open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חורוג

**חורוג** (בטג'יקית: **Хоруғ**; ברוסית: **Хорог**; בפרסית: **خاروغ**, תעתיק מדויק: **ח'ארוג**') היא עיר בדרום-מזרח טג'יקיסטן ובירת המחוז האוטונומי גורנו-בדח'שאן. העיר שוכנת באזור הרי פמיר על הגבול עם אפגניסטן, במפגש הנהרות  ו, בגובה 2,123 מטרים מעל פני הים ומרוחקת כ-270 ק"מ דרום-מזרחית לבירה דושנבה. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2024, אוכלוסיית העיר מנתה כ-31,400 בני אדם. חורוג ידועה בעצי הצפצפה החולשים על צמחיית העיר.

## היסטוריה
במהלך המאה ה-19 היה אזור חורוג נתון למחלוקת בין אמירות בוכרה, אפגניסטן, בריטניה והאימפריה הרוסית. בסופו של דבר רוסיה היא זו שהשתלטה על חורוג. בתחילת המאה ה-20 החלה התיישבות רבה יותר שעודדה על ידי שלטונות ברית המועצות בשנות ה-20.

בשנת 2012 נהרגו עשרות בני אדם בעיר כתוצאה מהתנגשות בין כוחות גרילה לבין השלטונות הטג'יקיים. כיום העיר נחשבת לאחת מן העניות במדינה.

## גלריה

Shirinsho Shohtemur.jpg|פסל של  בפארק המרכזי בעיר
Khorug Airport.jpg| בעיר
Bridge over river Shakhdara northern Khorugh-2017.jpg|גשר מעל נהר גונט בעיר


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טג'יקיסטן: ערים
אלכסנדר זאפורוז'סקי

**אלכסנדר זאפורוז'סקי** (ברוסית: **Александр Иванович Запорожский**) הוא קולונל לשעבר בסוכנות הביון הרוסית.

זאפורוז'סקי התחיל לעבוד עם הק.ג.ב. בשנת 1975 ואחריו עם שירות הביון הרוסי והיה אחראי על גיוסם של מודיעים בארצות הברית. בשנת 1997 הוא נטש בחשאי לארצות הברית והתגורר בשקט במרילנד.

כלי תקשורת רוסיים דיווחו כי מילא תפקיד מטעם ארצות הברית בפרשת החפרפרת ב-FBI רוברט הנסן.

בשנת 2001 זאפורוז'סקי פותה חזרה לרוסיה על ידי המודיעין הרוסי, שם נתפס והורשע בבגידה וקיבל עונש מאסר של 18 שנה בשנת 2003 בגין שיתוף פעולה עם ארצות הברית. לאחר מכן הוא שוחרר ביולי 2010 במסגרת פרשת החלפת מרגלים עם עשרה סוכנים רוסיים שנעצרו בארצות הברית כחלק ממבצע ביון רוסי.

## הערות שוליים

קטגוריה:מרגלים שריגלו למען ארצות הברית
קטגוריה:אנשי שירות ביון החוץ של רוסיה
קטגוריה:אנשי ק.ג.ב.
ולדימיר אלגאנוב

**ולדימיר פטרוביץ' אלגאנוב** (ברוסית: **Владимир Петрович Алганов**; נולד ב-22 באוקטובר 1952) הוא מרגל רוסי.
## ביוגרפיה
אלגאנוב, יליד  לנינגרד, היה קצין הק.ג.ב. הסובייטי בוורשה, פולין בשנות ה-80 וקצין סוכנות הביון הרוסית באותה עיר בשנות ה-90.

בשנת 1996 התפטר ראש ממשלת פולין יוזף אולקסי מתפקידו בשל קשריו עם אלגאנוב.

אלגאנוב גורש מפולין בשנת 1997.

בשנת 2005 הרשויות הליטאיות אמרו כי לאלגאנוב הונפקה אשרת שהייה בליטא ארוכת טווח בשנת 2002 ואלגאנוב פגש את מנהלי תחנת הכוח הגרעינית איגנלינה.

בשנת 2003 פגש אלגאנוב בחשאי את יאן קולצ'יק במסעדה בווינה, אוסטריה. השיחה הוקלטה על ידי קציני מודיעין פולנים. לדברי אנטוני מקיירביץ', חבר ועדת החקירות:
* אלגאנוב הציע לקולצ'יק 5 מיליון דולר כדי להשפיע על נשיא פולין דאז אלכסנדר קוושנייבסקי.
* אלגאנוב אמר כי שישה חודשים קודם לכן שילמו הרוסים מיליון דולר לשר האוצר ויסלאב קצ'מארק עבור החברה הרוסית לוקאויל שתזכה במכרז ההפרטה של בית זיקוק בגדנסק.

כמו כן נכח בפגישה אלכסנדר ז'גיאל, שותפו העסקי של אלגאנוב בווינה. הפרשה עוררה גלים וביקורת מעורבות סוכנויות הביון הרוסיות בענייניהן הפנימיים של ליטא ופולין.

## הערות שוליים

קטגוריה:יחסי ליטא–רוסיה
קטגוריה:אנשי עסקים רוסים
קטגוריה:סנקט פטרבורג: אישים
קטגוריה:אנשי שירות ביון החוץ של רוסיה
קטגוריה:אנשי ק.ג.ב.
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1952
ח'וג'נד

**ח'וג'נד** (בטג'יקית: **Хуҷанд**; ברוסית: **Худжанд** - **חוּדְזָ'נְד**; בפרסית: **خُجَند**, תעתיק: **ח'ֹגַ'נְד**; בין השנים 1936–1991 נקראה **לנינאבאד** (בטג'יקית: **Ленинобод**; ברוסית: **Ленинабад**; בפרסית: **لنین‌آباد‌**)) היא העיר השנייה בגדלה בטג'יקיסטן ובירת מחוז סוגד בצפון-מערב המדינה. העיר ממוקמת על נהר הסיר דריה, כ-210 ק"מ צפון-מזרחית לבירה דושנבה. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2024, התגוררו בעיר כ-203,800 בני אדם. ח'וג'נד נחשבת לאחת מן הערים העתיקות באסיה, וקיומה החל לפני כ-2,500 שנים. 

## היסטוריה
לאורך ההיסטוריה ח'וג'נד נחשבה למיקום מרכזי בדרך המשי. האזור יושב לראשונה על ידי כורש זמן קצר לפני מותו.

בשנת 329 לפנה"ס העיר נכבשה על ידי אלכסנדר הגדול ושמיקם בסמוך לה את אלכסנדריה אסחטה. השלטון של אלכסנדר עודד את התרבות ההלניסטית באזור, שהחזיקה מעמד ב-300 השנים שלאחר מכן.

בתחילת המאה ה-8 האזור נכבש על ידי נסיכויות מוסלמיות. במהלך המאה ה-13 אזור ח'וג'נד נכבש על ידי האימפריה המונגולית. במהלך המאה ה-19 היו סכסוכים רבים בח'וג'נד בין שליטי בוכרה לבין האימפריה הרוסית אשר כבשה סופית את האזור בשנת 1866. ביולי 1916 התרחשו מהומות בעיר בין השלטונות הרוסיים לבין התושבים בנוגע לגיוס כפוי לצבא האימפריה הרוסית בזמן מלחמת העולם הראשונה.

בשנים 1924–1929 הייתה העיר חלק מן אוזבקיסטן הסובייטית, עד אשר עברה לשלטון טג'יקיסטן הסובייטית.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טג'יקיסטן: ערים
מיכאיל דמיטרייב

**מיכאיל ארקדייביץ' דמיטרייב** (ברוסית: **Дми́триев Михаи́л Арка́дьевич**; נולד ב-25 באפריל 1947, מוסקבה) הוא איש צבא רוסי אשר שימש כראש השירות הפדרלי לשיתוף פעולה צבאי-טכני של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית (בין התאריכים 9 באפריל 2004–24 במאי 2012).

בוגר המכון הממלכתי ליחסים בינלאומיים במוסקבה של משרד החוץ של ברית המועצות בשנת 1970.

לאחר שסיים את לימודיו במכון, עד שנת 1991 שירת בק.ג.ב. של ברית המועצות, ואז עד שנת 2000 עבד בשירות הביון הרוסי, כולל כראש המחלקה למידע וניתוח. באוגוסט–נובמבר 2000 הוא היה סגן שר התעשייה, המדע והטכנולוגיה של הפדרציה הרוסית.

מאז 13 בנובמבר 2000 עבד במשרד ההגנה של הפדרציה הרוסית תחילה כסגן שר ואז מ-28 בדצמבר 2000 עד 9 באפריל 2004, כיו"ר הוועדה לשיתוף פעולה צבאי-טכני עם מדינות זרות ומאז דצמבר 2012 שימש כיועץ לשר ההגנה.

## קישורים חיצוניים

* משרד ההגנה הרוסי אירח מסיבת עיתונאים של מיכאיל דמיטרייב, מנהל השירות הפדרלי לשיתוף פעולה צבאי-טכני (2012)

קטגוריה:אנשי ק.ג.ב.
קטגוריה:אנשי שירות ביון החוץ של רוסיה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1947
ויאצ'סלב גורגנוב

**ויאצ'סלב איוואנוביץ' גורגנוב** (ברוסית: **Вячесла́в Ива́нович Гурге́нов**; 1 ביולי 1935 – 22 באוגוסט 1994) היה קצין המודיעין הסובייטי והרוסי, סגן המנהל הראשי הראשון (סוכנות הביון הסובייטית) של ברית המועצות, היה ממלא מקום ראש סוכנות הביון של ברית המועצות.

