open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שמיר

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
אימות תוכנה

**אימות תוכנה** הוא תחום במדעי המחשב העוסק בהוכחה שתוכנה מסוימת נכונה (כלומר מבצעת בדיוק את מה שהוגדר במפרט שלה) או בעלת תכונות מסוימות. 

מרבית העוסקים בפיתוח תוכנה בודקים את התוכנה ולא מאמתים אותה. הבדיקה נעשית באמצעות בחירת מקרים ספציפיים ובדיקה שהתוכנה מתנהגת כנדרש במקרים אלו. שיטה זו כרוכה בעבודה רבה ורמת האמינות של תוכנה הנבדקת כך נמוכה יחסית, משום שאין ביטחון כיצד תתנהג התוכנה במקרים שלא נבדקו. לעומת זאת, כאשר מוכיחים את אמינות התוכנה, ידוע מכך שהיא תתנהג נכון בכל המקרים.

## שיטות

ישנן שתי שיטות עיקריות לאימות תוכנה.

הראשונה היא שיטת בדיקות מודל - תהליך האימות מתבצע על מודל מתמטי המתאר את מערכת התוכנה, תוך הוכחת נכונות של תכונות הנדרשות על בסיס המודל הזה, תוך ניתוח המצבים והמעברים ביניהם. על מנת להצליח בשיטה הזאת, המודל חייב להיות *סופי* (בעל מספר סופי של מצבים). השיטה הזאת מאוד מוגבלת מהבחינה המעשית, בגלל בעיית התפוצצות מצבים שמאפיינת מערכות מעשיות רבות.

השיטה השנייה היא שיטת ההוכחה - בשיטה הזאת מתארים תכונות מסוימות של התכונה בתחשיב פסוקים לוגי (בעזרת לוגיקה טמפורלית, כדוגמת *CTL), ומוכיחים שהתוכנה (יותר נכון המודל שלה) מספקת את התכונות הנדרשות, בעזרת כלים מתמטיים אוטומטיים או אוטומטיים למחצה (Theorem Provers). גם השיטה הזאת מוגבלת בגלל בעיית התפוצצות מצבים, זאת למרות שניתן לבטא בעזרת תחשיב לוגי גם תכונות עבור מודלים אינסופיים.

שיטות של אימות תוכנה משמשות גם לאימות מעגלים לוגיים הכלולים ברכיבי חומרה, שם בעיית התפוצצות המצבים חריפה פחות. כל מעגל לוגי כזה הוא למעשה סוג של תוכנית מחשב שכן הוא מקבל קלט ומוציא פלט בהתאם.

## מגבלות

ישנן שתי בעיות עיקריות באימות תוכנה. המעשית שבהן היא שאימות תוכנה דורש מיומנות רבה ורקע מתמטי ברמה גבוהה מהמקובל. הבעיה החמורה יותר היא שלא ניתן להוכיח קיום או שלילה של תכונה כלשהי על כל תוכנית שרירותית. דוגמה לכך היא ההוכחה כי אי אפשר לפתח תוכנית שיכולה לוודא האם תוכנית כלשהי תעצור כאשר תקבל קלט מסוים (בעיה זו ידועה כבעיית העצירה). משפט רייס מוכיח כי לא ניתן לכתוב תוכנית שתוכל להכריע לגבי כל תוכנית שהיא האם היא מקיימת תכונה לא טריוויאלית (תכונה שלא כל תוכנית בהכרח מקיימת) כלשהי.

למרות שמגבלה תאורטית זו נראית חמורה עדיין אימות תוכנה תורם רבות מבחינה מעשית. למשל, לגבי תכונות מסוימות ניתן לבצע בדיקה שאומנם עשויה לעיתים לטעות ולומר על תוכנית תקינה שהיא אינה תקינה, אך לעולם אינה אומרת על תוכנית שאינה תקינה שהיא תקינה. גישה כזאת נקראת "שמרנית", ודוגמה אליה היא מערכות טיפוסים של שפות תכנות, המוכיחות היעדר שגיאות טיפוסים.

אמיר פנואלי ממכון ויצמן למדע היה למומחה ברמה בינלאומית בתחום זה ואף זכה על מחקריו בתחום בפרס טיורינג, הפרס החשוב ביותר במדעי המחשב, על מחקרו ופיתוחיו בתחום הלוגיקה הטמפורלית.

## ראו גם
* מונחים בתוכנה
* הבטחת איכות תוכנה
* בדיקות תוכנה

קטגוריה:הוכחה
קטגוריה:תוכנה
קטגוריה:מונחים בתוכנה
קטגוריה:הבטחת איכות
נהרתניים

[ממוזער|נהר ה[גנגס בו חי נהרתן הגנגס]]
**נהרתניים** (שם מדעי: Platanistidae), משפחה בתת-סדרת לווייתני שיניים הכוללת סוג יחיד בשם **נהרתן** (*Platanista*) ובו שני מינים:
* נהרתן הגנגס (*Platanista gangetica*)
* נהרתן האינדוס (*Platanista minor*)

המינים במשפחה מתקיימים במים מתוקים ונחשבים לפרימיטיביים בין הלווייתנים. אלה מצויים בתת-היבשת ההודית בלבד. הם ניזונים מדגים וסרטנים. לכולם עיניים קטנות וחרטום מוארך.

## קישורים חיצוניים

* על נהרתן הגנגס 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1830
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן גאורג ווגלר
חדשיניים

**חדשיניים** (שם מדעי: Monodontidae), משפחת של לווייתני שיניים הכוללת שני מינים, שניהם יחידים בסוגם:

* לבנתן לבן (*Delphinapterus leucas*)
* חדשן (*Monodon monoceros*)
שני המינים החיים ייחודיים במראה החיצוני שלהם: הלבנתן לבן כולו, ולזכרי החדשן יש חט מסולסל היוצא מפיהם.

גודלם של החדשיניים בינוני. אורכם נע בין שלושה לחמישה מטרים. חוטמם קטן מאוד. הם חסרי סנפיר גב, אולם במקומו יש להם גבשושית קטנה לאורך גבם. סנפירי החזה גדולים. הם מפיקים מגוון של קולות, ובדומה ללווייתנאים אחרים - הם משתמשים באקולוקציה על-מנת לנווט.

החדשיניים ניזונים מדגים, מרכיכות ומסרטנאים קטנים. ההיריון נמשך בין 14 ל-15 חודשים, ובסופו ממליטה הנקבה על-פי רוב גור יחיד. הגורים נגמלים מיניקה רק בגיל שנתיים, ומגיעים לבגרות מינית רק בגיל חמש עד שמונה שנים. הם חברתיים, ונעים בקבוצות שמונות מספר פרטים, ושעשויות להגיע לגודל של מאות פרטים.

## מיון
מבין משפחות לווייתני השיניים, החדשיניים מקורבים ביותר לדולפיניים ולפוקניים. לפי מחקרים מולקולריים, נראה כי הפוקניים והחדשיניים התפצלו מהענף המרכזי לפני כ-11 עד 15 מיליוני שנים.

*משפחה **חדשיניים** (Mondontidae)
*** סוג ומין יחיד *Haborodelphis japonicus* - נכחד
*** סוג ומין יחיד *Denebola brachycephala* - נכחד
** תת-משפחה Delphinapterinae
*** סוג ומין יחיד לבנתן לבן (*Delphinapterus leucas*)
***סוג ומין יחיד *Casatia thermophila* - נכחד
**תת-משפחה Monodontinae
*** סוג ומין יחיד חדשן (*Monodon monoceros*)
*** סוג ומין יחיד *Bohaskaia monodontoides* - נכחד

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1821
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
לווייתני מקור

[ממוזער|תמונות של [לווייתן מקור ישר-מקור מקפץ מעל המים]]
**לווייתני מקור** או **זִּיפְיוּסִיִּים** (שם מדעי: Ziphiidae) היא משפחה בתת-סדרת לווייתני שיניים ובה לפחות 20 מינים.

לווייתני המקור היא אחת המשפחות הפחות ידועות של יונקים גדולים: מינים אחדים ממשפחה זו תוארו רק בשני העשורים האחרונים. משפחת הזיפיוסיים היא השנייה בגודלה של לווייתנאים (אחרי הדולפיניים).
## מאפיינים
לבני משפחה זו ראש מעוגל, חרטום מוארך וצר. לחלקם תפיחה במצח. לווייתני המקור נעים בגודלם מכ-3.4 מטרים ועד כמעט 13 מטרים והם עשויים לשקול בין 1 עד 15 טון. הם מצויים בכל האוקיינוסים. הם קשים מאוד לזיהוי בטבע: צורת הגוף משתנה במקצת ממין אחד לאחר, והצופה חייב להסתמך על ההבדלים הדקים בדרך כלל בגודל, בצבע, בצורת המצח ואורך החרטום.

הם ניחנים ביכולת בלתי רגילה לצלול למשכי זמן ארוכים - 20 עד 30 דקות בדרך כלל, ויש תיעוד אף לצלילה של 80 דקות- ולעומקים עמוקים ביותר: 1000 מטרים וייתכן שאף יותר מכך.

זיפיוסיים נוטים להתרועע בקבוצות משפחתיות קטנות ונמנעים ממים רדודים. אזורים ידועים שבהם הם מתקהלים כוללים את המים העמוקים הלאה משפת המדפים היבשתיים וקרוב לתחתית של צורות נוף ימיות כהרים ימיים, קניונים, מדרונות ואיים אוקייניים כגון האיים האזוריים והאיים הקנריים. הם ניזונים בעיקר מדיונונים החיים במים עמוקים אך גם מדגים ומסרטנים.

