open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ברצלונה (כדוריד)

**ברצלונה** היא קבוצת כדוריד מהעיר ברצלונה שבספרד והיא משחקת בליגה הספרדית בכדוריד ואולמה הביתי הוא הפלאו בלאוגראנה, המכיל 7,585 מקומות ישיבה. הקבוצה נוסדה ב-29 בנובמבר 1942 ומאז היא קבוצת פאר שמשחקת ברמות הגבוהות באירופה. מדי הבית של בקבוצה הם בצבעים אדום וכחול ומדי החוץ הם בצבע תכלת.

## תארים
*ליגת האלופות: 12
** 1990-91, 1995-96, 1996-97, 1997-98, 1998-99, 1999-2000, 2004-05, 2010-11, 2014-15, 2020-21, ,2023-2024 2021-22
*גביע המחזיקות: 5
**1983-84, 1984-85, 1985-86, 1993-94, 1994-95*
*גביע EHF: אחד
**2002-2003
*הליגה הספרדית בכדוריד: 31
**1968-69, 1972-73, 1979-80, 1981-82, 1985-86, 1987-88, 1988-89, 1989-90, 1990-91, 1991-92, 1995-96, 1996-97, 1997-98, 1998-99, 1999-2000, 2002-03, 2005-06, 2010-11, 2011-12, 2012-13, 2013-14, 2014-15, 2015-16, 2016-17, 2017-18, 2018-19, 2019-20, 2020-21, 2021-22, 2022-23, 2023-24
*גביע המלך: 26
**1968-69, 1971-72, 1972-73, 1982-83, 1983-84, 1984-85, 1987-88, 1989-90, 1992-93, 1993-94, 1996-97, 1997-98, 1999-00, 2003-04, 2006-07, 2013-14, 2014-15, 2015-16, 2016-17, 2017-18, 2018-19, 2019-20, 2020-21, 2021-22, 2022-23, 2023-24
*גביע המדינה הספרדי: 16
**1994-95, 1995-96, 1999-00, 2000-01, 2001-02, 2009-10, 2010-11, 2012-13, 2013-14, 2014-15, 2015-16, 2016-17, 2017-18, 2018-19, 2019-20, 2020-21
*הסופרקאפ הספרדי: 24
**1986-87, 1988-89, 1989-90, 1990-91, 1991-92, 1993-94, 1996-97, 1997-98, 1999-00, 2000-01, 2003-04, 2006-07, 2008-09, 2009-10, 2012-13, 2013-14, 2014-15, 2015-16, 2016-17, 2017-18, 2018-19, 2019-20, 2020-21, 2021-22
*הליגה הקטלונית בכדוריד: 12
**1981-82, 1982-83, 1983-84, 1984-85, 1986-87, 1987-88, 1990-91, 1991-92, 1992-93, 1993-94, 1994-95, 1996-97

## שחקנים מפורסמים
* שוער: ארפד סטרביק
* אלברט רוקאס - פעמיים אלוף עולם

## גלריה

קובץ:FC Barcelona Handbol 03.jpg|ברצלונה בליגת האלופות
קובץ:Palau Blaugrana 04.jpg|הפלאו בלאוגרנה


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדוריד ספרדיות
קטגוריה:ברצלונה: ספורט
קטגוריה:ספרד: כדוריד
טפרואיט

**טפרואיט** הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים) השייך לקבוצת האוליבין.

## תכונות
נוסחת המבנה הכימי של טפרואיט טהור היא Mn2SiO4. הטפרואיט יוצר תמיסה מוצקה (שורה איזומורפית, כלומר תרכובות דומות בהרכבן) עם מינרלים אחרים בקבוצת האוליבין, הפורסטריט העשיר במגנזיום (Mg2SiO4), והפאיאליט (Fe2SiO4) העשיר בברזל. יסודות נוספים כדוגמת ניקל, אבץ וסידן יכולים להחליף את המנגן בטפרואיט, אבל רק בכמויות זעירות כשהתופעה מתרחשת בטבע.

כמו שאר המינרלים בקבוצת האוליבין הטפרואיט מתגבש במערכת האורתורומבית (חבורת סימטריות מרחבית *Pbnm*) כשהפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=4.86, b=10.59Å, c=6.22Å.

הטפרואיט מופיע בטבע בדרך כלל במקבצים גרגריים או חסרי צורה. גבישים מפותחים הם נדירים. צורתם פריזמות לוחיות קצרות (עד 4 ס"מ) שטוחות או דמויות תיבה, המסתיימות בפירמידה כפולה. הטפרואיט נשבר בצורת קונכייה. הקשיות של המינרל בינונית, 6 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 4.1 (גבוה יחסית למינרל שאינו מתכתי).

אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדם השבירה של הטפרואיט נע בין 1.77 ל-1.86, והוא ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש. מזווית אחת הוא נראה חום-אדמדם, מזווית שנייה הוא נראה אדמדם, ומזווית שלישית הוא נראה כחול ירקרק. צבעם של גבישי הטפרואיט הוא בדרך כלל אפור בגוון אפר (גוון שנתן למינרל את שמו), אך ניתן גם למצוא אותו בירוק-זית, ירוק כחלחל, חום אדמדם, ורוד או חסר צבע. לפיסה דקה מנוסרת של טפרואיט יש גוון ירוק חיוור.

המינרל נתגלה לראשונה ב-1823 במכרה סטרלינג שבגבעת סטרלינג (Sterling Hill) ליד אוגדנסבורג (Ogdensburg) במחוז ססקס (Sussex) שבמדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית והתגלית פורסמה על ידי המינרלוג הגרמני אוגוסט ברייטהאופט (Johann Friedrich August Breithaupt; 1873-1791). מקור שם המינרל מיוונית "טפרוס" שפירושו "בגוון אפר" ומתייחס לגוון האפרפר הבלתי רגיל של המינרל.

## שימושים
טפרואיט הוא בצר משני מאוד להפקת מנגן. גבישי טפרואיט, כמו מינרלים אחרים, נמכרים בחנויות לאספנים.

## מקור ותפוצה
הטפרואיט מצוי בבצרים של ברזל-מנגן, בסלעי סקארן ובסלעי משקע עשירים במנגן שעברו התמרת מגע או עקב פעילות הידרותרמית.

מקומות לדוגמה בהם ניתן למצוא טפרואיט כוללים את מכרה סטרלינג שבגבעת סטרלינג (Sterling Hill) ליד אוגדנסבורג (Ogdensburg) ב שבמדינת ניו ג'רזי (המקום בו נתגלה לראשונה), ובסמוך לספרטה (Sparta) במחוז אלגני (Alleghany) שבארצות הברית; בלנגבאן (Långban) בסמוך לפרסברג (Persberg) שבשוודיה; במחצבת מלדון (Meldon) באוקהפטון (Okehampton) בדבון שבאנגליה; גבישים גדולים ממכרה וסלס (Wessels), סמוך לקורומן (Kuruman) במחוז הכף בדרום אפריקה; ובמכרה קאסו מחוז טוטיגי שביפן.

## קישורים חיצוניים

*אתר WebMineral
*אתר Mindat
*אתר Mineral Galleries
*אתר Minerals Net
*אתר המינרלים של פרנקלין וסטרלינג היל שבניו ג'רזי
*פרויקט rruf
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוליבין
קטגוריה:נזוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים
פוארטה דל סול

ממוזער|322x322 פיקסלים|פוארטה דל סול ב-2009
**פוארטה דל סול** (בספרדית: **Puerta del Sol**; מילולית: "שער השמש") היא אחת הכיכרות המרכזיות והעמוסות ביותר במדריד, בירת ספרד. 

הכיכר היא מרכזה (קילומטר אפס) של מערכת הכבישים בספרד, ובה ממוקם מגדל השעון המפורסם שפעמוניו מסמנים את תחילתה של שנה חדשה (ראו שנים עשר ענבי המזל).

## היסטוריה
מקורה של הכיכר היא במיקומו של אחד משערי חומותיה של מדריד במאה ה-15, שהפרידו בין היישוב העתיק לבין הפרברים שהחלו להיבנות מסביב לעיר. שמה של הכיכר נובע מזריחת השמש מכיוונו של השער, שהוקם בצדן המזרחי של החומות.שמאל|ממוזער|250px|פוארטה דל סול
ממוזער|פוארטה דל סולבין המאות ה-17 וה-19, הפכה הכיכר למקום מפגש מרכזי. שליחים רבים שהגיעו ממדינות זרות וממחוזות אחרים בספרד לבית הדואר, התכנסו בכיכר כדי להתעדכן בחדשות האחרונות. בית הדואר נבנה בשנים 1768-1766. בימי שלטונו של פרנקו שימש בית הדואר כמטה של משרד הפנים וביטחון הפנים.

