Man's Best Friend

***Man's Best Friend*** (בעברית: **חברו הטוב ביותר של האדם**) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית סברינה קרפנטר. הוא יצא לאור ב-29 באוגוסט 2025, על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס. קרפנטר הפיקה את האלבום יחד עם ג'ק אנטונוף וג'ון ראיין, אשר הפיקו גם קטעים באלבום האולפן הקודם שלה, *[[Short n' Sweet]]* (2024). האלבום, שמורכב בעיקר ממוזיקת פופ ורוק קל, כלל את הסינגל המוביל "Manchild", שהגיע למקום הראשון באירלנד, בממלכה המאוחדת ובארצות הברית, ולעשירייה הפותחת במספר אזורים נוספים ברחבי העולם. קרפנטר בחרה ב־"Tears" כסינגל השני, והוא יצא במקביל לאלבום כרצועה השנייה בו.

עטיפת האלבום, שמעוררת אסוציאציות של שליטה וכניעה, יצרה מחלוקת וזכתה לתשומת לב תקשורתית רבה; חלק מהמבקרים טענו כי היא פונה למבט הגברי באופן הפוגע בנשים, בעוד אחרים ראו בה סאטירה וניסיון לאתגר ציפיות מיזוגיניות לגבי התנהגות מינית של נשים. בהמשך, קרפנטר הוציאה עטיפה חלופית שנמכרה ישירות לצרכנים, אותה תיארה כ"מאושרת על ידי אלוהים".

*Man's Best Friend* זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל עם יציאתו, עם שבחים להפקה וליכולות הווקאליות של קרפנטר, אך גם לביקורת על המילים המיניות והבוגרות שבו. האלבום נכנס למקום הראשון ב־18 מדינות, כולל ארצות הברית, שם קיבל תואר פלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. האלבום ושיריו זכו לשש מועמדויות בטקס פרסי הגראמי ה-68, כולל "אלבום השנה" ו"אלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר". האלבום אף נכלל במספר רשימות סיכום השנה של 2025 שפורסמו בכלי תקשורת שונים ביניהם; *[[Consequence]]*, בילבורד ורולינג סטון.

## רקע והכרזה
בשנת 2024, קרפנטר רשמה פריצת דרך מסחרית עם אלבום האולפן השישי שלה, *[[Short n' Sweet]]*, שזכה להישגים רבים, כולל הפיכתה הראשונה שלה למקום הראשון במצעד הבילבורד 200. האלבום גם קיבל מספר מועמדויות בטקס פרסי גראמי ה-67, וזכה בפרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר; הסינגל המוביל שלו, "Espresso", זכה גם בפרס גראמי לביצוע סולו הפופ הטוב ביותר.

לאחר סיבוב הופעות עולמי גדול, קרפנטר הקליטה את אלבום ההמשך *Man's Best Friend*, בשיתוף עם ג'ק אנטונוף, ג'ון ראיין והכותבת איימי אלן. קרפנטר סיפרה שהחלה לכתוב את האלבום יום לאחר שסיימה את *Short n' Sweet*, מתוך צורך להמשיך בכתיבה בזמן שהייתה במצב אישי סוער. האלבום נכתב לאחר פרידתה מהשחקן בארי קיוגאן, עמו ניהלה מערכת יחסים במשך כשנה.

ב-11 ביוני 2025, פחות משנה לאחר יציאת האלבום *Short n' Sweet*, קרפנטר הציגה את אלבומה הבא בשידור חי בעמוד האינסטגרם שלה, בו היא "עברה על ערימת תקליטים של דונה סאמר, אבבא ודולי פרטון לפני שנחתה על עצמה". באותו יום, נחשף כי *Man's Best Friend* ייצא ב-29 באוגוסט.

עטיפת האלבום, בה קרפנטר מוצגת על ארבע וגבר מחזיק בשערה, עוררה סערה ודיון על מיניות בפופ אך קשורה לנושאי האלבום – תחושת יחס מחפיר מצד גברים. לדבריה של קרפנטר, האלבום והוויזואליות שלו נולדו מתוך חוויות אישיות, תחושת נוחות עם עצמה ותפיסה רגשית שבה הרגישה כמי שנמצאת בעמדה של "חיית מחמד". ב-8 ביולי קרפנטר חשפה עטיפה חלופית לאלבום בעקבות הסערה שעוררה עטיפת האלבום המקורית. הגרסה החדשה הוצגה במהדורה מוגבלת של תקליט ויניל בצבע ורוד עתיק. בעטיפה החלופית קרפנטר מוצגת בלבוש הלבשה תחתונה, שוכבת בחדר מעוצב ומוקפת זרי פרחים, תוך שהיא מחזיקה כרטיס עם ראשי התיבות של האלבום, "M.B.F".

