סמואל ג'ורג' מורטון

ממוזער|שמאל|200px|איור של סמואל ג'ורג' מורטון
**סמואל ג'ורג' מורטון** (באנגלית: **Samuel George Morton**; 1799–1851) היה רופא ומדען אמריקאי, שנודע במחקריו בנוגע להבדלים בנפח הגולגולת בין בני אדם בני גזעים שונים. המחקרים, שהתבססו על אוסף גדול של גולגולות אנשים בני גזעים שונים, שימשו לעיתים כבסיס מדעי להצדקת עבדות בארצות הברית.
## חייו
מורטון נולד בעיר פילדלפיה, בפנסילבניה. הוא נולד למשפחה קוויקרית אבל מאוחר יותר הצטרף לזרם האפיסקופלי. הוא למד רפואה באוניברסיטת פנסילבניה ואחרי כן באוניברסיטת אדינבורו בסקוטלנד. הוא עסק ברפואה משנת 1824, ובשנים 1839–1843 היה פרופסור לאנטומיה באוניברסיטת פנסילבניה.

## "האסכולה האמריקאית" באתנולוגיה
מורטון נחשב לאבי "האסכולה האמריקאית" באתנוגרפיה ואתנולוגיה. זרם מחשבה במדע האמריקני שלפני מלחמת האזרחים שהאמינו שגזעים שונים של בני אדם משתייכים למינים ביולוגיים שונים. אף שהיה נוצרי הדוק, מורטון טען כי ספר בראשית תומך בפוליגניזם, כלומר בבריאה נפרדת של הגזעים השונים של בני האדם, ובמסגרת פרשנות מקראית זו גרס שכל "גזע" נברא בנפרד וניחן בתכונות קבועות ובלתי ניתנות לשינוי. וזאת בניגוד להבנה המילולית של סיפור הבריאה. לאחר שבחן שלוש מומיות מקטקומבות שמקורן במצרים העתיקה, הסיק מורטון כי לבנים ושחורים היו מובחנים זה מזה כבר לפני שלושת אלפים שנה. מאחר שלפי המקרא תיבת נוח נחתה על הר אררט, טען כי בניו של נח לא יכלו להיות מקורם של כל ה"גזעים" בעולם. לפי תאוריית הפוליגנזה שלו, ה"גזעים" היו נפרדים זה מזה מראשיתם.

גישה זו הייתה מנוגדת לגישה המונוגניסטיות, שנתמכה בין היתר על ידי ג'יימס קאולס פריצ'רד הבריטי, שתמך בביטול העבדות, המונוגמסטים האמינו בכך שלכל בני האדם מוצא משותף אחד, דבר שהוא כיום קונצנוס מדעי וחלק משורה של אבות קודמים כמו אב קדמון משותף אדם–שימפנזה.

מורטון האמין שמנפח הגולגולת של אדם אפשר להסיק על היכולת החשיבתית שלו: גולגולת גדולה יותר, משמעה מוח גדול יותר ולפיכך יכולת אינטלקטואלית גבוהה יותר. באמצעות אוסף של מאות גולגולות מחלקים שונים של העולם, כולל כ-100 גולגולות עתיקות ממצרים, הוא חקר את ההבדלים בנפח הגולגולת של בני גזעים שונים, ומצא שנפח הגולגולת של הלבנים גדול מזה של האמריקאים הילידים (האינדיאנים), וששניהם גם יחד גדולים מנפח הגולגולת של השחורים. הוא פרסם את תוצאות מחקריו בשני ספרים מרכזיים בשנים 1839 ו-1844. כיום מדענים חושבים שנפח המוח של בני אדם בתוך הומו סאפיאנס קשור בעיקר לממדי הגוף, ולא ליכולות אינטלקטואליות.

