open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אלעזר טויטו

**אלעזר טויטו** (10 בינואר 1929 - 25 ביוני 2010) היה פרופסור לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן ובמכללת אורות ישראל. מחקריו עסקו בפרשנות התורה עם דגש על הפרשנות בצרפת בימי הביניים.

## קורות חייו
טויטו נולד ב-10 בינואר 1929 בעיירה קנשלה במחוז קונסטנטין באלג'יריה הצרפתית. הוא רכש חינוך דתי בתלמוד תורה ובישיבת עץ חיים שבראשות הרב יוסף גנאסיא ובמקביל למד בבית הספר הממשלתי. היה חבר במחתרת הציונית. בשנת 1947 הגיע לישראל באוניית המעפילים "שיבת ציון", אך זו התגלתה על ידי הבריטים וגורשה למחנות המעצר בקפריסין.

במרץ 1948 שוחרר טויטו ממחנה המעצר ועלה לישראל, בהגיעו לארץ התגייס למחלקה הדתית של הפלמ"ח ושירת במסגרת הגדוד הראשון של חטיבת יפתח. הוא השתתף בקרב על צפת ובקרבות הכבדים על מלכיה ובקרב חירבת כוריכור. הוא השתחרר מצה"ל ב-1950.

באוניברסיטת בר-אילן למד לתואר ראשון תנ"ך ותולדות-ישראל ולתואר שני בתנ"ך. דוקטורט עשה באוניברסיטה העברית בירושלים (1973). מחקרו היה בנושא "שיטתו הפרשנית של רבי חיים בן עטר בפירושו 'אור החיים' לתורה", בהדרכת פרופ' עזרא ציון מלמד.

משנת 1962 עבד כמורה וכמנהל במוסד להכשרת מורים בגבעת ושינגטון במשך עשרים שנה. הוא היה מפקח של משרד החינוך במחוז הדרום, ולימד במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן עד פרישתו. במקביל, לימד תנ"ך במכללת "אורות ישראל". טויטו לבסוף שימש כיו"ר המועצה האקדמית של המכללה וכן לימד תנ"ך ועמד בראש ההתמחות למקרא וספרות חכמים בלימודי תואר שני. כמו כן העביר טויטו שיעורי תורה ביישוב מגוריו אלקנה שבשומרון.

בתשס"ה זכה באות יקיר החינוך הדתי של הסתדרות המורים הדתיים. היה נשוי לדינה ואב לשלושה, אוריאל (רב), עתירה, ו, אשר נהרג בפיגוע באיתמר בשנת 2002 בתפקידו כמפקד יחידת הכוננות של היישוב איתמר.

נפטר באלקנה בגיל 81. לאחר מותו, הוענק לו תואר "יקיר אלקנה" לשנת תשע"א "בזכות פעילותו למען הקהילה בתחומי החינוך ולימוד התורה".

## מספריו
* **רבי חיים בן-עטר ופירושו אור החיים על התורה**, ירושלים תשמ"ב.
* **הפשטות המתחדשים בכל יום: עיונים בפירושו של רשב"ם לתורה**, רמת גן תשס"ג.
* **זכר לעולם בריתו: פרקי מחקר ופרשנות**, בעריכת אוריאל טויטו, אלקנה ורחובות 2014.

## ספר יובל לכבודו
* **עיוני מקרא ופרשנות** ח: **מנחות ידידות והוקרה לאלעזר טויטו**, בעריכת שמואל ורגון, עמוס פריש ומשה רחימי, רמת גן ואלקנה תשס"ח.

## קישורים חיצוניים
* מאמריו
* 
* 
* תוכן העניינים של הספר "**ר' חיים בן עטר ופירושו 'אור החיים' לתורה**" ומאמר בנושא משנתו החינוכית
* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: תנ"ך
קטגוריה:חוקרי מקרא ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אלג'יריה
קטגוריה:גולי מחנות המעצר בקפריסין
קטגוריה:אלקנה: אישים
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:סגל מכללת אורות ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
רוג'ר ספוטיסווד

**רוג'ר ספוטיסווד** (באנגלית: **Roger Spottiswoode**; נולד ב-5 בינואר 1945) הוא במאי, תסריטאי ועורך קולנוע קנדי.

## קורות חייו
רוג'ר ספוטיסווד נולד באוטווה, אונטריו. הוא החל את הקריירה הקולנועית שלו כעורך סרטים בשנות השבעים. הוא ביים מספר סרטים ידועים והפקות טלוויזיוניות, בכללם  "שכר האמת" (1983), סרט ג'יימס בונד "מחר לנצח" משנת 1997. ספוטיסווד היה אחד מצוות הכותבים של תסריט הסרט "48 שעות". בשנות 2000 הוא ביים את מותחן המדע בדיוני "היום השישי".

שמו של ספוטיסווד ותפקידו בבימוי הסרט "מחר לנצח" היו מושא לקומדיה בסרט "טים אמריקה: משטרת העולם", שמציג דמות דרמטית המכונה ספוטווד.

## פילמוגרפיה
### כבמאי
* רכבת לגיהנום (1980)
* המרדף אחר די.בי. קופר (1981)
* שכר האמת (1983)
* הזמנים הטובים (1986)
* האיש התמים האחרון (1987)
* ללא מעצורים (1988)
* הפתרון השלישי (1989) - סרט טלוויזיה 
* טרנר והוץ' (1989)
* אייר אמריקה (1990)
* עצור! או שאמא שלי יורה (1992)
* מחר לנצח (1997)
* היום השישי (2000)
* סיפורו של מת'יו שפרד (2002) - סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני
* בוריס המסתוב (2003)
* *The Children of Huang Shi* (2008)
* מעבר לנכון ולא נכון (2012) - סרט תיעודי 
* המסע הביתה (2014) 
* חתול רחוב ושמו בוב (2016)
* בית החוף (2018) - סרט טלוויזיה

### כתסריטאי
* 48 שעות (1982)

### כעורך
* כלבי הקש (1971)
* פט גארט ובילי הנער (1973)
* המהמר (1974)
* גבר ללא חת (1975)

## קישורים חיצוניים

* רוג'ר ספוטיסווד, ב-northernstars.ca

קטגוריה:במאי טלוויזיה קנדים
קטגוריה:במאי קולנוע קנדים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע קנדים
קטגוריה:עורכי קולנוע קנדים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1945
נמל התעופה המבורג פולסביטל

**נמל התעופה המבורג פולסביטל** (בגרמנית: **Flughafen Hamburg-Fuhlsbüttel**) הוא נמל תעופה בינלאומי בהמבורג שבגרמניה. במקור, כשנבנה הנמל, הוא כיסה שטח של 440,000 מ"ר אך מאז הורחב וכיום מכסה שטח של 5.7 קמ"ר.

בנמל מבני טרמינל וביניהם ניצב "בניין הפלזה", הכולל בתוכו את הבידוק הביטחוני המרכזי, חנויות, מסעדות, אולמות אחרים ומתקני שירות. בכל הטרמינלים קומה 1 מיועדת לנוסעים היוצאים וקומה 0 משמשת את הנכנסים.

בשנת 2008 שימש שדה התעופה של המבורג כ-12,840,000 נוסעים בכ-173,500 טיסות. הוא ממוקם במקום החמישי בהיקף התנועה העוברת בו מבין 16 שדות התעופה המסחריים בגרמניה.

## היסטוריה
נמל התעופה בהמבורג נפתח בינואר 1911, והוא שדה התעופה הוותיק ביותר בגרמניה הנמצא עדיין בפעולה. בשנת 1970 התקיימו דיונים על העברת שדה התעופה של המבורג צפונה לאתר ליד קלטנקירכן (Kaltenkirchen), אך תוכנית זו נזנחה.

ב-4 בנובמבר 2023 נסגר נמל התעופה עקב תקרית של החזקת בני ערובה של שני ילדים ברכבו.

## חברות תעופה שהנמל משמש כבסיס עבורם
ישנם מספר חברות שנמל התעופה בהמבורג משמש להם כבסיס פעולה מרכזי או משני והן: קונדור איירליינס, לופטהנזה, לופטהנזה סיטי ליין ו-TUI איירליינס.

## תחבורה לנמל
רשת התחבורה הציבורית של המבורג (HVV), מפעילה קו אס באן (רכבת פרוורים) המחבר את שדה התעופה ישירות אל מרכז העיר. נמל התעופה מקושר לכמה קווי אוטובוס באזורים הסמוכים, כמו גם שירותי נסיעות קבוע אל ערים בצפון גרמניה, דוגמת קיל, נוימינסטר וליבק. ישנו שרות מוניות קבוע בנמל.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

המבורג
קטגוריה:המבורג
אפולוניוס פון מלטיץ

**אפולוניוס פון מלטיץ** (בגרמנית: **Apollonius Freiherr von Maltitz**  11 ביוני 1795 - 2 במרץ 1870) היה סופר, משורר ודיפלומט גרמני.

## קורות חייו
פון מלטיץ נולד בגרה. הוא היה לדיפלומט בשירות הצארות הרוסית החל בשנת 1811 וייצג אותה בערים שונות, בעיקר בגרמניה. הוא שירת ברצף כנספח בצירויות רוסיות בקרלסרוהה, שטוטגרט, וינה, ברלין וריו דה ז'ניירו; בשנת 1836 התמנה למזכיר (Legationsrat and Gesandtschaftssekretär) במינכן. משנת 1841 עד פרישתו בשנת 1865 היה הנציג הראשי של רוסיה בוויימאר. מלטיץ כתב דברי שירה, דרמה ורומנים שונים, שחלקם היו נודעים מאוד בתקופתו.

בין השאר כתב מלטיץ את "סונטת השטן", המתארת, במידה מסוימת של חירות פיוטית, את תהליך חיבורה של "סונאטת סלסולי השטן בסול מינור" של המלחין והכנר הוירטואוז ג'וזפה טרטיני.

