open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
האני סכאפט

[180px|ממוזער|פסל לזכרה של סכאפט בפארק קנאו ב[הארלם (הולנד)|הארלם]]
**יאנצ'יה יוהאנה סכאפט** (בהולנדית: **Jannetje Johanna Schaft**, נודעה בשם המחתרתי "האני"; 16 בספטמבר 1920 – 17 באפריל 1945) הייתה לוחמת במחתרת הקומוניסטית בהולנד במהלך מלחמת העולם השנייה. היא נודעה כ"נערה אדומת השיער", שהוא גם שמם של ספר וסרט על אודותיה.

## ביוגרפיה
לפני המלחמה למדה סכאפט משפטים באוניברסיטת אמסטרדם, שם גם התיידדה עם סטודנטים יהודים. עם כיבוש הולנד על ידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, היא סירבה לחתום על הצהרת אמונים לשלטון הכיבוש, ונאלצה בשל כך להפסיק את לימודיה. היא הפכה לפעילה בתנועת ההתנגדות והגישה סיוע לאנשים שהסתתרו מפני הגרמנים על ידי זיוף תעודות זהות ותלושי מזון. כמו כן, השתתפה בביצוע פיגועים שונים נגד גרמנים ומשתפי פעולה הולנדים.

סכאפט וטרוס מנגר-אוברסטייחן חברתה למחתרת ההולנדית תכננו לחסל את השוטר וחבר התנועה הנאציונל-סוציאליסטית של הולנד, פייק קריסט ב-25 באוקטובר 1944, אך לוחמי התנגדות אחרים של הארלם כבר חיסלו אותו.

ב-1 במרץ 1945, הוצא להורג קצין המשטרה וחבר התנועה הנאציונל-סוציאליסטית של הולנד וילם זירקזה על ידי אובסטייחן וסכאפט בהארלם.

ב-15 במרץ הן פצעו את קו לנחנדייק שריגל עבור האס דה. הוא שרד וב-1948 העיד במשפטה של חברתו הבוגדת נלי וילי ואן דר מיידן. ב-1949 נידון למאסר עולם. ניסיון קודם להרוג את לאנחנדייק על ידי יאן בונקאמפ חבר המחתרת נכשל.

סכאפט ואובסטייחן ניסו לשווא לשחרר את יאן בונקאמפ כאשר הוא נעצר על ידי הגרמנים ונלקח לבית החולים וילהלמינה באמסטרדם.

שלושה שבועות לפני סוף המלחמה נתפסה האני בהארלם, בעת שחילקה עיתון מחתרתי, והוצאה להורג, בדיונות של בלומנדאל (Bloemendaal) בגיל 24. מסופר כי המטח הראשון רק פצע אותה, ואז היא קראה בקור רוח לחייל: "אני יורה יותר טוב ממך", ורק אז ירו בה שוב והרגו אותה. לאחר מעצרה של סכאפט ב-21 במרץ 1945, הניחו במחתרת שהיא נכלאה ב-"Weteringschans". מחופשת לאחות גרמנייה, אוברסטייחן ניסתה לשחרר אותה בתואנה שהיא נאלצה לקחת את סכאפט לבדיקה רפואית. היא בכתה הרבה כדי לשכנע את השוטרים. אולם, התברר כי כבר הוצאה להורג.

לאחר המלחמה אותרה גופתה. היא נקברה מחדש בנוכחות הנסיכה ההולנדית יוליאנה. מאוחר יותר, כמלכה, חשפה יוליאנה פסל הנצחה מברונזה על שם הלוחמת בפארק קנאו (Kenau) בהארלם, סמוך למקום הולדתה. לאחר מותה, קיבלה האני אות-כבוד מלכותי וכן אות כבוד אמריקאי. מספר בתי ספר ורחובות נקראו על שמה בהולנד.

## פעילותה בתקופת [[השואה]]

## ראו גם
* טרוס מנגר-אוברסטייחן

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:הולנדים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מתנגדות לנאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:קומוניסטים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אמסטרדם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אמסטרדם
קטגוריה:חברי המחתרת ההולנדית
קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:הולנדיות שנולדו ב-1920
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1920
קטגוריה:נפטרות ב-1945
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1945
ויליאם מונסון

**ויליאם מונסון** (באנגלית: **William Monson**; 1569 – פברואר 1643) היה אדמירל ומדינאי אנגלי וחבר הפרלמנט של אנגליה ב-1601 וב-1621.

## חייו
מונסון היה בנו השלישי של סר ג'ון מונסון מסאות' קרלטון, לינקולנשייר. הוא נרשם ללימודים בבייליול קולג', אוקספורד, ב-2 במאי 1581, בהיותו בן 14.

ב-1585, כשהיה – לדבריו – בן שש־עשרה, ברח לים. את טבילת האש הראשונה שלו עשה בפריבטיר, בקרב עם אונייה ספרדית במפרץ ביסקאיה, אותו הוא מתאר ב-*Naval Tracts* שלו. ב-1588, במהלך העימות עם הארמדה הספרדית, שירת מונסון כלפטננט ב-"צ'ארלס", אונייה קטנה בצי המלכה. באותה תקופה לא היה עדיין שירות סדיר בצי, ואחר כך הצטרף מונסון אל הפריבטיר ארל קמברלנד ושירת תחת פיקודו בשלוש הפלגותיו בשנים 1589, 1591 ו-1593. בהפלגה השנייה, במהלך קרב עם גליאות ספרדיות ליד איי בחלנגס (Berlengas), הוכנעה אונייתו והוא נפל בשבי. מונסון נלקח אל פורטוגל והיה כלוא משך שנתיים בקשקייש ובליסבון.

ב-1594 קיבל תואר MA מאוניברסיטת אוקספורד, ובאותה שנה למד גם באכסניית המשפט גרייז אין. הפלגותיו כפריבטיר ודאי הכניסו לו רווחים, שכן ב-1595 יכול היה להינשא. הוא עזב את ארל קמברלנד לאחר שזה היטה את חיבתו לאיש אחר מפקודיו. ב-1596, במהלך כיבוש קדיס, פיקד מונסון על "ריפאלס". מזמן זה ועד סיומה של המלחמה בין אנגליה לספרד נטל מונסון חלק פעיל בלחימה. ב-1596 הוענק לו תואר אביר על חלקו בכיבוש קדיס וביזתה. ב-1602 עמד בראש אחד מציי המשלוח האחרונים ששיגרה המלכה אליזבת; בקרב במפרץ ססימברה, ליד ליסבון, ניצח צי ספרדי-פורטוגלי ולכד קאראק גדולה ויקרת ערך. כמו כן לקח בשבי את דון פרנסישקו קולונה, מפקד ה-*Armada de Guarda Costa* של פורטוגל ומי ששבה אותו עצמו בקרב בחלנגס עשר שנים קודם לכן.

ב-1601 נבחר מונסון לחבר הפרלמנט מטעם מחוז ממסבורי. ב-1602 פיקד על השייטת האחרונה שנשלחה לים בתקופת מלכותה של אליזבת. ב-1604 מונה לאדמירל של מצרי הים . ב-1614 נשלח אל חופי סקוטלנד ואירלנד כדי לדכא את הפירטים ששרצו בחופים אלה. מונסון טען כי הצליח להכרית את הנגע, אך האמת היא כי הפירטים שבו לסורם דור אחד אחר כך. מ-1614 ועד 1635 לא נטל חלק בפעילות מבצעית של הצי. הוא נבחר לחבר הפרלמנט מטעם מחוז רייגייט ב-1626. ב-1635 שוב יצא לים, הפעם כסגן אדמירל בצי הראשון שהתקין המלך צ'ארלס הראשון מהכנסות מס האוניות . 

בשנות חייו האחרונות עסק בכתיבת זכרונותיו, ה-*Naval Tracts*. מונסון מת בפברואר 1643 ונקבר באזור קהילת סנט מרטין בשדות, באזור לונדון.

## לקריאה נוספת

* Oppenheim, M. (editor). *The Naval Tracts of Sir William Monson in six books*. London, Navy Records Society, 1902. Digitized copy in archive.org.


## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אדמירלים אנגלים
קטגוריה:ילידי 1569
קטגוריה:נפטרים ב-1643
עזי איזביצקי

**עזי איזביצקי** (נולד בשנת 1937) הוא רואה חשבון וכלכלן ישראלי, היה שותף במשרדי רואי החשבון בבלי מילנר ושות' וליובושיץ קסירר ומורה בכיר לחשבונאות ניהולית בבית הספר למנהל עסקים של המכללה למינהל. פרסם מספר ספרים בחשבונאות פיננסית ובחשבונאות ניהולית. כיהן כיו"ר הראשון של ועדת הגמלאים של לשכת רואי חשבון בישראל בין השנים 2013-2021.

## ביוגרפיה
עזי איזביצקי נולד בתל אביב. למד בבית הספר היסודי "מוריה" ותיכון דתי "בילו". בתפקידו האחרון בצבא היה קצין מקצועי (בתקן סרן) ברמ"ט מת"ב של חיל האוויר. בשנת 1959 למד באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר ראשון במדעי החברה (כלכלה וסטטיסטיקה) ומנהל עסקים (לתעודה).

בשנת 1972 עמד בהצלחה, כאוטודידקט, בבחינות המועצה לראיית חשבון ובשנת 1974 קיבל רישיון לעסוק במקצוע.

בשנת 1960 החל לעבוד ככלכלן בעיריית תל אביב ואחרי כן כמרכז תקציב הפיתוח. בשנת-1968 מונה למרכז היחידה לתכנון כלכלי של העירייה.