## אתרים חשובים בכיכר
בפוארטה דל סול ממוקמים אתרים רבים המזוהים עם מדריד בספרד ומחוצה לה. בצדה הדרומי של הכיכר ממוקמים בית הדואר, המאכלס כיום את נשיאות קהילת מדריד, ופסל לזכרו של המלך קרלוס השלישי. על המבנה המזרחי בכיכר מותקן שלטו המואר של "טיו פפה" (Tio Pepe), מותג יין שרי מפורסם. בצפון הכיכר ממוקם פסל הדב האוכל מעץ התות - סמלה של העיר מדריד.
בסמוך לבית הדואר ממוקמת לוחית קילומטר האפס, המסמנת את מרכז מערכת הכבישים של ספרד. בשל חשיבותה ומיקומה המרכזי של הכיכר, היא מהווה כר פורה להפגנות ומחאות, בעיקר נגד אלימות ומלחמה.שמאל|ממוזער|250px|בית הדואר ומגדל השעון
File:Black and white photograph taken at Puerta del Sol in Madrid.jpeg|בית הדואר ומגדל השעון פוארטה דל סול 
File:Puerta del Sol in Madrid - black and white photograph.jpeg|פוארטה דל סול


## קישורים חיצוניים

[שמאל|ממוזער|250px|[קילומטר אפס]]
* 

קטגוריה:מדריד: כיכרות
פיב"א אמריקאפ

**פיב"א אמריקאפ** (באנגלית: **FIBA AmeriCup**, בעבר "אליפות אמריקה בכדורסל לגברים") הוא טורניר כדורסל הנערך אחת לארבע שנים בין נבחרות הכדורסל מאמריקה. עד 2017 נערך הטורניר כל שנתיים, ושימש גם כטורניר המוקדמות האזורי באמריקה לגביע העולם ולטורניר הכדורסל האולימפי. הטורניר מאורגן על ידי פיב"א אמריקה, התאחדות כדורסל פנימית בפיב"א, ומשתתפות בו מדינות אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית, אמריקה הדרומית והקריביים. בשנת 2017 שמו שונה לשם הנוכחי.

הטורניר הראשון נערך ב-1980 בפוארטו ריקו בהשתתפות שבע נבחרות. בטורניר, שנערך בשיטת ליגה, זכתה המארחת . עד אז נערכו אליפויות נפרדות לאזור אמריקה המרכזית והקריביים ולאזור אמריקה הדרומית. שתי האליפויות המשיכו להיות משוחקות גם לאחר ייסוד אליפות האמריקות, עד פירוקן ב-2016.

בטורניר משתתפות 12 נבחרות: מארחת הטורניר מעפילה אוטומטית, ושאר הנבחרות מעפילות דרך טורניר מוקדמות בן כמה שלבים: ראשית טורנירים אזוריים לאמריקה הדרומית, אמריקה המרכזית והקריביים, לאחר מכן טורניר קדם-מוקדמות בן שמונה נבחרות ממנו עולות ארבע לשלב הבא ולבסוף טורניר המוקדמות בן 16 הנבחרות ממנו מעפילות הנבחרת לטורניר עצמו.

שיאנית הזכיות בטורניר היא , שזכתה בו שבע פעמים (האחרונה שבהן ב-2017). הזוכה הנוכחית היא , שזכתה בפעם החמישית בתולדותיה בטורניר האחרון שהתקיים ב-2025. ברזיל, ,  ו הן הנבחרות היחידות שהופיעו בכל 20 המהדורות של הטורניר, נכון ל-2025.

## משחקי הגמר

## טבלת מדליות

## מצטייני האליפות

## ראו גם

*קופה אמריקה

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:תחרויות כדורסל
בילוקציה

**בילוקציה** היא יכולת (מיתית או ניסית) של אדם או חפץ להופיע כביכול ביותר ממקום אחד באותו זמן. קיימות התייחסויות למונח במגוון מערכות אמונה, ובכללן פילוסופיה יוונית, שאמאניזם, פגניזם, פולקלור, תורת הנסתר וכישוף, העל טבעי, הינדואיזם (כיכולת של סידהא), בודהיזם, ספיריטואליזם ותיאוסופיה כמו גם במיסטיקה הנוצרית .

בנצרות יש למושג הבילוקציה חשיבות להסברת העובדה שישו היה נוכח פעמיים בסעודה האחרונה: פעם אחת כלחם הקודש שעבר טרנסובסטנציאציה ופעם אחת כאדם, ישו הנוצרי. ההכרה ביכולתו של ישו להופיע פעמיים חיונית לליטורגיה הקדושה.

קיימים מספר קדושים נוצרים אחרים, שההגיוגרפיה מתארת אירועים בהם היו בשני מקומות בו בזמן, ביניהם: אנטוניוס מפאדובה, יוסף מקופרטינו, פיו מפייטרלצ'ינה, מרטין דה פורס, מריה דה לאון ודרוגו הקדוש.

מחקר שנעשה באקול פוליטכניק פדרל בלוזאן העלה אפשרות שלפחות חלק מן המקרים המתוארים של תחושת "כפיל" נובעים משינויים בצומת הטמפרופריאטלית השמאלית במוח.

## הערות שוליים

קטגוריה:על-טבעי
Next Level

**Next Level** הוא אלבום האולפן העשירי של הזמרת היפנית איומי האמאסאקי. האלבום יצא לאור ב-25 במרץ 2009 בארבע גרסאות, כולל גרסאות הכוללות די-וי-די. האלבום זכה להצלחה רבה עם צאתו, ומכר כמעט מאה אלף עותקים ביום צאתו. האלבום כולל ארבעה עשר שירים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי איומי האמאסאקי
קטגוריה:אלבומים ביפנית
פלאסה מאיור

[שמאל|ממוזער|150px|פסלו של [פליפה השלישי, מלך ספרד המוצב במרכז הכיכר]]
**פלאסה מאיור** (בספרדית: **Plaza Mayor**) היא כיכר מרכזית במדריד, בירת ספרד.

צורת הכיכר מלבנית, אורכה 129 מטרים ורוחבה 94 מטרים. הכיכר מוקפת בבנייני מגורים בני שלוש קומות, בהם 237 מרפסות המשקיפות אל הכיכר. הכיכר כוללת תשע כניסות וממוקמת בסמיכות לכיכר מרכזית אחרת, הפוארטה דל סול. הכיכר שקטה באופן יחסי באמצע השבוע, והומה אדם בסופי השבוע.

## היסטוריה
מקורה של הכיכר במאה ה-16, אז פנה מלך ספרד, פליפה השני לאדריכל חואן דה הררה, בבקשה לתכנן מחדש את אזור הפלאסה דל אראבל (Plaza del Arrabal) ששכנה במקום. דה הררה תכנן את הפלאסה מאיור בשנת 1581, אך הבניה לא החלה עד 1617, תחת שלטונו של המלך פליפה השלישי, שהפקיד בידי חואן גומז דה מורה את המשך הפרויקט.

ב־30 ביוני 1680 נערך בפלאסה מאיור אוטו דה פה גדול, שבמהלכו נגזר דינם של 117 אנשים על ידי האינקוויזיציה הספרדית בפני קהל רב. עשרים ואחד מהם נידונו למוות בשריפה. למעלה ממחצית הנאשמים, ובכללם רוב המוצאים להורג, היו קונברסוס (נוצרים ממוצא יהודי) שהואשמו ב"התייהדות", כלומר, שמירת מצוות היהדות על אף היותם נוצרים.

הכיכר הנוכחית היא פרי יצירתו של האדריכל חואן דה ווילנואבה, שהיה אמון על בנייתה מחדש של הכיכר ב-1790, בשל מכת שריפות שפקדה את האזור. פסלו של פליפה השלישי, כשהוא רוכב על סוס, פרי עבודתו של ג'אמבולוניה מ-1616, הוצב במרכז הכיכר בשנת 1848.

## שמות הכיכר
שמה המקורי של הכיכר היה Plaza del Arrabal – "כיכר הפרברים". ב-1812, בעקבות צו מלכותי, שונה שמן של כל הכיכרות המרכזיות בספרד ל-Plaza de la Constitución – "כיכר הקונסטיטוציה". בשנת 1814 סולקו מספרד הצרפתים ומונה שוב מלך מבית בורבון, ושמה של הכיכר שונה בהתאם ל-Plaza Real – "הכיכר המלכותית". שמה של הכיכר שונה שוב ל"כיכר הקונסטיטוציה" בתקופות שבין 1820 ל-1823, בין 1833 ל-1835 ובין 1840 ל-1843.

ב-1873 שונה שמה של הכיכר ל-Plaza de la República – "כיכר הרפובליקה". ב-1876, עם תחילת שלטונו של המלך אלפונסו השנים-עשר, שוב שונה שמה של הכיכר ל"כיכר הקונסטיטוציה" והוא נותר על כנו עד סיומה של מלחמת האזרחים בספרד, אז קיבלה הכיכר את שמה הנוכחי.

## שימושים
פלאסה מאיור שימשה מאז הקמתה לאירועים רבים ומגוונים ובהם שווקים, מלחמות שוורים, משחקי כדורגל, הוצאות להורג פומביות, טקסי אוטו דה פה של האינקוויזיציה הספרדית ועוד. תחת אכסדרות הכיכר ממוקמות חנויות מסורתיות, מסעדות ובתי קפה. הפלאסה מאיור היא אחד מאתרי התיירות המרכזיים של מדריד ועשרות אלפי תיירים פוקדים אותה מדי שנה.

## קישורים חיצוניים

* גלריית תמונות של הכיכר
* מידע בעברית על הפלאסה מאיור

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מדריד: כיכרות
מחוזות נורווגיה

מבחינה אדמיניסטרטיבית מחולקת **[[נורווגיה]]** ל-11 **[[מחוז]]ות** (בנורווגית: **fylke**, פילקה) המחולקים ל-356 נפות. הבירה אוסלו נחשבת הן כמחוז והן כנפה. 

בשנת 2017 הממשלה החליטה לבטל חלק מהמחוזות ולמזג אותן עם מחוזות אחרים כדי ליצור מחוזות גדולים יותר, והפחיתה את מספר המחוזות מ-19 ל-11. התוכנית יצא אל הפועל ב-1 בינואר 2020.
ממוזער|300px|שמאל|שמות המחוזות 2020

## רשימת המחוזות
להלן רשימה של המחוזות הנורווגיים עם מרכזי המינהל הנוכחיים שלהם. 

## היסטוריה
מאז האיחוד לממלכה אחת, נורווגיה חולקה למספר אזורים גאוגרפיים שהיו להם אספה מחוקקת משלה או דבר, כמו גולטינג (מערב נורווגיה) ופרוסטטינג (טרנדלג). 