## לקריאה נוספת
* "סונטת השטן", בתרגום לעברית של יצחק הירשברג

קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:משוררים גרמנים
קטגוריה:מחזאים גרמנים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: דיפלומטים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1795
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1870
פסנוע חדשות

ממוזער|שמאל| דוגמה לפסנוע חדשות פשוט (בתחתית המסך)
**פסנוע חדשות** הוא פסנוע כותרות טקסטואליות המופיעות בתחתית או בצד מסך הטלוויזיה, לרוב במהדורות חדשות מסוגים שונים.

רשת CNN הייתה הרשת החדשותית הראשונה בעולם שהחלה להשתמש בפסנועי חדשות, במהלך שנות התשעים. הרשת ואנשיה קיצרו את דברי הקריין לכדי משפט אחד או שניים, כאשר מעליו נמצאת הכותרת הראשית.

## פסנועי חדשות בישראל
ערוץ 2 היה הראשון להשתמש בפסנועים בתקשורת הישראלית. הפסנועים היו תמונה שקשורה לנושא (למשל, בזמן מחאת הסטודנטים ב-1994 התמונה הייתה מחברות לימוד). בשנת 1995, עם שינוי פורמט החדשות, הוקטנו התמונות ומתחתם נכתבה כותרת שמסכמת את הנושא (למשל, בניסיון התנקשות כושל נכתב "נוסה ונכשל"). השימוש בפסנועים הללו הסתיים ב-1996 עם מעבר חדשות 2 לאולפנים חדישים, אבל גם שם נעשה ניסיון להחזרתם ב-1997. בפיגוע שהתרחש בצומת מי עמי בשנת 2001, לאחר שחדשות 2 כבר לא השתמשו בפסנועי הצד, נכתב טקסט שמסכם את תוצאות הפיגוע ושודר במבט אותה שנה, מתחת לקריינית שהגישה את התוכנית.

עם הקמת חדשות 10 הייתה החברה החדשותית הראשונה שהתחילה להשתמש בפסנועים קטנים ונוחים. לאחר מכן, בשנת 2005 גם חדשות 2 יצרו פסנועים קטנים וקריאים.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טלוויזיה: טכנולוגיה
קטגוריה:מדיה דיגיטלית
קטגוריה:מונחים בטלוויזיה
המבורג אינטרנשיונל

**המבורג אינטרנשיונל** (באנגלית: **Hamburg International**) הייתה חברת תעופה גרמנית שבסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה המבורג פולסבוטל בהמבורג שבגרמניה. החברה הפעילה טיסות שכר עבור חברות תיירות אירופאיות. באוקטובר 2010 פשטה החברה את הרגל.

החברה נוסדה בחודש יולי 1998 והחלה לפעול ב-28 באפריל 1999. הייתה בהחזקה מלאה של הנהלת חברת הקפיטליסטים המקומיים, ובשנת 2007 הועסקו בה כ-215 עובדים מקומיים.

החברה הפעילה טיסות שכר לכ-35 יעדים באירופה, אסיה, ובצפון אפריקה, וכן טיסות עונתיות לנמל התעופה בן-גוריון בישראל.

## צי המטוסים (2010)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברות תעופה גרמניות שנסגרו
משה יעקב רביקוב

הרב **משה יעקב הכהן רביקוב** (נודע בכינויו: "**הסנדלר**"; תרל"ג; 1873 - כ"ב בתשרי תשכ"ז; 6 באוקטובר 1966) היה מקובל וצדיק נסתר שהתגורר ביפו.

## תולדותיו
נולד ביז'יורי שבפלך גרודנו של האימפריה הרוסית, ברוסיה הלבנה (כיום בבלארוס), ליוסף ומרים רביקוב. התגורר בעיירה סקידל. בצעירותו למד עם המקובל רבי שלמה אלישיב, בעל ה"לשם שבו ואחלמה" וגם בערוב ימי בעל הלש"ו, משעלו שניהם לארץ. באלול תרע"ג (1913) עלה לארץ ישראל והתיישב בכפר אוריה. הרב קוק, שהיה אז רבן של יפו והמושבות, שכנע אותו לעבור לעיר יפו. הוא פתח סנדלריה ברחוב שבזי, בגבול שבין שכונת שבזי לשכונת נווה צדק, והתגורר ברחוב רב אשי פינת השחר, בגבול שבין שכונת נווה צדק לשכונת כרם ישראל.

תחילת פרסומו בארץ היה על ידי הרב קוק שהעיד עליו כי הוא מל"ו הצדיקים הנסתרים שבדור. בעקבות זאת החלו לפקוד את ביתו יהודים שביקשו את ברכתו, בעיקר בענייני רפואה, עקרות ושידוכים. השתייך לקבוצת מקובלים שלמדו יחד בשנות ה-60 וכונו על שם המקצוע שממנו התפרנסו.

על פי המסופר בתולדותיו שבראש הספר "לקוטי רבי משה יעקב", החזון איש והבית ישראל נהגו לפקוד את ביתו.

עוד מסופר שערב מבצע סיני צפה את המלחמה והודיע על כך למקורביו, והוסיף כי "היהודים ינצחו". לפני מותו הותיר בקבוק יין סגור והורה לפותחו רק לאחר הניצחון על גמאל עבד אל נאצר. חצי שנה לאחר פטירתו נערכה מלחמת ששת הימים ולאחריה נפתח בקבוק היין שלגימה ממנו נחשבה לסגולה.

מדי שבת נהג לדרוש ברבים ואת ראשי הפרקים היה מעלה על הכתב. הרשימות יצאו בתשכ"ט בספר "ליקוטי רבי משה יעקב".

נפטר בשמחת תורה תשכ"ז ונקבר בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק.

היה נשוי לרבקה לאה. בנם יוסף רביקוב היה סופר ומתרגם. יוסף ושלוש מאחיותיו - רחל, זהבה ורוחמה רביקוב לא נישאו מעולם.

## לקריאה נוספת
* "המבשר", גיליון ערב סוכות תשע"א.
* מרדכי בן יצחק אלמז, **ספר צדיקים נסתרים בדור האחרון**, כרך ב, ירושלים תשע"א.

## קישורים חיצוניים
* 
* ספרו ליקוטי רבי משה יעקב, מהדורת בני ברק תשס"ד, באתר אוצר החכמה
* הסנדלר הצדיק ר' יעקב רביקוב זצוק"ל, על הרב רביקוב באתר "ישיבה"
* נמצא ספר תנ"ך בביתו של רביקוב, חנות הספרים של איתמר
* 
* 
* תופר מנעלים היה, כתבה מהמודיע בפורום אוצר החכמה.
* הרב יאיר זמר טוב מספר על הרב בערוץ היו טיוב שלו.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:מקובלים ישראלים
קטגוריה:מקובלים ליטאים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שומרי שבת
קטגוריה:סנדלרים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1873
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1966
מארק נתנסון

**מארק אנדרייביץ' נתנסון** (ברוסית: ** Марк Андреевич Натансон**; נודע בכינוי Бобров, בּוֹבְּרוֹב; 25 בדצמבר 1850, שווינציאן, גוברניית וילנה, האימפריה הרוסית – 29 ביולי 1919, ברן, שווייץ) היה מהפכן רוסי ממוצא יהודי, ממנהיגי הנרודניקים וחבר המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית בתחילת המאה ה-20.

## קורות חיים
מארק נתנסון נולד במשפחת סוחרים יהודית בעיירה שווינציאן שבסביבת וילנה. לאחר סיום לימודיו בבית הספר המקומי עבר ללמוד רפואה בסנקט פטרבורג. כבר בסוף שנות ה-60 של המאה ה-19 החל להשתתף בפעילות נגד השלטון וסולק מהלימודים עקב פעילות מהפכנית. יחד עם אשתו היה נתנסון בין מארגני החוג של ניקולאי צ'איקובסקי. במהלך השנים 1869–1871 הוא נעצר מספר פעמים, ובסופו של דבר נשלח לגלות בגוברניית ארכנגלסק.

בשנת 1876 חזר לסנקט פטרבורג. היה בין מארגני בריחת פיוטר קרופוטקין ממעצר במבצר פטרופבלובסקיה. פעל נמרצות לאיחוד כל ארגוני הנרודניקים. פעילות זו הביאה להקמת ארגון "זמליה אי ווליה". הוא היה בין מארגני ההפגנה בכיכר מול קתדרלת קאזאן בסנקט פטרבורג. בשנת 1877 נתנסון נעצר שוב ונשלח למזרח סיביר. בהיותו בסיביר התחיל לעבוד כרואה חשבון במשרד מסילת הרכבת המקומית.

בשנת 1878 נעצרה גם אשתו, היא נשלחה לסיביר ונפטרה בשנת 1881.

בשנת 1889 חזר נתנסון לסראטוב, והמשיך לעבוד במשרדי מסילות ברזל. הוא פעל לאיחוד כל הארגונים המהפכניים, ובשנת 1893 הצליח להביא להקמת ארגון-גג חדש. בשנת 1894 נעצר שוב ונשלח למזרח סיביר ל-5 שנים.

עם סיום תקופת הגלות שב נתנסון לבאקו, ועבד בעירייה. בשנת 1904 הוא עזב את רוסיה, ועבר לשווייץ. לאחר התלבטויות הצטרף למפלגה הסוציאל-רבולוציונרית, והפך לאחד ממנהיגיה. לאחר מספר התנקשויות בפקידים בכירים, התחיל לתמוך במדיניות טרור אישי של המפלגה.