בשנת 1976 לאחר התמחות, הצטרף איזביצקי למשרד רואי החשבון בבלי מילנר ושות'. בשנת 1984 צורף איזביצקי כשותף למשרד. איזביצקי ריכז את הביקורת בחברות מקבוצת בנק לאומי ובנוסף לכך הוא ריכז, בתקופות מסוימות, את שירות הייעוץ למנהלים ואת מחלקת המחשוב. לאחר מיזוג משרד בבלי עם משרד לובושיץ קסירר המשיך איזביצקי, כשותף, לרכז את הביקורת על חברות בת של בנק לאומי לישראל. בשנת 2002 פרש לגמלאות.

בשנים 1973–1994 היה איזביצקי מורה בכיר לחשבונאות ניהולית (תמחיר, תקציב ובקרה) בבית הספר למנהל עסקים של המכללה למינהל.

בשנת 1979 היה איזביצקי ממייסדי איגוד מבקרי ענ"א בישראל ובשנת 1990 שימש כסגן נשיא האגוד. כמו כן איזביצקי היה חבר במספר ועדות של לשכת רואי החשבון בישראל כגון: הוועדה לנוהלי בקורת במערכות ממוחשבות והוועדה לתקני בקורת ונוהלי בקורת בבנקים. מתחילת שנות ה-80 ועד למחצית שנת 2013 איזביצקי ריכז את תחום המחשוב בוועדה להסמכת חשבונאים בכירים (הסיווג הגבוה ביותר במקצוע הנהלת החשבונות). איזביצקי הוא ממייסדי מועדון גמלאי לשכת רואי חשבון בישראל.

## ספריו
* **מבוא ליסודות התמחיר**, הוצאת עיריית תל אביב, 1963
* **מבוא לתמחיר**, הוצאת יבנה, 1970 ,1972
* **מבוא לחשבונאות פיננסית** (1150 עמודים), הוצאת יבנה, 1972 ,1985
* **חשבונאות פיננסית** (1900 עמודים), הוצאת בורסי, 2002.

הספרים "מבוא לחשבונאות פיננסית" ו"חשבונאות פיננסית" זכו בפרסים של לשכת רואי החשבון. כל ספריו הוכנסו לתוכניות לימודים של מוסדות להשכלה גבוהה והם סייעו לרואי חשבון בעבודתם השוטפת. בנוסף, איזביצקי כתב חוברות תרגילים בחשבונאות ניהולית בהוצאת המכללה למינהל ופרסם מאמרים ברואה החשבון ובמע"נא.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
קטגוריה:רואי חשבון ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר מוריה (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי בית הספר ביל"ו (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
ברנטה (אווז)

**ברנטה** (שם מדעי: *Branta*) או **אווזים שחורים** היא סוג של ברווזיים בסדרת האווזאים. 

האווזים החיים באזור הפלארקטי, בייחוד אמריקה הצפונית וגם הוואי, ונוהגים לנדוד דרומה בזמן החורף ולשוב בזמן האביב. הם קרויים אווזים שחורים עקב סימני הזיהוי שלהם: רגליים וכפות רגליים כהות או שחורות לגמרי וסימנים על הראש, המקור והצוואר גם הם כהים או שחורים יחד עם אזורים לבנים והם בדרך כלל קטנים יותר משאר האווזים, אם כי יש יוצאים מן הכלל. הברנטות האירואסייתיות חיות יותר לאורך חופים ונפוצות מעט מאוד בפנים הארץ בניגוד לברנטות האמריקאיות.

**מינים:**
* אווז ברנט (*Branta bernicla*)
* ברנטה קנדית (*Branta canadensis*)
* אווז מקרקר *(Branta hutchinsii*)
* ברנטה לבנת-לחי (*Branta leucopsis*)
* ברנטה אדומת-חזה (*Branta ruficollis*)
* ברנטה הוואית (*Branta sandvicensis*)

## גלריה

קובץ:Branta canadensis -near Oceanville, New Jersey, USA -flying-8.jpg|ברנטה קנדית
קובץ:Nene RWD4c.jpg|ברנטה הוואית
קובץ:Red breasted goose WWT.jpg|ברנטה אדומת-חזה
קובץ:Brant (Branta bernicla) RWD4.jpg|אווז ברנט


## קישורים חיצוניים

 
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1769
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יובאני אנטוניו סקופולי
קטגוריה:אווזים
אקשן של הורים

**אקשן של הורים** (באנגלית: **Action Dad**, בתרגום חופשי: "אבא אקשן") היא סדרת אנימציה שנוצרה על ידי אנדרו דיקמן. הסדרה נרכשה לשידור בישראל בערוץ ZOOM החדש של חיים סבן ועלתה לראשונה ב-2 ביולי 2013.

## עלילה
הוריהם של ליז ומיק רמזי הם שני סוכנים חשאיים. אביהם צ'אק הוא סוכן ב"שוש" הפועלת למען הצדק, ואמא שלהם היא סוכנת ב"ארג" הפועלת למען הרשע. שני הסוכנים חיים בסודיות תחת אותה קורת גג יחד עם ילדיהם, נישואיהם נסתרים מידע הכלל מכיוון שבמידה ויתגלה כי הם אוהבים- הם יודחו מתפקידם. לעיתים הם אף נאלצים להילחם אחד בשני, אף בסופו של דבר הם יעשו את הכל למען הילדים.

## דמויות
שמאל|ממוזער|250px|משמאל לימין: צ'אק, מיק, ליז ואנג'לה.
### דמויות ראשיות
* **צ'אק רמזי** *(שמחה ברבירו)* - סוכן צדק בסוכנות "שוש", הגיבור הראשי של הסדרה, בעל הומור.
* **אנג'לה רמזי** *(טלי בן - יוסף)* - סוכנת מרושעת בסוכנות "ארג", ידועה בשם "סוכנת אמא", מפקדת בין היתר על ברון פון טראח.
* **ליז רמזי** *(עדן גמליאל)* - הבת של צ'אק ואנג'לה רמזי, תלמידת תיכון.
* **מיק רמזי** *(לורן סביר)* - הבן של צ'אק ואנג'לה רמזי, גאון בנושא האלקטרוניקה והמחשבים.

### סוכנות שוש
* **מייג'ור בריק** *(יורם יוספסברג)* - המפקד של סוכנות שוש. סומך על צ'אק בעיניים עצומות.
* **גברת פני** *(סער בדישי)* - סוכנת בסוכנות שוש. הנקבה היחידה בראשי המטה בסוכנות.
* **סלאם מקג'קסון** *(גילן שחף)* - סוכן בסוכנות שוש. סלאם מאוד הרפתקן ומציל את צ'אק ובצרות במשימות.

### סוכנות ארג
* **צעיף אדום** *(סער בדישי)* - מפקד סוכנות ארג.
* **ברון פון טראח** *(אורי זלצמן)* - אחיו של צ'אק רמזי, נהוג להיקרא על ידו "ראש של כרוב", סוכן בתאגיד הרשע "ארג", ידוע כאחד שתמיד נכשל במשימותיו.

### דמויות נוספות
* **שרטרוז קורטני וקורטני** (לורן סביר)- שלישיית בנות פופולרית בבית ספרה של ליז.
* **ג׳ק** - הבן של גברת פני, מאוהב בליז רמזי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
הפלישה הצרפתית לאי וייט

שמאל|ממוזער|250px|התקפת הצי הצרפתי על במברידג', 1545
**הפלישה הצרפתית לאי וייט** הייתה נחיתה מן הים של חיל משלוח צרפתי בחוף הדרום-מזרחי של האי וייט ביולי 1545, במהלך המלחמות האיטלקיות. האנגלים הצליחו להדוף את ההתקפה, וניסיון הצרפתים להשתלט על האי נכשל.

## מהלכה ותוצאותיה
הצרפתים התקיפו את האי פעמים אחדות במהלך תולדותיו. מטרת הפלישה של שנת 1545 הייתה להשתלט על האי ולהשתמש בו כקרש קפיצה להנחתת חילות משלוח בחופי אנגליה גופה. הצי הצרפתי, בפיקודו של קלוד ד'אנבול, עלה אומנם במספר אוניותיו על הצי האנגלי, אך הקרבות שניטשו בין שני הצדדים (כולל קרבות סולנט ובונצ'רץ') הסתיימו ללא הכרעה. ברם, מאחר שהתקפת הצרפתים נהדפה, נחשב המאורע לניצחון אנגלי, אם כי תוך אבדות כבדות ובהן טביעת הקאראק "מרי רוז" בקרב סולנט. הידיעות על העימות מעטות, ותיאורים אחדים גורסים כי הצרפתים הובסו די בנקל בכל אחד מן הקרבות.

תוכנית הצרפתים הייתה להנחית כוח אחד במפרץ וייטקליף, שיחצה את במברידג' דאון ויתקיף את סנדאון, וכוח נוסף בבונצ'רץ', שיצעד ויתחבר אתו בסנדאון. הכוח הצפוני יורט בעודו חוצה את גבעת המרעה, אך הצליח להבקיע לו דרך תוך כדי לחימה אל מצודת סנדאון שעל החוף, שהייתה אז בבנייה. שני חלקי חיל המשלוח הצרפתי נהדפו לאחר לחימה עזה. זכר המאורע מונצח על גבי לוח בכפר סיוויו (Seaview), שזו לשונו: "במהלך הפלישה האחרונה לאדמתנו נחתו מאות חיילים צרפתיים בחוף הסמוך. פלישה מזוינת זו נהדפה בלחימה עקובת־דם של המיליציה המקומית ב-21 ביולי 1545".

הכרוניקן הצרפתי מרטין דה בלה כותב על המאורע את הדברים הבאים: "כדי להותיר את כוחות האויב מופרדים זה מזה, נעשתה ההתנפלות מן הים בשלושה מקומות שונים בו זמנית. סניור פייר סטרוסה נצטווה לנחות מתחת למצודה קטנה, בה הציב האויב שלושה תותחים שהתקיפו את הגליאות שלנו באגפן, ואשר בה נמצאו חיילים רגלים אחדים מבני האי. כשראו את עוז רוחם של אנשינו, נטשו את המצודה ונסו דרומה כשהם תופסים מקלט בחורשה סמוכה. אנשינו רדפו אחריהם, הרגו אחדים מהם והעלו באש את בתי התושבים בסביבה...".