### לן
משנת 1308, המונח לן (בנורווגית: len) בנורווגיה סימן אזור מינהלי שווה בערך למחוזות של ימינו. הלן ההיסטורי היה ישות מנהלית חשובה בתקופת איחוד נורווגיה ודנמרק לאחר התמזגותם כמדינה אחת בין השנים 1536–1814.

בתחילת המאה ה-16 החלוקות הפוליטיות השתנו, אך באופן עקבי כללו ארבעה מחוזות עיקריים וכ-30 אזורי משנה קטנים יותר עם קשרים שונים למגזר ראשי. עד שנת 1660 מטה ארבעת הלנים העיקריים היה במבצרים הגדולים מבצר בוהוס, מבצר אקרססהוס, מבצר ברנהאוס והעיר המבוצרת טרונדהיים.

### [[העת החדשה]]
בשנת 2018 מוזג דרום טרנדלג עם צפון טרנדלג למחוז החדש טרנדלג.ממוזער|300px|שמאל
עד 2020 נהגה חלוקה שונה של מחוזות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
מחוזות
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה
תרפיה בלייזר רך

ממוזער|255px|תרפיה בלייזר רך 
**תֵּרַפְּיָה בלייזר רך** (הידועה גם בשם "תרפיה בלייזר קר" או "ביוסטימולציה באמצעות לייזר") היא שיטת טיפול ברפואה אלטרנטיבית (גם ברפואה וטרינרית), בה חושפים את המטופל לאור לייזר בעוצמה נמוכה או לדיודות פולטות אור. השיטה שנויה במחלוקת, ומבוצעים מחקרים בתחום במטרה להבין אם ומתי היא מועילה. מחקרים מסוימים הראו שיש לשיטה השפעה לטווח קצר בהקלה על כאבים שנגרמים מדלקת מפרקים שיגרונית וכדומה. גורמים רבים מבצעים טיפולים בלייזר למגוון מטרות רפואיות.

## היסטוריה
בשנת 1967 ערך הרופא ההונגרי אנדרה מסטר מאוניברסיטת זמלווייס סדרה של ניסויים כדי לבחון את השפעת הלייזר על סרטן העור. הוא מצא שקבוצה של עכברים שגבם גולח וטופלו בלייזר, צימחו שיער מהר יותר מקבוצה מקבילה שלא עברה טיפול.

## שימושים
אנשי מקצוע מתחום הרפואה כדוגמת רופאי כאב, מטפלים ורופאי שיניים משתמשים בתרפיית לייזר קר במגוון של דרכים. טיפול בלייזר קר יכול לגרות את כל סוגי התאים כולל שרירים, רצועות, סחוס, עצבים וכדומה. חלק מהמצבים שעשויים להיות מטופלים על ידי לייזר קר כוללים:כאבי מפרקים, כאב גב, תסמונת מנהרת שורש כף היד, כאבי פיברומיאלגיה, כאבי ברכיים, כאבי צוואר ודלקות גידים.

## ראו גם
* פוטותרפיה

## קישורים חיצוניים
* תרפיה בלייזר רך בטיפול להאצת צמיחת שיער אחרי כימותרפיה כתבה NBC
* טיפול בכיבים סכרתיים באמצעות תרפיה בלייזר רך כתבה ערוץ ABC

## הערות שוליים

קטגוריה:טכנולוגיה רפואית
קטגוריה:רפואה אלטרנטיבית
קטגוריה:יישומי לייזר
ז'ולקייבקה-אוסאדה

**ז'ולקייבקה-אוסאדה** (בפולנית: **Żółkiewka-Osada**) הוא כפר בפרובינציית לובלין אשר במזרח פולין.

בכפר נמצא מושב הגמינה ז'ולקייבקה (בפולנית: Gmina Żółkiewka). הכפר שוכן במרחק של כ-26 קילומטרים דרום-מערבית לעיר קרסניסטב, וכ-42 קילומטרים דרום-מזרחית לעיר המחוז לובלין. אוכלוסיית הכפר מונה 790 נפשות.

## היסטוריה
האזכור המוקדם ביותר של הכפר ז'ולקייבקה-אוסאדה (אשר נקרא באותה התקופה ז'ולקייב) הוא במסמכים היסטוריים משנת 1359. בשנת 1702 קיבל הכפר מעמד של עיירה, ולאחר מכן ניתן לו שמו הנוכחי. בשנת 1868 איבד הכפר מעמד זה, וחזר להיות כפר בשנית. על פי מפקד האוכלוסין שנערך בפולין בשנת 1921, כלל הרכבו הדמוגרפי של הכפר קהילה יהודית בת 1,308 נפשות, אשר היוותה 64.6 אחוזים מאוכלוסיית הכפר הכוללת.

## יהודי ז'ולקייבקה-אוסאדה
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בכפר הוא מהמאה ה-17, ובמחצית השנייה של המאה ה-19 גדל מספר היהודים ביישוב באופן משמעותי, תוך שנטלו חלק בולט בפיתוח היישוב.

בין מלחמות העולם פעלו בכפר מפלגות ותנועות נוער ציוניות שונות, לצד פעילות של אגודת ישראל ושל הבונד. בשנת 1928 פרעו ביהודי הכפר פולנים מקומיים, ובשנת 1936 חולל בית העלמין היהודי המקומי. בשנת 1937 נערכו בשנית פרעות נגד יהודי הכפר, והדבר חזר על עצמו גם בשנת 1938.

באמצע ספטמבר 1939 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו החלו בביצוע מעשי התעללות וביזה ביהודיו. כעבור כשבועיים נכנס לכפר הצבא האדום, אך כעבור 8 ימים שבו למקום הגרמנים בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב. במהלך תקופת הביניים ערכו פולנים מקומיים פוגרום ביהודי הכפר, בו נרצחו כ-20 יהודים, ונבזז רכוש רב. עם כניסת הגרמנים ליישוב, הטילו על יהודיו עבודות כפייה קשות, חלקן במחנות עבודה.

מאוקטובר 1940 ועד מאי 1942 הגיעו לכפר פליטים יהודים מיישובי הסביבה, עד שמספר יהודי המקום הגיע לכ-2,300 איש. ב-15 במאי 1942 ערכו אנשי ס"ס בסיוע שוטרים פולנים אקציה בכפר, תוך ירי ביהודים מסתתרים. כ-1,000 יהודים שולחו למחנה ההשמדה סוביבור, והיתר הוכנסו לגטו שהוקם בכפר. באוקטובר 1942 הועברו יהודי הגטו שבכפר לגטו איזביצה, ומשם שולחו למחנה ההשמדה סוביבור במספר משלוחים יחד עם יהודי הסביבה שרוכזו בגטו בעיר. 

## ראו גם
* לאון פלדהנדלר

## קישורים חיצוניים

* ז'ולקייבקה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לובלין (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:לובלין (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
Lonesome Town

**Lonesome Town** הוא שיר שהיה להיט בביצועו של ריקי נלסון ב-1958.
## הפקה
השיר נכתב על ידי המוזיקאי וכותב השירים בייקר נייט. נייט, שעבר להוליווד זמן קצר לפני כן והיה מיודד עם הזמר והגיטריסט אדי קוקרן, היה חסר פרוטה וניסה לעניין את האחים אברלי בשיר שכתב. אולם הוא נדחה, והשיר בוצע לראשונה על ידי ריקי נלסון שכבר היה באותה עת כוכב גדול בארצות הברית, והפך ללהיט. נגינת הגיטרה בהקלטה היא של הגיטריסט ג'יימס ברטון.

השיר יצא בספטמבר 1958 כסינגל על תקליטון והגיע למקום השביעי במצעד הלהיטים (Hot 100) של הבילבורד. גם השיר שבצד ב' של התקליטון, "I got a Feeling", שנכתב אף הוא על ידי בייקר נייט, הצליח והגיע למקום ה-11 באותו מצעד. בינואר 1959 הופיע השיר באלבומו של ריקי נלסון " Ricky Sings Again" ומאז הופיע באלבומי אוסף רבים של נלסון.

נלסון ביצע את השיר גם בסדרת הטלוויזיה שהשתתף בה באותה עת, "המופע של אוזי והארייט", סדרה שהתיימרה לתאר את חייה של משפחת נלסון.

השיר בעל המקצב האיטי והנימה המלנכולית זכה למספר גרסאות כיסוי. בין המפורסמים שבמבצעיו: בוב דילן (לבד ויחד עם טום פטי), פול מקרטני, ג'רי גרסיה, ג'ייסון דונובן ושייקין' סטיבנס. השיר הופיע גם בפסקול הסרט "ספרות זולה".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על בדידות
קטגוריה:שירי רוקבילי
אלישבע כהן

**אלישבע (אלזה) כהן** (9 בינואר 1911 – 20 בדצמבר 1989) הייתה אוצרת אמנות ישראלית, יו"ר מועצת המוזיאונים בישראל וכלת פרס ישראל לעיצוב לשנת תשל"ז (1977) על חלקה בתכנון מוזיאון ישראל.

## ביוגרפיה
כהן נולדה בט' בטבת ה'תרע"א בפרנקפורט אם מיין שבגרמניה להיינריך נפתלי ולנֶטי בנימין, משפחה יהודית אורתודוקסית. אביה עסק בסחר אבנים יקרות. כהן סיימה את לימודיה בבית ספר יסודי האורתודוקסי של הקהילה היהודית ובבית הספר התיכון המקומי הכללי. בנעוריה ניגנה בכינור, ובתום לימודיה התיכוניים למדה תולדות האמנות באוניברסיטת מינכן ובאוניברסיטאות בפרנקפורט, ציריך, היידלברג ומרבורג. לימודיה הופסקו עם עליית הנאצים לשלטון, בשנת 1933, וכהן עזבה את גבולות גרמניה. היא נישאה בשטרסבורג לחיים כהן ויחד עמו עלתה בספטמבר 1933 לארץ ישראל והתיישבה בירושלים. לזוג נולדו שני ילדים, אלי (צ'ופי) כהן ויהודית בר-חן. עשרים שנה ניהלה את משק ביתם, עד לגירושיהם בשנת 1954.