בשנת 1904 הציג נתנסון את המפלגה בוועידת פריז, שבה היה ניסיון לאחד את כל המפלגות המהפכניות ברוסיה. לאחר תחילת מהפכת 1905 הוא חזר לתחומי האימפריה הרוסית והתיישב בפינלנד (שהייתה אז בתחומי האימפריה). בוועידת המפלגה נבחר לחבר בוועד המרכזי (המוסד העליון של המפלגה). נתנסון הסתייג מפעילויות טרור, ולא תמך בהריגת גאורגי גפון (מעשה שבו היה מעורב פנחס רוטנברג). כאשר בשנת 1908 החלו שמועות על כך שיונה אזף הוא סוכן השלטונות, הוא לא האמין בכך והיה בין מגיניו.

עם תחילת מלחמת העולם הראשונה גיבש נתנסון דעה שרק הפסד האימפריה הרוסית במלחמה יוכל להביא למהפכה. לאחר מהפכת פברואר שב לרוסיה. הוא התנגד למדיניות המפלגה באשר להמשך השתתפות רוסיה במלחמה, והיה בין מנהיגי הזרם השמאלי במפלגה. נתנסון תמך בהעמקת המהפכה, חלוקת האדמה לאיכרים ושלטון מלא לסובייטים. תמך באופן גלוי בוולדימיר איליץ' לנין ובמדיניותו.

לאחר מהפכת אוקטובר תמך נתנסון במהלך, ובכך גרם לפילוג במפלגה. בנובמבר 1917 היה נתנסון ביו מקימי מפלגה חדשה – "המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית (שמאל)" (Партия левых социалистов-революционеров), ונבחר לוועד המרכזי של המפלגה. הוא תמך בפיזור הוועדה המכוננת על ידי הבולשביקים. גם לאחר התקוממות של יולי 1918 נגד השלטון הבולשביקי, שאורגנה על ידי מפלגתו, המשיך נתנסון לתמוך בלנין. הוא הקים מפלגה חדשה, שהתפלגה מ"הסוציאל-רבולוציונרים השמאליים" – "מפלגת הקומוניזם המהפכני".

בתחילת שנת 1919 ציין נתנסון שיחסיו עם לנין התערערו. הוא נסע לשווייץ, ונפטר במהלך ניתוח.

## קישורים חיצוניים
* קורות חיים 
* 

קטגוריה:מהפכנים יהודים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1850
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1919
פריה בהה אריקסן

**פריה בהה אריקסן** (בדנית: **Freja Beha Erichsen**; נולדה ב-18 באוקטובר 1987) היא דוגמנית דנית.

## ביוגרפיה
פריה בהה אריקסן נולדה ב-Roskilde, דנמרק. למדה ב-Frederiksberg Gymnasium.
סוכן דוגמניות גילה אותה ברחובות דנמרק, כשחלף במונית. אריקסן דגמנה לראשונה ב-2005 בתצוגות אופנה בסתיו בפריז ובמילאנו של פראדה, לואי ויטון ומיו מיו (שאותה פתחה). היא המשיכה להציג על המסלול בניו יורק, פריז, מילאנו ולונדון, גם בתצוגות של אופנה להמונים וגם בתצוגות הוט קוטור. היא צעדה בתצוגות עבור שאנל, דיור, גוצ'י, ברברי, אלכסנדר ואנג, בלמן, באלנסיאגה, כריסטיאן לקרואה, זאק פוסן וסוניה ריקיאל.

היא הופיעה בפרסומות עבור מותגים דוגמת באלנסיאגה, ג'יל סאנדר, גוצ'י, הוגו בוס, הרמס, H&M, קלווין קליין, שאנל, רוברטו קוואלי, ג'יאנפרנקו פרה, אמפוריו ארמאני, קלואי, קרל לגרפלד, מקס מארה, ולנטינו גאראווני, פוליני, Jaeger, גאפ וטום פורד. היא אחת מהפנים של הבושם גוצ'י, לצידן של הדוגמניות נטשה פולי ורקל זימרמן, וכיכבה בפרסומת בטלוויזיה בבימויו של דייוויד לינץ'. היא הפנים של הבושם IN2U של קלווין קליין.

הופיעה בתצלומים של מאמרי מערכת עבור כתבי עת רבים לאופנה, בכללם המהדורות בשפות השונות של הווג, עבור Interview Magazine, W Magazine, המהדורות האמריקאית והרוסית של הרפרס בזאר, המהדורות הצרפתית והקוריאנית של נומרו, i-D, V ופרפל. היא גם הופיעה על גבי השער של ווג הבריטי, ווג האיטלקי, פרפרל, ווג פריז, נומרו הצרפתי והקוריאני, i-D, V, W Magazine והמהדורות הסינית, הפורטוגזית, הדרום קוריאנית והיפנית של ווג.

מספר פריטי אופנה מכונים על שמה של אריקסן, בכללם תיק היד פריה של ג'יל סטיוארט,
הצמיד פריה של קלואה ונעלי פריה של אלכסנדר ואנג.

ממוזער|200px|אריקסן על המסלול, 2008

היא מדורגת במקום השני ברשימת חמישים הדוגמניות המובילות בעולם של המגזין models.com,

ווג פריז בחר בה כאחת מ-30 הדוגמניות של שנות האלפיים.

כיום היא מתגוררת בניו יורק.

## קישורים חיצוניים

* 
* פריה בהה אריקסן ב-Fashion Model Directory
* פריה בהה אריקסן ב-style.com
* פריה בהה אריקסן בניו יורק מגזין
* פריה בהה אריקסן ב-Models.com
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דוגמניות דניות
קטגוריה:דניות שנולדו ב-1987
פנקיאה

ממוזער|פסלה של פנקיאה מן המאה ה-2 לספירה
**פנקיאה** (ביוונית: **Πανάκεια**, **Panakeia**) היא אלת המרפא במיתולוגיה היוונית. היא בתם של אסקלפיוס ואפיאונה (אלת שיכוך הכאב).
פירוש השם פנקיאה ביוונית הוא "התרופה לכל דבר".
פנקיאה וכל אחת מחמש אחיותיה ביצעו היבטים שונים בעבודת אפולו, אל הרפואה: איסו הייתה אלת ההתאוששות, היגיאה הייתה אלת הגהות, אקסו הייתה אלת ההחלמה, ואגלאה הייתה אלת היופי הטבעי.

לפנקיאה ארבעה אחים: פודלריוס אשר נודע בכושר אבחנותיו, מָכָאוֹן שהיה מנתח אמן, תלספורוס נודע כגמד שהקדיש את חייו לשרותו של אסקלפיוס, ואראטוס, אחיה החורג היה גיבור יווני ומשחרר סיקיון.

על פנקיאה מסופר כי הייתה מצוידת בשיקוי שבעזרתו הייתה מרפאה את החולים. פנקיאה היא ההשראה למיתוס התרופה המרפאה כל מחלה ברפואה, אותו חומר אשר יאריך חיי אדם לנצח. בשפה המדוברת השתרש המונח פנקיאה כדימוי לאמצעי שפותר בצורה מלאה בעיה מורכבת. בתראקיה קרוי הנהר פנגה (בבולגרית: Zlatna Panega), על שם האלה פנקיאה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלים יווניים
קטגוריה:אלות בריאות
יוחנן העשרים ושלושה (אנטי-אפיפיור)

**בלדסרה קוסה** (באיטלקית: **Baldassare Cossa**; 1370 לערך – 22 בדצמבר 1419) הוכתר והשתמש בתואר האפיפיורי "**יוחנן העשרים ושלושה**" בין השנים 1410 ו-1415, בתקופת הקרע המערבי, ונחשב כיום בעיני הכנסייה הקתולית כאנטי-אפיפיור.

## קורות חיים
קוסה נולד בפרוצ'ידה (או לפי טענות אחרות, באיסקיה) שבשטח ממלכת נאפולי דאז, בנו של הרוזן מטרויה שבאפוליה, דרום איטליה - איש אצולה שירד מנכסיו. שניים מאחיו הואשמו על ידי לאדיסלאו, מלך נאפולי, בעיסוק בשוד ימי ונדונו למוות.

לא ידוע רבות על תקופת ילדותו ונעוריו, אך ידוע שלמד משפטים באוניברסיטת בולוניה והחל את חייו המקצועיים כאיש צבא. ב-1389 נקרא על ידי בוניפקיוס התשיעי לחצר הוותיקן (הקוריה הרומאית), אך גם כאן, לא ידוע אם בגלל שהיה מקורב לאפיפיור או מסיבה אחרת. מכל מקום, תחילה הוא לא הוסמך ככומר, אלא מילא תפקידי מנהלה ומשמר, אם כי קיימות שמועות כי היה מעורב בשמעונות, מכירת שירותי דת תמורת אתנן. בשלב מאוחר יותר הוא שירת בלשכת האפיפיור, וב-27 בפברואר 1402 קיבל תואר כחשמן ונשלח לניהול עסקי האפיפיור בבולוניה, אותה הכיר מתקופת לימודיו.

## אפיפיור או אנטי-אפיפיור
שנות פעילותו בכנסייה היו שנים סוערות, תקופת "הקרע המערבי". בשנים בהן קוסה שירת בבולוניה את האפיפיור בוניפקיוס, כיהן במקביל כאנטי-אפיפיור מתחרה לבוניפקיוס באביניון, האנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר.

ב-1410 הוכתר קוסה על ידי מועצת פיזה כאפיפיור וכיורשו של האנטי-אפיפיור אלכסנדר החמישי. תקופת פעילותו כאפיפיור (שהוכרז אחר כך כאנטי-אפיפיור) המשיכה להיות מאופיינת במחלוקת קשה בכנסייה. בנוסף לקרע המערבי, התקיימה מחלוקת תאולוגית גם עם תומכי יאן הוס. בפברואר 1411 פרסם קוסה בולה, להוצאת צו נידוי כלפי פראג ולגירושו של הוס מהכנסייה, אך המחלוקת נותרה בעינה.

