open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
המכון לחקר האינטרנט של אוניברסיטת אוקספורד

**המכון לחקר האינטרנט של אוניברסיטת אוקספורד** (באנגלית: The **Oxford Internet Institute**; בראשי תיבות: **OII**) הוא מכון אקדמי בֵּין־תְּחוּמִי, השייך לאוניברסיטת אוקספורד באנגליה. המכון בוחן את בהשלכות החברתיות של האינטרנט, ומתמקד בעיצוב מחקר ומדיניות אינטרנט. המכון חבר עיקרי בפרויקט האינטרנט העולמי.

המכון נוסד בשנת 2001, על ידי דרק וואיט (Derek Wyatt), אז חבר הפרלמנט הבריטי ואנדרו גרהאם, המנהל של בייליול קולג'. פרופסור ויליאם דאטון, שימש כמנהל הראשון של המכון משנת 2001 עד שנת 2011. כיום מנהלת המכון היא פרופסור ויקטוריה נאש.

נושאי המחקר במכון מגוונים ועוסקים בין היתר באינטרנט ובריאות, השפעת האינטרנט על הפוליטיקה, הפוליטיקה של האינטרנט, סייבר סקיוריטי וגאוגרפיה של האינטרנט. המכון עוסק גם במחקר על ויקיפדיה, בין היתר על מלחמות עורכים בוויקיפדיה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מכוני מחקר רב תחומי
קטגוריה:אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:מחקר האינטרנט
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אינטרנט
פונקציית ליוביל

במתמטיקה, **פונקציית ליוביל** (על שם המתמטיקאי הצרפתי ז'וזף ליוביל) היא פונקציה אריתמטית חשובה בתורת המספרים, אשר לכל n טבעי היא מוגדרת על ידי:
:\lambda(n)=(-1)^{\Omega(n)}
כאשר \Omega(n) הוא מספר המספרים הראשוניים המחלקים את n.

ניתן לראות כי \Omega(ab)=\Omega(a)+\Omega(b), אזי \lambda(ab)=\lambda(a)\lambda(b). למספר 1 אין גורמים ראשוניים, לכן \Omega(1)=0 ומכאן \lambda(1)=1. בנוסף:
:\sum_{d|n}\lambda(d)=\begin{cases}1&:n=k^2\\0&:n\ne k^2\end{cases}
ניתן לראות כי פונקציית ליוביל והערך המוחלט של פונקציית מביוס הם הופכי דיריכלה.

פונקציית ליוביל מופיע גם בטורים של פונקציות אחרות, לדוגמה
*\frac{\zeta(2s)}{\zeta(s)}=\sum_{n\,=\,1}^\infty\frac{\lambda(n)}{n^s}
*\sum_{n\,=\,1}^\infty\lambda(n)\frac{q^n}{1-q^n}=\sum_{n\,=\,1}^\infty q^{n^2}=\frac{1}{2}\left(\vartheta_3(q)-1\right)
כאשר \vartheta_3(q) היא פונקציית תטא של יעקובי .

לאורך השניים הוצגו שתי השערות בנוגע לפונקציית ליוביל, אך שתיהן הוכחו כשגויות. הטענה הראשונה הייתה שאם נגדיר את הפונקציה L(n)=\sum_{k\,=\,1}^n\lambda(k), אז L(n)\le0 לכל n>1. השערה זו ידועה בתור השערת פוליה והוצא על ידי ג'ורג' פוליה בשנת 1919, אך הוכחה כשגויה בשנת 1980, למשל עבור n=906150257. הטענה השנייה הייתה שאם נגדיר את הפונקציה T(n)=\sum_{k\,=\,1}^n\frac{\lambda(k)}{k} אז T(n)\ge0. השערה זו הוכחה כשגויה בשנת 1958, ולמעשה לפונקציה יש נקודות שליליות רבות. אם השערה זו הייתה נכונה, היה הדבר מוביל להוכחת השערת רימן, כפי שהראה פאל טוראן.

## קישורים חיצוניים

*

קטגוריה:תורת המספרים
ליוביל
חמישים גוונים של שחור (סרט)

**חמישים גוונים של שחור** (באנגלית: **Fifty Shades of Black**) הוא סרט קומדיה אמריקאי שבוים על ידי מייקל טידס ומככב בו מרלון ויינס, שהוא גם התסריטאי והמפיק של הסרט. הסרט הוא פרודיה של הסרט הארוטי חמישים גוונים של אפור שיצא ב-2015. יצא לאקרנים בצפון אמריקה ב-29 בינואר 2016, דרך חברת ההפקה Open Road Films.

## דמויות
* מרלון ויינס בתור כריסטיאן בלאק
* קאלי הוק בתור האנה
* ג'יין סימור
* פלורנס הנדרסון
* פרד וילארד
* מייק אפס
* אנדרו באצ'לר
* אפיון קרוקט
* קייט מינר בתור אשלי

## הפקה
ב-3 ביוני 2015, הוכרז כי חברת ההפקה Open Road Films רכשה את זכויות ההפצה של הסרט בארצות הברית ב-5 מיליון דולר. שלב הצילומים לסרט החל ב-11 באוגוסט 2015 בלוס אנג'לס.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי פרודיה אמריקאיים
ציצוב

**ציצוב** (בפולנית: **Cyców**) הוא כפר במחוז לנצ'נה שבפרובינציית לובלין בפולין, כ-19 ק"מ מזרחית ללנצ'נה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

הכפר ציצוב, השוכן בסמוך לאחד מיובליו של נהר וייפז', נזכר מהמאה ה-15, עת הייתה בנויה בו כנסייה אורתודוקסית. במשך השנים היה הכפר בבעלות משפחות אצולה פולניות.

שמאל|ממוזער|הוצאה להורג של יהודי הכפר על ידי חיילים נאצים
בשנת 1921 נמנו בכפר 181 יהודים, קרוב לרבע מתושביו, ואלו השתייכו בחלקם לאגודת ישראל ובחלקם לתנועת המזרחי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לכפר פליטים יהודים מיישובי הסביבה, ומספר היהודים במקום הגיע ל-465. עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים גייסו אלו את יהודיו לעבודות כפייה. ביוני 1942 שילחו הגרמנים את כל יהודי היישוב למחנה ההשמדה סוביבור, תוך רצח המסתתרים במקום. איכר פולני מהכפר הסמוך פלוצ'ין, אשר התגלה מסתיר יהודים בביתו, הוצא להורג בידי הגרמנים.

## קישורים חיצוניים

* ציצוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 

קטגוריה:לובלין (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
עידו אופק

**עידו (זיגו) אופק** (נולד ב-9 ביולי 1976) הוא פזמונאי, מלחין, מפיק מוזיקלי, גיטריסט וזמר ישראלי.

## ביוגרפיה
זיגו, בשמו המלא **עידו אופק**, נולד וגדל במושב ניר צבי. למד בתיכון רמלה-לוד, ושירת בצה"ל כפקח טיסה בחיל האוויר.

בשנת 1998 ייסד ביחד עם איתי גלוסקא שאותו הכיר בעת שירותו הצבאי את להקת "הדורבנים", אליהם הצטרפו גיא מזיג שאותו הכיר מהתיכון, אייל מזיג ורון אלמוג ויחד הוציאו שלושה אלבומים (אלבומם האחרון ללא גלוסקא).

בשנת 2005 הצטרף ללהקת "דבק" שכללה חברי ילדות מהמושב: בועז ריינשרייבר - גיטרה ושירה, גדי רונן - קלידים ושירה ונדב ברקן - תופים. הלהקה הוציאה שני אלבומים יחד.

במקביל היה חבר, כותב ומנהל מוזיקלי גם בקבוצת הבידור "הגדוד העברי", יחד עם מוריה זרחיה, יניב ביטון, רוית יעקב, דקלה הדר, עומר עציון, שלומי טפיארו ויעל טל שהיא גם אשתו. הקבוצה הוציאה שתי תוכניות בידור והופיעה ברחבי הארץ.

לאחר התפרקות "הדורבנים" בשנת 2009 המשיך זיגו לכתיבת שירים והפקה מוזיקלית לאמנים שונים, ובנוסף כתב מוזיקה לתיאטרון, לפרסומות ולתוכניות טלוויזיה.

בשנת 2012 הוציא אלבום סולו בשם "מדבר אל עצמי".

בשנת 2021 יצר בשיתוף עם אבישי פרידלר אלבום ומופע שירי ילדים בשם "ראשטוב", בהשתתפות ג'וי ריגר, דוד שאול וכנרת לימוני. הסינגל הראשון, "יום חדש", ראה אור ב-2 בינואר 2022.

בנובמבר 2022 הכריזו "הדורבנים" על איחוד לטובת סיבוב הופעות, שהחל בפברואר 2023.

ביוני 2023 הוציא את השיר "אתם החיים".

זיגו מתגורר בתל אביב עם אשתו ובנו.

## דיסקוגרפיה
**אלבומי סולו**
* מדבר אל עצמי, 2012

**להקת דבק**
* דבק, 2005
* נגרים, 2006

**[[הדורבנים]]**
* קובי, 2003
* לוי, 2006
* אחד אחרי השני, 2009

## קישורים חיצוניים

* האלבום "מדבר אל עצמי" באתר "אפס מוזיקה"

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים-יוצרים ישראלים
קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:גיטריסטים ישראלים
קטגוריה:ניר צבי: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי רמלה-לוד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
צרועה

**צְרוּעָה** היא דמות מקראית, אמו של ירבעם בן נבט. שמה מופיע ב. מסופר עליה כי הייתה אלמנה. על ירבעם מסופר כי היה משבט אפרים מן הצרדה: .