בתיאור מאוחר יותר של סר ג'ון אוגלנדר נכתב כי "...הם נחתו בשלושה מקומות נפרדים בעת ובעונה אחת, כשמטרתם לפצל את כוחותינו. פייר סטרוסה נחת בסיינט הלנס, שם ניצבה מצודה קטנה, והדף את אנשינו, שעזבו את המצודה, אל החורש. לה סניור דה טה, מפקד הרגלים, נחת בבונצ'רץ', שם נתלקחה לחימה עזה בינם לבינינו, ורבים היו ההרוגים בשני הצדדים...".

הצרפתים נחתו, כפי הנראה, במקומות בלתי מוגנים, ואז תקפו את ביצורי האנגלים מצדם הפונה ליבשה. במפרץ וייטקליף ובבונצ'רץ' הם מיהרו לתפוס עמדות שליטה גבוהות. אלא שהאנגלים ציפו להם, ובשני המקומות הקדימו הכוחות המקומיים ותפסו את אותן עמדות.

בבונצ'רץ' נחתו הצרפתים ללא כל קושי במפרץ הנזירים, אך נתקלו בקושי להבקיע לעצמם דרך החוצה ממה שמוכר בשם "מרגלות הצוק". הפתרון שמצאו – כפי הנראה הודות להיכרות מעטה של המקום – היה לטפס במעלה המדרונות התלולים של סיינט בוניפס ובונצ'רץ' דאונס, המתנשאים לגובה 210 מטרים. למגינים, שתפסו עמדות בראש הגבעה, היה אפוא יתרון ניכר. 

קטגוריה:אנגליה: היסטוריה
קטגוריה:המלחמות האיטלקיות
קטגוריה:האי וייט (תעלת למאנש)
קטגוריה:יחסי הממלכה המאוחדת – צרפת
דרך החיים

[שמאל|ממוזער|250px|משאית [גא"ז (יצרנית רכב)|גא"ז טיפוסית שהובילה אספקה בזמן המצור. המשאית הזו נשלתה ממימי ימת לדוגה ושוחזרה]]
[שמאל|ממוזער|250px|[קטר (רכבת)|קטר רכבת שנסעה על הקרח הקפוא של ימת לדוגה]]
**דרך החיים** (רוסית: Дорога жизни) הייתה נתיב תחבורה יבשתי על הקרח של אגם לדוגה, שהיה הנתיב היחיד שחיבר את לנינגרד הנצורה עם יתר ברית המועצות. הדרך פעלה בחודשי החורף החל מנובמבר 1941 ועד לאביב 1943.

## הפעלת הדרך
לאחר נפילת העיר שליסלבורג ב-8 בספטמבר 1941 החל מצור לנינגרד. הנתיב היחיד לאספקת מוצרים לעיר היה אגם לדוגה. לאור תנאי מזג האוויר באזור, האגם לא היה מנוצל להעברת סחורות. בעקבות המצב, במהלך ספטמבר 1941 הסובייטים התארגנו והחלו להעביר סחורות דרך האגם. עד לקפיאת האגם הועברו לעיר כ-60 אלף טון אספקה ופונו מהעיר 35 אלף אנשים.

ב-17 בנובמבר החלו בדיקות של חוזק הקרח וב-20 בנובמבר עברה השיירה הראשונה שהובלה על ידי סוסים על הקרח. ב-22 בנובמבר החלה נסיעת משאיות והיא נמשכה עד ל-24 באפריל 1942. לאחר העברתן של כ-60-70 משאיות היה צורך לסגור את התוואי ולטפל בשיקומו. תוואי הדרך היה כ-20-25 ק"מ משפת האגם. העברת המשאיות בוצעה תחת הפגזה ארטילרית והפגזה אווירית קשה, במיוחד בחורף 1941-1942 כאשר העליונות האווירית הגרמנית הייתה מוחלטת. לפי הערכות כ-25% מהמשאיות לא שרדו את המסע וטבעו באגם. בחוף המערבי של האגם נבנו מתקני פריקה והסחורות היו מועברות לרכבות שהיו מגיעות לתחנת פינלנד במרכז העיר. רוב המשאיות היו מתוצרת גא"ז בעלי יכולת העמסה של כ-1.5 טון. לאורך נתיב הנסיעה נבנו עמדות נגד מטוסים, עמדות עזרה ראשונה, תדלוק וכו'.

במהלך תקופת פעילותה בעונה הראשונה בדרך החיים עברו כ-361 אלף טון סחורות כולל 262 אלף טון מזון, פונו 550 אלף אזרחים ו-35 אלף פצועים.

במהלך אביב וקיץ 1942 עברו דרך האגם מעל למיליון טון סחורות, פונו 448 אלף אזרחים והועברו לעיר כ-290 אלף חיילים. במהלך הקיץ הונחו על קרקעית האגם כבל חשמלי וצינור לאספקת דלק.

החל מ-19 בדצמבר 1942 ועד ל-30 במרץ 1943, במשך 101 ימים, פעלה דרך החיים על הקרח. בעונה זו הועברו מעל 200 אלף טון סחורות ופונו 89 אלף אזרחים.

ב-18 בינואר 1943, במהלך מבצע ניצוץ שחרר הצבא האדום את העיר שליסלבורג מידי הגרמנים ובכך נפרץ המצור על לנינגרד. ההשתלטות על שליסלברג יצרה פרוזדור יבשתי ברוחב של 8 עד 11 ק"מ שחיבר בין העיר לבין שאר השטח שבשליטת ברית המועצות. תוך פחות מ-20 יום הוקמה מסילת רכבת זמנית דרך הפרוזדור שנוצר וב-5 בפברואר רכבת אספקה ראשונה הגיעה ללנינגרד.

## הנצחה
לאורך דרך החיים הוקמו 7 אנדרטאות ו-102 עמודי זיכרון. המתקנים נכללים ב"טבעת התהילה הירוקה" ונבנו במהלך סוף שנות ה-60 לאורך קווי החזית שהייתה במהלך המצור. הוקמו גם אנדרטאות לזכר דרך החיים ביישובים שהיו בסיס יבשתי להעמסה/פריקה של המשאיות בחוף המזרחי ובחוף המערבי של האגם, לאורך הדרך משפת האגם עד לעיר ולאורך הנתיב התחבורתי בגבולות העיר עצמה.

מאז 1991 נערך המרתון הבינלאומי "דרך החיים" בתוואי הדרך, לזכר אותה הדרך.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:1941 בברית המועצות
קטגוריה:1942 בברית המועצות
קטגוריה:1943 בברית המועצות
קטגוריה:ברית המועצות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ברית המועצות: היסטוריה צבאית
קטגוריה:המצור על לנינגרד
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: לוגיסטיקה
הסטרי קלוטה

**הסטרי שטורבק-קלוטה** (באנגלית: **Hestrie Storbeck-Cloete**;  26 באוגוסט 1978) היא אתלטית דרום אפריקאית בעבר, פעמיים ברציפות (הראשונה בהיסטוריה) אלופת עולם (אדמונטון 2001 ופריז 2003), פעמיים ברציפות סגנית אלופה אולימפית (סידני 2000 ואתונה 2004) ושיאנית אפריקה בקפיצה לגובה. שיאה האישי (2.06 מטר) מדרג אותה במקום השישי בקפיצה לגובה לנשים בכל הזמנים.

## ביוגרפיה
קלוטה נולדה בשם הסטרי שטורבק, בגרמיסטון שבחאוטנג. היא התאמנה בהדרכתו של מרטין מרקס, במשך שנים רבות.

במשחקי אפריקה שנערכו בהארארה שבזימבבואה בשנת 1995 זכתה קלוטה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.85 מטר.

באליפות העולם שנערכה באתונה שביוון בשנת 1997 סיימה קלוטה במקום 10 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.90 מטר, בשלב המוקדמות היא קפצה לגובה של 1.94 מטר.

באליפות אפריקה באתלטיקה שנערכה בדקר שבסנגל בשנת 1998 זכתה קלוטה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.92 מטר, שלושה שבועות לאחר מכן, בגביע העולם באתלטיקה שנערך ביוהנסבורג היא זכתה במדליית כסף בשיא אישי חדש של 1.96 מטר.

באליפות העולם שנערכה בסביליה שבספרד בסוף אוגוסט 1999 סיימה קלוטה במקום 14 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.89 מטר. שבועיים לאחר מכן, במשחקי אפריקה שנערכו ביוהנסבורג בספטמבר אותה שנה היא זכתה פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.96 מטר.

### סגנית אלופה אולימפית
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה קלוטה במדליית כסף, בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.01 מטר, אחרי ילנה ילסינה מרוסיה (2.01 מטר) ולפני קייסה ברגקוויסט משוודיה ואואנה פנטלימון מרומניה (1.99 מטר).

### אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה באדמונטון שבקנדה בשנת 2001 זכתה קלוטה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.00 מטר, לפני אלופת העולם היוצאת אינה בבקובה מאוקראינה (2.00 מטר) וקייסה ברגקוויסט (1.97 מטר).

במשחקי חבר העמים שנערכו במנצ'סטר שבבריטניה ב-30 ביולי 2002 זכתה קלוטה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא משחקים חדש של 1.96 מטר (הנוכחי 2013). שבוע לאחר מכן, באליפות אפריקה שנערכה בתוניס היא זכתה פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.95 מטר. חודש לאחר מכן, בגביע העולם באתלטיקה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.02 מטר.