נולד בשנת 1935 בגרוזני. הוא סיים את לימודיו בפקולטה למדעי המזרח במכון MGIMO בשנת 1959 וכמומחה להודו נשלח לעבוד בלשכת סוכנות הדפוס "נובוסטי" בקולקטה, שם עבד עד 1962.

בשנת 1963 החל לשרת בשירות הביון. בשנת 1964 סיים את לימודיו בבית הספר של הק.ג.ב (בית ספר מספר 101). לאחר מכן שירת כסוכן מודיעין בהודו ובבנגלדש (1965–1972), היה ראש תחנת הק.ג.ב. באסלאמאבאד (1978–1983). בין השנים 1983–1989 מילא תפקידים בכירים שונים במנגנון המרכזי של המינהל הראשי הראשון של הק.ג.ב..

מאז 1989 היה סגן ראש המינהל הראשי הראשון ומאז 1991 היה סגן מנהל שירות הביון הרוסי (SVR). מ-22 בספטמבר עד 30 בספטמבר 1991 כיהן כממלא מקום ראש סוכנות הביון הסובייטית.

קטגוריה:מרגלים למען ברית המועצות
קטגוריה:אנשי ק.ג.ב.
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:אנשי שירות ביון החוץ של רוסיה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1935
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1994
סוגד (מחוז)

**סוגד** (בטג'יקית: **Вилояти Суғд**; ברוסית: **Согдийская область**, תעתיק: **סוגדייסקאיה אובלסט**; בפרסית: **ولایت سغد**, תעתיק: **ולאית סע'ד**) הוא מחוז בצפון-מערב טג'יקיסטן. במחוז ישנם כשליש מהאדמות החקלאיות בטג'יקיסטן, והוא מייצר כשני שלישים מהתמ"ג במדינה. המחוז משתרע על פני 25,200 קמ"ר ובירתו היא העיר ח'וג'נד.

## היסטוריה של האזור
סוגדיאנה הייתה ממלכה במרכז אסיה שקמה במאה ה-6 לפנה"ס והתפשטה לאורכו של נהר אמודריאן (כיום הנהר סיר דריה). הממלכה כיסתה חלקים מאוזבקיסטן, טורקמניסטן, טג'יקיסטן, קירגיזסטן, אפגניסטן וצפון מזרח איראן של ימינו. במשך תקופה, העיר העיקרית הייתה מרקנדה (Marakanda), שהייתה בעבר בירתה של הממלכה. סוגדיאנה הייתה ממלכה חשובה במסחר העתיק ושיחקה תפקיד מרכזי בסחר בין מזרח ומערב, ובשינויי התרבות הדת והסחר באזור. 

סוגדיאנה הייתה ממלכה מרכז-אסיתית שהייתה תחת השלטון האחרון של המלך והאושאנא וכיסתה חלק ממסלול הסוחר בין סין לרומא בעת העתיקה. העיר מרקנדה, הבירה של סוגדיאנה, הייתה נקודת מרכז בסחר בהודו, סין ורומא. הממלכה קמה במאה ה-6 לפני הספירה ונפלה בידי הוהאושאנים במאה ה-7 לפני הספירה. כתוצאה מכך, הממלכה התפרקה למדינות קטנות יותר. מרקנדה, הבירה העיקרית, שיחקה תפקיד חשוב בסחר ובתרבות באזור והייתה נחשבת לעיר מרכזית באזור.

סוגדיאנה או סוגדיאנה בכללותה השתרעה באזור שבין אוזבקיסטן, טג׳יקיסטן וקזחסטן של ימינו, והתאכלסה על ידי הסוגדים ומיעוטים נוספים ממערב אירו-אסיה הגדולה. בין עריה המרכזיות ניתן למנות את בוכרה, קש, סמרקנד וח'וג'נד.

## דמוגרפיה
על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2024, אוכלוסיית המחוז מנתה כ-2.92 מיליון בני אדם - 28.36% מתושבי המדינה.
הרכב האוכלוסייה של המחוז בשנת 2010 היה 84% טג'יקים, 14.8% אוזבקים, 0.6% קירגיזים, 0.4% רוסים ו-0.1% טטרים.

## חלוקה מנהלית
מחוז סוגד מחולק לעשר נפות ושבע ערים במעמד נפה:

## מאפיינים תרבותיים
הסוגדים היו סוחרים על דרך המשי שנהנו מהגנת השליטים הטורקים בדרכם ליעדיהם המסחריים, בתמורה להובלת סחורות פיתוח מסחרי והפצת ידע בתחומים שונים, ביניהם קליגרפיה, גאוגרפיה של האזור, דת ועוד.

בתיאורים סיניים קדומים תוארו הסוגדים כ״עם המשונה ביותר עלי אדמות, שאנשיו מתעניינים רק בכסף ודת - והפצתן לאורכם ולרוחבם של אלפי מילין״. 

בפתגם שהיה נפוץ בקרב עמי האזור (בעיקר באזור מערב אירו-אסיה הגדולה) נטען כי: ״אין טורקי מיושב ומתורבת שחי בעיר ללא אדם מתוחכם לצידו, ואין אדם מיושב ומתורבת שחי בעיר ללא טורקי שיגן עליו״ (ניסוח חופשי מטורקית), כלומר ההגנה הטורקית קריטית לפיתוח וקדמה, והפיתוח והקדמה קריטיים להצלחה הטורקית.

דבר זה מצביע על היחס בין הסוגדים ויכולותיהם במסחר ופיתוח ידע, ובין ההגנה שנדרשה להם לניהול ענייניהם.

גם במהלך האביב הערבי ב-2011 היו מי שצעקו בהפגנות כי נדרש ״טורקי עם נבוט״ כלומר הגנה טורקית משמעותית יותר.

## שפת הסוגדים
שפתם של הסוגדים הושפעה רבות מעמי האזור ולמעשה כמעט כל מקורותיה הגיעו מבחוץ, בעיקר מעמי האזור שהתיישבו לאורכה של דרך המשי.

דבר זה כשלעצמו מעיד על חשיבותם המסחרית. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טג'יקיסטן: חלוקה מנהלית
ולדימיר זאוורשינסקי

**ולדימיר איוואנוביץ' זאוורשינסקי** (ברוסית: **Владимир Иванович Завершинский**; 24 בנובמבר 1949, טארוטינו – 23 בספטמבר 2019, מוסקבה) היה סוכן שירותי הביון הסובייטים והרוסים. שימש כסגן מנהל שירות הביון של הפדרציה הרוסית (2000–2008).

## ביוגרפיה
הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בכפר הולדתו. מאז 1964 התגוררה המשפחה בעיר יסנטוקי, שם סיים את לימודיו בבית הספר התיכון על שם דז'ריזינסקי בשנת 1966. סיים בהצטיינות את הפקולטה הפילולוגית של המכון הפדגוגי קראצ'אי-צ'רקסיה בשנת 1970.

בשנת 1970 הוא הוזמן לעבוד בק.ג.ב.. הוא סיים את הקורסים הגבוהים של הק.ג.ב שתחת מועצת השרים של ברית המועצות במינסק בשנת 1971. הוא עבד 4 שנים בסיכול ריגול.

מאז 1977 עבד כסוכן מבצעי במינהל הראשי הראשון של הק.ג.ב. במשך 12 שנים עבד במדינות זרות. ידוע שהוא עבד ברפובליקה הדמוקרטית הגרמנית במשך תקופה ארוכה ומאז 1989 הוא היה ראש המחלקה השלישית של הנציגות של הק.ג.ב בשטאזי.

בשנת 1992 חזר למוסקבה ועבד במטה שירות הביון של הפדרציה הרוסית, כראש מחלקה. בשנת 1994 הוא מונה לראש אחת המחלקות המובילות בסוכנות הביון הרוסית, שבראשה עמד במשך 6 שנים.

ב-24 בנובמבר 2000 מונה לסגן מנהל שירות הביון. ביולי 2008 פוטר מתפקידו. ביולי 2008 מונה לעוזר מזכיר מועצת הביטחון של הפדרציה הרוסית. התפטר מתפקידו באוקטובר 2013.

הוא התגורר במוסקבה התמחה בטיפוס הרים ואהב היסטוריה ונומיסמטיקה. מחבר הספרים "מאמרים על ההיסטוריה של טארוטינו" (2008) ו"על ההיסטוריה של יצירת גדוד הקוזקים האדומים של סטנקה רזין בטרויצק" (2012). מת ב-23 בספטמבר 2019. נקבר בבית העלמין טרויקורובסקויה.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה, באתר הרשמי של סוכנות הביון של רוסיה
* ביוגרפיה, באתר הרשמי של מועצת הביטחון של הפדרציה הרוסית

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים רוסים
קטגוריה:אנשי ק.ג.ב.
קטגוריה:אנשי שירות ביון החוץ של רוסיה
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין טרויקורובסקויה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1949
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2019
ח'תלון

**ח'תלון** (בטג'יקית: **Вилояти Хатлон**; ברוסית: **Хатлонская область**, תעתיק: **חטלונסקאיה אובלסט**; בפרסית: **ولایت ختلان**, תעתיק: **ולאית ח'תלאן**) הוא מחוז בדרום-מערב טג'יקיסטן והמחוז המאוכלס ביותר במדינה. המחוז הוקם בשנת 1992, לאחר עצמאותה של המדינה. המחוז משתרע על פני 24,700 קמ"ר ובירתו היא העיר בוח'תר.

