open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ז'אן וידנוב

**ז'אן וסילב וידנוב** (בבולגרית: **Жан Василев Виденов**; נולד ב-22 במרץ 1959, פלובדיב, הרפובליקה העממית הבולגרית) הוא פוליטיקאי בולגרי אשר כיהן כיושב ראש המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית וכראש ממשלת בולגריה מראשית 1995 ועד ראשית 1997. בתקופת כהונתו החריף מאוד המשבר הכלכלי שפקד את בולגריה, אשר החל עם סיום השלטון הקומוניסטי.

## ביוגרפיה
וידנוב נולד בפלובדיב ואת השכלתו האקדמית בכלכלה רכש במוסקבה. הוא היה חבר במפלגה הקומוניסטית הבולגרית, אשר בראשית שנות ה-90 שינתה את שמה למפלגה הסוציאליסטית ובהמשך הפך ליושב ראשה. ב-1994 זכתה המפלגה הסוציאליסטית בבחירות ועל וידנוב הוטלה מלאכת הרכבת הממשלה. בתקופת כהונתו חלה הרעה משמעותית במצבה הכלכלי של בולגריה, האבטלה והחוב הלאומי האמירו, הורד דירוג האשראי של המדינה והמשבר הוביל לאי שקט חברתי גובר והולך. בשלהי 1996 גברו הקריאות במערכת הפוליטית להתפטרותו של וידנוב וב-21 בדצמבר הוא הודיע על התפטרותו. וידנוב סיים גם את כהונתו כיושב ראש המפלגה הסוציאליסטית ובמקומו נבחר גאורגי פרבאנוב. הוא נותר עוד מספר שבועות בתפקידו עד למינוי ממשלת מעבר בראשות ראש עיריית סופיה, סטפן סופיאנסקי. לאחר סיום תפקידו הועלו בבולגריה טענות לאי סדרים כלכליים בתקופת כהונתו. וידנוב פרש מהחיים הפוליטיים ומועסק כמרצה לכלכלה.

## קישורים חיצוניים
* ז'אן וידנוב: לא הייתי מרוצה מסרגיי סטאנישב ולכן עזבתי את המפלגה הסוציאליסטית, באתר vesti.bg 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת בולגריה
קטגוריה:קומוניסטים בולגרים
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1959
מבנה הקבורה של דואומון

שמאל|ממוזער|250px
**מבנה הקבורה של דואומון** (בצרפתית: **Ossuaire de Douaumont**) הוא מבנה קבורה צבאי צרפתי, שלצידו בית קברות, השוכן באתר שדה הקרב ההיסטורי של ורדן במלחמת העולם הראשונה, כ-230 קילומטרים ממזרח לפריז. במבנה ובצדו טמונים כ-146 אלף מחללי הקרב.

ב-2023 הוכרז אתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם אתרי קבורה וזיכרון של מלחמת העולם הראשונה (החזית המערבית), הכולל בין היתר את מבנה הקבורה, את בית הקברות הצמוד לו, ואת האנדרטאות היהודית והמוסלמית בסביבה.

## רקע

קרב ורדן היה מן המערכות העקובות ביותר מדם במלחמת העולם הראשונה. ב-1916 בחרה הקיסרות הגרמנית לרכז את מאמציה במלחמתה בחזית המערבית ועשתה זאת במתקפה על המבצרים בגזרת ורדן בצפון-מזרח צרפת. הגנרל הגרמני אריך פון פאלקנהיין יזם את המתקפה בגזרה זו במחשבה כי כך יקיז את דמו של צבא צרפת ויכריעו. בדיעבד התברר שהקרב הקיז את דמה של גרמניה באותה מידה.

הקרב החל ב-21 בפברואר 1916 ונמשך 300 ימים, עד 18 בדצמבר, בשדה קרב ששטחו היה כ-20 קילומטרים מרובעים בלבד. הקרב נסתיים בכישלון גרמניה וללא הישגים קרקעיים משמעותיים לה. מספר האבדות המדויק בקרב איננו ידוע, אך הוא נע בין 700 אלף לכמיליון הרוגים, פצועים, שבויים ונעדרים לשני הצדדים יחד, מהם כ-160 אלף הרוגים צרפתים וכ-100 אלף הרוגים גרמנים.

## האתר
האתר שוכן בסמוך לכפר ההרוס דואומון, שנחרב במהלך קרב ורדן, ולאתר מצודת דואומון, שהייתה יעד מרכזי בו. מדובר במבנה אבן מאורך בעל קווים חיצוניים מעוגלים, שאורכו 137 מטרים. בתוכו הותקנו 52 גומחות, המיועדות לגזרות שונות של שדה הקרב. נחות בהן עצמותיהם של לפחות 130 אלף חיילים אלמונים, שנהרגו במהלך קרב ורדן, צרפתים וגרמנים כאחד, אשר נאספו באותן גזרות. חלונות בקירות החיצוניים של המבנה משקיפים אל תוך הגומחות. על גבי קירות המעבר הפנימי המרכזי של המבנה ותקרתו נקבעו לוחיות זיכרון, הנושאות שמות של חיילים צרפתים שנהרגו בקרב ומקום קבורתם לא נודע. 

ממרכזו של המבנה מתנשא מגדלור בן 46 מטרים, המשקיף על שדה הקרב של ורדן. מנורה אדומה ולבנה מאירה בו בשעות הלילה. במגדל קבוע גם פעמון ארד בן שתי טונות, המשמיע קולו בעת טקסים רשמיים באתר. 

לרגלי המבנה משתרע בית קברות צבאי צרפתי, ששטחו כ-144 דונם. נקברו בו 16,142 חללים צרפתים שנהרגו בקרב ורדן. 

באתר מצויים גם בית תפילה ומוזיאון, המציג תבליטים של שדה הקרב וכלי נשק שונים ממנו.

מבנה קבורה זמני הוקם בשדה הקרב של ורדן ב-1920 ביוזמת מושל העיר ורדן והבישוף שלה. האתר עצמו נוסד באותה שנה, ואבן הפינה לו הונחה על ידי המרשל פטן. האתר נחנך ב-7 באוגוסט 1932 על ידי נשיא צרפת, אלבר לברן.

ב-22 בספטמבר 1984 ביקרו יחד באתר נשיא צרפת פרנסואה מיטראן וקנצלר גרמניה הלמוט קוהל.

בקרבת האתר הוקמו אנדרטאות לזכר החללים היהודים והמוסלמים של צבא צרפת במלחמת העולם הראשונה. 

בשנת 2006 הפיק שירות הדואר הצרפתי בול הנושא איור של האתר.

## קישורים חיצוניים

* 
*אתר המבנה

## הערות שוליים

קטגוריה:צרפת: אנדרטאות למלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בתי קברות צבאיים של מלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:צרפת: מוזיאונים צבאיים
קטגוריה:לורן
קטגוריה:מאוזוליאומים
קטגוריה:גראנד אסט: מבנים
קטגוריה:אתרי קבורה וזיכרון של מלחמת העולם הראשונה (החזית המערבית) (אתר מורשת עולמית)
קטגוריה:צרפת: קבורה
סיפורי ברלין

**סיפורי ברלין** (באנגלית: **The Berlin Stories**) הוא ספר שפורסם בשנת 1945, הכולל שתי נובלות מאת כריסטופר אישרווד, והם: 
* הפרידה מברלין (באנגלית: Goodbye to Berlin) 
* מר נוריס מחליף רכבת (באנגלית Mr Norris Changes Trains)

הספר נבחר לאחד ממאה ספרי הנובלות הטובים של המאה ה-20 על ידי הטיימס.

סיפורי ברלין היו נקודת המפתח בכתיבת המחזה "אני מצלמה" של ג'והן ואן דרוטן כשבתורו היה ההשראה לסרט "אני מצלמה" ולמחזה והסרט "קברט". דמותה של סאלי באלס (Sally Bowles) היא ככל הנראה הדמות הבולטת ביותר מסיפורי ברלין עקב התפקיד המרכזי לה היא זוכה במחזה והסרט קברט, אולם בסיפורי ברלין היא מופיעה כדמות מרכזית רק באחד הסיפורים הקצרים בתוך הפרידה מברלין.

הספר "פרידה מברלין" יצא לאור בעברית בתרגום אמציה פורת במסגרת ספריה לעם של הוצאת עם עובד בשנת תשל"ו. כמו כן יצא לאור בשנית בתרגום נוסף של שאול לוין במסגרת מחברות לספרות של זמורה-ביתן בשנת 2007.

## עלילה
שתי הנובלות מתרחשות בברלין של שנת 1931 כאשר אדולף היטלר מתחיל לצבור כוח. אישרווד מצייר את ברלין של אותה תקופת מעבר דרך בתי הקפה, הדרכים הציוריות, חיי הלילה המגוחכים בקיצוניותם, עוצמת ההמון והמליונרים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי 1945
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
גאורג פון דר מרוויץ

**יוהנס גאורג פון דר מרוויץ** (בגרמנית: **Johannes Georg von der Marwitz**; 7 ביולי 1856 – 27 באוקטובר 1929) היה גנרל פרשים פרוסי שפיקד על מספר ארמיות במהלך מלחמת העולם הראשונה, הן בחזית המערבית והן בחזית המזרחית.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
פון דר מרוויץ נולד בשטולפ בחבל פומרניה, אז בשליטת פרוסיה. הוא התגייס לצבא הפרוסי ב-1875, ומ-1883 עד 1886 למד באקדמיה הצבאית הפרוסית. עד שנת 1900 פיקד על רגימנט פרשים, ובשנה זו מונה לראש מטה הקורפוס ה-18. ב-1911 מונה למפקד הדיוויזיה ה-3, וב-1912 מונה למפקח הכללי של חיל הפרשים.