בשל אזור המחיה שלהם ונטייתם לבצע צלילות ארוכות מאוד הם קשים מאוד לצפייה ומעט ידוע על מרבית המינים. אחדים טרם קיבלו שם או תיאור באופן רשמי, ואחרים ידועים רק משרידים שנמצאו אך מעולם לא נראו חיים. רק שלושה או ארבעה מתוך יותר מ-20 מינים ידועים באופן סביר. המינים לווייתן מקור ענק ביירד וזיפיוס חלול-חרטום נוצלו לצרכים מסחריים הלאה מחופי יפן והמין בקבוקף צפוני ניצוד באופן נרחב בחלקו הצפוני של האוקיינוס האטלנטי בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20.

## מיון
* סוג לווייתן מקור ענק (*Berardius*)
* סוג בקבוקף (*Hyperodon*)
* סוג ומין יחיד לווייתן מקור טרופי (*Indopacetus pacificus*)
* הסוג מזופלודון (*Mesoplodon*)
* סוג ומין יחיד לווייתן מקור טסמני (*Tasmacetus shepherdi*)
* סוג ומין יחיד זיפיוס חלול-חרטום (*Ziphius cavirostris*)

## קישורים חיצוניים

* 
* ADW: Ziphiidae

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1865
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:טקסונים קיימים שהתפתחו במיוקן
עופות קמאים

[ממוזער|[איברומסורניס]]
**עופות קמאים** (באנגלית: **Archaeornithes**) היא קבוצה פוליפילטית הכוללת את ראשוני המינים במחלקת העופות, ואשר נכחדה כולה עם הכחדת הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה. הם התפתחו מקבוצת הקלורוזאורים השייכים מקבוצת הדינוזאורים תרופודים, ביורה העליון שבסוף היורה. הם היו בעלי נוצות, שעיקר תנועתם לא הייתה בתעופה ממשית, אלא בדאייה ובקפיצות, והתפתחה מהצורך להתגונן מהטורפים על האדמה. מתוך עופות אלה התפתחו העופות הבתראים החיים כיום.

ההכחדה של סוף היורה העליון שפגעה בעיקר בדינוזאורים הגדולים, ופינתה מקום לשגשוג מחלקה זו. במהלך 5–10 מיליון השנים הראשונות של תור הקרטיקון, חזרו עופות רבים לאדמה והתפתחו שם לטורפים ולצמחונים לא מעופפים (כמו הפטגופטריקס וההספראורניס), בעוד אחרים המשיכו לפתח את יכולת התעופה. צורות שונות אלו של עופות חיו בדו-קיום במהלך 70–80 מיליון השנים של הקרטיקון, אולם ההכחדה הגדולה של עידן המזוזואיקון (שנגרמה מפגיעת אסטרואיד) חיסלה מינים רבים של יצורים על פני כדור הארץ, ובכללם את אחרוני העופות הקמאים שנפגעו קשות והוכחדו לגמרי. סוגי עופות בתראים שרדו ושכללו את יכולת תעופתם במהלך התפתחותם. גודלם היה קטן ביחס לעופות הקמאים ויכולת הסתגלותם גבוהה יותר. הגדול שביניהם היה הגרגנטואוויס שמגיע לגודל של יען במשקל של 140 ק"ג.

## מיון
בעבר היו ידועים 6 סדרות שונות של עופות שמאובניהן נשמרו, הן עדות למגוון העשיר של המחלקה: מפריטים המזכירים דינוזאורים במראם עד לפריטים בעלי מראה עופות מודרני. כיום מניחים שקבוצות אלה הם פוליפילטיות וחסרות קשר אחת לשנייה. הקבוצה המכלילה שלהם היא ענף האביאלאה, המאפיין את המעבר בין דינוזאורים אמיתיים לעופות. עם זאת הענף גם הוא פוליפלטי מאחר שהוא כולל כנראה גם את המשפחות: אנכיאורניטיים וסקנסוריופטריגיים.

הקבוצות הנוכחיות קשורות לעופות הקמאים, נוסף על סוגים רבים נוספים:
*משפחה ארכיאופטריקיים (Archaeopterygidae)
*משפחה Yandangithidae
*קבוצה Euavialae
**קבוצה Avebrevicauda
***משפחה Omnivoropterygidae
***קבוצה Pygostylia
****משפחה Jinguofortisidae
****סדרה קונפוציוסאורניים (Confuciusornithidae)
****קבוצה Ornithothoraces
*****קבוצה Enantiornithes
******קבוצה Euornithes
*******קבוצה Ornithuromorpha
********משפחה Hongshanornithidae
********משפחה Songlingornithidae
********קבוצה אורניתורה (Ornithurae)
*********קבוצה הספראורניסאים (Hesperornithes)
*********קבוצה איכתיאורנאים (Ichthyornithes)
*********קבוצה עופות בתראים (Neornithes)

## קישורים חיצוניים

* The reign of the terror birds מאתר ה-BBC

*
עופות בתראים

**עופות בתראים** (שם מדעי: Neornithes) היא תת-מחלקה במחלקת העופות הכוללת את כל העופות החיים כיום. הם התפתחו מן העופות הקמאים, שנכחדו כולם ונראה שתחילת התפתחותם הייתה בזמן הקרטיקון. הם שגשגו בעיקר לאחר הכחדת הקרטיקון לפני 66 מיליון שנים, גדלו מאוד והחלו לכבוש את השמיים, כשמספר מינים קדומים כמו הגסטורניס והפורוסרקוסיים שלטו על הקרקע. אולם מרבית עופות אלה נכחדו, למעט היענים וקרוביהם.

ידועות שתי קבוצות של העופות הבתראים:
* עופות קדומים חסרי שיניים, כמו היען והננדו, שמבנה גופם לא מאפשר תעופה. (אם כי כמה מהטינמיים וכמה מינים נכחדים יכלו לעוף).
* עופות מפותחים חסרי שיניים, הכוללים את מרבית העופות הקיימים. קבוצה זאת מצוידת בעצם  השדרית (קרין) שהיא רכס אורכי מרכזי בחזה הציפור ומחברת את שרירי התעופה  ומאפשרת  תעופה. מרבית העופות החסרות את העצם הם עופות לא מעופפים.

*תת־מחלקה **עופות בתראים** (Neornithes)
**אינפרא-מחלקה עופות קדומים חסרי שיניים (Palaeognathae)
**אינפרא־מחלקה עופות מפותחים חסרי שיניים (Neognathae)

## גלריה

Helmkasuar3.jpg|קזואר מצוי
Struthio camelus in Serengeti.jpg|יען מצוי
Male Wood Duck (Aix sponsa), Parc du Rouge-Cloître, Brussels (6973269405).jpg|ברווז עצים
Crested Francolin (Dendroperdix sephaena) (14029727491).jpg|פרנקולין מצויץ
Weibliche schneckenweih female snail kite.jpg|דיית החלזונות
Greater Flamingo (Phoenicopterus roseus) (8521269688).jpg|פלמינגו מצוי
Toco toucan (Ramphastos toco).jpg|טוקן טוקו
Dove (9260791781) (cropped).jpg|יונת ענק
Hoatzin, Opisthocomus hoazin.jpg|הואצין
Bëscheil beim Mëttestomp-118.jpg|ינשוף עצים
Leevike (Pyrrhula pyrrhula).jpg|אדמונית אירופית
The Voice (7159326732).jpg|גדרון מצוי


## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1893
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הנס פרידריך גדו
קטגוריה:עופות
לווייתני מזיפות

ממוזער|גודל לווייתני מזיפות שונים לעומת האדם
[ממוזער|[אובלנה דרומית]]
**לווייתני מְזִיפוֹת** (שם מדעי: Mysticeti) הם תת-סדרה בסדרת הלווייתנאים. תת-סדרה זו כוללת כמה מיני בעלי חיים בין הגדולים ביותר בעולם. בפרט, היא כוללת את הלווייתן הכחול, שהוא היצור הגדול ביותר שחי בכדור הארץ בעבר ובהווה גם יחד.

לווייתני המזיפות הם חסרי שיניים. במקומן יש להם בחך מזיפות, שהן לוחות קרניים שהתפתחו מקיפולים של החך. המזיפות יוצרות שני טורים הניצבים לגוף. בכל טור כמאתיים מזיפות, שאורכן יכול להגיע עד 3.5 מטרים. הן מפוצלות בקצותיהן ויוצרות מערכת מורכבת של מסרקות סינון המסננות את המים מהפלנקטון, סרטנאים ודגים קטנים שמהם הם ניזונים. לווייתנים אלה בולעים כמויות גדולות של מים, אותם הם דוחסים כלפי המזיפות. המים עוברים דרכן ונשפכים אל מחוץ לפה בין השפתיים, כשבפה נותרים הדגיגים, הסרטנים ושאר יצורי הזואופלנקטון.
מהמאה ה-11 ועד סוף המאה ה-20 ניצודו לווייתני מזיפות, כשהשימוש העיקרי שנעשה הוא בשמן שהופק מגופם לייצור שמן מאכל ומרגרינה, ובמזיפותיהם ששימשו לייצור מחוכים וחישורי שמשיות.

