טל גורדון על אלבום הבכורה שלה "מסכות", בו שירים שכתבה והלחינה לצידו של צורף, ובהפקתו של ברי סחרוף.

בשנת 1993 הקים עם תמיר אלברט את הצמד "ג'ינג'יות". השניים הוציאו אלבום בסגנון שנע בין מוזיקה אלקטרונית לרוק ודאנס. הצמד התפרק כשנה לאחר מכן, אחרי אלבום אחד שהכיל מספר להיטים, כ"ג'ינג'יות", "ביפ" ו־"L.A".

אחרי פרישתו מהצמד, בגיל 24, הפך למפיק מוזיקלי ועבד עם אסף אמדורסקי, עמיר לב, אריק איינשטיין ושלום חנוך, ג'ירפות, יהודית רביץ, יוסי בבליקי, אביתר בנאי ועוד.

בשנים 2006 ו-2007 ערך מופע משותף עם אביתר בנאי, שעלה לראשונה בפסטיבל הפסנתר. אחר כך הפיק לבנאי גרסת כיסוי לשיר "חתונה לבנה" עבור האלבום "הדרכים הידועות", אלבום מחווה של אמנים ישראלים שונים לאלבומו של שלום חנוך "חתונה לבנה".. ב-2009 הפיק לבנאי את האלבום "לילה כיום יאיר", וב-2013 הפיק לבנאי את האלבום יפה כלבנה.

בשנת 2008 הפיק את האלבום "הכל כאן" של עמיר לב וליווה אותו בסיבוב הופעות (צורף גם הפיק את האלבום "פעם בחיים" של לב משנת 1997).

במרץ 2017 ערך עם תמיר אלברט הופעת איחוד של "ג'ינג'יות". ביוני 2017 יצא האלבום "זה לא אני" של להקת כנסיית השכל שהפיק צורף.

## חיים אישיים
צורף הוא בן זוגה של סיון שביט, ואף הפיק את שלושת אלבומיה: "הכחול האפור הזה", "וניל" ו"בניינים נמסים". השניים הורים לבן. בשנת 2010 עברו השניים להתגורר בברלין. אחיו הצעיר, שגיא צורף, גם הוא מוזיקאי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גיטריסטים ישראלים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:רוקפור
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לגרמניה
קטגוריה:ברלין: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
פוטנציאל וקטורי מגנטי

בפיזיקה, **פוטנציאל וקטורי מגנטי** הוא שדה וקטורי, המסומן לרוב ב־ \vec A , ממנו ניתן לקבל את השדה המגנטי  \vec B  על ידי פעולת הרוטור:

באנליזה וקטורית, כל שדה וקטורי  \vec U , ממנו נגזר שדה וקטורי אחר  \vec V = \vec\nabla \times \vec U , מכונה פוטנציאל וקטורי.

## מוטיבציה
הפוטנציאל הווקטורי המגנטי דומה בתפקידו לפוטנציאל החשמלי (הקרוי גם **פוטנציאל סקלרי**)  \ \phi  (באלקטרוסטטיקה), ממנו ניתן לקבל את השדה החשמלי  \vec E  על ידי פעולת הגרדיאנט:  \vec E = - \vec\nabla \phi . קיום הפוטנציאל החשמלי נובע מכך שהשדה החשמלי האלקטרוסטטי הוא שדה משמר, כלומר הרוטור שלו מתאפס:  \vec\nabla \times \vec E = 0 .

לעומת זאת, השדה המגנטי אינו מקיים באופן כללי  \vec\nabla \times \vec B = 0  (אינו שדה משמר) ולכן לא ניתן להגדיר עבורו פוטנציאל סקלרי. כלומר עבור שדה מגנטי כללי, לא קיים שדה סקלרי \ \phi  כך ש- \vec B = \vec\nabla \phi .

מאידך גיסא, השדה המגנטי הוא חסר מקורות ומקיים
 \vec\nabla \cdot \vec B = 0  ומכאן שניתן למצוא שדה וקטורי \vec A  כך ש  \vec B = \vec\nabla \times \vec A . שדה זה הוא הפוטנציאל הווקטורי המגנטי.

הפוטנציאל הווקטורי המגנטי, בדומה לפוטנציאל סקלרי, מפשט חישובים רבים הנוגעים לשדה המגנטי.

במקרה של שדות חשמליים ומגנטיים התלויים בזמן, הפוטנציאל הווקטורי המגנטי קובע לא רק את השדה המגנטי, אלא גם את השדה החשמלי לפי חוק פאראדיי, ומתקיים (ביחידות cgs):
 \vec E = - \vec\nabla \phi - \frac{1}{c}\frac{\partial \vec A}{\partial t} .

## חופש כיול
הפוטנציאל הווקטורי המגנטי של שדה מגנטי נתון אינו נקבע באופן יחיד. אם  \vec A  הוא פוטנציאל וקטורי מגנטי לשדה  \vec B  אזי גם  \vec A' = \vec A + \vec\nabla \psi  (עבור כל שדה סקלרי \ \psi ) הוא פוטנציאל וקטורי מגנטי הקובע את אותו השדה  \vec B  (כיוון ש  \vec\nabla \times \vec\nabla\psi = 0 ).
תכונה זו קרויה **חופש כיול**. חופש הכיול מאפשר לבחור את הפוטנציאל הווקטורי המגנטי באופן בו יהיה נוח להשתמש בו.

לדוגמה, כל אחד מבין השדות הווקטורים הבאים הוא פוטנציאל וקטורי מגנטי לשדה המגנטי  \vec B = (0,0,B_0)  (שדה אחיד בכיוון ציר z):
*  \vec A = (0,B_0 x,0) 
*  \vec A =(-B_0 y,0,0) 
*  \vec A = \frac{1}{2}(-B_0 y,B_0 x,0) 

קיימות מספר בחירות מקובלות לכיול הפוטנציאל הווקטורי המגנטי, ביניהן:
***כיול קולון** – כיול זה שימושי במגנטוסטטיקה (שדות וזרמים שאינם תלויים בזמן). בכיול זה בוחרים את  \vec A  כך שיקיים  \vec \nabla \cdot \vec A = 0 . במקרה זה הפוטנציאל הווקטורי המגנטי מקיים את משוואת פואסון  \nabla^2 \vec A = - \frac{4\pi}{c} \vec J  (כאשר  \vec J  צפיפות הזרם), שפתרונה:
\vec A = \frac{1}{c}\int\frac{\vec J(\vec {r}')}d^3 r'
***כיול לורנץ** – כיול זה שימושי בבעיות דינמיות. בכיול זה בוחרים את הפוטנציאלים הווקטורי והסקלרי כך שיתקיים  \vec\nabla\cdot \vec A +\frac{1}{c^2} \frac{\partial \phi}{\partial t} =0 . בכיול זה הפוטנציאל הווקטורי המגנטי מקיים משוואת גלים מן הצורה:
\nabla^2 \vec A - \frac{1}{c^2}\frac{\partial^2 \vec A}{\partial t^2} = -\frac{4\pi}{c}\vec J 

## פוטנציאל וקטורי מגנטי בתורת היחסות
בתורת היחסות הפרטית מאוגד הפוטנציאל הווקטורי המגנטי יחד עם הפוטנציאל הסקלרי ל-4-וקטור  A^{\mu} =( \phi, \vec A ) .