### מלחמת העולם הראשונה
פון דר מרוויץ הוצב עם פרוץ המלחמה בראש קורפוס הפרשים ה-2 בחזית המערבית והשתתף בקרב האלן. לאחר קרב זה הוא הועבר לחזית המזרחית כדי לפקד על קורפוס המילואים ה-38, שאותו הוביל בקרב השני על האגמים המזוריים בתחילת חורף 1915. לאחר מכן הועבר דרומה ונלחם יחד עם האוסטרו-הונגרים נגד האימפריה הרוסית. ב-7 במרץ 1915 הוענק לו האות פור לה מריט.

לאחר שהחלים ממחלה בסתיו 1915, שירת פון דר מרוויץ בחזית המערבית כמפקד הקורפוס ה-6, בטרם חזר לחזית המזרחית עד לתום ההדיפה המוצלחת של מתקפת ברוסילוב ביוני 1916. ב-6 באוקטובר 1916 מונה לעוזרו של הקיסר וילהלם השני, תפקיד אותו עזב בדצמבר 1916 לאחר שמונה למפקד הארמייה השנייה בחזית המערבית. בנובמבר 1917 לקח חלק בהגנה בקרב קמברה, ובספטמבר 1918 מונה למפקד הארמייה החמישית עד לתום המלחמה.

בתקופת המלחמה פגש את אשתו לעתיד, ויקטוריה קולדוולינג, ולהם נולדו חמישה ילדים.

### לאחר המלחמה
לאחר המלחמה פרש פון דר מרוויץ מן החיים הציבוריים. הוא נפטר בוונדיכוב שבפומרניה בשנת 1929.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר הבז הלבן
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:חברי מסדר פרנץ יוזף
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1856
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1929
קוקון

**קוקון** (באנגלית: **Cocoon**, פקעת) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 1985 בבימויו של רון הווארד אודות קבוצה של קשישים אשר מוצאים מעיין נעורים מעשה ידי חוצנים. בסרט מככבים דון אמיצ'י, וילפורד ברימלי, יום קרונין, בריאן דנהי, ג'ק גילפורד, סטיב גוטנברג, מורין סטייפלטון, ג'סיקה טנדי, גוון ורדון, הרטה ור וטהני וולש.

## תקציר העלילה
בעל סירה מקבל לפתע הזמנה של סירתו ל-27 ימים כאשר במקביל אחוזה גדולה עם בריכה פרטית מושכרת ל-28 ימים. העלילה מסתבכת כשבעל הסירה מגלה שעורם של השוכרים אינו אנושי. באותה העת, חבורת קשישים עליזה המשתכנת בבית אבות, מתגנבת בחשאי לבריכה הפרטית בבית הסמוך כדי להתרענן. מהר מאוד הם מגלים שהשחייה בבריכה מחזירה להם את נעוריהם - בריאותם משתפרת וגם המוטיבציה שלהם לחיות. הסיבה, כך מתברר, היא שחייזרים משכנים מתחת לפני המים שבבריכה את הגלמים שלהם.

## צוות השחקנים

## ביקורות ותגובות
הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 79% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 24 ביקורות.

## מועמדויות וזכיות בפרסים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1985
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי חוצנים
קטגוריה:סרטי הרפתקאות אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:זוכי אוסקר: האפקטים החזותיים הטובים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-1985
קטגוריה:סרטי רון הווארד
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת ג'יימס הורנר
קוקון 2: החזרה

**קוקון 2: החזרה** (במקור: **Cocoon: The Return**) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 1988 בבימויו של דניאל פטרי.

## תקציר העלילה
לאחר שהם פוגשים בחייזרים בשנית, שלושת זוגות הקשישים מהסרט המקורי אינם בטוחים אם הם מעוניינים לעבור לכוכב אנטריה ולחיות לנצח או אם הם מעדיפים להישאר על כדור הארץ ולהישאר בני תמותה. ג'ו (מגולם על ידי יום קרונין) לומד בהמשך כי הלוקמיה שלו חזרה והוא מבין כי הוא יבריא שוב רק אם הוא ועלמה (מגולמת על ידי ג'סיקה טנדי) יעזבו את כדור הארץ. עם זאת, כאשר עלמה נפגעת על ידי מכונית, ג'ו נותן את שארית כוחו על מנת להצילה. ארתור ובס (דון אמיצ'י וגוון ורדון) לומדים כי בס בהריון, ומחליטים לגדל את הילד בכוכב אנטריה על מנת שהם יוכלו לחיות מספיק זמן כדי לראות אותו גדל. בן ומרילין (וילפורד ברימלי ומורין סטייפלטון) מחליטים כי הם מעדיפים להישאר עם המשפחות שלהם בכדור הארץ מאשר לחיות לנצח בכוכב אנטריה.

החייזרים והקשישים צריכים בהמשך לפרוץ למעבדה על מנת שהחייזרים יוכלו לקחת עימם גולם חיזרי שנלקח על ידי צוות חוקרים לכוכב אנטריה.

בסוף הסרט ג'ק (מגולם על ידי סטיב גוטנברג) לוקח אותם בספינתו ללב הים, שם הם נאספים על ידי ספינת חלל של החייזרים.

## צוות השחקנים

## ביקורות ותגובות
הסרט קיבל ביקורות שליליות ולציון 36% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 11 ביקורות.

## מועמדויות וזכיות בפרסים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1988
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי חוצנים
קטגוריה:סרטי הרפתקאות
קטגוריה:סרטי פנטזיה
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-1988
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת ג'יימס הורנר
Audacity

**Audacity** (**אודסיטי** או **אודאסיטי**) היא תוכנה חופשית לעריכת סאונד המאפשרת הקלטת קבצי סאונד ועריכתם. התוכנה פועלת במערכות ההפעלה חלונות, מק, לינוקס ומערכות הפעלה נוספות.

הודות לפשטות היחסית של התוכנה ולזמינותה בחינם נפוצה אודאסיטי בקרב משתמשים שאינם עוסקים בעריכת סאונד כמקצוע, אלא נעזרים בה בעת הצורך כגון - פודקאסטרים, יוטיוברים, תלמידים ומורים ועוד.

נכון ל-20 בינואר 2022, אודאסיטי היא ההורדה השנייה הכי פופולרית ב-FossHub עם למעלה מ-111.25 מיליון הורדות.

## היסטוריה
התוכנה פותחה בתחילה על ידי המתכנתים דומיניק מאזוני ורוג'ר דאננברג מאוניברסיטת קרנגי מלון ויצאה לראשונה במהלך שנת 2000. עד כה, התוכנה מפותחת בעזרתם של מתנדבים מרחבי העולם.

במאי 2021 רכשה החברה Muse Group (הבעלים של MuseScore ו-Ultimate Guitar) את הסימן המסחרי Audacity והודיע שהיא תמשיך לפתח את האפליקציה, שנותרה חופשית וקוד פתוח.

לאחר הרכישה החלו להופיע בתוכנה בקשות לאיסוף אנליטיקות אנונימיות על המשתמשים, אך הם נאספו רק ממי שאישר זאת ולא כברירת מחדל.

לאחר עדכון מדיניות הפרטיות, כמה מפתחים יצרו fork (פיצול) חדש של אודסיטי המנותק מ-Muse Group על בסיס הקוד הפתוח שלה. נגזרות אלה נוספו למספר נגזרות שכבר היו קימות.

## נגזרות
* **Audacium** - פיצול ללא בדיקת עדכונים או דיווח על שגיאות, ועם תכונות חדשות.
* **DarkAudacity** - גרסה מותאמת אישית עם מצב כהה (Dark Mode) ועוד שינויים קטנים נוספים.
* **Sneedacity** - פיצול שנוצר על ידי חברי "/g/" שמסיר בדיקת עדכונים, דיווח על שגיאות ומערכת הבנייה של *conan.*
* **Tenacity** - פיצול שמסיר קוד בדיקת עדכונים ודיווח שגיאות שהתווסף ל-Audacity 3.0.3 (יולי 2021), מוסיף כמה פיצ'רים חדשים ומתקן כמה באגים.

## תכונות בולטות
* יכולת הקלטה ועריכה (גזירה, העתקה והדבקה).
* יכולת עריכה ויצוא בפורמטים: Ogg Vorbis, MP3, WAV, AIFF, Au, LOF ו-WMP.
* תמיכה בהוספת ספריית FFmpeg  חיצונית הנותנת יכולת עריכה ויצוא בכמעט כל הפורמטים הנפוצים.
* תמיכה במספר ערוצים ורצועות. יש להעיר כי סימולטנית אי אפשר להקליט ערוצים שונים כי לתוכנה יש כניסה אחת. דרך לעקוף בעיה זו היא לחבר לתוכנה מיקסר ואת הכלים או מיקרופונים אליו.
* הכנסת אפקטים כגון: אִקווֶלַייזֵר, הסרת רעשי רקע, שינוי בס וטרבל, הד, התחמקות אוטומטית, שינוי גובה הצליל, שינוי המהירות, שינוי הקצב, פעולות אוטומטיות ועוד..

