open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מצחיקונת (מחזמר)

**מצחיקונת** (באנגלית: **Funny Girl**) הוא מחזמר משנת 1963 (עלה לראשונה בברודוויי בשנת 1964) שנכתב על ידי איזובל לנארט עם שירים מאת ג'ול סטיין (לחן) ובוב מריל (מילים). העלילה החצי-ביוגרפית מבוססת על החיים והקריירה של כוכבת ברודוויי, שחקנית הקולנוע והקומיקאית פאני ברייס ומערכת היחסים הסוערת שלה עם היזם והמהמר ניק ארנשטיין. השם המקורי של המחזמר היה *My Man*.

המחזמר הופק על ידי ריי סטארק, שהיה חתנה של ברייס. ההפקה הייתה מועמדת לשמונה פרסי טוני אבל לא זכתה באף קטגוריה בה הייתה מועמדת, נוכח תחרות קשה מול המחזמר *!Hello, Dolly*.

אלבום שירי המחזמר, בביצוע צוות השחקנים של ההפקה המקורית, נכנס להיכל התהילה של הגראמי בשנת 2004.

## תקציר העלילה
עלילת המחזמר מתרחשת בארצות הברית, בעיקר בניו יורק ובסביבתה, זמן קצר לפני ובמהלך מלחמת העולם הראשונה. פאני ברייס, כוכבת המופע "שיגיונות זיגפלד", מחכה לשחרורו מהכלא של בעלה, ניקי ארנשטיין, ומעלה זכרונות על חייהם המשותפים.

### מערכה ראשונה
פאני ברייס היא שחקנית שאפתנית צעירה, שלראשונה מתקבלת למופע בוודוויל. אמה - גב' ברייס - וחברתה - גב' סטרייקוש - מנסות להניא אותה מעסקי השעשועים משום שפאני איננה בעלת יופי טיפוסי ("אם את לא מהממת"). אבל פאני מתמידה ("כוכבת על"), נעזרת ומעודדת על ידי אדי ריאן, כוריאוגרף אותו היא פוגשת מאחורי הקלעים. בעוד הקריירה שלה ממריאה, פאני פוגשת בניק ארנשטיין, מהמר חלקלק, והיא מתאהבת בו ("יחד"). השניים נפגשים לאכול ארוחת ערב פרטית במסעדה יוקרתית, ומצהירים על אהבתם ("זה גבר זאת אישה"). פאני מחליטה להינשא לניק, למרות ההתמכרות שלו להימורים ("לא יחרבו לי את המסיבה").

### מערכה שנייה
פאני וניקי נישאים, ועוברים לגור יחד באחוזה יוקרתית בלונג איילנד. פאני הופכת לכוכבת-על של מופעי שיגיונות זיגפלד, בעוד ניק פונה לעסקים. הוא פונה אל זיגפלד שישקיע מכספו, ולאחר שהוא מסרב - פאני מציע לניק כי היא תשקיע מכספה. המיזם של ניק נכשל, והזוג מפסיד כסף רב. ניק מחליט להיכנס לשוק האג"ח יחד עם שותפים מפוקפקים, אך מסתבך ונעצר בחשד למעילה. לאחר שחרורו מהכלא, פאני וניק נפגשים אך מחליטים להיפרד. פאני, שבורת לב, מחליטה לשקם את חייה.

## שחקנים דמויות

## שירים
;מערכה ראשונה

;מערכה שנייה

## עיבוד קולנועי

בעיבוד הקולנועי משנת 1968, בבימויו של ויליאם ויילר, כיכבו ברברה סטרייסנד בתפקיד פאני ברייס ועומר שריף בתפקיד ניק ארנשטיין. קיי מדפורד שבה לגלם בסרט את דמותה של גב' ברייס, אותה גילמה בהפקה הבימתית. לתפקיד דמותו של פלורנץ זיגפלד לוהק וולטר פידג'ן. על הופעתה בסרט זה, זכתה סטרייסנד בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (במשותף עם קתרין הפבורן, שגילמה את דמותה של אלינור מאקוויטניה בסרט "אריה בחורף"). כמו כן, סטרייסנד זכתה בפרס גלובוס הזהב. הסרט, שהיה מועמד לאוסקר בסך הכל בשמונה קטגוריות, בהן הסרט הטוב ביותר, היה הסרט הרווחי ביותר לשנת 1968.

## קישורים חיצוניים

* Funny Girl , באתר IBDB

קטגוריה:מחזות זמר המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:ניו יורק בתיאטרון
קטגוריה:מחזות זמר
חטיפות אריאל קסטרו

**חטיפות אריאל קסטרו** הן שלוש חטיפות שבוצעו בין השנים 2002 ל-2004 על ידי אריאל קסטרו. קסטרו חטף שלוש נערות צעירות - מישל נייט, אמנדה ברי וג'ורג'ינה "ג'ינה" דחסוס . קסטרו החזיק בהן כשבויות בביתו בקליבלנד אוהיו. ב-6 במאי 2013, ברי הצליחה להימלט מהדירה עם ילדתה בת השש ויצרה קשר עם המשטרה (הילדה נולדה לברי כתוצאה מאונס שביצע בה קסטרו). נייט ודחסוס שוחררו מהדירה על ידי שוטרים, כאשר קסטרו נעצר בתוך שעות .

ב-8 במאי 2013, קסטרו הואשם בארבעה אישומי חטיפה ובשלושה אישומי אונס. כחלק מעסקת טיעון הודה באשמה ב-937 סעיפי אונס, חטיפה וניסיון לרצח. הוא נידון למאסר עולם ותוספת של 1,000 שנים בכלא מבלי יכולת לבקש חנינה. כחודש לאחר מתן גזר הדין, וזמן קצר לאחר שהחל לרצות את עונשו- קסטרו התאבד בתאו בכלא בספטמבר 2013.

## רקע
אריאל קסטרו נולד ב-11 ביולי 1960, סן חואן שבפוארטו ריקו. הוריו התגרשו כשהיה ילד. זמן קצר לאחר מכן היגר לארצות הברית עם אימו ושלושה קרובי משפחה.

בשנות השמונים פגש את אשתו לעתיד, גרימילדה פיגוארה. הם עברו לבית בו כלא יותר מאוחר את החטופות בשנת 1992. מקום מגוריהם היה בית פרטי דו-קומתי בגודל של 130 מטרים רבועים, שכלל ארבעה חדרי שינה, חדר שירותים יחיד וחדר מחסן שבנייתו לא הושלמה בגודל של 71 מטרים רבועים. עם המעבר לדירה זו נרשם שינוי בצורת התנהגותו של קסטרו. שכניהם סיפרו שהוא תקף את פיגוארה ושבר את אפה, צלעותיה וידיה. הוא גם דחף אותה במורד המדרגות וגרם לשבר בגולגולתה. בשנת 1993 הוא נעצר בגין אלימות במשפחה, אך חבר המושבעים החליט לא להרשיע אותו. פיגוארה התלוננה על איומים ועל התנהגות אלימה נוספת מצדו והוציאה נגדו צו מניעה. היא נפטרה בשנת 2012 מגידול סרטני במוח.

לפני מעצרו בגיל 52, קסטרו עבד בתור נהג של אוטובוס בית ספר. הוא פוטר מכיוון ש"הפעיל שיקול דעת לקוי": הוא ביצע פניית פרסה מסוכנת כשהיו תלמידים על האוטובוס, השאיר תלמיד באוטובוס בעודו מבצע קניות, וכן השאיר את הרכב פתוח בעודו ישן בדירתו. הוא התפרנס משכר שעתי של 18.91 דולרים. בתקופת המעצר דירתו הייתה מעוקלת בגין אי תשלום מיסים על הנכס.

## החטיפות
כל אחת מהחטופות נחטפה לאחר שעלתה לטרמפ אותו הציע קסטרו. הוא הסיע כל אחת מהן לביתו הכניס אותן למחסן וקשר אותן. שכנים וחברים ששהו בבית לאחר החטיפה סיפרו כי קסטרו נהג לנעול דלתות ולמנוע גישה לאזורים מסוימים בבית.

## איתורן

שכן צעיר שניגש לבית כדי להביא לקסטרו את הדואר שלו, שבטעות נשלח לתיבת הדואר של אותו שכן- שמע מתוך הבית צעקות של אישה הקוראת לעזרה. הוא שמע את אמנדה ברי צועקת לעזרה. ברי הייתה כלואה בדרך כלל במרתף, אך היא ניצלה הזדמנות בה קסטרו יצא מן הבית והשאיר דלת פתוחה. דלת הבית עם זאת הייתה נעולה. עובר האורח שחרר את ברי שהזעיקה משטרה.

### מישל נייט
מישל נייט (נולדה ב-23 באפריל 1981) נעלמה ב-23 באוגוסט 2002, לאחר שיצאה מדירה של קרוב משפחה. בעת החטיפה, נייט הייתה בת 21. ביום החטיפה היא הייתה אמורה להתייצב בבית המשפט כדי לדון במשמורת על בנה התינוק.

לאחר גילויה ושחרורה של נייט, המשטרה הודתה כי הם הקצו משאבים מעטים כדי לאתרה והסיבה העיקרית לכך הייתה היותה בגירה. נחשד שהיא ברחה בעקבות כעס ומרמור על כך שהייתה צפויה לאבד את המשמורת על בנה. 15 חודשים לאחר חטיפתה, היא הוסרה ממאגר הנעלמים של קליבלנד ועל כך נמתחה ביקורת.