תרגום השבעים לספר מלכים א', י"א, לא מוסר את שמה. שם נכתב על ירבעם כי היה "אפרתי מן צררה", בן אישה אלמנה.
אולם בתרגום השבעים ישנה תוספת לפרק יב, שניצבת בכפילות לנוסח כפי שהוא מופיע בנוסח המסורה בפסוק כו, ומן הלשון היוונית ברור כי מקורה בטקסט עברי: זהות אביו של ירבעם אינה נזכרת, אך נמסר: "ושם אמו צרועה **זונה**".

השם צרועה הוא יחידאי במקרא. יש הטוענים כי בשמה קיים לעג מהדמיון הצלילי למילה "צרעת", וזאת מפני שירבעם היה אחראי לפילוגה של ממלכת ישראל. גם מדרש דברים רבה דורש כך: . כך גם דורשים רש"י ורבי צדוק הכהן מלובלין שכתב :.

## הערות שוליים

קטגוריה:נשים בספרי נביאים
קטגוריה:אישים בספר מלכים
קטגוריה:ירבעם בן נבט
קטגוריה:יהודי המאה העשירית לפנה"ס
שוד רכבת הכסף

**שוד רכבת הכסף** הוא מבצע של האצ"ל שנערך ב-12 בינואר 1946 סמוך לחדרה, ובו תקף הארגון רכבת שהובילה כסף שנועד לתשלום משכורות לעובדי ממשלת המנדט ושדד 35 אלף לא"י, סכום גדול ששימש למימון פעולות המחתרת.

בשנת 1942 שמע איתן לבני, קצין המבצעים של האצ"ל, על רכבת היוצאת מדי חודש מחיפה, ובה ארגזים ובהם מעטפות המשמשות לתשלום משכורות לעובדי ממשלת המנדט. הרכבת עוצרת בתחנות שבדרכה, והשלמים שברכבת מוסרים את המשכורות לעובדים. לאחר מעקב אחר פעולתה של הרכבת החליט לבני לשדוד את ארגזי הכסף בלילה שבו הם מאוחסנים בתחנת הרכבת בחיפה, ורק נוטר אחד משגיח עליהם. בתחילת 1943 יצאו שישה מאנשי האצ"ל לפעולה שבה ניסו להרדים את הנוטר באמצעות הזרמת כלורופורם לאולם שבו שהה, אך הנוטר לא נרדם והניס את התוקפים. 
בנובמבר 1945 חזר לבני לרעיון של שוד הכסף, והפעם באמצעות שוד הרכבת בעת נסיעתה. הוא פנה לשחקן הכדורגל דוד ויינברג, ששירת במשטרת הרכבות בחדרה, וביקש שידווח לו מתי רכבת הכסף יוצאת מחיפה, משום שמועד זה השתנה מחודש לחודש, ונודע רק ערב התשלום. התוכנית הייתה להפיל את קטר הרכבת באמצעות מוקשים, ואז להשתלט על הרכבת. המקום שנבחר לכך היה קטע המסילה שבין פרדס חנה לחדרה. איש האצ"ל מנדל מלצקי מונה למפקד הפעולה, ובסך הכל גויסו לפעולה 21 חברי אצ"ל, ובהם עמיחי פאגלין ומיכאל אשבל, ושבע נשים, ובהן שרה רוזנברג ומלכה יפת, שנועדו להוביל על גופן את כספי השוד לתל אביב. 

ב-11 בינואר הודיע ויינברג ללבני שלמחרת תצא רכבת הכסף לדרכה. במסילה הוטמנו מוקשים, ואנשי אצ"ל הסתתרו במרחק כמאה מטרים מהמסילה, בהמתנה לרכבת. בשעה 10:10 הופעלו המוקשים, הקטר ירד מהפסים, אך הקרונות לא נפגעו, כמתוכנן. אנשי האצ"ל השתלטו על מאבטחי הרכבת ועל השלמים, והכסף נלקח מהרכבת לשכונת נחליאל בחדרה. שם הוכנסו מעטפות הכסף לתוך גרבי משי, ואלה נכרכו סביב גופן של הנשים, שנראו עקב הכריכה כנשים בהיריון. הנשים יצאו לתל אביב במונית, באוטובוס ובאמבולנס, וכסף נוסף הועבר במכונית שבה הותקן מסתור לאחסון המעטפות. מעטפות נוספות הוכנסו לשלושה כדי חלב גדולים שנטמנו בגבעה בשכונת נחליאל. הבריטים ערכו חיפושים בשכונה, אך לא גילו דבר. מספירת הכסף ומפרסומים בעיתונות התברר שהשלל הגיע ל-35 אלף לא"י, סכום גדול באותם ימים שהספיק למימון מספר חודשים של פעילות ארגון האצ"ל.

## לקריאה נוספת
* איתן לבני, **המעמד - מבצעים ומחתרת**, הוצאת עידנים, 1987, פרק שבעה-עשר: תרופה לחסרון כיס.
* יעקב חורגין, **ההתקפה על רכבת הכסף (מפי המבצעים)**, הוצאת הדר
* אריה מליץ, **התקפת רכבת הכסף**, הוצאת שלח, תשי"ב.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* יהודה לפידות, **היום שרה הקטנה**, הפרק רכבת הכסף, באתר "דעת"

קטגוריה:אצ"ל: פעולות
קטגוריה:1946 בארץ ישראל
ניסים מלכה

**ניסים מלכה** (נולד בשנת 1951) הוא רב, איש חינוך ופוליטיקאי ישראלי שכיהן במשך 10 שנים כראש עיריית קריית שמונה.

## ביוגרפיה
מלכה נולד במרוקו. בגיל עשר הוא עלה עם משפחתו לישראל, בה התגורר בקריית שמונה. הוא למד בישיבה תיכונית בצפת ובישיבת הכותל. בצה"ל שירת בגדוד הנח"ל המוצנח במסלול ההסדר, ובגדוד זה השתתף במלחמת יום הכיפורים. בשירות המילואים עבר קורס קצינים.

מלכה הוסמך לרבנות בגיל 23. הוא עבד כמורה וסגן מנהל בית ספר רמב"ם בקריית שמונה. ב-1979 יצא לשליחות בוונצואלה, שם שימש רב ומורה בקהילה היהודית המקומית במשך שלוש שנים. בשובו לישראל מונה לסגן מנהל בית ספר תיכון "המתמיד" בקריית שמונה. ב-1987 מונה ליושב ראש המועצה הדתית של העיר.

ב-1998 נבחר לחבר מועצת העיר בראש רשימת המפד"ל שזכתה בשלושה מתוך 15 מושבים. בבחירות לרשויות המקומיות ב-2003 התמודד מלכה גם לראשות העיר. רשימתו קיבלה שני מושבים מתוך 13, והוא עצמו קיבל קצת מעל 30% מהקולות בסיבוב הראשון ועלה לסיבוב השני מול ראש העיר המכהן חיים ברביבאי. בסיבוב השני קיבל מלכה פחות מ-42% מהקולות. הוא הצטרף לקואליציה של ברביבאי וכיהן כסגן ראש העיר.

מלכה עזב את המפד"ל והתמודד בראש רשימה עצמאית בבחירות ב-2008. הוא נבחר לראשות העיר בסיבוב השני. ב-2009 מונה לראש סניף הליכוד בעיר והתמודד מטעם המפלגה בבחירות ב-2013, בהן נבחר לקדנציה נוספת. ב-2014 נבחר לסגן יושב ראש מרכז השלטון המקומי.

בפברואר 2016 נחקר בחשד לשוחד, מרמה והפרת אמונים ושיבוש הליכי חקירה, בעקבות החקירה נשלח למעצר בית. באוגוסט 2018 הודיעה פרקליטות המדינה על סגירת התיק נגדו מחוסר אשמה, מלבד סעיף מימון בחירות אסור שנסגר מחוסר ראיות.

בבחירות לרשויות המקומיות באוקטובר 2018 קיבל מלכה קצת מעל 28% מהקולות ועלה לסיבוב השני מול אביחי שטרן, אך הפסיד בו והודח מראשות העיר.

ב-6 בספטמבר 2022 אישרה הממשלה את מינויו לנציג במועצת החמ"ד שהובא על ידי שרת החינוך יפעת שאשא ביטון.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:ראשי עיריית קריית שמונה
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הליכוד
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם המפד"ל
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ראשי מועצות דתיות בישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבות תיכוניות
קטגוריה:בוגרי ישיבת הכותל
קטגוריה:סגני ראשי רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
Control-Alt-Delete

**Control-Alt-Delete** (בקיצור: **Ctrl+Alt+Del**) היא פקודת מחשב המופעלת באמצעות המקלדת הקיימת במערכות הפעלה של מחשבי IBM PC ותואמיהם. במערכות הפעלה ישנות, כגון DOS או Windows 3.0 הביא צירוף מקשים זה לאתחול המחשב. במערכות הפעלה מודרניות יותר מוביל צירוף מקשים זה למסך תפריט המאפשר פונקציות אחדות, בהן אתחול המחשב, נעילת המחשב, יציאה מהחשבון (log off), כניסה למנהל המשימות (ב־Windows) ועוד. הפקודה נעשה באמצעות המקשים  בדרך כלל, אך יש פקודות מקלדת נוספות המציעות דבר זה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מקשים
קטגוריה:מערכת הפעלה
ג'ודי ויטאקר

**ג'ודי אוקלנד ויטאקר** (באנגלית: **Jodie Auckland Whittaker**; נולדה ב-17 ביוני 1982) היא שחקנית אנגלייה. היא הופיעה לראשונה בסרט "ונוס" בשנת 2006, ומאז הופיעה בין השאר בסרט "החיים האלה" ובסדרות כמו "מראה שחורה", "טס לבית דרברוויל", "ברודצ'רץ'" ובסדרה "דוקטור הו", בה היא גילמה את הדמות הראשית.

