גביע קנדה 1981

**[[גביע קנדה]] 1981** היה טורניר הוקי קרח בין-לאומי שהיווה המשך לטורניר גביע קנדה הראשון שנערך ב-1976 וכלל את שש נבחרות ההוקי המובילות בעולם. משחקי הטורניר נערכו באדמונטון, ויניפג, מונטריאול ואוטווה. ברית המועצות ניצחה את קנדה בגמר במהלך משחק יחיד וזכתה בתואר הראשון שלה בתוצאה 8-1. השוער הסובייטי ולדיסלב טרטיאק נבחר לשחקן המצטיין. וויין גרצקי הקנדי הוביל את הטורניר בניקוד עם 12 נקודות.

מהדורה שנייה זו של גביע קנדה הייתה אמורה להיערך במקור ב-1979 אך נדחתה עקב מחלוקות בין איגוד חובבי הוקי קנדה להוקי קנדה. הטורניר נדחה בשנית ב-1980 בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן וחרם קנדה על אירועי ספורט עם ברית המועצות כתוצאה מכך. כאשר הטורניר התקיים לבסוף ב-1981, מארגן הטורניר אלן איגלסון שיער שזה יכול להיות המהדורה האחרונה של המפעל, עקב עליית העלויות והנוכחות המאכזבת. איגלסון יצר מחלוקת נוספת כאשר סירב לאפשר לסובייטים לקחת איתם את הגביע לברית המועצות לאחר שזכו בו.

## ארגון
בקונגרס בקיץ 1978, פדרציית ההוקי קרח הבין-לאומית אישרה את ההצעות לקיים את טורנירי גביע קנדה השני והשלישי ב-1979 וב-1982. עם זאת, המתיחות בין הגופים היריבים המנהלים של קנדה, איגוד חובבי הוקי קנדה (CAHA) והוקי קנדה, גברה לאחר שהגוף האחרון האשים את ה-CAHA בהתנערות מהבטחות שנתן בנוגע לשליטתה של הוקי קנדה באירועים בין-לאומיים שבהם מעורבים שחקנים מקצועיים. אלן איגלסון ששימש כראש המשא והמתן, האשים את ה-CAHA בניסיון לחבל בגביע קנדה ואיים לבטל את הטורניר אם ה-CAHA יסרב להתפשר עם המפעל.

הטורניר הועמד בסכנה נוספת בינואר 1979, כאשר ג'נרל מוטורס פרשה כנותנת חסות גדולה; איגלסון טען ש-GM פרשה כתוצאה מהמחלוקת עם ה-CAHA. המחלוקות העמידו את שני הגופים על סף ניתוק כל הקשר, מהלך שהיה מוביל לכך שהוקי קנדה הייתה מסרבת לשחרר כל שחקן מקצועי או מאוניברסיטה לכל אחת מנבחרות קנדה. הטורניר נדחה בסופו של דבר בשנה עד לספטמבר 1980.

הפלישה הסובייטית לאפגניסטן בדצמבר 1979 והאיומים בחרם על אולימפיאדת הקיץ 1980 במוסקבה הביאו את המארגנים לשקול שוב על דחיית הטורניר. בעוד איגלסון העדיף בתחילה לאפשר לטורניר להתקדם ללא קשר למצב הפוליטי, בסופו של דבר הוא הסכים שהוקי קנדה תדחה שוב את הטורניר לאחר שממשלת קנדה הצטרפה לחרם האולימפי. מאמץ קטן להעביר את הטורניר לשוודיה הופסק במהירות, כאשר איגלסון הודיע להם כי לא הוקי קנדה ולא איגוד השחקנים של ליגת ההוקי הלאומית (NHLPA) ישתתפו באירוע שכזה.

ללא חשש, איגלסון ונשיא ה-IIHF, גונתר סבצקי, הודיעו כי הטורניר שוב נדחה לספטמבר 1981. הפעם, הטורניר התנהל כמתוכנן.