## קישורים חיצוניים

*  95 - אריאל קסטרו (אוהיו סלייב גירלס), בפודקסט "בואי נדבר רצח"

## הערות שוליים

קטגוריה:מעשי פשע בארצות הברית
קסטרו, אריאל
קטגוריה:ארצות הברית: עבירות מין
קטגוריה:אלימות נגד נשים: ארצות הברית
נעדר (סרט)

**נעדר** (באנגלית: **Missing**) הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי משנת 1982 בבימויו של קוסטה גברס עם ג'ק למון וסיסי ספייסק בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על ספר בשם זה מאת תומאס האוזר (1979) המתאר את חטיפתו ורציחתו של העיתונאי האמריקאי צ'ארלס הורמן בעת מהפכת 1973 בצ'ילה ואת מאמצי אביו ואשתו לגלות מה עלה בגורלו.

הסרט מתאר את שלטון הדמים של פינושה בצ'ילה ומעלה האשמה חמורה נגד ארצות הברית ששיתפה פעולה עם משטרו בהפיכה זו. הוא היה מוחרם בתקופת פינושה ונאסר להקרנה בארצות הברית במשך שנתיים בגלל תביעת דיבה של שגריר ארצות הברית בתקופה ההיא על סך 150 מיליון דולר. רק לאחר שהתביעה נדחתה חזר הסרט למסכי הקולנוע.

הסרט זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן (ביחד עם הסרט הטורקי "יול"). ג'ק למון זכה באותו פסטיבל בפרס השחקן הטוב ביותר.

קוסטה גברס ודונלד סטיוארט זכו בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. הסרט זכה בפרס באפט"א לקולנוע על התסריט והעריכה.

## תקציר העלילה
צ'ארלס הורמן (ג'ון שיאה) הוא עיתונאי אמריקאי צעיר המתגורר עם אשתו בת' (סיסי ספייסק) בסנטיאגו דה צ'ילה. הם נמצאים בחברה של עיתונאים אמריקאים הכותבים לעיתונים אמריקאיים בעלי נטיות שמאלניות.

באחד הימים נמצא צ'אלס בעיר הנופש ויניה דל מאר ונפגש עם פקיד אמריקאי המוסר לו כי הוא נמצא בשליחות חשובה עם ראשי צבא צ'ילה. צ'ארלס רושם זאת ובחוזרו לסנטיאגו הוא נחטף ונעלם. אשתו בת' שנתקעה בחוץ בגלל עוצר לילי חוזרת לדירתם ההפוכה ומתחילה לחפש את בעלה.

היא מודיעה על כך לאדמונד ("אד") הורמן (ג'ק למון), הוא מגיע בטיסה מארצות הברית ושניהם מתחילים בחיפושים אחרי צ'ארלס.

הם נפגשים מספר פעמים עם שגריר ארצות הברית בסנטיאגו ואנשיו, הטוענים כי הם עושים את כל המאמצים למצוא את צ'ארלס, וכי לדעתם הוא בחיים ומסתתר.

אד ובת' לא מאמינים להם וממשיכים בחיפושים. הם מקבלים אישור לבקר בחדר מתים בבית חולים, מסתובבים בין מאות גופות מדממות של אזרחים שנרצחו, מזהים את גופתו של פרנק טרוג'י חברו של צ'ארלס שנטען כי הוא בחיים אך לא מוצאים את גופת צ'ארלס (סצנה קשה לצפייה).

הם מקבלים אישור להיכנס לאצטדיון הלאומי של צ'ילה בו נמצאים אלפי עצורים. הם קוראים לצ'ארלס ברמקול אך ללא תשובה.

לבסוף מקבל אד ידיעה ממקור שמסרב להזדהות כי צ'ארלס נעצר והובא לאצטדיון הלאומי של צ'ילה ושם הוצא להורג.

עם הידיעה הזאת הוא חוזר לשגרירות ארצות הברית שם ממשיך השגריר לטעון כי צ'ארלס כנראה מסתתר. אד מטיח בפניו האשמות של שיתוף פעולה עם משטר פינושה. השגריר מתוודה בפניו כי הדבר חיוני, שכן האמריקאים מגינים בכך על זכויותיהן של יותר מ-3000 חברות אמריקאיות הנמצאות בצ'ילי, ושיתוף הפעולה עם פינושה נעשה לטובת העם האמריקאי.

לבסוף מודיעים לו מהשגרירות כי אכן צ'ארלס נרצח והם ידאגו להטסת הגופה תוך ימים ספורים.

הגופה מוטסת מסנטיאגו לארצות הברית רק כעבור שבעה חדשים כדי שאי אפשר יהיה לבצע בה נתיחה שלאחר המוות. בסוף הסרט נאמר שהורמן הגיש 11 תביעות נגד הממשלה בארצות הברית אך כולן נדחו בגלל חיסיון וכי עד היום לא הודתה ארצות הברית על התערבותה בהפיכה.

## קישורים חיצוניים

* קדימון לסרט "נעדר", באתר יוטיוב
* ריאיון עם אשתו של צ'ארלס הורמן וקטעים מהסרט, באתר יוטיוב

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1982
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:זוכי פרס דקל הזהב
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים אמריקאיים
קטגוריה:הדיקטטורה הצבאית בצ'ילה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטי ג'ק למון
מרי ליינס

**מרי ליינס-סמית**' (באנגלית: **Mary Lines-Smith**; 3 בדצמבר 1893 - דצמבר 1978) הייתה אתלטית בריטית, אלופת העולם (מונטה קרלו 1921 ופריז 1922) בקפיצה לרוחק, בריצות קצרות ובינוניות, בעלת 11 מדליות מהן 8 זהב. שיאנית עולם בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובריצת 800 מטר.

## ביוגרפיה
ליינס נולדה בלונדון.

### אלופת עולם
ב"משחקי מונטה קרלו" שנערכו במונטה קרלו במרץ 1921 זכתה לייס ב-6 מדליות, 5 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.70 מטר, בריצת 60 מטר בתוצאה של 8.2 שניות, בריצת 250 מטר בתוצאה של 36.3 שניות ובשתי ריצות שליחות 4x75 מטר ו-4x175 מטר. מדליית כסף, בריצת 800 מטר.

במשחקי העולם לנשים הראשונים שנערכו בפריז, צרפת בשנת 1922 זכתה ליינס ב-5 מדליות, 3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.06 מטר, בריצת 300 מטר בתוצאה של 44.8 שניות ובריצת שליחות 4x110 יארד בתוצאה של 51.8 שניות. מדליית כסף, בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.7 שניות ומדליית ארד בריצת 100 יארד.

## חייה האישיים
היא פרשה מתחרויות בשנת 1924, והתחתנה עם מר סמית'. בעלה נפטר בשנת 1946. בשנת 1971 היא עברה מלונדון לאורת'ינג עם שתי אחיותיה הרווקות. בשנת 1978 היא נהרגה בתאונת דרכים.

## שיאים אישיים
* ריצת 100 מטר: 12.8 שניות (1922), **שיא עולם**
* ריצת 200 מטר: 26.7 שניות (1922), **שיא עולם**
* ריצת 800 מטר: 2:25.8 דקות (1922), **שיא עולם**
* ריצת 80 מטר משוכות: 13.6 שניות (1924)
* קפיצה לרוחק: 5.16 מטר (1924)
* קפיצה לגובה: 1.422 מטר (1923)

## ראו גם
* 
* התפתחות שיא העולם בריצת 100 מטר (ויקיפדיה באנגלית)
* התפתחות שיא העולם בריצת 200 מטר (ויקיפדיה באנגלית)
* התפתחות שיא העולם בריצת 800 מטר (ויקיפדיה באנגלית)

## קישורים חיצוניים

* מרי ליינס, באתר *Track and Field Statistics* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אצניות בריטיות
קטגוריה:קופצים לרוחק בריטים
קטגוריה:רצים בריטים למרחקים בינוניים
קטגוריה:אלופות המשחקים העולמיים לנשים
קטגוריה:שיאניות עולם בריטיות: אתלטיקה
קטגוריה:הרוגות תאונות דרכים
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1893
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1893
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1978
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1978
וולוו C30

ממוזער|250px|וולוו C30
ממוזער|250px|וולוו C30, חזית הרכב
ממוזער|250px|וולוו C30
ממוזער|250px|וולוו C30
ממוזער|250px|וולוו C30, שנת 2011
ממוזער|250px|וולוו C30, מנוע 2.4 ל׳
ממוזער|250px|וולוו C30
**וולוו C30** היא מכונית האצ׳בק 3 דלתות קומפקטית בתצורת קופה, אשר הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב של פריז בשנת 2006, לאחר שפותחה בשנת 2005 על פלטפורמה משותפת עם חברת פורד. הוולוו C30 יוצרה על ידי חברת וולוו השוודית בשנים 2006–2013 והורכבה בבלגיה. מכל הגרסאות של ה-C30 יוצרו בסה״כ 208,652 יחידות.

דגם הקונספט לינקולן C התבסס על פלטפורמת דגם "פורד פוקוס" ווולוו דגמי "וולוו C30" ו"וולווS40".