ב-1415 הדיחה ועידת קונסטנץ את קוסה מכהונתו, חרף תמיכתו של זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בטענתו לאפיפיורות וב-1419 הוא מת בפירנצה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנטי-אפיפיורים
קטגוריה:נפטרים ב-1419
קליפר

[300px|ממוזער|[קאטי סארק, קליפר בריטי ידוע]]
**קְלִיפָּר** (באנגלית: **Clipper**) הוא סוג ספינת מפרש מהירה מן המאה ה-19 שלה שלושה תרנים, או יותר, ומפרשים מרובעים. ספינות אלה היו צרות ביחס לאורכן, כושר נשיאת המטען שלהן היה מוגבל וקטן ביחס לספינות שנבנו לקראת סוף המאה, ושטח מפרשיהן היה גדול. ספינות הקליפר יוצרו בעיקר במספנות בבריטניה ובארצות הברית, אולם מספר קטן של ספינות קליפר יוצר אף בצרפת, הולנד ומדינות נוספות. ספינות הקליפר שייטו בכל ימי תבל, בעיקר בנתיבי המסחר שבין בריטניה למושבותיה במזרח, בנתיב הסחר החוצה את האוקיינוס האטלנטי, וכן בין ניו יורק לסן פרנסיסקו דרך כף הורן בתקופת הבהלה לזהב. החל משנות ה-50 של המאה ה-19 החלו ההולנדים לבנות ספינות קליפר לצורך המסחר בתה וכספינות נוסעים לג'אווה.

עיצובו הייחודי של חרטומן של ספינות הקליפר אפשר להן לחצות גלים במהירות רבה יותר ומכאן אף מקור שמן. היסטוריונים רבים רואים בתקופת ספינות הקליפר את תור הזהב של ספינות המפרש. שיא השימוש בספינות הקליפר היה בין 1843, עם עליית הדרישה לתעבורה ימית מהירה ולשינוע תה ממזרח אסיה לאירופה, לשנת 1869 עם פתיחת תעלת סואץ.

## מקור המונח
מקורו של המונח "קליפר" (clipper) הוא ככל הנראה בפועל האנגלי clip, אשר משמעותו בימים עברו הייתה, בין השאר, לרוץ או לטוס במהירות. המשורר האנגלי, בן המאה ה-17, ג'ון דריידן השתמש במילה clip כדי לתאר את מעוף הבז. ספינות הקליפר נראו כטסות במהירות על פני הים.

בעוד שאין ודאות באשר למקור המונח קליפר בהקשר הימי, בכל הקשור לדגם ספינות ה"בולטימור קליפרס" משלהי המאה ה-18, ידוע כי אוניות אלה עוצבו באופן שתשייטנה במהירות מעל פני הגלים, ולא תחצנה את הגלים, כפי שאוניות בדרך כלל שטות. מסיבה זו קיבל דגם זה את שמו.

## דעיכה
300px|ממוזער|גרף של מספר ספינות הקליפר שנבנו בארצות הברית מדי שנה בשנות ה-50 של המאה ה-19
הדעיכה בשימוש בספינות קליפר החלה עם הנפילה הכלכלית ב-1857 (הפאניקה של 1857) והמשיכה עם ההכנסה ההדרגתית לשימוש של ספינות הקיטור. למרות שספינות הקליפר היו מהירות מספינות הקיטור הראשונות, הן עדיין היו תלויות בתנאי הרוח בעוד שספינות הקיטור נהנו מתפעול שוטף ולפיכך יכלו לעמוד בצורה טובה יותר בלוחות זמנים.

בתקופה זו פותח גם סוג ספינה היברידית – ספינת קליפר קיטורית שהייתה בעלת מפרשים ומנועי קיטור שיועדו לשימוש בהיעדר רוח. ה שנבנתה ב-1857 היא דוגמה לסוג ספינה זה.

קליפרים התקשו להתחרות עם אוניות קיטור מתקדמות דוגמת "אגממנון" שהפעלתם החלה בשנת 1865. הגורם המשמעותי ביותר לנפילה של ספינות הקליפר היה הפתיחה של תעלת סואץ ב-1869 שאפשרה קיצור דרך לספינות קיטור בין אירופה ואסיה בעוד שהיה קושי בשימוש בתעלה עבור ספינות קליפר. כתוצאה מכך, הופסק השימוש בספינות קליפר לצורך מסחר בתה והן הוגבלו להעברת מהגרים בין אנגליה, אוסטרליה וניו זילנד. בשנות ה-80 של המאה ה-19 היו ספינות הקליפר עדיין אחראיות על שינוע רוב הסחורות (כמו צמר) בין אנגליה, אוסטרליה וניו זילנד אך לבסוף גם פעילות זו הפכה ללא רווחית וצי ספינות הקליפר הפך ללא שמיש.

## ראו גם
* מרי אן בראון פטן
## קישורים חיצוניים

* The Era of the Clipper Ships, ספינות הקליפר בהיסטוריה ובאמנות.
* ספינות הקליפר במסחר התה, באתר מועצת התה הבריטית.
* City of Adelaide, אחת מספינות הקליפר הבודדות ששרדו בעולם.
* מידע על ספינת הקליפר ה-Royal Charter בוויקיפדיה האנגלית
* 
* 

קטגוריה:אוניות וספינות מפרשים
נמל התעופה הבין-לאומי פילדלפיה

**נמל התעופה הבין-לאומי פילדלפיה** (באנגלית: **Philadelphia International Airport**) הוא נמל התעופה הגדול ביותר בעמק דלאוור בפנסילבניה, והוא משרת את העיר פילדלפיה. בשנת 2008 דורג במקום ה־11 בעולם מבחינת היקף תנועת הנוסעים העוברת דרכו, והוא אחד מבסיסי הפעולה המרכזיים של חברת אמריקן איירליינס. נמל התעופה הוא אחד מנמלי התעופה העמוסים ביותר בעולם ובשנת 2006 עברו דרכו 31,768,272 נוסעים. קצב גדילת התנועה דרך הנמל מהיר והוא סובל ממחסור ברחבות חניה למטוסים ובמערכת אספקת הדלק למטוסים. מנמל התעופה יוצאות טיסות לארצות הברית, קנדה, האיים הקאריביים, אמריקה הלטינית, אירופה והמזרח התיכון. הטרמינל הבין־לאומי ורוב מתקני הנמל ממוקמים באזור טיניקום טאונשיפ (Tinicum Township), במחוז דלאוורי.

## היסטוריה
נמל התעופה נפתח והחל לפעול בשנת 1925. במהלך מלחמת העולם השנייה השתמש חיל האוויר האמריקאי בשדה התעופה כבסיס מרכזי לאימון טייסים. במהלך השנים, עד 1945, השדה היה כמעט בשליטה מלאה של צבא ארצות הברית אך לאחר מלחמת העולם השנייה החל הצבא לעזוב את המקום ורוב הפעילות חזרה להיות אזרחית.

## טרמינלים
ממוזער|טרמינל A מערב מבפנים
ממוזער|הטרמינלים D ו-E
ממוזער|טרמינל F
בנמל התעופה פילדלפיה ישנם שבעה טרמינלים, המחוברים זה לזה, למעט טרמינל F.
***טרמינל A מערב** – טרמינל זה הוא אחד משני הטרמינלים החדשים שנבנו בנמל והוא בעל עיצוב חדשני ומודרני. הטרמינל נפתח בשנת 2003 והוא משמש לכל הטיסות הבין-לאומיות, למעט לקנדה.
***טרמינל A מזרח** – טרמינל זה שימש בעבר רק לטיסות הבין-לאומיות אך כיום משמש רק לטיסות פנים, אף על פי שמדי פעם חברת יו אס איירווייז משתמשת בו גם לטיסות בין-לאומיות. הטרמינל משמש כיום מספר חברות תעופה לא אמריקאיות, כמו אייר ג'מיקה.
***טרמינל B ו-C** – הטרמינלים מחוברים באמצעות קניון ענק ואזור אוכל גדול הנקרא "שוק פילדלפיה".
***טרמינלים D ו-E** – שני הטרמינלים שודרגו בסוף שנת 2008 וחוברו זה לזה.
***טרמינל F** – טרמינל F הוא הטרמינל החדש ביותר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פילדלפיה
קטגוריה:פילדלפיה: מבנים
פילדלפיה
יאן מרטין

**יאן מרטין סונבורן** (נולד ב-20 בנובמבר 1984) הוא כדורסלן עבר ישראלי-ספרדי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד. עבר במספר קבוצות בספרד ובליגת העל הישראלית, ובעונתו במכבי אשדוד ב-2010 זכה בתואר תגלית העונה של ליגת העל. גובהו 2.03 מטרים.

## משפחה
מרטין נולד לאם יהודיה-גרמניה, דוגמנית לשעבר, בשם שרה. הוא התגורר בילדותו בקיבוץ הדתי שדה אליהו בעמק בית שאן ושיחק בקבוצת הילדים של מכבי חיפה. אביו, פרננדו מרטין, היה הכדורסלן הספרדי הראשון בליגת ה-NBA. הוא שיחק בקבוצות אסטודיאנטס מדריד, ריאל מדריד ופורטלנד טרייל בלייזרס. בשנת 1989 נהרג האב בתאונת דרכים בדרכו למשחק. קבוצתו, ריאל מדריד לא השתמשה מאז מותו בגופייתו (מספר 10) במשחקיה עד היום.

## קריירה
מרטין החל לשחק במחלקת הנוער של קבוצת אסטודיאנטס מדריד, המועדון בו החל אביו לשחק. מאז שנת 1997 החל לשחק בנבחרות הצעירות בספרד. בעונת  שיחק גם בנבחרת ספרד הצעירה.
בעונת  שיחק מרטין בליגה השנייה בספרד, בקבוצת המשנה של ריאל מדריד והעמיד שם ממוצעים של 15.5 נקודות ו-6.7 ריבאונדים למשחק.
בעונת  שיחק בקבוצת "לסקאס טולדו" שם שיחק 25 משחקים עם ממוצע של 6.5 נקודות למשחק.