## ראו גם
*פוטנציאל חשמלי
*שדה מגנטי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מגנטיות
קטגוריה:גדלים פיזיקליים וקטוריים
סלמיס גלורי

"**"סלמיס גלורי** (**Salamis Glory**) הייתה אוניית נוסעים רשומה בלימסול שבקפריסין, שהפליגה בין נמלי האגן המזרחי של הים התיכון (איי יוון, סוריה, לבנון, ישראל ומצרים). האונייה הושקה בשנת 1996, הייתה במהלך תולדותיה בבעלות כמה חברות ספנות ונשאה כמה שמות: "אנה נרי", "דנאוס", "קונסטליישן", "מורנינג סטאר" ו"ריג'נסי ספיריט". אורכה 150 מטר, רוחבה 20 מטר ותפוסתה ברוטו 10,444 טונות. בעת בנייתה היו בה 222 תאים ל-600 נוסעים, שמונה סיפוני נוסעים, מסעדה, קזינו, שני אולמות שעשועים, בריכת שחייה ועוד. היא הוצאה משימוש ונגרטה ב-2009.

## תולדותיה
האונייה נבנתה ב-1962 עבור חברת הספנות הברזילאית Companhia de Navegação Costeira, ונשאה את השם "אנה נרי". שנה אחר כך ניזוקה בהתנגשות עם המכלית "פרזידנטה דאודורו" (Presidente Deodoro). בין השנים 1965 ו-1968 פעלה בקו שבין ריו דה ז'ניירו וסנטוס. אחר כך הובילה "אנה נרי" נוסעים בקווים חופיים וטרנס-אטלנטיים ושימשה כאוניית נוסעים לעינוגים (cruise ship) בחודשי הקיץ.

בעקבות השפל בענף אוניות הנוסעים נמכרה האונייה ב-1978 לחברת האוניות היוונית Hellenic Cruises. במהלך השיפוצים והתיקונים שונה שם האונייה ב-1979 ל"דנאוס" (Danaos) ושוב ב-1982 ל-"קונסטליישן" (Constllation). חברת הספנות שהפעילה את האונייה פשטה את הרגל ב-1987, והאונייה הוצאה משירות למשך ארבע שנים.

ב-1992 נקנתה האונייה על ידי בעלים יווניים אחרים ושוב שונה שמה, הפעם ל"מורנינג סטאר" (Morning Star), והופעלה כאוניית נוסעים לעינוגים באוקיינוס השקט. שם האונייה הוחלף פעם נוספת ל"ריג'נסי ספיריט" (Regency Spirit), היא נרשמה בבהאמה והועברה לבעלות חברת האוניות האמריקנית Regency Cruise, שהפעילה אותה לאורך חופי מקסיקו בחודשי החורף ובים התיכון בחודשי הקיץ. ב-1995 הוכרזו בעלי האוניות כפושטי רגל והאונייה נתפסה בנמל ניס שבצרפת. היא נמכרה במכירה פומבית לחברת האוניות הקפריסאית Cypriot Salamis Cruises ב-1996, ושמה הוחלף ל-"סלמיס גלורי" (Salamis Glory).

האונייה עברה שיפוצים נרחבים בשנת 2000.

ב-30 באוגוסט 2007 התנגשה "סלמיס גלורי" ב"שלי", אוניית משא קטנה בבעלות ישראלית ובעלת צוות זר, שהובילה גבס. התאונה הימית ארעה סמוך מאוד לנמל חיפה. אוניית המשא טבעה, שניים מאנשי צוותה נספו ואחד עשר הנותרים ניצלו על ידי צוות אוניית הנוסעים וספינות חיל הים.

ב-24 בנובמבר 2009 נמכרה האוניה תמורת 530,000 יורו לסוחרי גרוטאות. בפברואר 2010 נגרטה האוניה באלאנג, הודו.

## קישורים חיצוניים

*Salamis tours ship page

קטגוריה:אוניות נוסעים
קטגוריה:קפריסין: תחבורה
כריך גלידה

**כריך גלידה**, המוכר במותגים **קסטה**, **קוקילידה** או **סנקור**, הוא חטיף או קינוח המבוסס על גלידה. חברות ארטיק ופלדמן שיווקו בשם קסטה גלידה עגולה מצופה בשוקולד שמזכירה בצורתה את עוגת הקסטה סיציליאנה, בעוד חברות אחרות נהגו לשווק בשם זה גלידה מרובעת המונחת בין שני ביסקוויטים.

## מקור
הקסטה הורכבה לראשונה בדרום איטליה ובסיציליה, וקרויה על שם "קסאטה סיצ'יליאנה" - עוגת גבינה בעלת צורה דומה. מקור השם קסטה באיטלקית נובע במקור מערבית, ככל הנראה כתוצאה של השפעה תרבותית מזמן הכיבוש המוסלמי באירופה. במקור הקסטה עשויה שלוש שכבות: עוגיה עגולה (לעיתים בישקוטי) פריכה ומתוקה, עליה שכבה של גלידה איטלקית (ג'לאטו), ועליה עוגייה נוספת. בניגוד לעוגיית סנדוויץ', שבה המילוי מדביק את העוגיות זו לזו והוא לרוב דק, עיקרה של הקסטה הוא הגלידה, והעוגיות נועדו להקל על האחיזה בה.

## התפתחות במדינות שונות
כמו מאכלים איטלקיים רבים, גם הקסטה נדדה מחוץ לאיטליה והשתנתה רבות בהתאם למטבח שבו התאקלמה. במקומות רבים התפתחה גרסה עצמאית, השונה במספר מרכיבים מהקסטה המקורית. קסטות כיום מגיעות בצורות רבות (מלבן, ריבוע וכו'), עם סוגים שונים של עוגיות, כגון עוגיות שוקולד או ביסקוויטים. טעמי הקסטה משתנים בהתאם לטעם השוק המקומי, כאשר הטעמים הנפוצים ביותר מבוססי וניל. השם **קסטה** לא תמיד נדד עם המתכון: הגרסה האמריקאית, ש"הומצאה" ב-1900 בעיר ניו יורק, נקראת **כריך גלידה**.

### בישראל
הקסטה שווקה בהצלחה בישראל תחת שמות ומותגים רבים, כולל **קסטה**, ושם זה הפך לשם גנרי של המוצר. קסטות בארץ נמכרות בגלידריות מקומיות כקינוח המיוצר במקום מגלידה  על פי בחירת הלקוח, אך רובן נמכרות במרכולים כחטיף חלבי או פרווה. חטיף מסחרי זה אינו דומה לקסטה המקורית: הוא לרוב מלבני וקטן יותר, ומכיל שילוב של גלידה אמריקאית בטעמי שוקולד ווניל. קיימות מספר גרסאות שונות ברשתות השיווק, הכוללות עוגיות עגולות עם צימוקים ואגוזים (למשל המותגים **טעמקור**, **קוקילידה**, **גרנולידה ועוגימאניה**).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ממתקים
קטגוריה:גלידות
51 (מספר)

**51** (במילים בלשון זכר: **חמישים ואחד**; בלשון נקבה: **חמישים ואחת**) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 50 ולפני 52.