באליפות העולם שנערכה בפריז שבצרפת בשנת 2003 זכתה קלוטה פעם השנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש ושיא אפריקה חדש של 2.06 מטר, לפני מרינה קפצובה מרוסיה (2.00 מטר) וקייסה ברגקוויסט (2.00 מטר).

באליפות אפריקה שנערכה בברזוויל שברפובליקה של קונגו ביולי 2004 היא זכתה פעם שלישית ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.95 מטר. חודש לאחר מכן, באולימפיאדת אתונה (2004) היא זכתה פעם שנייה ברציפות במדליית כסף, בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.02 מטר, אחרי ילנה סלסרנקו מרוסיה שקבעה שיא אולימפי חדש של 2.06 מטר ולפני ויטה סטיופינה מאוקראינה (2.02 מטר).

## חייה האישיים
בשנת 2004 התגרשה קלוטה מבעלה הראשון ובשנת 2007 נישאה בשנית לזמר אפריקאנר, יורי אלס, לזוג נולדה בת והם עברו להתגורר בסוף שנת 2007 בניו זילנד.

## תארים והישגים
* בשנת 2003 זכתה קלוטה בתואר אתלטית השנה בעולם.

## שיאים אישיים
**אצטדיון**
* קפיצה לגובה: 2.06 מטר (2003)
**אולם**
* קפיצה לגובה: 1.97 מטר (2001)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:אתלטיות דרום אפריקאיות
קטגוריה:אתלטית השנה בעולם
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית מדרום אפריקה
קטגוריה:קופצות לגובה
קטגוריה:ילידות 1978
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1978
סטפני שוסטאק

**סטפני שוסטאק** (באנגלית: **Stéphanie Szostak**; נולדה ב-5 באוגוסט 1975) היא שחקנית צרפתייה, אשר מוכרת בשל השתתפותה בסרטים "אידיוט מושלם" (2010), "מקום לחלום עליו" (2011), "איירון מן 3" (2013) ובזכות תפקידה בתור דלילה דייזי דיקסון בסדרת הדרמה "מיליון דברים קטנים" (2021-2018) ברשת ABC.

## ביוגרפיה
שוסטאק נולדה וגדלה בפריז, צרפת. היא עברה לארצות הברית והחלה לימודי תואר ראשון בשיווק במכללת ויליאם ומרי שבוירג'יניה, שם גם שיחקה בקבוצת הגולף לנשים. לאחר הלימודים, היא עברה לניו יורק ועבדה עבור חברת שאנל בשיווק. לאחר מכן לקחה שיעורי משחק וביססה את מעמדה כשחקנית.

## קריירה
את הופעתה הקולנועית הראשונה עשתה בתפקיד קטן בקומדיה "השטן לובשת פראדה" בשנת 2006. התגלתה לראשונה ב-2009 בסרט העצמאי "הלב הטוב"  בו שיחקה לצידם של פול דנו ובריאן קוקס.
בשנת 2010 התפרסמה בזכות הופעתה בקומדיה "אידיוט מושלם" בתור ג'ולי, חברתו של איש העסקים טים קונראד אותו גילם פול ראד.
ב-2011 השתתפה בדרמה של קמרון קרואו "מקום לחלום עליו" בתפקיד קתרין אשתו המנוחה של בנג'מין מי אותו גילם מאט דיימון.

בשנת 2013 שיחקה שוסטאק בסרט גיבורי העל שובר הקופות "איירון מן 3" מבית מארוול קומיקס בתפקיד המתנקשת אלן ברנדט.

בשנת 2014 כיכבה בסרט הקומדיה הרומנטית "Hit by Lightning" , לצד ג'ון קראייר.

בשנת 2018 החלה לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "מיליון דברים קטנים" ברשת ABC.

בסוף שנת 2021 לוהקה לאחד הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה "תיק נעדר" בשירות הסטרימינג של Peacock; הגרסה האמריקאית לדרמת הפשע הישראלית "תיק נעדר" המבוססת על הספר באותו שם מאת דרור משעני.

## חיים אישיים
שם הנישואים שלה **שוסטאק** הוא פולני והוא מבוטא "Sho-stack". כיום היא מתגוררת מחוץ לעיר ניו יורק עם בעלה ושני בניה.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:מהגרות מצרפת לארצות הברית
קטגוריה:בוגרות מכללת ויליאם ומרי
קטגוריה:בוגרי מכללת ויליאם ומרי
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1975
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1975
קטגוריה:שחקנים ביקום הקולנועי של מארוול
הקונגרס הציוני העולמי הרביעי

150px|שמאל|ממוזער|בנימין זאב הרצל
**[[הקונגרס הציוני העולמי|הקונגרס הציוני]] הרביעי** התקיים בלונדון בימים 13 – 16 באוגוסט 1900.

בראש הקונגרס ישב מנהיג התנועה הציונית ד"ר בנימין זאב הרצל.
הרצל הגיע לעיר שבוע לפני פתיחת הקונגרס ונתקף צמרמורות קשות וחום גבוה, והיה נתון בהזיות. ביום פתיחת הקונגרס ב-13 באוגוסט, נשא את נאום הפתיחה, בו אמר: "אנגליה הגדולה, אנגליה החופשית, אנגליה השליטה על כל הימים – היא תבין אותנו ואת מטרתנו". היה זה הקונגרס הציוני הגדול והמאורגן ביותר עד אז. השתתפו בו כ-400 צירים, כמעט מחצית מהם מעיירות תחום המושב הרוסי.
בקונגרס השתתפו, בין השאר, נחום סוקולוב, מנחם שינקין, ד"ר הלל יפה, פרופ' עמנואל מנדלשטאם, ד"ר חיים ויצמן והרב יצחק יעקב ריינס. לכבוד הקונגרס חובר "שיר החלוץ" מאת יוסף אברהם.

גורלן של קהילות ישראל ברחבי העולם היו במרכז תשומת הלב של באי הקונגרס.
מצבה של יהדות רומניה והרדיפות האנטישמיות מהן סבלה העסיקו את צירי הקונגרס ואורחיו.
ערב הקונגרס שלח הרצל "קול קורא" אל יהדות צפון אפריקה וקרא להצטרפותה אל התנועה הציונית בשפות עברית, ערבית, לאדינו וצרפתית.

צירי הקונגרס ואורחיו עסקו בשתי שאלות עיקריות: האחת, ההתפתחויות בזירה המדינית; והשנייה, שאלת התרבות העברית החדשה בארץ ישראל.
*המיקום של הקונגרס בבירת הממלכה המאוחדת נבחר כדי להשפיע על ממשלת בריטניה ודעת הקהל בממלכה המאוחדת, מתוך כוונה להשפיע עליה לעזור לתנועה הציונית להקצות שטחים באזורים הנתונים לשליטתה והקרובים לארץ ישראל.
*שאלת התרבות, בחברה היהודית שתתכונן בארץ ישראל, הייתה מנושאי הדיון העיקריים בקונגרס. אנשי המזרחי ובראשם הרב יצחק יעקב ריינס, עמדו על כך שהתנועה הציונית לא תקבע בעניינים אלו, ותעסוק בסוגיות ופעולות מדיניות והתיישבותיות בלבד. הקונגרס הכריז על תחרות חיבור המנון עברי לאומי, שלבסוף לא יצאה לפועל.

מצבם של 532 משפחות הפועלים במושבות העבריות, מיעוט קטן ויצרני בקרב היישוב היהודי הקטן, שמנה אז כחמישים אלף נפש, הועלה לדיון ולמודעותם של הצירים; קיומם של הפועלים ומשפחותיהם "היה בסכנה לרגל העברת המושבות (מאפוטרופסותו) של הנדיב ליק"א" באותה שנה.

## לקריאה נוספת
*אריה צנציפר (רפאלי), **פעמי הגאולה**, תל אביב: הוצאת נ. טברסקי, 1951, עמ' 111.
*מיכאל היימן (עורך), **מפתח השמות והעניינים לפרוטוקול של הקונגרס הציוני הרביעי, לונדון 13–16 באוגוסט 1900**, (הוכן בידי מנפרד וינקלר ומשה שרף), תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, המכון לחקר הציונות על שם חיים ויצמן, 1967.

## קישורים חיצוניים

*מידע על הקונגרס הציוני הרביעי, באתר הארכיון הציוני
*הקונגרס הציוני הרביעי, באתר מוזיאון הרצל
*בנימין זאב הרצל, הקונגרס הציוני הרביעי, באתר פרויקט בן-יהודה
*נחום סלושץ, הקונגרס הציוני הרביעי, ורשה: דפוס האלטער ושותפו, תרס"א
* 
* 
*מ"ד שוב, (על הקונגרס הציוני הרביעי), בתוך: **זכרונות לבית דויד**, ירושלים: הוצאת ראובן מס, באתר כותר

## הערות שוליים

קטגוריה:ועידות ציוניות לפני קום המדינה
קטגוריה:לונדון: היסטוריה
קטגוריה:1900
4
קטגוריה:ציונות בבריטניה
*
היידי מוהר

**היידי מוהר** (באנגלית: **Heidi Mohr**; 29 במאי 1967 - 7 בפברואר 2019) הייתה כדורגלנית גרמנייה ששיחקה בעמדת החלוצה. מוהר נחשבת לאחת מהכדורגלניות הגרמניות הטובות בכל הזמנים, וב-1999 נבחרה לכדורגלנית המאה באירופה.

## קריירה
היידי מוהר נולדה בויינהיים, וגדלה יחד עם עוד ארבעה אחים ושתי אחיות. הקשר הטוב עם אחיה גרם לה להתקרב לכדורגל, וכבר בגיל 15 היא התחילה לשחק בקבוצות המקומיות של אזור מגוריה - באדן-וירטמברג. בגיל 18 התגלתה על ידי מאמן נבחרת גרמניה, גרו ביסנץ, במהלך משחק ידידות של המחוז. ב-19 במאי 1986, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת במשחק נגד נורווגיה. חודשיים לאחר מכן, במהלך משחק נגד איסלנד, היא כבשה את שערה הראשון בנבחרת.