בעונת  החל מרטין להתאמן עם מכבי תל אביב, אך לא שותף במשחקים. משם הגיע לאליצור יבנה מהליגה הלאומית, בה קלע 16.8 נקודות למשחק. בישראל מרטין אינו נחשב לשחקן זר בשל יהדותו.

בחודש ספטמבר 2010 חתם במכבי אשדוד, העולה החדשה לליגת העל הישראלית.
בעונתו הראשונה בליגת העל זכה מרטין בתואר תגלית העונה כשהוא מעמיד שורה סטסטית של 6.4 נקודות ו-2.5 ריבאונדים ב-19.9 דקות למשחק בעונה הסדירה.

בחודש יוני 2011 חתם בהפועל גלבוע גליל מליגת העל הישראלית לקראת עונת , ולקראת עונת  חתם בהפועל אילת אך שוחרר לפני תחילת העונה בעקבות חתימתו של ליאור חכמון בקבוצה.

בספטמבר 2013 חתם בדפורטיבו אסטודיו מהליגה השנייה בספרד, ושוחרר ב-2014.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלנים ספרדים
קטגוריה:כדורסלני אסטודיאנטס מדריד
קטגוריה:כדורסלני מכבי אשדוד
קטגוריה:כדורסלני הפועל גלבוע גליל
קטגוריה:כדורסלני אליצור יבנה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:שדה אליהו: אישים
קטגוריה:הנובר: ספורטאים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
פונקציית סיכון

בניתוח הישרדות **פונקציית הסיכון** (הידועה גם כ**קצב התקלות**) היא היחס ביןפונקציית הצפיפות של משתנה מקרי המתארת את זמן ההישרדות של פרט כלשהו באוכלוסייה לבין פונקציית ההישרדות (ההסתברות להישרדות עד זמן מסוים או הפונקציה ההופכית לפונקציית ההתפלגות המצטברת):

h(x)=\frac{f(x)}{1-F(x)}

הפונקציה תופסת מקום חשוב בתחומי המחקר העוסקים בניתוח נתוני הישרדות ואמינות. מעבר להגדרתה המתמטית, היא מספקת כלים נוספים להבנה ולניתוח של מדדים חיוניים במחקרים אפידמיולוגיים , ביומטריים ובהנדסת אמינות. כאשר אנו מנתחים נתונים של הישרדות, אנו עוסקים לא רק בשאלה של "אם" פרט מסוים ישרוד לאורך זמן מסוים, אלא גם בשאלת ה"מתי" – באיזה קצב מתרחשים האירועים המשפיעים על ההישרדות. אם פונקציית הסיכון קבועה, אזי כשלים מתרחשים בתדירות אחידה ואז ההתפלגות של זמן ההישרדות היא התפלגות המעריכית.
עבור התפלגויות אחרות, פונקציית הסיכון איננה קבועה, כך שקצב הכישלון משתנה עם הזמן.

העומק שפונקציית הסיכון מספקת מאפשר לחוקרים לזהות תבניות ומגמות בנתונים, לדוגמה, אם קצב התקלות גדל עם הזמן, ניתן להסיק כי הסיכון לכשל מתגבר ככל שהפרט או המערכת בשימוש למשך זמן ארוך יותר. פונקציה זו מאפשרת גם לחוקרים להעריך את ההשפעה של גורמים שונים על הסיכון לאירוע, ובכך לתת בסיס נתונים להחלטות מושכלות בתחומים כמו תכנון טיפולים רפואיים או בחינת אמינות מוצר.

## ראו גם
* הסתברות
* התפלגות מעריכית
* התפלגות וייבול
* ניתוח הישרדות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סטטיסטיקה
קטגוריה:תורת ההסתברות
ביאלה (בולגריה)

**בְּיָאלָה** (בבולגרית: **Бяла**) היא עיר בצפון מרכז בולגריה, השנייה בגודלה מבחינת כמות האוכלוסין במחוז רוסה ושוכנת 214 ק"מ מהבירה סופיה ו-55 ק"מ מבירת המחוז רוסה. השם ביאלה שמשמעו "העיר הלבנה", ניתן לה בשל הסלעים הלבנים המצויים על הגבעות הסובבות את העיר.

## היסטוריה
העיר מוזכרת לראשונה בתעודות עות'מאניות מ-1618. הגאוגרף האוסטרו-הונגרי פליקס פיליפ קאניץ שסייר באזור ב-1871 תיאר את ביאלה כמרכז לבעלי מלאכה זעירה בתחום הצמר והסדקית. ב-7 ביולי 1877, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) שוחררה העיר ובהמשך שימשה לתקופה קצרה מפקדתו הראשית של צבא האימפריה הרוסית. לאחר המלחמה הפכה העיר מתוקף סיכומי קונגרס ברלין, חלק מנסיכות בולגריה. ב-1891 קיבלה ביאלה מעמד של עיר.

## כלכלה ותיירות
ביאלה היא מרכזו של אזור חקלאי מפותח והחל משנות ה-90 התפתחה בעיר גם תעשייה זעירה, בעיקר בתחום המזון והטקסטיל. ביאלה מצויה על קו הרכבת בין גורנה אוריאחוביצה לרוסה ועל הכביש המהיר בין רוסה לוליקו טרנובו, שמתחבר בהמשך לעורק מספר 9 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים. בעיר קיים מוזיאון לתולדות המלחמה העות'מאנית-רוסית שהובילה לעצמאות המדינה ונוסד ב-1907. בביאלה קיים מגדל שעון שהוקם ב-1872, תקופתו של הסולטאן העות'מאני אבדילאזיז.

## דמוגרפיה
אוכלוסיית העיר נמצאת במגמת קיטון מתונה (תמותה לעומת ילודה). מחצית מהאוכלוסייה הם גברים ומחציתה נשים. 80.84% מהאוכלוסייה הם ממוצא בולגרי, 15.21% הם צוענים ו-3.94% מוצאם טורקי. 6.2% מהאוכלוסייה הם בעלי השכלה על תיכונית, 27% הם בעלי השכלה תיכונית ו-36% בעלי השכלה יסודית.

## אקלים
בביאלה שורר אקלים ממוזג מתון. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12oc וערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-2.2oc בינואר ועד 21.7oc ביולי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערי מחוז רוסה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1618
קניון חיפה

שמאל|ממוזער|250px|פארק מת"ם וקניון חיפה משמאל
**קניון חיפה** או **קניון עזריאלי חיפה** הוא מרכז מסחרי הממוקם בדרום חיפה. הקניון נמצא ברחוב פלימן 4, סמוך לדרך פרויד העולה למרכז העיר, לכביש 4 ולכניסה למנהרות הכרמל, וכן סמוך לפארק מת"ם, אצטדיון סמי עופר, תחנת הרכבת חיפה - חוף הכרמל, תחנת האוטובוסים מרכזית חוף הכרמל ושכונת נאות פרס.

## היסטוריה
הקניון הוקם בין השנים 1995 ל-1997 על ידי חברת דנקנר השקעות שהחזיקה 60% מהבעלות, אנשי העסקים שמשון פריצקר שהחזיק 23%, יעקב חי 13%, וחברת קמור (שהייתה בבעלות אהרון אחיעז ודן ברנר) שהחזיקה 5%. ביולי 1998 רכש איש העסקים הרוסי-ישראלי ולדימיר גוסינסקי מ"דנקנר השקעות" 28.5% ממניות הקניון, תמורת 31 מיליון דולר, על פי שווי קניון של כ-110 מיליון דולר. בשנת 1999 נפתח בקניון סניף של רשת מועדוני כושר הבינלאומית הולמס פלייס. בשנת 2001 התקבל אישור לבנות על גג הקניון מגדל משרדים, בשטח של 20 אלף מ"ר, בהשקעה של 16 מיליון דולר אך המגדל לא נבנה.

ב-2004 נמכרה חברת דנקנר השקעות לחברת דלק נדל"ן מקבוצת דלק שבבעלות יצחק תשובה, שהייתה לבעלת השליטה בקניון. בינואר 2010 נרכש הקניון מדלק נדל"ן על ידי קבוצת עזריאלי, תמורת 300 מיליון שקל.

באוקטובר 2007, הודיעה הנהלת הקניון כי החנויות יפתחו גם בשבתות וחגים. בתי הקפה והאטרקציות השונות של הקניון (קרטינג, באולינג ועוד) פעלו כבר בשבתות. עם זאת, כיום החנויות אינן פתוחות בשבתות וחגים.

## מבנה הקניון
שטחו 30,000 מטר רבוע, והוא כולל עשרות חנויות ועסקים מגוונים. תמהיל ענפי המסחר בקניון כולל חנויות הלבשה והנעלה, חנויות ספרים, חנויות חשמל, אלקטרוניקה ומחשוב, אופטיקה, תכשיטים, רשת פארם, בתי קפה, מסעדות, רשתות מזון מהיר, מרכזי שירות של חברות סלולר, מתפרה, מאפיה, רשת מרכולים ומכון כושר. הוא משרת בעיקר את תושבי חיפה, טירת כרמל ויישובי מועצה אזורית חוף הכרמל.

בתי הקולנוע שפעלו בקניון בעבר נסגרו, אך בספטמבר 2019 נפתח בקניון בית קולנוע מרשת Movieland.