## במתמטיקה
* **51** הוא מספר מוצקין השישי, כלומר קיימות 51 דרכים לחבר 6 נקודות הנמצאות על היקפו של מעגל, כך שהמיתרים לא יחצו אחד את השני.
* **51%** הוא האחוז השלם הנמוך ביותר שמהווה עדיין רוב.

## במדע
* **51** הוא המספר האטומי של היסוד הכימי אנטימון.
* **[[תצלום 51]]** הוא הכינוי שניתן לצילום רנטגן של DNA משנת 1952, שהיה הגורם המכריע בגילוי המבנה שלו.
* **51 pegasi b** הוא כוכב הלכת הראשון שהתגלה שמקיף כוכב דמוי שמש. הוא התגלה בשנת 1995. הוא מקיף כוכב מהסדרה הראשית בשם **51 pegasi**.

## בתעופה
[ממוזער|200px|מטוס קרב [P-51 מוסטנג|P-'''51''' מוסטנג]]
* **[[אזור 51]]** הוא שטח צבאי סגור במדינת נבדה, המשמש לפיתוח וניסוי כלי טיס צבאיים סודיים. שמו של האזור נקשר לתאוריות קונספירציה רבות העוסקות בחייזרים.
* **[[P-51 מוסטנג]]** הוא מטוס קרב מתקופת מלחמת העולם השנייה, שנחשב על ידי רבים כמטוס הבוכנה המתקדם ביותר שנבנה אי־פעם.
* **STS-51** הוא תחילית שמן של משימות מעבורות חלל רבות בתוכנית החלל האמריקאית, ובהן משימת מעבורת החלל צ'לנג'ר שהתפוצצה (STS-51-L).

## בקולנוע
* **[[בר 51]]** הוא סרט קולנוע ישראלי של עמוס גוטמן משנת 1985.
* **טריפ 51** (באנגלית: **The 51st State**, מילולי: **המדינה ה־51**) הוא סרט קולנוע משנת 2001 בכיכובו של סמואל ל. ג'קסון.

## בתחומים אחרים
* **51** הוא קידומת החיוג הבינלאומי של פרו.
* **[[טנגו 51]]** הוא רובה צלפים אמריקני, שנחשב לרובה הצלפים המדויק בעולם (יחד עם ארמה SR100 הגרמני).
* **[[המדינה ה־51]]** הוא כינוי לשטחים הנחשבים כמועמדים להתווסף ל־50 המדינות של ארצות הברית. כינוי זה משמש גם ככינוי מחאה או גנאי למדינות עצמאיות, שנגררות אחרי המדיניות של ממשל ארצות הברית או אחרי תרבותה.
* **[[גדוד 51]]** הוא גדוד בחטיבת גולני

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מספרים טבעיים
קוד מנצ'סטר

ממוזער|קידוד של 11011000100 בשיטת מנצ'סטר
**קוד מנצ'סטר** (מאנגלית: **Manchester encoding**) היא שיטת מיתוג להעברת מידע ספרתי (סיביות) בקו תקשורת אלקטרוני. בשיטה זו, 1 מיוצג על ידי מעבר מרמה גבוהה לרמה נמוכה, בעוד ש-0 מיוצג על ידי מעבר מרמה נמוכה לרמה גבוהה (באותו מחזור שעון).

הקידוד קיבל את שמו מהפיתוח שלו באוניברסיטת מנצ'סטר, כאשר נעשה בו שימוש לקידוד מידע על תוף מגנטי (magnetic drum) במחשב מנצ'סטר סימן 1. 

שיטה זו נמצאת בשימוש כיום בפרוטוקולי אינפרא-אדום, RFID, ו-NFC.

## תיאור

#### בעיית הסנכרון בקידוד פשוט
מידע ספרתי הוא למעשה רצף סימנים (symbols) שכל אחד מהם מייצג אחת משתי הסיביות האפשריות, 0 או 1. בקידוד פשוט של הסיביות לאות, אות אחיד מסוים מייצג את 0, ואות אחיד אחר מייצג את 1. כאשר משודר רצף של סיביות זהות, כלומר רצף של סיביות 0 או רצף של סיביות 1, המקלט עלול להתקשות בסנכרון המעברים בין הסיביות, משום שמגיע אליו אות ארוך רצוף המייצג את הסיבית הזהה. הבעיה בבסיסה נובעת, מכך שמקורות-השעון, במשדר ובמקלט, אינם בהכרח באותה איכות ובאותו דיוק (למשל: משדר זול, באיכות בינונית, שמחובר אל מקלט מקצועי, באיכות גבוהה). במקרה שיש הבדלים בין מקורות השעון, המקלט לא מצליח להסתנכרן כמו שצריך, על המידע שמגיע מהמשדר והוא מפענח אותו, בצורה שגויה.

ישנם מנגנונים אלקטרוניים המאפשרים לגזור את אות השעון מתוך המידע הנכנס וכך מאפשרים למקלט להסתנכרן עם המשדר. דוגמה למנגנון כזה היא מעגל PLL. במקרים בהם מגיע רצף סיביות אחיד (כלומר, רצף של רק '0'-ים, או רק '1'-ים), לא ניתן לחלץ אות שעון מהמידע הנכנס ולכן גם לא ניתן להפעיל מנגנון סנכרון-שעון. על-מנת להתגבר על בעיה זו ועל בעיית בלבול בין 0 ל-1 (בגלל מתחים דומים), נוצר קוד מנצ'סטר.

#### השיטה
בקוד מנצ'סטר כל סיבית מיוצגת באמצעות אות בשתי רמות; כלומר, במקום מצב שבו רמה גבוהה מייצגת 1 ורמה נמוכה מייצגת 0, בקוד מנצ'סטר 1 מיוצג על ידי רמה גבוהה שלאחריה רמה נמוכה, ו-0 מיוצג על ידי רמה נמוכה שאחריה רמה גבוהה - בכל חצי מחזור של זמן (CLOCK) חל שינוי של אות המידע המקודד. בצורה זו, המעבר באמצעה של כל סיבית למעשה יוצר פולס שעון במקלט, וכך מאפשר לו להסתנכרן בקלות עם המשדר.ממוזער|600px|קוד מנצ'סטר בשתי צורות הקידוד שלו - הרגילה (G.E Thomas) וההפוכה (IEEE 802.3)|מרכז

יתרון הקידוד בקוד מנצ'סטר הוא שיש בו פחות טעויות בהעברת המידע בהשוואה לקודים אחרים. הבדל זה נובע מכך שקוד מנצ'סטר מייצג 1 לוגי כרמת אות חיובי ו-0 לוגי מיוצג על ידי רמת אות שלילית, בניגוד לקודים אחרים שמתייחסים לרמות של חיובי ואפס (אדמה).