בקיץ 1989 אירחה מערב גרמניה את אליפות אירופה שנערכה בפעם השלישית בתולדותיה. משחק הגמר של הטורניר שנערך מול קהל של 22 אלף צופים באוסנבריק הפגיש את שתי הנבחרות הטובות באירופה, גרמניה ונורווגיה. גרמניה עמדה בציפיות של אוהדיה, הביסה את הנורווגיות 1–4, וזכתה באליפות בפעם הראשונה אי פעם. מוהר זכתה לכבוש את השער השלישי במשחק.

עם הקמת הבונדסליגה לנשים ב-1990, הצטרפה מוהר לקבוצת טוס נידרקירשן. בעונה הראשונה של הליגה, סיימה נידרקירשן במקום השלישי ואילו מוהר סיימה כמלכת השערים של הליגה עם 36 שערים. בסוף אותה שנה, השתתפו מוהר ונבחרתה בשני טורנירים בינלאומיים - אליפות אירופה שנערכה בדנמרק וגביע העולם שהתקיים בפעם הראשונה אי פעם. באליפות אירופה סיימה מוהר כמלכת השערים של הטורניר (4 כיבושים) והובילה את גרמניה לזכייה בפעם השנייה ברציפות. אל גביע העולם הגיעה גרמניה כאחת מהפייבוריטיות לזכייה, אך הודחה בחצי הגמר על ידי ארצות הברית. מוהר כבשה שבעה שערים בטורניר וסיימה כסגנית מלכת השערים אחרי מישל אקרס.

בעונת 1992/93, סיימה מוהר בפעם השלישית ברציפות כמלכת השערים של הליגה והצליחה להוביל את נידרקירשן לאליפות ראשונה בתולדותיה. באליפות אירופה שנערכה באותה שנה, סיימה גרמניה במקום הרביעי, כשמוהר כובשת את שער הניחומים בהפסד לנבחרת איטליה בחצי הגמר. בשתי העונות הבאות, סיימה מוהר כמלכת השערים של הליגה ובכך סגרה חמש שנות מלכות רצופות (141 שערים בסה"כ). למרות זאת, היא לא הצליחה לזכות בעוד אליפויות מדינה.

ב-1995, היא הייתה שחקנית מפתח בסגל הנבחרת הגרמנית שנסע לגביע העולם שנערך בשוודיה. היא כבשה שלושה שערים במהלך הטורניר, אך גם הפעם גרמניה לא הצליחה לקטוף את התואר. הנבחרת הפסידה במשחק הגמר 0–2 ליריבתה המרה, נורווגיה. שנה לאחר מכן, השתתפה מוהר בטורניר הבינלאומי האחרון שלה. היה זה טורניר הכדורגל של אולימפיאדת אטלנטה - האולימפיאדה הראשונה אי פעם שנערכו בה משחקי כדורגל לנשים. מוהר כבשה שער אחד במהלך הטורניר, ואילו גרמניה לא הצליחה לעבור את שלב הבתים. זמן קצר לאחר מכן, ב-29 בספטמבר נגד איסלנד, שיחקה מוהר את משחקה האחרון בנבחרת גרמניה. במשחק עצמו ניצחה גרמניה 0–4, ומוהר אף כבשה את אחד השערים. בעשר שנים שבהן שיחקה בנבחרת גרמניה, היא כבשה 83 שערים ב-104 הופעות.

נפטרה ב-7 בפברואר 2019 לאחר מאבק במחלת הסרטן.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר ההתאחדות הגרמנית
* רשומת משחקיה הבינלאומיים באתר פיפ"א

קטגוריה:כדורגלניות גרמניות
קטגוריה:חלוצות כדורגל גרמניות
קטגוריה:חלוצי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלניות איינטרכט פרנקפורט
קטגוריה:כדורגלניות באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1967
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1967
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2019
קטגוריה:נפטרות מסרטן
קטגוריה:נפטרים מסרטן
שתיים דובים

**שתיים דובים** הוא רומן מאת הסופר הישראלי מאיר שלו, שיצא לאור בשנת 2013. מקור שמו של הספר בסיפור אלישע והדובים שמתרחש ב. גם ספר זה, בדומה לספרים קודמים שכתב שלו, נסב סביב ההוויה החברתית, החלוצית והחקלאית של התקופה שבטרם הקמת המדינה, של המתיישבים הראשונים במושבים, במושבות ובקיבוצים.

## סיפור העלילה
הספר "שתיים דובים" מתאר את קורותיה של משפחת תבורי, המתגוררת במושבה בכרמל, כפי שבחרה לספרם רות תבורי, המכונה רותה, מורה לתנ"ך בבית הספר התיכון של המושבה, המתגוררת באחוזת המשפחה, היא "חצר תבורי", שבמושבה. הסיפור נסב סביב יחסיה של רות עם סבה, זאב תבורי, אדם קשה ואכזר אשר לחם במלחמת העצמאות, ולו עין אחת, אחיה הבכור, דוביק, חברו הטוב ביותר, איתן, אשר כמוהו שירת ביחידה מובחרת, אשר היה לאהובה ולבעלה ונטע בנה הקטן. במקביל לסיפור אותו מספרת "רותה" לוורדה, חוקרת מגדר בתולדות היישוב, חלק מהעלילה מסופרת גם על ידי "מספר יודע-כל".

בין הפרקים משולבים שלושה סיפורי ילדים שכתבה רותה לבנה נטע: "השור האדיר, העגלה והתות", "האדם הקדמון והאש", "נטע ומלכמוות". הסיפורים מקבילים לעלילת הספר אשר מפרשת את הרקע לסיפורים אלו, אולם כל סיפור כזה עומד בפני עצמו.

כספרים אחרים של מאיר שלו, הספר כתוב בשפה עשירה, שמתובל בה הומור דק וחשיבה פרועה.

## רותה המספרת
כבספרים נוספים של שלו, בא חלק משמעותי מהסיפור מפיו של אחד הגיבורים המשתתפים בעלילה, השתתפות פעילה, כמו ב"שתיים דובים", או השתתפות פסיבית כמו למשל בספרו הראשון: "רומן רוסי". השונה בספר זה הוא שהמספרת היא אישה: רותה. מאיר שלו עצמו מעיד בראיונות, שלא היה לו קל לעצב את סיפורה ושפתה של רותה, המורה לתנ"ך, שצריכה לשלב בשפתה את המיזוג שבין אחת שמתענגת על שפת התנ"ך והשפה העברית, ובין היותה טיפוס שובב, "פרחחית" כלשונו. ברגע שהוא מצא את המשלב המתאים של לשון הגיבורה, היא החלה כאילו לתקשר איתו, והיה לו קל לכתוב מפיה של האישה המיוחדת הזו.
או כפי שמעידה רותה בספר: 
במילותיה של רותה יש לא רק הסבר לכתיבתה שלה, אלא לכאורה גם לכתיבתו של שלו את הספר הזה, שמדבר על מעשים שלא תמיד קלים לקליטת הקורא, אך הכתיבה עליהם כאילו מאפשרת להם לעבור סוג מסוים של זיכוך. כי הספר מכיל יצרים עזים, נקמות אפלות, רציחות, נקמת דם - תחושות ואירועים מעבר להתרחשויות הרגילות בספריו.

רותה מעידה על עצמה, שיש לה ראש אחר. 

## לקריאה נוספת
* משה גרנות, "בהנחה שהשוטרים טיפשים, ואולי גם הקוראים... ", **מאזנים**,88 (1), 2014. עמ' 34-32. טקסט מלא

## קישורים חיצוניים

* שתיים דובים באתר עם עובד
* 
* 
* 
* 
* 
* אריאל הורוביץ, 'ברמת התאוריה, אני חושב שאני מסוגל לרצוח מאהב של אשתי', מאיר שלו משוחח על ספרו החדש "שתיים דובים", באתר המוסף של בית אבי חי
* 
* 
* זיוה שמיר, '''מאיר שלו ו"ארון הספרים העברי" לפי הרומן " שתיים דובים"''' (הרצאה בווידאו +תמליל), הכנס השנתי של האגודה הישראלית לחקר שפה וחברה, 18 ביולי 2023

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי מאיר שלו
קטגוריה:ספרי 2013
קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
קטגוריה:ספרים עבריים שהוקלטו לספר קולי
קטגוריה:ספרים ישראליים
אליפות אירופה בכדורגל נשים 1989

**אליפות אירופה בכדורגל נשים 1989**, הידועה גם בשם **תחרות אירופה לקבוצות נשים ייצוגיות 1989**, היא אליפות אירופה בכדורגל נשים השלישית שארגנה אופ"א. הטורניר נערך במערב גרמניה מ-28 ביוני עד ה-2 ביולי 1989. אף על פי שנבחרה כמארחת, לא העפילה מערב גרמניה באופן אוטומטי לטורניר, אלא נאלצה להשתתף עם יתר הנבחרות במשחקי המוקדמות שהחלו בספטמבר 1987. ארבע הנבחרות הטובות ביותר במשחקי המוקדמות העפילו למשחקי הנוקאאוט שנערכו בגרמניה.

במשחק הגמר נפגשו מערב גרמניה (בפעם הראשונה בתולדותיה) ונורווגיה - האלופה המכהנת. בסיום המשחק, הביסה גרמניה את הנורווגיות 1-4 משערים של אורסולה לוהן, היידי מוהר ואנג'ליקה פהרמן, וזכתה בתואר. אורסולה לוהן, שכבשה צמד שערים בגמר, סיימה כמלכת השערים (2 כיבושים) בצוותא עם סיסל גרודה הנורווגית. האליפות שימשה כקרש קפיצה משמעותי לכדורגל הנשים בגרמניה, שבעקבות הטורניר הפכה לאחת מנבחרות הכדורגל המצליחות בעולם. משחק חצי הגמר נגד איטליה היה משחק כדורגל הנשים הראשון שהועבר בשידור חי בטלוויזיה הגרמנית, ואילו כל הכרטיסים למשחק הגמר נגד נורווגיה נמכרו. 