## נבחרות
ברית המועצות התייחסה לגביע קנדה 1976 בזלזול, אך נכנסה לטורניר זה מתוך כוונה לבסס את עצמה מחדש בעקבות ההפסד הנסער שלה לארצות הברית באולימפיאדת החורף 1980. הם הובלו על ידי "קו KLM" שכלל את ולדימיר קרוטוב, איגור לריונוב וסרגיי מקארוב בהתקפה, וכן ויאצ'סלב פטיסוב ואלכסיי קסטונוב בהגנה, עם ולדיסלב טרטיאק הנערץ בשער. עם תערובת חזקה של ותיקים ושחקנים צעירים, הסובייטים נכנסו לטורניר כמועדפים.

קנדה הביאה נבחרת צעירה משמעותית לגביע קנדה 1981 בהשוואה לכניסתה ב-1976. שלושה מגינים, בהם ריי בורק, פול ריינהרט וקרייג הרטסבורג – היו מתחת לגיל 22, בעוד ויין גרצקי בן ה-20 היה צפוי להיות המוביל ההתקפי. השילוב של גרצקי עם גי לפלר וז'ילבר פרו הייתה צפויה מאוד, בעוד שרביעיית שחקני ניו יורק איילנדרס, מייק בוסי, בראיין טרוטייה, בוץ' גורינג וקלארק גיליס הייתה צפויה להיות גם כן מובילה בהתקפה.

עם 17 שחקני ליגת ההוקי הלאומית בסגל שלהם, שוודיה הרגישה בטוחה שהיא מסוגלת להדיח את ברית המועצות וקנדה על ידי שימוש במערכת של משחק קבוצתי חזק. קנט נילסון, תומאס סטין, אולף נילסון ובריה סאלמין היו צפויים להיות מובילי הקבוצה. לעומתם צ'כוסלובקיה נותרה עם חמישה שחקנים בלבד שהעפילו לגמר במהדורה הראשונה ב-1976 ונפגעו מעריקותיהם של האחים שטיאסטני (פטר, מריאן ואנטון) לקנדה, כך שצ'כוסלובקיה נכנסה לטורניר בעיצומו של עידן בנייה מחודש של הנבחרת ולא נחשבה למתמודדת ראויה ב-1981.

האמריקאים, שהרחיקו לכת בעקבות זכייתם במדליית הזהב באולימפיאדת 1980, נחשבו כמסוגלים להדיח את הנבחרות החזקות בטורניר. מרק האו, רוד לנגווי ושבעה שחקנים מהנבחרת האולימפית של 1980 היו צפויים להוביל את ארצות הברית בטורניר. טוני אספוזיטו היה השוער האמריקאי בטורניר; הוא אומנם ייצג את קנדה בסדרת הפסגה בשנת 1972, אך השיג את אזרחותו האמריקאית בזמן כדי לייצג את האומה החדשה שלו. כמו ב-1976, פינלנד הייתה צפויה לסיים במקום האחרון בטורניר שש הנבחרות למרות העובדה שאיגוד ההוקי הפיני ראה בנבחרת שנשלחה לקנדה בין הטובות ביותר שמדינתם הרכיבה.

## מהלך הטורניר
### סיבוב ראשון
הטורניר נפתח ב-1 בספטמבר באדמונטון כאשר האמריקאים הביסו את נבחרת שוודיה שהייתה לא מאורגנת בעליל, בתוצאה 3-1. המאמן השוודי אנדש פרמסטרם, זעם על האופן שבו קבוצתו מזלזלת באמריקאים, ישב עם כמה מהשחקנים המובילים שלו לתקופות ממושכות במהלך השליש השלישי. בוויניפג, הנבחרת הצעירה של צ'כוסלובקיה נאבקה מול ברית המועצות עד לתיקו 1–1 בו שיחקו משחק גס. הסובייטים נאלצו להסתמך על שוערם הכוכב ולדיסלב טרטיאק, כדי לשמור על מצב השוויון. במשחק השלישי מיום הפתיחה, "קו החלומות" של קנדה שכלל את גרצקי, לפלר וז'ילבר פרו השלימו יחד עשר נקודות וקנדה ניצחה בקלות את פינלנד 9-0. גם הקו השני של גיליס, טרוטייה ובוסי צברו יחד עשר נקודות במשחק.