## היסטוריה
במהלך התקופה הסובייטית, ח'תלון היה מרכז לגידול כותנה. בשנות ה-30 השלטונות הסובייטים ניסו לקיים תהליך קולקטיביזציה כפוי שכלל הגלייה ויישוב מחדש של איכרים ואכיפה רבה נגדם. תהליך הקולקטיביזציה יצר מתיחות רבה בין תושבי האזור הטג'יקים לבין אלו האוזבקים.

## דמוגרפיה
על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2024, אוכלוסיית המחוז מנתה כ-3.7 מיליון בני אדם. הרכב האוכלוסייה של המחוז בשנת 2010 היה: 81.8% טג'יקים, 12.9% אוזבקים, 0.5% טורקמנים ו -4.6% אחרים.

רוב תושבי המחוז עוסקים בחקלאות.

## חלוקה מנהלית
מחוז ח'תלון מחולק לעשרים ואחת ערים ושלוש ערים במעמד נפה:

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טג'יקיסטן: חלוקה מנהלית
ג'רום רובינסון

**ג'רום רובינסון** (באנגלית: **Jerome Robinson**; נולד ב-22 בפברואר 1997) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע בגולדן סטייט ווריורס מליגת ה-NBA.

## קריירת מכללות
רובינסון נולד וגדל בעיר ראלי שבקרוליינה הצפונית, ובשנת 2015 החל ללמוד בבוסטון קולג'. כבר בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שימש כשחקן חמישייה קבוע, ובשתי העונות הבאות הפך לשחקן המוביל של ה"איגלס", עם ממוצעים כוללים של 19.7 נקודות, 3.7 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק. ב-6 בפברואר 2018 קלע שיא קריירה של 46 נקודות במשחק מול אוניברסיטת נוטרדאם. בסיום עונתו השלישית, בה נבחר לחמישיית העונה של מחוז החוף האטלנטי (ACC), עזב את האוניברסיטה לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA.

## קריירת משחק מקצועית
### לוס אנג'לס קליפרס
בדראפט ה-NBA 2018 נבחר רובינסון על ידי לוס אנג'לס קליפרס, בבחירה ה-13. לאורך עונת הרוקי שלו מיעט לשחק ב-NBA, ונשלח מספר פעמים בהשאלה לקבוצת הבת של הקליפרס מליגת הפיתוח – אגווה קליינטה קליפרס. בתקופתו בליגת הפיתוח שיחק ב-24 משחקים, ותרם 18.9 נקודות, 4.0 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים בממוצע למשחק. ב-16 בנובמבר 2019 קלע שיא קריירה ב-NBA של 21 נקודות, בניצחון קבוצתו מול אטלנטה הוקס.

### וושינגטון ויזארדס
ב-6 בפברואר 2020, לאחר כעונה וחצי עם הקליפרס, הועבר לוושינגטון ויזארדס כחלק מטרייד משולש במסגרתו מרכוס מוריס נשלח לקליפרס, ומוריס הארקלס הועבר לניו יורק ניקס. ב-21 משחקיו עם הוויזארדס עד לסיום עונת  הציג רובינסון יכולת מעודדת, עם ממוצע של 9.4 נקודות למשחק.

## סטטיסטיקות הקריירה
### בעונה הסדירה של ה-NBA

### בפלייאוף ה-NBA

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:ראלי: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:קרוליינה הצפונית: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני בוסטון קולג'
קטגוריה:בחירות דראפט של לוס אנג'לס קליפרס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס קליפרס
קטגוריה:כדורסלני אגווה קליינטה קליפרס
קטגוריה:כדורסלני וושינגטון ויזארדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1997
איוואן גורלובסקי

**איוון איוונוביץ גורלובסקי** (ברוסית: **Иван Иванович Гореловский**; 25 בינואר 1942 במחוז גורקי, רוסיה הסובייטית – 29 באוקטובר 2021, מוסקבה, רוסיה) היה סוכן ביון סובייטי-רוסי, קולונל-גנרל בדרגתו.

## ביוגרפיה
נולד למשפחה ממעמד הפועלים. בשנים 1960–1963 שירת במשמר הגבול במחוז הגבול של האוקיינוס השקט של הק.ג.ב. לאחר שעזב את השירות במשמר הגבול הוא נרשם כצוער לבית הספר של הק.ג.ב תחת מועצת השרים של ברית המועצות. בשנת 1968 סיים את לימודיו בבית הספר הזה.

מאז 1968 עבד כסוכן במזרח גרמניה. מאז 1971 הוא שירת במנהל השלישי לסיכול ריגול צבאי של הק.ג.ב וב-1979 שימש כמדריך לענייני גופי ביטחון המדינה במחלקת הגופים המינהליים של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית.

מאז 1986 עמד בראש המחלקה המיוחדת של הק.ג.ב למחוז הצבאי טרנס-בייקל. בשנת 1988, חזר למוסקבה ושירת במשרד המרכזי של הק.ג.ב. מאז אוגוסט 1988 היה יו"ר הק.ג.ב של אזרבייג'ן.

בספטמבר 1989 הוא הוחלף על ידי וגיף גוסיינוב, הועבר למוסקבה ומונה לעמוד בראש תחום בעיות ביטחון המדינה במחלקה הממלכתית-משפטית של הוועד המרכזי של המפלגה, בזמן שהיה בשירות מילואים כלוטננט גנרל בק.ג.ב. (1990).

מאז ינואר 1992 היה סגן מנהל שירות הביון של הפדרציה הרוסית לעניינים מנהליים וכלכליים. מאז מאי 2001 היה דובר סוכנות הביון. פרש בשנת 2006.

מאז 2006 הוא עבד בלשכת המסחר והתעשייה של הפדרציה הרוסית כסגן נשיא ומנהל עסקים, מאז מרץ 2009 היה יועץ לנשיא הלשכה וחבר בנשיאות איגוד סוכנויות אכיפת החוק של הפדרציה הרוסית.

היה חבר במפלגה הקומוניסטית בשנים 1970–1991. בשנים 1989–1991 הוא נבחר לוועידת נציגי העם, היה חבר בוועדה להגנה וביטחון של הסובייט העליון של ברית המועצות.

גורלובסקי מת ב-29 באוקטובר 2021 במוסקבה.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה ותצלום באתר "היסטוריה של שירותים מיוחדים מקומיים וסוכנויות אכיפת החוק"

קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:אנשי שירות ביון החוץ של רוסיה
קטגוריה:אנשי ק.ג.ב.
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1942
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2021
מיכאיל טיטוב

**מיכאיל פיודורוביץ' טיטוב** (ברוסית: **Михаил Фёдорович Титов**; נולד ב-30 בינואר 1949, מוסקבה, ברית המועצות) היה שחקן הוקי סובייטי, חלוץ, אמן הספורט של ברית המועצות ואיש שירות הביון הרוסי.

## חייו
מיכאיל טיטוב הוא תלמיד בית הספר לספורט לילדים ונוער של המפעל המוסקבאי "הפטיש והמגל" והחל לשחק בשנת 1961. מאז 1966 שיחק בקבוצת הנוער של דינמו ומאז 1967 הוא נכלל בקבוצת הבוגרים של דינמו.

בשנים 1967–1977 שיחק מיכאיל טיטוב בדינמו מוסקבה, וכבש 64 שערים ב-219 משחקים באליפות ברית המועצות. במהלך תקופה זו, פעמיים הקבוצה סיימה כסגנית האלופה וארבע פעמים סיימה במקום השלישי באליפות ברית המועצות. בשנת 1974 הוא נכלל ברשימת שחקני ההוקי הטובים ביותר של העונה.

לאחר סיום קריירת המשחק שלו, מיכאיל טיטוב עבד בק.ג.ב של ברית המועצות ובשירות הביון המרכזי של ברית המועצות, ולאחר מכן בשירות הביון הרוסי (SVR), בראשית שנות ה-90 של המאה העשרים הוא היה סגנו של ראש השירות, יבגני פרימקוב. בשנת 1996 פרש לגמלאות. בשנים 1995–1997 עבד כראש מועדון ההוקי "דינמו", בשנים 2002–2004 היה נשיא מועדון ההוקי "דינמו", בשנים 2004–2005 עבד כמנכ"ל המועדון ובשנת 2006 שימש באופן זמני כנשיא המועדון.

בשנת 2010 מיכאיל טיטוב מונה למנהל בית הספר לספורט "דינמו".

## קישורים חיצוניים
* מיכאיל טיטוב, באתר www.dynamo-history.ru
* כיצד שחרר חלוץ דינמו לשעבר אסירים באפגניסטן, באתר www.rbc.ru

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני הוקי קרח סובייטים
קטגוריה:אנשי ק.ג.ב.
קטגוריה:אנשי שירות ביון החוץ של רוסיה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1949
אולפסוקה

שמאל|ממוזער|250x250 פיקסלים|תחרות חתירה בנמל טורסהאבן באולפסוקה
**אולפסוקה** (בפארואזית: **Ólavsøka**; מילולית: **התעוררתו של אולף**) הוא חג לאומי באיי פארו שחל ב־29 ביולי וחוגג את חייו של אולף השני, מלך נורווגיה, שהנהיג את הנצרות באיים.
יחד עם יום הדגל הפארואזי (המצוין מדי שנה ב־25 באפריל), אולפסוקה נחשב לחג הלאומי של איי פארו ונחגג ב־28 וב־29 ביולי.
החגיגות כוללות תהלוכות עם תזמורות, ערבי שירה, תחרויות ספורט, ופתיחת המושב השנתי של הפרלמנט הפארואזי בטורסהאבן הבירה.