## שלב הנוק-אאוט

### חצי הגמר

### המשחק על המקום השלישי

### הגמר

## קישורים חיצוניים
* האתר הרשמי של אליפות אירופה 1989

קטגוריה:אליפויות אירופה בכדורגל נשים
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1989
קטגוריה:תחרויות כדורגל בגרמניה
קטגוריה:1989 בגרמניה
קטגוריה:1989 באירופה
מזכיר העבודה של ארצות הברית

**מזכיר העבודה של ארצות הברית** (באנגלית: **United States Secretary of Labor**) הוא ראש מחלקת העבודה של ארצות הברית וחבר הקבינט של ארצות הברית. הוא מפקח על כל פעילויות משרד העבודה. זהו תפקיד ברמה I בתוכנית הביצוע ומרוויח את המשכורת שנקבעה עבור אותה רמה (246,400 דולר נכון לשנת 2024).

משרד העבודה ובראשו מזכיר העבודה, אחראים לנושאים המתעוררים הנוגעים לתקנים הפדרליים בארצות הברית ל: שכר ושעות עבודה, בטיחות מקצועית, שירותי העסקה מחדש, קצבאות ביטוח אבטלה, סטטיסטיקה כלכלית בשוק העבודה, זכויות והטבות הקשורות לעבודה, ותנאים במקום העבודה. מטרת משרד העבודה היא גם לקיים, לתמוך ולקדם את רווחתם של אזרחי ארצות הברית על ידי יישום תקנות והוראות שהן משפיעות על מקבלי שכר, אזרחים המבקשים עבודה ופנסיונרים. משרד העבודה מורשה לאכוף ולנהל למעלה מ-180 חוקים פדרליים ואלפי תקנות פדרליות, המשפיעים על לפחות 125 מיליון מקבלי שכר ו-10 מיליון מעסיקים. על ידי הקונגרס.

מזכיר העבודה הוא נושא המשרה ה־11 בסדר ההחלפה של נשיא ארצות הברית במקרה שכהונת הנשיא נקטעת.

מזכירת העבודה היא לורי צ'אבס-דרימר, שהחלה בכהונתה ב-11 במרץ 2025.

## מזכירי העבודה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
עבודה
עבודה
רפאל שמאי

**רפאל שמאי** (באנגלית: **Refael Shamay**; נולד ב-13 באוגוסט 1965) הוא סופר וצייר ישראלי.

## ביוגרפיה
שמאי נולד בעיר בת-ים, גדל והתחנך באשדוד. בתחילת שנות ה-90 סיים את לימודיו במכללה הטכנולוגית בבאר שבע.

את ספרו הראשון "בני האור" החל לכתוב בשנת 2000, העבודה על הספר ערכה 11 שנים. הספר הראשון, "בני האור", יצא ב-2013 בהוצאת גוונים, הופיע ברשימת רבי המכר וזכה לביקורות מצוינות  ולפרסומים בעיתונים. ד"ר לאה מזור, ראש חוג למקרא באוניברסיטה העברית פרסמה מאמר בבלוג שלה על הספר "בני האור" בשם: **תעלומת בני האור**.

שאר ספריו לא יצאו לאור, אך כולם תורגמו לאנגלית וכיום נמכרים באתר אמזון.

כיום שמאי מתגורר באשדוד עם אשתו אורנה ושלושת ילדיו.

## ספריו
* **[[בני האור]]** (2013)
* **[[צופן קדום]]** (2018)
* **[[מקום מסתור]]** (2020)
* **[[בית הזכוכית (ספר)|בית הזכוכית]]** (2021)
* **[[אל תספר לאיש]]** (2022)

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של הספר "בני האור" 
* הבלוג הרשמי של הסופר רפאל שמאי 
* 
* 

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:אשדוד: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
סייניוקי

**סייניוקי** (בפינית: **Seinäjoki**) היא בירת אזור אוסטרובוטניה הדרומית שבדרום-מערב פינלנד, והעיר הגדולה בו. בגודל תחום השיפוט שלה, מדורגת סייניוקי במקום ה-69 בפינלנד. לפי גודל האוכלוסייה בעיר, מדורגת סייניוקי במקום ה-17 במדינה.

## ערים תאומות
לסייניוקי שש ערים תאומות:

*  
* 
*  
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פינלנד: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1868
נעמי כשר

**נעמי כשר** (נולדה בשנת 1942) היא מרצה לפילוסופיה ועובדת סוציאלית. מתמחה בהגותו של ישעיהו ליבוביץ.

## ביוגרפיה
נעמי לבית ולדמן נולדה בדברצן שהונגריה. אביה שירת בצבא הונגריה במלחמת העולם השנייה. הוא נשבה על ידי רוסיה ושוחרר לאחר המלחמה. כשר גורשה יחד עם משפחתה ברכבת לברגן-בלזן אולם ניצלה. בשנת 1945 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בבני ברק.

כשר למדה בבני ברק ולאחר מכן בבית ספר חרדי ברמת גן. היא למדה ספרות עברית באוניברסיטת בר-אילן ותואר שלישי בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. נושא הדיסרטציה שלה "ספקנות, פרקטיקה ומוסר בעיקר על פי יום" (1989). כשר הייתה מרצה בכירה במכללה האקדמית תל אביב-יפו ובאוניברסיטת חיפה. היא התמחתה בהגותו הפוליטית והדתית של ישעיהו ליבוביץ ואף הייתה עמו בקשר עד ימיו האחרונים. ליבוביץ שיבח את הבנתה בהגותו.

כשר הכירה את בעלה, אסא כשר, כשהייתה סטודנטית והם נישאו בשנת 1965. לזוג שלושה ילדים. בנה הבכור, יהורז, היה מפקד פלוגה בחיל השריון. הוא נהרג בתאונה בעת טיול בסיני בשנת 1991. האבל על אסון זה הפך למרכיב בולט בחייה ובחיי בעלה. יהורז נהרג בעת שהיה בחופשת לימודים וכשר הוכרה כאם שכולה רק בעקבות אישור ועדת חריגים שקבעה שינוי מדיניות כללי בסוגיה זו. לאחר מותו פנתה ללימודי עבודה סוציאלית. בתום לימודיה החלה לעבוד בתחנה לבריאות הנפש בפתח תקווה.

### עץ משפחה

## ספרים
* **תורת המוסר: מבוא**, הוצאת משרד הביטחון, 1989, 
* **אמונתו של ישעיהו ליבוביץ**, הוצאת משרד הביטחון, 2000, 
* **דרך ליבוביץ**, הגותו של ישעיהו ליבוביץ - פרשנות וביקורת, נעמי ואסא כשר, הוצאת כתר, 2018, 

## קישורים חיצוניים
* 
* "האם המוסר יחסי?", פרק ב' בספר "תורת המוסר: מבוא", אתר מט"ח
* נעמי כשר, בין הכרת פנים להסתר פנים, קתרסיס 5
* "ליבוביץ וקאנט, להיות מוסרי או לא להיות דתי"
* 
* 
* דפנה לוי, ראיון עם אסא כשר בפודקאסט ״על החיים ועל המוות״ - על בנו יהורז, על השינוי שערכה רעייתו נעמי כשר בחייה המקצועיים ועל התנהלות המשפחה בנושא השכול ושימור הנוכחות. 6 במאי 2022
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמהות שכולות: חללי צה"ל
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:משפחת כשר
קטגוריה:ניצולות השואה: הונגריה
קטגוריה:עובדות סוציאליות ישראליות
קטגוריה:עובדים סוציאליים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי הונגריה
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:עולות לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פילוסופיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
מיקלי

**מיקלי** (בפינית: **Mikkeli**) היא בירת אזור סאבו הדרומית שבדרום-מזרח פינלנד, והעיר הגדולה בו. מיקלי שוכנת לחופו של אגם סאימה, וממוקמת כ-257 צפונית-מזרחית קילומטרים מטמפרה, כ-106 קילומטרים צפונית-מערבית ללאפנראנטה, וכ-230 ק"מ צפונית להלסינקי.

העיר ממוקמת במקום ה-39 בגודל תחום השיפוט שלה, ובמקום ה-20 בגודל אוכלוסייתה בפינלנד.

## היסטוריה
העדויות הקדומות ביותר להתיישבות במקום קיימות החל מתקופת האבן.

במאה ה-17 המקום נקרא לראשונה על שם המלאך מיכאל, הפטרון של הכנסייה המקומית. שימוש רשמי בשם נמצא בהתכתבויות של בית המלוכה השוודי כבר בשנת 1604.

בראשית המאה ה-18, המתיחות בין שוודיה לאימפריה הרוסית הפכו את מיקלי לחשובה בגלל מיקומה האסטרטגי.

העיר הלכה והתפתחה, ובמהלך השנים שקדמו למלחמה הצפונית הגדולה, הפכה למרכז לתעבורה ומסחר. בשנת 1809 הפכה פינלנד לחלק אוטונומי מהאימפריה הרוסית, וב-7 במרץ 1838, הכריז ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, על הקמת העיר מיקלי, ובשנת 1842 ניתן לה שלט האצולה שלה.