בעקבות התפוצה הרבה, ניתן למצוא באינטרנט מדריכים רבים בשלל שפות וויקי על התוכנה.

התוכנה תומכת בעברית ובעוד שפות רבות, אך התמיכה בפורום היא רק באנגלית, ספרדית, צרפתית, רוסית וגרמנית.

## פיתוח
הממשק הגרפי נכתב בעזרת הספרייה wxWidgets. התוכנה פותחה בעבר בסורספורג' והשתמש ב-CVS. כיום חלק מהפיתוח נעשה בעזרת שירותים של גוגל קוד (כגון מאגר Subversion) וחלק מהשירותים (כגון רשימות התפוצה) נשאר בסורספורג'.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2000
קטגוריה:תוכנות עריכת אודיו
קטגוריה:תוכנות פודקאסטינג
קטגוריה:תוכנות שפותחו או הורחבו בקיץ הקוד של גוגל
ממנון מרודוס

**ממנון מרודוס** (ביוונית: **Μέμνων ὁ Ῥόδιος**; 380–333 לפנה"ס) היה מצביא שפיקד על שכירי חרב יוונים בשירות האימפריה הפרסית. בלט בקרבות הראשונים נגד הפלישה של מוקדון. בראשית נלחם נגד פרמניון, מצביאו של פיליפוס השני ולאחר מכן נגד אלכסנדר הגדול. תרומתו למאבק הפרסי הייתה חשובה, אך כשל במימוש תוכניתו העיקרית להעביר את המלחמה ליוון גופה בגלל מותו ממחלה.

## קישורים חיצוניים
* ממנון מרודוס, מאתר Livius.org 

קטגוריה:יוונים בתקופה ההלנית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
סטפן סופיאנסקי

**סטפן אנטונוב סופיאנסקי** (בבולגרית: **Стефан Антонов Софиянски**;נולד ב-17 בנובמבר 1951, סופיה, הרפובליקה העממית הבולגרית) הוא פוליטיקאי בולגרי אשר בין 1995 ל-2005 כיהן כראש עיריית סופיה וב-1997 עמד לתקופה קצרה בראש ממשלת מעבר בבולגריה.

## ביוגרפיה
סופיאנסקי נולד בסופיה בירת בולגריה ואת השכלתו האקדמית רכש בעירו. הוא כיהן במספר תפקידים פקידותיים ציבוריים בתקופת המשטר הקומוניסטי בבולגריה. לאחר קריסת השלטון הקומוניסטי במדינה, הצטרף סופיאנסקי למפלגת איחוד הכוחות הדמוקרטיים ובהמשך הפך לסגן יושב ראשה. בנובמבר 1995 נבחר סופיאנסקי לראש עיריית סופיה והוא כיהן בתפקידו כ-10 שנים. בפברואר 1997 הטיל הנשיא פטר סטויאנוב על סופיאנסקי לעמוד בראש ממשלת מעבר, בעקבות התפטרותו של ז'אן וידנוב ועד לכניסתו לתפקיד של איוון קוסטוב. ב-2005 התפטר מתפקיד ראש עיריית סופיה כדי לכהן בפרלמנט הבולגרי. ב-1 בינואר 2007 מונה לחבר זמני בפרלמנט האירופי וזאת עד לבחירות שנערכו בבולגריה לתפקיד זה.

### אירועים השנויים במחלוקת
ב-1996 חנכה הקרן הקיימת את יער בולגריה הממוקם סמוך ליער חרובית ובו הוצבה אנדרטה לכבודו של בוריס השלישי, מלך בולגריה ואשתו יואנה על פועלם להצלת יהודי בולגריה. הנושא עורר מחלוקת קשה בין משפחות הנספים בשואה מקרב יהודי תראקיה ומקדוניה לבין חלק מיוצאי "בולגריה הישנה". הוקמה ועדה בראשות השופט משה בייסקי אשר המליצה להסיר את האנדרטה. האנדרטה הוסרה ובמקומה הוקם גלעד לזכר 11,343 יהודי תראקיה ומקדוניה שהובלו למחנות ההשמדה ולכבוד העם הבולגרי. גם החלטה זו עוררה מחלוקת קשה, זכתה להדים נרחבים בתקשורת הבולגרית וסופיאנסקי ראש העירייה דאז, הציב בסופיה לאות מחאה העתק של האנדרטה שהוסרה מיער בולגריה ובה הכיתוב בעברית להנצחת המלך ואשתו.

במהלך כהונתו כראש עיריית סופיה, הועלו טענות רבות כנגד סופיאנסקי על שחיתות כלכלית והוא אף הושעה מתפקידו בשלב מסוים. ב-2006, 2007 ו-2008 הועמד סופיאנסקי לדין בגין שלוש פרשיות שעסקו באי סדרים כלכליים, קבלת שוחד והטיית מכרזים, אך בכולן זיכה אותו בית המשפט מכל אשמה.

ב-2008 התבטא סופיאנסקי בחריפות נגד הקהילה הגאה במדינה וציין כי לו היה עדיין בתפקיד ראש עיריית סופיה לא היה מאשר את מצעד הגאווה בעיר.

## קישורים חיצוניים
* סטפן סופיאנסקי, באתר הפרלמנט של בולגריה 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת בולגריה
קטגוריה:ראשי עיריית סופיה
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1951
דברה מרקוס

**דֶּבְּרֵה מָרְקוֹס** (באמהרית: **ደብረ ማርቆስ**; נקראת גם **מָנְקוֹרָר**) היא עיר ונפה באתיופיה הנמצאת במחוז מזרח גוג'ם שבמדינת אמהרה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמהרה
קטגוריה:אתיופיה: ערים
הפארק הלאומי בנדינגילו

**הפארק הלאומי בנדינגילו** הוא פארק לאומי שהוקם ב-1992 בחבל הארץ אקווטוריה, במחוזות אקווטוריה התיכונה ואקווטוריה המזרחית, הנמצאים כיום בדרום סודאן. הפארק נמצא בשטח מיוער בסמוך לנהר הנילוס הלבן, ומשתרע על פני 10,000 קמ"ר.

הפארק ידוע ב"נדידה הגדולה" השנייה בגודלה בכדור הארץ (גדולה ממנה רק הנדידה בסרנגטי) של בעלי החיים שבו כמו מיני אנטילופה שונים, צבי סוף הסוואנה, קובוס שחור-רגל, והוא מהווה בנוסף בית גידול לאוכלוסיות עופות רבות ולבעלי חיים גדולים כגון הג'ירף. הפארק מכיל גם אדמות ביצה שמתפרשות עד מחוז ג'ונגליי. למרות חיות הבר הרבות שחיות בו, נמצא הפארק בזיכיון של החברה הצרפתית הבינלאומית לחיפוש גז ונפט, טוטל.

ב-6 ביולי 2011, שלושה ימים לפני שדרום סודאן התנתקה מסודאן והכריזה על עצמאותה, ראשי המנהל פתחו באופן רשמי את הפארק בטקס פתיחה במעמד מושל מחוז אקווטוריה התיכונה ומנהל השלוחה הסודאנית של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי. הפארק הוא אחד מהפארקים הלאומיים המתוירים בעולם וחלק מהכנסותיו מיועדות להקל על העוני הרב ופיתוח שירותים חיוניים שחסרים במדינה.

## קישורים חיצוניים
* הפארקים הלאומיים של דרום סודאן

## הערות שוליים

קטגוריה:דרום סודאן: פארקים לאומיים
קפה קוסטה

שמאל|ממוזער|250px|כוס הקפה הייחודית של קוסטה - "מאסימו" - המכילה 560 מיליליטר
**קפה קוסטה** (באנגלית: **Costa Coffee**) היא רשת בתי הקפה השנייה בגודלה בעולם, אחרי סטארבקס, והגדולה ביותר בממלכה המאוחדת. בינואר 2019 נרכשה על ידי חברת קוקה-קולה תמורת 4.9 מיליארד דולר.

## היסטוריה
בשנת 1971 יסדו האחים ברונו וסרג'יו קוסטה מפעל לקליית קפה בלונדון, אשר סיפק את תוצרתו לספקי שירותי הסעדה ובתי קפה באזור. בשנת 1978 פנתה החברה לעסקי קמעונאות עם פתיחת החנות הראשונה בדרך ווקסהול ברידג' בלונדון. בשנת 1995 העסק נרכש על ידי חברת ויטברד הבריטית והפך לחברת בת בבעלות מלאה. בשנת 2009 נפתח הסניף ה-1,000 של החברה בקארדיף. מאוחר יותר ויטברד רכשה גם את רשת בתי הקפה "Coffeeheaven" שפעלה בעיקר במרכז ומזרח אירופה ומיתגה את החנויות מחדש כחלק מרשת קוסטה. בסוף 2010 הפכה קוסטה לרשת בתי הקפה המובילה בממלכה המאוחדת עם נתח שוק של 37.6% (מן ההכנסות).

כיום מפעילה החברה כ-3,900 סניפים, מרביתם בממלכה המאוחדת, וכמה מאות במרכז ומזרח אירופה, במזרח התיכון ובסין. סניפים רבים מצויים בחנויות הספרים "Waterstones", בחנויות "W H Smith", במלונות "רשת מריוט", ברשת בתי הקולנוע הבריטית "אודאון", ברשת חנויות "טסקו", ובסניפי "פיצה האט". הסניף הגדול ביותר ברשת נמצא בדובאי ובו 320 מקומות ישיבה.