## ביוגרפיה
ויטאקר נולדה בכפר סקלמנת'ורפ, מערב יורקשייר שבממלכה המאוחדת. היא למדה בשלי קולג' . את הכשרתה המקצועית רכשה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה, ועם סיום התואר ב-2005 זכתה במדליית זהב.

## קריירה
הופעת הבכורה של ויטאקר הייתה בשנת 2005 במחזה "הסערה" בתיאטרון "שייקספיר גלוב". מאז היא מופיעה בקולנוע, בטלוויזיה, ברדיו ובתיאטרון. ב-2007 החליפה, בהתראה של כמה שעות, את קארי מאליגן שחלתה, בתפקיד נינה בהפקת "השחף" של הרויאל קורט. היא הופיעה במחזה לגיוס תרומות בתיאטרון אלמיידה.

התפקיד הגדול הראשון שלה בקולנוע היה כשגילמה את ג'סי / ונוס בסרט "ונוס". ב-2008 השתתפה בעיבוד לרדיו של "Blinded by the Sun" מאת סטיבן פוליאקוף, וגילמה את לידיה בנט בדרמה "Unseen Austen" מאת ג'ודית פרנץ'. ב-2009 הופיעה בסרט "Ollie Kepler's Expanding Purple World", בדרמה של ה-BBC2 "חתונה מלכותית" ובסרט הקצר "Wish 143", שהיה מועמד בטקס פרסי אוסקר ה-83 לפרס הסרט הלייב אקשן הקצר הטוב ביותר.

ב-2010 שיחקה ויטאקר בסרט "The Kid" והשתתפה בסדרה "Accused" של BBC1. ב-2009 הופיעה בקומדיית הפשע האירית "Perrier's Bounty". ב-2011 גילמה את הדמות ויו בעיבוד של ה-BBC לספר "משמרת לילה" מאת שרה ווטרס, וכן שיחקה בסרט הפולחן "השכונה VS חייזרים". ב-2012 כיכבה בסרט המוזיקלי-קומי-דרמטי "Good Vibrations".

ב-16 ביולי 2017 הוכרז כי ויטאקר תגלם את התגלמותו ה-13 של הדוקטור בסדרת הטלוויזיה דוקטור הו.

ויטאקר כיכבה בשלוש עונות של סדרת הדרמה "ברודצ'רץ'", במיני-סדרת ריגול בשם "The Assets", ובדרמה הרפואית "בידיים טובות" של BBC One.

## חיים אישיים
בשנת 2008 נישאה ויטאקר לשחקן האמריקאי כריסטיאן קונטרראס. באפריל 2015 נולד לזוג בן.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## תפקידים בתיאטרון

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:בוגרות בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:בוגרי בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:שחקנים ששיחקו בסדרה "דוקטור הו"
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1982
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1982
תחנת הרכבת רעננה – דרום

**תחנת הרכבת רעננה – דרום** היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל הממוקמת על מסילת השרון בין הערים רעננה והוד השרון בצמוד לכביש 531 שנסלל במקביל להקמתה.

## היסטוריה
התחנה נפתחה ב-3 ביולי 2018.

החל ממרץ ועד סוף חודש יוני 2020 הושבתה תנועה הרכבות עקב התפשטות נגיף הקורונה. רכבת ישראל ניצלה את ההשבתה לשיפורים ושדרוגים של תשתיות ובין היתר החלה בעבודות לשדרוג המסילה המזרחית באזור מחלף אלישמע. במסגרת העבודות פורק מקטע גדול של פסים וקו "הנגב המערבי" (באר שבע - רעננה) פוצל לשני קווים: באר שבע - ראש העין צפון וכפר סבא - הרצליה. הקו החדש איפשר לנוסעי ערי השרון להגיע בזמן מהיר יותר להרצליה ומשם להחליף רכבת לכיוון דרום. הקו פעל עד לספטמבר 2020 והתחנה נסגרה, בחודש פברואר 2021 חזרה התחנה לפעילות.

ב-19 בנובמבר 2021 הושלמה בתחנה התקנתה של מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס.

ב-25 בדצמבר 2021 החל לפעול בתחנה קו נוסעים חשמלי מהרצליה לאשקלון במקום קו הנוסעים שפעל מהרצליה ועד באר שבע מרכז דרך קו הנגב המערבי.

בסוף ספטמבר 2025 הוארך שירות הרכבות עד לתחנת אופקים.

## מבנה התחנה
מבנה התחנה הוקם במפלס הקרקע ממזרח לכביש 4 ומצפון לכביש 531, ורציפיה נבנו במנהרה באורך של 1,825 מטרים, אשר עוברת מתחת לכביש 4.

400px|מרכז

## נגישות התחנה
התחנה נמצאת בסמוך למסוף האוטובוסים צומת רעננה אשר ממנו יוצאים מספר רב של קווי אוטובוס ליעדים שונים באזור גוש דן ובישראל.

בנוסף ישנו מסוף קטן בכניסה לתחנה אשר נבנה בחשבון שהתחנה לא תכלול חניון צמוד ורכבת ישראל מצהירה שהנגישות לתחנה היא באמצעות תחבורה ציבורית בלבד. ממסוף זה יוצאים שלושה קווי אוטובוס ייעודיים לתחנת הרכבת וקו נוסף שאינו מוגדר כקו ייעודי עבור התחנה.

בעתיד מתוכנן גשר להולכי רגל מעל כביש 4 שיחבר את התחנה לדרום מזרח רעננה.

## שירות הרכבות בתחנה
תחנה זו משמשת כתחנת ביניים בקו אופקים - הרצליה. בשעות השיא עוצרות בתחנה ארבע רכבות בשעה לכל כיוון; ארבע לכיוון הרצליה, שתיים לאשקלון, אחת לאשדוד עד הלום ואחת לראשון לציון משה דיין. בשעות השפל עוצרות בתחנה שתי רכבות בשעה בכל כיוון. במסלול המלא לאופקים/מאופקים חלק מהרכבות לא עוצרות בתחנות בת ים וחולון.

## קווי אוטובוס העוברים בתחנה
כל קווי האוטובוס בתחנה מופעלים על ידי חברת מטרופולין.

## ראו גם
*תחנת הרכבת רעננה – מערב

## קישורים חיצוניים

* תחנת הרכבת רעננה – דרום באתר רכבת ישראל
* תרשים התחנה
* רועי רובינשטיין, 14 מטר מתחת לאדמה: הצצה ראשונה לתחנת הרכבת "רעננה דרום", באתר mynet, 8 באוקטובר 2017

## הערות שוליים

קטגוריה:רעננה: תחבורה
רעננה – דרום
קטגוריה:כביש 4
קטגוריה:ישראל: תחנות רכבת לפי עיר
מנואל ולאסקס

**מנואל ולאסקס וייוורדה** (בספרדית: **Manuel Velázquez Villaverde**; 24 בינואר 1943 - 15 בינואר 2016) היה כדורגלן ספרדי ששיחק בעמדת קשר בריאל מדריד ובנבחרת ספרד.

## קריירה
ולאסקס החל את דרכו באקדמיה של ריאל מדריד, ממנה הושאל לקבוצה אחרת בעיר - ראיו וייקאנו. לאחר שנה אחת עבר לשחק במלאגה, אותה עזב בתום שנתיים וחזר למועדון נעוריו ריאל מדריד.

בשנת 1965 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של ריאל מדריד תחת המאמן מיגל מוניוס, בה הפך לאחד השחקנים הבולטים בחבורת ה'יה-יה'. כבר בעונתו הראשונה זכה עם הקבוצה בגביע אירופה לאלופות, לאחר ניצחון על פרטיזן בלגרד במשחק הגמר שנערך באצטדיון הייזל בבריסל. 

ולאסקס הפך לשחקן מוביל בריאל מדריד, בה רשם מעל 400 הופעות ב-12 עונות. בשנת 1978 עבר לשנת ניסיון בקבוצת הכדורגל של טורונטו הקנדית. בסיום אותה שנה פרש מכדורגל.

ב-15 בינואר 2016 נפטר ולאסקס.

## תארים
### ריאל מדריד
* אליפות הליגה הספרדית - 1966/1967, 1967/1968, 1968/1969, 1971/1972, 1974/1975, 1975/1976
* הגביע הספרדי - 1969/1970, 1973/1974, 1974/1975
* גביע אירופה לאלופות - 1965/1966

## קישורים חיצוניים

* עמוד השחקן באתר הרשמי של ריאל מדריד

קטגוריה:קשרי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני מאלגה
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורגלני טורונטו בליזארד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:מדריד: כדורגלנים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1943
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2016
נינה רומשקובה

**נינה אפולונובנה רומשקובה-פונומריובה** (ברוסית: **Нина Аполлоновна Ромашкова-Пономарëва**; 27 באפריל 1929 – 19 באוגוסט 2016) הייתה אתלטית סובייטית. הייתה פעמיים ברציפות אלופה אולימפית (הלסינקי 1952 ומלבורן 1956), אלופת אירופה (ברן 1954), 8 פעמים אלופת ברית המועצות (1951–1956, 1958–1959) ושיאנית עולם בזריקת דיסקוס.