בעקבות פגישתה עם מרדכי נרקיס הציעה כהן לסייע בארגון הצגת יצירות האמנות הגרפיות של "בית הנכות בצלאל". בטרם החלה בעבודתה, בשנת 1956, למדה את תפקיד האוצר ברחבי אירופה ולמדה את יסודות האחסון, הקטלוג והתצוגה. התערוכה הראשונה שאצרה הייתה שרטוטי דמויות תנ"כיות של רמברנדט. כהן שימשה גם כמנהלת בפועל של מוזיאון בצלאל בהיעדר מנהליו - תחילה נרקיס ואחריו קרל כץ. בשנת 1960 היא הוכשרה באנגליה ובארצות הברית כחלק ממעורבותה בתכנון מוזיאון ישראל, אליו סונף מוזיאון בצלאל עם הקמתו ב-1965. בשנת 1968 מונתה כהן לאוצרת האמנות הראשית, נוסף לתפקידה כאוצרת ההדפסים והאיורים, ובתפקידים אלו נשאה עד לפרישתה ב-1975. לאחר פרישתה מתפקיד פעיל המשיכה כהן לשמש יועצת למוזיאון ישראל, חברת מועצת המנהלים של המוזיאון, יו"ר מועצת המוזיאונים של משרד החינוך והתרבות, וכן לקחה חלק פעיל בתכנון בית טיכו.

בשנת תשל"ז 1977 הוענק לכהן פרס ישראל לעיצוב, ובשנת תשמ"ח 1988 הוענק לה תואר יקירת ירושלים.

שימשה כיו"ר מועצת המוזיאונים בישראל עד לפטירתה בכ"ב בכסלו ה'תש"ן, 20 בדצמבר 1989. היא נקברה בחלקת קהילת ירושלים בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.

## מספריה
* **[[אנה טיכו]]**, המועצה הלאומית לתרבות ולאמנות, ירושלים, 1985

## קישורים חיצוניים
* מאירה פרי-להמן, 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:ישראליות ילידות גרמניה
קטגוריה:פליטות רדיפות הנאצים
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ציריך
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת גתה בפרנקפורט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גתה בפרנקפורט
קטגוריה:אוצרות ישראליות
קטגוריה:אוצרים ישראלים
קטגוריה:סגל בית הנכות בצלאל
קטגוריה:סגל מוזיאון ישראל
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לעיצוב
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1977
קטגוריה:יקירות ירושלים
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ציריך
קטגוריה:דירקטוריות ישראליות
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1989
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
דאמריס מאשם

ליידי **דאמריס מאשם** (באנגלית: **Damaris Cudworth Masham**; 18 בינואר 1659 - 20 באפריל 1708) הייתה אחת הפילוסופיות האנגליות הראשונות במאה ה-17. היא כתבה שני חיבורים פילוסופיים חשובים, התכתבה עם הפילוסוף גוטפריד לייבניץ, ופרסמה ביוגרפיה של הפילוסוף ג'ון לוק, שהיה ידידה הקרוב. רק בשנים האחרונות היא זוכה להכרה כפילוסופית חשובה בזכות עצמה.

## חייה
מאשם נולדה ב-1658, בתו של הפילוסוף האפלטוניסט רלף קדוורת, שהיה מנהל הכרייסט'ס קולג' באוניברסיטת קיימברידג' אנגליה. הסביבה המלומדת בה גדלה מאשם אפשרה לה לרכוש השכלה מעבר למה שהיה מקובל עבור נשים באותה תקופה, אף על פי שאביה, אחד מגדולי המלומדים של התקופה, לא לימד אותה לטינית (שפה שלמדה לבד בגיל מאוחר יותר, בעידודו של לוק). היא אהבה לקרוא מגיל צעיר והשכלתה הכללית הייתה רחבה ומעמיקה.

ב-1682 פגשה את הפילוסוף ג'ון לוק, באמצעות מכר משותף. לוק התרשם מאוד מכישוריה הפילוסופיים והשכלתה, ובעקבות היכרותם, שהייתה כנראה מעבר למפגש אינטלקטואלי, הפכה דאמריס מאשם לאחת התומכות הגדולות בהגותו (ויש הטוענים שגם תרמה לה לא מעט). בין השניים נכתבו שירי-אהבה, וחליפת המכתבים ביניהם נמשכה שנים, בכל התקופה בה שהה לוק בהולנד. עם שובו לאנגליה בעקבות המהפכה המהוללת ב-1688, התארח בביתה באסקס, ולבסוף הפך לדייר קבע שם, לאחר מותו של בעלה.

ב-1685 נישאה לסיר פרנסיס מאשם, אציל כפרי אלמן עם 9 ילדים, וטיפלה במסירות בילדיו (אורח-חיים שעיכב את התפתחותה האינטלקטואלית והאקדמית). לזוג נולד ילד אחד.

## כתבים

דאמריס מאשם פרסמה שני חיבורים פילוסופיים:
הראשון (*A Discourse Concerning the Love of God* 1696), נכתב כתגובה למתקפה שניהלו תלמידיו של הפילוסוף מלבראנש כנגד האמפיריציזם של ג'ון לוק, והם בתגובה הקדישו לה חיבור חדש.

בספרה השני (*Occasional Thoughts in Reference to a Vertuous or Christian Life* 1705) הציגה מאשם את הטענה כי מושג ה"אלוהים" נוצר באמצעות השוואה של אידיאות אשר נגזרות מנתוני-החושים שלנו (בניגוד לעמדה הפילוסופית הרציונליסטית של מלבראנש ותלמידי דקארט, שראו בה אידיאה מולדת), תוך שהיא מוכיחה שליטה מעולה בארגומנטציה הלוקיאנית, ומסבירה כי "אלוהים הוא מושג הבנוי מהרבה אידיאות מורכבות" (*Occasional Thoughts p.60*).

## תרומה

בכתביה דוחה מאשם את החיבור בין דת לבין מוסר, וטוענת בזכות מוסר טבעי-פרגמטי, מחוץ לשליטת הממסד הדתי – רק באמצעות החופש, ניתן להגיע לערכים. עמדתה ביחס לחינוך הייתה ליבראלית: היא טענה בזכות חינוך שווה לנשים, תוך הדגשת חשיבותן של אימהות ונשים בכלל, בהתפתחות המוסרית והחברתית של ילדים. עמדותיה בנושאי מוסר וחינוך נשים, השפיעו ללא ספק על הגותו של ידידה ג'ון לוק, ומאוחר יותר, על הנרטיב הפמיניסטי שהחל בדרישה לחנוך נשים, בעבודתה של מרי וולסטונקראפט.

## לקריאה נוספת

Broad, Jacqueline, *Women Philosophers of the Seventeenth Century*, Cambridge: Cambridge University Press, 2002


## קישורים חיצוניים
* הדף על דאמריס מאשם מתוך Stanford Encyclopedia of Philosophy
* 

קטגוריה:פילוסופים של תורת ההכרה
קטגוריה:פילוסופים בריטים
קטגוריה:נשים אנגליות במאה ה-17
קטגוריה:פילוסופיות
קטגוריה:ילידות 1659
קטגוריה:נפטרים ב-1708
מחוזות סרביה

מבחינה מנהלית סרביה מחולקת ל-29 מחוזות (округ, אוקרוג) ועיר בעל מעמד עצמאי – בלגרד. כל מחוז מחולק לנפות. חלוקה זו בתוקף משנת 1992. 
בנוסף לכך, סרביה מחולקת למרכז סרביה, וויבודינה וקוסובו, ולחמישה אזורים סטטיסטיים .

שמאל|ממוזער|מפת מחוזות סרביה תוך ציון נפות צהוב - וויבודינה, אדום - מרכז סרביה, כחול - קוסובו|275px
שמאל|ממוזער|מפת מחוזות במרכז סרביה|275px

## מחוזות במרכז סרביה

## מחוזות וויבודינה

שמאל|ממוזער|מפת מחוזות וויבודינה|275px

## מחוזות קוסובו

בהתאם לעמדת ממשלת סרביה, קוסובו מהווה חלק בלתי נפרד של המדינה. זאת למרות שהרפובליקה האוטונומית הכריזה באופן חד-צדדי על עצמאותה וקיבלה הכרה מחלק מדינות. להלן החלוקה המנהלית של קוסובו כחלק של סרביה. 
שמאל|ממוזער|מפת מחוזות קוסובו|275px

## קישורים חיצוניים

* חלוקה מנהלית של סרביה

## הערות שוליים

*
מחוזות
סרביה
פלאסה דה סיבלס

ממוזער|361x361 פיקסלים|הכיכר מגג מבנה העירייה
**פלאסה דה סיבלס** (בספרדית **Plaza de Cibeles**) היא כיכר מפורסמת ומרכזית במדריד, בירת ספרד, שהפכה במרוצת השנים לאחד מסמלי העיר.

קבוצות הכדורגל והכדורסל של ריאל מדריד  נוהגות לחגוג בכיכר זכייה בתארים.

## מיקום הכיכר
שמאל|ממוזער|250px|כיכר סיבלס ומבנה העירייה
כיכר סיבלס ממוקמת על הציר החוצה את מדריד מצפון לדרום. בדרומה יוצאת שדרת פראדו הנמשכת עד תחנת הרכבת אטוצ'ה ובצפונה יוצאת שדרת רקולטוס הנמשכת עד פלאסה דה קולון. ממזרח וממערב לכיכר מתפרש רחוב אלקלה, היוצא מפוארטה דל סול במערב ונמשך עד שער אלקלה במזרח.