## מפרט טכני ומידות

* 3 דלתות הצ'בק
* מנוע הנעה קדמית, 4 צילינדרים 1,596 סמ"ק המפיק 74 כ"ס ו-94 כ"ס
* מנוע 1,798 סמ"ק המפיק 92 כ"ס ו-123 כ"ס
* מנוע 1,999 סמ"ק המפיק 107 כ"ס ו-143 כ"ס
* מנוע 2,435 סמ"ק המפיק 125 כ"ס ו-168 כ"ס
* מנוע טורבו, (T5), 5 צילינדרים, 20 בוכנות בנפח 2,521 סמ"ק המפיק 162 כ"ס ו-217 כ"ס
* מנוע דיזל 1,600 המפיק 80 כ"ס ו-108 כ"ס
* מנוע דיזל 2,000 המפיק 100 כ"ס ו-134 כ"ס
* מנוע דיזל 2,400 המפיק 132 כ"ס ו-178 כ"ס
* תמסורת 5 מהירויות - ידנית
* תמסורת 6 מהירויות - ידנית
* תמסורת 5 מהירויות - אוטומטית (GearTronic)
* אורך הרכב - 4,252 מ"מ (2007-2010), 4,266 מ"מ (2011-2013)
* רוחב - 1,782 מ"מ
* גובה - 1,447 מ"מ
* משקל - 1,331-1347 ק"ג
* נפח תא מטען - 364 ליטר, (מושבים מקופלים - 894 ליטר)
* תאוצה 0-100 קמ"ש 8.8 שניות (דגם 2.435 סמ"ק, 20 שסתומים)
* אלמנטים עיצוביים לדגם ""וולוו C30"" נלקחו ממכונית הקונספט וולוו SCC שהוצגה בשנת 2001

## אמצעי בטיחות שפותחו בשנת 2005
* אזהרת התנגשות קדימה
* מידע המוקרן על השמשה הקדמית של הרכב
* טכנולוגיה מנטרת רכבים "הכתם העיוור" והתראות הנהג
* אזהרת מערכת להתריע לנהג את הסיכון של חריגה מהנתיב
* בקרת שיוט השומרת על מרחק קבוע מאחורי הרכב מול
* אורות מהבהבים בלם במהלך בלימה קשה
* מצלמות בטיחות
* פנסים מתקדמים כי לעקוב אחר העקמומיות של הכביש כאשר המכונית פונה
* גובה מתכוונן מושב אחורי
* מוצא פותח פסיבי מנוע (קדמי)
* תקשורת עם המכונית דרך מכשיר טלפון נייד
* ארבעה גלגלי מערכת למניעת נעילת גלגלים (ABS)
* תוכנית יציבות אלקטרונית (ESP)
* כריות וילון
* חזית פטנט ומבנה אחורי באמצעות ארבע דרגות שונות של פלדה לקלוט להפיץ אנרגיית השפעה סביב הגוף של הרכב
* מותחנים לחגורות הבטיחות

## מכירות בעולם

* 2006 - 1,596 יחידות
* 2007 - 46,726 יחידות
* 2008 - 39,966 יחידות
* 2009 - 32,409 יחידות
* 2010 - 35,981 יחידות
* 2011 - 27,090 יחידות
* 2012 - 19,256 יחידות
* 2013 - 5,628 יחידות

## לקריאה נוספת
* 
* 
* וולוו C30  (8:58 דקות), יו-טיוב
* וולוו C30  (23:37 דקות), יו-טיוב
* סקירה וולוו C30  (כארבויאר)
* וולוו C30 - מבחן דרכים  Wheel, ששי כהן

## קישורים חיצוניים

C30
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2006
קטגוריה:מכוניות שוודיות
סאבו

קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה הונגריים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
ג'ון מיליקין

**ג'ון מיליקין** (באנגלית: **John Millikin**; 7 בינואר 1888 – 6 בנובמבר 1970) היה גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
מיליקין נולד ב-7 בינואר 1888 בדנוויל, אינדיאנה, להוראס ואידה מיליקין. בשנת 1906 החל מיליקין את לימודיו באקדמיה צבאית, ובשנת 1910 סיים את לימודיו, והצטרף כלוטננט משנה לחיל הפרשים של צבא ארצות הברית.

### קריירה צבאית
ב-1 ביולי 1916 הועלה מיליקין לדרגת לוטננט, וב-15 במאי 1917 הועלה לדרגת קפטן. במהלך מלחמת העולם הראשונה נשלח מיליקין לצרפת, והשתתף שם בקרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. ב-22 ביוני 1918 הועלה מיליקין לדרגת מייג'ור, וב-16 בנובמבר אותה שנה הועלה לדרגת לוטננט קולונל.

ב-15 במרץ 1920 חזר מיליקין לדרגתו הקבועה - דרגת קפטן, וב-1 ביולי אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור. מיליקין מילא תפקידי מטה שונים, וב-1 בנובמבר 1934 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-1 ביוני 1939 הועלה מיליקין לדרגת קולונל, וב-9 בספטמבר אותה שנה מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-6. ב-1 באוקטובר 1940 מונה מיליקין למפקד חטיבת הפרשים ה-1, ולמחרת הועלה לדרגת בריגדיר גנרל. ביוני 1941 מונה מיליקין למפקד דיוויזיית הפרשים ה-1, וב-16 ביולי אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. בספטמבר 1941 הוביל מיליקין את הדיוויזיה שבפיקודו במהלך תמרוני לואיזיאנה, כחלק מקורפוס השריון ה-1 במסגרת הארמייה השנייה.

### מלחמת העולם השנייה
ביולי 1942 מונה מיליקין למפקד הדיוויזיה ה-83, ובספטמבר אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-33. ביולי 1943 נשלחה הדיוויזיה להוואי, ובאוקטובר אותה שנה מונה מיליקין למפקד הקורפוס ה-3. בספטמבר 1944 נחת הקורפוס בשרבור שבצרפת, והוכפף לארמייה התשיעית. במשך שישה שבועות התארגן הקורפוס, וכן סייע למערכת אקספרס הכדור האדום, ולאחר מכן הוכפף לארמייה השלישית באזור ורדן. הקורפוס השתתף בתקיפת מבצר ז'אן ד'ארק באזור מץ, וב-13 בדצמבר כבש את המבצר.

במהלך הקרב על הבליטה הצטווה הקורפוס לנוע צפונה לעבר בסטון, וב-26 בדצמבר חבר הקורפוס שכלל את הדיוויזיות ה-26, ה-80 והמשוריינת ה-4, לכוחות שהיו נצורים בבסטון. לאחר מכן הוכפף הקורפוס לארמייה הראשונה, וב-9 במרץ 1945 כבשו כוחות מהדיוויזיה המשוריינת ה-9 שהייתה תחת פיקודו את גשר רמאגן. בשל אופיו ההססני הודח מיליקין מהפיקוד על הקורפוס, ובאפריל מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת ה-13 שמפקדה נפצע קשה בקרבות, ופיקד עליה עד סוף המלחמה.

### לאחר המלחמה
ב-30 באפריל 1946 חזר מיליקין לדרגתו הקבועה - קולונל, וב-24 בינואר 1948 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל. ב-29 בפברואר 1948 פרש מיליקין מהצבא, וב-29 ביוני אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. מיליקין התגורר בוושינגטון די. סי., וב-6 בנובמבר 1970 מת בביתו.

## קישורים חיצוניים

* היסטוריה של הקורפוס ה-3 האמריקני
* 

קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי כוכב הכסף
קטגוריה:אמריקאים ילידי אינדיאנה
קטגוריה:גנרלים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:מפקדי הקורפוס השלישי בצבא ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי מדליית החייל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1888
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1970
אידון

**אידוּן** (בנורווגית: Iðunn, לעיתים עם סיומת נקבית: **אידונה**) היא אלה במיתולוגיה הנורדית שתפקידה לחלק את תפוחי העלומים שמשאירים את האלים צעירים לנצח. אם לא יאכלו אותם האלים יזדקנו.

אשתו של בראגי (Bragi) - אל השירה והספרות.

מסופר על אידון, אלת הנעורים והאביב של עמי הצפון, שהיה לה סל מלא תפוחי קסם, כל מי שטעם מהם התחדשו נעוריו, וכמה שאכלו מהם, הסל נשאר תמיד מלא בתפוחים ולא נתמעט. בעזרת 'תפוחי הקסם' שלה שמרה האלה אידון את האלים צעירים תמיד, והם הגנו עליה מניסיונות רבים לגנוב את התפוחים.

## לוקי, הענק תְיַאצי, אידון וסְקַאלְדי
שמאל|ממוזער|250px|לוקי ואידוּן, תמונה של ג'ון באור
לוקי הוא הגורם המניע בסיפור הפותח את הסְקַאלְדְסְקַאפַּארְמַאל ("שפת השירה"), החלק השני של האדה הפרוזאית. אודין, לוקי והוֹניר יצאו למסע ונתקלו בעדר שוורים. האלים בחרו לעצמם שור, התמקמו תחת עץ אלון, הדליקו מדורה והחלו לבשל את השור. אולם, על אף כל מאמציהם הבשר לא התבשל. נשר אשר ישב על צמרת האלון פנה לאלים ומסביר כי האש לא תבשל, אם לא יתנו לו האלים מספר נתחים מהבשר. האלים מסכימים ולאחר שהבשר מוכן, הנשר לוקח לעצמו את כל החלקים הטובים. התנהגותו של הנשר הכעיסה את לוקי והוא תפס מוט חד ושיפד את הנשר. הנשר זינק למעלה והחל לעוף עם המוט התקוע בגבו ועם לוקי האוחז במוט. לוקי ניסה לשכנע את הנשר להורידו אך לשווא. לבסוף, נאלץ לוקי להישבע לנשר, הוא הענק תְיאַצי (Thiazi), כי ישכנע את האלה אידוּן לצאת מחומותיה המגינות של אסגארד. לוקי מספר לאלה כי מצא יער ובו תפוחים טובים כשלה ומציע לה לבחון אותם. אידון מקבלת את ההצעה - והענק חוטף אותה.