עד שנות ה-2010 שררה הדעה המדעית המקובלת שלווייתני המזיפות התפתחו לפני כשלושה מיליון שנים בחצי הכדור הצפוני בעידן הקרח. הדעה נבעה מכך שרוב המאובנים שלהם נמצאו שם. ב-1921 נתגלה מאובן של לווייתן מזיפות בנהר מארי באוסטרליה, ורק ב-2013 הוא תואר מדעית וסווג כלסת של לווייתן מזיפות באורך כתשעה מטרים על ידי ד"ר אריך פיצג'רלד ממוזיאוני ויקטוריה במלבורן. גיל המאובן הוא כ-20 מיליון שנה. באמצעות מאובן זה ומאובנים נוספים, חקרו ד"ר פיצג'רלד ועמיתיו את התפתחות לווייתני המזיפות והסיקו שהם התפתחו לפני כ-20 מיליון שנה בחצי הכדור הדרומי, סביב אנטארקטיקה.

## מיון
* משפחה (Aetiocetidae) - נכחדה
* משפחה (Aglaocetidae) - נכחדה
* משפחה בלניים (Balaenidae)
* משפחה לווייתני ענק (או רורקלים) (Balaenopteridae)
* משפחה בלניים ננסיים (או בלניים מפותחים; Cetotheriidae)
* משפחה (Cetotheriopsidae) - נכחדה
* משפחה (Diorocetidae) - נכחדה
* משפחה (Eomysticetidae) - נכחדה
* משפחה לווייתנים אפורים (Eschrichtiidae)
* משפחה Mammalodontidae - נכחדה
* משפחה Pelocetidae - נכחדה
* סוג *Amphitera* - נכחד
* סוג *Burtinopsis* - נכחד
* סוג *Idiocetus* - נכחד
* סוג *Imerocetus* - נכחד
* סוג *Isocetus* - נכחד
* סוג *Mesocetus* - נכחד
* סוג *Mioceta* - נכחד
* סוג *Otradnocetus* - נכחד
* סוג *Peripolocetus* - נכחד
* סוג *Piscocetus* - נכחד
* סוג *Siphonocetus* - נכחד
* סוג *Tiphyocetus* - נכחד
* סוג *Tretulias* - נכחד
* סוג *Ulias* - נכחד

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1864
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם הנרי פלואר
עופות בעלי שיניים

[230px|ממוזער|שלד של [איכתיאורניס]]
**עופות בעלי שיניים** (שם מדעי: *Odontognathae*), היא קבוצה לא-טקסונומית של עופות קמאים נכחדים אשר כשמם היו בעלי שיניים קצרות בקצוות מקורם. הקבוצה הוגדרה בידי החוקר אלכסנדר ווטמור אשר חיבר בין מיני עופות בעלי שיניים אשר נראו דומים יותר לעופות הבתראים מאשר לעופות קדמוניים כמו הארכאופטריקס. 

קבוצה זו נחשבה לקבוצה השלישית של העופות באמצע הדרך בין העופות הקמאים (Archaeornithes) לעופות הבתראים (Neornithes), הקיימים כיום. עם זאת כיום הקבוצה חסרת תוקף מדעי, מאחר שהקבוצות הכלולות בה שייכות לקבוצה אורניתורה, בה עוד מינים רבים וגם אבות העופות הבתראים. 

מינים אלה היו אוכלי דגים שחיו בקרבת הימים וחלקם חיו כמו טבלניים ופינגוויניים והסתמכו על שחייה במקום על תעופה. אחדים מהם כלל לא עפו. הגדול מביניהם היה ההספראורניס שהגיע לגובה של 1.8 מטר.

בני הקבוצה נכחדו כליל לאחר הסוף הקרטיקון עם ההכחדה הגדולה לפני 66 מיליון שנה ללא קרובים מודרניים.

## מיון
***קבוצה הספראורניסאים (*Hesperornithes*)
***** בפטורניס (*Baptornis*)
***** *Brodavis*
***** *Enaliornis*
***** *Judinornis*
***** *Pasquiaornis*
***** *Potamornis*
**** משפחה הספיאורניים (Hesperornithidae)
***** הספראורניס (*Hesperornis*) 
***** *Asiahesperornis*
***** קנדגה (*Canadaga*)
***** *Parahesperornis*
**** סדרה איכתיאורנאים (Ichthyornithidae)
***** איכתיאורניס (*Ichthyornis*)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:עופות קמאים
קטגוריה:עופות שחיו בקרטיקון עליון
קטגוריה:קבוצות עופות שהתבטלו
עופות מפותחים חסרי שיניים

**עופות מפותחים חסרי שיניים** (שם מדעי: Neognathae) היא אינפרא מחלקה במחלקת העופות בה נמצאים כל העופות המודרניים למעט בני קבוצת עופות קדומים חסרי שיניים.

עופות אלו התפצלו מעל־סדרת עופות קדומים חסרי שיניים שאינם עפים כלל. אף על פי כן, לא כולם מסוגלים לעוף לדוגמה משפחת הפינגווינים. העוף הקטן בעל־סדרה זו הוא קוליברי הדבורה (*Mellisuga helenae*) שוקל רק 1.6-2 גרם ואורכו 5–6 ס"מ. העוף הגדול ביותר בעל־סדרה הוא פינגווין קיסרי (*Aptenodytes forsteri*) ששוקל 22–45 ק"ג וגובהו 110–130 ס"מ. המין המעופף הגדול ביותר (בכל עולם החי המודרני) הוא המין שקנאי מסולסל (*Pelecanus crispus*) ששוקל 11–15 ק"ג ומוטת כנפיו כ־3 מ' וקרובים אליו עופות נוספים כמו חובה גדולה, קונדור האנדים, ברבור מחצצר וברבור מצוי. העוף בעל מוטת הכנפיים הגדולה ביותר הוא אלבטרוס נודד (*Diomedea exulans*) שמשקלו 5.9-12.9 ק"ג ומוטת כנפיו עד 370 ס"מ.

## מיון הסדרות הקיימות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1900
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וויליאם פליין פיקרפט
קטגוריה:עופות בתראים
נקראים

[ממוזער|[יקמראים|יקמרה ממין Galbula ruficauda]]
**נַקָּרָאִים** (שם מדעי: Piciformes) היא סדרה במחלקת העופות הכוללת תשע משפחות. הבולטת ממשפחות הסדרה היא הנקריים הידועה במנהגה לנקר בעצים.

## מאפיינים
לנקראים מבנה רגל המותאם לטיפוס, עם שתי אצבעות הפונות קדימה ושתיים אחורה. אצל הנקראים עצם הלשון היא בעלת מבנה ייחודי. העצם מקיפה את הגולגולת ועולה לתקרתה. לעצם מחוברים שרירים חזקים הגורמים ללשון להימתח.

הגוזלים בוקעים לא מפותחים, עיוורים ובדרך כלל עירומים.

הגדול שבנקראים הוא טוקן טוקו (Ramphastos toco) ששוקל עד 870 גרם.

## משפחות
* משפחת אוביליים (Indicatoridae)
* משפחת ליביים (Lybiidae)
* משפחת פופיים (Bucconidae)
* משפחת יקמראים (Galbulidae)
* משפחת ברבטים אמריקאים (Capitonidae)
* משפחת ברבטי טוקן (Semnornithidae) - ובה סוג אחד ברבט טוקני (Semnornis)
* משפחת מגליימיים (Megalaimidae)
* משפחת נקריים (Picidae)
* משפחת טוקניים (Ramphastidae)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1810
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ברנהרד מאייר
עופות קדומים חסרי שיניים

**עופות קדומים חסרי שיניים** (שם מדעי: Palaeognathae) היא על־סדרה בתת־מחלקת עופות בתראים המכילה את מיני העופות הגדולים ביותר כיום. הגדול מכולם הוא יען מצוי שיכול להגיע לגובה של 2.8 מטרים ולמשקל של 145 ק"ג. עם זאת כמעט כל בני הקבוצה אינם יכולים לעוף עקב משקלם ועקב כנפיהם ונוצותיהם המגושמות והפרועות.

כיום בני הקבוצה חיים בעיקר בחצי הכדור הדרומי באמריקה הדרומית, אפריקה, דרום-מזרח אסיה, אוסטרליה ובניו זילנד.

## מיון
*משפחה ללא מקור ארמופזיים (Eremopezidae) - נכחדה
*סדרה Lithornithiformes - נכחדה
*סדרה טינמאים (Tinamiformes)
**משפחה טינמיים (Tinamidae)
*סדרה דינורניטיים (Dinornithidae) - נכחדה
*סדרה יענאים (Struthioniformes)
**משפחה יעניים (Struthionidae)
*סדרה ננדאים (Rheiformes)
**משפחה ראיים (Rheidae)
*סדרה קיוואים (Apterygiformes)
**משפחה קיוויים (Apterygidae)
*סדרה קזואראים (Casuariiformes)
**משפחה קזואריים (Casuariidae)
**משפחה אמואיים (Dromaiidae)
*סדרה אפיאורנים (Aepyornithiformes) - נכחדה
**משפחה אפיאורניים (Aepyornithidae)

## גלריה

קובץ:Jurong Southern Cassowary.jpg|קזואר מצוי
קובץ:Pterocnemia pennat (zoo Zurich).jpg|ננדו הפונה
קובץ:Tahi wiki.JPG| קיווי חום צפוני
קובץ:Greater rhea pair arp.jpg|ננדו מצוי
קובץ:Dromaius novaehollandiae qtl1.jpg|אמו
קובץ:Somali ostrich.jpg|יען סומלי
קובץ:Rhynchotus rufescens -Parque das Aves-8a.jpg|טינמו אדום כנף דרומי


500px|מרכז|ממוזער|השוואה בין שלדי מיני עופות קדומים לשלד האדם

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1900
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וויליאם פליין פיקרפט
קטגוריה:עופות בתראים
קטגוריה:על-סדרות בעלי חיים
זיפיוס חלול-חרטום

**זיפיוס חלול-חרטום** (שם מדעי: *Ziphius cavirostris*) הוא מין יחיד בסוגו (*Ziphius*) במשפחת לווייתני המקור והנפוץ ביותר מביניהם. אורכו - עד שבעה מטרים, ומשקלו מגיע עד לחמישה טון וחצי.
## מאפיינים
לסתו העליונה קצרה במעט מן התחתונה. בלסת התחתונה 2–4 שיניים ובעליונה אין שיניים כלל. הוא ניזון בעיקר מדיונונים. צבעו לא אחיד, לרוב אפור עם כתמים לבנים בגחון. שוכן באוקיינוס האטלנטי והשקט ומגיע גם לים התיכון ולחופי ישראל.