## תרבות
בעיר מספר מוזיאונים, ביניהם:

* **Infantry Museum** - המוזיאון מציג את הפיתוח, הציוד והפעילויות של חיל הרגלים הפיני מיום הקמתו ועד היום.
* **מוזיאון האמנות המקומית של מיקלי** - מציג תערוכות קבועות ומתחלפות
* **המוזיאון הצבאי במיקלי** - תערוכת צילומים ופריטים מהמלחמות בהן השתתפה פינלנד.
* **מוזיאון סאבו הדרומית** - מכיל פריטי אמנות וחפצים שימושיים המייצגים את ההיסטוריה של העיר והאזור.
* **מוזיאון השעווה במיקלי** - מציג 80 דמויות בינלאומיות.
* **מרכז הטבע אורפולה** - מוזיאון פתוח לילדים, הממוקם בשמורת הטבע אורפולה.

## ערים תאומות
למיקלי שבע ערים תאומות:

* 
*  
*  
*  
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*Infantry Museum
*מוזיאון האמנות המקומית במיקלי

## הערות שוליים

קטגוריה:פינלנד: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1838
דמונולוגיה

[ממוזער|קריקטורה של שד מ-[1814]]

**דמונולוגיה** הוא ענף מחקר בתחום התאולוגיה, העוסק בחקר שדים (באנגלית Demon) ואמונות לגבי שדים.

התחום עוסק בחקר אמונות שונות בפולקלור לגבי מגוון סוגים של שדים: כאלו המאופיינים כ"טובים" ונדיבים, ואלו המאופיינים כשליליים; המתוארים כדמויות אנוש, דמויות בלתי אנושיות (לעיתים כאנימיזם) או רוחות שאינן מתקיימות בתוך גוף כלשהו; ועוד. חוקרי התחום עוסקים באופן בו תופסות תרבויות שונות את דמויות השדים וכוחותיהם במסגרת המיתולוגיות והסיפורים העממיים שלהן. כן עוסק המחקר בתופעות חברתיות, דתיות ותרבותיות שונות הקשורות בתפיסות אלו בתוך כל תרבות.

מקור השם הוא מהמילה היוונית Δαίμooν (daimōn), שמשמעה כוח אלוהי או על-אנושי.
## ראו גם
* התנ"ך השטני
* גירוש שדים

## לקריאה נוספת
* גרשם שלום, **שדים, רוחות ונשמות**, מחקרים בדמונולוגיה, הוצאת יד בן צבי, 2004 

## קישורים חיצוניים

* עידית פינטל גינסברג, דמון ודמונולוגיה, באתר הקורס "דמונולוגיה יהודית בראי הסיפור העממי", אוניברסיטת חיפה
* דמונולוגיה ביהדות, באתר Jewish Encyclopedia
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שדים
קטגוריה:תאולוגיה
אייל שילוח

**אייל שילוח** (נולד ב-2 בינואר 1963) הוא כנר ישראלי בינלאומי.

אייל שילוח מנגן מוזיקה קלאסית, מעבד ומלחין מוזיקת נשמה יהודית ומוזיקה אתנית מזרח-תיכונית.

אייל שילוח הוא המנהל האמנותי של פסטיבל הכליזמרים הבינלאומי בצפת, כיתות האמן הבין-לאומיות בצפת, ושל פרויקט "צפת עיר מנגנת".

## ביוגרפיה
### לימודים
אייל שילוח החל את לימודי הכינור אצל פרופ' אילונה פהר והמשיכם אצל פרופ' חיים טאוב, בעבר הכנר הראשי הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

בגיל 13 נבחר לנגן בקונצרט הפתיחה החגיגי של המרכז למוזיקה ירושלים יחד עם הכנר העולמי אייזק שטרן. שנה לאחר מכן זכה במקום הראשון בתחרות לסולנים צעירים מטעם רשות השידור.

במשך כל תקופת לימודיו זכה במלגות מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל.

עם סיום לימודיו הוזמן על ידי אייזק שטרן להמשיך את לימודיו בארצות הברית שם השתלם אצל פרופ' מייקל טרי – חבר רביעיית גוארנרי.

### פעילות ככנר

הופיע כסולן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית של לונדון, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית והתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
השתתף בפסטיבל מרלבורו בארצות הברית.

בעבר שימש בתור כנר ראשי של התזמורת הסימפונית תל אביב.

כיום, מופיע כסולן עם תזמורות ברחבי אירופה וברסיטלים, משתתף בפסטיבלים למוזיקה קאמרית בישראל וברחבי העולם ומשתף פעולה עם נגנים מהשורה הראשונה בעולם.

מאז שנת 2002 חבר בשלישיית "ארטיס", עמה הוא מופיע בישראל ובאירופה. כמו כן הוא מופיע עם אומנים מהשורה הראשונה בישראל ובעולם.

### פעילות ניהול מוזיקלי
אייל שילוח הוא המנהל האמנותי של פרויקטים בגליל העליון, ביניהם פסטיבל הכליזמרים הבין-לאומי בצפת, כיתות האמן הבין-לאומיות בצפת, ופרויקט "צפת עיר מנגנת".

כמו כן הוא המנהל המוזיקלי והמנצח של התזמורת הסימפונית של קונסרבטוריון פתח תקווה.

## חיים אישיים
אייל נשוי לאורית שילוח (זמרת אופרה, מנצחת מקהלות ומורה לפיתוח קול) ולהם שני ילדים, מתגורר ברמת גן.

## דיסקוגרפיה
* 2007 – Waterloo Soloists – From East to West
* 2008 – מיתרים בשמי צפת
* 2009 – מיתרים בשמי צפת 2
* 2011 – מיתרים בשמי צפת 3

## קישורים חיצוניים

* ריאיון עם אייל שילוח, בשבועון משפחה
* ריאיון עם אייל שילוח, באתר "ברסלב"
* 
* אתר פסטיבל הכליזמרים הבין-לאומי בצפת

קטגוריה:כנרים ישראלים
קטגוריה:כליזמרים
קטגוריה:כנרים יהודים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:מלחיני מוזיקה חסידית
קטגוריה:אמנים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:תלמידי אילונה פהר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
טנק שיוט סימן 1

**טנק השיוט סימן 1 (A9)** היה טנק שיוט בריטי אשר פותח בשנת 1936 והשתתף בשנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה. הסימן 1 שירת בצבא הבריטי החל משנת 1938 ועד שהחלפתו בדגמים מתקדמים יותר הושלמה בשנת 1941.

הסימן 1 פותח כחלק מהתפיסה של משרד המלחמה הבריטי, לפיה הכוח המשוריין התחלק לשני חלקים; "טנקי חי"ר" שהיו כבדים ואיטיים, ו-"טנקי שיוט" שנועדו לפרוץ ולאגף פרצות בקו ההגנה של האויב. הסימן 1, אשר פותח יחד עם הטנק שיוט סימן 2 ועוצב על ידי סר ג'ון קרדן מחברת ויקרס, היה הטנק הראשון בסדרת טנקי השיוט הבריטים שפותחו במהלך מלחמת העולם השנייה ומעט אחריה.

הטנק נכנס לשירות הצבא בינואר 1939, מספר חודשים לפני תחילת המלחמה. טנקים אלו השתתפו במערכה על צרפת, במערכה ביוון ובהמשך גם בקרבות המערכה בצפון אפריקה, במהלך הלחימה הוכיח עצמו הסימן 1 כטנק המסוגל להתמודד עם רוב השריון הגרמני והאיטלקי (בהם הפאנצר סימן 2 והסימן 3) זאת בזכות תותח ה-40 מ"מ 2 ליטראות שלו. מצד שני, השריון הדל של הסימן 1 הפך אותו למטרה קלה לטנקים ותותחי הנ"ט של האויב, בעיה נוספת הייתה האמינות המכנית של הסימן 1 ובמיוחד פריסות הזחל התדירות של כלים אלו.

הפעילות האחרונה בה השתתפו טנקי הסימן 1 לפני הוצאתם משירות היה מבצע צלבן בדצמבר 1941.

## לקריאה נוספת

* George Forty, **World War II Tanks**, London: Osprey Automotive, 1995.


## קישורים חיצוניים

* אודות הסימן 1  באתר 'דיזל פאנקס'.
* תמונות של הטנק באתר 'WW2 Vehicles'.
* אודות הסימן 1 באתר 'מיליטרי פקטורי'.

קטגוריה:טנקי שיוט
קטגוריה:טנקים בריטיים במלחמת העולם השנייה
פלימות' רוק (תרנגול)

[שמאל|ממוזער|200px|[תרנגול פלימות' רוק במופע משובץ]]
ממוזער|200px|פרגית פלימות' רוק במופע לבן

**פלימות' רוק** (באנגלית: **Plymouth Rock**) הוא גזע תרנגול שמוצאו בארצות הברית, ונקרא על שם אתר מורשת אמריקאי בעל שם זהה בעיר פלימות', מסצ'וסטס. גזע זה עמיד במיוחד לתנאי קור ולכן נפוץ בחצרות משקים פרטיים במדינות קרות, בעיקר באמריקה הצפונית. הוא פותח הן למטרת הפקת ביצים והן למטרת הפקת בשר. המופע המשובץ (Barred) הוא המוכר ביותר מבין מופעי גזע זה ונכון לשנת 2013 הוא המופע היחיד הנפוץ בישראל, מבין שלל הגוונים המוכרים.

## היסטוריה
הפלימות' רוק פותח בניו-אינגלנד באמצע המאה ה-19 והוצג לראשונה בשנת 1849. מספר אנשים טענו לבעלות על פיתוחו, אך לבסוף הוכר ג'ון ס. בנט (1804–1867) כיוצר הגזע. תחילה פותח והשתרש המופע המשובץ וגוונים אחרים פותחו לאחר מכן. גזע זה הפך תוך זמן קצר לפופולרי ביותר. למעשה, עד למלחמת העולם השנייה לא היה שני לו בקצב ההתפשטות בארצות הברית וזאת בשל תכונות מעולות כעמידות, פוריות גבוהה, יכולת הטלה מעולה וטיב הבשר.