חיסרון של קידוד זה הוא שנדרש רוחב פס כפול, מכיוון שהפולסים הם בחצי מהרוחב.
מנצ'סטר
קטגוריה:בית הספר למדעי המחשב, אוניברסיטת מנצ'סטר
ישעיהו זנה

**ישעיהו זנה** (Sonne נכתב גם: **זונה**, **זאנה**; 1887–1960) היה היסטוריון עברי וביבליוגרף יהודי אמריקאי.

## חייו ועבודתו
זנה נולד במושצ'יסקה בגליציה. שם משפחתו נגזר מהמילה Sonne, שמש בגרמנית. כמה מבני המשפחה עיברתו את השם ל"שמש" או "שמשי". בן דודו של זנה היה המשורר העברי המפורסם אברהם בן יצחק (סונה).

הוא השלים את לימודיו הגבוהים באיטליה ולמד ולימד בבית המדרש לרבנים בפירנצה (Collegio Rabbinico Italiano). מאוחר יותר ניהל את בית המדרש לרבנים ברודוס.

בשנת 1940 הוא היגר לארצות הברית, השתקע בעיר סינסינטי והיה מורה חשוב וספרן בכיר בהיברו יוניון קולג' שבעיר. הוא נפטר ונקבר בסינסינטי, בשנת 1960.

זנה עסק בעיקר בחקר בכתבי יד יהודיים ובתולדות יהודי איטליה, ונחשב לאחד החוקרים החשובים בתחום זה. הוא חקר ופרסם במספר תחומים נוספים, כגון ביבליוגרפיה עברית, היסטוריה יהודית, פילוסופיה יהודית, ספרות עברית וביוגרפיות.

ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.

## ספר לזכרו
* **ספר זיכרון לישעיהו זנה: מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח** / בעריכת יצחק בן-צבי ומאיר בניהו. ירושלים: מכון יד יצחק בן-צבי, האוניברסיטה העברית, תשכ"א.

## ספריו
* **מאמרים וחקירות: לגורלו של א"ב מקושט**, ירושלים, תרפ"ט 1929.
* **תוך כדי קריאה**, ירושלים, תר"ץ 1930.
* **דברי הימים של האפיפיור פאוולו הרביעי**, ירושלים, דפוס עזריאל, תרצ"א 1931.
* **[[יעקב לומברוזו]] וה"חשק שלמה"**, ירושלים, תרצ"ה 1935.
* **מאמר קצר על אלוה על האדם ואשרו**, מתורגם מהולנדית על ידי ישעיהו בן יהודה ליב זנה, בצירוף מבוא והערות, שטיבל, תל אביב, תרצ"ה 1935.
* **אבני בנין לתולדות היהודים בוירונה**, ירושלים, ת"ש 1940.
* **מפאוולו הרביעי עד פיוס החמישי**, כרוניקה עברית מן המאה השש עשרה, הוציאה על-פי כתב-יד והוסיף עליה מבואות, ביאורים, הערות ונספחים ישעיהו זנה, מוסד ביאליק, ירושלים, 1954.
* **היהדות האיטלקית: דמותה ומקומה בתולדות עם ישראל**, ירושלים: מכון בן-צבי - האוניברסיטה העברית, תשכ"א 1961.

## לקריאה נוספת
* **ישעיהו זנה - האדם והחוקר**, מאת אפרים אלימלך אורבך, נדפס ב"מחקרים במדעי היהדות", תשנ"ח 1998, ובספר הזיכרון עמ' י"א-ט"ז.
* **השלמות לביבליוגרפיות של כתבי י’ זנה, [[ח"ז הירשברג]], ד’ קורקוס וד"צ בנעט**, מאת אברהם הטל, נדפס ב"יד לקורא", כתב עת לספרנות, לביבליוגרפיה ולארכיונאות. ירושלים, תשמ"א 1981.
* **לבקורת הטקסט של הספור על גזירת תתנ"ו לר’ שלמה בר’ שמשון בצירוף קטע מספור זה ביהודית-אשכנזית**, מאת ישעיהו זנה, כולל ההדרת הסיפור ביידיש ותרגומו לעברית, נדפס ב"ספר יובל לכבוד הרב ד"ר אברהם ווייס", תשכ"ד 1964.

## קישורים חיצוניים

* 
* על ישעיהו זנה ועל בנו דניאל שמשי איש חצרים, באתר מנהל המחקר החקלאי 
* 
;כתביו
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים לארצות הברית
קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:ביבליוגרפים עבריים
קטגוריה:חוקרי יהדות איטליה
קטגוריה:יהודים אוסטרו-הונגרים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1887
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1960
ונרה 2

**ונרה 2** הייתה הגשושית השנייה בתוכנית החלל הסובייטית ונרה שעסקה במחקר כוכב-הלכת נוגה. כמו קודמתה היא הוגדרה ברוסית כתחנה אוטומטית בין-כוכבית. קודמתה, ונרה 1 הגיעה להישגים חסרי תקדים בחקר החלל ובחקר כוכבי לכת בפרט. 

החללית תוכננה במשרד תכנון בראשות סרגיי קורוליוב.  היא שוגרה ב-12 בנובמבר 1965 תוך שימוש במשגר לוויינים וחלליות מדגם מולניה. מסתה הייתה 963 ק"ג. היא נשאה מערכת טלוויזיה במעגל סגור ומכשירי מדידה מדעיים שונים.

ב-27 בפברואר 1966 הגשושית חלפה במרחק של 24,000 ק"מ מנוגה ונכנסה למסלול הקפה הליוצנטרי. מכשירי המדידה היו אמורים להתחיל לפעול ולאגור נתונים שהיו מתוכננים לעבור למרכז התקשרות לאחר חידוש הקשר עם החללית. הקשר לא חודש ככל הנראה בעקבות חימום יתר של הגשושית.

בדרכה לנוגה נוצר 26 פעמים קשר עם הגשושית. במהלך שידורים אלו נקלטו נתוני מדידות שונות. לפני שאפילו אחד מיעדי המשימה שקשורות עם חקר נוגה הושג או נאסף מידע כלשהו על סביבתה כשלו המערכות של הגשושית אחרי שבמהלך תעופתה נותק הקשר עם מערכות השליטה שלה.

## קישורים חיצוניים
*  תיאור המשימה
* נתוני הגשושית

קטגוריה:גשושיות סובייטיות
קטגוריה:תוכנית ונרה
קטגוריה:1965 בברית המועצות
פר אולוב אנקוויסט

**פר אולוב אנקוויסט** (בשוודית: **Per Olov Enquist**, נודע אף כפ. או. אנקוויסט; 23 בספטמבר 1934 – 25 באפריל 2020) היה סופר שוודי שזכה להכרה בינלאומית. בשוודיה נודע אנקוויסט אף כעיתונאי וכמחזאי. יצירתו המפורסמת ביותר, שזיכתה אותו בשנות ה-90 בהכרה בינלאומית, היא "ביקורו של רופא המלך", העוסקת בחייו ומותו של הרפורמטור הדני יוהאן פרידריך שטרואנזה.