בלי תפוחיה הקסומים של אידון, מתחילים האלים להזדקן. לאחר דיון בעניין, מאיימים האלים על לוקי בעינויים ובמוות ודורשים שיחזיר את אידון. לוקי שאל את נוצות הבז של פריה ועף ליוטונהיים. לאחר שמצא את אידון, הפך אותה לוקי לאגוז, תפס אותה בטפריו ועף חזרה לאסגארד. כאשר שב הענק לביתו ומגלה כי אידון נעלמה, הוא שוב משנה את צורתו לצורת נשר ורודף אחרי צמד האלים. בזמן זה אוספים שאר האלים עצים ועורמים אותם על חומות אסגארד. לאחר שעוברים לוקי ואידון את החומות, מדליקים האלים את העצים, שורפים את כנפיו של הענק ולבסוף הורגים אותו.

סְקַאד'י, ביתו של תיאזי, מגיעה לאסגארד במטרה לנקום את מות אביה. האלים מציעים לה להתחתן עם אחד מהם כפיצוי וסקאד'י מסכימה, בתנאי שהאלים יגרמו לה לצחוק, משימה בלתי אפשרית לדעתה. לוקי לקח חבל וקשר אותו לזקנו של תיש מצידו האחד ואשכיו מהצד השני. התיש החל למשוך לכוון אחד בעוד לוקי מושך לכוון אחר וכך הסתובבו השניים, צווחים מכאב. לאחר שנפל לוקי על ברכיה של סקאד'י, לא התאפקה האלה והחלה לצחוק.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מיתולוגיה נורדית
רנו 16

ממוזער|300px|רנו 16 שנת 1975 
ממוזער|300px|רנו 16 שנת 1970 
ממוזער|300px|מנוע הרנו 16 
ממוזער|300px|רנו 16 TS שנת 1975, מבט לתא הנהג 
ממוזער|300px|רנו 16 
**רנו 16** מכונית משפחתית 5 דלתות האצ'בק, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1965–1980.

יוצרו 1,845,959 יחידות בצרפת, יוגוסלביה, קנדה ובאוסטרליה.

הרנו 16 זכתה בתואר מכונית השנה באירופה בשנת 1966.

## דגמים
* דגם L (יצורו הופסק ב-1977)
* דגם TL (יצור הדגם האוטומטי הופסק ב-1979)
* דגם TS (יצורו הופסק ב-1977)
* דגם TX (יצורו התחיל באוקטובר 1973)

## מפרט טכני ומידות
* מנוע, 4 צילינדרים, 1,470 סמ"ק, בהספק 40 כ"ס ו-54 כ"ס, בדגמי Grand Luxe וסופר 
* מנוע, 4 צילינדרים, 1,565 סמ"ק, ממרץ 1968 בדגם TS, (הגיע למהירות שיא של 160 קמ"ש)
* מנוע 1,647 סמ"ק בדגם TX
* תמסורת 4 מהירויות – ידנית
* תמסורת 5 מהירויות – ידנית (הוצגה לראשונה באוקטובר 1973 בדגם רנו 16 TX)
* תמסורת 3 מהירויות – אוטומטית (הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות בז'נבה בתחילת שנת 1969)
* אורך הרכב – 4,240 מ"מ
* רוחב – 1,628 מ"מ
* גובה – 1,450 מ"מ
* בסיס גלגלים 2,650 מ"מ מימין, 2,720 מ"מ משמאל. שני צירי הגלגלים אינם זהים, כדי להתאים את ההשעיה רבת הפיתול. 
* משקל – 980–1,060 ק"ג
* בדגם TX – חלונות חשמל מקדימה, נעילת דלתות מרכזית, מגב חלון אחורי ומיזוג אוויר
* משנת 1970 – חגורות בטיחות מותקנות בכל דגמי רנו 16
* משנת 1979 – חגורות בטיחות 3 נקודות אחוריות מותקנים בכל דגמי רנו 16

## [[מכונית השנה באירופה]] בשנת 1966

בשנת 1966 זכתה הרנו 16 במקום הראשון, בתואר מכונית השנה באירופה עם 98 נקודות. למקום השני הגיעה רולס-רויס סילבר שאדו עם 81 נקודות, ובמקום השלישי זכתה האולדסמוביל טורנדו עם 59 נקודות.

## קישורים חיצוניים

* רנו 16  (2:32 דקות), יו-טיוב
* רנו 16  (2:04 דקות), יו-טיוב
* רנו 16, מבט מבפנים  (1:41 דקות), יו-טיוב
* רנו 16 מפרט ותכונות  (3:09 דקות), יו-טיוב

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
16
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1965
קטגוריה:מכונית השנה באירופה
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בקנדה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים באוסטרליה
קטגוריה:כלי רכב שיוצרו ביוגוסלביה
פסטיבל הוט דוקס

**הפסטיבל הבינלאומי הקנדי הוט דוקס** (באנגלית: **Hot Docs Canadian International Documentary Festival**) הוא פסטיבל הסרטים הגדול ביותר בצפון אמריקה, המתקיים מדי שנה בטורונטו, אונטריו, קנדה.
ב-2015 ביקרו בו 200,500 איש.

פסטיבל הוט דוקס הוא פרי יוזמה של וינדהם וייז , שהיה באותה עת מזכיר איגוד הקולנוע הקנדי העצמאי, כיום איגוד הקולנוע הקנדי העצמאי . הוט דוקס הוקם ב-1993 בידי צוות בראשותה של דבי נייטינגייל.

הוט דוקס מפעילים את קולנוע טד רוג'רס בטורונטו.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

טורונטו
קטגוריה:טורונטו: תרבות
קטגוריה:פרסים לסרטים תיעודיים
סיימון בוליבר באקנר הבן

**סיימון בוליבר באקנר הבן** (באנגלית: **.Simon Bolivar Buckner Jr**; 18 ביולי 1886 – 18 ביוני 1945) היה גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על הארמייה העשירית בקרב אוקינאווה, ונהרג מפגיעת פגז ארטילריה לקראת סיום הקרב, ובכך היה לגנרל האמריקני הבכיר ביותר שנהרג במלחמה מפגיעת אש אויב.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
באקנר נולד ב-18 ביולי 1886 במנפורדוויל, קנטקי, לסיימון בוליבר באקנר ולדליה הייז קלייבורן. אביו היה גנרל בצבא הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, ולאחר מכן כיהן כמושל קנטקי בין השנים 1887–1891, ואף היה מועמד לסגן הנשיא מטעם המפלגה הדמוקרטית הלאומית (דמוקרטי הזהב).

### קריירה צבאית
בשנת 1904 החל באקנר את לימודיו בווסט פוינט, ובשנת 1908 קיבל דרגת לוטננט משנה בצבא ארצות הברית. באקנר שירת שתי תקופות בפיליפינים, ואף לחם בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה.

לאחר המלחמה מילא באקנר תפקידי מטה והדרכה, וב-11 בינואר 1937 הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-66 (טנקים קלים). בספטמבר 1938 מונה באקנר למפקד רגימנט הרגלים ה-22, ובנובמבר 1939 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-6. ב-1 בספטמבר 1940 הועלה באקנר לדרגת בריגדיר גנרל, ומונה למפקד פיקוד ההגנה אלסקה, וב-4 באוגוסט 1941 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל.

### מלחמת העולם השנייה
במהלך המלחמה הייתה אלסקה גזרה שקטה, אולם ביוני 1942 התחולל בגזרה קרב אטו, כחלק מהקרב על האיים האלאוטיים. ב-4 במאי 1943 הועלה באקנר לדרגת לוטננט גנרל, וב-20 ביוני 1944 מונה למפקד הארמייה העשירית בהוואי. בתחילה הייתה הארמייה מיועדת לכבוש את טאיוואן, אולם לבסוף בוטלה המשימה ועל הארמייה הוטל לכבוש את אוקינאווה.

250px|שמאל|ממוזער|תמונתו האחרונה של גנרל באקנר, זמן קצר לפני שנהרג
הקרב שהחל ב-1 באפריל 1945 היה הגדול ביותר, הממושך ביותר, והעקוב מדם בכל ההיסטוריה הצבאית האמריקנית. ב-18 ביוני זמן קצר לפני שהוכרע הקרב, יצא באקנר לסיור בגזרת הלחימה, ובשעה שהשקיף על כוחותיו נפגע מאש ארטילרית. באקנר פונה במצב קשה מאוד, ונפטר זמן קצר לאחר מכן, ואת מקומו תפס מפקד כוחות הנחתים רוי גייגר. באקנר נקבר בבית הקברות בפרנקפורט, קנטקי, ובשנת 1954 הועלה לאחר מותו לדרגת גנרל.

## קישורים חיצוניים

* סיימון בוליבר באקנר
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קנטקי
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב השירות המצוין
קטגוריה:גנרלים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של הצי
קטגוריה:אנשי צבא אמריקאים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוגרי מכללת פיקוד ומטה הכללי של צבא ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1886
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1945
שבחי הר"ן

**שבחי הר"ן** (שבחי הרב נחמן) הוא ספר ביוגרפי על רבי נחמן מברסלב שנכתב על ידי תלמידו רבי נתן מברסלב (שטרנהרץ). זהו אחד מספרי היסוד בחסידות ברסלב. הספר נסוב על חייו של רבי נחמן, הנהגותיו ושבח מעלותיו. תוכנו של רוב הספר הוא נסיעתו לארץ ישראל. הספר נדפס לראשונה בשנת ה'תקע"ו (1816) בסוף "סיפורי מעשיות (ספר)" על ידי רבי נתן. הספר הודפס כספר בפני עצמו לראשונה בוורשה בשנת ה'תר"י (1850) בשם "מסעות הים".