פינלנד הצליחה מעט יותר טוב מול צ'כוסלובקיה שני לילות לאחר מכן, ובלמה מעט את תפוקת שערי הצ'כים בתוצאה 7-1. השוער הפיני האנו לסילה היה כוכב המשחק בכך שביצע מספר הצלות קשות ועזר לפינים לשמור על סיכוי לאורך שני שלישים. למרות ניצחונו עם פינלנד 26-9, הצ'כים הצליחו לתפוס יתרון של 2-1 בלבד לאחר 40 דקות לפני שגברו לבסוף על לסילה וכבשו חמישה שערים בשליש האחרון. שוודיה ניסתה לשחק בסגנון פיזי נגד ברית המועצות ללא הצלחה, שכן היא נכנעה בחמישה שערי כוח בהפסד 6-3. בינתיים קנדה ניצחה את ארצות הברית 8-3, במשחק שלמעשה היה הרבה יותר צמוד במהלכו מאשר בתוצאה. נראה היה שהאמריקאים בדרך להשוות עם קנדה ולבסוף שתי הקבוצות החזיקו על שוויון של שלושה שערים עם תשע דקות לסיום, עד ששער כוח של מייק בוסי עורר מתפרצות של חמישה שערים לקנדים בדקות האחרונות של המשחק.

לאחר מכן, הסובייטים נקמו את תבוסתם האולימפית ב-1980 על ארצות הברית עם ניצחון 4-1, בעוד שהשוודים ניצחו את פינלנד 5-0. בסיום הלילה השלישי של המשחקים, צ'כוסלובקיה הצליחה להתגבר על חיסרון של שתי דקות וללא שני שחקנים כדי לסיים בשוויון 4-4 מול קנדה במשחק שהוגדר כהכי מוצלח בטורניר. קנדה ניצחה את שוודיה 4-3, אך איבדה את פרו ששבר את קרסולו. פרו היה הכובש המוביל של קנדה בארבעת המשחקים הראשונים ונחשב למועמד להיבחר לשחקן המצטיין בזמן פציעתו. ארצות הברית הצליחה לבצע מהפך במהלך משחק עם פיגור מוקדם של שני שערים מול הצ'כים וניצחה 6-2 בעוד הסובייטים ניצחו בקלות את פינלנד 6-1.

הלילה האחרון של משחקי הסבב נפתח במשחק חסר משמעות בין ארצות הברית לפינלנד. האמריקאים כבר עלו לסיבוב הפלייאוף בעוד פינלנד הודחה. המשחק הסתיים בתיקו 4-4 והיה בולט במיוחד עבור אנשי מונטריאול פורום שניגנו בטעות את ההמנון האיטלקי במקום את ההמנון הפיני לפני תחילת המשחק. לאחר מכן, הצ'כים ניצחו בקלות את שוודיה בתוצאה 7-1, כדי לעלות לסיבוב הפלייאוף ולהדיח את השוודים. קנדה וברית המועצות סגרו את הסבב עם קרב על המקום הראשון. חמישה שערים מתפרצות של קנדה בשליש האחרון שברה את השוויון 2-2 והעלתה את קנדה לפלייאוף כקבוצה המדורגת במקום הראשון. הניצחון שלהם 7-3 היה הניצחון עם המהפך הכי גדול שרשמה קנדה מול הסובייטים מזה 20 שנה.

### חצי גמר
כקבוצה המובילה בסיבוב הפלייאוף, קנדה התמודדה עם האמריקאים שעמדו במקום הרביעי בחצי הגמר הראשון. הדיבורים שנכנסו למשחק נסבו סביב הסגנון ההגנתי של ארצות הברית והאם הם יכולים להתגבר על משחק ההתקפה של קנדה ולהדיח את הנבחרת העדיפה בשיטת גביע. בתחילת המשחק קנדה מימשה יתרון, כשהיא פתחה תוך שתי דקות בשער של המגן בראיין אנגבלום ואז הגדילה את היתרון חמש דקות מאוחר יותר, כאשר חבטה של בוסי נחבטה למרחק והדסקית חמקה מאספוזיטו בשער האמריקאי. שער נוסף של בוסי עזר לקנדה לסיים את השליש הראשון ביתרון של 3-0. 40 הדקות הנותרות של המשחק היו חסרות רגש ושתי הקבוצות החליפו שערים עד ניצחון קנדה בתוצאה 4-1.