## ביוגרפיה
לאחר שקיבל תואר בהיסטוריה של הספרות מאוניברסיטת אופסלה עבד אנקוויסט כפובליציסט וכמנחה תוכניות תרבות בטלוויזיה בין 1965 ל-1976. בשל עבודתו הפך לדמות מפתח בזירה הספרותית השוודית. ב-1969 זכה בפרס הספרות של המועצה הנורדית. בין 1970 ל-1971 עבד בברלין לאחר שקיבל מלגה מתוכנית של הממשלה הגרמנית לחילופי אקדמאים. ב-1973 הרצה כפרופסור אורח באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. מ-1977 ועד למותו הוא עבד ככותב עצמאי.

יצירתו של אנקוויסט אופיינה בראיית עולם פסימית. יצירותיו תיארו את המגבלות של דרך החיים שהכתיבה תנועת הפייטיזם בכנסייה הלותרנית, תנועה דתית שהייתה בעלת השפעה בסקנדינביה במהלך המאה ה-17 והמאה ה-18, ושהייתה לה השפעה על תנועות דתיות מאוחרות יותר כגון המתודיזם. ביקורת זו מורגשת במיוחד ביצירותיו "מצעד המוזיקאים" (1978) ו"מסעו של לואי פתרוס" (2001).

אנקוויסט זכה להכרה בינלאומית כסופר עם פרסום יצירתו "ביקורו של רופא המלך" (1999), יצירה העוסקת בעלייתו ונפילתו של הרפורמטור הדני יוהאן פרידריך שטרואנזה. היצירה תורגמה לשפות רבות, ובהן לשפה העברית, ויצאה בהוצאת כתר בשנת 2006 בתרגומה של דנה כספי. הצלחתו של הספר הביאה לתרגום רבות מיצירותיו הקודמות של אנקוויסט לשפה האנגלית. זכה ב-2009 בפרס אוסטריה לספרות אירופאית.

נפטר ב-25 באפריל 2020.

## ספרים
בתרגום לעברית:
* **ביקורו של רופא המלך**. תרגום: דנה כספי, הוצאת כתר, 2006

## קישורים חיצוניים

* 

* ביוגרפיה של פר אולוב אנקוויסט
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים שוודים
קטגוריה:מחזאים שוודים
קטגוריה:זוכי פרס אוסטריה לספרות אירופית
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1934
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-2020
קטגוריה:זוכי פרס נלי זק"ש
מעבר מנחם בגין

**מעבר מנחם בגין**, הידוע גם כ**מעבר טאבה** (בערבית **معبر طابا**), הוא מעבר גבול יבשתי בין אילת בישראל וטאבה במצרים, השוכן כ-10 ק"מ דרומית למרכז העיר אילת על גבול ישראל–מצרים. המעבר נפתח ב-26 באפריל 1982 והוא משמש כמעבר עבור בעלי אזרחות ישראלית ותיירים זרים, למעט פלסטינים, וכן לבעלי תעודות מעבר המחזיקים בוויזה מצרית בדרכונם (עולים חדשים ופלסטינים המחזיקים בתעודת מעבר ישראלית). המסוף שוכן על רצועת חוף צרה ברוחב של 45 מטר ובאורך של 200 מטר, בין ים סוף והרי אילת. המעבר פתוח כל ימות השנה מלבד יום הכיפורים וחג הקורבן. צידו הישראלי של המעבר נקרא על שם ראש הממשלה לשעבר מנחם בגין.
[ממוזער|[טאבה ומעבר מנחם בגין בצילום אוויר]]

## היסטוריה
עם השלמת הנסיגה הישראלית מסיני ב-26 באפריל 1982, על פי הסכם השלום בין ישראל למצרים, נפתח מעבר גבול זמני בין המדינות, דבר שנבע מהמחלוקת סביב הריבונות על טאבה. החל ממרץ 1989 התאפשרה תנועה רציפה במעבר טאבה והוא נפתח 24 שעות ביממה. תנועה זו התאפשרה אחרי בוררות בין-לאומית שקבעה שהחוף הציבורי, הכפר של רפי נלסון ומלון סונסטה יועברו לידי השלטון המצרי. בספטמבר 1995 הוכרזה פתיחת המסוף החדש באופן רשמי. בינואר 1989, הועברה טאבה למצרים ומעבר הגבול עבר כקילומטר וחצי מזרחית ממיקומו הקודם. דבר זה גרם לגידול משמעותי בנפח התנועה במסוף, שכן גם היוצאים לטאבה עשו בו שימוש. ב-1995, הוקם מסוף ישראלי מחודש וב-1997 נחנך גם המסוף המצרי החדש.

בנתוני תנועת הנוסעים במסוף חלה ירידה דרסטית לאחר תחילת האינתיפאדה השנייה. זו שבה והתייצבה בשנת 2004, אך לאחר הפיגוע במלון הילטון טאבה בסוף אותה שנה צנחה שוב. רק בשנת 2007 שבה תנועת הנוסעים במעבר והתאוששה, ואף חצתה לראשונה מאז 1999 את רף המיליון:

במרץ 2020, במהלך תקופת הקורונה, המעבר נסגר באופן זמני. ב-2021, עם פתיחת המעבר מחדש, נכנסו במהלך השנה 167 אלף מבקרים לסיני. ב-2022 חלה עלייה ונכנסו בטאבה 565 אלף מבקרים, עלייה שהמשיכה גם ב-2023 עם 579 אלף מבקרים, עד פרוץ מלחמת חרבות ברזל שהביאה להפחתה משמעותית בכמות המבקרים, וב-2024 פחתה משמעותית כמות המבקרים, רובם ערבים־ישראלים.

## הטרמינל הישראלי
הטרמינל הישראלי נחנך בספטמבר 1995 והקמתו עלתה כ-3 מיליון דולר. אולם הנוסעים פתוח 24 שעות ביממה, כל ימות השנה, למעט ביום כיפור ובחג הקורבן. במקום תחנות "דרייב אין" לבעלי מכוניות, שירות להחלפת כספים, וחנויות פטורות ממס. בשל הנתונים הגאוגרפיים, אין במקום מגרש חנייה. ניתן להגיע אל המעבר בקווי האוטובוס 15 ו-16 של אגד מהתחנה המרכזית אילת ובקו 30 מנמל התעופה רמון, במוניות וברכב פרטי דרך כביש 90. בספטמבר 2016 הטרמינל הישראלי נקרא על שמו של ראש הממשלה מנחם בגין שחתם על הסכם השלום הישראלי מצרי ב-1979, והוקמה תערוכה על פועלו בשער הכניסה לישראל.

## הטרמינל המצרי
הטרמינל המצרי מכיל אולם נוסעים הפתוח 24 שעות ביממה, כל ימות השנה, למעט חג הקורבן. במעבר יש דיוטי פרי, שירות להחלפת כספים ומכס. על יד המעבר בית מלון של רשת הילטון ותחנה של משטרת התיירים המצרית. כמו כן, בטרמינל המצרי יושב קצין קישור ישראלי וכן נציגות של כוח המשקיפים הרב-לאומי.