## תוכן ומבנה הספר
הספר מתאר את חייו של רבי נחמן, מימי ילדותו, ואדמו"רותו שהחלה בגיל 13, ובעיקר את מסעו לארץ ישראל בזמן מלחמת נפוליאון. תקופות אחרות של רבי נחמן מתוארות בספר "חיי מוהר"ן" שאף הוא נכתב בידי רבי נתן.

##### מקור הספר
רבי נתן ליקט מעט ממה ששמע מפי רבי נחמן בעצמו, ומעט ממה ששמע מתלמידי רבי נחמן.

## מהדורות
המהדורה הראשונה שיצא לאור כספר בפני עצמו הודפסה בוורשה בשנת ה'תקע"ו, מהדורה שנייה, בשם "מסעות הים", הודפסה בוורשה בשנת ה'תר"י, מהדורה שלישית הודפסה בלמברג בשנת ה'תר"ל, מהדורה רביעית בלבוב בשנת ה'תרכ"ד (נדפסה כבר בשם שבחי הר"ן), מהדורה חמישית הודפסה גם כן בלבוב, בשנת תרנ"א, מהדורה שישית בוורשה בשנת תרצ"ו, ובשנת ה'תשמ"א יצאה לאור המהדורה המנוקדת הראשונה בהוצאת "משך הנחל", ומאז יצא הספר במהדורות רבות בעיקר בהוצאות קרן רבי ישראל בער אודסר ואבן שתייה (ה'תשס"ט).
יצאה גם מהדורה של הספר בשפה האנגלית.

## קישורים חיצוניים
*  ספר שבחי הר"ן באתר היברובוקס
* שבחי הר"ן המלא - טקסט מלא באתר אשובה

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידות ברסלב
קטגוריה:מחברי ספרי חסידות
קטגוריה:ניסיונות עלייה לארץ ישראל
קטגוריה:ספרי ברסלב
קטגוריה:כתבי רבי נחמן מברסלב
יחסי ישראל–מולדובה

[ממוזער|[שגרירות מולדובה בתל אביב]]
בין **[[מדינת ישראל]]** ו**[[מולדובה]]** מתקיימים יחסים דיפלומטיים החל משנת 1992. מולדובה מחזיקה את שגרירות מולדובה בתל אביב, וישראל פתחה בפברואר 2025 שגרירות במולדובה. כמו כן, ב-23 בדצמבר 2015 מונה מורן מנו כקונסול כבוד של מולדובה באשדוד.

## היסטוריה
ישראל הכירה במולדובה עם הצטרפותה לאומות המאוחדות ב-1992. בין שתי המדינות שוררים יחסים דיפלומטיים מ-22 ביוני 1992.

באוקטובר 2007 העניקה ישראל למולדובה סיוע רפואי, שכלל מכשור רפואי ותרופות שנתרמו לבתי החולים בקישינב.

בדצמבר 2012 ממשלת ישראל אשררה הסכם בין ישראל ומולדובה בדבר העסקה זמנית של אזרחי מולדובה בישראל.

ב-4 בנובמבר 2014 אישרה ועדת הפנים והגנת הסביבה את בקשתו של שר הפנים גדעון סער לפטור את אזרחי מולדובה מהנפקת אשרת תייר בטרם כניסתם לישראל.

ב-30 בנובמבר 2014 הוקם מיזם חקלאי משותף של ישראל ומולדובה. במיזם הוחלט על הקמת מעבדה לביולוגיה מולקולרית.

לאחר מבצע צוק איתן הוביל שר התיירות עוזי לנדאו הסכם כלכלי בין ישראל למולדובה, שנועד לשווק מוצרי תיירות ישראליים במולדובה.

לאחר מאורעות טבח שבעה באוקטובר מולדובה עמדה לצד ישראל, גינתה את החמאס והביעה תמיכה בזכותה של ישראל להגן על עצמה.

בדצמבר 2024 הודיע שר החוץ גדעון סער על החלטתו לפתוח שגרירות ישראלית בקישינב, וזו נפתחה בפועל ב-4 בפברואר 2025 במעמד סער.

### ביקורים רשמיים מטעם שתי המדינות
בין 28 באפריל ל-6 במאי 1993 ביקר ראש ממשלת מולדובה בישראל.

בין 22 ל-24 ביוני 1997 ערך נשיא מולדובה ביקור רשמי בישראל.

בשנת 2011, ערך שר החוץ אביגדור ליברמן, יליד מולדובה, ביקור רשמי במולדובה. הוא נועד עם ראש ממשלת מולדובה, ולדימיר פילאט ועם שר החוץ המולדובי יורי לאנקה. ליברמן גם נפגש עם בכירים בממשלת מולדוביה. ליברמן ביקר בקישינב באנדרטאות הזיכרון לשואה ובבתי-ספר היהודיים בעיר ונפגש עם משלחת ישראל לתרגיל נאט"ו.

בדצמבר 2018, נשיא מולדובה איגור דודון ביקר בישראל. במהלך הביקור נועד עם ראש הממשלה בנימין נתניהו ועם יושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין. במהלך אחת מן הפגישות הוא הביע תמיכה פומבית במאבק של ישראל נגד ארגון הטרור חזבאללה.

## ראו גם
* יחסי החוץ של ישראל
* יחסי טרנסניסטריה–ישראל

## קישורים חיצוניים

* 
* יחסי מולדובה עם ישראל, באתר משרד החוץ המולדובני 

## הערות שוליים

*
קרחון ארסקין

**קרחון ארסקין** (באנגלית: **Erskine Glacier**) הוא קרחון בחוף המערבי של ארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.

אורכו של הקרחון 28.2 קילומטרים.

הקרחון זורם לכיוון מערב, והוא נשפך אל מפרץ דארבל מצפון לקרחון הופקינס.

## היסטוריה
### מיפוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד (FIDS) בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947.

### מקור השם
הקרחון נקרא "קרחון גולד המערבי", על ידי FIDS. השם ניתן יחד עם קרחון גולד המזרחי דווח כממלא מגרעת רוחבית על פני ארץ גרהאם, אבל מדידה חוזרת בשנת 1957 לא הראתה כל הקבלה טופוגרפית קרובה בין השניים. השם גולד הוגבל אפוא לקרחון המזרחי ולקרחון המערבי ניתן שם חדש, המנציח את אנגוס ב. ארסקין, שעמד בראש הקבוצה הראשונה של FIDS שיצאה אל הקרחון למדוד ולמפות אותו בפרטי-פרטים.

## קישורים חיצוניים

* קרחון ארסקין באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית

ארסקין
ספקטרום סנטר

ממוזער|250px|מראה חיצוני של הספקטרום סנטר
**ספקטרום סנטר** (באנגלית: **Spectrum Center**) הוא אולם הנמצא בשארלוט שבצפון קרולינה. ספקטרום סנטר מארח מספר ענפי ספורט, ובו 19,077 מקומות ישיבה. בין היתר משמש האולם את קבוצת שארלוט הורנטס. הקמת האולם החלה ב-29 ביולי 2003, והוא נפתח ב-21 באוקטובר 2005. האולם אירח את משחק האולסטאר של ה-NBA לשנת 2019.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אולמות כדורסל בארצות הברית
קטגוריה:שארלוט הורנטס
קטגוריה:שארלוט: ספורט
עונת 2009/2010 בלה ליגה

**עונת 2009/2010** הייתה העונה ה-79 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-29 באוגוסט 2009 והסתיימה ב-16 במאי 2010. 

הליגה כללה 20 קבוצות. שלוש הקבוצות האחרונות ירדו לליגת משנה בסוף העונה. 

על ניצחון במשחק ליגה מוענקות שלוש נקודות.

בהתאם לתוצאות של העונה הקודמת ריאל סרגוסה, ריאל מורסיה ולבאנטה ירדו לליגת משנה. מליגת המשנה עלו חרס (בפעם הראשונה והיחידה בתולדות המועדון), ריאל סרגוסה וטנריפה.

ברצלונה זכתה בתואר וזאת בפעם ה-20 בתולדות המועדון. היא זכתה בהסופר קאפ הספרדי תוך ניצחון על סביליה בסיכום מפגש כפול - 3:1, 0:4. 

חרס, טנריפה וריאל ואיאדוליד ירדו לליגת משנה בסוף העונה.

## כדורגלנים מצטיינים
פרסים שהוענקו על ידי העיתון "מארקה":
* פרס הפיצ'יצ'י למלך השערים של העונה הוענק לליונל מסי ( ארגנטינה), ברצלונה, שכבש 34 שערים. בנוסף לכך זכה מסי בפעם גם בנעל הזהב האירופית. 
* פרס זאמורה לשוער הטוב ביותר הוענק לויקטור ואלדס (), ברצלונה, שספג 24 שערים ב-28 משחקים. ואלדס זכה בתואר בפעם השנייה ברציפות. 
* "פרס סארה" לכדורגלן ספרדי שכבש מספר מרבי של שערים במהלך העונה הוענק:  דויד וייה (), ולנסיה, שכבש 21 שערים. הוא זכה בתואר בפעם הרביעית והאחרונה.