## ראו גם
* קפה נרו

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות בריטיות
קטגוריה:רשתות בתי קפה
קטגוריה:תאגידים רב-לאומיים
קטגוריה:חברת קוקה-קולה
שמורת הציד ג'ובה

**שמורת הציד ג'ובה** היא שמורת ציד מוגנת ובית גידול לשימור אוכלוסיות ציפורים בסביבת עיר הבירה של דרום סודאן, ג'ובה, שבאפריקה. גודלה 200 קמ"ר ושטחה מוגדר כסוואנה. היא מהווה סביבת המגורים הטבעית של מינים כמו חוברת ערב ו-Heuglin's Francolin.

## הערות שוליים

קטגוריה:דרום סודאן: שמורות ציד
קטגוריה:ג'ובה
להקת המחול הקיבוצית

[שמאל|ממוזער|[סמליל הלהקה עד 2023]]
[שמאל|ממוזער|250px|להקת המחול הקיבוצית בסיום המופע Aide-Mémoire ב[רומא (ינואר 2010)]]

**להקת המחול הקיבוצית** היא להקת מחול ישראלית שנוסדה בשנת 1970 על ידי כלת פרס ישראל יהודית ארנון ששימשה גם המנהלת האמנותית של הלהקה עד לשנת 1996. בשנת 1980 הצטרף ללהקה הכוריאוגרף רמי באר ומשנת 1996 הוא משמש מנהלה האמנותי.

מקום משכנה של הלהקה בכפר המחול בקיבוץ געתון אשר בגליל המערבי. הכפר משמש מרכז ללימוד תנועה ומחול לכל הגילאים ומרכז אירועים ומפגשי מחול, בו פועל בית הספר למחול.

## היסטוריה
הלהקה הוקמה בשם להקת המחול הבין-קיבוצית. באותה תקופה הרקדנים היו כולם חברי קיבוץ והיו נפגשים לחזרות והופעות בצורה מצומצמת יחסית. הלהקה התבססה רק על כוריאוגרפיה של יוצרים ישראלים, הן בשל העיקרון של קידום ויצירה תרבותית עצמאית והן בשל מחסור בתקציב. בין היוצרות באותן שנים היו: יהודית ארנון, עופרה אכמון, הדה אורן ואשרה אלקיים-רונן. שתי הראשונות יצרו בסגנון מחול ההבעה, ששלט בישראל עד אמצע שנות ה-50.

החל משנת 1994 נוספה להקת המחול "קיבוצית 2" המופיעה בעיקר עבור קהל צעיר יותר ביצירות כדוגמת: "פטר והזאב", ״קרנבל החיות״, "Kיבוצית 360" ו-"סיפורי קודמכל".

חלק מרקדני הלהקה בעבר הם בוגרי התוכנית נולד לרקוד ובהם: שי פרטוש, איתי פרי ולוטם רגב.

צמד הרקדנים והכוריאוגרפים, בני הזוג ליאת דרור וניר בן גל, החלו את דרכם בלהקה.

עם יצירותיה הבולטות של הלהקה: "המוות בא אל סוס העץ מיכאל", "שומר מסך", "בין קודש לחול".

מנכ"לית הלהקה היא אמירה תאומי, בתו של השחקן עודד תאומי.

## יצירות הלהקה
250px|ממוזער|שמאל|מופע של הלהקה
250px|ממוזער|שמאל|מופע של הלהקה

## הישגים ופרסים
* 1997 – פרס "סיכת הזהב" בפראג, על סרט הווידאו-דאנס ליצירה "מקומשהו".
* 1999 - פרס "היצירה" של שר המדע התרבות והספורט.
* 2004 - פרס ראשון על המופע "שומר מסך", במסגרת 50 שנות פסטיבל הקיץ בספליט - קרואטיה.
* 2004 - הלהקה זוכה "בפרס הביצוע" מטעם שרת החינוך.
* 2007 - פרס "חביב הקהל" ליצירה "פוראמן מאגנום" בביצוע להקת הבלט של התיאטרון הלאומי של ספליט, קרואטיה.
* 2010 - פרס שרת החינוך עבור היצירה "אינפראדום"
* 2010 - פסטיבל וולפסבורג - גרמניה. בכורה עולמית "בגן השחור" מאת רמי באר.
* 2013 - פרס "עכבר העיר" למופע המחול הטוב ביותר "חסר השלם" מאת רמי באר.

## לקריאה נוספת
* אבשלום קווה, **אחוזת מחול: יהודית ארנון ולהקת המחול הקיבוצית: פרקי חיים**, תל אביב: מורשת, 2003.
* טל כוכבי, **בין ריקוד לאנתרופולוגיה**, חיבור לשם קבלת דוקטור, האוניברסיטה העברית, 2007.
* יונת רוטמן, **הגרעין והקליפה סיפורה של להקת המחול הקיבוצית**. תל אביב: יד יערי, 2020

## קישורים חיצוניים

* 
* להקת המחול הקיבוצית, באתר "הבמה"
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות מחול ישראליות
קטגוריה:געתון
דה מארס וולטה

**דה מארס וולטה** (באנגלית: **The Mars Volta**) היא להקת רוק מתקדם אמריקאית מאל פאסו שבטקסס, אשר הוקמה ב-2001. מנהיגי הלהקה הם הגיטריסט עומר רודריגז-לופז והסולן סדריק ביקסלר-זוולה, שהקימו את הלקה לאחר פירוק להקתם הקודמת, At The Drive-In .

הלהקה משלבת השפעות מוזיקליות רבות כולל רוק מתקדם, אקספרימנטל רוק, פיוז'ן, ומוזיקה לטינית. הלהקה ידועה בשל ההופעות החיות האנרגטיות שלהם, ובשל אלבומי הקונספט שלהם.

## ביוגרפיה

ב-2009 הלהקה זכתה בפרס גראמי בקטגוריה "ביצוע הרוק כבד הטוב ביותר" עם שירם "Wax Simulacra".ב-2008 נכתב עליהם במגזין "הרולינג סטונז" שהם להקת הרוק מתקדם הטובה ביותר.

ב-2012 הכריז הגיטריסט שלהם עומר רודריגז-לופז, על הפסקה זמנית, אך אמר שלא יודע אם הלהקה תחזור לנגן בעתיד.

ב-2013 התפרקה הלהקה.

## חברי הלהקה

* עומר רודריגז-לופז – גיטרה
* סדריק ביקסלר-זוולה – שירה
* חואן אלדרטה
* מרסל רודריגז לופז
* דיאנתוני פארקס

### חברים לשעבר
* פלי – גיטרה בס

## דיסקוגרפיה
### אלבומי סטודיו
*De-Loused in the Comatorium – 2003
*Frances The Mute – 2005
*Amputechture – 2006
*The Bedlam in Goliath – 2008
*Octahedron – 2009
*Noctourniquet – 2012
*The Mars Volta – 2022
*Que Dios Te Maldiga Mi Corazón – 2023
*Lucro Sucio; Los Ojos del Vacío – 2025

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות רוק מתקדם
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:אמני וורנר רקורדס
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2001
קטגוריה:טקסס: להקות
קטגוריה:להקת אחאים
קפה נרו

**קפה נרו** (**Caffè Nero**) היא רשת בתי קפה שנוסדה בלונדון בשנת 1997 ומפעילה כ-500 סניפים בממלכה המאוחדת ועוד כמה סניפים בטורקיה ובאיחוד האמירויות הערביות.
## היסטוריה
בשנת 1997 הקים ג'רי פורד את שלושת הסניפים הראשונים של הרשת בלונדון. בשנת 1998 נוספו שלושה סניפים בעיר. בשנת 1999 הוקם הסניף הראשון מחוץ ללונדון - במנצ'סטר. בשנת 2000 הגיע מספר הסניפים ל-31. בשנת 2001 נרשמה החברה למסחר בבורסה לניירות ערך בלונדון. עד לשנת 2004 התרחבה הרשת על ידי הקמת חנויות חדשות ורכישת רשתות קטנות עד לכ-120 סניפים. בשנת 2007 חזרה החברה להיות חברה פרטית לאחר שפורד רכש את מניותיה ומחק אותה מן המסחר בבורסה. באותה שנה נפתח גם הסניף הראשון בטורקיה. בשנת 2009 פתחה החברה סניפים ראשונים בדובאי ובאיחוד האמירויות הערביות. נכון לשנת 2014 לרשת כ-600 סניפים בבריטניה וסניפים נוספים במדינות אירופה ובמזרח התיכון.

## ראו גם
* קפה קוסטה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רשתות בתי קפה
קטגוריה:חברות בריטיות
תערוכת הפרח

שמאל|ממוזער|250px|תערוכת הפרח, 2012, חיפה
שמאל|ממוזער|250px|אבא חושי ומשה דין בתערוכת הפרחים ה-9 הבינלאומית בחיפה, 29.4.1960
שמאל|ממוזער|250px|
**תערוכת הפרח** הייתה אירוע תיירותי שנערך בחיפה מדי שנה, בימי חול המועד פסח החל משנות ה-50 של המאה ה-20 ועד שנות ה-90. בשנת 2012 חודשה התערוכה, בשם **תערוכת הפרח הבינלאומית חיפה**.