למרות העדפתו למגורים בעומק של קילומטר ויותר והימנעותו מהתקלות בספינות, הוא נצפה פעמים רבות בידי בני-אדם.

המין והסוג תואר לראשונה על ידי חוקר הטבע הצרפתי ז'ורז' קיווייה בשנת 1823, על-פי גולגולת לא שלמה מחופה הים-תיכוני של צרפת, במחוז שפך הרון.

באפריל 2008 נסחפה אל חוף הכרמל בחיפה, גופת לוויתן באורך 7 מטר. ביולי 2002 נמצא זכר צעיר בחוף סידנא-עלי בהרצליה, הניסיונות להצילו לא צלחו ובמהלך הנתיחה נמצאו שקיות פלסטיק בבטנו. ב-20 ביולי 2018 נצפו שישה לווייתנים כ-150 ק"מ מערבית לחיפה. בשנת 2019 נפלט לחוף דור פגר של נקבה ממין זה. הפגר נאסף על ידי אנשי רשות הטבע והגנים ואנשי מחמל"י, לצורך נתיחת הגופה

## קישורים חיצוניים

* זיפיוס חלול-חרטום, במגדיר המינים של מחמל"י

## הערות שוליים

[ימין|ממוזער|זיפיוס שצולם ב[הים הליגורי|ים הליגורי]]

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1823
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'ורז' קיווייה
קטגוריה:לווייתני מקור
קטגוריה:יונקים בחופי ישראל
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס הדרומי
דולפינן

**דולפינן** (שם מדעי: *Tursiops*) הוא סוג של דולפין המכיל שלושה מינים: דולפינן מצוי (*Tursiops truncatus*) ודולפינן אנקולי (*Tursiops aduncus*) וכן דולפינן אוסטרלי (*Tursiops australis*).

## מאפיינים פיזיים
הדולפיננים הם יונקים ימיים אפורים, כאשר צבעו של חלקם העליון כהה יותר מצבעו של חלקם התחתון. לסתותיהם מוארכות, ויחד הן יוצרות את החרטום של הדולפינן. אפם של הדולפיננים הוא למעשה חור הנשיפה שנמצא במעלה ראשם. את מחיצת אפם ניתן לראות כאשר חור הנשיפה פתוח.

אורכם של דולפיננים בוגרים נע בין שניים לארבעה מטרים, ומשקלם נע בין 150 ל-650 קילוגרמים. עם זאת, במרבית חלקי העולם אורכם של הדולפיננים הוא שני מטרים וחצי ומשקלם בין 200 ל-300 ק"ג, כאשר הזכרים ארוכים במעט מן הנקבות, אך כבדים מהן בצורה משמעותית. גודלם של הדולפיננים משתנה באופן משמעותי בהתאם לבתי הגידול בו הם חיים. מרבית המחקרים בתחום זה נעשו בצפון האוקיינוס האטלנטי, שם חוקרים זיהו שני אקוטיפים. הדולפיננים האלו, שחיים במים חמים ורדודים יחסית, נוטים להיות בעלי גוף קטן יותר מאשר קרוביהם החיים במים קרים יותר. הסנפירים האחוריים והגביים של הדולפיננים מורכבים מרקמות חיבור, והם אינם מכילים עצמות או שרירים. הם מתקדמים במים על ידי הנעת הסנפיר האחורי מעלה ומטה. הסנפירים הצדיים משמשים להיגוי ולקביעת כיוון התנועה; הם מכילים עצמות שהן בבירור הומולוגיות לרגליים הקדמיות של יונקים יבשתיים (מהם התפתחו הלווייתנאים לפני 50 מיליוני שנים לערך).

## טקסונומיה
בסוג **דולפינן** קיימים כיום שלושה מינים:
* **[[דולפינן מצוי]]** (*T. truncatus*) - נמצא במרבית האוקיינוסים הטרופיים והחמים; צבעם הוא לעיתים כחול; קיים קו בצבע כהה החל מהחוטם ועד לחור הנשיפה. תחת מין זה מסווגים שלושה תת-מינים:
** *Tursiops truncatus gilli*
** *Tursiops truncatus ponticus*
** *Tursiops truncatus truncatus*
* **[[דולפינן אנקולי]]** (*T. aduncus*) - נמצא באזור שמסביב להודו, אוסטרליה ודרום סין; צבע גבו אפור כהה, ובטנו לבנה עם נקודות אפורות.

מכיוון שהמין השני התפצל מהראשון רק לאחרונה, קיים חוסר בהירות רב בנוגע להבדלים בין שני המינים. תפוצתם של שני המינים חופפת במידה ניכרת, מה שהוביל את איגוד השימור העולמי (IUCN) לקבוע את מצב שימורם של שני המינים כ'מצב לא ידוע'.

בשנת 2011 גילו החוקרים מין חדש:
* **[[דולפינן אוסטרלי]]** (*T. australis*)

## ראו גם
* דולפין - הדולפינן נראה כגרסה ארוכה יותר שלו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1855
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פול גרווה
קטגוריה:דולפיניים
גרמפוס אפור

שמאל|ממוזער|גרמפוס אפור בהופעה
**גרמפוס אפור** (שם מדעי: *Grampus griseus*), הוא דולפין והוא מין יחיד בסוג **גרמפוס** (*Grampus*). המין תואר לראשונה על ידי ז'ורז' קיווייה ב-1812.

זהו דולפין גדול יחסית היכול להגיע לאורך 2.5-3.5 ולמשקל של 250–500 ק"ג. צבעו אפור עד לבן והוא בעל צלקות לבנות על רוב גופו. הסנפיר הגבי דומה לסנפיר הדולפינן.

## תפוצה
הגרמפוס האפור נפוץ בכל העולם באזורים בעלי אקלים ממוזג או טרופי, לרוב במים עמוקים ולא קרוב לחוף. ניתן למצוא אותו באזורים הטרופיים של האוקיינוס ההודי, האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי, כמו גם בים התיכון ובים האדום. עם זאת, הוא אינו חי בים השחור. התנאים המועדפים עליהם הם אזורים בקרבת המדף היבשתי עם שיפועים תלולים, אשר עומקם נע בין 400 ל-1,000 מטרים, ואשר טמפרטורת המים בהם היא מעל 10 (רצוי מעל 15) מעלות צלזיוס.

אוכלוסיית הגרמפוסים האפורים, שחיה בקרבת המדף היבשתי של ארצות הברית, תועדה והגיעה לגודל של כ-60,000 פרטים. תיעוד שבוצע באוקיינוס השקט הצביע על כ-175,000 פרטים באזור הטרופי המזרחי ועל כ-85,000 פרטים במערבי.

## גרמפוס אפור בישראל
אוכלוסיית הגרמפוס האפור נחקרה מעט מעבר למדף היבשת הישראלי בים התיכון. בכל סקרי מחמל"י אשר בוצעו מעבר למדף היבשת, תועדו להקות ממין זה ולכן ההנחה היא שהאוכלוסייה קבועה במדרון היבשת, מערבית לחוף ישראל. בשלושה מקרים הגיעו אל החוף פרטים חולים או פצועים. בשני מקרים הם מתו במרכז האישוש של מחמל"י תוך כ-18 שעות ובמקרה השלישי הושב הגרמפוס הצעיר לים.

במפרץ אילת ישנן תצפיות רבות של מין זה, הנחשב נפוץ בים סוף.

## קישורים חיצוניים

* 
* הגרמפוס האפור באתר ה-IUCN
* גרמפוס אפור, במגדיר המינים של מחמל"י

## הערות שוליים

קטגוריה:דולפיניים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:יונקים בחופי ישראל
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'ורז' קיווייה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1812
סטנלה מפוספסת

**סטנלה מפוספסת** (שם מדעי: *Stenella coeruleoalba*) הוא אחד מחמשת מיני דולפין בסוג סטנלה.

הדולפין מוין בשנת 1833 על ידי המדען הגרמני פרנץ יוליוס פרדיננד מֵייֶן. השם שניתן לו, מתייחס לפסים האופייניים בצבע כחול ולבן המצויים בצדי גופו. צבעו החזק, מקל על זיהויו במים. הוא חי באזורים בעלי אקלים ממוזג ואקלים טרופי בכל האוקיינוסים בעולם. המספר הכולל של מין זה בעולם, הוא כ-2 מיליון פרטים. תוחלת החיים שלהם היא 55 עד 60 שנה. הם מגיעים לבגרות מינית בגיל 12 בים התיכון ובין 7 ל-9 שנים באוקיינוס השקט. ההריון נמשך כ-12 חודשים ופרק זמן של 3 עד 4 שנים חולף בין המלטה להמלטה. משקל הוולד הוא כ-10 ק"ג ואורכו מטר. משקלו של זכר בוגר הוא 160 ק"ג ואורכו 2.6 מטר. משקל הנקבה הוא 150 ק"ג ואורכה 2.4 מטר.