## מבנים מסביב לכיכר
בפינה הדרום-מזרחית של הכיכר ממוקם בניין 'ארמון התקשורת', שאכלס בעבר את מטה שרות הדואר הספרדי ומשמש כיום כבית העירייה של מדריד. בפינה הדרום-מערבית ממוקם מבנה בנק ספרד ומולו מטה הצבא הספרדי. בפינה הצפון-מזרחית של הכיכר נמצא 'בית אמריקה' (Casa de América), המשמש בעיקר לאירועי תרבות הקשורים לדרום אמריקה.שמאל|ממוזער|250px|מזרקת סיבלס במרכז הכיכר
## מזרקת סיבלס
מזרקת סיבלס הממוקמת במרכז הכיכר, מציגה את סיבלס (קיבלה), האלה האם בדת הפריגית, יושבת במרכבה הרתומה לשני אריות. המזרקה, שתוכננה על ידי ונטורה רודריגז, נבנתה בימיו של המלך קרלוס השלישי במשך חמש שנים, מ-1777 עד 1782. פסלה של האלה במרכבה עוצב על ידי פרנסיסקו גוטיירז והאריות הם פרי יצירתו של רוברטו מישל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מדריד: כיכרות
סיון (פירושונים)

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים ולנשים
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
שדרות פראדו

**שדרת פראדו** (בספרדית: **Paseo del Prado**) היא אחת השדרות המרכזיות והחשובות במדריד, בירת ספרד.

השדרה משתרעת מפלאסה דה סיבלס בצפון ועד תחנת הרכבת אטוצ'ה בדרום. השדרה מהווה את חלקו הדרומי של הציר המחלק את מדריד מצפון לדרום, הנמשך צפונה מפלאסה דה סיבלס בשדרות רקולטוס וצפונה יותר בשדרות קסטיאנה.

השדרה נחשבת לאחד ממוקדי התיירות המרכזיים של העיר, ובין היתר כוללת את משולש הזהב של האמנות – שלושת המוזיאונים המפורסמים: מוזיאון הפראדו, מוזיאון המלכה סופיה ומוזיאון תיסן בורנמיסה. במרכז השדרה נמצאת Plaza de Cánovas del Castillo, כיכר שבמרכזה ניצבת מזרקת נפטון וסביבה בתי המלון פאלאס (Palace) וריץ (Ritz). בסמיכות לשדרה נמצאים גם פארק בואן רטירו, הבורסה לניירות ערך של מדריד, מספר משרדי ממשלה וקונגרס הנבחרים הספרדי, הוא הבית התחתון של הפרלמנט הספרדי.

בשנת 2008 נפתח בשדרות מוזיאון חדש - קאישה פורום מדריד.

ב-2021 הוכרזו השדרה ופארק בואן רטירו הסמוך כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

## קישורים חיצוניים

* אתר המורשת העולמית 

פראדו
אילן שיף

[ממוזער|אילן שיף בעת כהונתו כנשיא [בית דין צבאי (ישראל)|בית הדין הצבאי לערעורים]]
**אילן שיף** (נולד בשנת 1945) הוא משפטן ואיש צבא ישראלי שכיהן כסגן נשיא בית המשפט המחוזי בחיפה, קודם לכן היה הפרקליט הצבאי הראשי בדרגת תת-אלוף ונשיא בית הדין הצבאי לערעורים בדרגת אלוף.

## ביוגרפיה
שיף נולד בנתניה בן להורים ילידי פולין. הוא למד בבית הספר ע"ש טשרניחובסקי בנתניה. בשל בעיה בריאותית נדחה שירותו הצבאי ובשנות ה-60 סיים לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית, התמחה והורשה לעסוק בעריכת דין. בשנות ה-70 מילא תפקידים שונים בפרקליטות הצבאית ביניהם תובע תעבורה בפרקליטות צפון, תובע פיקודי בחיל הים ופרקליט מרחב שלמה. שימש סגן תובע צבאי ראשי ופרקליט פיקודי של פיקוד המרכז. משנת 1980 כיהן כתובע צבאי ראשי. בתפקידו זה היה התובע במשפטו של תת-אלוף ברוך ארבל, קצין המשטרה הצבאית הראשי, שהועמד לדין באשמת קבלת שוחד.

ב-1982 מונה לסניגור הצבאי הראשי, ובין השאר כיהן כסנגורו של הרמטכ"ל רפאל איתן בפני ועדת כהן. בשנת 1984 היה היועץ המשפטי של ועדת זורע.

בהמשך היה סגן הפצ"ר ובשנת 1988 יצא ללימודי תואר שני במשפטים בבית הספר למשפט של צבא ארצות הברית . כשחזר, בשנת 1989, המשיך בתפקידו כסגן הפרקליט הצבאי הראשי ובשנת 1991 מונה לפרקליט הצבאי הראשי. בתפקידו זה טיפל, בין השאר, באסון הכבל ובאסון צאלים ב'. בפרשת מותם של שני חיילים ממכת חום באימון של סיירת מטכ"ל,
סירב לקבל את ההמלצות שלא להעמיד איש לדין, והחליט לקיים למעורבים שימוע, שלאחריה העמיד לדין את מפקד הסיירת, עמוס בן אברהם.

בשנת 1996 הוא מונה לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים על ידי הוועדה לבחירת שופטים צבאיים. מבקר המדינה בדק את הטיפול שלו בתיק "צאלים ב" ודחה את תלונות המשפחות השכולות נגדו. הוא סיים את תפקידו כנשיא בית המשפט לערעורים בשנת 2001.

במהלך מספר שנים לימד משפט צבאי באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת תל אביב.

בינואר 2002 מונה שיף לשופט בבית המשפט המחוזי בחיפה ובאפריל 2008 מונה לסגן נשיא בית המשפט. ב-1 ביולי 2014 פרש לגמלאות. שיף נשוי ואב לשני בנים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בחיפה
קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:פרקליטים צבאיים ראשיים
קטגוריה:נשיאי בית הדין הצבאי לערעורים
קטגוריה:בוגרי תיכון טשרניחובסקי
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:סנגורים צבאיים ראשיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
אלי ברקוביץ'

דר' **אלי ברקוביץ**' (ברומנית: **Elly Berkowitz** , 1864 – 1932) היה בנקאי, נדבן, פוליטיקאי, מנהל ועיתונאי יהודי-רומני.

## קורות חיים
אלי ברקוביץ' החל את לימודיו בבוקרשט והשלים דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטאות של ברלין ופריז. לאחר מות אביו ניהל, יחד עם אחיו, אדולף ומקס, את העסק הבנקאי המשפחתי, שנחשב בין המוסדות הפיננסיים הגדולים והיציבים ביותר ברומניה. עד כניסת רומניה למלחמת העולם הראשונה (1916) היה המנהל הכללי של חברת "דנוביאן פרס" (Danubien Press) ולאחר מכן מנהל L'Independence Roumaaine וכתב חוץ של Le Temps הפריזאי.

ברקוביץ' היה אחד ממייסדי איחוד הקהילות היהודיות ברגאט ואחד ממייסדי הקהילה היהודית של בוקרשט וסגן נשיא הוועד המנהל של היכל קורל של בוקרשט. הוא הקים בית יתומים שנשא את שמות הוריו, לבל ושרה ברקוביץ' ותמך במוסדות החברה התרבותי "Instrucţiunea" (ההדרכה). היה חבר הוועד המרכזי של המפלגה הלאומית ליברלית של רומניה וכיהן בשנים 1927 - 1928 כחבר הסנאט הרומני.

ביוני 1931 בנק ברקוביץ' פשט את הרגל והאחים ברקוביץ' ערבו לחובות. תהליך פשיטת הרגל נמשך שנים, אך האחים לא הצליחו לאושש את הבנק.

## קישורים חיצוניים
* Bancherii Berkowitz şi city-ul financiar: bănci, afaceri, comerţ 

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים רומנים
קטגוריה:בנקאים יהודים רומנים
קטגוריה:עיתונאים יהודים רומנים
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט הרומני
קטגוריה:חברי הסנאט של רומניה
תחנת אטוצ'ה

שמאל|ממוזער|250px|חזית המבנה של תחנת אטוצ'ה הישנה
**תחנת אטוצ'ה** (בספרדית: **Estación de Atocha**) היא תחנת הרכבת הגדולה ביותר במדריד, בירת ספרד. התחנה משרתת את רשתות הרכבת הפרברית והרכבת התחתית של מדריד וכן רכבות בין-עירוניות ומחוזיות מדרום, בנוסף לרכבות AVE המהירות מברצלונה ומסביליה.
## היסטוריה
כאשר נחנכה ב-9 בפברואר 1851 בשם Estación de Mediodía - 'תחנת הדרום', הייתה אטוצ'ה תחנת הרכבת הראשונה של מדריד. התחנה ממוקמת בקצה הדרומי של שדרת פראדו והציר החוצה את העיר מצפון לדרום. לאחר שמבנה התחנה נפגע ברובו משריפה, הוא נבנה ונפתח מחדש ב-1892. את המבנה החדש, המבוסס על קונסטרוקציית ברזל יצוק, תכנן האדריכל אלברטו פלאסיו, בסיועו של גוסטב אייפל.