## 28 ביולי
החגיגות מתחילות ב־28 ביולי, יום לפני יום מותו של אולף. עוד קודם לכן משפחות רבות מעתיקות את מיקומן לטורסהאבן הבירה, בה נערכים רוב האירועים. במהלך היום נערכת תחרות החתירה המסורתית בנמל טורסהאבן, ובערב מתקיים ערב שירה בציבור (*Midnáttarsangur*, שיר חצות) במיקום מרכזי בעיר. בערב זה מתאספים אלפי פארואזים בלבוש פארואזי מסורתי לשיר שירי עם.

## 29 ביולי
29 ביולי הוא יום מותו של אולף הקדוש, מלך נורווגיה שעל פי המסורת הנהיג את הנצרות באיים. ביום זה נהוג לערוך סעודות משפחתיות, ותהלוכת דגלים ותזמורות שבסופה ראש הממשלה של איי פארו נושא נאום הפותח מחדש את הפרלמנט הפארואזי (*Løgting*, דבר החוק) לאחר חופשת הקיץ. כמו כן, ביום זה נערך משחק כדורגל במסגרת ליגת העל של איי פארו, שהמנצחת בו זוכה לגביע מיוחד מידי נציג השלטון. משחק זה משוחק בטורסוולור (Tórsvøllur), האצטדיון הלאומי של איי פארו.

## ראו גם
* איי פארו
* אולף השני, מלך נורווגיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:איי פארו
קטגוריה:אירועים בחודש יולי
קטגוריה:חגים ומועדים לאומיים
איוואן גרומאקוב

**איוון סמיונוביץ' גרומאקוב** (ברוסית: **Иван Семёнович Громаков**; 25 בדצמבר 1930 – 23 באוקטובר 2009) היה קצין המודיעין הסובייטי, מייג'ור גנרל בשירות ביטחון המדינה, ראש תחנת הק.ג.ב-ס.ו.ר. בוושינגטון די. סי. (1987–1993).

## ביוגרפיה
נולד בשנת 1930 במחוז סמולנסק במשפחת איכרים. בשנת 1941, בזמן הכיבוש הגרמני, הוריו נהרגו. מאז 1942, מגיל 12, הוא השתתף במלחמה הפטריוטית הגדולה במסגרת פלוגת סיור של גדוד הפרטיזנים המיוחד שפעלה באזור סמולנסק. משנת 1943 הוא שירת בגדוד סיור הנדסי ונלחם בחזית המערבית, חזית לנינגרד, חזית קרליה ובחזית הבלטית ונפצע.

בשנת 1944 הוא שוחרר משירות צבאי. מאז 1946, היה מעורב בעבודת קומסומול כמזכיר ועדת קומסומול לענייני חוות המדינה, ראש מחלקת הוועדה המחוזית ומדריך הוועדה האזורית בסטברופול.

מאז 1950 חזר לשירות הצבא האדום, היה מארגן הקומסומול בחטיבת התותחנים הנפרדת ה-22 ומאז שנת 1953, לאחר שסיים את לימודיו במכון הצבאי לשפות זרות, עבד בפרקליטות הצבאית ובמחלקה המיוחדת של הק.ג.ב בארמיית המשמר השמינית.

מאז 1964, לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר למודיעין גבוה ומחלקת התכתבות במחלקה הגרמנית, המכון הממלכתי לשפות זרות במוסקב, גויס לעבוד במודיעין הסובייטי. מאז 1965, היה סגן ראש תחנת הק.ג.ב באדיס אבבה. ב-1969, סגן ראש מחלקה בסוכנות הביון הסובייטית. מאז 1971, שימש כסגן מנהל תחנת הק.ג.ב בוושינגטון. מאז 1977 שירת בבון ומאז 1982 היה ראש המחלקה הרביעית (גרמניה) בסוכנות הביון. בשנים 1987–1993, שימש כראש תחנת הק.ג.ב.-ס.ו.ר. בוושינגטון די. סי..

פרש משירות הביון בשנת 1994, התגורר במוסקבה עד מותו ב-23 באוקטובר 2009.

## לקריאה נוספת

* Дегтярёв К., Колпакиди А. И. Внешняя разведка СССР. — М.: Эксмо, 2009. — 736 с. — .
* Колпакиди А. И., Прохоров Д. П. Внешняя разведка России. — СПб.; М.: Нева: Олма-Пресс, 2001. — ; 5-224-02406-4.


## הערות שוליים

קטגוריה:מרגלים למען ברית המועצות
קטגוריה:פרטיזנים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:אנשי ק.ג.ב.
קטגוריה:אנשי שירות ביון החוץ של רוסיה
קטגוריה:גנרלים סובייטים
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1930
קטגוריה:נפטרים ב-2009
גריגורי אוסטר

**גריגורי בנציונוביץ' אוסטר** (ברוסית: **Григорий Бенционович Остер**; נולד ב-27 בנובמבר 1947) הוא סופר ותסריטאי רוסי. כתב תסריטים ליותר מ-70 סרטי אנימציה, ו"נחשב לאחד הסופרים הרוסיים החיים החשובים ביותר של ספרי ילדים." חבר במועצה הציבורית של הקונגרס היהודי-רוסי.

## ביוגרפיה
אוסטר נולד באודסה וגדל ביאלטה. בסיום הלימודים בבית ספר תיכון, גויס לשירות חובה - שירת במשך 3 שנים בצי הצפוני. לאחר שהשתחרר מהשירות, למד ספרות במוסקבה, במכון לספרות על שם מקסים גורקי.

חיבר יצירות רבות לילדים, כגון "סיפור עם פרטים", "עצות מזיקות לבנים ולבנות", "לא בא בחשבון". כתב תסריטים לסרטי אנימציה כגון "38 תוכים", ולסרט עלילתי. ארבעה סיפורים הוצגו בסדרת החדשות של יראלש.

בסוף שנות התשעים כללו מיכאיל אפשטיין ואלכסנדר גניס את גריגורי אוסטר ברשימת "המי ומי בפוסט-מודרניזם הרוסי". ברשימה זו של 170 שמות, אוסטר הוא סופר הילדים היחיד ש"תרם לפיתוח הספרות הרוסית הפוסט-טוטליטרית". על פי הביקורת האסתטיקה שלו מובחנת על ידי "אקלקטיות סגנונית, סאבטקסט, ציטוט, משחק סימנים, אירוניה, פרודיה וסגנוּן."

בשנת 2004 הוא נבחר על ידי המינהל הנשיאותי של רוסיה לאחד מיוצרי האתר "נשיא רוסיה לילדי בית הספר".

מ-7 בספטמבר 2008 עד 18 ביולי 2009 הגיש יחד עם הזמר גלוקוזה את התוכנית "מתיחות ילדים" ב-STS.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תסריטאי קולנוע סובייטים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים רוסים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה רוסים
קטגוריה:סופרים יהודים אוקראינים
קטגוריה:סופרים יהודים רוסים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער סובייטים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1947
ארנסט אוטו פישר

**ארנסט אוטו פישר** (בגרמנית: **Ernst Otto Fischer**; 10 בנובמבר 1918 – 23 ביולי 2007) היה כימאי גרמני, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1973 ביחד עם ג'פרי וילקינסון "על עבודתם בנושא הכימיה של תרכובות אורגנו-מתכתיות".

## ביוגרפיה
ארנסט אוטו פישר נולד ב-10 בנובמבר 1918 בסמוך למינכן שבאימפריה הגרמנית. אביו היה פרופסור לפיזיקה. פישר עצמו סיים את לימודיו בשנת 1937. הוא שירת בצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה בפולין, צרפת ורוסיה. לאחר שירות של כשנתיים, החל פישר ללמוד כימיה באוניברסיטה הטכנית של מינכן. הוא שב למלחמה, והחל שוב ללמוד בשנת 1945 עם סיום המלחמה. הוא סיים את לימודיו בשנת 1949. בשנת 1952 סיים פישר את לימודי הדוקטורט. בשנת 1957 מונה פישר לפרופסור במינכן. בשנת 1964 מונה לראש המחלקה לכימיה אורגנית. בשנת 1969 הצטרף פישר לאקדמיה לאופולדינה, וכשלוש שנים לאחר מכן קיבל פישר תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה במינכן.

פישר נפטר ב-23 ביולי 2007 במינכן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:כימאים גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל גרמנים
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1918
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2007
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
ג'פרי וילקינסון

**ג'פרי וילקינסון** (באנגלית: **Geoffrey Wilkinson**; 14 ביולי 1921 – 26 בספטמבר 1996) היה כימאי בריטי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1973 ביחד עם ארנסט אוטו פישר "על עבודתם בנושא הכימיה של תרכובות אורגנו-מתכתיות".

## ביוגרפיה
ג'פרי וילקינסון פישר נולד ב-14 ביולי 1921 ביורקשייר שב. אביו היה צייר ומעצב, ואמו הייתה פועלת במפעל לכותנה. לאחד מבני משפחתו היה מפעל לכימיקלים, שבו וילקינסון החל לפתח עניין בכימיה. המורה שלו לפיזיקה בבית הספר היסודי היה הפיזיקאי זוכה פרס נובל ג'ון קוקרופט.

בשנת 1939 וילקינסון החל ללמוד באימפריאל קולג'. בשנת 1946 סיים את לימודי הדוקטורט. במקביל עבד עם המדען השוודי (זוכה פרס נובל אף הוא) גלן תיאודור סיבורג באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בשנים 1951–1955 עבד באוניברסיטת הרווארד. בשנה זו מונה וילקינסון לראש המחלקה לכימיה אורגנית באימפריאל קולג'.