ב-23 ביולי 2025 קרפנטר החלה לחשוף את רשימת השירים של האלבום. תהליך החשיפה נעשה בהדרגה דרך פוסטים באינסטגרם ובטוויטר, בשיתוף גור גולדן רטריבר ושני מעריצים נבחרים - בכל פוסט הוצג מעריץ מחזיק את הגור, ובכיתוב נחשף שם של שיר אחד מהרשימה, שני שירים בכל פעם. הקמפיין לווה באינטראקציה הומוריסטית וקרובה עם מעריצים, אשר חיזקה את הקהילה סביבה והובילה לצמיחה במספר עוקביה באינסטגרם (מעל 5 מיליון). ב-1 באוגוסט 2025 קרפנטר חשפה את רשימת השירים המלאה של האלבום, הכוללת 12 שירים. את השיר האחרון ברשימה, "Tears", חשפה קרפנטר בעצמה בפוסט באינסטגרם שפורסם עם תמונה של רשימת השירים כתובה ביד על נייר מוכתם בנוזל אדום.

קרפנטר הוציאה ב-4 בספטמבר 2025 שיר בונוס מתוך האלבום בשם "Such a Funny Way" כרצועה דיגיטלית באתר הרשמי שלה. קודם לכן היה השיר זמין רק במהדורת הויניל דלוקס של האלבום. קרפנטר כתבה כי היא גאה מאוד בשיר, ושעבורה השיר יכול היה לשמש כסיום חלופי לאלבום.

## הרכב
[ממוזער|האלבום שואב השראה רבה מהפופ האירופי של שנות ה-70 וה-80, במיוחד מלהקת [אבבא (בתמונה)]]
האלבום *Man's Best Friend* כולל שנים-עשר שירים. קרפנטר כתבה את האלבום בשיתוף פעולה עם איימי אלן, עמה עבדה גם באלבומים הקודמים *[[Emails I Can't Send]]* ו-*[[Short n' Sweet]]*. ההפקה נכתבה במשותף עם ג'ק אנטונוף וג'ון ראיין, וכוללת שירים הנעים בין פופ פרוע לבלדות אינטימיות.

האלבום שואב השראה רבה מהפופ האירופי של שנות ה-70 וה-80, במיוחד מלהקת אבבא, וכן מפליטווד מק (האלבום *[[Tusk (אלבום)|Tusk]]*). חלק ניכר מהאלבום הוקלט בכלים חיים. להקת בליצ'רס  השתתפה בנגינה, נגן המיתרים בובי הוק תרם כינורות, ונגן הלאפ-סטיל גרג ליס תרם גיטרות וכלי מיתר ייחודיים.

קרפנטר הצהירה כי האלבום "אינו מתאים למאזינים רגישים", מאחר שמילותיו עוסקות במיניות מפורשת, וידויים לא נוחים והומור נועז שנועד לעורר אי-נוחות. היא גם תיארה את האלבום כ"חגיגה של אכזבה ושברון לב". היא גם הדגישה שהיא מודה על כך שמעריציה מבינים את השירים כפי שהתכוונה, ושעבורם מדובר באמצעי לביטוי ושחרור.

### שירים
השיר "Manchild" עוסק בביקורת על גבר ילדותי וחסר אחריות ומתאפיין במבנה לא שגרתי: כל חלק בשיר מולחן במלודיה שונה, עם קצב קאנטרי-רוק. השיר "Tears" כולל רמיזות מיניות בולטות. השיר "My Man on Willpower" הוא בסגנון יורודיסקו ומתאר בן זוג מאופק עד כדי פגיעה במערכת היחסים.

השיר "Sugar Talking" מבטא דחייה מדיבור ריק ודרישה למעשים. השיר "We Almost Broke Up Again Last Night" הוא שיר אקוסטי המתאר מערכת יחסים רעילה ובלתי יציבה. השיר "Nobody's Son" מפנה את האשמה על כישלון זוגיות כלפי ההורים של בן הזוג.

השיר "Never Getting Laid" נכתב בסגנון עוקצני לאחר פרידה, עם איחולים ציניים לאקס. השיר "When Did You Get Hot" הוא המנון "גלו-אפ" עם רמיזות לאלים יווניים. השיר "Go Go Juice" חוזר לסגנון הקאנטרי ומתאר שיכרות שגוררת התקשרויות לאקסים.

השיר "Don't Worry I'll Make You Worry" מתאר משחקי כוח והשפעה רגשית במערכת יחסים. השיר "House Tour" מתאר דימויים מיניים גלויים תוך שימוש בבית כמטאפורה. השיר "Goodbye" הוא שיר סיום בסגנון מחווה ללהקת אבבא, עם פרידה חריפה המלווה בהומור ובקללות.