בשנת 1992 הוסב המבנה הישן למרכז מסחרי שכולל חנויות, בתי קפה, מועדון לילה וגן טרופי. מסוף רכבות חדש שתוכנן על ידי האדריכל רפאל מונאו החליף את המבנה הישן. קווי הרכבות הבין-עירוניות והרכבות המהירות מגיעים למסוף החדש, בעוד הרכבות הפרבריות מסיימות את דרכן ברציפים תת-קרקעיים. בסמוך לתחנה ממוקמות שתי תחנות של הרכבת התחתית, אחת מהן מקושרת ישירות למרכז המסחרי של אטוצ'ה.

בסדרת הפיגועים ב-11 במרץ 2004, אירע אחד הפיגועים ברכבת בתחנת אטוצ'ה ופיגוע נוסף אירע ברכבת כ-500 מטרים מדרום לה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מדריד: מבנים
אטוצ'ה, תחנת
קטגוריה:מדריד: תחבורה
אטוצ'ה
כתובת העמוד המלכותית המואבית

**כתובת העמוד המלכותית המואבית** הוא כינויה של כתובת מואבית, בה מספר מלך מואב על כיבוש בני עמון, שבייתם של אסירים רבים, בניית שער, ארמון מלך ומכרה בעזרת האסירים העמונים. הכתובת היא ככל הנראה כתובת ניצחון, ודומה בסגנונה לכתובת אזתוד. הכתובת חקוקה על עמוד בזלת מתומן שבור. מן הכתובת שרדו רק שבע שורות, החקוקות על שלוש מתוך שמונה הצלעות. הכתובת לא נמצאה בחפירה מסודרת ומקורה לא ידוע, אך לפי תוכנה היא ממואב. הכתובת מוצגת כיום בתערוכת הקבע של מוזיאון ישראל.

החוקר שמואל אחיטוב פענח ופירש את הכתובת, והוא סבור כי אינה זיוף. על פי ניתוח הכתב הוא תיארך את הכתובת לאמצע או לסוף המאה השמינית לפנה"ס. הוא משער כי הכתובת נכתבה בתקופה שבין סוף שלטונו של ירבעם השני, מלך ישראל, אשר השתלט מחדש על עבר הירדן, למסע תגלת-פלאסר השלישי, מלך אשור. מניתוח זה עולה כי הכתובת מאוחרת לכתובת מישע.

## הכתובת
תעתיק הכתובת והניקוד מובא לפי שמואל אחיטוב. הניקוד נועד להקל את הקריאה על הקורא הרגיל לניקוד המקרא, ולא לשקף את ההגיה המקורית.

## ראו גם
* רשימת כתובות כנעניות וארמיות

## קישורים חיצוניים

*שמואל אחיטוב, כתובת מלכותית חדשה ממואב, באתר מקרא-נט
* הכתובת בתצוגת הקבע של מוזיאון ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:כתובות במואבית
קטגוריה:ירדן: עתיקות
קטגוריה:ממצאים ארכאולוגיים מאבן
ויזתא

**ויזתא** הוא הבן האחרון ברשימת עשרת בני המן. 
## ביוגרפיה
[ממוזער|שער עיתון פורימי, [ריגא תר"ף בערך]]
ב ויזתא הבן האחרון ברשימת עשרת בני המן שנהרגו בי"ג באדר ונתלו למחרתו בי"ד אדר. לפי תרגום ראשון ויזתא נתלה בראש העץ ולפי תרגום שני ויזתא נתלה בתחתית העץ.

לפי חז"ל היו להמן בנים נוספים וייתכן גם צעירים יותר. אך ההנחה הפשוטה בפי רבים היא שויזתא הוא צעיר בניו. למרות שאין הוכחה לכך בפסוקים.

הרב יעקב מדן טען שבניגוד לתפיסה הרווחת שויזתא היה ילד במותו, סביר יותר להניח שהיה אדם בוגר, זאת בשל ההנחה שאדם כמו אביו – המן, לא התמנה בגיל צעיר לתפקיד בכיר. לדבריו, סביר גם שמילא תפקיד בבית אביו. בכך הסביר למה ויזתא נהרג. רש"י כתב סיבה נוספת להריגתו: לדבריו העשרה שנהרגו ונתלו מתוך בני המן הם אותם אלו שכתבו דברי שטנה על היהודים ועל ירושלים, כפי שכתוב ב. הרוקח למד מהסמכת הרג 500 האיש להרג עשרת בני המן, שבני המן היו שרי חמישים.

אגדה עממית גורסת שויזתא בנה ארמון וגשר בעיר ג'יזרה. יחיאל פישל קסטלמאן שליח צפת כתב (תרי"ט בערך) כי יהודי המקום אומרים ש"קבלה בידם שזה הפלטין והגשר בנה אותה עדיין וויזתא בן המן, כי היה מלך בעת ההיא בעיר הזאת". דוד דבית הלל באותה תקופה מספר גם הוא על אגדה דומה.
## אטימולוגיה
הוצעו מספר אפשרויות לפירוש שמו. יש הסוברים ששמו הוא Vahyaz-data שפירושו מתנת הטוב, ואף נמצאה כתובת עתיקה עם שם זה. לעומת זאת, יש הסוברים שפירוש שמו הוא "בן הזקונים". המקור לטענה זאת מובא מכך שבהודית Vayo-Zata פירושו בן זקונים. עוד מה שמחזק טענה זאת זה שויזתא נכתב אחרון בבניו של המן.
## בתרבות
ויזתא זכה ליחס מיוחד מהמון העם ושמו התקבע בסלנג היהודי ככינוי גנאי לשוטה וטיפש. כך במילון אבן-שושן נכתב: "ויזתא - כינוי עממי לטיפש ולשוטה" בעקבותיו נכתב כך במילונים נוספים. במילונים מודרניים המונח אינו מופיע מפני שהסלנג לא מקובל בעברית החדשה.

משמו נוצרו גם מספר ביטויים דוגמת:" ויזתא", " דלפון ,  ויזתא א חכם".

את תפוצת הביטוי ניתן למצוא רבות בעיתונות העבר כך גם במסכת פורים מאת צבי הירש זומרהויזן נכתב "הא הוי ויזתא, וקיימא לן, דשוטה גדול היה" קיימות גם גרסאות פרודיות נוספות של דיון תלמודי הטוענות לטיפשותו של ויזתא.

האזכור הראשון לדימוי הוא ב-1845. אבן שושן מציין שמקור הדימוי של ויזתא כשוטה מקורו ב"אגדה". רפאל ויס העיר שלא נמצא כן באגדה כלל.

יעקב ישראל סטל שיער שמקור הדימוי נובע מדברי האבן עזרא הטוען שויזתא היה גבוה באופן חריג. ובהסתמך על אמרה עממית הגורסת "כל ארוך שוטה". אסמכתא לדבריו היא כינוי נוסף לשוטה - "ויזתא ארוך".

בתרבות הספרדית-מזרחית ויזתא הוא כינוי לאדם גבוה ורזה. סטל טען שהדימוי נוצר מהאות ו של המילה ויזתא הנכתבת על פי ההלכה גבוהה.ממוזער|עשרת בני המן במגילת אסתר, ניתן לראות את הו' הארוכה שבשם ויזתאויזתא מופיע גם כשמות של ספרים ופרודיות לפורים, ובמספר שירים עממיים.

## בהלכות המגילה
ב נאמר: " אָמַר רַבִּי יוֹחָנָן: וָיו דְּ"ַויְזָתָא" צָרִיךְ לְמִימְתְּחַהּ בִּזְקִיפָא כְּמוּרְדְּיָא דְלִבְרוּת. מַאי טַעְמָא — כּוּלְּהוּ בְּחַד זְקִיפָא אִזְדְּקִיפוּ". כלומר, צריך לכתוב במגילה את האות ו במילה ויזתא בכתב גדול – זקוף כמו משוט של ספינה. רבי יוחנן מנמק שעושים את זה כדי להגיד שכולם נתלו בטור אחד מעל השני.

ניתנו גם נימוקים דרשניים לאירוך של הו' דווקא בשמו של ויזתא. האבן עזרא כתב שבא לרמז שויזתא היה בן שש או שהיה גבוה יותר מאחיו. רמ"ד ואלי כתב שהיה רשע יותר משאר אחיו.
## לקריאה נוספת
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:המן
קטגוריה:אישים במגילת אסתר
קטגוריה:עמלק
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
פיינברג

**פיינברג** (בכתיב לועזי: **Feinberg**, ברוסית: **Фейнберг**) הוא שם משפחה ממקור גרמני.

קטגוריה:שמות משפחה
סיל ביץ'

**סיל ביץ**' היא עיר בצפון מחוז אורנג' במדינת קליפורניה. העיר היא חלק מהמטרופולין של לוס אנג'לס וחיים בה כ-25,000 תושבים. בעיר נמצאים מחסנים של חיל הים האמריקאי.

## היסטוריה

בסוף המאה ה-19, הקימו מתיישבים קהילה קטנה מצפון לשטח המוניציפלי של אנהיים וקראו לה רציף עגינה אנהיים.

בתחילת המאה ה-20 הוחלף שמה של הקהילה לביי סיטי, אך מכיוון שכבר הייתה עיירה בשם זה בצפון קליפורניה, הוחלט בסופו של דבר לקרוא לה סיל ביץ (חוף כלבי הים). הקהילה הוכרזה רשמית כעיר ב-25 באוקטובר 1915, באותו יום שניתן לה שמה.

תוך זמן קצר הפכה העיר למרכז הבילויים של האזור ומשכה תיירות רבה. לצד חוף הים נפתח פארק שעשועים גדול, הרבה לפני דיסנילנד.

מרכז הנשק ובסיס חיל הים האמריקאי סיל ביץ' נבנה במהלך מלחמת העולם השנייה על מנת שישמש כמרכז הגדול ביותר של הצי הפאסיפי לאחסון ציוד לחימה.