הייתה לספורטאית הראשונה מברית המועצות שזכתה במדליית זהב אולימפית.

ב-19 באוגוסט 2016 נפטרה רומשקובה.

## ביוגרפיה
רומשקוב נולדה בסברדלובסק. בשנת 1947 החלה ללמוד בפקולטה לחינוך גופני במכון הפדגוגי שבסטברופול ושם החלה להתאמן באתלטיקה. היא התאמנה בהדרכתו של דמיטרי מרקוב ובשנת 1949 זכתה במדליית ארד באליפות ברית המועצות בזריקת דיסקוס ובשנת 1951 זכתה לראשונה במדליית זהב באליפות ברית המועצות בזריקת דיסקוס.

### אלופה אולימפית
באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכתה רומשקובה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אולימפי חדש של 51.42 מטר, לפני בנות ארצה יליזבתה בגריאנצבה (47.08 מטר) ושיאנית העולם נינה דומבדז'ה (46.29 מטר) ובכך הפכה לספורטאית הסובייטית הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית.

### שיאנית עולם
שלושה שבועות לאחר זכייתה ההיסטורית במדליית זהב במשחקים האולימפיים, בתחרות שנערכה באודסה, אוקראינה ב-9 באוגוסט קבעה רומשקובה שיא עולם חדש של 53.61 מטר, שיפור לשיא העולם בן השנה ו-3 חודשים של נינה דומבדז'ה (53.37 מטר) שיא זה החזיק מעמד חודשיים ונשבר על ידי דומבדז'ה (57.04 מטר).

### אלופת אירופה
באליפות אירופה שנערכה בברן, שווייץ בשנת 1954 זכתה רומשקובה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 48.02 מטר, לפני בנות ארצה אירינה בגליאקובה (45.79 מטר) וגלינה זיבינה (44.77 מטר)

באולימפיאדת מלבורן (1956) זכתה רומשקובה במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 52.02 מטר, אחרי אולגה פיקוטובה מצ'כוסלובקיה שקבעה שיא אולימפי חדש של 53.69 מטר ואירינה בגליאקובה (52.54 מטר) ולא הצליחה להגן על תוארה.

באולימפיאדת רומא (1960) זכתה רומשקובה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בפעם השנייה, בשיא אולימפי חדש של 55.10 מטר, לפני בת ארצה טמרה פרס (52.59 מטר) וליה מנוליו מרומניה (52.36 מטר).

באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, סרביה בשנת 1962 סיימה רומשקובה במקום שישי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 51.03 מטר.

באולימפיאדת טוקיו (1964) סיימה רומשקובה במקום 11 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 52.48 מטר.

לאחר שפרשה מספורט תחרותי עבדה רומשקובה כמאמנת אתלטיקה בקייב ואחר כך במוסקבה. נקברה בבית העלמין הצבאי הפדרלי שבמחוז מוסקבה.

## תארים והישגים
בשנת 1957 הוענק לרומשקובה עיטור הדגל האדום של העמל.

## שיאים אישיים
* זריקת דיסקוס: 56.62 מטר (1955)

## ראו גם

* התפתחות שיא העולם בזריקת דיסקוס 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:שיאניות עולם סובייטיות: אתלטיקה
קטגוריה:אלופות אולימפיות סובייטיות: אתלטיקה
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית סובייטיות: אתלטיקה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: זריקת דיסקוס
קטגוריה:סובייטיות שנולדו ב-1929
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1929
קטגוריה:רוסיות שנפטרו ב-2016
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2016
אירווינג פן

**אירווינג פן** (באנגלית: **Irving Penn**; 16 ביוני 1917 – 7 באוקטובר 2009) היה צלם אמריקאי, ידוע בעיקר בשל צילומי האופנה, הדיוקן והטבע דומם שלו. פן עבד עבור מגזין ווג ועבור חברות פרסום שונות.

## ביוגרפיה
פן נולד למשפחה רוסיה-יהודית ממעמד הביניים. אחיו הצעיר, ארתור פן, נהיה מאוחר יותר במאי ומפיק סרטים. ב-1934 החל ללמוד בבית הספר של מוזיאון פילדלפיה לאמנות תעשייתית עד 1938, שם למד ציור, רישום וגרפיקה תחת אלכסיי ברודוביץ'. עוד בהיותו סטודנט עבד פן תחת ברודוביץ' ב*[[הרפרס בזאר]]* שם גם פורסמו חלק מרישומיו של פן.

פן עבד במשך שנתיים כגרפיקאי עצמאי והחל לצלם באופן חובבני. ב-1940 הוא החליף את ברודוביץ' כארט דיירקטור של חברת סאקס פיפת' אווניו. פן עבד שם במשך שנה ולאחר מכן עזב כדי לצייר ולצלם במקסיקו וארצות הברית. כשחזר לניו יורק, הציע לו אלכס ליברמן משרה במחלקת האמנות של מגזין ווג. פן עבד על עיצוב המגזין, ובהמשך החל לצלם.

צילום השער הראשון של פן במגזין היה באוקטובר 1943. פן צילם למגזין לאורך כל הקריירה שלו, כשהוא מתעסק באופנה, פורטרטים וטבע דומם. בשנות ה-50 פן הקים סטודיו משלו והחל לצלם גם צילום פרסומי.

ב-1947, במהלך צילומים, פן פגש בדוגמנית השוודית ליזה פונסאגריב. הם נישאו ב-1950 וכעבור שנתיים נולד בנם הראשון, שלימים נהיה מעצב. ליזה הלכה לעולמה ב-4 בפברואר 1992. פן הלך לעולמו ב-7 באוקטובר 2009, בהיותו בן 92, בביתו במנהטן.

## עבודתו
פן ידוע בעיקר בזכות צילומי האופנה שלו, והוא צילם מפורסמים ויוצרים חשובים, ביניהם מרתה גרהם, מרסל דושאן, פבלו פיקאסו, ג'ורג'יה או'קיף, ויסטן יו אודן, איגור סטרווינסקי ועוד. הוא צילם גם צילומים אתנוגרפיים, טבע דומם וצילומי טיולים ומסעות. הוא היה מהראשונים שצילם על רקע לבן או אפור ובכך השאיר את הרקע פשוט ונקי. הוא הרחיב את הסטודיו שלו ובנה פינות וזוויות רבות, ובכך יצר תאורה דרמטית.

צילומי הטבע דומם שלו היה מאורגנים ומסודרים בקפידה רבה, עם תשומת לב לפרטים ונפח, שהמשיכה גם להדפסת הצילומים. הוא התנסה בטכניקות הדפסה שונות ורבות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:צלמי אופנה אמריקאים
קטגוריה:צלמים אמריקאים
קטגוריה:צלמי דיוקן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1917
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2009
קטגוריה:זוכי פרס הסלבלד
קטגוריה:צלמים יהודים אמריקאים
קבוע הופכיי מספרי פיבונאצ'י

במתמטיקה, **מספר פיבונאצ'י ההופכי**, המסומן באות ψ, הוא הסכום של כל המספרים ההופכיים של מספרי פיבונאצ'י:
:\psi = \sum_{k=1}^{\infty} \frac{1}{F_k} = \frac{1}{1} + \frac{1}{1} + \frac{1}{2} + \frac{1}{3} + \frac{1}{5} + \frac{1}{8} + \frac{1}{13} + \frac{1}{21} + \cdots.
על פי תנאי ההתכנסות של קושי, הטור מתכנס למספר. המספר הוא בערך:
:\psi = 3.359885666243177553172011302918927179688905133732\dots . 
ביל גוספר מצא אלגוריתם לקירוב מהיר של המספר אשר מספקת O(k^2) ספרות (משום שסדרת פיבונאצ'י מביא O(k) ערכים עבור k ערכים). המספר הוא אי רציונלי. עובדה זו הושערה על ידי פאול ארדש ורונלד גראהם והוכחה בשנת 1989 על ידי ריצ'רד אנדרה-ג'ננין. השבר משולב של המספר הוא:
: \psi =[3;2,1,3,1,1,13,2,3,3,2,1,1,6,3,2,4,362,2,4,8,6,30,50,1,6,3,3,2,7,2,3,1,3,2, \dots ] \!\, .  
למספר קשור ליחס הזהב וניתן להגדיר את מספר פיבונאצ'י ההופכי על פי הטור הבא:
:\psi = \sqrt 5 \sum_{n=1}^{\infty} \frac{1} 
כאשר \ \phi זה יחס הזהב.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

קטגוריה:סדרת פיבונאצ'י
קטגוריה:קבועים מתמטיים
ביזוי דגל

[ממוזער|שמאל|200px|שריפת [דגל ארצות הברית]]
**השחתת דגל** היא פעולה שמטרתה הפגנה של בוז, שנאה או מחאה כלפי המדינה או הארגון שדגלו מושחת. דרכים נפוצות להשחתת דגל היא  שריפת הדגל, דריכה על הדגל או עשיית צרכים עליו.

איסור על ביזוי הדגל קיים במדינות רבות, ובהן ישראל.