בכניסה לקניון נמצא הפסל "המסע הציוני של דוד עזריאלי" שהועבר ב-2014 מקניון עזריאלי בתל אביב.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חיפה: מרכזי קניות
קטגוריה:קניוני עזריאלי
קטגוריה:מערב חיפה
כרמל צרפתי

[שמאל|ממוזער|250px|[מרכז חינוך ליאו בק]]
**כרמל צרפתי** היא שכונה בחיפה השוכנת בשיפוליו הצפון-מערביים של הר הכרמל. השכונה נקראת כך בעקבות החסות שקיבלו מייסדי המנזר הכרמליתי השוכן בה מהקונסול הצרפתי, שסייע בתיווך במגעים להקמת המנזר מול הסולטאן העות'מאני ב-1769.
## גאוגרפיה
גבולה המערבי של השכונה הוא מתחם סטלה מאריס, משם יורד מדרון ההר צפונה ומערבה לעבר הים התיכון; גבולה המזרחי הוא הכרמל המרכזי והדר, וגבולותיה הצפוניים והדרומיים הם ואדיות. הרחוב שעולה אל השכונה ממערב הוא "דרך צרפת", והוא מתחבר עם הרחוב הראשי, הארוך, רחוב טשרניחובסקי.

בשנות ה-30 של המאה ה-20 היה רובו של השטח שעליו נמצאת השכונה בבעלות המסדר הכרמליתי. בשנת 1936 הועתק לשכונה מנזר גבירתנו של הכרמל (ששכן לפני כן בבת גלים בתחומי בית החולים רמב"ם). הכרמליתים הציבו שני שערים בדרכים המובילות למנזר, השער המערבי בקצה דרך סטלה מאריס, והמזרחי בקצה שדרות הציונות של היום, שהיווה גבול בין השטח שבבעלות המנזר ל"כרמל הגרמני" (הטמפלרי). בשנות ה-40 נבנו מספר בתי מגורים - רובם בסגנון הבאוהאוס, שהוחכרו בדמי מפתח לבריטים, לערבים וליהודים. לאחר מכן חילק המנזר חלק מהשטחים למגרשים ומכר אותם ליהודים ולערבים. עד הקמת מדינת ישראל נבנו מעט בתים על מגרשים אלה. בתקופת מלחמת העולם השנייה הופקע קו הרכס שבין שני המנזרים על ידי הצבא הבריטי, שהקים לאורכו מחנות צבא.

כרמל צרפתי היא שכונת מגורים שקטה של המעמד הבינוני-גבוה. בשכונה ממוקמים אתרים ומוסדות חיפאיים ידועים, בהם מנזר גבירתנו של הכרמל, המכללה האקדמית לחינוך גורדון, מרכז החינוך והמרכז ליהדות מתקדמת על שם ליאו בק, בית הלוחם חיפה (מרכז ספורט המשמש את נכי צה"ל), בית הספר היסודי "רמות", בית הספר היסודי "טשרניחובסקי" ובית ספר "גיל" לחינוך מיוחד. כמו כן מארחת השכונה קן של תנועת הנוער העובד והלומד (המכונה "קן כרמ"צ"), שהוקם בשנת 1957 ופעל תחילה במעון דֹב שלימים מבניו הנטוּשים נהרסוּ. לימים נבנה בשנות ה-60 מבנה הקן שקים עד היום ברחוב אדמונד פלג; ומאז 2010 גם שבט של הצופים. בלב השכונה הוקם "מרכז תרבות צרפת ע"ש גסטון דֶפֵר", שבמתחם שלו נמצא גם "מרכז קריגר לאמנויות הבמה".

שכונת משנה של הכרמל הצרפתי היא **רמת שאול**, שהוקמה עם שנות העלייה ההמונית כשיכונים ארוכים מרובי-כניסות ובהם 2–3 קומות. בשנת עליית גומולקה נבנו שיכונים נוספים, מרווחים יחסית למקובל באותה תקופה.

כרמל צרפתי מוגדרת מבחינה מוניציפלית כתת-רובע של רובע הכרמל. לפי הגדרה פורמלית זו נכללות בכרמל הצרפתי גם שתי שכונות קטנות ממזרח לה, "רמת התשבי" ו"כרמל צפוני", המזוהות יותר עם מרכז הכרמל, וכוללות את רחוב התשבי ושדרות הנשיא והרחובות היוצאים מהם, ואף מספר רחובות היוצאים משדרות הציונות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
הרכבת התחתית של בייג'ינג

**הרכבת התחתית של בייג'ינג** (בסינית מפושטת: **北京地铁**; בפיניין: **Běijīng dìtiě**) היא מערכת רכבת תחתית המהווה חלק ממערך התחבורה הציבורית של העיר בייג'ינג בסין. הרכבת נמצאת בבעלות עיריית בייג'ינג. הקו הראשון נפתח בשנת 1969, וכיום ישנם 22 קווים שמהם 20 קווי מטרו, קו אחד של רכבת ריחוף מגנטי, וקו אחד של רכבת קלה. המערכת משתרעת לאורך של 636.8 קילומטר וכוללת 391 תחנות.

הרכבת התחתית היא הוותיקה בסין, השנייה באורכה במדינה לאחר הרכבת התחתית של שאנגחאי, והיא מערכת הרכבות התחתיות העמוסה בעולם, עם 3.78 מיליארד נסיעות בשנת 2017, וממוצע של 10.35 מיליון נסיעות ביום.

בשנת 2002 החלו עבודות מאסיביות להרחבת הרשת, עד שנה זו פעלו שני קווים בלבד. למרות עבודות אלו מערכת הרכבת התחתית עדיין לא עונה על הצרכים של העיר, ותוכנית הפיתוח קוראת להרחיב את הקווים ל-998.5 קילומטר שישרתו 18.5 מיליון נסיעות ביום עד 2021.



## תעריף נסיעה
מודל התמחור של הנסיעה שונה ממחיר קבוע למודל של תשלום מבוסס מרחק נסיעה בדצמבר 2014, למעט בקו Airport Express. המחיר מתחיל מ-3 יואן סיני עבור נסיעה של עד 6 קילומטר ועולה בהדרגה (ראו טבלה מטה).

מחיר הנסיעה ב-Airport Express הוא 25 יואן סיני ללא תלות במרחק הנסיעה. ילדים שגובהם עד 1.3 מטר לא משלמים עבור הנסיעה במידה והם מלווים במבוגר ששילם עבור הנסיעה. אזרחים ותיקים מעל גיל 65, אנשים עם מוגבלויות, קצינים בדימוס, אנשי צבא, משטרה ויוצאי צבא שנפצעו בזמן פעולה, ואנשי המשטרה העממית המזוינת של סין נוסעים ברכבת התחתית ללא תשלום.



## הרחבה ותכנון עתידי
מערכת הרכבת התחתית בבייג׳ינג ממשיכה להתרחב במהירות, ועל פי תוכנית האב היא תשתרע על פני 998.5 ק״מ עד סוף שנת 2021. בתחילת 2019 היו קווים באורך 252.3 ק״מ בבנייה. הקווים החדשים ירחיבו בצורה משמעותית את הכיסוי של המערכת, בייחוד בדרום העיר ובמערב העיר.

### רכבת חד־פסית
בשנת 2014 רשות התכנון בבייג׳ינג בחנה הקמה של קווי רכבת חד־פסית באזורים בעיר בהם הקמת קו תת-קרעי עלול להיות קשה לביצוע. למרות שקו רכבת חד־פסית יכול לשנע כמות נמוכה של אנשים ביחס לקו רכבת תחתית והוא פועל במהירות נמוכה יותר, קווי רכבת חד־פסית זולים משמעותית מקווי רכבת תחתית והם שקטים יותר.

התכנון של קו בודד שכלל 21 תחנות אושר והעבודות החלו ב-2014, אך בתחילת 2015 העבודות הופסקו והתוכניות להקמת רכבת חד־פסית נגנזו בגלל התנגדות תושבים וקיבולת נמוכה של הקו.

### קו 28
באוגוסט 2015 רשויות התכנון הציעו להקים מסיעון תת-קרקעי שיעבור דרך המע"ר של בייג׳ינג. לפי פרסומים מ-2018 הוחלט לבסוף להקים את קו 28 כקו רכבת תחתית ולא כמסיעון. הקו הוא באורך 8.77 ק"מ והוא כולל 9 תחנות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

בייג'ינג
רכבת תחתית
מאט הארדינג

**מתיו "מאט" הארדינג** (באנגלית: **Matt Harding**; נולד ב-27 בספטמבר 1976) הוא מתכנן משחקי מחשב אמריקאי וידוען אינטרנטי הידוע כ**מאט המרקד** (Dancing Matt) בזכות סרטוניו הוויראליים ("?Where the Hell is Matt" – "היכן לעזאזל נמצא מאט?") המציגים אותו רוקד בציוני דרך, רחובות ומיקומים מפורסמים שונים ברחבי העולם, במהלכם הוא ביקר גם בישראל.

הארדינג קיבל מאז כיסוי נרחב של מסעותיו במרכזי הדפסה ושידור בכלי התקשורת והוא נשכר לככב עבור חברת ויזה בקמפיין "Travel Happy".

הארדינג במקור מווסטפורד שבקונטיקט. הוא נכנס לתעשיית משחקי המחשב כשהחל לעבוד בחנות המתמחה בנושא הנקראת "Cutting Edge Entertainment". מאוחר יותר הוא עבד כעורך במגזין המשחקים "GameWeek" בווילטון, ולאחר מכן כמפתח תוכנה בחברת המשחקים Activision בסנטה מוניקה, קליפורניה, ולאחר מכן בבריזביין שבאוסטרליה.

## ?Where the hell is Matt
הארדינג היה ידוע בפני חבריו כרקדן יוצא דופן. במהלך טיול עם חבריו בווייטנאם כשהם הסריטו אחד את השני במצלמת וידאו, הם הציעו לו להוסיף את הריקוד לקטע הווידאו. קטעים אלו הועלו לאתר האינטרנט של הארדינג במטרה להציגם לחבריו ובני משפחתו. מאוחר יותר, הקליט הארדינג 15 קטעי וידאו בהם הוא רוקד בליווי השיר "Sweet Lullaby" של להקת דיפ פורסט. הווידאו הועבר באמצעות דואר אלקטרוני שבסופו של דבר הפך לוויראלי, עם כ-20,000 כניסות לאתר האינטרנט של הארדינג ביום. הארדינג יצר גרסה נוספת של הווידאו ב-2006 עם סצנות ריקוד נוספות ממסעותיו שלאחר מכן, הנקרא "Dancing 2006". באותו הזמן הארדינג נענה בחיוב להצעת חסות מאת מותג המסטיקים האמריקאי "Stride", המעניק כיסוי חלקי למסעותיו.