על רצועת הבונוס "Such a Funny Way", הסבירה קרפנטר בריאיון ל-Apple Music 1 כי השיר עוסק בהומור כאמצעי להתמודדות עם קשיים, שלעיתים מועיל ולעיתים פוגע.

## סינגלים
הסינגל המוביל, "Manchild", יצא ב-5 ביוני 2025. השיר, המושפע ממוזיקה קאנטרית, נכתב והופק במשותף עם ג'ק אנטונוף ואיימי אלן, שעבדו על אלבומו של קרפנטר, *Short n' Sweet* (2024), והוא מאמץ טון שובב מבחינה לירית כשהוא מבקר התנהגות גברית לא בוגרת. קרפנטר ערכה את הופעת הבכורה שלה בהופעה חיה ב-6 ביוני בפרימוורה סאונד 2025. קליפ יצא ב-6 ביוני, המתאר את קרפנטר נוסעת בטרמפים ברחבי המערב האמריקאי עם "קבוצה מגוונת של גברים" (חלקם משתמשים באמצעי תחבורה מוזרים, כמו אופנוע ים, עגלת קניות המחוברת לאופנוע וכיסא ממונע) ונקלעת לתרחישים מטורפים ומסוכנים (כמו החזקת רובה ציד, נפילה מצוק ומפגש עם אורקה). ב-10 ביוני יצא וידאו קליפ מילים.

במקביל לצאת האלבום, יצא הקליפ לשיר "Tears". השיר יצא עם קליפ בהשראת "מופע הקולנוע של רוקי" ומשלב דיסקו בסגנון שנות ה-70 עם מילים ישירות.

## ביקורות

האלבום *Man's Best Friend* זכה לביקורות מעורבות. באופן כללי ניכרת הסכמה רחבה כי האלבום ממשיך לבסס את קרפנטר כאחת מהכוכבות הבולטות של הפופ, אך הפער בין ההתלהבות מהזהות הבימתית ומהשירים המובילים לבין הביקורת על אי-האחידות המוזיקלית, משתקף היטב במגוון הדעות.

ביקורות חיוביות הדגישו את בשלותה האמנותית של קרפנטר ואת יכולתה לשלב בין פופ מיינסטרימי קליט לבין ליריקה ייחודית, לעיתים קומית ולעיתים מינית במובהק. מבקרים כג'ייסון ליפשוץ מ"בילבורד", רובין מארי מ-*Clash* וג'ורג' מונאהן מ"ניו סטייטסמן" ציינו כי האלבום מציב את קרפנטר כאחת מהכוכבות הדומיננטיות של הפופ העכשווי, תוך שמירה על זהות מותג מגובשת והגשה ווקאלית מגוונת. גם סקוט סטרלינג מ-*[[Consequence]]*, אילייה מ-*Ratings Game Music* ומייק דהוולד מ-*RIFF Magazine* הדגישו את השילוב בין הומור, פרובוקציה ושירים קליטים, וציינו לטובה קטעים בולטים דוגמת "Tears", "Manchild", "My Man on Willpower" ו-"Sugar Talking". חלקם אף תיארו את האלבום כצעד משמעותי נוסף בהתבססותה של קרפנטר ככוכבת פופ בינלאומית. ביקורת ב"הגרדיאן" שיבחה את שיתוף הפעולה ההדוק עם אנטונוף ואת ההפקה המוקפדת, שהתאפיינה בשימוש בכלים חיים לא שגרתיים (כגון סיטאר, קלווינט ואגוגו), והשוותה את רמת העיבוד לאלבומים קלאסיים של להקות כמו אבבא ופליטווד מק. עוד הודגשו מבנהו הלא-קונבנציונלי של הסינגל "Manchild" והיכולת להפוך פופ רדיופוני לשאפתני ומורכב, עד כדי כך שאלבומה הקודם תואר כאלבום "בסיסי" לעומתו. כריס ריצ'רדס מה"וושינגטון פוסט" הדגיש את הפן הקומי של האלבום ותיאר אותו כיצירה "חריפה, שנונה ומשחררת" הדומה במבנה למופע סטנד-אפ. לדבריו, קרפנטר ממציאה מודל חדש של כוכבות פופ הנשען על הומור כבסיס זהות, תוך הצגת גברים כטיפשים ויהירים באופן סאטירי. ריצ'רדס שיבח במיוחד את "Manchild", "Tears" ו-"My Man on Willpower", וציין כי האלבום מצליח לשלב בדיחות מוזיקליות מתמשכות עם הפקה קלילה המזכירה את פליטווד מק של שנות ה-80, כשהקול של קרפנטר "טיזינג וערני" ותורם לאפקט ההומוריסטי.