במקום השני עמדה ברית המועצות שהתמודדה מול צ'כוסלובקיה המדורגת שלישית. המאמן הסובייטי ויקטור טיחונוב היה נסער בעקבות התבוסה של מדינתו 7-3 מול קנדה בסיום הסבב, בעוד שהצ'כים צברו יותר ויותר ביטחון ביכולתם במהלך התקדמות הטורניר. עם זאת, היו אלה הסובייטים שהבקיעו שלושה שערים בשליש הראשון והובילו 3-0 מוקדם. הנבחרת הצעירה של צ'כוסלובקיה לחצה על יריבתה במשך חלק ניכר מ-40 הדקות האחרונות, וגברה על הסובייטים 23-11 בשלישים השני והשלישי גם יחד. עם זאת, טרטיאק עמד בלחץ בשער הסובייטי וספג רק שער אחד וברית המועצות העפילה לגמר עם ניצחון 4-1.

### הגמר
קנדה עלתה לגמר כאשר נתון עליה לחץ להביס את הסובייטים. הניצחון הקל של נבחרת ברית המועצות על כוכבי ליגת ההוקי הלאומית בגביע האתגר 1979 הותיר את הקנדים בחיפוש אחר שליטה על היריבות שלהם מול הסובייטים. המאמן סקוטי באומן כינה את זה "משחק חובה לנצח" עבור קנדה: "אנחנו באמת מועדפים בגמר. אף אחד במדינה הזו לא יסבול הפסד." השחקנים גם הם דיברו על רצונם להראות לסובייטים שהם מדינת ההוקי המובילה בעולם. אך גם ברית המועצות הייתה בלחץ, שכן הפרס הנחשק ביותר שלהם, מדליית הזהב האולימפית, נשללה מהם על ידי נבחרת החובבים של ארצות הברית, במהלך אולימפיאדת החורף 1980. במהלך ההכנות לפני המשחק, קרא טיחונוב לקבוצתו לשחק את המשחקים הטובים בחייהם: "היום אתם מוכרחים לשחק כל כך טוב שכל האוכלוסייה הקנדית תדבר עליכם אחר כך ותזכור אתכם במשך הרבה זמן. שחקו כל כך טוב עד שכאשר האוהדים הקנדיים יעזבו את הפורום, הם יחכו לכם בהערצה כשתעלו לאוטובוס אחרי המשחק."

קנדה החזיקה ביתרון מוקדם במשחק, כשהיא הובילה את הסובייטים עם 12-4 חבטות בשליש הראשון, שכן יריבתה לא הצליחה ליצור משחק התקפי. בניגוד לסגנון הצפון-אמריקאי, בו הדסקית נחבטת מעבר לקו הכחול, הסובייטים במקום זאת מסרו את הדסקית הצידה, לשחקן שהגיע מאחור במהירות גבוהה יותר, פעולה שדורשת הדדיות ותקשורת יוצאת דופן. קנדה לא הצליחה לחבוט דסקית מעבר לטרטיאק וכך השליש הראשון הסתיים ללא ניקוד. הסובייטים החלו בהתקפת נגד בשליש השני והבקיעו חמש דקות לאחר התחלת השליש, עם שער של איגור לריונוב. קלארק גיליס הקנדי השווה את המשחק שלוש דקות לאחר מכן, אך סרגיי שפלב החזיר את היתרון הסובייטי שלוש דקות לאחר מכן. שפלב הוסיף שער כוח בסוף השליש ועזר לסובייטים לעלות ליתרון 3-1 לקראת השליש האחרון. השליש האחרון שינה את פני המשחק כליל, שכן שפלב כבש שער נוסף ובכך השיג שלושער והסובייטים המשיכו לכבוש שלושה שערים נוספים בארבע הדקות האחרונות וזכו באליפות בתוצאה 8-1.