## בארצות הברית
בארצות הברית קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית שהשחתת דגל נכללת בחופש הביטוי המוגן בהתאם לתיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, ולכן השלטון אינו רשאי למנוע אותה.

באוגוסט 2025 חתם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על צו נשיאותי המורה לתובעת הכללית להעמיד לדין את אלה ששורפים או פוגעים בכל דרך אחרת בדגל ארצות הברית שלא למען חופש הביטוי אלא למטרות הסתה או גרימת מהומות, שהן פעולות אלימות שאינן מוגנות על ידי פסיקת בית המשפט העליון.

ב-26 באוגוסט השירות החשאי של ארצות הברית עצר אדם ששרף את דגל ארצות הברית בפארק ליד הבית הלבן.

## בישראל
בישראל קובע חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה: "הפוגע בכבוד דגל המדינה או בכבוד סמל המדינה, או גורם לפגיעה בכבודו, או משתמש בו באופן שיש בו כדי לפגוע בכבודו, דינו – מאסר עד שלוש שנים או כפל הקנס האמור בסעיף 61(א)(2) לחוק העונשין, התשל"ז-1977 או שני הענשים כאחד". בנוסף לכך, בסעיף 3ב לחוק יסודות התקציב ניתנה לשר האוצר סמכות שלא להעביר לגוף מתוקצב וגוף נתמך כספים שהובטחו להם בתקציב המדינה, כאשר הגוף הוציא הוצאה לשם "מעשה של השחתה או ביזוי פיזי הפוגע בכבוד דגל המדינה או סמל המדינה".

איסורים הקבועים בחוק הדגל, הסמל והמנון המדינה נדונו בפסקי דין אחדים:
* בספטמבר 1968 דן השופט כתיילי שני צעירים ערבים לשלושה חודשי מאסר על ביזוי הדגל, לאחר שנקבע שקרעו את הדגל ביום העצמאות בכפר כנא.
* חיים מילר, סגן ראש עיריית ירושלים, כינה, בראיון רדיו ב-31 באוגוסט 1996, את דגל המדינה "מקל עם סמרטוט של כחול לבן עליו". עקב כך פנה עו"ד תיאודור אורין ליועץ המשפטי לממשלה בדרישה להעמיד לדין את מילר, על פגיעה בכבוד הדגל. משדחה היועץ המשפטי לממשלה פנייה זו בנימוק של חוסר עניין לציבור, הגיש עו"ד אורין עתירה לבג"ץ, אך זו נדחתה, לאחר שמילר התנצל על דבריו.
* לקראת הבחירות לכנסת השש עשרה פסל יו"ר ועדת הבחירות המרכזית, השופט מישאל חשין, תשדיר בחירות של "חרות - התנועה הלאומית", שבו נראה דגל ישראל מתנופף מעל משכן הכנסת, והופך בהדרגה מדגל ישראל לדגל פלסטין, בנימוק של פגיעה בכבוד הדגל. בעתירה לבג"ץ לביטול הפסילה עלו סוגיות של ביזוי הדגל לעומת חופש הביטוי, והיא נדחתה ברוב דעות בנימוק שלא נמצאה עילה מספקת להתערבות בהחלטה של יו"ר ועדת הבחירות.

## ראו גם
* פרוטוקול הדגל
* השחתת הקוראן

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דגלים
קטגוריה:פשעים
קטגוריה:הפרות סדר
קטגוריה:חופש הביטוי
קטגוריה:חופש הביטוי בישראל
משינוסטרויניה

**משינוסטרויניה** הוא כינויו של **איגוד המחקר המדעי לבניית מכונות** (ברוסית: **Научно-производственное объединение машиностроения**), גוף מחקר המפתח ומייצר טילי שיוט, לוויינים ורכיבי חלל, הפועל ברוסיה. מרכזי המחקר ומשרדי החברה נמצאים בעיר ראוטוב שבמחוז מוסקבה.

החברה התפתחה מ"משרד התכנון מספר 52", משרדו של ולדימיר צ'לומיי שהיה אחראי על מיזמי חלל בברית המועצות והתחרה מול משרד התכנון של סרגיי קורוליוב. כיום זהו תאגיד פרטי בבעלות הממשלה הפדרלית באמצעות החברה לחימוש בטילים טקטיים.

משרד התכנון מס' 52 הוקם בשנת 1944 בהנהלת מהנדס החלל ולדימיר צ'לומיי, כמפעל לבניית מטוסים ללא טייס ועם חלוף הזמן החל לעבוד על פיתוח לוויינים וטילי שיגור שונים. החברה אחראית לפיתוח טילי שיוט, טילים אסטרטגיים וטילים נושאי רכיבים לחלל כמו גם מערכות חלל לווייניות.

לאחר פטירת ולדימיר צ'לומיי במשך שנים רבות המשרד נוהל על ידי גרברט יפרמוב.

החברה מפתח טיל מתקדם בשיתוף פעולה עם ברהמוס אירוספייס מהודו.
## פרויקטים מרכזיים
*פיתוח מטוסים ללא טייס: 16Х, 10Х;
*פיתוח טילי שיוט: P-5, P-5D, P-6, P-35 ,P-70, P-120, P-500, P-700, ZM-25;
*טילים נגד אוניות: BrahMos, P-800;
*טילים בין־יבשתיים: UR-100 מדגמים שונים, UTTKh, UR-200;
*משגרים: UR500, UR-700, סטרלה;
*פיתוח לוויינים ורכיבי חלל: תחנות חלל כחלק של תוכנית סאליוט וחללית TKS, קונדור, מערכת הגנה IS, LK-1, LK-700;
* פיתוח טיל שגא-קולי צירקון 3M22

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תעשיית החלל הרוסית
קטגוריה:חברות חלל
קטגוריה:גופים רוסים שהוטלו עליהם סנקציות של מחלקת האוצר של ארצות הברית
דפנה לוינסון-זמיר

**דפנה לוינסון-זמיר** (נולדה ב-9 בפברואר 1963) היא פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים. במרץ 2019 נבחרה לדיקנית הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית עד לסיום תפקידה ב-2022. היא האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה..

## קורות חיים
לוינסון-זמיר סיימה לימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בהצטיינות (1986), ודוקטורט בהצטיינות יתרה (1994) בהדרכתו של פרופ' יהושע ויסמן. הייתה מתמחה של שופט בית המשפט העליון דב לוין. זכתה בפרסים רבים, כולל פרס נשיא האוניברסיטה העברית לחוקר צעיר מצטיין, מלגת פולברייט ומלגת רוטשילד. התארחה כחוקרת באוניברסיטת ייל, כפרופסור אורחת באוניברסיטת ניו יורק, באוניברסיטת ג'ורג'טאון ובמרכז ללימודים משפטיים מעבריים בלונדון.

בשנת 1994 הצטרפה לסגל הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית. בשנת 1999 הועלתה לדרגת מרצה בכיר, בשנת 2004 הועלתה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 2009 לדרגת פרופסור מן המניין.

תחומי התמחותה כוללים דיני קניין, דיני תכנון ובנייה, אתיקה נורמטיבית, כלכלה ומשפט וניתוח התנהגותי של כלכלה ומשפט. היא ראש בקתדרה לדיני הסביבה ע"ש לואיס מרשל.

כתבה שלושה ספרים ופרסמה עשרות מאמרים ופרקים בספרים. פרסומיה נכללו בכתבי העת של אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת ניו-יורק, אוניברסיטת טורונטו, אוניברסיטת טקסס ואוניברסיטת קורנל.

לוינסון-זמיר זכתה בפרסים רבים: פרס צלטנר לחוקר צעיר (1995). פרס נשיא האוניברסיטה העברית לחוקר צעיר (1999). פרס צלטנר לחוקר בכיר (2017). פרס השופט שניאור זלמן חשין למצוינות אקדמית במשפט לחוקר בכיר (2023).

לוינסון-זמיר חברה בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה, הפועל נגד הרפורמה המשפטית בישראל (2023).

דפנה לוינסון-זמיר נשואה לפרופ' איל זמיר, אם לשתי בנות ומתגוררת בירושלים.

## ספרים
* עדה בר-שירה, **הפרת חובה חקוקה** (מהד' ב מאת דפנה לוינסון-זמיר), המכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי על שם הרי סאקר, הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים 1989.
* **פגיעות במקרקעין על ידי רשויות התכנון: שאינן מזכות בפיצוי**, האוניברסיטה העברית בירושלים, 1994.
* **The Psychology of Property Law** (with Stephanie Stern), NYU Press 2019

## קישורים חיצוניים
* דפנה לוינסון-זמיר באתר האוניברסיטה העברית בירושלים

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:חוקרות משפט ישראליות
קטגוריה:חוקרי משפט ישראלים
קטגוריה:בוגרות תוכנית פולברייט ישראליות
קטגוריה:זוכי פרס צלטנר
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:זוכי פרס חשין
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1963
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
מערכות המידע הלווייניות רשטניוב

[שמאל|ממוזער|מערכת הניווט [גלונאס, שפותחה על ידי חברת רשטניוב]]
חברת **מערכות המידע הלווייניות על שם מיכאיל רשטניוב** (ברוסית: **Информационные спутниковые системы имени академика М. Ф. Решетнёва**) היא חברה מובילה לפיתוח לוויינים ברוסיה, האחראית לפיתוח לוויני תקשורת, ניווט וגאודזיה. שני שלישים מכלל הלוויינים הרוסיים הנמצאים בחלל הם מתוצרת החברה. זוהי יצרנית הלוויינים הגדולה ברוסיה והקבלנית הראשית בתוכנית GLONASS. החברה מייצרת, בין היתר, את סדרת לווייני התקשורת אקספרס (Ekspress). החברה נמצאת בז'לזנוגורסק במחוז קרסנויארסק והיא מעסיקה כ־8,500 עובדים.