## היסטוריה
דוד צירקין צפריר הציע לראש העיר אבא חושי שתערוכה, שבה יוצגו פרחים וצמחי נוי, תיערך כל שנה בחיפה. את התערוכה הראשונה תכנן וביצע אדריכל הגנים של עיריית חיפה משה רול. התערוכה התקיימה בשנותיה הראשונות בגן בנימין בשכונת הדר הכרמל וכשגדלה עברה לגן האם שבמרכז הכרמל.

קהל היעד של התערוכה היה הן אנשי מקצוע (שוזרי ומעצבי פרחים וגננים) והן הקהל הרחב - תלמידים וחובבי פרחים שהגיעו לתערוכה מכל רחבי הארץ והעולם - עשרות אלפי מבקרים בשנותיה הראשונות, ובשיאה מאות אלפים.

בשנת 2012 חודשה התערוכה ביוזמתו של ראש העיר יונה יהב, ונערכה בפארק הכט.

בשנת 2023 התקיימה במוזיאון העיר חיפה תערוכה המציגה את ההיסטוריה של תערוכת הפרח. לכבוד התערוכה, יצרה אוצרת מוזיאון העיר חיפה, יפעת אשכנזי, חיבור עם שלוש ארצות: טייוואן, ליטא ויפן. לכל אחת מהמדינו הוקדש חדר בו הוצגו מסורות מקומיות של פסטיבל הפרח.https://www.hcm.org.il/%D7%AA%D7%A2%D7%A8%D7%95%D7%9B%D7%95%D7%AA/10232/%D7%AA%D7%A2%D7%A8%D7%95%D7%9B%D7%AA_%D7%94%D7%A4%D7%A8%D7%97_%7C_%D7%9E%D7%91%D7%98_%D7%94%D7%99%D7%A1%D7%98%D7%95%D7%A8%D7%99_%D7%95%D7%97%D7%93%D7%A9

## קישורים חיצוניים
* סיור וירטואלי בתערוכת הפרח הבינלאומית חיפה 2012, באתר 360 ישראל
* 
* שוש להב, תערוכת הפרח הבינלאומית בחיפה, חוזרת במלא הדרה, באתר של ארגון גמלאי בנק דיסקונט, 1 באפריל 2012
* 
* אלבום מתערוכת הפרחים התשיעית הבינלאומית בחיפה 1960, מתוך הארכיון ע"ש אבא חושי, האוספים הדיגיטליים של ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
* 
* 
* 
*  תערוכת הפרח בחיפה. יומני כרמל, יוני 1955 (התחלה 0:53)

קטגוריה:גינון
קטגוריה:פרחים בתרבות
קטגוריה:חיפה: אירועים
איוואן קוסטוב

**איוואן יורדאנוב קוסטוב** (בבולגרית: **Иван Йорданов Костов**; נולד ב-23 בדצמבר 1949, סופיה, הרפובליקה העממית הבולגרית) הוא פוליטיקאי בולגרי אשר בין 1997 ל-2001 כיהן כראש ממשלת בולגריה.
## ביוגרפיה
קוסטוב נולד בסופיה ואת השכלתו האקדמית בכלכלה רכש במכון מרקס הייר לכלכלה (כיום האוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית). הוא בעל תואר דוקטור לכלכלה מאוניברסיטת סופיה. ב-1990 נבחר לפרלמנט הבולגרי מטעם מפלגת "איחוד הכוחות הדמוקרטיים" ובהמשך, כיהן כשר האוצר של בולגריה בממשלותיהם של דימיטר פופוב ופיליפ דימיטרוב. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 החריף מאוד המשבר הכלכלי בבולגריה, שהחל עם קריסת השלטון הקומוניסטי. המשבר גרם לאי שקט חברתי גובר שהוביל להתפטרותו של ראש הממשלה ומנהיג המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית ז'אן וידנוב. בבחירות שנערכו ב-1997 זכתה מפלגתו של קוסטוב והוטלה עליו מלאכת הרכבת הממשלה.

קוסטוב הצליח לייצב את הכלכלה הבולגרית ונרשמה עלייה בתוצר המקומי הגולמי. ממשלו ביצע שורת רפורמות שכללו בין השאר הפרטה של חברות ממשלתיות והחל משא ומתן על הצטרפות בולגריה לאיחוד האירופי. עם זאת, הועלו בבולגריה טענות כנגד ממשלו של קוסטוב בדבר אי סדרים ושחיתות כלכלית. בנוסף, נמתחה על קוסטוב ביקורת על מהירותו של תהליך ההפרטה, אשר הוביל לפשיטת רגל של לא מעט חברות שהופרטו. בבחירות שנערכו ב-2001 הפסידה מפלגתו של קוסטוב ל"תנועה העממית ליציבות וקידמה" בראשות סימאון סקסקובורגותסקי.

קוסטוב התפטר מראשות מפלגת איחוד הכוחות הדמוקרטיים וב-2004 הקים מפלגה חדשה בשם "דמוקרטים למען בולגריה חזקה", אשר הציגה עמדות ימניות, והוא נבחר מטעמה לפרלמנט.

## קישורים חיצוניים

* איוואן קוסטוב - תקציר ביוגרפי, באתר משרד האוצר הבולגרי 

קטגוריה:ראשי ממשלת בולגריה
קטגוריה:סופיה: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סופיה
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1949
ברוס מקנזי

**ברוס רוי מקנזי** (באנגלית: **Bruce Roy McKenzie**; ינואר 1919 - 24 במאי 1978) היה פוליטיקאי קנייתי, שר החקלאות בקניה תחת שלטונו של נשיא קניה ג'ומו קניאטה, ויועץ לנשיא. נטען שעבד בשביל שירותי המודיעין של בריטניה, דרום אפריקה או ישראל.

## ביוגרפיה
מקנזי נולד בינואר 1919 בריצ'מונד (Richmond) שבמחוז נטאל בדרום אפריקה, ובצעירותו רכש השכלה חקלאית. במלחמת העולם השנייה הצטרף לחיל האוויר הדרום-אפריקאי, ובהמשך שירת תחת חיל האוויר המלכותי הבריטי. הוא שירת בצפון אפריקה, הים התיכון ובאירופה. ב-1946 היגר לקניה, ועסק בחקלאות בסביבת נקורו. ב-1945 נישא להנרייטה אדמונדסון ונולדו להם שלושה ילדים. ב-1964 התגרשו, וב-1967 נישא לכריסטינה ברידג'מן שממנה נולדו לו בת ובן.

ב-1957 הצטרף למועצה המחוקקת של קניה. ב-1959 היה לשר החקלאות הקנייתי. מ-1962 שימש כשר ההתיישבות, עד פרישתו מהחיים הפוליטיים ב-1970. ב-1963 נבחר לבית המחוקקים כחבר מטעם מפלגת האיחוד האפריקני הלאומי, מפלגתו של ג'ומו קניאטה. מקנזי היה מנהלה של חברת East African Airways, עד להתמוטטותה הכלכלית ב-1977, ובהמשך היה למנהלה של חברת התעופה הלאומית של קניה, קניה איירווייז.

ב-24 במאי 1978 לאחר שביקר את שליט אוגנדה אידי אמין, נהרג בהתפוצצות המטוס בחזרתו לקנייה מעל גבעות נגונג, כתוצאה מהתפוצצות פצצה שהוטמנה במתנה שקיבל. לאחר מותו תיאר ג'ומו קניאטה את מקנזי כאחד מחבריו הטובים, וכאחד האירופים הראשונים מתושבי קניה אשר שזיהה עצמו עם המאבק לעצמאות (Uhuru).

שמו נקשר לסיוע לישראל במבצע אנטבה, ועל פועלו עבור קהילת המודיעין הישראלית הוענק לו לאחר מותו אות יקיר הסתר. חורשה לזכרו ניטעה בישראל בין מחלף גולני למחלף המוביל, סמוך לצומת בית רימון.

## קישורים חיצוניים
* Tembo7, Kenya Tembo

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:פוליטיקאים קנייתים
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1919
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1978
נתיבי הכרמל מערכות ותפעול

**נתיבי הכרמל מערכות ותפעול בע"מ** היא החברה האחראית לתפעול את מקטעי המנהרות בכביש 23 (מנהרות הכרמל) בחיפה. המנהרות משמשות כמערכת תנועה תת-קרקעית המקצרת באופן משמעותי את זמן הנסיעה בין הכניסות לחיפה – מחלף חיפה דרום (חוף הכרמל) ומחלף הקריות (צומת הצ'ק פוסט).

## בעלות
הפרויקט הוקם על ידי "אשטרום" ו"שיכון ובינוי" בהשקעה של כמיליארד וחצי ש"ח. זכיינית הפרויקט, חברת "**כרמלטון**", נוסדה בשותפות שווה של "אשטרום" ו"שיכון ובינוי", והיא האחראית על ניהול מנהרות הכרמל והמפקחת על החברה המפעילה. החברה המפעילה, "**נתיבי הכרמל מערכות ותפעול**", היא חברה אחות של "דרך ארץ", מפעילת כביש 6. "נתיבי הכרמל" אחראית על תפעול מערכות האגרה, ניהול בקרת תנועה ותחזוקה, וכן מתן מענה לנהגים באמצעות מרכז שליטה ובקרה, שירות לקוחות, בטיחות, תחזוקה שוטפת וגביית תשלומים.