פרס דון בלון הוענק על ידי העיתון "דון בלון":

***הספרדי המצטיין:**  בורחה ולרו ()
***הזר המצטיין:**  ליונל מסי ( ארגנטינה)
***המאמן המצטיין:**  ז'וזפ גוארדיולה  ()

**פרסי [[LFP]] הוענקו ל:**

***השחקן המצטיין:**  ליונל מסי ( ארגנטינה)
***השוער המצטיין:**  ויקטור ואלדס ()
***הבלם המצטיין:**  ג'רארד פיקה ()
***הקשר המצטיין:**  צ'אבי ()  חסוס נבאס ()  
***החלוץ המצטיין:**  ליונל מסי ( ארגנטינה)
***המאמן המצטיין:**  ז'וזפ גוארדיולה ()

## טבלת הליגה

## סטטיסטיקה

### מלכי השערים

### מלכי הבישולים

### פרס זאמורה

## קישורים חיצוניים

* נתונים מפורטים מאתר rsssf
* נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
* נתונים מאתר worldfootball
* נתונים מאתר transfermarkt

2009 2010
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2009
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2010
קטגוריה:2009 באירופה
קטגוריה:2010 בספרד
1932 בקולנוע

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1932 ונוגעים לעולם הקולנוע.

## אירועים
* תחילת קריירת הקולנוע של קרי גרנט
* תחילת קריירת הקולנוע של קתרין הפבורן
* תחילת קריירת הקולנוע של שירלי טמפל
* חברת וולט דיסני מוציאה את הסרט "פרחים ועצים", סרט האנימציה הראשון בצבעי טכניקולור

## סרטים שוברי קופות

## פרסי האוסקר
* הסרט הטוב ביותר: גרנד הוטל – MGM
בשנה זו לא חולקו פרסים לשחקן הטוב ביותר ולשחקנית הטובה ביותר.

## סרטים
* אמה 
* שנגחאי אקספרס
* פריקס
* פני צלקת
* גרנד הוטל

## נולדו
* 22 בינואר – פייפר לורי, שחקנית
* 6 בפברואר – פרנסואה טריפו, במאי קולנוע צרפתי (נפטר ב-1984)
* 14 בפברואר – אלכסנדר קלוגה, במאי גרמני
* 18 בפברואר – מילוש פורמן, במאי
* 23 בפברואר – מייג'ל בארט, שחקנית (נפטרה ב-2008)
* 27 בפברואר – אליזבת טיילור, שחקנית אנגלייה-אמריקאית (נפטרה ב-2011)
* 1 באפריל – דבי ריינולדס, שחקנית, זמרת ורקדנית (נפטרה ב-2016)
* 4 באפריל – אנדריי טרקובסקי, במאי סובייטי (נפטר ב-1986)
* 4 באפריל – אנתוני פרקינס, שחקן (נפטר ב-1992)
* 10 באפריל – עומר שריף, שחקן מצרי (נפטר ב-2015)
* 27 באפריל – אנוק איימה, שחקנית צרפתייה
* 22 ביוני – פרונלה סקיילס, שחקנית אנגלייה
* 2 באוגוסט – פיטר או'טול, שחקן אנגלי-אירי (נפטר ב-2013)
* 13 באוקטובר – דושאן מקבייב, במאי סרבי
* 10 בנובמבר – רוי שיידר, שחקן (נפטר ב-2008)
* 13 בנובמבר – ריצ'רד מאליגן, שחקן (נפטר ב-2000)
* 15 בנובמבר – פטולה קלארק, שחקנית אנגלייה
* 22 בנובמבר – רוברט ווהן, שחקן (נפטר ב-2016)
* 7 בדצמבר – אלן בורסטין, שחקנית

## נפטרו
* 10 באוגוסט – רין טין טין, כלב שהופיע בסרטי קולנוע
* 1 בספטמבר – גאי אוליבר, שחקן אמריקאי
* 16 בספטמבר – פג אנטוויסל, שחקנית אמריקאית ילידת בריטניה

## ראו גם
*1931 בקולנוע
*1932
*1933 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע

## קישורים חיצוניים
פסיכה (אסטרואיד)

**פסיכה** (שם מלא: **16 פסיכה**; באנגלית: **16 Psyche**) הוא אחד מעשרת האסטרואידים בעלי המסה הגדולה ביותר בחגורת האסטרואידים. קוטרו של פסיכה מעל 200 קילומטר, ומסתו מהווה קרוב לאחוז אחד מהמסה הכוללת של חגורת האסטרואידים. יש אסטרונומים הסוברים שהוא מהווה גלעין חשוף של פרוטופלנטה. 

פסיכה נתגלה בשנת 1852 על ידי האסטרונום האיטלקי אניבאלה דה גאספריס. האסטרואיד נקרא על שם פסיכה, דמות מהמיתולוגיה הרומית.

תצפיות מכ"ם מצביעות על כך שפסיכה הוא מתכתי ומורכב בעיקר מברזל ומניקל. פני השטח עשויים 90% ברזל וכמויות קטנות של פירוקסן.

האסטרואיד נמצא בחגורת האסטרואידים המרכזית שבמערכת השמש, בין מאדים לצדק. הוא מרוחק בערך 370 מיליון ק"מ מכדור הארץ ורוחבו 226 ק"מ.


Psyche by Bertel Thorvaldsen.jpg|פסל פסיכה מאת ברטל תורוואלסן 


## גשושית פסיכה

ב-4 בינואר 2017 הודיעה נאס"א על תוכנית לשליחת גשושית לאסטרואיד פסיכה. הגשושית שוגרה ב-13 באוקטובר 2023. 

## קישורים חיצוניים

* Philip Perry, NASA to Explore an Asteroid Containing Enough Mineral Wealth to Collapse the World Economy, in "Big Think" website, January 27, 2017 

## הערות שוליים

קטגוריה:חגורת האסטרואידים
מוצצי דם

[ממוזער|[יתוש הנמר האסייתי|יתושת הנמר האסייתי מוצצת דם של אדם.]]
[ממוזער|[עלוקות|עלוקה מוצצת דם.]]
**מוצצי [[דם]]** (באנגלית: Hematophagy) הם בעלי חיים המשיגים את מזונם משתייה או מציצת דם של בעלי חיים אחרים. למרות שטורפים רבים ואף כמה שבטים אנושיים ניזונים לעיתים מדם הם לא מסתמכים עליו.

מינים המסתמכים על תזונה מדם הם בעלי אורח חיים מתאים הכולל דרכים למצוץ דם (ובמקרה של חסרי חוליות נוזלי גוף דומים) דרך "קשית" או "לשונית" ארוכה, מבלי לצרוך בשר ואף מבלי לעורר כאב אצל הבעלים שלרוב חי במשך האכילה. מינים אלה קטנים יחסית ורבים מהם מנהלים יחסי טפילות, אם כי במספר מקרים הם עושים זאת בסימביוזה. למשל הזכר של כמה חכאים מוצץ דם מהנקבה לצורך היצמדות לרבייה. חלק מהיצורים הללו חיים רוב הזמן על הפונדקאי שלהם מבלי לעזוב אותו וחלק חיים אפילו בתוכו.

תופעה זו נפוצה בעיקר בין חסרי החוליות אך ישנם גם כמה חולייתנים הניזונים בעיקר מדם: הצמדאים, שפמנונים ערפדיים, עטלפי הערפד ואפילו כמה ציפורים כמו הפרוש הערפדי או חקיין אספניולה שפוצעים עופות ימיים. גם זרזירי הבקר ועורבים יודעים לנקר פצעי חיות גדולות שמשתמשות בהם כמנקי חרקים מגרדים. הכיאוניסיים וסינקלודה שחורה ממשפחת התנריים מנקרים עור מת מגופם של עופות ימיים וכלבי ים ולעיתים פוצעים אותם.

ליצורים אלה ישנם "קשיות" מוארכות איתם הם מסוגלים למצוץ את הדם מבלי להכאיב וליידע את הקורבן, שעלול לפגוע בהם. ליצורים אחרים יש במקום זה שפתיים יונקות חזקות הקורעות פיסות עור מעטות. לעטלפי הערפד ישנן שיניים קדמיות דמויות מחטים איתם הם נושכים את העור ואז מלקקים עם לשונם את טיפות הדם. רוקם מכיל נוגד קרישה, כך הדם ימשיך לטפטף תוך כדי אכילתם.

בעיה נוספת של יצורים אלה היא החישה בקורבן, אותה הם עושים על ידי חישה בחום גופם של פונדקיהם או על ידי הרחת נשימתם (הפחמן דו-חמצני היוצא מריאותיהם) או זיעתם. מינים אחרים מרגישים בתנועה של מינים אחרים וממהרים אליהם. חלק מיצורים אלה נכנסים לאיברי קורבנם ושם חיים. כך עושות תולעים טפיליות שונות. אחרים חיים על האיברים החיצוניים או על השערות כמו כינים או פרעושים.

יצורים אלה גורמים לנזקים לאדם, עקב הפצתם מחלות ונגיפים זעירים בגופם. היתוש אנופלס מפיץ את היצור הזעיר פלסמודיום, הגורם למחלת המלריה הקטלנית הגובה חצי מיליון קורבנות כל שנה.

## ראו גם
*קרניבורים
*יתושים
*טפילות
*צ'ופקברה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אקולוגיה
קטגוריה:קרניבורים
קטגוריה:דם
ויליאם גוט

**ויליאם הנרי אוורט גוט** (; 13 באוגוסט 1897 – 7 באוגוסט 1942) היה לוטננט גנרל בצבא בריטניה אשר פיקד על כוחות במערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה, ונהרג כאשר מטוסו הופל בדרכו לקבל את הפיקוד על הארמייה השמינית.