## קישורים חיצוניים

* מעבר מנחם בגין, באתר רשות שדות התעופה

## הערות שוליים


Tabaterminal1.jpg|מראה הצד הישראלי במעבר
Israel Taba Border Entry.JPG|חותמת של מעבר הגבול הישראלי בטאבה
Egypt Taba Entry.JPG|חותמת מעבר הגבול המצרי
Taba Border Terminal (Egypt).JPG|המסוף המצרי


קטגוריה:טאבה
קטגוריה:שביל ישראל
מנחם בגין
קטגוריה:הנצחת מנחם בגין
מנחם בגין
קטגוריה:כביש 90
קטגוריה:אילת: תחבורה
בית קאפה

**בית קַאפֶּה** (בצרפתית: **Maison capétienne**, לעיתים נקרא גם "השושלת הקאפטינגית") היה שושלת שבניה מלכו בצרפת בימי הביניים.

המשפחה הייתה ממוצא פרנקי. השם "קאפה" (capet) היה כינויו של איג, רוזן פריז (נכדו של רובר הראשון), שנבחר למלך צרפת בשנת 987. בפועל הוא שלט רק על חלק קטן מצרפת, ה"נחלה המלכותית"  שבין פריז לאורליאן. החל ממנו הכתר הצרפתי עבר מאב לבן ברציפות למשך 13 דורות (דבר שנחשב לנס), ובמרוצת השנים התרחבו גם נחלותיהם של המלכים לבית קאפה. לואי השמיני אף כמעט היה למלך אנגליה במהלך מלחמת הברונים הראשונה, אך נאלץ לסגת בהסכם למבת'. לואי העשירי ירש מאימו ממלכה אחרת, ממלכת נווארה, ושתי הממלכות היו באוניה פרסונלית תחת בית קאפה לכמה שנים.

הענף הראשי של השושלת הקאפטינגית נקטע ב-1328, מאחר שלכל בניו של המלך פיליפ הרביעי לא היו בנים שהגיעו לבגרות. לשושלת היו מספר ענפים זוטרים שהמשיכו להתקיים, בהם בית ולואה שירש את המלוכה בצרפת, ובית אוורה  שירש את המלוכה בנווארה. בית בורבון גם הוא ענף של בית קאפה – הם מזרעו של רובר, בנו של לואי התשיעי – ודרכו הבית קיים גם היום.

## מלכי צרפת מבית קאפה

*איג קאפה 987–996
*בנו, רובר השני "החסיד" 996–1031
*בנו, אנרי הראשון 1031–1060
*בנו, פיליפ הראשון "הנאה" 1060–1108
*בנו, לואי השישי "השמן" 1108–1137
*בנו, לואי השביעי "הצעיר" 1137–1180
*בנו, פיליפ השני "אוגוסט" 1180–1223
*בנו, לואי השמיני "האריה" 1223–1226
*בנו, לואי התשיעי "הקדוש" 1226–1270
*בנו, פיליפ השלישי "הנועז" 1271–1285
*בנו, פיליפ הרביעי "היפה" 1285–1314
*בנו, לואי העשירי "העקשן" 1314–1316, היה גם מלך נווארה
*בנו, ז'אן הראשון "שנולד אחרי מות אביו" 1316, היה גם מלך נווארה
*דודו, פיליפ החמישי "הגבוה" 1316–1322, היה גם מלך נווארה
*אחיו, שארל הרביעי "היפה" 1322–1328, היה גם מלך נווארה

## עץ משפחה

## קישורים חיצוניים

* 

*
קאפה
קאפה
רוזנבלום

**רוזנבלום** (Rosenblum) – שם משפחה יהודי-אשכנזי נפוץ. פירושיו מגרמנית הם פריחת הוורדים, פריחת השושנים או פרחים פורחים.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
איבר הופכי

באלגברה, **איבר הוֹפְכִי** (ולא הָפְכִּי) לאיבר נתון הוא איבר שהכפלתו באיבר הנתון נותנת את איבר היחידה. לדוגמה, שליש הוא ההפכי של המספר 3 ביחס לכפל. זוהי הכללה של המושג "מספר הופכי".

המושג "איבר הופכי" מוגדר לכל פעולה בינארית. איבר הופכי ביחס לפעולת החיבור נקרא איבר נגדי.

## הגדרה פורמלית
תהי \ S קבוצה שמוגדרת עליה פעולה בינארית שנסמנה \ *. אם \ e הוא איבר היחידה של  \ (S,*) ומתקיים \ a*b=e, אז \ a הוא **הופכי משמאל** של \ b, ו-\ b הוא **הופכי מימין** של \ a. במקרה זה a **הפיך מימין** ו-b **הפיך משמאל**.

אם האיבר \ x הופכי מימין והופכי משמאל של איבר \ y, אז \ x קרוי **הופכי דו-צדדי** או בפשטות **הופכי** של \ y. איבר שיש לו הופכי דו-צדדי ב-\ S קרוי **[[איבר הפיך]]** ב-\ S. 

ביחס לפעולה אסוציאטיבית, אם איבר הוא הפיך מימין ומשמאל אז הוא הפיך, ויש לו הפכי יחיד. הקבוצה של האיברים ההפיכים היא חבורה, המסומנת  \ U(S) או \ S^*. מערכת עם פעולה בינארית (לאו דווקא אסוציאטיבית) שיש בה איבר יחידה וכל איבר בה הפיך מימין ומשמאל נקראת לולאה.

## דוגמאות
*לכל מספר ממשי \ x יש הופכי ביחס לפעולת החיבור, והוא המספר הנגדי שלו: \ -x
* לכל מספר ממשי שונה מאפס \ x יש הופכי ביחס לפעולת הכפל, והוא \frac 1{x}. למספר 0 אין הופכי.
* מטריצה ריבועית \ M שאיבריה נלקחים משדה \ K היא הפיכה (בקבוצת כל המטריצות הריבועיות מאותו גודל, תחת פעולת כפל מטריצות) אם ורק אם הדטרמיננטה שלה שונה מאפס. המטריצה ההופכית מתקבלת מנוסחת קרמר.
* לכל פונקציה חד-חד-ערכית ועל יש פונקציה הופכית ביחס לפעולת ההרכבה.
* מודולו מספר ראשוני, לכל מספר יש הופכי כפלי מודולרי.
* לכל איבר בחבורה קיים איבר הופכי לו, כך שמכפלתם היא איבר היחידה של החבורה.
* גם בחוג כללי, לכל איבר, פרט לאיבר היחידה ביחס לחיבור, יכול להתקיים הופכי ביחס לכפל. חוג שלכל איבר ששונה מאפס בו קיים הופכי, נקרא חוג עם חילוק. אם בנוסף הוא קומוטטיבי הוא נקרא שדה. קבוצת האיברים ההפיכים ביחס לכפל בחוג היא חבורה כפלית הנקראת "חבורת ההפיכים" של החוג.
* ההופכי של איבר היחידה הוא עצמו.