## דפוסי התנהגות
כמו דולפינים אחרים מסוגו, הסטנלה המפוספסת נע בקבוצות גדולות, כ-100 פרטים בקבוצה. בים התיכון ובאוקיינוס האטלנטי תיתכנה קבוצות קטנות יותר. לפעמים הם מתערבים בקבוצות של הדולפין המצוי. כמו כל דולפין, גם הסטנלה מסוגלים לבצע תרגילי אקרובטיקה, כמו פריצה מהמים וקפיצה לגובה מעל פני המים. לפעמים הם מתקרבים לספינות באוקיינוס האטלנטי ובים התיכון, דבר שהוא פחות אופייני במקומות אחרים, במיוחד באוקיינוס השקט, שם הם ניצודו בעבר בכמויות גדולות. הסטנלה המפוספסת ניזון מדגים קטנים ודיונונים.מין זה ידוע ברגישותו הגבוהה לעקה (stress), דבר המקטין במידה ניכרת את סיכויי ההצלה של פרט שהוחף בעודו בחיים. לחופי ישראל הגיעו בשנים האחרונות מספר פרטים חיים ממין זה, אבל למרות ניסיונות אישוש של מתנדבי מחמל"י, אף אחד מניסיונות אלה לא צלח.

## קישורים חיצוניים

* סטנלה מפוספסת במגדיר המינים של מחמל"י
* סטנלה מפוספסת באתר הרשימה האדומה של IUCN
* תיעוד של סטנלה מפוספסת מתאבלת

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1833
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנץ מיין
קטגוריה:דולפיניים
סוסא גיבן

**סוסא גיבן** (שם מדעי: *Sousa chinensis*), מין בסוג סוסא, במשפחת הדולפיניים. הסוסא הגיבן נפוץ באוקיינוס ההודי ובאוקיינוס השקט.
כינויו האנגלי "דולפין סיני לבן" נגזר מצבעו הלבן, הזן הסיני נבדל ביכולת הפריטים "להסמיק" לגוון ורוד עדין.

## תוחלת חיים

הסוסא הגיבן יכול לחיות עד 40 שנים. הפרט המבוגר כיום חי בהונג קונג וגילו מוערך בכ-33 שנים. מדענים גילו שניתן לקבוע את גילם של דולפינים מתים מתוך מדידת שטח החתך של שיניהם.

## התנהגות

הסוסא הגיבן עולה לפני המים כדי לנשום כל 20 עד 30 שניות, לאחר שאסף מספיק חמצן הוא צולל למים העמוקים לפרק זמן ממושך יותר.

"גורי דולפינים" עולים לפני המים פי 2 יותר מדולפינים בוגרים. זאת מכיוון שיש להם ריאות קטנות יותר וקיבולת האוויר בהן פחותה משל פריטים בוגרים.

דולפינים בוגרים מסוגלים לעצור את נשימתם למשך 8 דקות. ה"גורים" מסוגלים להישאר מתחת למים בין דקה לשלוש דקות. בממוצע דולפינים בוגרים נשארים מתחת למים כ-4 דקות.
לפעמים הם קופצים וחושפים את כל גופם לאוויר. התנהגות זאת הקרויה "פריצת דרך" מרשימה לעיתים קרובות את הצופים האנושיים. 

מלבד הקפיצה מחוץ למים הדולפינים עולים אנכית לפני המים כשחצי מגופם חשוף. הדולפינים מסוגלים להשתמש בעיניהם גם במים וגם באוויר.

## קישורים חיצוניים

* DeBottis, Sousa chinensis, Animal Diversity Web
* CMS: Sousa chinensis
* סוסא גיבן באתר הרשימה האדומה של IUCN

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פהר אוסבק
קטגוריה:דולפיניים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1765
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס ההודי
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס השקט
קטגוריה:בעלי חיים ימיים במזרח הרחוק
פוקניים

[ממוזער|זוג פוקנות [ואקיטה.]]
**פוקניים** (שם מדעי: Phocoenidae) היא משפחה של לווייתנאים קטנים הדומים בגודלם לדולפינים. קיימים שני הבדלים בולטים בין הפוקנות לדולפינים: חוטמן של הפוקנות קצר ושטוח יותר, ושיניהן אינן קוניות כשל הדולפינים (צורתן כצורת את חפירה). ככל לווייתני השיניים, הפוקנות הן טורפות, המשתמשות ביכולת איכון הד לאיתור טרף ולתיאום ציד קבוצתי. הן ניזונות מדגים, מדיונונים ומסרטנאים.

משפחת הפוקניים כוללת שישה מינים החיים בכל האוקיינוסים, לרוב בסמוך לחופים. בנוסף, קיימות אוכלוסיות של אחד המינים, פוקנה הודית, החיות במים מתוקים. המין הידוע ביותר הוא ככל הנראה פוקנת המפרץ, שנפוץ בחצי הכדור הצפוני.

## מיון ואבולוציה
הפוקנות, לצד הלווייתנאים והדולפינים, הן צאצאים של פרסתנים יבשתיים שחזרו למים לפני כ-50 מיליוני שנים. במהלך תקופת המיוקן (לפני 23 עד 5 מיליוני שנים), הלווייתנאים החלו להתפצל למשפחות ולמינים שונים. לפי עדויות של מאובנים, נראה כי הדולפינים והפוקנות התפצלו אלה מאלו לפני כ-15 מיליוני שנים.

הפוקניים מתחלקים לשבעה סוגים, מהם שלושה חיים כיום:
* סוג פוקנה חסרת סנפיר (Neophocaena)
** פוקנה הודית (*Neophocaena phocaenoides*)
** פוקנה יאנגצה Neophocaena asiaeorientalis
**פוקנה מזרח-אסייתית Neophocaena sunameri
* סוג פוקנה (*Phocoena*)
** מין פוקנת המפרץ (*P. phocoena*)
** מין ואקיטה (*P. sinus*)
** מין פוקנה ממושקפת (*P. dioptrica*)
** מין פוקנת בורמייסטר (*P. spinipinnis*)
* סוג ומין יחיד פוקנת דאלי (*Phocoenoides dalli*)
* סוג *Haborophocoena* (נכחד)
* סוג *Numataphocoena* (נכחד)
* סוג *Septemriocetus* (נכחד)
* סוג *Piscolithax* (נכחד)

## מבנה והתנהגות
הפוקנות הן קבוצת הלווייתנאים הקטנה ביותר. אורך גופן מגיע עד ל-2.5 מטרים; הואקיטה, שהיא הפוקנה הקטנה ביותר, מגיעה לאורך של 1.5 מטרים בלבד. הפוקנה הקלה ביותר היא הפוקנה ההודית, שמשקלה בין 30 ל-45 קילוגרמים; הכבדה ביותר היא פוקנת דאל שמשקלה נע בין 130 ל-220 קילוגרמים. סנפירי הצד צרים ומחודדים יחסית.

בשל קוטנן, הפוקנות מאבדות חום בקצב גבוה יותר מיתר הלווייתנאים. לכן, עליהן לאכול באופן תדיר, ואין הן יכולות לסמוך על מאגרי שומן. בהיבט זה, ייתכן כי מבנה גופן החסון, המקטין את שטח פני הגוף, נועד לפצות על הגודל ולמזער את איבוד החום. בנוסף, לפוקנות שכבת שומן עבה שתפקידה לשמור על חום הגוף.

הפוקנות ניזונות בעיקר מדגים, מדיונונים ומסרטנאים. אף שהן מסוגלות לצלול עד לעומק של 200 מטרים, לרוב הן צדות במים רדודים בסמוך לחופים. הן נמצאות על-פי רוב בקבוצות קטנות המונות פחות מעשרה פרטים. לעיתים רחוקות, כמה קבוצות ייצרו להקה גדולה המונה מאות פרטים, אך באופן זמני בלבד. שחייתן מהירה; כך, פוקנת בורמייסטר היא אחת מהמהירות ביותר בכל סדרת הלווייתנאים, בהגיעה למהירות של כ-55 קילומטרים בשעה.

תוחלת חייהן של הפוקנות נעה בין שמונה לעשר שנים, אולם הן עשויות להגיע גם לגיל 20. לעומת הדולפינים, הפוקנות מציגות אסטרטגיית רבייה R, כלומר באופן גס מאוד מעדיפות כמות על איכות.

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע על הפוקנות באתר Animal Diversity Web

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1825
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
פוקנה מצויה

**פוֹקֵנָה מְצוּיָה** או **פוקנת המפרץ** (שם מדעי: *Phocoena phocoena*) היא מין יונק ימי המשתייך לסוג פוקנה שבמשפחת הפוקניים. כפי שמשתמע משמו, פוקנת המפרץ נוטה להישאר סמוך לחופים או לשפכי נהרות, כך שהוא אחד מהפוקנות הידועות ביותר לחובבי צפייה בלווייתנים. הפוקנה המצויה נפוצה בחצי הכדור הצפוני, במים קרים הקרובים אל החוף, בעיקר באזורים שממוצע הטמפרטורה בהם עומד על בסביבות 15°C.

פוקנה מצויה היא אחד ממיני הפוקנות הקטנים יותר. בלידה אורכה הוא בסביבות 75 ס"מ. זכרים בוגרים גדלים עד לאורך של 1.6 מטר ונקבות גדולות עד ל-1.7 מטר. הנקבות בדרך כלל שוקלות יותר מהזכרים: המשקל המרבי של נקבה הוא 76 ק"ג, לעומת משקל מרבי של 61 ק"ג בזכרים.