השוער הקנדי מייק ליוט הפך לשעיר לעזאזל לאחר ההפסד המביך של קנדה. המשחק היה אחד הגרועים בקריירה שלו, אך קנדה הצליחה רק בארבע חבטות בשליש השלישי ולא הצליחה להלחיץ את הסובייטים, למרות שהם נכנסו ל-20 הדקות האחרונות בפיגור של שני שערים בלבד. טרטיאק נבחר לשחקן המצטיין בטורניר בזכות יכולתו הנהדרת לאורך כל המשחק.

## מורשת
גורלו של גביע האליפות עצמו היה נושא למחלוקת לאחר שהשופטים הקנדים בליווי משטרת מונטריאול מנעו מהנבחרת הסובייטית לקחת את הגביע עימם לברית המועצות. בעת שלקח את הגביע מהסובייטים בשדה התעופה, איגלסון טען שהגביע נועד להישאר בקנדה כל הזמן. ההחלטה קוממה את הסובייטים שטענו כי החלטתו של איגלסון התקבלה "בהפרה של המסורות הקיימות בתחרויות בין-לאומיות". נהג משאית מוויניפג בשם ג'ורג' סמית', ארגן מסע גיוס כספים שדרכו גייס מספיק כסף כדי ליצור גביע העתק שהוענק לפקידים סובייטים בשגרירותם הקנדית. הפקידים הסובייטים שיבחו את הספורטיביות של העם הקנדי כאשר קיבלו את ההעתק. ההעתק נעשה למרות איומים בתביעה בגין הפרת זכויות יוצרים על ידי נשיא הוקי קנדה לו לפייב, אך מאוחר יותר אמר, "אם מישהו רוצה לשלוח ניקל בשווי 11,000 דולר למוסקבה זה לא העסק שלי."

מארגן הטורניר אלן איגלסון שקונן על העלויות הגדלות במהירות של אירוע שכזה, שיער שגביע קנדה 1981 עלול להיות האחרון במהדורות הגביע. כשהוא ציין שעלויות מסוימות עלו עד 200% לעומת מה ששולם ב-1976, איגלסון שיער שייתכן שיהיה צורך לערוך גביע קנדה שלישי במתכונת אחרת. גם המארגנים התאכזבו מהנוכחות בטורניר. שני המשחקים המתוכננים להיערך בקוויבק סיטי הועברו לאוטווה לאחר שרק 300 כרטיסים נמכרו מראש למשחק הסבב בין צ'כוסלובקיה לשוודיה ו-1,000 כרטיסים נמכרו למשחק חצי הגמר. מכירת כרטיסים נמוכה הובילה גם לחשש שהמשחקים המתוכננים בוויניפג יועברו גם הם, אך ההשקעות שביצעו שותפי הטלוויזיה בהשכרת ציוד לשידור המשחקים מוויניפג מנעו מעבר נוסף. בנוסף למצוקותיו של איגלסון, הבעלים של טורונטו מייפל ליפס הרולד בלארד, סירב לאפשר למשחקים להתקיים במייפל ליף גארדנס כתוצאה משנאתו לברית המועצות.

תמיכה חזקה במונטריאול והתגובה באוטווה לאחר שהמשחקים הועברו לבירת המדינה הותירו את איגלסון בטוח יותר על עתיד הטורניר. גביע קנדה 1981 הביא לרווח של מיליון דולר קנדי, בו התחלקו הוקי קנדה וקרן הפנסיה של איגוד שחקני ליגת ההוקי הלאומית, כשליש מסכום הרווח בטורניר הראשון ב-1976. זמן קצר לאחר סיום הטורניר, איגלסון אישר שהוא מתכוון להמשיך עם גביע קנדה שלישי. הוא ציין שההפסד של קנדה בגמר שיחק תפקיד בהחלטתו: "מבחינתי באופן אישי, כנראה שעדיף שנפסיד. אני חושב שאם היינו מנצחים, הייתי אומר, 'לעזאזל עם זה'."

## טבלת ניקוד

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות ספורט בקנדה
קטגוריה:1981 בספורט
קטגוריה:אוטווה: ספורט
קטגוריה:מונטריאול: ספורט
קטגוריה:קנדה: הוקי קרח
קטגוריה:ארצות הברית: הוקי קרח