החברה הוקמה ב־4 ביוני 1959, על פי צו הוועדה הלאומית לטכנולוגיה צבאית, כסניף מס' 2 של המשרד לתכנון ניסויי מספר 1. חלק ממפעלי המשרד שוכנו בעיר קרסנויארסק־26 (כיום ז'לזנוגורסק). בראש הסניף עמד האקדמאי מיכאיל רשטניוב שעסק בפיתוח לווייני חלל. החל משנת 1961 נודע הסניף כמשרד לתכנון ניסויי מספר 10 (ОКБ-10).

בנובמבר 1962 פיתחה החברה לוויינים קטנים בסיוע משרד התכנון מספר 586 של מיכאיל יאנגל והחל מ־1964 החלה בפיתוח משגרי "קוסמוס" ופיתוח לוויינים באותו שם. החברה התפתחה מאז והפכה לאחת מהחברות העיקריות בתעשיית החלל הרוסית.

בשנות ה־90 החברה הופרטה, ובמרץ 2008 היא שינתה את שמה ל"חברת מערכות החלל הלווייניות" כאשר 25% ממניותיה הם בבעלות ישירה של ממשלת רוסיה והיתר נמצא בבעלות חברות ממשלתיות שונות.

## פרויקטים
* מערכת הניווט הלוויינית גלונאס
* לווייני קוסמוס
* לוויני התקשורת רדוגה, אקרן, גוריזונט, אקספרס (Ekspress)
* לווייני סטרלה
* לווייני תקשורת מולניה
* הלווין עמוס 5

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תעשיית החלל הרוסית
קטגוריה:חברות חלל
קטגוריה:חבל מנהלי קרסנויארסק
Komm, du süße Todesstunde, רי"ב 161

**Komm, du süße Todesstunde** (בעברית: בואי, שעת המוות המתוקה), רי"ב 161, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בוויימאר. הוא ביצע אותה לראשונה כנראה ב-27 בספטמבר 1716, לכבוד יום ראשון ה-16 שלאחר חג השילוש הקדוש.

## היסטוריה ומילים
באך עבד כמלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708, ובמרץ 1714 קודם לתפקיד הממונה על המוזיקה. בתפקיד זה היה אחראי להלחנה של יצירה חדשה מדי חודש, בעיקר של קנטטות, כשמטרתו הייתה להלחין תוך כמה שנים קנטטה עבור כל מועד בשנה. אין ודאות לשנה המדויקת בה ביצע אותה באך. הטקסט פורסם על ידי סלומון פרנק ב-1715 ומקובל שבאך השתמש בו ליום ראשון ה-16 שלאחר חג השילוש הקדוש. עם זאת ידוע שב-1715 שרר במועד זה אבל בחצר הדוכס בגלל מות בן אחיו של הדוכס וכל מוזיקה לא נוגנה. לכן, מעריכים בדרך כלל שבאך אמנם הלחין אותה אז, אך ביצועה היה באותו מועד בשנה שלאחריה. כך, שיטת זוואנג שממספרת את הקנטטות על פי סדר הלחנתן, ממקמת את הקנטטה לאחר רי"ב 185 שהולחנה ובוצעה ביולי 1715. אלפרד דירר סבור שקנטטה זו הייתה השנייה שביצע ב-1716 לאחר רי"ב 155.

סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל האפסים ואת סיפור החייאת בן האלמנה המת מהבשורה על-פי לוקאס. הלברית נכתבה כאמור על ידי סלומון פרנק (Salomon Franck), משורר החצר שכתב את הלברית לרוב הקנטטות של באך בתקופה זו. הטקסט מתייחס בציפייה אל המוות, מכיוון שלאחריו תיפגש הנשמה עם ישו. הקטע האחרון בקנטטה לקוח ממזמור לותרני שכתב כריסטוף קנול (Christoph Knoll), משורר גרמני בן המאה ה-16.

בדומה לחלק מהקנטטות שלו מתקופה זו, באך ביצע אותה שוב בעת שעבד בלייפציג, כנראה ב-1735 או מאוחר יותר, גם לחג הקנדלמאס.

הקנטטה פורסמה לראשונה ב-1887 בכרך 33 של "חברת באך", שפרסמה את כל יצירותיו בין השנים 1850-1900.

## מבנה והרכב מוזיקלי
הקנטטה נכתבה לשני סולנים, אלט וטנור ולמקהלה בת ארבעה קולות. התזמורת כוללת שתי חליליות, שני כינורות, ויולה, עוגב ובאסו קונטינואו. ככל הקנטטות שלו בשנה הקודמת, גם הנוכחית מורכבת מאריה ורצ'יטטיב לסירוגין, והסיום הוא כורל. לקנטטה שישה חלקים:

## הקלטות
היצירה הוקלטה כ-29 פעמים, בהן על ידי מנצחים ידועים כגון ניקולאוס הרנונקור (ב-1981), טון קופמן (ב-1995), מסאקי סוזוקי (ב-1997) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).

## קישורים חיצוניים

* פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך
* טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)

## הערות שוליים

קטגוריה:קנטטות מאת יוהאן סבסטיאן באך
מרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל

ממוזער|שמאל|דגמי משגרי האנגרה
שמאל|ממוזער|משגר הפרוטון
**מרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל** (ברוסית: Государственный космический научно-производственный центр имени М. В. Хруничева) הוא חברה רוסית לייצור משגרי לוויינים וחלליות והיצרנית העיקרית של משגרי הפרוטון

## היסטוריה
החברה מאגדת תחת קורת גג אחת את כל החברות העוסקות בפיתוח וייצור משגרים ברוסיה ומחזיקה סניף מחקר בקוסמודרום בייקונור. חרוניצ'ב חברה בהתאחדות הבינלאומית למשתתפים בפעילות חללית (IAoSAP).

החברה התפתחה מתוך מפעל 2 של חברת רוסו־באלט משנת 1916, בשנת 1921 הוקם המפעל הממלכתי לייצור כלי רכב משוריינים ושנה לאחר מכן יוצרו 5 רכבי פרומברון של מפעלי רוסו־באלט.

בשנת 1925 החלה החברה בייצור מטוסים וייצרה מספר מטוסי ביון סובייטיים. בשנת 1941 הועברו המפעלים ממוסקבה לקאזאן ואולם בהמשך השנה חזרו למוסקבה.

בשנת 1960 הוקם משרד התכנון מס' 23 לייצור משגרי חלל ופעל בשיתוף פעולה עם משרד התכנון מס' 52. בשנת 1961 המפעל החל להיקרא מפעל בניית המכונות על שם מיכאיל חרוניצ'ב, השר לענייני תעשייה אווירית.

בשנות ה־70 הוקם בשיתוף פעולה עם משרד התכנון 52, משרד התכנון סאליוט ובשנים 1981–1988 היה חלק מתאגיד הטילים והחלל אנרגיה עד שהפך לחברה עצמאית. במרכז היו מיוצרים טילים בליסטיים מדגם "UR-100" שפותחו על ידי משרד תכנון זה.

ביוני 1993 הוקם המרכז הממלכתי למחקר חלל על שם חרוניצ'ב. מאז 1995, החברה שיתפה פעולה עם חברת לוקהיד מרטין במיזמי שירותי שיגור בינלאומיים כחלק מהמיזם המשותף לוקהיד־חרוניצ'ב־אנרגיה. החברה שיתפה פעולה עם חברות זרות כדי להבטיח תזרים מזומנים איתן לקופותיה. ב־15 באפריל 1993 חרוניצ'ב יצרה את מיזם לוקהיד־חרוניצ'ב־אנרגיה, שהיה מיזם משותף עם חברת לוקהיד מרטין האמריקנית. בשנת 1995, בעקבות המיזוג של לוקהיד מרטין ומרייטה, המיזם הפך לשירותי שיגור בינלאומיים (ILS). המיזם משותף היה אחראי על שיגורי טילי הפרוטון וטילי האטלס האמריקניים. ארצות הברית אפשרה את שיגורו והפצתו של טיל הפרוטון בשוק הבינלאומי, אף שהציגה מכסה מוגבלת על מנת להגן על שוק השיגורים "מהצפת השוק במוצרי חלל רוסיים". למרות זאת, הפרוטון, שנבנה על ידי חרוניצ'ב, היה מוצלח מאוד ועד סוף שנת 2000 הרוויח חוזים בשווי של מעל 1.5 מיליארד דולר.

מאז 2006 החברה משתפת פעולה עם קוריאה הדרומית בבניית מרכז החלל נרו, נרו 1 ומשגר הטילים הדרום קוריאני KSLV.

בשנת 2007 בחברה שולב מפעל "פוליוט" כחברת בת.

בשנת 2019 החלה בנייתו של מרכז חלל לאומי, במתחם מרכז חרוניצ'ב.