בשנת 1965 הצטרף וילקינסון לחברה המלכותית. בשנת 1981 זכה וילקינסון במדליה המלכותית. בשנת 1996 זכה במדליית דייווי.

וילקינסון נפטר ב-26 בספטמבר 1996 בלונדון.

בשנת 2009 האימפריאל קולג' חנך בניין חדש על שמו של וילקינסון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:כימאים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס נובל בריטים
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:זוכי המדליה המלכותית
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:בריטים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי מדליית דייווי
קטגוריה:סגל אימפריאל קולג'
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1921
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1996
ולדימיר פרלוג

**ולדימיר פרלוג** (באנגלית: **Vladimir Perlog**; 23 ביולי 1906 – 7 בינואר 1998) היה כימאי קרואטי-שווייצרי יליד סרביה, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1975 יחד עם ג'ון קורנפורת' "על מחקרו בעניין הסטריאוכימיה של מולקולות ותגובות אורגניות".

## ביוגרפיה
ולדימיר פרלוג פישר נולד ב-23 ביולי 1906 בסרייבו שב למשפחה קרואטית. אביו היה פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת זאגרב. בגיל 8 פרלוג היה עד לרצח פרנץ פרדיננד בסרייבו. הוא למד בתחילה בסרייבו ובשנת 1915 עבד עם משפחתו לזאגרב. כשהיה בתיכון, החל פרלוג להתעניין בכימיה. בשנת 1922, כנער בן 16, פורסמה עבודתו המדעית הראשונה בכתב עת מדעי גרמני. כשנתיים לאחר מכן פרלוג סיים את לימודיו התיכוניים בזאגרב ונסע ללמוד בפראג.

בשנת 1929 סיים פרלוג את התואר הראשון שלו בהנדסה כימית. בשנת 1935 פרלוג חזר להרצות בזאגרב והחל לעסוק בביוכימיה וכימיה אורגנית. בשנת 1941, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, ברח פרלוג לשווייץ בעזרתו של המדען לבוסלב רוז'יצ'קה. לאחר שרבים מהמדענים היהודים ברחו לארצות הברית, פרלוג הצליח להשתלב במהירות במכון הטכנולוגי של ציריך. הוא קיבל אזרחות שווייצרית רק בשנת 1959.

בשנת 1967 זכה פרלוג במדליית דייווי.

פרלוג נפטר ב-7 בינואר 1998 בציריך שבשווייץ בגיל 91. הוא נקבר בבית הקברות מירוגוי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:זוכי פרס נובל שווייצרים
קטגוריה:כימאים שווייצרים
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:שווייצרים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:מדענים קרואטים
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של ציריך
קטגוריה:מהגרים לשווייץ
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מירוגוי
קטגוריה:חברי האקדמיה הסרבית
קטגוריה:כימאים אורגניים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הכוכב של יוגוסלביה
קטגוריה:זוכי מדליית הכיראליות
קטגוריה:סטריאוכימאים
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1906
קטגוריה:נפטרים ב-1998
אוטופיה (סדרת טלוויזיה אמריקאית)

**אוטופיה** (באנגלית: **Utopia**) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמת מדע בדיוני, שעובדה על ידי גיליאן פלין מהסדרה הבריטית המקורית משנת 2013. היא עלתה לשידור ב-25 בספטמבר 2020 בספק שירותי הסטרימינג פריים וידאו. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת.

## עלילה
קבוצה של צעירים שנפגשים ברשת, משיגים את "אוטופיה", חוברת קומיקס מחתרתית, שלא רק שמה אותם כמטרה של ארגון אפל, אלא מכבידה עליהם במשימה המסוכנת להצלת העולם.

## שחקנים ודמויות
### שחקנים ראשיים
* ג'ון קיוזאק בתפקיד **קווין כריסטי**
* אשלי לטרופ בתפקיד **בקי טוד**
* דן בירד בתפקיד **איאן אקרמן**
* דסמין בורגס בתפקיד **וילסון וילסון**
* ג'סיקה רות' בתפקיד **סמנתה**
* כריסטופר דנהם בתפקיד **ארבי/ג'ון הייד**
* ג'אבון וולטון בתפקיד **גרנט בישוף**
* פארה מקנזי בתפקיד **אליס**
* קורי מייקל סמית' בתפקיד **תומאס כריסטי**
* ג'נין סראלס בתפקיד **קולין סטירנס**
* ריין וילסון בתפקיד **מייקל סטירנס**
* סשה ליין בתפקיד **ג'סיקה הייד**

### שחקנים משניים
* פלישה טרל בתפקיד **היילי אלבז**
* פיונה דוריף בתפקיד **קארה פרוסטפילד**
* דסטין אינגרם בתפקיד **טאלמן**
* מייקל ב. וודס בתפקיד **רוד**
* קריסטל פוקס בתפקיד **קים**
* רבקה ספנס בתפקיד **לורה כריסטי**
* סוניה סון בתפקיד **קתרין מילנר**
* טים הופר בתפקיד **דייל וורוויק**
* הדלי רובינסון בתפקיד **שרלוט ולילי**
* קלום ראוי בתור **איתן**

## פרקים

## הפקה
### פיתוח
אוטופיה הוזמנה ישירות לסדרה ב-19 באפריל 2018, בהזמנה של תשעה פרקים. במקור היא נוצרה ב-HBO עם דייוויד פינצ'ר כבמאי, אך מעולם לא הופקה לאחר סכסוך כלכלי. ב-19 באפריל 2018 הוזמנה אוטופיה לסדרה על ידי אמזון. ב-23 ביולי 2020, במהלך כנס הקומיק-קון של סן דייגו, שוחרר הטיזר הראשון של הסדרה ואושר כי יצא לאקרנים ברבעון הרביעי של שנת 2020. ב-6 באוגוסט 2020, בפאנל הווירטואלי של TCA, הכריזה המפיקה בפועל של הסדרה, גיליאן פלין כי תהיה פחות אלימות מסדרת המקור הבריטית. הסדרה עלתה לשידור ב-25 בספטמבר 2020.

הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת.

### צילומים
ביוני 2018 הוכרז כי הסדרה תתחיל לצלם עד הרבעון הרביעי של שנת 2018. ב-8 באוגוסט 2018 הוכרז כי הסדרה תכלול תשעה פרקים, וככל הנראה תכלול במאים שונים, אחד לשלושה פרקים, אם כי מאוחר יותר אושר כי יהיו שמונה פרקים בעונה הראשונה. פלין הצהירה כי 

ב-17 באוקטובר 2019, יוצרת התוכנית, ג'יליאן פלין, הודיעה כי צילומי הסדרה הסתיימו.

ב-10 באוגוסט 2020 נודע כי ג'ף רוסו ילחין את המוזיקה לסדרה.

### ליהוק
במהלך פיתוחה הראשוני בשנת 2015, צוות השחקנים כלל את רוני מארה, קולם פיור, אריק מקורמק, דאלאס רוברטס, ג'ייסון ריטר, ברנדון סקוט ואגינס דיין.

בינואר 2019 הצטרפה סשה ליין לצוות השחקנים של הסדרה. בפברואר 2019 הצטרפו לצוות השחקנים ראין ווילסון, דן בירד, קורי מייקל סמית', אשלי לטרופ, דסמין בורגס, פארה מקנזי וכריסטופר דנהם. באפריל 2019 הצטרפו ג'ון קיוזאק וז'נין סראלס לצוות השחקנים של הסדרה. במאי 2019, ג'סיקה רות', פלישה טרל ודסטין אינגרם הצטרפו לצוות השחקנים בתפקידים משניים.

## תגובות
באתר Rotten Tomatoes, הסדרה מחזיקה בדירוג של 51% בהתבסס על 45 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6.22/10. ב-Metacritic יש לסדרה ציון ממוצע משוקלל של 56 מתוך 100 בהתבסס על 19 ביקורות, המציין "ביקורות מעורבות או ממוצעות".

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה מקוריות של אמזון

קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2020
פולקסווגן ID.3

**פולקסווגן ID.3** היא מכונית קומפקטית חשמלית, המבוססת על פלטפורמת MEB של החברה. הדגם הוא הראשון ממשפחת פולקסווגן ID. הוא הוצג לראשונה כמכונית קונספט בתערוכת הרכב של פריז בשנת 2016. גרסת הייצור נחשפה בספטמבר 2019 בתערוכת הרכב של פרנקפורט. מכוניות ראשונות נמסרו ללקוחות שנה לאחר מכן.

## פיתוח
הדגם הוצג לראשונה כמכונית קונספט בתצורת האצ'בק בתערוכת הרכב של פריז בשנת 2016 בשם פולקסווגן I.D.

במאי 2019 הוכרז על גרסת הייצור המבוססת על רכב הקונספט בשם ID.3., תוך הכרזה שזהו הדגם הראשון מתוך חמישה דגמים המיועדים לייצור, ומבוססים כולם על פלטפורת ה-MEB, שפותחה בפולקסווגן עבור כלי רכב חשמליים. באותו החודש נפתחה מכירה מוקדמת של הדגם, שצפוי היה להימסר במהלך שנת 2020. למעלה מ-10,000 יחידות הוזמנו תוך 24 שעות מרגע פתיחת המכירה. בספטמבר הוצגה גרסת הייצור לראשונה בתערוכת הרכב של פרנקפורט. ייצור הרכב החל במפעל החברה בצוויקאו.

ביולי 2020 דיווחה החברה על בעיה בתוכנה שעיכבה את מסירת הרכבים ודחתה את תאריך היעד לספטמבר אותה שנה.