## הופכי שמאלי וימני בחוגים
בחוג *R* שאינו קומוטטיבי, ייתכן שאיבר *a* יהיה הפיך משמאל אך לא מימין. אם *a* הפיך משמאל אז *a* הפיך מימין אם ורק אם *a* אינו מחלק אפס מימין. חוג *R* שבו מתקיים *ab=1* אם ורק אם *ba=1* נקרא **[[חוג סופי-דדקינד]]**. חוג שאינו סופי-דדקינד מכיל חוגי מטריצות מכל ממד בתור תת-חוגים (בלי יחידה).

## הערות שוליים

קטגוריה:אלגברה
*1
נייג'ל מארוון

**נייג'ל מארוון** (באנגלית: **Nigel Marven**, נולד ב־27 בנובמבר 1960) הוא יוצר, במאי ושחקן בסרטי טבע בריטי מבית ה-BBC.

## ביוגרפיה
מארוון כותב, מביים ומשחק בסרטי טבע שהם לרוב ייחודים: הסרטים הדוקומנטריים שלו נראים כסרטי טבע רגילים, בהם החוקר מתקרב לחיות כדי לחקור אותן וללמוד על אורח חייהן. אלא שבסרטיו הוא חוזר, לכאורה, אחורה בזמן כדי ללמוד על יצורים קדומים, או מתכווץ כדי ללמוד על חייהם של חרקים או עכברים.
בנוסף, בסרטיו יש סצנות שנראות לא מתוכננות, כאשר הוא נתון לסכנה כלשהי. למשל בחלק מסדרותיו הוא נראה נמלט מדינוזאורים שרודפים אחריו. סרטיו הדוקומנטריים, לכאורה, מוערכים מאוד בקרב פליאונטולוגים ומדענים, שכן בסרטיו הוא מנסה לפנות לציבור הרחב (ובעיקר לילדים) בהסתמך על עובדות מדעיות.

הוא מופיע במספר סדרות מבית ללכת עם... של ה-BBC, בעיקר נרדף בידי דינוזאורים, מפלצות ים ופארק פרהיסטורי. כמו כן הוא מופיע בפרק הרביעי בעונה השלישית בסדרה בראשית, בה הוא נטרף על ידי גיגאנוטוזאורוס.

בשנים האחרונות הוא מופיע בסדרה בכיכובו בשם "Ten Deadliest Snakes with Nigel Marven", בה הוא מחפש את 10 הנחשים הקטלניים בכל מדינה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שדרני רדיו וטלוויזיה בריטים
קטגוריה:צמחונים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1960
מודל הבנייה וההרחבה

**מודל הבניה וההרחבה**, הוא מודל בתחום הפסיכולוגיה אשר פותח על ידי ברברה פרדריקסון. 

על פי המודל רגשות חיוביים מרחיבים באופן רגעי את רפרטואר המחשבות – מעשים של האדם. ובנוסף, רגשות חיוביים פועלים להגדיל את מרחב תשומת הלב, ההכרה וההנעה של האדם מעבר לצרכים הבסיסיים באותו רגע.
טענה מרכזית היא שרגשות חיוביים של שמחה, עניין, שביעות רצון ואהבה מרחיבים את הרפרטואר הרגעי של מחשבות ומעשים: שמחה מציתה את הרצון לשחק, עניין מצית את הרצון לחקור, שביעות רצון מציתה את הרצון לשלב ואהבה מציתה תהליך חוזר ונשנה של הרצונות האלה בתוך מערכת יחסים סגורה ובטוחה. אופן המחשבה הרחב הנובע מרגשות חיוביים אלה, משווה לאופן המחשבה הצר הנוצר מרגשות שליליים רבים (לדוגמה תקיפה או בריחה).
הבט משמעותי נוסף בהקשר לתאוריה, נוגע לתוצאות של דרכי מחשבה חיוביים אלו: על ידי **הרחבה** רגעית של רפרטואר המחשבה – ביצוע של האדם – בין אם על ידי משחק, מחקר או פעילות דומה – רגשות חיוביים מקדמים את הגילוי של פעולות חדשניות ויצירתיות, רעיונות וקשרים חברתיים, אשר מרכיבים את המשאבים האישיים של האדם. בין אם משאבים פיזיים או אינטלקטואליים ועד למשאבים חברתיים ופסיכולוגיים. משאבים אלה פועלים כעתודה שניתנת לשימוש בשלב מאוחר יותר על מנת לשפר את הסיכויים להתמודדות טובה עם המצב. כך דרך התנסויות בעלות רגשות חיוביים, אנשים משנים את עצמם והופכים להיות יותר יצירתיים, בעלי ידע, גמישים, מעורבים חברתית ובריאים.

## ממצאים מחקרים לגבי המודל
עדות למודל מגיעה משני עשורים של ניסויים אשר נערכו על ידי אייזן ועמיתים.
החוקרים מצאו שאנשים אשר חווים רגשנות חיובית מראים תבניות של מחשבה לא שגרתיות, גמישות, יצירתיות, אינטגרטיביות, פתיחות למידע ויעילות. בנוסף הראו שאנשים החווים רגשנות חיובית מראים העדפה גוברת למגוון ומקבלים מערך רחב יותר של אפשרויות התנהגות.
באופן כללי, על פי אייזן, רגשנות חיובית יוצרת מבנה קוגניטיבי רחב וגמיש אשר מאפשר אינטגרציה של חומר מגוון וזאת על ידי רמה גבוהה של דופאמין במוח. אבל למרות שאיזן לא התייחסה באופן ספציפי לרגשות חיוביים, המחקרים שלה רק מחזקים את הטענה שרגשנות חיובית מרחיבה קוגניציה. כאשר, רגשנות שלילית ידועה כמצרה את תשומת הלב של אנשים וגורמת להם להפסיד את הראיה הכוללת של המצב.
עדות נוספת לגבי כך שרגשנות חיובית מרחיבה את תשומת הלב מגיעה ממחקרים אשר עשו שימוש בפרדיגמת עיבוד ויזואלי בשביל להעריך הטיות במיקוד של תשומת הלב. מצבים שליליים, כגון חרדה ודיכאון, מראים הטיות הצרה בתשומת הלב. מצב של רווחה, אופטימיות והצלחה מעידים על הרחבה בתשומת הלב. מחקריו של מאור הראו אותו דבר.

## ראו גם
*רגשות
*רגשנות
*יצירתיות
*אינקובציה של רגשות

## הערות שוליים

קטגוריה:רגשות
קטגוריה:פסיכולוגיה קוגניטיבית
חמידה ג'נדובי

**חמידה ג'נדובי** (בערבית: **حميدة جندوبي**; נולד ב-22 בספטמבר 1949 - 10 בספטמבר 1977) היה האיש האחרון שהוצא להורג בצרפת והאדם האחרון שהוצא להורג בגיליוטינה. הוא היה מהגר תוניסאי שהורשע בעינוי ורצח של חברתו לשעבר, אליזבת בוקט, בת ה-21 במרסיי.