## ביוגרפיה
### תחילת דרכו
גוט נולד ב-13 באוגוסט 1897, ולמד בבית הספר הארו. הוא התגייס כלוטננט שני לקורפוס הקלעים המלכותי של צבא בריטניה ב-1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא לחם במלחמת העולם בחזית המערבית, שם העניקו לו חבריו את הכינוי "Strafer", משחק מילים על ססמת המלחמה של הגרמנים "Gott strafe England" ("אלוהים הענש את אנגליה"). בינואר 1921 הוא הועלה לדרגת קפטן, וב-1931 למד במכללת קימברלי לפיקוד ומטה. ביולי 1934 הועלה לדרגת מייג'ור, ושרת תקופה מסוימת בהודו הבריטית. ב-30 באוקטובר 1938 הועלה לדרגת לוטננט קולונל, והועבר לצפון אפריקה שם קיבל פיקוד על הגדוד ה-1 של קלעי המלך, אשר היה חלק מהדיוויזיה הניידת, שמאוחר יותר הפכה להיות דיוויזיית השריון ה-7 ("חולדות המדבר").

### מלחמת העולם השנייה
ב-1939 מונה לראש מטה דיוויזיית השריון ה-7, וב-31 בינואר 1940 מונה לממלא מקום מפקד קבוצת התמיכה ה-7. ב-16 בפברואר של אותה שנה הועלה לדרגת קולונל, ומיד לאחר מכן לדרגת בריגדיר, ומונה למפקד קבוע של קבוצת התמיכה ה-7. הוא השתתף עם הקבוצה שלו (שהייתה בגודל של בריגדה) בבלימת הפלישה האיטלקית למצרים כחלק מדיוויזיית השריון ה-7, ובדצמבר 1940 לחם עמה במבצע מצפן כנגד הארמייה האיטלקית העשירית. ב-8 באפריל 1941 הוא הועבר לפקד על קבוצת התמיכה ה-2, אולם כבר ב-16 באפריל הוחזר לקבוצה ה-7. ביוני של אותה שנה השתתף במבצע באטלקס כנגד קורפוס אפריקה הגרמני. המבצע נחל כישלון. ב-3 בספטמבר 1941 מונה למפקד דיוויזיית השריון ה-7, וב-6 בספטמבר הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. בנובמבר של אותה שנה השתתפה הדיוויזיה שלו במבצע צלבן, כחלק מהקורפוס ה-13 אשר היה חלק מהארמייה השמינית. ב-9 בפברואר 1942 הועלה לדרגת לוטננט גנרל, ומונה למפקד הקורפוס ה-13. הקורפוס שלו השתתף בקרב גזאלה ולאחר מכן בקרב אל-עלמיין הראשון.

### מותו
ב-13 באוגוסט 1942 העביר וינסטון צ'רצ'יל את קלוד אוקינלק מהפיקוד על הארמייה השמינית. בהמלצתו של אנתוני אידן, מינה צ'רצ'יל את גוט כמפקד הארמייה, חרף הסתייגויותיהם של אוקינלק ואלן ברוק אשר העדיפו את ברנרד מונטגומרי. גוט נלקח מאזור הקרבות ונשלח במטוס לקהיר כדי לקבל שם את הפיקוד על הארמייה. המטוס, בריסטול בומביי של טייסת 216 של חיל האוויר המלכותי, הותקף בידי שני מטוסי מסרשמיט Bf 109 של כנף קרב 27 של הלופטוואפה. הטייס הצליח לבצע נחיתת אונס, אולם הגרמנים הפציצו את המטוס על הקרקע. גוט נהרג, וגופתו נקברה בבית הקברות הצבאי הבריטי באל עלמיין. מונטגומרי קיבל את הפיקוד על הארמייה השמינית במקומו.

## קישורים חיצוניים

* ויליאם גוט באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה 

קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:גנרלים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא בריטים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בוגרי בית הספר הארו
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1897
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1942
מוחמד עבד א-שאפי

**מוחמד עבד א-שאפי** (בערבית: **محمد عبد الشافي**; נולד ב-1 ביולי 1985 בקהיר, מצרים) הוא כדורגלן עבר מצרי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

## קריירת מועדונים
עבד א-שאפי החל לשחק באקדמיית הנוער של א-זמאלכ, אך בשנת 2003 עבר לקבוצה מהליגה המצרית ENPPI ולאחר מכן לחאזל אל מחאלה. בשנת 2009 חזר למועדון  א-זמאלכ, שם שיחק 6 שנים עד עונת השאלה באל-אהלי מערב הסעודית כשמאוחר יותר חתם במדיה על חוזה כשחקן קבוע.

## נבחרת מצרים

עבד א-שאפי זומן לנבחרת מצרים ב-31 בדצמבר 2009. המאמן דאז, חסן שחאתה, כלל אותו בסגל לגביע אפריקה לאומות 2010. הוא הפך לחילוף קבוע בטורניר ושותף ב-5 משחקים. את שערו הראשון כבש בניצחון 0-4 בחצי הגמר נגד אלג'יריה.

## תארים
;קבוצתיים
* הגביע המצרי (3): 2007/08, 2012/13, 2013/14
* אליפות סעודיה (1): 2015/16
* גביע כתר הנסיך הסעודי (1): 2014/15
* גביע המלך הסעודי (1): 2014/15
* הסופר קאפ הסעודי (1): 2016
* גביע אפריקה לאומות (2): 2008, 2010

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים מצרים
קטגוריה:מגני כדורגל מצרים
קטגוריה:כדורגלני א-זמאלכ
קטגוריה:כדורגלני אל-אהלי ג'דה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מצרים
קטגוריה:קהיר: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2010
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2017
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1985
פרנק אצ'ימפונג

**פרנק אצ'ימפונג** (נולד ב-16 באוקטובר 1993) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת החלוץ, ולעיתים גם כקשר קיצוני או כמגן שמאלי. אצ'ימפונג משחק בשנג'ן ובנבחרת גאנה.

## קריירת מועדונים

החל את הקריירה בליגה המקומית בגאנה, אך מהר מאוד הורשם על ידי רבים, כאשר אחד מהם היה השייח מנסור מאיחוד האמירויות הערביות, שבבעלותו המועדון האנגלי - מנצ'סטר סיטי, הוא זומן להתרשמות בקבוצת אל-ג'זירה, מועדון אחר שבבעלותו.

בפברואר 2011 הוא חתם בשורותיה של בורי ראם יונייטד התאילנדית. בשנת 2013 עבר לאנדרלכט הבלגית. ובאפריל 2013 חתם במדיה בעבור סכום משוער של מיליון אירו. ב-28 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו קבוצה כאשר נכנס כמחליף בהפסד 3-2 ללוקרן. את שער הבכורה שלו הבקיע בניצחון 1-4 על גנט. ב-13 ביולי 2017 הושאל לטיינג'ין טדה הסינית. ב-22 ביולי רך את הופעתו הבעורה בקבוצה בהפסד 2-1 לצ'ונגצ'ינג ליפאן. ב-27 בספטמבר כבש את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 3-1 על גוויג'ואו ז'יצ'נג.

ב-12 באפריל 2021, אצ'ימפונג חתם בשנג'ן.

## נבחרת גאנה

באוגוסט 2012 זומן אצ'ימפונג לראשונה לסגל נבחרת גאנה למשחק ידידות נגד סין, כאשר עלה בהרכב הפותח של הנבחרת, משחק שהסתיים בתיקו 1-1. את שער הבכורה שלו בנבחרת כבש ב-10 בספטמבר 2013 במשחק ידידות נגד יפן.

## תארים
;קבוצתיים

* ליגת העל התאילנדית (1): 2011
* גביע ה-FA התאילנדי (2): 2011, 2012
* גביע הליגה התאילנדי (2): 2011, 2012
* אליפות בלגיה (2): 2013/14, 2016/17
* הסופר קאפ הבלגי (2): 2013, 2014

## קישורים חיצוניים

* פרופיל השחקן באתר הרשמי של אנדרלכט

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים גנאים
קטגוריה:מגני כדורגל גנאים
קטגוריה:קשרי כדורגל גנאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל גנאים
קטגוריה:כדורגלני בורי ראם יונייטד
קטגוריה:כדורגלני אנדרלכט
קטגוריה:כדורגלני טיינג'ין ג'ינמן טייגר
קטגוריה:כדורגלני שנג'ן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גאנה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2015
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2017
קטגוריה:ספורטאים זרים בתאילנד
קטגוריה:ספורטאים גנאים בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בסין
קטגוריה:גנאים שנולדו ב-1993
פרסי הוברט

**פרסי קלגהורן סטנלי הוברט** (; 14 ביוני 1885 - 19 בפברואר 1957) היה מייג'ור גנרל בצבא בריטניה אשר פיקד על כוחות שריון במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה צבאית
הוברט נולד ב-14 ביוני 1885 בעיר נאיניטל שבהודו הבריטית כבנם של רוברט וסטנלי הוברט. הוא התגייס לצבא בריטניה בשנת 1902, ולמד באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ' עד 1904. לאחר מכן הוצב בחיל ההנדסה המלכותי, ושרת בהודו עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914. במהלך המלחמה, הוא לחם בחזית המערבית ובמערכה במסופוטמיה. לאחר מכן הוחזר להודו, ובין 1919–1920 השתתף בדיכוי תסיסות בווזיריסטן. ב-24 במאי 1922 הוענקה לו דרגת כבוד של לוטננט קולונל, וב-1923 הועבר לרגימנט הטנקים המלכותי. בין 1923–1927 הוא שימש כמאמן במכללה לפיקוד ומטה בכוויתה. ב-1 בינואר 1928 הוענקה לו דרגת כבוד של קולונל, ובנובמבר של אותה שנה הוא נישא לדורותיאה פילד, בתו של קולונל בחיל הנחתים המלכותי. אחותו של הוברט, אליזבת (בטי) נישאה ב-1927 לברנרד מונטגומרי.