## מפרט טכני
הפולקסווגן ID.3 מיוצר בשלוש רמות גימור, הנבדלות בהספק ובטווח הנסיעה המרבי. שני המפרטים הבסיסיים הם בעלי חמישה מקומות, בעוד דגם ה-Pro S מיועד לארבעה נוסעים. מחיר הגרסה הבסיסית הוא כ-30,000 אירו.

## מכירות
במהלך שנת 2020 נמכרו כ-57,000 מכוניות, נתון שהכניס את ה-ID.3 לרשימת עשרת הרכבים החשמליים הנמכרים בעולם באותה שנה, אף על פי שהרכב נמכר רק במשך ארבעה חודשים. באוקטובר 2021 החל שיווק ה-ID.3 בסין.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2020
ID.3
יוז'ף ז'ודי

**יוז'ף ז'ודי** (בהונגרית: **Zsudi József**; אלברטירשה, 16 באפריל 1923 – 16 בפברואר 2013) היה במאי, שחקן יהודי-הונגרי, זוכה פרס יאסאי מארי (1968) אשתו הראשונה הייתה אנה ז'ודי עד 1968 ואשתו השנייה יודית ביטֵרה (1941).

## ביוגרפיה
ז'ודי נולד במשפחה יהודית בעיירה במחוז פשט בעלת מסורת של התיישבות יהודית במשך כ-200 שנה. כבר בילדותו שיחק בתיאטרון הילדים של אדן שיליגא. בין השנים 1939–1943 למד את יסודות המשחק בבית הספר הפרטי של ג'רג' נאג' (עד שנאג' היהודי גויס למחנות שירות העבודה, שהיה עבודות כפייה ליהודים, ואף ניספה שם בתחילת 1945). ז'ודי, בשל היותו יהודי, לא יכול היה לעבוד כשחקן אלא רק בתיאטרון גולדמארק, (שהציג רק לקהל יהודי) במסגרת אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. שם מילא תפקיד במיוחד כעוזרה של השחקנית ז'וז'ה שימון, אך קיבל גם תפקידי משחק מינוריים. בתום מלחמת העולם השנייה בשנים 1945–1946 היה תלמיד באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע לתחום הדרמה. בין השנים 1945–1949 שיחק בתפקידים משניים בתיאטרון הונגרי וב"תיאטרון מדאץ'" (Madách Színház). בין השנים 1949–1951 היה בצוות של חברת מאפילם (אולפן הסרטים הגדול והמשמעותי בהונגריה שנוסד בשנת 1948). בין השנים 1951–1955 היה הבמאי של "תיאטרון הכפר הממלכתי" (התיאטרון הוקם בשנת 1951 עם מטה בבודפשט על בסיס החלטה שהתקבלה במאי אותה שנה. תפקיד התיאטרון היה לקיים הצגות תיאטרון ביישובים הרחק מתיאטראות העיר. משנת 1955 שינה התיאטרון את שמו ל"תיאטרון גברת דרי"). בין השנים 1955–1957 היה חבר ב"בימת המשחק ההונגרית". משנת 1957 עבד כחלק מצוות הבמה העליזה, ומשנת 1965 עד 1973 היה הבמאי הראשי שלה. הוא היה אספן תעודות על "תולדות התיאטרון" והיה מחבר שותף ב"לקסיקון ההומור" בו חיבר כמה וכמה ערכים. בחודש אפריל 2014, נחנך שלט הנצחה בבית מגוריו לשעבר, על קיר הבית ברחוב טומפה 20 ברובע 9 בבודפשט.

## עבודותיו בתיאטרון
מספר הצגות הבכורה שלו שנרשמו במאגר התיאטרון: כמחבר: **3**; כשחקן: **4**; כבמאי: **54**.

### כמחבר
* תקשיבו לכאן, אנשים! (1980)
* ביחד, כל עוד יכולים (1983)
* תחת עשן אחד (1990)
* מחבר משותף של לקסיקון ההומור. עורך: מיקלוס קפושי. 2001; 

### כשחקן
* פטר טרדוש:טרמפים...אוסקר
* ת'ורן-לוגן: יש שאוהבים את זה רותח...נהג מונית

### כבמאי




## סרטיו
### עלילתיים




### טלוויזיה

* Két fiú ült egy padon (1973)
* Bach Arnstadtban (1975)
* Alfonshow (1980)
* Mint oldott kéve (1983)
* Kismaszat és a Gézengúzok (1984)


## קישורים חיצוניים

* אחת מאגדות הקברט נעלמה
* Filmkatallasz.hu

## הערות שוליים

קטגוריה:משתתפי פעילות האומנות אומיקה
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה הונגרים
קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים הונגרים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים הונגרים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים הונגרים
קטגוריה:אלברטירשה: אישים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1923
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-2013
Khush (סרט)

**Khush** הוא סרט בריטי קצר באורך 26 דקות, משנת 1991 בבימויה של הבמאית והמפיקה, ילידת ניירובי, קניה פרטיבה פרמאר . הסרט מציג לסביות והומואים מהודו ובחלקים אחרים של אסיה. שדנים ביציאה שלהם מהארון, הקבלה שלהם וחיבוק המיניות שלהם. הסרט דן גם בהומוסקסואליות בפזורה ההודית.

## הסרט
הסרט כולל ראיונות ויש בו קטעי ריקוד ויצירות אמנות. בשפת האורדו, "Khush" פירושו "הנאה, אקסטזה משולהבת, של התעלות נמשכת ומצב רוח של שמחה מוקצנת והגנה מדומיינת". המושג khush לבני קהילת הלהט"ב באשר הם. בהודו, בבריטניה, בצפון אמריקה ובדרום אסיה, מכיל את המורכבויות המבורכות של להיות מוזר וצבעוני.

זהו סרטה השביעי של פרמאר. גוונדולין אודרי פוסטר , סופרת ובמאית סרטי נשים כתבה במילון הביקורתי הבינלאומי, ש- Khush הוא "אחד הסרטים הידועים ביותר של פרמאר שבמרכזם לסביות."

הבמאית פרמאר אמרה ש- Khush נכתב כ"דיאלוג" אודות פזורת הלהט"ב בדרום אסיה.

אי. אן קפלן , מחברת הספר 'מחפש אחר האחר: פמיניזם, קולנוע וחברי קהילת הלהט"ב' - Looking for the Other: Feminism, Film and the Imperial Gaze, אמרה ש- Khush "מתייחס להיווצרות הכפולה של הקולוניאליזם כפטריארכית והומופובית - הומופוביה שלא נמצא לה הד בתוך התרבות ההודית עצמה".

אורך הסרט 26 דקות, הוא מציג את רעיונותיו בשיטת ראיון. שהמיוחד בו שהמרואיינים מדברים למצלמה והמראיין אינו מושמע. פרמאר אינה משתמשת בקריינות בראיונות, ולכן המרואיינים מסבירים את העניינים בעצמם.

הסרט כולל ראיונות תיעודיים עם סצנות דרמטיות. בזמן שפרמאר ערכה את הסרט היא הוציאה את "ההומואים" ממנו ובמקום הגברים, היא מציגה נשים שצופות ברקדנית. היא משתמשת בשיטת "סרט בתוך סרט".

## פרסים והוקרה
* הסרט זכה ב"סרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים והווידאו ב-1991 בסן פרנסיסקו.
* הפרס הציבורי "של פסטיבל סרטי הנשים הבינלאומי בשנת 1991 במדריד.
* בפרס" הסרט הזר הטוב ביותר "בשנת 1992 בפסטיבל סרטי הנשים ב-Creteil שבפריז, ופרסים אחרים.
* הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע הגאה ולסביות בתיאטרון דובי.
* הוא שודר בערוץ הרביעי בבריטניה והיה אחד הסרטים הראשונים בנושא הלהט"ב שעשה זאת.

## לקריאה נוספת
 
* Farr, Daniel and Jennifer Gauthier. "Screening Queer India" in Pratibha Parmar's Khush (Chapter 12). In: Pullen, Christopher. LGBT Transnational Identity and the Media. Palgrave Macmillan. 29 February 2012. , 9780230353510. Start: p. 197.
* Renninger, Bryce J. "Documenting the Queer Indian: The Question of Queer Identification in Khush and Happy Hookers" (Chapter 11). In: Pullen, Christopher. LGBT Transnational Identity and the Media. Palgrave Macmillan. 29 February 2012. , 9780230353510.



## קישורים חיצוניים


* Khush on IMDb
* About the director Pratibha Parmar in IMDb
* Looking for the Other: Feminism, Film and the Imperial Gaze


## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי להט"ב תיעודיים
קטגוריה:סרטי 1991
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטי להט"ב בריטיים
קטגוריה:אסיה: תרבות
פסגת ג'ונסטון (אנטארקטיקה)

**פסגת ג'ונסטון** (באנגלית: **Johnston Peak**) היא פסגה חדה בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה.

הפסגה ממוקמת 13 קילומטרים מצפון להר מאר; ו-20 קילומטרים מצפון-מערב לפסגת דאגלס.

גובהה של הפסגה 733 מטרים מעל פני הים; פסגת ג'ונסטון היא ההר ה-4,683 בגובהו באנטארקטיקה.

## היסטוריה
### גילוי הפסגה

הפסגה התגלתה בינואר 1930 על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה, בפיקודו של דאגלס מוסון.

### מקור השם

מוסון נתן לפסגה את שמה.

מוסון קרא לפסגה על שמו של פרופסור תומאס הארווי ג'ונסטון (Thomas Harvey Johnston), שהיה הביולוג הראשי של משלחת החקר.