רוב הגוף הוא אפור כהה, כשהצדדים מנומרים באפור בהיר. החלק התחתון של הגוף בהיר, עם פסים כהים לאורכו.

לאחר היריון בן 11 חודש מולידה האם צאצאים. הצאצאים נולדים לרוב מתקופת האביב ועד אמצע הקיץ ומונקים עד הגיעם לגיל 7–8 חודשים. הם מגיעים לבגרות מינית בגיל חמש או אף לפני כן. תוחלת החיים של הפוקנה המצויה היא כ־25 שנה.

מספר יונקים ימיים מתקיפים את הפוקנות מבלי לטרוף אותם, אך יכולים להרוג אותם, כמו דולפינן מצוי וכלב ים אפור.

## קישורים חיצוניים

* Phocoena phocoena באתר CMS 
* פוקנת המפרץ באתר הרשימה האדומה של IUCN 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
מפרץ
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס הארקטי
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס השקט
קטגוריה:בעלי חיים בים הבלטי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
עכבישנים

ממוזער|קבוצות העכבישנים
[ממוזער|[עקרבאים|עקרב אוכל עכשוב בבאחה קליפורניה]]
[ממוזער|[עכבישאים|עכביש Nephila inaurata]]
** עַכְּבִישָׁנִים** (שם מדעי: Arachnida) היא מחלקה של יצורים יבשתיים ממערכת פרוקי-רגליים המונה כ-60 אלף מינים, ביניהם מיני העכבישים והעקרבים.

רוב בני המחלקה חיים על האדמה ומיעוטם במים.

## מבנה
כל העכבישנים חסרי מחושים, וגופם בנוי משני חלקים עיקריים:
* ראשחזה (Prosoma), עליו מצויים שישה זוגות גפיים, הכוללות (שני הראשונים נקראים יחד "גפי פה"):
** גפיים קדמיים הנקראים כליצרות, משמשים כצבת ובנויים למציצה או עקיצה.
**פֶּדִיפַּלפִּי (Pedipalpi), רגלי הבחנין, זוג גפיים הקבוע ליד הכליצרות. גפיים אלה משמשות כאברי חישה אשר עליהן יש שערות דקיקות ורגישות. לעיתים הן מכוסות קוצים רבים (למשל אצל העכשובאים); מפותחות לזוג צבתות (דוגמת העקרבאים ודמויי-העקרב); או כוללות כריות הצמדה (דוגמת האקריות) שלעיתים משמשות בתהליך הרבייה כאמצעי להעברת הזרע.
** ארבעה זוגות רגלי הליכה כשכל רגל בנויה משבעה פרקים וציפורניים. בחלק מהמינים משמשות הרגליים גם לטוויה.
* בטן (Opisthosoma). בקצה הבטן קיימת לעיתים התארכות המשמשת לעוקץ או לשוט.

## סדרות
המחלקה כוללת את הסדרות:

## גלריה

קובץ:Trombicula-autumnalis-adult-mite.JPG|אקרית
קובץ:Pseudo-araña nocturna (opilion).jpg|קוצר ממין Pachyloidellus goliath
קובץ:Whipscorpion.jpg|עקרבשוט
קובץ:Pseudoscorpion - Soil Fauna Diversity.jpeg|דמוי עקרב
קובץ:Unkn scorp.jpg|עקרב
קובץ:VB 075 Wind Scorpion.jpg|עכשוב
קובץ:SpiderMoulting2.JPG|עכביש בעת התנשלות – הנֶשֶׁל הוא העצם החלבי מתחת לעכביש.


## קישורים חיצוניים

* 
* '''מִלּוֹן עַכְּבִישָׁנִים''', באתר האקדמיה ללשון העברית, 2019
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'ורז' קיווייה
קטגוריה:בעלי כליצרות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1812
קטגוריה:טקסונים קיימים שהתפתחו בסילור
בעלי כליצרות ימיים

**בעלי כליצרות ימיים** (שם מדעי: Merostomata) היא מחלקה בתת-מערכה בעלי כליצרות של יצורים פרוקי-רגליים הקרובים לעכבישנים אך חיים בים. רוב בני המחלקה התקיימו בעידן הפלאוזואיקון ורובם נכחדו, והיום נותרו רק 4 מינים תחת מחלקה זו, כולם במשפחה סרטני פרסה.

## מיון
*עקרבי ים (Eurypterida) - נכחדו. חיו בתקופת הפלאוזואיקון והיו טורפים גדולים שחיו בים
*זנבות חרב (Xiphosura)
**משפחה סרטני פרסה (Limulidae) - בה 4 מינים קיימים.

## קישורים חיצוניים

ימין|ממוזער|סרטני פרסה על החוף בניו גרזי

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הנרי וודוורד
קטגוריה:בעלי כליצרות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1866
עכבישנים ימיים

**עכבישנים ימיים** או **עכבישוני-הים** (שם מדעי: Pycnogonida) היא מחלקה של פרוקי-רגליים המצויים ברחבי העולם, בעיקר בים התיכון, בקריביים ובאוקיינוסי הקרח - הצפוני והדרומי.
## מאפיינים
גודלם של העכבישנים הימיים משתנה, ונע מ-1–10 מ"מ ועד ללמעלה מ-90 ס"מ. רובם של 1,000 הסוגים הידועים הם קטנים. לא קיים קשר בינם לבין עכבישנים, ובכלל, הגדרתם הטקסונומית של בעלי חיים אלו שנויה במחלוקת.

העכבישנים הימיים חסרי ארס בניגוד לעכבישנים, ורוב איברי גופם נמצאים בתוך רגליהם (למשל מערכת העיכול והלב).

אזורי המחיה שלהם משתנים. לעיתים הם נמצאים בחוף רדוד במקום שאליו מגיעה הגאות. לעיתים אפשר למצוא אותם בעומק של 7 ק"מ מתחת לפני הים.
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אנדרה לטריי
קטגוריה:בעלי כליצרות
קטגוריה:בעלי חיים ימיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1810
צדפונאים

**צדפונאים** (קרוי גם **צדפוניות**; שם מדעי: Ostracoda), הם מחלקה בתת-המערכה סרטנאים. המחלקה כוללת כ-65,000 מינים, מהם 13,000 מינים החיים כיום.

הצדפונאים הם סרטנאים קטנים, וגודלם עשוי לנוע בין 0.2 מ"מ ל-30 מ"מ (*[[Gigantocypris]]*), כשהגודל הטיפוסי שלהם הוא כ-1 מ"מ. גופם שטוח מצד אל צד ומוגן על ידי מעטפת דמוית צדפה.

בשפתם העליונה של צדפונאים מסוימים ישנו איבר שיכול לפלוט שני חומרים, שכשהם נפגשים הם פולטים אור כחול בוהק. כחלק מהחיזור, עולים הזכרים מהקרקעית לאחר שקיעת החמה ולפני זריחת הירח. אז הם צוללים בתנועה ספירלית, מתעטשים כמה פעמים ופולטים גושים של אור. התוצאה תוארה כשרשרת אורות או פנינים בוהקות. נוצר מרחק בין הזכרים לבין האור שייצרו, אך הנקבות יודעות לאתרם.

## הערות שוליים

## טקסונומיה
* מחלקת **צדפונאים** (Ostracoda)
** תת-מחלקת Myodocopa
*** סדרת Halocyprida
*** סדרת Myodocopida
** תת-מחלקת Podocopa
*** סדרת Platycopida
*** סדרת Podocopida
*** סדרת Insertae sedis

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אנדרה לטריי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1802
קטגוריה:טקסונים קיימים שהתפתחו באורדוביק
סרטנים עילאיים

ממוזער|''Periclimenes imperator''.
[ממוזער|[גמלן שלמה בסולאווסי]]
ממוזער|סרטנאי דמוי-חסילון מהמין ''Mysis relicta''
**סרטנים עילאיים** (שם מדעי: Malacostraca) היא מחלקה גדולה בתת-המערכה סרטנאים, הכוללת את המינים הגדולים ביותר בה, כמו הלובסטרים וסרטן הקוקוס.

המחלקה מחולקת לשלושה תת-מחלקות: Phyllocarida, בה מצויה כיום רק הסדרה לפטוסטראכה , Hoplocarida בה מצויה כיום רק הסדרה טְרַפְיָדִים ו-Eumalacostraca, הכוללת את שאר הסדרות.

## מאפיינים
לסרטנים אלה ישנו גיוון גדול במבנה גופם ותכונותיהם. רובם בעלי גוף נוקשה עשוי כיטין המשמש כשריון להגנה מטורפים. הם בעלי בית חזה בעל שמונה מקטעים ובטן בעל שישה מקטעים, לרוב מוארכים בצורתם עם קצה דמוי-זנב אך לעיתים (כמו אצל סרטנים קצרי בטן) הללו מאוחים יחדיו. לסרטנים עיניים מורכבות קטנות בעלות גבעול שגודלם משתנה אצל המינים השונים.

מרבית המינים חיים על קרקעית הים ונעים על רגליהם הרבות, בעוד מספר מינים פיתחו ריאות פרימיטיביות המאפשרות להם לחיות על היבשה או במים מתוקים. מרביתם אוכלי פלנקטון (מסננים) או אוכלי נבלות, אך ישנם גם כמה מינים טפילים ואף טורפים כמו טרפידים.