## מאפיינים פיזיים ומראה

פלימות' רוק הוא גזע גדול, בעל גב ארוך וחזה רחב. לגזע עור רגליים צהוב, פניו ותנוכי אזניו של הפלימות' רוק אדומים, כמו גם כרבולתו הישרה, הבודדת. מקורו צהוב בהיר ועיניו נוטות לכתום. נוצותיו נתלשות בקלות והנוצות התחתונות והאחוריות פלומתיות, כנוצות אפרוח. לנקבות בטן גדולה ומלאה, סימן ליכולת הטלה רבה.
הן הזכרים והן הנקבות בעלי אופי נוח ורגוע והם מסתדרים היטב עם בני אדם ובעלי חיים אחרים, כגון חיות מחמד. לנקבות נטייה לדגרנות והן אמהות טובות. לגזע זה קיימת גם גרסת בנטם מוקטנת, שממדיה כחמישית מממדי הגזע המקורי.

### גוונים

ישנם שמונה מופעי צבע שונים המוכרים באגודות מגדלים שונות ברוב העולם, למעט באוסטרליה, שם מוכרים שני סוגים של מופע משובץ (Barred) - משובץ כהה ומשובץ בהיר.

רשימת המופעים המוכרים בעולם (בייחוד בארצות הברית, בריטניה וקנדה):

* משובץ (Barred)
* לבן (White)
* חום-צהבהב (Buff)
* חוגלתי (Partridge)
* כסוף מעוטר (Silver Penciled)
* כחול (Blue)
* קולומביאני (Columbian)
* שחור (Black)

### מאפייני הטלה

תרנגולות הפלימות' רוק הן מטילות מצטיינות, ביציהן גדולות וצבען נע מגוון קרם עד חום בהיר, הנקבות מטילות גם בחורף אך במספרים נמוכים יותר. כמות הביצים נעה בין 200 ל-280 בשנה.

### משקלים ממוצעים

## ביצים
הפליימות' רוק נחשב לגזע בעל יכולות הטלה מרשימות יחסית. כושר ההטלה שלו הוא כ-250 ביצים בשנה בממוצע. זאת כאשר כל ביצה שוקלת בממוצע 70 גרם (גודל L). בזכות כושר ההטלה שלו שבה יחד עם צריכה נמוכה יחסית של אוכל, הוא הפך בשנים האחרונות לגזע מאוד נפוץ בבתים פרטיים של אנשים בישראל.

## קישורים חיצוניים

* דיון על הגזע באתר backyardchickens (אנגלית)
* אתר מקיף על פלימות' רוק (אנגלית)
* מועדון פלימות' רוק האוסטרלי (אנגלית)

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חקלאות עופות
קטגוריה:גזעי תרנגולים
מדרחוב נורדאו (חיפה)

**רחוב נורדאו** (**מדרחוב נורדאו**) הוא רחוב מרכזי בשכונת הדר הכרמל בחיפה; המדרחוב הראשון בעיר. אם כי בפועל הוא "רחוב הולנדי", מאחר שמותרת בו תנועה וחניה של כלי רכב.

## היסטוריה
הרחוב כולל מגוון מבנים בסגנון אקלקטי ובין-לאומי ("באוהאוס") שנבנו בשנות ה-30. במשך עשרות שנים שימש הרחוב מרכז עסקים, קניות ובילוי. הוא אכלס חנויות רבות, ובלטו בו חנויות לבדים וטקסטיל וכן צורפים ותכשיטנים. כמו כן פעלו בו בתי קפה ותיקים, ובהם "וינה", "שטרנהיים", "קפה ריץ" ו"קפה יורדן". כמו כן שכנו בו משרדים ומרפאות.

בסוף שנות ה-50 חווה הרחוב לראשונה ירידה במסחר, עם פיתוח בניני משרדים באזורים אחרים של העיר ופתיחת הכרמלית ב-1959, כקילומטר ממערב לרחוב, שהפך את אזור רחוב הנביאים למרכזי יותר בסביבה. בתגובה הוקמה ועדה של סוחרים בשיתוף העירייה לפיתוח הרחוב, להפעלת פעילות בידור ואירועים למשיכת קהל, כולל הארכת שעות הפעילות. כתוצאה מכך התאוששה הפעילות המסחרית ברחוב.

בשנות ה-80, בעקבות שינויים דמוגרפיים שעברו על שכונת הדר הכרמל, החלה שוב דעיכה של הרחוב. תושביה המבוססים של השכונה נטשו אותה, והדבר גרם לירידת קרנו של הרחוב. בתגובה ראש העירייה אריה גוראל יזם את הפיכת רחוב נורדאו למדרחוב. במרץ 1987 נפתח "מדרחוב נורדאו". עם פתיחת המדרחוב הותר למסעדות ובתי הקפה במקום לפעול בשבת, אך לאחר מחאה של תושבים דתיים נאסר על העסקים להוציא כיסאות ושולחנות לרחוב בשבת. בשנים הראשונות המדרחוב שקק חיים. העירייה גם ארגנה אירועי תרבות ברחוב, בהם חגיגות פורים ופסטיבל חיפה להצגות ילדים. אולם באמצע שנות ה-90, חלק גדול מבתי העסק והחנויות שפעלו בו נסגרו ועברו לקניונים החדשים ("קניון חיפה" שנפתח ב-1997 וה"גרנד קניון" שנפתח ב-1999) ולאזורים אחרים בעיר, בעיקר אזור המפרץ בו הוקמו מרכזי קניות רבים.

בשנות ה-90, בעקבות גל העלייה ממדינות חבר העמים והגעתם של עולים רבים לשכונת הדר, היה ניסיון להחיות את המדרחוב. אולם רוב החנויות שנפתחו בו פנו כמעט בלעדית לאוכלוסיית העולים והדבר הרחיק את הקונים הוותיקים לקניונים. עם הזמן עזבו את השכונה משפחות עולים צעירות, ובעקבותיהן גם חלק מהעולים המבוגרים שחששו להישאר בסביבה. את מקומם תפסו אוכלוסיות ממעמד סוציו-אקונומי נמוך ועובדים זרים. שינויים אלו ותהליכים אורבניים נוספים המיטו מכה אנושה על המדרחוב. מחירי הנכסים במדרחוב צנחו בעשרות אחוזים. חלק מהחנויות הושכרו לעובדים זרים והן פועלות כמועדונים. מאז העשור הראשון של המאה ה-21 הוא הפך מוקד לעובדים זרים וחסרי בית. המדרחוב משמש מרכזה של הקהילה הפיליפינית בצפון הארץ.

בשנת 2012 הקימה עיריית חיפה מנהלת ציבורית להתחדשות מדרחוב נורדאו. לצדה פועלת בהתנדבות "קבוצת מ.ק.ס" (ראשי תיבות: מתכננים, קהילה, סביבה; שמה מנציח את שמו הפרטי של מקס נורדאו שעל שמו קרוי הרחוב) הכוללת מתכננים ואנשי תרבות המתגוררים או פועלים בשכונת הדר. המנהלת עוסקת בכל ההיבטים של התחדשות עירונית, ובכלל זה שיקום ושיפוץ בניינים וייזום אירועי תרבות ואמנות ופסטיבלי רחוב. בסוף העשור השני של המאה ה-21 חלה התאוששות מסוימת בפעילות המסחרית ברחוב, בעקבות תהליכי התחדשות העירונית ברחוב וסביבתו.

בנובמבר 2022 החלה עיריית חיפה בעבודות לשיקום מבנה קפה בנימין ההיסטורי בקצה מדרחוב נורדאו, בכניסה לגן בנימין.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

נורדאו, מדרחוב (חיפה)
קטגוריה:הנצחת מקס נורדאו
קטגוריה:הדר הכרמל
נורדאו
נמל פורטסמות'

**נמל פורטסמות**' (באנגלית: **Portsmouth Harbour**) הוא נמל המים הטבעי הגדול ביותר בהמפשייר שבאנגליה. העיר פורטסמות' שוכנת ממזרח לו על האי פורטסי, וגוספורט ממערב לו ביבשה. בקצהו הצפוני ניצבת מצודת פורטצ'סטר שראשיתה בתקופה הרומית, והיא המצודה הראשונה שנבנתה על מנת להגן על הנמל.

פתחו של הנמל מאפשר גישה אל מצר סולנט. הנמל מפורסם בעיקר בשל בסיס הצי המלחמתי הגדול המצוי בו. הודות למיקומו האסטרטגי בחופה הדרומי של אנגליה ובשל ההגנה הטבעית שמעניק לו האי וייט, היה הנמל ביתו של הצי המלכותי מאז ימי הביניים. יתרונו העיקרי של הנמל היה בפתחו הצר ובמצודות שסביבו, אשר עשוהו לבלתי חדיר כמעט להתקפה מן הים. ואומנם, רק ב-1338, לפני שנבנו הביצורים, הצליחו הצרפתים לתקוף את פורטסמות' ולהעלותו באש. במלחמת האזרחים האנגלית חדרו תומכי הפרלמנט אל הנמל ולקחו בשבי את הספינה "הנרייטה מארי" (6 תותחים).

בתקופה המודרנית נעשה פורטסמות' לנמל מעבורות ראשי, שהפלגות סדירות יוצאות ממנו אל לה הבר, שרבור, סן-מלו, איי התעלה והאי וייט. כמו כן ישנו שירות מעבורות נוסעים אל גוספורט. בנמל מצוי גם מתחם גדול ליאכטות ומפרשיות. שטח רחב של מספנת הצי המלכותי לשעבר, ה-Gunwharf Quays, הוסב למרכז בילוי וקניות, ובו מתנשא גם מגדל המפרש (Spinnaker Tower).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אירופה: נמלים
קטגוריה:אנגליה: תחבורה
נמל פורטסמות