ב-1 במרץ 1933 הפכה דרגת הקולונל שלו לקבועה, ובד בבד הוא הועלה לדרגת בריגדיר ומונה למפקח על רגימנט הטנקים המלכותי. ב-1 באפריל 1934 הוא מונה למפקד בריגדת הטנקים ה-1, אשר הייתה בריגדת השריון הראשונה של צבא בריטניה. הוא מילא תפקידי מטה שונים במשרד המלחמה, וב-18 בדצמבר 1937 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. ב-27 באוקטובר 1938 הוא נשלח למצרים, והקים שם את "הדיוויזיה הניידת", אשר לימים הפכה להיות דיוויזיית השריון ה-7 ("עכברי המדבר").

### מלחמת העולם השנייה

רעיונותיו של הוברט בנושא לוחמת שריון היו לא מקובלים בצבא הבריטי, וב-9 במרץ 1940 הוא נאלץ לפרוש. הוא הצטרף למשמר המולדת והוצב בעיר צ'יפינג קמפדן. לידל הארט, אשר הכיר את הוברט והיה שותף לחלק מרעיונותיו, פרסם מאמר נגד פרישתו של הוברט. המאמר הגיע לידי וינסטון צ'רצ'יל, אשר מיהר לשכנע את הוברט לחזור לשירות. הוברט הוחזר לשירות פעיל ב-14 בפברואר 1941, ומונה למפקד דיוויזיית השריון ה-11. ב-16 באוקטובר 1942 הוטל עליו התפקיד להקים ולאמן את דיוויזיית השריון ה-79. מטרת הדיוויזיה הייתה להפיק את לקחי הפשיטה על דייפ לקראת מבצע אוברלורד, ולעצב כלים משוריינים אשר יוכלו להתמודד בנחיתות אמפיביות כנגד מכשולים טבעיים או מעשה ידי אדם. הדיוויזיה כללה כמעט 7,000 כלי רכב משוריינים אשר עוצבו במיוחד לצורך נחיתה אמפיבית וכונו "Hobart's Funnies". במהלך הפלישה לנורמנדי, הדיוויזיה לא לחמה כגוף אחד וכליה פוזרו בין כוחות הצבא הבריטי. הדיוויזיה השתתפה בעוד מספר קרבות בחזית המערבית לפני שפורקה ב-20 באוגוסט 1945.

### אחריתו
הוברט פרש מהצבא ב-1946. הוא נפטר בפרנהאם ב-19 בפברואר 1957 בגיל 71.

## קישורים חיצוניים

* פרסי הוברט באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה 
* 

קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אבירים מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים עמיתים
קטגוריה:מעוטרי הצלב הצבאי
קטגוריה:בריטים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1885
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1957
ארגון נשי מזרחי בארץ ישראל

**ארגון נשי מזרחי בארץ ישראל** הייתה התאחדות של ארגוני הנשים המקומיים של תנועת המזרחי בארץ ישראל. ההתאחדות קמה בשנת 1939 והתאחדה עם ארגון הפועלות של הפועל המזרחי בשנת 1959 להקמת תנועת האשה הדתית לאומית.

## חברות של נשים במזרחי
בתקופה של שלהי מלחמת העולם הראשונה עלתה שאלת זכות הבחירה לנשים ועמה התפתח ויכוח בתנועת המזרחי האם לקבל נשים כחברות בתנועה והאם לתת להן זכות להיבחר למוסדותיה.

באפריל 1919 נדונה השאלה בוועידות מחוזיות של תנועת המזרחי שנערכו לקראת הוועידה הכללית של התנועה ובהן הובעו דעות בעד מתן זכות לבחור בתוך התנועה והובעו דעות שונות לגבי הזכות להיבחר. כן הוסכם לקרוא לסייע להקמת אגודות נשים מזרחיות בכל אתר ואתר.

## הסתדרויות נשים מזרחי מקומיות בארץ ישראל
"הסתדרות נשים מזרחי" קמה בירושלים לאחר תום מלחמת העולם הראשונה. כנס ראשון התקיים בספטמבר 1919. בהסתדרות הורשו להשתתף: "צעירה מבת שבע עשרה ומעלה המתנהגת ברוח הדת והמסורת ומודה בתוכנית ההסדרות". החברות נדרשו לשקול את שקל המזרחי וכן לשלם דמי חברות להסתדרות. טרם הוחלט באותה העת האם ההסתדרות תחשב לסניף של תנועת המזרחי או לארגון עצמאי לצד המזרחי. ההסתדרות שאפה להקים סניפים בכל רחבי ארץ ישראל. בראש ההסתדרות הועמדה לאה זליגר שהתנגדה למתן זכות בחירה לנשים.

הסתדרות נשות מזרחי בארץ ישראל הייתה חלק בלתי נפרד מארגון "המזרחי" והזדהתה לחלוטין עם "ארגון הגברים", בהתאם לדבריה של הינדה אוסטרובסקי (המאירי) אשר הייתה למנהיגת ההסתדרות הנשית: .**'

עוד הצהירו הנשים בארץ ישראל: 

במרץ 1922 קיימו ראשי הסתדרות נשים מזרחי, זליגר ושנפלד, כינסי יסוד של סניפים ביפו ובפתח תקווה. ביפו היו הפעילות המרכזיות: מיזל, כהנא, ציזלינג ולאה קוק. סלוה ריכמן יסדה סניף של ההסתדרות ביבנאל. במאי 1922 היו בהסתדרות כ-600 נשים.

הסתדרות הנשים פעלה בשנת 1922 להקים בית מלאכה לחלוצות ולצורך כך השיגה תרומות של מכונות תפירה מנשות המזרחי באמריקה ובגרמניה. כן פעלה ההסתדרות לסיוע לעניים ולעולים חדשים.

במרץ 1938 התקיים בחיפה כנס ליסוד אגודה של נשות המזרחי בעיר.

בשנת 1938 כללו פעולות נשות המזרחי בארץ ישראל פעולות מקומיות של קייטנות, מטבחים לצד בתי ספר דתיים עבור ילדי עניים וגני ילדים. כן הוקמו שלושה מוסדות בסיוע של נשות המזרחי באמריקה: בית צעירות מזרחי בתל אביב, בית צעירות מזרחי בירושלים ומשק הפועלות של הפועל המזרחי בגן מגד.

## מרכז אמן
בשנת 1940, הוקם "אמן" - "מרכז ארגוני נשי מזרחי בארץ ישראל" בעזרתה של הרבנית שרה הרצוג. הארגון קם על מנת לאחד כוחות ולכלול את כל הקבוצות והמוסדות של הנשים הדתיות "מזרחיות" בארץ ישראל. מרכז הארגון התאסף לראשונה בתל אביב באפריל 1940. בכינוסים שנתיים דיווחו הנציגות על פעילויותיהן כל אחת במקומה והביעו עמדות בשאלות השעה.

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגוני נשים
קטגוריה:ארגוני נשים ביישוב
קטגוריה:ציונות דתית: תנועות
קטגוריה:ארגונים יהודיים
קטגוריה:תנועת המזרחי
הקורפוס הקנדי (מלחמת העולם השנייה)

**הקורפוס ה[[קנדה|קנדי]]** (באנגלית: **Canadian Corps**) היה קורפוס זמני של צבא קנדה אשר הוקם במהלך מלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
במהלך מלחמת העולם הראשונה, לחמו ארבע דיוויזיות קנדיות לצד מדינות ההסכמה במסגרת הקורפוס הקנדי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הצטרפה קנדה שוב למלחמה לצד בעלות הברית, ובדצמבר 1939 כבר נשלחה לבריטניה הדיוויזיה הקנדית ה-1, אשר נכללה במסגרת הקורפוס ה-7 של צבא בריטניה והגנה יחד עמו על דרום אנגליה מול האיום של פלישת הגרמנים מצרפת הכבושה. במהלך המחצית השנייה של 1940, עלה מאוד מספר החיילים הקנדים שהוצבו בבריטניה, עקב הגעתה של הדיוויזיה הקנדית ה-2. בשל כך, מפקדי צבא קנדה החליטו להקים יחידה קנדית עצמאית בסדר גודל של קורפוס, על מנת להדגיש את תרומתה של קנדה למאמץ המלחמתי.

הקורפוס הקנדי הוקם ב-24 בדצמבר 1940, בפיקודו של אנדרו מק'נוטון. קציני המטה של הקורפוס היו בתחילה בריטים, אולם בהדרגה הם הוחלפו בידי קצינים קנדים. עם זאת, התוכנית הקנדית הייתה להגדיל את הצבא עד חמש דיוויזיות, והוחלט להקים את הארמייה הקנדית ה-1. זו הפעם היחידה בהיסטוריה שפעלה ארמייה בשירות צבא קנדה. ב-6 באפריל 1942 פורק הקורפוס הקנדי, ועל בסיסו הוקם הקורפוס ה-1.

## מפקדים
* לוטננט גנרל אנדרו מק'נוטון (24 בדצמבר 1940 - נובמבר 1941)
* מייג'ור גנרל ג'ורג' פרקש (נובמבר 1941 - 23 בדצמבר 1941)
* לוטננט גנרל הארי קריראר (23 בדצמבר 1941 - 6 באפריל 1942)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יחידות צבא קנדיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קנדה במלחמת העולם השנייה