הוא נודע כאוסף בעל אחד מאוספי הגולגולות הגדולים בזמנו, שעל בסיסם ערך את מחקריו. לטענתו, לכל "גזע" מקור נפרד, וניתן לדרג את רמות האינטליגנציה בסולם היררכי שבו ה"קווקזים" בראש, ה"שחורים" בתחתית, וקבוצות אחרות ביניהם. מחקריו על מצרים העתיקה נועדו, בין היתר, להראות כי היררכיה זו התקיימה מאז ומתמיד ועל כן יש לשמרה. כאשר הוצגו בפניו עדויות לכך שרבים מתושבי מצרים העתיקה היו כהי עור בדומה לאפריקאים אחרים, השתמש במדידות גולגולת כדי לטעון כי חרף צבע עורם הם השתייכו ל"גזע" הקווקזי. עם זאת, הוא הודה כי "כושים היו רבים במצרים", אך טען שמעמדם החברתי היה של משרתים ועבדים.

מחקריו של מורטון תרמו, בין היתר, להתבססות "השערת החמיתים" (Hamitic Hypothesis) - רעיון שלפיו ציוויליזציה אינה מתיישבת עם שחורים, וכי כל עדות לתרבות מתקדמת באפריקה נובעת מנוכחות או מהשפעה קווקזית. אוסף הגולגולות שלו נשמר באקדמיה למדעי הטבע בפילדלפיה עד 1966, ולאחר מכן הועבר למוזיאון פן (Penn Museum), שם הוא שמור עד היום.

תאוריותיו של מורטון היו פופולריות בזמנן, והוא נחשב לרופא ולמדען מוערך. האנתרופולוג אלש הרדליצ'קה כינה אותו "אבי האנתרופולוגיה הפיזית האמריקנית". עם זאת, חוקרים מאוחרים יותר הצביעו על כך שהצדקותיו השיטתיות להפרדה בין "גזעים", לצד עבודותיו של לואי אגאסי, שימשו תומכי עבדות בארצות הברית; עיתון רפואי מצ'ארלסטון אף ציין לאחר מותו כי אנשי הדרום צריכים לראות בו מיטיב, משום שסייע לבסס את מעמדו של השחור כ"גזע נחות".

## טענות להטיות במחקריו
בשנת 1981 פרסם המדען סטיבן ג'יי גולד את ספרו "אין מידה לאדם". הספר כלל עיבוד מחודש לתוצאות מחקרו של מורטון על נפח הגולגולת, וטען כי התוצאות המקוריות היו מבוססות על נטאי ומניפולציה, הן בבחירת המידע והן בהטייה של התוצאות עצמן. גולד טען כי משנלקחות בחשבון הטיות אלו, אין כל בסיס לדירוג שערך מורטון לנפח הגולגולת של הגזעים השונים. במחקר מדוקדק יותר שהתפרסם בשנת 2011 נמצאו הטיות דווקא בניתוח של גולד, בעוד שלא נמצאה הטיה במדידותיו של מורטון, או בצורה בה בחר לעבד את הנתונים שעמדו לרשותו. החוקרים שללו מכל וכל את הנחות המוצא הגזעניות של מורטון, והציעו כי ההבדלים בנפח הגולגולת קשורים דווקא להבדלים באקלים ולא בהבדלים ביכולת החשיבה, אולם לא מצאו פגם בשיטות החקר של מורטון.

בשנת 1988 התפרסם מאמר של החוקר ג'ון ס. מייקל, שבחן מחדש את עבודתו של מורטון לאור טענותיו של גולד בספר. המחקר מצא כי נתוניו של מורטון היו מדויקים יותר ממה שטען גולד, וכי על אף שעבודתו כוללת שגיאות והשמטות, היא מדויקת במידה סבירה ואין כל ראיה לכך ששיבש את הנתונים במכוון. עם זאת, על פי המאמר, בהיעדר הגדרה מדויקת ל"גזע", עבודתו של מורטון היא חסרת משמעות מבחינה סטטיסטית. על פי מייקל, עבודתו של מורטון היא פגומה, והסביבה התרבותית בה עבד הייתה גזענית, אך לא ניתן להראות קשר ברור בין שתי העובדות, כפי שניסה גולד להוכיח.

## ראו גם
* תמיכה בעבדות
* אאוגניקה

## לקריאה נוספת
* סטיבן ג'יי גולד, אין מידה לאדם, הוצאת דביר, 1992.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פילדלפיה: אישים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מדענים אמריקאים
קטגוריה:רופאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1799
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1851