"חברת חוצה ישראל" היא חברה ממשלתית שמונתה כרשות הממונה על פרויקט מנהרות הכרמל. הרשות הממונה מפקחת על פעילותה של "כרמלטון", על גביית האגרות, התפעול והתחזוקה.

יחידת הניטור של מנהרות הכרמל הוקמה על ידי "כרמלטון" על פי הנחיות המשרד להגנת הסביבה. יחידת הניטור מבצעת מעקב ובקרה על איכות האוויר ורמת הרעש במטרה לשמור על איכות חיי התושבים החיים בשכונות הסמוכות לפרויקט.

## מימון הפרויקט
היקף ההשקעה בפרויקט היה כ-1.4 מיליארד שקל, את רוב המימון (90%) סיפק בנק דיסקונט והראל השקעות (10%). בשנת 2011, מכר בנק דיסקונט 900 מיליון שקל מהחוב של מנהרות הכרמל למשקיעים מוסדיים (מנורה מבטחים פנסיה וגמל, כלל ביטוח, עמיתים והראל השקעות).

## תוואי המנהרות

מנהרות הכרמל מקשרות בין המבואות הדרומיים של חיפה באזור חוף הכרמל, דרך מרכז העיר, ועד המבואות הצפוניים של העיר לכיוון הקריות ועכו.

פתחי הכניסה והיציאה של מנהרות הכרמל מתחברים אל רשת הכבישים של חיפה בשלושה מוקדים מרכזיים: מחלף הקריות, מחלף נוה שאנן ומחלף חיפה דרום. האורך הכולל של מערכת מנהרות הכרמל הוא כ-6 ק"מ, אשר הנסיעה בהם מתבצעת במסלולים חד סיטריים, בשני נתיבי נסיעה. לכל כיוון נסיעה ישנה מערכת מנהרות נפרדת.

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: תחבורה - חברות תשתית
קטגוריה:חיפה: תחבורה
קטגוריה:קבוצת אלייד
בית האמנים בירושלים

"**בית האמנים**" שבמרכז העיר ירושלים הוא ביתה של אגודת הציירים והפסלים של ירושלים.

## היסטוריה
ראשיתו של בית האמנים היא ב"ביתן האמנים", שהוקם בשנת 1948 ב-"קלוב הקצינים" של הצבא הבריטי ששכן בשטח על יד מלון המלך דוד. המבנה ניתן לאגודת האמנים על ידי המושל הצבאי של ירושלים דאז, משה דיין. במחצית שנות ה-50 של המאה ה-20 החלה הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים, שקיבלה באותה עת בחזרה שטחים באזור מידי האפוטרופוס על נכסי נפקדים, בתביעה להשיב אל ידיה את השטח עליו עמד הביתן. 

עיריית ירושלים, בראשות מרדכי איש שלום, פעלו בשנות ה-60 במטרה למצוא לאגודת האמנים משכן קבע. הזדמנות לכך הגיע עם פינויו של בית הנכות הלאומי בצלאל, שעבר בשנת 1965 אל שטח מוזיאון ישראל החדש. 

הבניין משמש מרכז לתערוכות מתחלפות, שבהן מציגים אמנים ישראלים בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות. מ־2001 מתקיימת במקום הביאנלה הישראלית לרישום.

## גלריה

File:The Jerusalem Artists’ House (997008136707605171).jpg|מבנה "קלוב הקצינים" (1950)
File:The Jerusalem Artists’ House (997008136707705171).jpg|תערוכה ב"ביתן האמנים" (1950)
File:The Jerusalem Artists’ House (997008136707405171).jpg|תערוכה ב"ביתן האמנים" (1950)
File:PikiWiki Israel 47008 Bezalel Museum in Jerusalem.jpg|בית הנכות הלאומי בצלאל (1951-1948)
קובץ:Beithaomanimj.JPG|תערוכה באחד מחללי בית האמנים (2019)


## לקריאה נוספת
* דוד קרויאנקר, **המשולש הירושלמי, ביוגרפיה אורבנית**, ירושלים: הוצאת כתר ומכון ירושלים לחקר ישראל, 2011.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: תרבות
קטגוריה:ירושלים: גלריות לאמנות
קטגוריה:רחביה: מבנים
קטגוריה:בצלאל
נתיבי היובל

**נתיבי היובל בע"מ** היא חברה ייעודית (Special Purpose Entity) אשר זכתה במכרז למימון, הקמה, תפעול ותחזוקת פרויקט כביש 431
בשיטת PFI (Private Finance Initiative) .בהתאם לתנאי המכרז, אחראית נתיבי היובל על הקמת הכביש ותפעולו בתקופה של 25
שנים תמורת תשלום מהמדינה, שלאחריה יוחזר הכביש למדינה, ללא תמורה.

## בעלות
נתיבי היובל הייתה חברת בת של דניה סיבוס שהיא זרוע הבניה והתשתיות של חברת אפריקה ישראל. באמצעות חברת נתיבי היובל סללה דניה סיבוס את כביש הרוחב מספר 431 המתחיל בצידו המערבי באיילון דרום (כביש מספר 20) ומסתיים במודיעין-מכבים-רעות. עלותו הכוללת של הפרויקט הגיעה לכ-2 מיליארד ש"ח.

בחודש פברואר 2011 מכרה דניה סיבוס 75% מזכויותיה בחברת נתיבי היובל לקרן תשתיות ישראל תמורת 207.6 מיליון שקל.

## ראו גם
* כביש 431

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: תחבורה - חברות תשתית
דיר קרוח

שמאל|ממוזער|250px|שרידי הכנסייה מהתקופה הביזנטית
שמאל|ממוזער|250px|שרידי בית הבד מהתקופה הביזנטית

**דיר קרוח** - שרידי כפר עתיק הנמצאים בשמורת גמלא שברמת הגולן. שרידי היישוב נמצאים ליד המצוק המשקיף על נחל גמלא ובסמוך ל"שביל הנשרים". 

בין המאות 4 וה-5 שכן במקום כפר נוצרי. בתקופה זו, הייתה רמת הגולן מאוכלסת בעשרות יישובים יהודים ונוצרים. מתקופה זאת נמצאים באתר שרידי מנזר (דיר בערבית), כנסייה  בסגנון שהיה נפוץ באזורים הבזלתיים בירדן ובסוריה, ובית בד שבו נמצא אגן לריסוק זיתים עגול עשוי בזלת. בכנסייה נמצאו קשתות שתמכו בתקרה העשויה אבני בזלת. מצדה הצפוני של הכנסייה נמצאה חצר שרוצפה באבן. בחצר זאת נמצאה מעל הפתח כתובת ביוונית "האל של גרגוריוס הושע ורחם אמן". כל מבני הכפר בנויים בזלת. באתר נמצא מבנה נוסף מתקופה זו שנמצאו בו קשתות אבן וצלב חקוק על המשקוף. היישוב מהתקופה הביזנטית ננטש במחצית המאה ה-7 בגלל הכיבוש הערבי.

לאחר פער יישובי של כ-600 שנה נושב במקום מחדש במאה ה-13. יישוב זה שרד עד המאה ה-14. המקום נושב מחדש במאה ה-20 על ידי אוכלוסייה סורית. המקום ננטש  מיושביו לאחר מלחמת ששת הימים.
## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רמת הגולן: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:התקופה הביזנטית בארץ ישראל
קטגוריה:יישובים סוריים נטושים ברמת הגולן
כנסיית שדה הרועים

שמאל|ממוזער|250px|חזית הכנסייה
**כנסיית שדה הרועים** היא כנסייה קתולית-פרנציסקנית ליד ח'רבת א-סיר, בצפונה של העיירה בית סאחור, המנציחה את מקום התגלות המלאך לרועים, קודם שבאו במצוותו לסגוד לישו. הכנסייה השוכנת כ-2.2 ק"מ ממזרח לכנסיית המולד, הוקמה בידי האדריכל האיטלקי אנטוניו ברלוצי ב-1954.

## המסורת הנוצרית

סגידת הרועים הוא אירוע המדווח בבשורה על-פי לוקס, שבו סגדו רועים לישו, סמוך לאחר לידתו בבית לחם:

## היסטוריה
באונומסטיקון, זיהה אוסביוס את המקום בו נגלה המלאך לרועים, ב"שדה עדר" הנזכר בספר מיכה, כאלף צעדים מבית לחם:

בשנת 670 דווח כי במקום נצבה כנסייה, ובמקורות אחרים בני התקופה צוין כי מזרחית לבית לחם שוכן מנזר פואמניום (Poemenium), היינו, "של העדר". בתקופה הצלבנית כונה האתר "האחו הקדוש" (Agia Pimina) או "אצל הרועים" (Ad Pastores). כנראה שהאתר חרב לאחר שממלכת ירושלים הראשונה באה לסיומה, שכן עולי הרגל החלו פוקדים את דיר אל-רעואת ("מנזר הרועים"), השוכן כ-700 מטרים דרומית למקום.