## מיון
*תת-מחלקה Phyllocarida
***סדרה Archaeostraca - נכחדה
***סדרה Hoplostraca - נכחדה
***סדרה לפטוסטראכה (Leptostraca)
*תת-מחלקה Hoplocarida
***סדרה Aeschronectida - נכחדה
***סדרה Archaeostomatopoda - נכחדה
***סדרה טְרַפְיָדִים (Stomatopoda)
*תת-מחלקה Eumalacostraca
**על-סדרה Syncarida
***סדרה Palaeocaridacea - נכחדה
***סדרה Bathynellacea 
***סדרה Anaspidacea 
**על-סדרה Peracarida
***סדרה Spelaeogriphacea
***סדרה Thermosbaenacea
***סדרה Lophogastrida
***סדרה חסילוני אופוסום (Mysida)
***סדרה Mictacea
***סדרה שטצדאים (Amphipoda)
***סדרה שווה-רגלאים (Isopoda)
***סדרה Tanaidacea
***סדרה Cumacea
**על-סדרה Eucarida
***סדרה קרילאים (Euphausiacea)
***סדרה Amphionidacea
***סדרה מעשירי רגל (Decapoda)

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אנדרה לטריי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1802
נתב (דולפין)

**נתב** או **גלובי שחור** (שם מדעי: *Globicephala*) הוא סוג יונק ימי בעל גוף בינוני המשתייך למשפחת הדולפיניים שבסדרת הלווייתנאים.

בסוג נתב שני מינים הדומים מאוד מבחינה חיצונית:
*נתב גדול-סנפיר (*G. melaena*)
*נתב קטן-סנפיר (*G. macrorhynchus*)

## מאפיינים
גופו של הגלובי השחור צבוע בצבע אפור או כחול כהה מאוד. בלידתו, משקלו הממוצע עומד על כ-60 קילוגרם כאשר משקלו של פרט בוגר נע בין טון אחד לשלושה טון, ואורכו של פרט בוגר נע בין ארבעה לשבעה מטרים. תוחלת החיים היא כ-45 שנים לזכרים ו-60 שנים לנקבות. הגלובי השחור הוא בעל חיים חברתי החי בקבוצות המונות בין 10 ל-30 פרטים. זהו בעל חיים חברתי, פעלתני ואינטליגנטי ולעיתים אף יתקרב לסירות השטות בקרבתו.

תזונת הגלובי השחור מתבססת באופן מכריע על דיונונים, ובית הגידול המועדף עליו הוא אזורי מים עמוקים. בנוסף, הדולפין מעדיף מים קרירים כאזור מחיה.

המינים בסוג גלובי הם בדרך כלל אפורים, חומים או שחורים; לעומת זאת, יש מספר חלקים בהירים בגופם.

הדולפין ממין נתב גדול-סנפיר מאכלס בדרך כלל את מימי האוקיינוס הדרומי, ונמצאים ליד חופם של דרום צ'ילה, דרום ארגנטינה, דרום אוסטרליה, ניו זילנד, טסמניה, מזרח ארצות הברית ומערב אירופה.

אוכלוסיית המין נתב קטן-סנפיר נפוצה בכל העולם, למעט צפון אלסקה, צפון אסיה, דרום אוסטרליה, דרום צ'ילה ודרום ארגנטינה.

## קישורים חיצוניים

[ימין|ממוזער|300px|מתנדבים שומרים על לחות הגוף של לווייתנים גלובי שחור שעלו על החוף ב-Farewell Spit ב[האי הדרומי|אי הדרומי, ניו זילנד, 20 בדצמבר 2005]]

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1828
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רנה לסון
קטגוריה:דולפיניים
Cephalocarida

**Cephalocarida** היא מחלקה בתת-המערכה סרטנאים המורכבת רק מ-9 מינים.

האנטומיה של בני מחלקה זו פשוטה יחסית, בהשוואה לזו של שאר הסרטנאים. גופם קטן (2 עד 3.7 מ"מ באורכו) ומוארך.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1955
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הווארד ל. סנדרס
קטגוריה:סרטנאים
סרטנים מסננים

**סרטנים מסננים** (שם מדעי: Branchiopoda), הנקראים לעיתים גם **סרטנים ירודים** ו**דפרגליים**, הם מחלקה בתת-המערכה סרטנאים. אלו הם בעיקר סרטני מים, שלרוב דומים לחסילונים.

במחלקה ישנם רק 2 תת-מחלקות של סרטנים קטני ממדים ופרימיטיביים: Sarsostraca, בה מצויה רק סדרת הזימרגלאים ו-Phyllopoda, בה שאר 8 הסדרות הקיימות.

## מיון
*תת-מחלקה Sarsostraca
***סדרה זימרגלאים (Anostraca)
*תת-מחלקה Phyllopoda
**על-סדרה Diplostraca
***סדרה Anomopoda 
***סדרה Ctenopoda
***סדרה Cyclestherida 
***סדרה Haplopoda
***סדרה Laevicaudata
***סדרה Onychopoda 
***סדרה Spinicaudata
***סדרה Notostraca כוללת סוג תריסן מגושם
***סדרה Lipostraca - נכחדה
***סוג Cryptocaris
***סוג Dithyrocaris

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אנדרה לטריי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1817
דגי סחוס

[230px|ממוזער|[זנבתן מנומר]]
[ממוזער|[כריש שונית אפור]]
[ממוזער|[כינורית כדת-ראש]]
[ממוזער|[כימראים|כימרה מהמין Hydrolagus colliei]]
**דגי סחוס** (שם מדעי: Chondrichthyes) היא מחלקה של מיתרניים ימיים בעלי גוף העשוי מסחוס. במחלקה זו ישנן שתי קבוצות גדולות:
* תת-מחלקת מחוייצי זימים (Elasmobranchii)
* תת-מחלקת כסויי זימים (Holocephali)

שלדם של דגי הסחוס עשוי סחוס. עורם עבה ועליו מצויים קשקשים קשיחים. סנפיריהם מוצקים וחסרי גמישות ומספרם אינו זוגי. נחיריהם מצויים בקדמת הראש ופיהם בדרך כלל בתחתיתו. לזימים אין מכסים; המים חודרים לזימים דרך שני נקבים בצד העליון של הראש. הם חסרי שלפוחית אוויר ולכן בתוך המים הם חייבים להיות בתנועה או לרבוץ על הקרקעית (רוב דגי הסחוס הם דגים המצויים סמוך לקרקע).

רוב דגי הסחוס טורפים. חוש הריח שלהם מפותח מאוד. ראייתם מכוונת למרחק, כך שבעזרתה הם מסוגלים לזהות טורף מרחוק. אצל רובם ההפריה פנימית והם משריצים ולדות חיים.

הגדולים שבדגים שייכים למחלקה זאת. כריש לווייתני שמגיע לאורך של יותר מ-12 מטרים ומשקל של 20 טונות הוא הדג הגדול ביותר החי בימינו. הדג הטורף הגדול ביותר שחי אי-פעם הוא המגלודון (אורך של כ-15 מטרים ומשקל של 47 טונות), שקרובו הקטן ממנו – עמלץ לבן – הוא הדג הטורף הגדול ביותר כיום.

## מיון דגי סחוס
* תת-מחלקה כסויי זימים (Holocephali)
*****סדרה כימראים (Chimaeriformes)
* תת-מחלקה מחוייצי זימים (Elasmobranchii)
** אינפרא-מחלקה כרישים עילאיים (Neoselachii)
*** אולטרא-סדרה דמויי כריש (Selachimorpha)
***** סדרה *Cladoselachiformes* – נכחדה
***** סדרה קסנקנתידה (Xenacanthida) – נכחדה
***** סדרה היבודונטים (Hybodontiformes) – נכחדה
**** על-סדרה כרישים גלניים (Galeomorphii)
***** סדרה כרישאים (Carcharhiniformes)
***** סדרה דמויי עמלץ (Lamniformes)
***** סדרה זנבתנאים (Orectolobiformes)
***** סדרה הטרודונטאים (Heterodontiformes)
*** על-סדרה בעלי קוץ (Squalea)
***** סדרה Protospinaciformes – נכחדה
***** סדרה מגרנאים (Pristiophoriformes)
***** סדרה קוצנאים (Squaliformes)
***** סדרה מלאכי ים (Squatinidae)
***** סדרה שש זימאים (Hexanchiformes)
*** על-סדרה בטאים (Batoidea)
***** סדרה טחנאים (Myliobatiformes)
***** סדרה מסורנאים (Pristiformes)
***** סדרה Sclerorhynchiformes – נכחדה
***** סדרה תריסנאים (Rajiformes)
***** סדרה גיטרנאים (Rhiniformes)
***** סדרה חשמלנאים (Torpediniformes)
***** סדרה רינופריסטיים (Rhinopristiformes)

## ראו גם
* דג
* דגי גרם

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1880
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תומאס הנרי האקסלי
קטגוריה:מחלקות בעלי חיים
פולוניום

**פּוֹלוֹנְיוּם** (**Polonium**) הוא יסוד כימי רדיואקטיבי שסמלו הכימי Po ומספרו האטומי 84. שייך למשפחת המתכות למחצה כגון טלור או ביסמוט ומצוי בעפרות אורניום. נמצא בטבע במצב מוצק וצבעו כסוף. רעיל ביותר ומסוכן מאוד לטיפול - מיליגרם או אף מיקרוגרם מהחומר מסוגלים לפלוט קרינה קטלנית. היסוד נדיר מאוד בטבע ונמצא בעפרות אורניום בכמות של 100 מיקרוגרם לטון עפרה.
## היסטוריה
פולוניום זוהה על ידי מארי ופייר קירי בשנת 1898 בשעה שזיקקו את עפרת האורניום "זיו הזפת" (pitchblende). הם הכריזו על גילויו ב-18 ביולי וקראו לו על שם מולדתה של מארי קירי, פולין. בתם של בני הזוג, הכימאית אירן ז'וליו-קירי, נחשפה בטעות לפולוניום בעת עבודתה במעבדה, ומתה מסרטן כעבור כעשר שנים.