## פרויקטים
* הפרוטון
* נרו 1
* אנגרה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רוסקוסמוס: חברות
מידלנד (טקסס)

**מידלנד** (באנגלית: **Midland**) היא עיר במחוז מידלנד שבמדינת טקסס שבארצות הברית וממוקמת באזור הדרומי של המישורים הגדולים הנמצאים במערבה של טקסס. על פי מפקד האוכלוסין של 2010 בארצות הברית, אוכלוסיית העיר מנתה 111,147 תושבים, ולפי הערכות בשנת 2013 היו בה 123,933 תושבים, מה שהפך אותה לעיר ה-25 בגודלה מבחינת אוכלוסייה בטקסס.

## היסטוריה
260px|ימין|ממוזער|240px|בניין בנק אוף אמריקה, הבניין הגבוה ביותר במידלנד

מידלנד הוקמה בשנת 1881 כתחנת ביניים במסילת הרכבת של טקסס והאזור הפסיפי. העיר קיבלה את שמה עקב מיקומה באמצע הדרך בין פורט וורת' לאל פאסו, אך כיוון שהיו כבר ערים בטקסס שנקראו "מידווי" (מאנגלית: אמצע הדרך), הוחלט לקרוא לה בשמה "מידלנד" (מאנגלית: אמצע הארץ). מידלנד הפכה לבירת מחוז מידלנד עם הקמת המחוז בשנת 1885 והיפרדותו ממחוז טום גריין. עד 1890 הפכה העיר לאחד מהמרכזים למשלוח בקר החשובים באזור ומנתה מספר מוערך של כ-600 תושבים.

בצורת ממושכת ושקיעתה של הכלכלה החקלאית גרמו לדעיכתה של העיר ולעזיבתם של תושבים רבים בתחילת העשור השני של המאה ה-20. בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 חלה תפנית במצבה של העיר עם גילוי שדות נפט באזור, והעיר הפכה למרכז המנהלי העיקרי של שדות הנפט במערב טקסס. במהלך מלחמת העולם השנייה הבסיס הצבאי במידלנד היה לבסיס אימון התותחנים הגדול במדינה. תקופת צמיחה משמעותית נוספת חלה אחרי מלחמת העולם השנייה עם גילוי ופיתוח שדות נפט נוספים באזור. כיום שדות המשאבים הטבעיים באזור מספקים כחמישית מסך תפוקת הגז הטבעי והנפט במדינה.

כיום, כלכלת מידלנד עדיין מבוססת בעיקר על נפט אך גם משמשת כמרכז אזורי של טלקומוניקציה והפצה. העיר ידועה בקו הרקיע הגבוה שלה ומכונה "העיר הגבוהה", עקב בניינים גבוהים רבים שנבנו בה בתקופות גילויי הנפט באזור.

## גאוגרפיה
העיר ממוקמת באגן הפרמיאני שבמישורים הגדולים של מערב טקסס. האקלים במידלנד הוא אקלים צחיח למחצה הכולל קיץ ארוך וחם וחורף קצר.

## דמוגרפיה
נכון למפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010, התגוררו בעיר 111,149 תושבים, 41,268 משקי בית ו-32,607 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 550.6 נפש לקמ"ר. היו בעיר 47,562 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 231 דירות לקמ"ר. האוכלוסייה בעיר התחלקה ל-75.51% לבנים, 8.37% שחורים, 0.63% אינדיאנים, 1.01% אסיאתים, 12.49% מגזעים אחרים ו-1.96% משני גזעים או יותר.

בשנת 2000, ההכנסה החציונית למשק בית עמדה על כ-39,320 דולרים ו-48,290 דולרים למשפחה. בשנת 2007 ההכנסה הממוצעת לנפש הייתה 52,294 דולרים. בשנת 2000, 12.9% מהתושבים היו מתחת לקו העוני.

בשנת 2014, דירג המגזין פורבס את העיר, כעיר השנייה הכי צומחת מבין הערים הקטנות בארצות הברית.

## כלכלה
נכון לשנת 2014, בעיר אחוז הלא-מועסקים הנמוך ביותר בארצות הברית ועמד על כ-2.3%.

### מרכזי התעסוקה הגדולים
על פי הדו"ח הפיננסי שנתי מקיף של העיר משנת 2013, המעסיקים הגדולים ביותר בעיר היו:

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:טקסס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1881
לאבוצ'קין

[שמאל|ממוזער|מטוס [לאבוצ'קין La-9|La-9, שפותח על ידי החברה]]
[שמאל|ממוזער|דגם גשושית החלל [פובוס-גרונט, שפותח על ידי החברה]]
**לאבוצ'קין** או רשמית **איגוד המחקר המדעי ע"ש סמיון לאבוצ'קין** («Научно-производственное объединение им. С. А. Лавочкина») היא החברה המובילה ברוסיה לפיתוח גשושיות חלל. החברה הייתה אחראית לפיתוח פובוס-גרונט, שהיה הניסוי הראשון של הפדרציה הרוסית לטיסה לחלל בשנות ה-2000, מאז מארס 96. משרדי החברה ממוקמים בעיר חימקי שבמחוז מוסקבה.

החברה נקראת על שם מהנדס הטילים סמיון לאבוצ'קין שהיה המהנדס הראשי משרד התכנון מספר 301 (OKB-301), ממנה צמח המפעל.
## היסטוריה
החברה הוקמה באפריל 1937 כמפעל תעשייה אווירית, ביוני אותה שנה הפך למשרד התכנון מספר 301.

בסוף מאי 1939 המשרד התמקד בבניית מטוסי קרב ומטוסי ניסוי וביוני 1939 מונה ולדימיר גורבונוב לעמוד בראש המשרד, בדצמבר 1940 החליפו מיכאיל גודקוב.

באוקטובר 1945 מונה סמיון לאבוצ'קין לעמוד בראש משרד התכנון הניסויי 301, תפקיד אותו מילא עד למותו ביוני 1960. לאחר מותו החל המשרד לשאת את שמו ונקרא מפעל בניית המכונות ע"ש לאבוצ'קין.

בשנים 1962–1964 המפעל היה לסניף של משרד התכנון מס' 52 וייצר טילים עבור הצי הסובייטי.

בשנת 1965 המשרד עבר הסבה לתכנון וייצור מערכות תקשורת חלל ולוויינים ובראשו הועמד גאורגי בבקין. בשנת 1971 שמו שונה ל"איגוד המחקר המדעי ע"ש לאבוצ'קין". במהלך הנשים המשרד תכנון גשושיות לתוכנית לונה, תוכנית ונרה ותוכנית מארס הסובייטיות.

לאחר התפרקות ברית המועצות הופרטה החברה והפכה לחברת מניות ולאחת מהחברות הגדולות בתעשיית החלל של רוסיה והיא פועלת כקבלן של רוסקוסמוס.

## פרויקטים
* **[[מטוס קרב|מטוסי קרב]]**: LaGG-1, LaGG-3, La-5, La-7, La-9 La-11, La-15
* **מטוס ביון**: La-17R
* **מטוסי ניסוי**: La-120 ,La-126 ,La-130 ,La-132 ,La-134 ,La-138 ,La-140 ,La-190 ,La-200 ,La-250
* **[[גשושית|גשושיות חלל]]**: תוכנית ונרה, תוכנית וגה, תוכנית לונה,, תוכנית לונוחוד, תוכנית מארס, תוכנית זונד, תוכנית לונה-גלוב, תוכנית פובוס, מארס 96
* **[[טלסקופ חלל]]**: Astron
* **לוויין מטאורולוגי**: אלקטרו L
* **[[טיל קרקע-אוויר]]**:G-300, V-300, V-500,

## ראשי החברה
*דוברובין (1937–1938)
*ולדימיר גורבונוב (1939–1940)
*מיכאיל גודקוב (1940–1943)
*סמיון לאבוצ'קין (1945–1960)
*גאורגי בבקין (1965–1971)
*סרגיי קריוקוב (1971–1977)
* ויאצ'סלב קובטוננקו (1977–1995)
* ולדימיר קולמיקוב (החל מ-2018)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רוסקוסמוס: חברות
קטגוריה:חברות ממשלתיות שהופרטו
קטגוריה:הוקמו ב-1937
טעות אנוש

**טעות אנוש** היא שגיאה שביצע אדם אחד או יותר עקב אי-ידיעה, שיפוט לקוי, היסח הדעת, שיקול דעת פגום, רשלנות וכדומה. טעות אנוש היא פעמים רבות הסיבה העיקרית או גורם תורם באסונות ותאונות בתחומים שונים ובהם: תעופה, רפואה (רשלנות רפואית) ועוד. מניעת טעות אנוש תורמת רבות לאמינות ובטיחות של הפעלת מערכות מורכבות.

## הגדרה
הגדרות שונות נתנו למושג טעות אנוש.
* סווין וגוטמן 1983 הגדירו כטעות אנוש במערכת, פעולה של אדם החורגת מגבולות הסובלנות של המערכת. הגדרה זאת היא הגדרה תוצאתית.
* ריזון 1990 הגדירו כטעות אנוש את כל המקרים בהם סדרה מתוכננת של פעולות אינה משיגה את המטרה, ולא בגלל אירוע אקראי.
* הולנגל 1993 הגדיר טעות אנוש כפעולה שאינה משיגה את מטרתה או שיוצרת תוצאה בלתי רצויה.
*ויטנגהאם 2004 מגדיר טעות אנוש ככישלון בלתי רצוי של פעולה מכוונת להשיג מטרה בתוך גבולות סבולת של הפעולה או התוצאה.
* סנדרס ומוריי הגדירו טעות אנוש כמשהו ש"שלא התכוון לכך האדם; לא רצוי על ידי מערכת הכללים או התנהגות חיצונית; או שהוביל את המשימה או המערכת אל מחוץ לגבולות המקובלים שלה".