## גאוגרפיה

סיל ביץ' נמצאת במטרופולין של לוס אנג'לס, מעט דרומית לה, בגבול בין מחוז לוס אנג'לס למחוז אורנג'. גבולה המוניציפלי של סיל ביץ' הוא גם גבולו של מחוז אורנג'. חלקו המערבי של נהר סן גבריאל מהווה את הגבול בין שני המחוזות.

העיר גובלת בלונג ביץ' שבמחוז לוס אנג'לס בצפון, הנטינגטון ביץ' בדרום, וסטמיניסטר במזרח והאוקיינוס השקט במערב.

העיר משתרעת על שטח של 34.2 ק"מ רבועים, מתוכם 29.2 ק"מ רבועים אדמה ו-4.5 ק"מ רבועים מים (13.4%).

## אטרקציות

מזח העץ של סיל ביץ' הוא השני באורכו בחוף המערבי, אחרי אושנסייד.

כמו כל דרום קליפורניה, גם סיל ביץ' מושכת אליה גולשים מכל רחבי העולם. האתר הפופולרי בעיר לגלישה הוא באזור שפך נהר סן גבריאל.

### אירועים

פסטיבל פנקייקים בחודש אפריל ופסטיבל דגים בחודש יולי הם אירועים שנערכים מדי שנה על ידי ארגון ליונס והם שני האירועים החשובים בעיר.
בנוסף, מדי חודש אפריל נערכת תצוגת מכוניות עתיקות, מצעד חג המולד בדצמבר ופסטיבל עפיפונים בחודש ספטמבר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:קליפורניה: ערים
קטגוריה:ארצות הברית: ערי חוף
קטגוריה:מחוז אורנג' (קליפורניה): ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1915
ג'ון סיבן

**ג'ונתן "ג'ון" סקוט סיבֵּן, [[מסדר אוסטרליה|מדליה (OAM)]]** (באנגלית: **Jonathan "Jon" Scott Sieben, OAM**; נולד ב-24 באוגוסט 1966) הוא שחיין עבר אוסטרלי. הוא אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984) ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר פרפר. בשנת 1984 זכה בתואר 'איש השנה הצעיר של אוסטרליה' , ובשנת 1985 זכה במדליית מסדר אוסטרליה על תרומתו לענף השחייה.

## ביוגרפיה
סיבן התאמן תחת הדרכתו של לורי לורנס בבריזביין, קווינסלנד. הוא נודע בכינויו ה"שרימפ" עקב קומתו הנמוכה: 1.73 מטר. זאת בניגוד למתחרהו השחיין המוביל בעולם בתחום שלו מיכאל גרוס שכונה האלבטרוס בגלל קומתו הגבוהה במיוחד.

לראשונה השתתף סיבן במשחקי חבר העמים שנערכו בעיר מגוריו, בריזביין בשנת 1982 בהיותו בן 15 וחצי בלבד, שם זכה במדליית ארד במשחה ל-200 פרפר. בנוסף, הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.

### ההישג המטאורי
ההכנות לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) נמשכו במרץ. במשחקים עצמם במשחה ל-200 מטר פרפר סיבן שחה במסלול השישי לצדם של רפאל וידאל מוונצואלה, גרוס, ופאבלו מוראלס האמריקאי שיאן העולם ב-100 מטר פרפר. במהלך 150 המטרים הראשונים הוא שמר על שלושת השחיינים המפורסמים. ב-50 המטרים האחרונים ובפיגור קל אחריהם, החל סיבן ל"פתוח מבערים", להגביר מהירות, לסיים ראשון ולזכות במדליית זהב ב**שיא עולם חדש** של 1:57.04 דקות, שיפור של מאית אחת בלבד. הוא סיים לפני גרוס הגרמני 1:57.40 דקות ווידאל 1:57.51 דקות. סיבן שיפר את שיאו האישי ביותר מ-4 שניות. בנוסף, הוא זכה במדליית ארד כששחה במוקדמות 4x100 מטר מעורב (האוסטרלים סיימו במקום השלישי בגמר).

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1985 זכה סיבן במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.78 שניות.

באוניברסיאדה שנערכה בקובה, יפן בשנת 1985 זכה סיבן במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.97 שניות, לפני ביונדי (54.03 שנמיות) וגרוס (54.16 שניות).

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בבריזביין בשנת 1987 זכה סיבן במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.21 שניות.

באולימפיאדת סיאול (1988) סיים סיבן במקום הרביעי המאכזב עבורו במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.33 שניות. המנצח במשחה היה אנתוני נסטי הסורינאמי 53.00 שניות שהפתיע את מאט ביונדי האמריקאי במאית אחת מהר יותר. שלישי סיים אנדי ג'יימסון הבריטי 53.30 שניות. בנוסף, הוא השתתף במשחה ל-4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:45.85 דקות. סיבן לא ניבחר להשתתף במשחה ל-200 מטר פרפר ובכך לא יכול היה להגן על תוארו.

סיבן השתתף גם באולימפיאדת ברצלונה (1992) במשחה ל-100 מטר פרפר. הוא לא הצליח להתברג לגמר כשקבע במוקדמות זמן של 54.67 שניות. בגמר ב' הוא סיים במקום השני (עשירי כללי) בתוצאה של 54.73 שניות. בנוסף, השתתף סיבן במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב וסיים במקום השביעי בתוצאה של 3:42.65 דקות.

## ראו גם
*התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר פרפר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחייני פרפר
קטגוריה:אלופי האוניברסיאדה בשחייה
קטגוריה:אלופים אולימפיים אוסטרלים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אוסטרלים: שחייה
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:מסדר אוסטרליה: מקבלי מדליה
קטגוריה:זוכי פרס איש השנה של אוסטרליה
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1966
הסתדרות ההנדסאים בישראל

**הסתדרות ההנדסאים בישראל** (או בשמה הקודם **הסתדרות הטכנאים וההנדסאים**) היא האיגוד המקצועי שמאגד, במסגרת הסתדרות העובדים הכללית החדשה את הלבורנטים, השרטטים, הטכנאים וההנדסאים בישראל וכפופה ארגונית ליו"ר האגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות החדשה. 

בין השנים 1939 ל-1949 הייתה הסתדרות המהנדסים גם האיגוד היציג של העובדים ההנדסיים ובהם הטכנאים (באותן שנים המושג הנדסאי לא היה עדיין מוכר)

בוועידה השנייה של הסתדרות המהנדסים שהתקיימה ב-1950 התקבלה החלטה לצרף את הטכנאים, (כמו גם את האגרונומים, המודדים, הכימאים, ומנהלי העבודה) באופן רשמי להסתדרות המהנדסים. עם הגידול במספר הטכנאים וניגוד אינטרסים שנוצר בין הטכנאים למהנדסים בין היתר הודות לכך שהמהנדסים הצליחו לקבל תוספת אקדמאית ותוספת ותק אקדמי, הוחלט להקים ועדה. הוועדה המליצה להקים שתי חטיבות מקבילות, האחת של מהנדסים והשנייה של עובדי הנדסה.

חטיבת עובדי ההנדסה התחלקה לשלוש:
* מודדים, טכנאי בניין, מפקחים, מנהלי עבודה ושרטטי בנין.
*טכנאי תעשייה וייצור, טכנאי מכונות, טכנאי חשמל ושרטטים במקצועות אלו
*טכנאי רדיו וטלגרף,  טכנאי ספנות, טכנאי רכבות וטכנאי תעופה.

כחלק ממאבק כוחות בין המפלגות  צירפה מפא"י אנשים בעלי מקצועות טכניים הנאמנים לה להסתדרות המהנדסים כעובדי הנדסה. המהנדסים שהקימו גוף על-מפלגתי בשם "קידום" שנועד להילחם על הטבת תנאיהם המקצועיים רצו לפצל כוחות ולמקד את מאבק בעלי התארים האקדמיים.

ב-1957 התפצלה הסתדרות הטכנאים מהסתדרות המהנדסים ובשנת 1965, כאשר התחילו בלימודי הנדסאות בישראל, הגדירה עצמה כ"הסתדרות ההנדסאים והטכנאים המוסמכים"

הסתדרות ההנדסאים מנהלת את פנקס רישום תעודת הסיווג מקצועיות לטכנאים והנדסאים בישראל.

בשנת 1996 הארגון הקים הוט מועדון צרכנות.

## ראשי הארגון

## ראו גם
*אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל 

## קישורים חיצוניים
*אתר הסתדרות ההנדסאים

קטגוריה:ישראל: ארגוני עובדים
פורום נהלל

**פורום נהלל** הוא חוג רעיוני של אנשי ההתיישבות העובדת, בעיקר בעמק יזרעאל והסביבה, התומך ללא סייג בזכות עם ישראל על ארצו (בדומה לרעיון "ארץ ישראל השלמה"). החוג אינו פעיל מאז פטירתו של היו"ר הקודם.

שמו של הפורום נובע מכך שכינוסו הראשון היה בנהלל. נציגים רשמיים של המושב מחו על השימוש בשמו ופנו בעבר בדרישה שהשם ישונה.

## בסיס רעיוני
הפורום רואה עצמו שותף מלא למאבק על ההתיישבות הציונית בכל ארץ ישראל, ונגד כל נסיגה.

אנשי הפורום נולדו וגדלו על ברכי תנועת העבודה האקטיביסטית, ורואים עצמם כהמשך הקו, שבוטא בעבר על ידי יצחק טבנקין, יגאל אלון וישראל גלילי (הקיבוץ המאוחד) ומאוחר יותר על ידי אנשי מפלגת צומת בראשותו של רפאל איתן שחלקם תמכו בה או אף היו פעילים בה. הם ראו במפח נפש את המשא ומתן לוויתור על רמת הגולן, הסכמי אוסלו ותוכנית ההתנתקות ולכן החליטו להתאגד. הם ארגנו כנס ("כנס נהלל") וכאשר החליטו למסד את פעילותם קראו לעצמם "פורום נהלל". 