ב-1859 שב האתר שהיה בשליטת הפרנציסקנים, והיה למקום בו זיהתה הכנסייה הקתולית את המסורת. במקום נערכה חפירה ארכאולוגית חלקית ב-1859, ומחקר מעמיק יותר בשנים 1951–1952. מחפירות אלה עלה כי האתר היה נושב מימי הורדוס, והתפתח בעיקר בין מאה ה-5 למאה ה-7. מצפון לכנסייה התגלה מתחם נזירי חקלאי גדול, ובו גתות, מאגרי מים, מחסנים ומערות מגורים. הכנסייה הראשונה באתר קמה במאה ה-4, והיא הורחבה במאה ה-6 אגב שימוש משני בחומרי בניין שהובאו מהאפסיס של כנסיית המולד המתומנת הקדומה (כנסייה זו נבנתה בבית לחם בתקופת קונסטנטינוס ונהרסה במרד השומרונים בשנת 539).

## הכנסייה
בשנת 1953 נבנתה ליד השרידים הקודמים כנסייה מודרנית, שתוכננה בידי אנטוניו ברלוצי, ומומנה בכספי תרומות מקנדה. הכנסייה משלבת מערה קדומה, וקירותיה נוטים כלפי פנים, שכן המבנה נועד להזכיר אוהל רועים בו התגוררו עת שהו בשדות המרעה. למבנה עשר צלעות וחמישה אפסיסים, ובהם פרסקאות המתארים את הרועים בשדה, את המלאך הנגלה בפניהם ואת סגידתם בפני ישו. כיפת המבנה עשויה בטון וזכוכית, והאור החודר דרכה אמור להזכיר את האור האלוהי שנגלה בפני הרועים. סביב בסיסה הפנימי של הכיפה מופיע הפסוק ממעשה ההתגלות לרועים, שהיה לפסוק הפותח את תפילת גלוריה:




מעל הכניסה למבנה נראה פסל ארד של המלאך שנגלה לפני הרועים והמברך את הבאים בשערי הכנסייה. מעל הפסל תלויים שלושה פעמונים ממגדל פעמונים בסגנון יווני. בדיר אל-רעואת שוכנים הכנסייה והמנזר היוונים-אורתודוקסים המנציחים גם הם את האירוע.


Bethlehem BW 2010-09-21 12-09-23.JPG|שמאל|ממוזער|250px|כיפת הכנסייה
Bethlehem BW 2010-09-21 12-10-34.JPG|שמאל|ממוזער|250px|פסל המלאך מעל הכניסה למבנה
Roman Catholic church of Shepherds Field Chapel, Bethlehem, Palestine2.jpg|שמאל|ממוזער|250px|חצר הכנסייה
Roman Catholic church of Shepherds Field Chapel, Bethlehem, Palestine6.jpg|שמאל|ממוזער|250px|שרידים באתר


קובץ:Bethlehem BW 2010-09-21 12-09-05.JPG|הרועים לפני האירוע. ממעל נראה כוכב בית לחם
קובץ:Bethlehem BW 2010-09-21 12-08-18.JPG|התגלות המלאך בפני הרועים
קובץ:Bethlehem BW 2010-09-21 11-58-55.JPG|סגידת הרועים


## קישורים חיצוניים

* 
* אודות המקום באתר משמורת ארץ הקודש
* אודות הכנסייה
* שדה הרועים באתר sacred-destinations

שדה הרועים
קטגוריה:אנטוניו ברלוצי
קטגוריה:משמורת ארץ הקודש
בן בסט

**בן בסט** הוא שם משפחה יהודי שמקורו ככל הנראה ביהדות ספרד ופירושו הוא "יצרן או מוכר של שטיח קיר". במסמכים ספרדיים של ימי הביניים שם זה מופיע גם בצורות אבנבסה, ברבסה ואבנפסאט. לעיתים, שם המשפחה בן בסט הוא ראשי תיבות של "בן ספרי טהור" (בן בס"ט).

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות ספרד ופורטוגל
בן חמו

**בן חמו** הוא שם משפחה יהודי מארצות האסלאם, חמו בשפה הברברית הוא שם קיצור לשם מוחמד. בהמשך, כיוון שרבנים סירבו לרשום את שם המשפחה, ייחסו לו מקור עברי כקיצור לשם העברי חיים, ומשום כך פירושו "**בן חיים**". פירוש מסורתי אחר לשם הוא ראשי התיבות של '''ח'''נניה '''מ'''ישאל '''ו'''עזריה שבני המשפחה התייחסו אליהם.

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה יהודיים
מערת החלב

שמאל|ממוזער|250px|המזבח במערה קודם חידושו ב-2007
שמאל|ממוזער|250px|תיאור המערה מ-1880
שמאל|ממוזער|250px|תיאור המערה מ-2016
**מערת גבירתנו מרים** (בערבית: **مغارةآلسثئ** - "מעארת א-סיתי"), המוכרת יותר בשם **מערת החלב** (בלטינית: **Crypta lactea**), היא קפלה קתולית-פרנציסקנית השוכנת כ-200 מטרים דרומית-מזרחית לכנסיית המולד בבית לחם.

## המסורת הנוצרית
לפי המסורת הנוצרית הסתתרה המשפחה הקדושה במערה בעת טבח החפים מפשע בידי הורדוס, טרם נמלטה למצרים. המסורת ממשיכה כי בעת שמרים הניקה את ישו, נשרה טיפת חלב אל הקרקע, והפכה אותה ללבנה. נוצרים ומוסלמים כאחד, מאמינים כי פירורי האבן מהמערה מעשירים את חלב ההנקה ותורמים לפוריות. אמהות מניקות מערבבות את האבקה במי השתייה שלהן, ואלה המבקשות להרות מניחות אותה מתחת למזרניהן. לפי מסורת נוספת שמקורה, ככל הנראה, במאה ה-7, נקברו החפים מפשע במערה. מסורת שלישית ממקמת את סגידת האמגושים לישו במערה זו.

## האתר
המערה חצובה בסלע גיר רך ופריך, וגרם מדרגות מוליך אליה. שלושה עמודים תומכים בתקרתה, ובצידה המזרחי ניצב מזבח. מעל המערה קמה כנסייה במאה ה-5 וממנה שרדו קטעי פסיפס שבו נראים צלבים. במאה ה-14 תפסו הפרנציסקנים את החזקה במקום והקימו בו כנסייה חדשה ב-1872. כנסייה זו הוגדלה וחודשה באופן משמעותי בשנת 2007 כדי לאפשר עריכת טקסים רבי משתתפים. קירות הכנסייה החדשה לבנים וחלקים כמעט לחלוטין, רצפתה עשויה שיש וספסלי הישיבה עשויים מעץ בהיר.

## קישורים חיצוניים

* 
* מערת החלב באתר משמורת ארץ הקודש
* המערה באתר sacred destinations
* תמונות האתר

## הערות שוליים

קטגוריה:בית לחם: כנסיות ומנזרים
קטגוריה:משמורת ארץ הקודש
קטגוריה:קפלות
נחום אש

[ממוזער|הרב נחום אש, רבה ו[אב"ד של העיר צ'נסטוחובה בפולין]]
ממוזער|מצבתו
הרב **נחום אַש** (י"ב בשבט תרי"ח, 27 בינואר 1858 – י"ט בסיוון תרצ"ו, 12 במאי 1936) היה רבה הראשי ואב"ד של העיירה צ'נסטוחובה שבדרום מערב פולין ומחבר ספרי דרוש והלכה.

## ביוגרפיה
נולד בווישגורוד שבמחוז פלוצק, לרב דוד צבי אש. עוד בנערותו התפרסם כעילוי, בעל זיכרון מופלא. למד בישיבת ר' אביגדור לייבוש ליבנטאל בקובל. הרבה ללמוד לימודי חול. בן 18 נשא לאישה את בת הרב שמשון אורנשטיין, אב"ד אוזרקוב. נסמך להוראה על ידי חותנו, והרב חיים אלעזר וקס מקאליש. 

בשנת תרמ"ט נתמנה לרב בעיר נשיאווה שבפלך ורשה, ובשנת תרנ"ד עבר לכהן כרב בצ'נסטוחובה, שבה שימש עד יומו האחרון, 43 שנים. בכהונתו פרחה הקהילה היהודית בעיר. פרק חשוב בחייו תפסה המערכה שניהל סביב שאלת השחיטה היהודית בפולין, עליה קמו עוררין מבין הצירים האנטישמיים בפולין, והוא לעומתם פתח בפעולת הסברה נמרצת.

היה חובב ציון ופעיל בתנועת המזרחי מראשית ימיה. ראש ועד קרן היסוד בעירו. 

היה ידוע כנואם וכן פרסם מאמרים בעיתונות בנושאי השעה.