באופן לוגי פעולות אנושיות יכולות להכשל בהשגת מטרותן בשתי דרכים שונות: הפעולה יכולה להתקיים כמתוכנן, אך התוכנית יכולה להיות לקויה (מה שמוביל לטעויות); או שהתוכנית יכולה להיות מותאמת ומשביעת רצון, אך הביצוע לקוי (מוביל לטעות פרוידיאנית ושכחה). עם זאת, כישלון בפני עצמו הוא לא טעות אם לא הוגדרה תוכנית להשגת יעד מסוים.

## ביצוע
טעות אנוש וביצוע הם שני צדדים לאותו מטבע: מנגנוני "טעות אנוש" הם זהים למנגנוני "ביצוע אנוש"; ביצועים מסווגים כ"טעות" רק במבט לאחור: לכן פעולות המוגדרות מאוחר יותר כ"טעות אנוש" הן למעשה חלק מהספקטרום הרגיל של התנהגות אנושית.

## קטגוריות
ישנן דרכים רבות לסווג טעות אנוש.
* הערכת מצב מול תכנון תגובה
* טעויות בזיהוי בעיות (ראו גם תאוריית גילוי האותות)
* טעויות באבחון בעיות (ראו גם פתרון בעיות)
* טעויות בתכנון פעולה וביצוע
* לפי רמה של ניתוח; למשל, תפיסתי (לדוגמה: אשליה אופטית).

## מחקרים
המחקר בתחום טעות אנוש הוא תחום מחקר פעיל מאוד, וכולל עבודות מחקר הקשורות למגבלות זיכרון וקשב, וכן לאסטרטגיית קבלת החלטות והתנהגויות הכרתיות אחרות.

נושא אי ההבנות בתקשורת אנושית נחקר בניתוח שיחות, וכן נחקרו הפרות בנושא עקרון שיתוף הפעולה.

## מחלוקות
ישנם חוקרים הטוענים כי הדיכוטומיה של פעולות אנושיות כ"נכונות" או "לא נכונות" היא פשטנות יתר מזיקה של תופעה מורכבת. גישה מועילה יותר יכולה להיות התמקדות בהשתנות של ביצועים אנושיים וכיצד האדם פועל (וארגונים). גישות חדשות יותר כמו הנדסת חוסן, מדגישות את התפקיד החיובי של האדם במערכות מורכבות.

## ראו גם
* פוקה-יוקה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טעויות
עסבנה

**עסבנה** (בערבית: **عصبان**, תעתיק מדויק: *עֻצְבַּאן* - בהוראת לכרוך יחד, להדק)  הוא סוג מסורתי של נקניקייה מהמטבח הלובי ונמצא גם בגרסתו "הפחות  כבדה" במטבח התוניסאי. המאכל מורכב ממעי כבש (או תרמיל של נקניק תעשייתי) ממולא בתערובת של אורז עם עשבי תיבול ותבלינים, בשר טלה קצוץ, ואיברי פנים של כבש. מנה זו מוגשת בדרך כלל לצד תבשיל של אורז או קוסקוס, לעיתים קרובות בחגים ובאירועים מיוחדים.

עשבי התיבול והתבלינים יכולים להשתנות ממטבח למטבח, אך בדרך כלל כוללים כמה זנים של פלפל קאיין, פלפל שחור, כורכום וקינמון. יש המוסיפים נענע מיובשת, פטרוזיליה ושמיר. עשבי התיבול והתבלינים המיוחדים מעורבים עם בצל, עגבניות, שמן צמחי ואורז. הנקניקיות הממולאות מבושלות שעה בסיר ולאחר מכן לצורך השחמה נצלות במחבת או בתנור.

את העסבנה נהוג להוסיף לתבשילי בשר בהם פקיילה, מרק קוסקוס ותבשילי "טבחה". המאכל מכונה בשמות אחרים בין המטבחים השונים כגון "מסרן" הטריפוליטאי, "מבער" במרוקאית ו"סג'אק" העיראקי.
## ראו גם
* קישקע

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:נקניקיות
קטגוריה:המטבח היהודי
קטגוריה:המטבח הלובי
קטגוריה:יהדות לוב
קטגוריה:המטבח התוניסאי
קטגוריה:מאכלים לאומיים
קטרינה ולנטה

ממוזער|שמאל|קטרינה ולנטה ב-1984
**קטרינה ולנטה** (באיטלקית: **Caterina Valente**; 14 בינואר 1931 – 9 בספטמבר 2024) הייתה זמרת, גיטריסטית, רקדנית ושחקנית איטלקייה.

## ביוגרפיה
קטרינה ולנטה נולדה בפריז לג'וזפה ומריה במשפחה בת ארבעה ילדים.
אביה היה אקורדיוניסט בעל שורשים ספרדיים ואמה הייתה בלרינה וליצנית מוזיקלית מצליחה שהפעילה כלים רבים.

הופיעה על במה לראשונה יחד עם אחיה ואחיותיה ב-1936 בקרקס בשטוטגרט.
לקראת תום מלחמת העולם השנייה הגיעה המשפחה (האם דיברה רוסית וגם האב הספיק לבקר ברוסיה עם קרקס) לברסלאו, שם נחשדה המשפחה בריגול. הם נכלאו, ובהמשך הוגלו למחנה ליד אודסה בברית המועצות.
כשתמה המלחמה חזרה המשפחה לפריז וקטרינה מצאה עבודה בגיל 16 כזמרת במועדון לילה.

תחילה הופיעה בצרפת עם ז'ילבר בקו, אז זמר לא-מוכר ובהמשך יצאו גם לסיבוב הופעות בסקנדינביה.
ב-1948 הקליטה לראשונה עם רביעייה בקופנהגן קטעי שירה. בשנת 1952 הקליטה שירים נוספים ברדיו ציריך. ההקלטות נשלחו לתחנות רדיו שונות בגרמניה וכך החלה להתפרסם.
היא הקליטה עם קורט אדלהגן, שהיה מנצח תזמורת ריקודים. איתו גם הופיעה בפסטבל הג'אז בפרנקפורט ב-1955 וזכתה להצלחה רבה. באותה תקופה הוציאה את האלבום הראשון שלה "איסטנבול". הסינגל שהוציאה The Breeeze and
I (שירו של המלחין הקובני ארנסטו לקואונה) רץ במשך 14 שבועות במצעד הפזמונים האמריקאי, מה שפרסם אותה מחוץ לגרמניה.
היא הרבתה להופיע עם אחיה הבכור סילביו פרנצ'סקו.

ב-1952 נישאה ולנטה ללהטוטן Erik van Aro ולזוג נולד בן, הזמר אריק ואן ארו (Eric van Aro). מאוחר יותר הזוג התגרש וולנטה נישאה לפסנתרן הבריטי רוי באד, ולזוג נולד בן, אלכסנדר. בהמשך היא התגרשה גם מבאד. ולנטה, שהחזיקה גם באזרחות גרמנית מאז נישואיה הראשונים, פרשה מפעילות והתגוררה לסירוגין בארצות הברית ובשווייץ.

ולנטה דיברה שש שפות ושרה ב-12 שפות.

נפטרה בלוגאנו ב-9 בספטמבר 2024.

## קישורים חיצוניים

* 

* קטרינה ולנטה 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה איטלקיות
קטגוריה:זמרות איטלקיות
קטגוריה:רקדניות איטלקיות
קטגוריה:גיטריסטיות
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
קטגוריה:איטלקיות שנולדו ב-1931
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1931
קטגוריה:נפטרות ב-2024
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2024
בתיה קריסטל

**בתיה קריסטל** (נולדה ב-25 בדצמבר 1951) היא רופאה ישראלית, מנהלת מחלקת נפרולוגיה ומנהלת המחקר במרכז הרפואי לגליל, סגנית הדיקן לנושא מחקר קליני בפקולטה לרפואה בגליל של אוניברסיטת בר-אילן.

## ביוגרפיה
קריסטל נולדה ברומניה ועלתה לארץ בילדותה, סיימה את הפקולטה לרפואה בטכניון בהצטיינות וכרופאה חוקרת הייתה פרופסור אורח באוניברסיטת סטנפורד ובאוניברסיטאות אחרות בארצות הברית, היא עוסקת במחקר בשטח טרשת עורקים ואת ההשפעות המיטיבות של מתן טיפולים אנטי-חימצוניים. היא פרסמה כ-70 מאמרים בעיתונות הרפואית-מדעית העולמית ומנחה סטודנטים לתארים מתקדמים בנושאי מחקר בתחום הנפרולוגיה. היא זכתה להכרה מקצועית נרחבת על עבודתה הקלינית והמדעית. ב-2010 נבחרה על ידי הארגון הנפרולוגי הבינלאומי לאחת משמונה הנשים המובילות בעולם בתחום הנפרולוגיה.

קריסטל נשואה ואם לשלוש בנות, מתגוררת בקיבוץ עברון.

## קישורים חיצוניים
* בתיה קריסטל באתר הפקולטה לרפואה בגליל
* מחלקת נפרולוגיה, המרכז הרפואי גליל

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראליות ילידות רומניה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור לרפואה מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: רפואה
קטגוריה:נפרולוגים ישראלים
קטגוריה:רופאות ישראליות
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי לגליל
קטגוריה:עברון: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951