הארדינג פרסם את מקבץ הווידאו השלישי שלו ב-20 ביוני 2008 שמורכב ממסעו שארך כ-14 חודשים ב-42 מדינות שונות. קטע זה זכה בלמעלה מ-30 מיליון צפיות באתר YouTube כשהערוץ האישי שלו ממוקם במקום ה-83 מבחינת מספר המנויים באתר, נכון ל-31 במרץ 2009.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תופעות אינטרנט
קטגוריה:פעילי אינטרנט אמריקאים
קטגוריה:מעצבי משחקים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
חדר חושך (מין)

**חדר חושך** הוא חדר חשוך המצוי לפעמים במועדוני לילה, סאונות ומועדוני מין הומוסקסואלים ומיועד לקיום פעילויות מיניות. כאשר החדר ממוקם בברים הוא ידוע גם כ**מאחורי הקלעים**.

חדרי חושך היו נפוצים בברים ובמועדוני להט"בים באמריקה הצפונית במהלך שנות ה-60 ושנות ה-70 של המאה הקודמת, וניתן למצוא אותם גם כיום בברים ומועדוני להט"ב. החדרים יכולים להיות בעלי רמות חשכה בגדלים משתנים בהתאם למקום, ולכלול בהם אלמנטים שונים ואביזרי מין.

## ראו גם
*גלורי הול
* סאונה
* דייט בחשיכה

קטגוריה:תרבות להט"ב
קטגוריה:חדרים
קטגוריה:מקומות מפגש של להט"בים
נמל התעופה לונדון לוטון

שמאל|ממוזער|250px|מטוס של חברת תומסון איירוויז בנמל
**נמל התעופה לונדון לוטון** (באנגלית: **London Luton Airport**) שנקרא בעבר "נמל התעופה הבינלאומי לוטון", הוא נמל תעופה הממוקם כ-2.8 ק"מ מזרחית למרכז העיר לוטון ברובע בדפורדשייר, וכ-56 ק"מ ממרכז העיר לונדון, בירת אנגליה. שדה התעופה נמצא בבעלות המועצה המקומית.

נמל התעופה לוטון הוא הרביעי בגודלו מבין ששת נמלי התעופה המשרתים את אזור לונדון, לאחר נמל התעופה לונדון הית'רו, נמל התעופה לונדון גטוויק, נמל התעופה סטנסטד, ולפני נמל התעופה לונדון סיטי ונמל התעופה לונדון סאות'אנד.
## היסטוריה
נמל התעופה נפתח ב-16 ביולי 1938 ובמלחמת העולם השנייה שימש את חיל האוויר המלכותי. לאחר המלחמה עבר הנמל לפעילות מסחרית והמשיכו בו הטיסות של חברות התעופה מונרך איירליינס, תומסון איירווייס ואוייטאייר.
בשנת 1972 היה נמל התעופה לוטון לנמל התעופה הריווחי ביותר במדינה, אך ב-1974 ספג פגיעה קשה ברווחיו כאשר אחת מחברות התעופה החזקות שפעלו בו, קלרקסונס (Clarksons Travel Group), פשטה את הרגל.

במשך 15 השנים שלאחר מכן הורחב הנמל, ובשנת 1985 נבנה טרמינל בינלאומי חדש. ב-1990 הוחלף שם הנמל ל"נמל התעופה לונדון לוטון". בשנת 1991 העבירה חברת ריאנאייר את טיסותיה לאירלנד מהנמל, אך מאוחר יותר העבירו אליו חברות תעופה כמו איזיג'ט ומאיי טראבל.

בשנת 1998 החלה בניית טרמינל חדש שעשוי מזכוכית ומאלומיניום בעלות של 40 מיליון פאונד. הטרמינל נפתח בשנת 1999 בטקס חגיגי על ידי המלכה אליזבת השנייה ובנה הנסיך צ'ארלס.

בשנת 2008 עברו בנמל התעופה מעל 10 מיליון נוסעים, אך בשנת 2009 ירד מספר הנוסעים לכ-9,120,000 והנמל דורג במקום החמישי בבריטניה מבחינת היקף תנועת הנוסעים. בשנת 2018 עברו בנמל התעופה מעל 16 מיליון נוסעים.

## מסלול הטיסה
נמל התעופה הוא בעל מסלול אחד, באורך של 2,160 מטר ובגובה של 160 מטר. המסלול מצויד בטכנולוגית נחיתות מסוג IIIB, המאפשרת פעילות גם בתנאי ראות לקויה. כל מתקני הנמל ומבניו ממוקמים מצפון למסלול. בנמל עומדות לרשות הנוסעים 60 עמדות כרטוס.

## חברות ויעדי טיסה
נמל התעופה משמש כבסיס לחברות איזיג'ט, תומאסון איירווייז, ריאנאייר וויז אייר. יעדי הטיסה מהנמל ואליו מוגבלים בטווח (בגלל מסלול ההמראה הקצר) ליעדים באירופה, צפון אפריקה והמזרח התיכון.

נמל התעופה הוא הבסיס של חברת הלואו-קוסט איזיג'ט ועל אדמתו נמצאים גם משרדי החברה הראשיים. החברה החלה לפעול בשנת 1995 עם מטוס אחד שטס בין לוטון לאדינברו.

אל על מפעילה 9 טיסות שבועיות בין תל אביב ללוטון, ואיזיג'ט מפעילה 13 טיסות שבועיות בקו זה מאז 2009. ישראייר מפעילה טיסות עונתיות בקו זה. ויז אייר מפעילה טיסות יומיות בקו זה החל מ-2017.

בעבר שימש גם כבסיס לחברת מונרך איירליינס שפשטה את הרגל ב-2017.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

לוטון
לוטון
לוטון
קטגוריה:בדפורדשייר
ביילה

**ביילה** (באנגלית: **Byla**) הוא הרכב מוזיקת אמביינט מברוקלין, ניו יורק. ההרכב הוקם בשנת 2004 על ידי הגיטריסטים קולין מרסטון וקווין האפנייגל.

אלבומם הראשון, Byla, יצא לאור בשנת 2005. האלבום השני, Viscera, יצא לאור בשנת 2007.

סגנון המוזיקה של ההרכב בדרך כלל אינו כולל שירה. עם זאת, באלבומם השני שיתפו את הזמרת ז'ארבו מלהקת סוואנס.

## אלבומים
*2005 - Byla
*2007 - Viscera

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ניו יורק: להקות
קטגוריה:להקות אמריקאיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2004
פונקציית גמא הלא שלמה

ממוזער |330x330 פיקסלים|פונקציית הגמא העליונה הלא שלמה, עבור מספר ערכים שלמים של s:  0 (כחול), 1 (אדום), 2 (ירוק), 3 (כתום), 4 (סגול)

**פונקציית גמא הלא שלמה** מוגדרת על ידי אינטגרל בעל אותו אינטגרנד כמו פונקציית גמא, אך עם גבולות אינטגרציה שונים. ישנם שתי פונקציות המכונות פונקציית גמא הלא שלמה: עליונה ותחתונה.

פונקציית גמא הלא שלמה העליונה מוגדרת:

: \Gamma(s,x) = \int_x^{\infty} t^{s-1}\,e^{-t}\,{\rm d}t .\,\!

פונקציית גמא הלא שלמה התחתונה מוגדרת:

: \gamma(s,x) = \int_0^x t^{s-1}\,e^{-t}\,{\rm d}t .\,\!

## מאפיינים של פונקציית גמא הלא שלמה
מההגדרה אפשר להבין כי:

: \gamma(s,x) + \Gamma(s,x) = \Gamma(s)\!

על ידי אינטגרציה בחלקים אפשר להגיע למסקנה:

:\Gamma(s,x)= (s-1)\Gamma(s-1,x) + x^{s-1} e^{-x}\!

: \gamma(s,x) =(s-1)\gamma(s-1,x) - x^{s-1} e^{-x}\!

## תכונות

* \Gamma(s,x)=(s-1)!\,e^{-x}\sum_{k=0}^{s-1}\frac{x^k}{k!} כאשר s שלם חיובי

*  \Gamma(s,0) = \Gamma(s)\!

* \Gamma(1,x) = e^{-x}\!

* \gamma(1,x) = 1 - e^{-x}\!

### מאפיינים של נגזרת הפונקציה

*  \frac{\partial \Gamma (s,x) }{\partial x} = - \frac{x^{s-1}}{e^x} 

הגדרת מקרה מיוחד של פונקציית "G" של ("Meijer  G") מאייר:

:T(m,s,x) = G_{m-1,\,m}^{\,m,\,0} \!\left( \left. \begin{matrix} 0, 0, \dots, 0 \\ s-1, -1, \dots, -1 \end{matrix} \; \right| \, x \right)
:T(m,s,z) = - \frac{(-1)^{m-1} }{(m-2)! } \frac \rightarrow 1  כאשר x \rightarrow \infty

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

גמא הלא שלמה
מונרך איירליינס

**מונרך איירליינס** (באנגלית: **Monarch Airlines**) או **מונרך**, הייתה חברת תעופה זולה בריטית שביצעה טיסות סדירות אל למעלה מ-100 יעדי נופש באירופה, הים התיכון, צפון אפריקה, והמזרח התיכון, לרבות ישראל.

בסיסה הראשי של החברה נמצא בנמל התעופה לונדון לוטון ובסיסי משנה בנמל התעופה מנצ'סטר, נמל התעופה לונדון גטוויק ובנמל התעופה בברמינגהאם.