ביקורות שליליות היו פחות נלהבות וטענו כי האלבום אינו עומד בציפיות שנוצרו בעקבות Short n' Sweet. אדם וייט מ"אינדפנדנט" וויקטוריה סגל מ"הטיימס" הצביעו על אי-אחידות ברמה ועל שירים שנשמעים חפוזים או מחוסרי עומק, בעוד איוון גלאודו מ-Cult Following העניק לאלבום ציון נמוך במיוחד וטען כי מדובר בפופ מלוטש אך צפוי, החסר חדשנות בהשוואה ליוצרות אחרות בז'אנר. גם הביקורת ב"הטיימס" גרסה כי האלבום אמנם מעורר סערה בשל עטיפתו הפרובוקטיבית, אך המוזיקה עצמה "דקה ושמרנית במפתיע" ואינה מצליחה להצדיק את הממד השערורייתי.

### רשימות סוף שנה

## ביצועים מסחריים
ב-2 בספטמבר 2025 הודיעה ספוטיפיי כי האלבום קבע שיא חדש לשנת 2025 במספר ההאזנות ביום אחד לאלבום של זמרת.

בארצות הברית, קרפנטר זכתה באלבום השני שלה במקום הראשון במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200 עם *Man's Best Friend*, שהושק ב-13 בספטמבר 2025. האלבום רשם 366 אלף יחידות שקולות בשבוע הראשון בארצות הברית, מתוכן 224 אלף במכירות מסורתיות – שיא קריירה עבורה. לזה התווספו 141 אלף יחידות סטרימינג (184.11 מיליון השמעות רשמיות לשירי האלבום), ו-1,000 יחידות ממכירות שירים. זהו השבוע הגדול ביותר ב-2025 לאלבום של אישה, הן ביחידות כוללות והן במכירות אלבומים. זהו גם שבוע ההשקה השלישי בגודלו לכל האלבומים לשנת 2025. בנוסף, האלבום רשם את שבוע הסטרימינג הגדול ביותר של קרפנטר ואת בכורת הסטרימינג הגדולה ביותר לאלבום של אישה בשנת 2025. *Man's Best Friend* הוא האלבום הראשון של אישה שמגיע לראש המצעד אחרי חמישה חודשים, מאז ש-*[[Eternal Sunshine]]* של אריאנה גרנדה הוביל באפריל 2025 – פרק הזמן הארוך ביותר בלי אלבום נשי במקום הראשון מאז 2022, מאז הפער בין סיום ההובלה של *[[30 (אלבום)|30]]* של אדל בינואר 2022 לבין יציאת *[[Renaissance (אלבום)|Renaissance]]* של ביונסה באוגוסט 2022. מכירות הוויניל תרמו רבות להצלחה: נמכרו 160 אלף עותקים, הודות ל־13 גרסאות שונות של האלבום, כולל שתיים חתומות, מה שהציב את שבוע הפתיחה של האלבום הזה במקום התשיעי ברשימת מכירות הוויניל הגדולות ביותר מאז 1991. כל 12 שירי האלבום נכנסו לטופ 40 של הבילבורד הוט 100; השיר "Tears" נכנס למקום השלישי והשיר "Manchild" חזר למקום הרביעי אחרי שכבר הגיע בעבר למקום הראשון. בכך, קרפנטר מצטרפת להיסטוריה לצד טיילור סוויפט, סיזה ואוליביה רודריגו כזמרות היחידות שהצליחו להכניס לפחות 12 שירים בטופ 40 של הוט 100 בו-זמנית.

בממלכה המאוחדת, דורג האלבום במקום הראשון במצעד האלבומים הרשמי של בריטניה. זהו אלבומה השני של קרפנטר שמגיע למקום הראשון בבריטניה, לאחר *[[Short n' Sweet]]* משנת 2024 ששהה חמישה שבועות בפסגה. האלבום רשם את שבוע הפתיחה הגדול ביותר לשנת 2025 עבור אמן בינלאומי, עם 85,500 עותקים שנמכרו בשבוע הראשון. בכך נשבר השיא הקודם של ליידי גאגא עם *[[Mayhem (אלבום)|Mayhem]]* (כ-55,000 עותקים), אך השיא הכללי נשאר בידי סם פנדר עם *[[People Watching]]* (119,000 עותקים).

באוסטרליה, קרפנטר נכנסה להיסטוריה כראשונה שהגיעה למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי החדש של ARIA עם האלבום.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

### מצעדי סוף שנה

## נתוני מכירות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי סברינה קרפנטר
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומי פלטינה בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי זהב בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אלבומי חברת איילנד רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת ריפבליק רקורדס