## קישורים חיצוניים

* פסגת ג'ונסטון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* פסגת ג'ונסטון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* פסגת ג'ונסטון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפת אזור פסגת ג'ונסטון
* מזג אוויר נוכחי מעודכן בפסגת ג'ונסטון
** תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור פסגת ג'ונסטון
** סטטיסטיקות מזג אוויר ונתוני מזג אוויר היסטוריים עבור פסגת ג'ונסטון

## הערות שוליים

ג'ונסטון
אוניברסיטת מחוז אמור על שם שלום עליכם

**אוניברסיטת מחוז אמור על שם [[שלום עליכם]]** (רשמית: "אוניברסיטת מחוז אמור הממלכתית על שם שלום עליכם"; ברוסית: **Приамурский государственный университет имени Шолом-Алейхема**) הוא מוסד להשכלה גבוהה בעיר בירוביג'ן, שבמחוז האוטונומי היהודי.

## ראו גם

* אמור (מחוז)

## היסטוריה
אוניברסיטת אמור הממלכתית על שם שלום עליכם הוקמה בשנת 1989 בתור המכון הפדגוגי הממלכתי בירוביג'ן. בשנת 2005 הפכה לאקדמיה החברתית וההומניטרית של המזרח הרחוק ובשנת 2011 היא הוסמכה כ"אוניברסיטה" (ונקראה על שם שלום עליכם). הרקטור הראשון של המכון (בשנים 1989–2006) היה המועמד לפילוסופיה, פרופסור אנטולי אלכסנדרוביץ' סרנין. בשנים 2006–2014, בראש האוניברסיטה עמד פרופסור לב גרינקרוג.

האוניברסיטה מהווה למוסד להשכלה גבוהה ממלכתית הראשון והיחיד בשטח המחוז האוטונומי היהודי (באזור פועלים גם כמה סניפים של אוניברסיטאות). האוניברסיטה ממוקמת בעשרה בניינים, סטודנטים תושבי חוץ מתגוררים בארבעה מעונות ואכסניות. הבניינים והמעונות מחוברים זה לזה ברשת מידע ארגונית על בסיס קו הסיבים האופטיים שלהם. עד 2012 מכינה האוניברסיטה 89 תוכניות להשכלה מקצועית גבוהה ב-12 קבוצות התמחויות מוגדלות, הכוללות 32 תחומי הכשרה, 43 התמחויות. הכשרה לתואר שני בבית הספר לתארים מתקדמים מתבצעת ב-14 התמחויות מדעיות בעשרה ענפי מדע. ההכשרה בתחום החינוך המקצועי העל יסודי מתבצעת ב-12 תוכניות חינוך.

האוניברסיטה כוללת 7 פקולטות (כולל הפקולטה להכשרה מתקדמת), 21 מחלקות, ליציאום ושני מוסדות להשכלה מקצועית משנית: מכללה תעשייתית וכלכלית ובית ספר טכני למידע וטכנולוגיות תעשייתיות. כמו כן, במתחם האוניברסיטה פועלים המרכז למחקר וחדשנות, המכון לחינוך פתוח, מרכז מזרח הרחוק לחקר יידיש ותרבות יהודית, והוצאה לאור (מוציאה עד 100 כותרים בשנה). ישנן מספר מעבדות מחקר באוניברסיטה, כולל מעבדה לטכנולוגיית קרח, מעבדה לשיטות איכותיות, מעבדת מחקר של תחום הרווחה ועוד.

באוניברסיטה יש מפעל חדשני קטן "איגוד מפתחי טכנולוגיות המידע", לשכת עיצוב סטודנטיאלית, מרכז ליוזמות נוער ומספר ארגונים ממשלתיים לפיתוח כישרונות. בשנת 2020 נשקל פרויקט להקמת מתחם אוניברסיטאי חדש ויצירת קמפוס יחיד עם תשתית משלה כמה קילומטרים מהעיר. במסגרתו צפוי לקום בניין נפרד לפקולטה לרפואה ובית חולים אוניברסיטאי חדש בשילוב עמה. השלמת הבנייה צפויה להיות בשנת 2025, אך לטענת מומחים, בשל קשיי מימון, היא עשויה להתעכב עד שנת 2028.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:רוסיה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:בירוביג'ן
קטגוריה:1989 בברית המועצות
רוד איילנד לבן

**רוד איילנד לבן** (באנגלית: **Rhode Island White**) הוא גזע תרנגול מבוית שמקורו במדינת רוד איילנד, בארצות הברית. על אף שמם הדומה ואזור המוצא הזהה שלהם, הרוד איילנד הלבן הוא גזע נפרד מהרוד איילנד האדום. למרות זאת ניתן לזווג בין הרוד איילנד האדום ללבן וליצור תרנגולות בנות-כלאיים.

## היסטוריה
הגזע פותח בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 והוכר על ידי האגודה האמריקאית לגידול עופות בשנת 1922. פופולריות הגזע ירדה באופן מתון עד שנות ה-60 של המאה ה-20, וכעת זהו גזע נדיר יחסית עם פחות מ-3000 פרטים מאז שנת 2003.

## מאפיינים
רוד איילנד לבן משמש הן להפקת בשר והן להפקת ביצים. משקל הזכר 3.9 קילוגרמים, ומשקל הנקבה 3 קילוגרמים. נוצותיו לבנות לגמרי, הדלדל אדום, גודל הכרבולת בינוני וצבעה גם אדום.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גזעי תרנגולים
בוריאטיה (כדורגל)

**בוריאטיה** (ברוסית: **Буря́тия**) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר אולן-אודה שברפובליקת בוריאטיה בדרום מזרח רוסיה.

## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1958 כמועדון לוקומוטיב אולן-אודה והתמודד בקלאס ב' (הליגה השנייה בחשיבותה) באליפות ברית המועצות. משנת 1958 עד 2003 הקבוצה התמודדה במסגרות מקצועניות, עד שבשנת 2003 מועדון הכדורגל חדל להתקיים בגלל תוצאות לא מספקות ומימון לקוי.

בעונות 2004–2007 המועדון המשיך להופיע בליגות החובבניות בשם "קומונלניק". בשנים 2008 ל-2010 המועדון אפילו לא התמודד במסגרת החובבנית ופעילותו הוקפאה בשל העובדה כי לא היו מגרשים בבוריאטיה העונים על דרישות הטורנירים. המועדון נוסד מחדש בשנת 2011 בשם "סלנגה" ובאפריל 2017, נותנת החסות החדשה של הקבוצה ערכה מינויים חדשים בהנהלת המועדון ושם הקבוצה שונה לבוריאטיה והיא מתמודדת באליפות הרפובליקה של בוריאטיה ובליגת הכדורגל החובבנית.

## אצטדיון הקבוצה
בשנים 1958–2007, המועדון אירח את משחקי הבית באצטדיון 25 שנה לרפובליקה הבוריאטית עד שהתקבלה החלטה להרוס את האצטדיון ולהקים במקומו מתחם ספורט. בקיץ 2011 נפתח אצטדיון חדש עם קיבולת של 10,000 מושבים.

## שמות
לאורך ההיסטוריה, המועדון שינה את שמו ללא הרף:
* 1958–1960, 1978–1983: לוקומוטיב (9 עונות).
* 1961–1963: "באיקל" (3 עונות).
* 1964–1965: "ארמייץ" (2 עונות).
* 1966–1977, 1984–1993, 1995–2003, 2011–2016: סלנגה (37 עונות).
* 1994: "קריסטל" (ייצגה את העיר נריונגרי) (עונה 1)
* 2004–2007: "קומונלניק" (4 עונות)
* 2017–הווה: "בוריאטיה"

סך הכל, משנת 1958 עד 2020 הקבוצה בילתה 60 עונות. מתוכם 46 בליגות המקצועיניות ו-14 בליגות החובבניות.

## הישגים
;אליפות קלאס ב' (הליגה הסובייטית השנייה):
* סגנות: 1966
;ליגת המשנה הסובייטית
* מקום 3: 1969, 1980
* מקום 5: 1992

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר Wildstat.ru
* בוריאטיה, באתר sports.ru

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל רוסיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל סובייטיות
קטגוריה:בוריאטיה
אלכסיי גלקין

**אלכסיי ויקטורוביץ' גלקין** (ברוסית: **Алексей Викторович Га́лкин**; נולד ב-11 באפריל 1970) הוא איש צבא ומודיעין, מייג'ור גנרל במנהל המודיעין הראשי של המטה הכללי של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית, לחם במסגרת הסכסוך הצ'צ'ני ועוטר בתואר גיבור הפדרציה הרוסית (2002).
## ביוגרפיה
אלכסיי גלקין נולד בשנת 1970 בעיר צ'רקסי שבאוקראינה הסובייטית. הוא סיים את בית הספר התיכון, ולאחר מכן עבד כמכונאי. הוא גויס לשירות צבאי בעיר צ'רקסי. בשנת 1996 סיים בהצטיינות את בית הספר לפיקוד על נשק משולב בנובוסיבירסק. בשנים 1996–2002 שירת במחוז הצבאי של צפון הקווקז והשתתף במבצעי מלחמה בטרור. בסתיו 2002 בדרגת מייג'ור פיקד על יחידת ביון של המינהל הראשי של המטה הכללי הרוסי, במסגרת מלחמת צ'צ'ניה השנייה.