## פרסומיו
* **[http://www.hebrewbooks.org/24273 "קול תרועה" - הספד על יצחק מאיר יוסטמן]**, פיעטרקוב תר"ף
* א טרייסט ווארט פאר'ן יודישען פאלק ("דברי נחמה"), צ'נסטוכוב, תרפ"ד
* **[http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=38784&pgnum=1 כוס נחומים - מאמרים בשאלות הזמן]**, צ'נסטוכוב תרצ"ג
* **עולת שבת - דרוש ביידיש לרגל שבעים שנה לבית הכנסת "אהל יעקב"**, צ'נסטוכוב תרצ"ד
* **זיכרון מלך** (מאמרים על הרמב"ם וספריו), לרגל יובל ה-800 להולדתו של הרמב"ם, פיעטרקוב, תרצ"ה

## לקריאה נוספת
* **ספר צ'נסטוחוב** (עמ' 646-643), ירושלים תשכ"ז

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1858
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1936
Having Fun with Elvis on Stage

**Having Fun with Elvis on Stage** הוא אלבום הופעה של אלביס פרסלי אשר יצא ב-1974. האלבום יוצא דופן מבין תקליטיו של פרסלי בכך שאינו כולל אף שיר או קטע מוזיקלי כלשהו, ומורכב כולו מקטעי דיבור שהוקלטו במעברים בין שירי הופעותיו. האלבום נחשב לגרוע ביותר של פרסלי, ובין הגרועים בכלל. כך לדוגמה, מבקרי המוזיקה ג'ימי גוטרמן ואוון אודונל הציבו את האלבום במקום הראשון בספרם "אלבומי הרוק אנד רול הגרועים בכל הזמנים" מ-1991 (וזאת על אף העובדה כי זהו אינו אלבום רוק אנד רול).
האתר Allmusic העניק לאלבום כוכב אחד וכתב - "יש האומרים כי האלבום אינו ניתן לשמיעה לחלוטין, אך למעשה הוא גרוע מזה; האזנה לו דומה לצפייה בתאונת דרכים המתרחשת בקרקס ומשאירה את הצופה מבועת ומבולבל מכדי להפנות את המבט".

## רקע
"קולונל" טום פארקר, מנהלו האישי של פרסלי, היה מעוניין להוציא אלבום שיימכר למעריצים בהופעות, לצד חולצות ופריטי אספנות אחרים. לרוע מזלו, החוזה של פרסלי עם חברת התקליטים RCA הבהיר כי זכויות היוצרים של כל שיריו שייכות באופן בלעדי לחברה. פארקר, שהיה מעוניין באלבום שיניב רווחים לו עצמו, מצא פרצה בחוזה וגילה כי זכויות היוצרים של **דיבוריו** של פרסלי אינם שייכים לאיש. לפיכך, אסף וחיבר יחדיו 37 דקות של קטעי מעבר בהם פרסלי מציג את השירים לפני ביצועם, מתבדח עם הקהל ומרבה למלמל "...Well" ("ובכן...") באינטונציות שונות.

האלבום נמכר בתחילה רק בהופעות, כמתוכנן, אך לאחר מכן הופץ לקהל הרחב ושווק על ידי RCA כאלבום הופעה לגיטימי לכל דבר, דבר שגרם לאלביס לרתוח מזעם כיוון שמצא את האלבום מביך ביותר. לאור תגובתו, האלבום ירד מהמדפים במהלך 1975 אך חזר אליהם זמן קצר לאחר מותו, שנתיים מאוחר יותר.

למרות הביקורות הגרועות ותוכנו הלא שגרתי של האלבום, הוא הצליח להגיע למקום ה-130 במצעד האלבומים של בילבורד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלביס פרסלי
קטגוריה:אלבומי הופעה
רפלקס בבינסקי

**רֶפְלֶקְס בָּבִּינְסְקִי** (באנגלית: **Babinski reflex**) הוא תופעה נוירולוגית השכיחה בעיקר אצל תינוקות שבה כף הרגל מגיבה לליטוף במתיחת הבוהן כלפי מעלה.

## תיאור ופירוט
שמאל|ממוזער|250px|רפלקס בבינסקי בכף רגל של מבוגר. מצב לא תקין.
רֶפְלֶקְס בָּבִּינְסְקִי מתאר תופעה **תקינה** אצל תינוקות בני שנה שבה גירוי כף הרגל גורם לתנועה בלתי רצונית שבה האצבעות (ובפרט הבוהן) נמתחות כלפי מעלה. אצל בוגרים מצב תקין אמור לגרום לתופעה הפוכה בדיוק: גירוי כף הרגל יגרום לפלקסיה (כיפוף - Flexion) של אצבעות כלפי פנים כף הרגל. רפלקס בבינסקי נחשב תקין אצל תינוקות קטנים, אך הוא אינו תקין אצל ילדים מעל גיל שנתיים או אצל מבוגרים. שינוי מהמצבים התקינים והנורמליים השייכים לחתכי הגילים הנ"ל עלול להעיד על בעיה פתולוגית (מחלתית). נזק למערכת העצבים המוטורית (המוח ומוח השדרה). רפלקס בבינסקי משמש כסימפטום להפרעות אורגניות אצל מבוגרים. המסלול הקורטיקו-ספינלי (CST) הוא מסלול המחבר בין קליפת המוח הגדול למוח השדרה, ותפקידו לשלוט על תנועות הגוף. מכיוון שהמסלול הקורטיקוספינלי עדיין אינו בשל בתינוקות קטנים, רפלקס בבינסקי קיים. אך ככל שהילד גדל, מסלול זה מבשיל, ורפלקס בבינסקי נעלם עד גיל שנתיים.

**מצבים רפואיים שעלולים לגרום להופעת רפלקס בבינסקי אצל מבוגרים**: ALS -ניוון הנוירונים המוטוריים התחתונים, דלקת קרום המוח, טרשת נפוצה, מחלות ניווניות של מערכת העצבים כמו מחלת אלצהיימר, שבץ מוחי.

## אטימולוגיה
רפלקס זה קרוי על שם ד"ר ז'וזף בבינסקי (Joseph Francois Felix Babinski), נוירולוג צרפתי ידוע מסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, משום שהוא מהראשונים שתיארו רפלקס זה ועסקו בו בהרחבה. המאמר הראשון והמקיף בעניין זה נכתב על ידו ב-22 בפברואר 1896.

## ראו גם
* בדיקה נוירולוגית (ראה הערכת רפלקסים פתולוגיים)

## לקריאה נוספת
* **יחיאל קלר/ עירית לינור/ מישל סלון/ [[שמואל אליס]]**, מבוא לפסיכולוגיה, חטיבה שלישית, יח' 9-7 עמ' 9.
*The Babinski sign--a reappraisal, **Kumar SP, Ramasubramanian D** (אנגלית)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נוירולוגיה
בבינסקי, רפלקס
כנסיית הרועה הטוב

שמאל|ממוזער|250px|השבת מאור עיניו של ברטימי העיוור
[שמאל|ממוזער|250px|[השקמה של זכאוס|עץ השקמה עליו טיפס לפי המסורת זכי כדי לצפות בישו]]
**כנסיית הרועה הטוב** (בערבית: **كنيسة الراعي الصالح**) היא כנסייה קתולית-פרנציסקנית השוכנת במרכזה של העיר יריחו. הכנסייה הוקמה בשנים 1924–1925 על ידי האדריכל האיטלקי אנטוניו ברלוצי, והיא משמשת ככנסיית הרובע עבור הקהילה הקתולית הקטנה של העיר, המונה כ-200 איש (כנסייה אורתודוקסית סמוכה משמשת קהילה בת 250 איש נוספים).

הכנסייה מנציחה בשמה את ישו הרועה הטוב, אשר עשה ביריחו שני ניסים. בראשון השיב את מאור עיניו של ברטימי (ברטימיוס) העיוור אשר ישב לצד הדרך וקיבץ נדבות:

בנס השני גאל ישו את זכאוס המוכס העשיר, והשיבו מדרכו הרעה:

לפי המסורת, ביריחו ניצב עץ השקמה עליו טיפס זכי כדי לצפות בישו.

## קישורים חיצוניים
* הכנסייה באתר משמורת ארץ הקודש

הרועה הטוב
קטגוריה:אנטוניו ברלוצי
קטגוריה:משמורת ארץ הקודש
קטגוריה:בנייה ופיתוח בתקופת המנדט
קטגוריה:יריחו: מבנים
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: כנסיות ומנזרים
הפרעה אורגנית

**הַפְרָעָה אוֹרְגָּנִית** או **מחלה אורגנית** הוא מונח המתאר מצב של הפרעה בהתנהגות, שמקורו בגופו של האורגניזם, ושנוצר בעקבות שינוי באיברים, ברקמות או בחומרים הכימיים המצויים בהם. זאת בניגוד להפרעות שמקורן האורגני אינו ידוע, ומניחים כי הוא פסיכולוגי; אלו מכונות הפרעות פסיכוגניות. המונח הפרעה אורגנית משמש לעיתים גם כשם נרדף לבעיות מוחיות-נוירולוגיות, שמקורן במוח.

המונח הפרעה אורגנית יכול לתאר כל מחלה שמקורה בשינוי חלק מחלקי האורגניזם למשל אוליגואנצפאליה. עם זאת, הצורך בשימוש במונח הזה, נוצר בפרט במקרים גבוליים שבהם לא ברור בבדיקה ראשונית אם מקור ההפרעה נפשי או לא. ישנו מספר הפרעות התנהגותיות הנבדקות תחילה בבדיקות אורגניות ולפי התוצאות מתקבלת ההחלטה אם יש צורך בטיפול תרופתי או פסיכולוגי. לדוגמה, לעיתים קרובות נבדקות הפרעות שינה כדי לברר האם מקורן בשינוי אורגני או בשינויים פסיכוגניים, כדי להחליט כיצד לטפל בבעיה.

## קישורים חיצוניים
* צבי עצמון, אורגני, אך באיזה הקשר, גליליאו, מרץ 2005 גיליון 79
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רפואה
קטגוריה:פסיכיאטריה
קטגוריה:נוירולוגיה