על־פי הספר "פצצה במרתף", באו פרופ' דרור שדה ומספר אנשים נוספים במגע עם פולוניום, עקב תקלה שאירעה ב-1957 במעבדה למחקר גרעיני במכון ויצמן למדע.

## יישומים
* סגסוגת של פולוניום ובריליום מהווה מקור לנייטרונים.
* מכיוון שלאיזוטופ 210Po זמן מחצית חיים קצר של 138 יום, הוא מהווה מקור אנרגיה משמעותי והוצע כמקור לחימום לוויינים.
### שימוש כרעל
אלכסנדר ליטוויננקו, סוכן רוסי בעבר ומתנגד למשטרו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, מת בעקבות הרעלת פולוניום-210 ב-23 בנובמבר 2006.

מומחים ממכון שווייצרי, שבדק שרידים מגופתו של יאסר ערפאת - יו"ר הרשות הפלסטינית בעבר, טוענים כי נמצאו בגופתו כמויות גדולות יחסית של פולוניום, אך לא ניתן לקבוע כי זו הסיבה למותו. ממצא זה תרם לשמועות כי מת בעקבות הרעלת פולוניום-210 על ידי ישראל. אך לא נשללה האפשרות כי מקור הממצא בהיותו מעשן כבד.

ב-20 באוגוסט 2020 אושפז הפוליטיקאי והפעיל החברתי הרוסי אלכסיי נבלני, בבית חולים באומסק, ושם נטען כי הורעל באמצעות פולוניום. נבלני, הידוע בהתנגדותו למשטרו של הנשיא פוטין, הורעל באמצעות תה ששתה במהלך טיסה. אחרי כמה ימים הוא הוברח לגרמניה, שבה הוא היה מאושפז עד חזרתו לרוסיה ומאסרו.

### בטבק
מסיבות שאינן ידועות עד תומן למדע, לעלי הטבק יש נטייה לספוח כמויות גדולות מהאיזוטופ 210Po וכתוצאה מכך שרידים שלו מצויים בסיגריות ובמוצרי טבק. הפולוניום הוא תוצר ביקוע רדיואקטיבי של רדון הנמצא בדשן המשמש להגברת קצב הצמיחה של הטבק.

## קישורים חיצוניים

*WebElements.com - Polonium
*מידע על פולוניום 210 באתר הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (אנגלית).
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:מתכות למחצה
קטגוריה:יסודות רדיואקטיביים
אדרנלין

**אדרנלין** (**Adrenaline**; קרוי גם **אפינפרין**, **Epinephrine**) הוא הורמון הנוצר ומופרש על ידי ליבת בלוטת יותרת הכליה. האדרנלין הוא נגזרת של חומצות האמינו טירוזין ופנילאלנין, ומשתייך למשפחת הקטכולאמינים. הוא מכיל טבעת בנזן ארומטית ושלוש קבוצות הידרוקסיל (**OH**).

אפינפרין משמש גם מוליך עצבי מעורר במערכת העצבים. כמוליך עצבי הוא נקלט באותם קולטנים כמו נוראפינפרין, שממנו הוא נגזר. היות שאדרנלין מופרש (בין היתר) במצבי לחץ ומצוקה, משמש המושג **אדרנלין** בהשאלה לציון מצבים אלו. לדוגמה: "הוא מכור לאדרנלין", כשהכוונה היא "הוא נהנה ממצבי לחץ".

האפינפרין התגלה בפולין בשנת 1895 בידי החוקר נפוליאון ציבולסקי, והיה ההורמון הראשון שהתגלה. ב-1901 התגלה ההורמון גם ביפן (מבלי לדעת שהוא התגלה שש שנים לפני כן), ושם הוא כונה "אדרנלין".

## פעילות
הפרשת ההורמון למספר תופעות פיזיולוגיות הקשורות לתגובת הילחם או ברח – מנגנונים פיזיולוגיים להתמודדות עם איום או סכנה מיידית, בהם:
* הגברת קצב פעימות הלב (הדופק), אשר מובילה לדפיקת לב מהירה וחזקה.
* עליית לחץ הדם – בזמן פעולת האדרנלין נדחף הדם בעיקר דרך השרירים והמוח, ולא דרך העור והקרביים.
* עלייה ברמת הסוכר בדם – על ידי שחרור הגליקוגן שנאצר בכבד.
* הרחבת כלי דם המובילים דם אל שרירים מסוימים.
* התכווצות כלי הדם של העור והמעיים.
* עצירת הפעילות של הקיבה והמעיים.
* התרחבות של מעברי האוויר בריאות.
* הרחבת האישונים.
* הסתמרות שערות.
* הזעה מרובה.
* דחיית עייפותם של השרירים.
* המרצת מערכת העצבים הסימפתטית (פעולה זו גורמת בעקיפין לחלק מהתופעות שלעיל).
השינויים הפיזיולוגיים המתרחשים בעקבות הפרשת האדרנלין, נגרמים גם על ידי מערכת העצבים הסימפתטית. עם זאת, בעוד שהעצבים הסימפתטיים גורמים לתוצאות אלה במהירות במשך זמן קצר, האדרנלין מעורר אותן ביתר איטיות ובמשך תקופות ארוכות יותר. באופן זה הליבה של יותרת הכליות, שממנה מופרש האדרנלין לדם, מהווה תוספת לפעילותם של העצבים הסימפתטיים.

## קולטנים לאדרנלין
אדרנלין ונוראדרנלין פועלים באמצעות קולטנים הקרויים "**[[קולטנים אדרנרגיים]]**":
***קולטני אלפא (α receptors)**
****קולטני אלפא-1 (α<sub>1</sub> receptors)** – פועלים על שרירים חלקים. גורמים לכיווץ כלי דם בעיקר בעור ובמערכת העיכול, ולהרפיית מערכת העיכול. כיווץ כלי הדם בפריפריה מעלה את לחץ הדם בעורקים הגדולים וכך מגביר את הזרימה בכלי הדם הכליליים ובמח. לכן הפעלת קולטנים אלו משמעותית בהחייאה.
****קולטני אלפא-2 (α<sub>2</sub> receptors)** – פועלים על הסינפסות במערכת העצבים הסימפתטית.
***קולטני בטא (β receptors)**
****קולטני בטא-1 (β<sub>1</sub> receptors)** – הגברת קצב הלב ותפוקת הלב ושיפור ההולכה החשמלית בלב, הגברת שחרור האנזים דמוי-ההורמון רנין מהכליות – המעלה את לחץ הדם.
****קולטני בטא-2 (β<sub>2</sub> receptors)** – הרחבת סמפונות בריאות, הרפיית שריר חלק, הרפיית הרחם, עידוד הפרשת גלוקגון.
****קולטני בטא-3 (β<sub>3</sub> receptors)** – פירוק שומנים מרקמות השומן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוליכים עצביים
קטגוריה:מונואמינים
קטגוריה:קטכולאמינים
קטגוריה:רשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי
IBM AIX

**AIX** היא הגרסה של חברת IBM למערכת ההפעלה UNIX. מערכת ההפעלה הוצגה לראשונה בשנת 1986. השם AIX הוא ראשי תיבות של Advanced Interactive eXecutive, אך השם המלא כמעט שאינו בשימוש. AIX היא מערכת ההפעלה העיקרית של משפחת מערכות המחשב System p של IBM, ופועלת על גבי מעבדים בארכיטקטורת IBM Power, ומעבדי PowerPC בגרסאותיה הישנות. 

מערכת ההפעלה AIX ידועה בשל האינטגרציה המצוינת של מרכיבי החומרה והתוכנה, המדרגיות, מערכת הקבצים (JFS2) ויכולות הניהול הקלות-יחסית. עם זאת, ל-AIX מוניטין מפוקפק בכל הקשור לתאימות לגרסאות UNIX אחרות. מתחילת המאה העשרים ואחת ואילך, עשתה חברת IBM מאמץ להגביר את התאימות של AIX ללינוקס, ונכון לשנת 2007 השתיים נהנות מתאימות כמעט מלאה. 

גרסת AIX, (אוקטובר 2015) היא 7.2.

בין התכונות הנתמכות: תמיכה ב-64 מעבדים במדרגיות כמעט-ליניארית, מחיצות לוגיות, מיקרו-מחיצות לוגיות והסמכה לתקן האבטחה CAPP/EAL4.

## ראו גם
* מונחים בתוכנה
* מונחים בחומרה

## קישורים חיצוניים

* 
* דף הבית של AIX באתר IBM

קטגוריה:מערכות הפעלה דמויות יוניקס
AIX
קירי

ממוזער|טקסט=הפיזיקאית מארי קירי, שעל שמה קרויה יחידת המידה הרדיואקטיבית קירי (Ci)|הפיזיקאית מארי קירי, שעל שמה קרויה יחידת המידה הרדיואקטיבית קירי (Ci)
**קירי** (בקיצור *Ci*) הוא יחידת מידה לרדיואקטיביות והוא שווה ערך ל- בקרל, שהוא קצב ההתפרקות של גרם 226Ra. היחידה קרויה על שמם של בני הזוג פייר ומארי קירי מגלי הרדיום.

כיום לא נהוג להשתמש ביחידת המידה זו, שהוחלפה על ידי יחידת המידה בקרל Bq.

## ראו גם
*יחידות מידה על שם אישים
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יחידות מידה
קטגוריה:יחידות מידה בכימיה
קטגוריה:רדיואקטיביות