בסתיו 2002, במהלך מבצע מיוחד יחידתו של גלקין תפסה מסמכים חשובים שאישרו מעורבות של ארגוני טרור בינלאומי בפעילות הכנופיות הבדלניות בצ'צ'ניה. המסמכים הובאו באופן אישי לידי הנשיא ולדימיר פוטין. בצו של נשיא הפדרציה הרוסית מספר 1311 מ-10 בנובמבר 2002 על "אומץ לב וגבורה שהוצגו במהלך ביצוע משימה מיוחדת" הוענק לגלקין תואר גיבור הפדרציה הרוסית.

הוא המשיך לשרת בכוחות המיוחדים של המודיעין הצבאי ושימש כמפקד יחידה 92154. כמו כן הוענק לו עיטור ההצטיינות למען המולדת מדרגה רביעית ומספר מדליות.

גלקין היה האב-טיפוס לדמות הגיבור בסרט "מספר אישי".

## לקריאה נוספת
* Новосибирцы — Герои Отечества. — Новосибирск, 2010.

## קישורים חיצוניים
* אלכסיי גלקין, באתר גיבור הפדרציה הרוסית

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי המודיעין הצבאי הרוסי
קטגוריה:מעוטרי גיבור הפדרציה הרוסית
קטגוריה:העימות הרוסי-צ'צ'ני
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:גנרלים בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1970
שואן דיו

**נגו שואן דיו** (בוייטנאמית: **Xuân Diệu**; ), הידוע יותר בשם העט **שואן דיו**, היה משורר וייטנאמי בולט. הוא דמות חשובה בספרות הווייטנאמית  המודרנית. כתב כ-450 שירים (בעיקר בכתב יד), במיוחד שירי אהבה, כמה סיפורים קצרים, והערות רבות, מאמרים וביקורת ספרותית.

## חַיִים
שואן דיו נולד בגו-בו, קומונת טונג ג'ין, מחוז טוי פץ', פרובינציית בינה-שן, וייטנאם (מולדת האם). אביו היה נגו שואן ת'ו, מורה, ואמו הייתה נגויון ת'היפ. הוא למד בהואה, ומאוחר יותר בהאנוי (1938–1940) בירת וייטנאם. הוא קיבל תואר בהנדסה חקלאית בשנת 1943 ועבד זמן מה במרכז מו תו  הנמצא באזור הדלתא של נהר המקונג בדרום וייטנאם, לפני שחזר להאנוי.

בשנת 1943 הוא הצטרף לארגון וייט מין והפך לאחד המשוררים המובילים שכתבו שירה כדי לקדם התנגדות כנגד הצרפתים.

אף על פי שהיה ידוע בשירי האהבה שלו, הוא היה נשוי חצי שנה בלבד לפני שהתגרש מאשתו ומת רווק. אנשים רבים מאמינים שהוא היה הומוסקסואל וחי יחד עם חברו לכל החיים המשורר המפורסם הוי קון , כפי שמוצג באמצעות שיריו הרבים על אהבה המוקדשת (וכנראה מופנית לגברים שונים). שירים אלה כוללים את "Tình trai" ("אהבת האדם", על רומן האהבה בין המשוררים הצרפתים ארתור רמבו ופול ורלן ) ו-"Em đi" ("אתה עוזב", שיר לבבי שהוקדש לאדם צעיר יותר שאתו המשורר שמר קשר וחלק בית במשך מספר שנים). בספר זיכרונותיו שהתפרסמו ב-1993, אישר הסופר טו הואי כי שואן דיו ננזף בעודו בוויאט מין על שהטריד גברים אחרים במיטה.

## עבודות
לאורך כל הקריירה שלו היה שואן דיו ידוע כמשורר רומנטי, "המשורר הגדול ביותר בין המשוררים החדשים", ו"מלך שירי האהבה" (הוא עצמו העניק למשוררת הו שואן הונג  את הכינוי "מלכת שירת צ'ו נום ").

הוא היה חבר בתנועה הספרותית *Tự Lực Văn Đoàn* (התנועה הספרותית של העצמאות) ואחד ממנהיגי תנועת *Thơ Mới* (מילולית: שירה חדשה). עבודות ייצוגיות שכתב בתקופה זו כוללות: *Thơ Thơ* (שיר שירה, 1938), Gửi Hương Cho Gió (בושם מתנדף עם הרוח, 1945), והסיפור הקצר Phấn Thông Vàng (אבקת אורן הזהב, 1939).

אוספי השירה שלו Thơ thơ ו- Gửi hương cho gió נחשבים ליצירות המופת שלו. הם מהללים אהבה, חיים, אושר ואהבת חיים. בכך הוא גם מהלל את הנעורים, האביב והטבע כערש האהבה. הוא גם התאבל על הזמן שחלף, על מצוקת החיים והראה צימאון לחיי נצח.

עבודותיו נלמדות לעיתים קרובות על ידי תלמידי בתי ספר תיכוניים בווייטנאם. רחוב בהאנוי הבירה הווייטנאמית נקרא על שמו.

## קישורים חיצוניים

### וייטנאמית
* שירת שואן דישו
* אוסף שירה Xuân Diệu

### אנגלית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:וייטנאמים
קטגוריה:משוררים להט"בים
קטגוריה:ילידי 1916
קטגוריה:נפטרים ב-1985
יה ג'יין-יינג

**יֵה גְּ'ייֵן-יִינְג** (במנדרינית: **叶剑英**; 28 באפריל 1897 – 22 באוקטובר 1986) היה קומוניסט, מהפכן ומצביא סיני, אחד בין עשרת המרשלים שהקימו את צבא השחרור העממי. לחם במהלך מלחמת האזרחים הסינית להקמת הרפובליקה העממית של סין והיה פוליטיקאי פעיל במפלגה הקומוניסטית של סין. בין השנים 1978–1983, מונה לנשיא הרפובליקה העממית של סין על ידי המנהיג העליון חואה גוופנג ותמך בממשלו של האחרון. עם עליית משטרו של דנג שיאופינג החל יה לרדת ממשרותיו הפוליטיות.

## ביוגרפיה
יה היה נולד למשפחת חקלאים ממעמד הביניים במחוז גואנגדונג בשנת 1897. הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של יונאן בשנת 1919 והצטרף לתנועה הלאומית (קוומינטנג). הקוומינטנג תחת סון יאט-סן הנהיגו מצע מדיני לאיחוד סין תחת ממשל ריכוזי ולהביא את תקופת המצביאים והחלוקה המדינית לסופה.

בעודו באקדמיה הצבאית של הרפובליקה הסינית באמצע שנות ה-20 של המאה ה-20 פגש יה לראשונה בג'ואו אנלאי והשניים הפכו חברים לשנים רבות, שניהם יהפכו למנהיגים מרכזיים במפלגה הקומוניסטית של סין.

הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של סין אשר קסמה לו מבחינה אידאולוגית במהלך שנת 1927 ולמד על תורתו של מרקס במוסקבה, ברית המועצות מראשית 1929 ועד סוף 1930 בזמן בו החלה רשמית מלחמת האזרחים הסינית בין הקוומינטנג והקומוניסטים. לאחר מכן הצטרף אל הרפובליקה הסובייטית הסינית, מדינה קומוניסטית תחת הפוליטיקאי מאו דזה-דונג אשר שלטה בחלק ממחוז ג'יאנגשי.

באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 עזר יה לתכנן את המסע הארוך למען נסיגת הכוחות הקומוניסטים המאוגפים מהקוומינטנג אל צפון מערב סין ביחד עם לין ביאו, ובסוף שנות השלושים הוא זכה למוניטין של מתכנן ואסטרטג מצטיין. הוא היה מפקדה העליון של הארמיית השדה השמינית (הקומוניסטית) במהלך חלק ניכר ממלחמת סין–יפן השנייה והיה חבר בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית משנת 1945. במהלך מלחמת האזרחים בין הקומוניסטים ללאומנים (1945–1949), יה שירת בתור סגן ראש המטה הכללי של צבא השחרור העממי.

לאחר כיבוש כל סין היבשתית בידי הקומוניסטים והקמת הרפובליקה העממית של סין, יה מונה בידי מאו לראש עיריית גואנגג'ואו בירת מחוז גואנגדונג בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20. בשנת 1955 הוא התמנה לדרגת מרשל סין בצבא השחרור העממי, ובשנת 1966 הוא התמנה לחבר בלשכה הפוליטית השלטת (הפוליטביורו) של המפלגה הקומוניסטית של סין.

לאחר שלין ביאו נהרג בבריחתו מסין העממית במסגרת בגידה בממשל מאו, יה לקח מקומו כחבר הוועדה המרכזית. לאחר מותו של מאו בשנת 1976, התנגד יה לעליית השפעתם של כנופיית הארבעה ותמך בממשלו של חואה גוופנג. בין 1975–1978 התמנה יה לשר הביטחון ובין 1978–1983 התמנה בידי חואה לנשיא הרפובליקה העממית של סין בפועל ומכאן ראש המדינה הרשמי של סין. בדרך כלל יה התנגד לרפורמה בכלכלת סין של דנג שיאופינג אשר הפך למנהיג העליון לאחר חואה, ובשנת 1985 פרש רוב תפקידיו המדיניים, כולל חברותו בלשכה המדינית ומאוחר יותר גם מהפוליטיקה בכלל.

יה נפטר כמה שנים לאחר פרישתו מהפוליטיקה, בשנת 1986.

## קישורים חיצוניים

* marshal ye jianying dies at 90; had been china's head of state
* Ye Jianying on Taiwan's Return to Motherland
* 

קטגוריה:פוליטיקאים סינים
קטגוריה:קומוניסטים סינים
קטגוריה:נשיאי הרפובליקה העממית של סין
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1897
קטגוריה:נפטרים ב-1986