## ביוגרפיה
ג'נדובי נולד בתוניסיה  בשנת 1949. ב-1968 ג'נדובי עבר לגור במרסיי ועבד כפועל אריזה. הוא נאלץ לעזוב את עבודתו ב-1971 לאחר תאונת עבודה בה איבד כשני שלישים מרגלו הימנית.
ב-1973 הוגשה תלונה כנגדו במשטרה על ידי אליזבת בוקט, בת 21, שהייתה מאהבתו. בתלונה הוא הואשם במאסר לא חוקי, התאכזרות וניסיון לסרסרות.

לאחר מעצרו ושחרורו ממעצר במהלך אביב 1973, ג'נדובי דרדר לזנות עוד שתי צעירות והיה הסרסור שלהן. ב-1974 הוא חטף את בוקט לביתו. שם, בנוכחות הצעירות, הכה ג'נדובי את בוקט, כיבה סיגריות בוערות על חזה ובאזור איברי המין שלה. מאוחר יותר, לקח אותה ברכב לפרבר של מרסיי וחנק אותה שם.

רק לאחר שגופתה של בוקט התגלתה על ידי שני ילדים במחסן, פנו הצעירות אל הרשויות.

לאחר הליך משפטי, ב-24 בפברואר 1977 הואשם ג'נדובי בבית המשפט באקס-אן-פרובאנס ברצח בעינויים, אונס ואלימות מתוכננים מראש. ההגנה העיקרית שלו הייתה שהוא הושפע מקטיעת הרגל שלו שש שנים קודם לכן; עורך דינו טען שקטיעת רגלו הובילה אותו להתקפים פתאומיים של אלכוהול ואלימות, שהפכו אותו לאיש שונה. ב-25 בפברואר הוא נידון למוות. ערעורו על גזר הדין נדחה ב-9 ביוני, ובבוקר של 10 בספטמבר 1977 הובא לידיעתו של ג'נדובי שהוא לא יקבל חנינה נשיאותית. זמן קצר לאחר מכן, ב-4:40 לפנות בוקר, הוא הוצא להורג בגיליוטינה. הוא היה האיש האחרון שהוצא להורג בצרפת.

בשנת 1981, בוטל עונש המוות בצרפת, כמו גם בשאר מדינות האיחוד האירופי.

קטגוריה:תוניסאים
קטגוריה:מהגרים לצרפת
קטגוריה:מורשעים ברצח
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בצרפת
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בעריפת ראש
קטגוריה:תוניסאים שנולדו ב-1949
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1977
באז'ה

**באזַ'ה** (בגאורגית: **ბაჟა**)  הוא מרק אגוזים נפוץ בגאורגיה, העשוי מיין אדום, חומץ או מיץ רימונים, ובתוכו חלקי עוף צלויים בגריל. מאכל זה מאפיין את המטבח הגאורגי בהיותו מר ללא ממתיקים. את הבאז'ה מגישים קר.

## ראו גם
* המטבח הגאורגי

## קישורים חיצוניים
* מתכון לרוטב באז'ה (אנגלית)
* תמונה של באז'ה, באתר www.russianfamily.net 

קטגוריה:המטבח הגאורגי
שדרות איסתיקלאל

שמאל|250px|ממוזער|החשמלית הנוסטלגית
שמאל|250px|ממוזער|הכניסה לסימטת הפרחים
**שדרות איסתיקלאל** (טורקית **İstiklal Caddesi** - "**שדרות העצמאות**") הן שדרה ידועה ברובע בייאואולו (Beyoğlu) באיסטנבול שבטורקיה. שדרות איסתיקלאל מובילות מתחנת הטונל העליונה שבגלאטה לכיוון צפון-מזרח ומסתיימת בכיכר טקסים הנמצאת בשכונה הנושאת את אותו שם. השדרה שאורכה כ-1,600 מטר היא מדרחוב מסחרי אלגנטי, שלאורכו מסעדות וחנויות מכל הסוגים, מספר קונסוליות, כנסיות ובתי מגורים בעלי חזיתות מרשימות.

לאורך השדרה עובר קו החשמלית הנוסטלגית, המקשר בין שני קצותיה. בעבר הייתה השדרה ידועה בשם "ג'דה-אי כביר" (Cadde-i Kebir - "השדרה הגדולה") בפי הטורקים ו"גרנד רו דה פרה" (Grande rue de Péra - "הרחוב הגדול של פרה") בפי הזרים ("פרה" היה שמו הקודם של רובע בייאואולו). במאה ה-19 נחשבה השדרה לאזור היוקרתי באיסטנבול ושימשה מרכז לאוכלוסייה הזרה שהתגוררה בה. לאחר עצמאות טורקיה ב-1923 שונה שמה של השדרה והיא איבדה מחשיבותה. רק לקראת סוף המאה ה-20 שבה השדרה לימי זוהרה ותפסה שוב מעמד מרכזי בחיי העיר, ובשנת 1990 חודשה פעולתה של החשמלית הנוסטלגית לאורכה.

בחלקה הדרום-מערבי של השדרה, סמוך לתחנת הטונל, שוכנים מבנים שנבנו במהלך ימי הביניים עת ישבו במקום בני ג'נובה. כאן נמצא גם "בית הספר התיכון הגרמני" (גרמנית Deutsche Schule Istanbul; טורקית Özel Alman Lisesi).

בערך במרכז השדרה שוכנת כיכר גלאטסראי (Galatasaray Meydanı - "כיכר ארמון גלאטה") אשר קיבלה את שמה מהארמון הג'נובזי הניצב דרומית-מזרחית לה והמשמש כאחד ממוסדות החינוך הוותיקים במדינה. המבנה שימש בתקופת האימפריה העות'מאנית כמשכנו של "בית הספר הקיסרי גלאטסראי" (Galata Sarayı Enderun-u Hümayunu) שהוקם ב-1481, וכיום הוא מעונו של תיכון גלאטסראי (Galatasaray Lisesi).

סמוך לארמון, מצדה השני של השדרה, נמצאת "סימטת הפרחים" (Çiçek Pasajı), שבמאה ה-19 שימשה למגורים וכרחוב מסחרי מקורה. כיום הסימטה מאוכלסת בצפיפות במסעדות, ובסמוך לה שוכן שוק הדגים (Balık Pazarı). השדרה מסתיימת בכיכר טקסים, שהיא אחד האתרים המרכזיים בעיר ומרכז תחבורתי חשוב.

ב-19 במרץ 2016 התרחש בשדרה פיגוע התאבדות שבו נרצחו ארבעה אנשים.

ב-13 בנובמבר 2022 התרחש בשדרה פיגוע שבו נרצחו שמונה אנשים.

## קישורים חיצוניים

* תמונות מהשדרה

קטגוריה:איסטנבול

איסתיקלאל
איסתיקלאל
איסתיקלאל

**איסתיקלאל**, או **איסטיקלל** (ערבית: **استقلال**, טורקית: **İstiklal**), פירושה "עצמאות".