מונרך איירליינס נחשבה כחברת הלואו קוסט הדייקנית ביותר לשנת 2016. בתחילת אוקטובר 2017 הודיעה החברה כי הפסיקה את פעילותה וכי כל טיסותיה בוטלו, בעקבות הודעה על פתיחת הליך כינוס נכסים.

## תולדות החברה
ממוזער|250px|מטוס איירבוס A330-200 של החברה
חברת מונרך איירליינס החלה לפעול ב-5 באפריל 1968 כשהיא מפעילה טיסות צ'רטר מנמל התעופה לונדון לוטון למדריד. בשנת 1969 הטיסה החברה כ-250,000 נוסעים תוך 12 חודשים בלבד.

בשנת 1971 רכשה החברה שלושה מטוסים מדגם בואינג 720 מחברת התעופה האמריקאית נורסת' וואסט, ושילמה מיליון דולר לכל מטוס. בשנת 1972 הטיסה החברה כ-500,000 נוסעים.

לאורך השנים רכשה החברה מטוסים מתקדמים יותר כמו הבואינג 737 ובואינג 757.

באוגוסט 2015, לאחר הפסקה של עשור, הודיעה חברת התעופה על כניסתה לשוק הישראלי והתחלה של פעילות סדירה לאחר שבעבר הפעילה טיסות שכר מישראל. החברה הפעילה 3 טיסות שבועיות מנמל התעופה בן-גוריון לנמל התעופה לונדון לוטון ועוד טיסה שבועית מאילת-עובדה ללונדון לוטון. משרד התיירות הישראלי אשר היה במגעים לחידוש הקו, ליווה את החברה בבחינת פתיחת הקווים לישראל ואף אישר לחברה מענק בסך £45 עבור כל תייר שינחת באילת, כדי לעודד את התיירות מאירופה לאילת. כמו כן סייע משרד התיירות בשיווק הקו לישראל. המענק היה בין הגבוהים שניתנו עד אז על ידי משרד התיירות לחברת תעופה לואו קוסט.

ב-22 בדצמבר 2015 הודיעה החברה על הרחבת הפעילות בישראל: קו חדש מנתב"ג למנצ'סטר שהופעל החל מאפריל 2016 במטוס A320 של החברה במתכונת של 3 טיסות שבועיות.

ב-2 באוקטובר 2017 הודיעה החברה על פשיטת רגל וכל טיסות החברה בוטלו באופן מיידי ופתאומי. קריסת החברה נבעה ממכלול של נסיבות, בהן התחרות העזה בין חברות התעופה הזולות באירופה, היחלשות המטבע הבריטי, אירועי טרור במצרים ובתוניסיה, שהיו שניים מהיעדים המרכזיים של החברה, וכן אי היציבות הפוליטית בטורקיה.

## צי המטוסים
(נכון למאי 2017)

## קישורים חיצוניים

*  (אנגלית)
*  (עברית)
* Monarch website from the British Civil Aviation Authority
* Monarch website from KPMG
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה בריטיות שנסגרו
קטגוריה:חברות תעופה שנכנסו להליך פירוק
מארקוורד פון אנוויילר

[שמאל|ממוזער|250px|מארקוורד פון אנוויילר, [כתב יד (העתק)|כתב יד מימי הביניים]]
**מארקוורד פון אנוויילר** (בגרמנית: **Markward von Annweiler**; ? – 1202) היה אציל גרמני ששירת את קיסרי האימפריה הרומית הקדושה ולאחר מכן שלט בעצמו בדרום איטליה וסיציליה עד למותו.

## חייו
החל את דרכו כאציל ששירת את פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (ברברוסה) וכאדמיניסטרטור ומפקד צבאי רכש לעצמו מעמד וחשיבות. עם מות הקיסר ברברוסה המשיך לשרת את בנו היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בעיקר באיטליה ומאוחר יותר בסיציליה. בתמורה לשירותיו הטובים זכה לתארים ולנחלות בדרום איטליה, שהציבו אותו בעמדה אסטרטגית וכמגן של האינטרסים הקיסריים באיטליה מול הכס הקדוש. מותו של הקיסר היינריך השישי נשא בכנפיו עצמאות עבורו. מארקוורד פון אנוויילר קשר עצמו תחילה עם אלמנת הקיסר, קונסטנס מסיציליה; לאחר מכן, משהובררו שאיפותיו העצמאיות להשתלט על הממלכה הנורמנית שמרכזה סיציליה ותחום שלטונה דרום איטליה ומרכז אגן הים התיכון, ניסתה קוסטנצה לסלק אותו מסיציליה, אך אחיזתו בדרום איטליה הותירה אותו כאיום מתמשך על האי. מארקוורד ראה עצמו כיורש חוקי של נחלות הקיסרות באיטליה, ולדבריו הקיסר היינריך השישי הפקיד בידיו, בטרם מותו, צוואה המותירה אותו כשליט על סיציליה - אך צוואה זו מעולם לא הוצגה. מאחר שראה עצמו כחלק מהקיסרות, הוא לא טמן ידי בצלחת, השתתף בפוליטיקה הפנימית הגרמנית ותמך בהכתרתו של פיליפ דוכס שוואביה כמלך גרמניה.

תוך ניצול התפוררות הקיסרות והמאבק בין המלכים היריבים פיליפ משוואביה, מלך גרמניה ואוטו הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה – שהותירו את הזירה האיטלקית מחוץ לתחום ההשפעה הגרמני – מחד, ומותה של קוסטנצה מאידך, הצליח מארקוורד פון אנוויילר לממש את שאיפתו לתפוס את פלרמו ולשלוט באי כעוצר מטעם פרידריך, מלך סיציליה, שהיה קטין ונזקק לעוצר על מנת למשול. מארקוורד ניצל את חוסר האונים של פרידריך וחולשתו של האפיפיור על מנת למשול בסיציליה, לחלק נתחים מהנחלות הקיסריות על מנת לגייס תומכים, ולצבור עושר לעצמו. מאמציו של האפיפיור לסלק את מארקוורד מדרום איטליה וסיציליה שהחלו בהטלת חרם ונידוי על האציל הגרמני ולאחר מכן גיוס צבא שכירים צרפתי נגדו לא הצליחו לעצור את מארקוורד.

הקריירה של מארקוורד פון אנוויילר נסתיימה במפתיע בשנת 1202 כאשר הוא נפטר ככל הנראה מדיזנטריה, תוך שהוא מותיר את הזירה הסיציליאנית-איטלקית למלחמות בלתי פוסקות של אצילים מקומיים ואצילים גרמניים שנאבקו על הזכות לשמש כעוצרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אצולה איטלקית
קטגוריה:אצולה גרמנית
קטגוריה:אנשי צבא האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:נפטרים מדיזנטריה
קטגוריה:נפטרים ב-1202
חמי שלו

**מנחם "חמי" שלו** (נולד ב-14 באפריל 1953) הוא עיתונאי ישראלי, לשעבר כתב ופרשן של עיתון "הארץ" ועורך משנה של "ישראל היום". קודם לכן עבד כפרשן ועורך ב"מעריב" וב"ג'רוזלם פוסט".

## ביוגרפיה
שלו נולד בוושינגטון די. סי. שבארצות הברית לשושנה לבית זקס ולמרדכי שלו, שהיה איש משרד החוץ (כיהן, בין היתר, כציר בשגרירות ישראל בוושינגטון בתקופת מלחמת יום הכיפורים וכשגריר ישראל בקנדה) ובילה חלק ניכר מילדותו מחוץ לישראל במסגרת שליחות הוריו. בוגר הגימנסיה העברית בירושלים (סיים בשנת 1971). בשירותו הצבאי שימש קצין שלישות חטיבתי בחיל השריון. לאחר סיום השירות הצבאי, למד משפטים באוניברסיטה העברית, ועסק בהוצאה לאור של ספרות משפטית. בשנים 1983–1985 שימש קצין העיתונות של הקונסוליה הישראלית בניו יורק ועסק בהסברה.

החל את הקריירה העיתונאית באמצע שנות ה-80. שימש כתב ופרשן מדיני בעיתונים "ג'רוזלם פוסט", "דבר" ו"מעריב", וכפרשן לענייני ישראל בעיתון היהודי-אמריקני "הפורוורד" והרבה להתראיין בנושאים הקשורים לישראל ברשת CNN.

בין השנים 2003 ל-2007 שהה באוסטרליה, שם שימשה רעייתו נילי שלו בתפקיד הנספחת המסחרית של ישראל. באותה תקופה שימש עורך המשנה של העיתון היהודי הארצי . ביולי 2007 עבר מ"מעריב" ל"ישראל היום", שם שימש משנה לעורך ופרשן מדיני.

באוגוסט 2011 עבר עם רעייתו לניו יורק, לאחר שזו מונתה לנספחת המסחרית של ישראל בקונסוליה שם, והחל לעבוד בעיתון "הארץ" כעורך האתר של העיתון באנגלית וכפרשן לענייני ארצות הברית. שלו כותב את מאמריו בשתי השפות שבהן מתפרסם עיתון הארץ, עברית ואנגלית. ליווה כפרשן בכיר את מערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2012, ואת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, בה טען לכל אורכה כי דונלד טראמפ יובס בפריימריז של המפלגה הרפובליקנית, וגם יובס על ידי הילרי קלינטון.

ב-31 בדצמבר 2020 פרש שלו מעיתון הארץ, ופרסם מאמר פרידה מהעיתון.

שלו נשוי לנילי שלו, מנכ"לית מכון הייצוא. אב לשלוש בנות, בהן העיתונאית טל שלו (שהיא בתו מנישואיו הראשונים). שלו הוא מצאצאי הרב שלמה גאנצפריד. מתגורר בגבעתיים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פובליציסטים כותבי עברית
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל ישראל היום
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל הג'רוזלם פוסט
קטגוריה:כתבים מדיניים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953