בראש הפורום עמד עד סוף 2008 צפריר רונן, ובין החברים בו אהוביה טבנקין (בנו של יצחק טבנקין, ממנהיגי תנועת העבודה) מעין חרוד, מאיר הר-ציון ועזרה זהר. הפורום לקח חלק בפעילויות נגד תוכנית ההתנתקות, ותמך בעליות לחומש שבוצעו על ידי מטה חומש תחילה.

## פעילויות הפורום

### כנס בחברון תשס"ו
בב' שבט תשס"ו ארגן צפריר רונן כנס תמיכה ביישוב היהודי בחברון בהשתתפות עשרות חברי קיבוצים ומושבים, בליווי מוזיקלי של הזמר אריאל זילבר. במשתתפים: פרופ' עזרה זהר (לשעבר ממשמר העמק), אריה זריצקי (מאונ' באר שבע), מנשה הראל (חתן פרס ישראל), והמשוררת אסתר שניאורסון גרי.

### אוהל כפר יהושע
אוהל זה הוקם בעמק בצידי הכביש לא רחוק מהמושב. נערכו בו כינוסים שונים ונשמרה נוכחות כ"הפגנה מתמשכת" בעד יישובי יש"ע ובמיוחד כנגד תוכנית ההתנתקות של ממשלת אריק שרון.

## מאנשי פורום נהלל
* בועז דרומי (אלוני אבא)
* רחל סבוראי
* רבקה רביב (חמדיה)
* מנחם גולדברג (הושעיה)
* אל"ם (מיל) גדי דור (שדה אליהו)
* גדעון ישראלי (עין הנציב)
* דוד כנעני (כפר יהושע)
* אליעזר פארן (רמת יוחנן)
* תנא ואדי להבי (כנרת)
* יפתח לפידות (תל יוסף)
* אשר גיתאי (מושב מגדים)
* חוה ואהוביה טבנקין (עין חרוד)
* מאיר הר-ציון (כוכב הירדן -אחוזת שושנה)
* יואב טוביה (חמדיה)
* גדי אשל (נופית)
* עו"ד דב אבן-אור
* עזרה זהר

## ראו גם
* התנועה למען ארץ ישראל השלמה

## קישורים חיצוניים
* דיווח של מושיק קוברסקי מכנס נהלל.
* ניסוח המסמך של כנס נהלל הראשון.

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגונים ציוניים
קטגוריה:מפעל ההתנחלות
קטגוריה:אנשי ההתיישבות העובדת
קטגוריה:תנועת העבודה
מיזולוגיה

**מִיזוֹלוֹגְיָה** (מיוונית: "מיסוס" = שנאה, "לוגי" = לימוד, מדע; בעברית: **שנאת דעת** או **שנאת היגיון**) היא פחד או חוסר אמון בדעת או בהיגיון. בשל כך זו השנאה לטיעונים, דיונים ואף נאומים. לעיתים היא מוגדרת גם כאנטי-אינטלקטואליזם.

בדיאלוג 'פידון' לאפלטון, מזכיר סוקרטס את המיזולוגיה, ומשווה אותה שם למיזנתרופיה. כשם שמישהו עשוי לאהוב ולבטוח בכל הבריות אבל אדם אחד שיוליך אותו שולל עשוי לגרום אצלו להתפתחות חוסר אהדה לכלל בני האדם, כך גם פלוני שסמך על ההגיון או הדעת עשוי לפתח חוסר אהדה אליהם כשיראה שניתן להשתמש בהם שלא כהלכה כדי לשרת השקפה או עמדה. בטקסט, סוקרטס מזהיר את פידון מסכנות המיזולוגיה. על פי אפלטון, הדרך להישמר מפני המיזולוגיה היא לבחור תחילה בטיעונים או תזות בתבונה ובשיקול דעת, לאחר הרבה מחקרים ולימוד, כך שהם לא יתגלו כשגויים מאוחר יותר.

המונח "מיזולוג" נטבע לראשונה בשנת 1870, והפך פופולרי באמצעות תרגומיו המפורסמים של בנג'מין ג'ווט לדיאלוג האפלטוני. "כשם שיש מיזנתרופים או שונאי אדם, יש גם מיזולוגים או שונאי דעת" (ד"ר וויליאם לונג).

בספרו 'הנחות יסוד למטאפיזיקה של המידות' כותב קאנט כי "המיזולוגיה היא השנאה לדעת".

## ראו גם
* בורות
* מיזנתרופיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מונחים בפילוסופיה
קטגוריה:קצרמר פילוסופיה
קטגוריה:שנאה
Abaqus

**Abaqus** היא תוכנה מסחרית עבור פתרון בעיות הנדסיות בשיטת אלמנטים סופיים, שפותחה על ידי סמוליה - SIMULIA, ענף בחברת Dassault System. המוצר פופולרי בתעשייה (חברות ענק כמו בואינג משתמשות בו) ובאקדמיה לצורכי מחקר בתחומים שונים, התוכנה נמכרת על ידי חברת ADCOM ישראל.

Abaqus מכילה 3 מוצרי ליבה:

* Abaqus/Standard - מערכת המיועדת לפתור בעיות כלליות על ידי אלמנטים סופיים בצורת סכימת אינטגרציה סתומה.
* Abaqus/Explicit - מערכת המיועדת לפתור בעיות דינמיות לא ליניאריות וקווזי ליניאריות על ידי סכימת אינטגרציה מפורשת.
* Abaqus/CAE - מספקת עיבוד מקדים (בניית מודל, רישות, תכונות חומר וכו') והדמיה של המודל והתוצאות וממשק גרפי.

Abaqus משתמשת בשפת פייתון כשפת סקריפט עבור כתיבת סקריפטים פנימיים.

## ראו גם
* LabVIEW

## קישורים חיצוניים

* 
* Dassault Systemes S.A.

קטגוריה:תוכנות מדעיות
אנסטסיה פריחודקו

**אנסטסיה פריחודקו** (באוקראינית: **Анастасія Константинівна Приходько**, ברוסית: **Анастасия Приходько**; נולדה ב-21 באפריל 1987 בקייב, אוקראינה) היא זמרת אוקראינית, שייצגה את רוסיה בתחרות השירים הבינלאומית אירוויזיון 2009 במוסקבה.

## קריירה
סיימה את האוניברסיטה לתרבות ואומנויות בקייב. התפרסמה ברוסיה לאחר זכייתה בתוכנית הטלוויזיה "מפעל הכוכבים 7" (ברוסית: Фабрика звёзд-7), שמשודרת בערוץ הראשון של רוסיה.
ב-7 במרץ 2009 נבחרה לייצג את רוסיה בתחרות האירוויזיון השנתית. בתחרות, שהתקיימה במאי 2009 במוסקבה, היא ביצעה את השיר "מאמו" (באוקראינית: Мамо). אנסטסיה הגיעה למקום ה-11 עם 91 נקודות. בשנת 2010 היא התמודדה למועמדות להיות נציגת אוקראינה באירוויזיון 2011 אך לא נבחרה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרות אוקראיניות
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2009
קטגוריה:נציגי רוסיה באירוויזיון
קטגוריה:זוכים בתוכניות מציאות
קטגוריה:זמרות-יוצרות אוקראיניות
קטגוריה:ילידות 1987
סטריפטיז (סרט)

**סטריפטיז** (באנגלית: **Striptease**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1996, המבוסס על ספר בעל אותו שם.

הסרט, המשלב קומדיה ואירוטיקה, עוסק בחשפנית גרושה הנאבקת לקבל משמורת על בתה הצעירה. הסרט, בו מככבת דמי מור בתפקיד הראשי, גרף כ-113 מיליון דולר בהקרנות ברחבי העולם, אך נחל כישלון מוחלט בביקורות.

## תקציר העלילה
ארין, שהתגרשה זה מכבר מבעלה, מגלה כי הוענקה לו משמורת על בתם המשותפת. כדי לממן את המאבק המשפטי הדרוש להשבת בתה לחזקתה, מתחילה ארין לעסוק בחשפנות. עד מהרה היא מגלה כי אחד מלקוחותיה הקבועים הוא חבר קונגרס שמתאהב בה ואף מבקש להינשא לה. בעוד ארין מצליחה להחזיר לחזקתה את בתה, הרי שיחסיה המתהדקים עם חבר הקונגרס מעלים בה חשדות כי הלה רוצח יריבים פוליטיים. לאחר שהיא מצליחה להקליט אותו מתוודה על מעורבות ברציחות, חבר הקונגרס נעצר וארין יכולה לחזור לחייה הרגילים עם בתה.

## ביקורות ומחלוקות אודות הסרט
בעוד חלק מהעניין נבע מליהוקה של מור כשחקנית הראשית, ועוד בעבור שכר שיא לשחקנית באותה תקופה – 12.5 מיליון דולר, הרי שרוב העניין בסרט התמקד בעירום המופגן בו ושאר מחלוקות שעורר. מלבד מור וברט ריינולדס, אשר גילם את חבר הקונגרס, רוב השחקנים הראשיים האחרים בסרט לא היו כוכבים באותה תקופה. לעומת זאת, העניין הציבורי התעורר כאשר נודע שאת דמות בתה של ארין גילמה בתה האמיתית של מור, רומר וויליס, אשר באחת הסצנות צפתה באמה רוקדת בעירום. מור פטרה את השאלה המוסרית ואמרה כי "אנו לא מביישים את הגוף, אלא מעודדים אותו כמשהו טבעי ויפה, ואני רוחצת עם ילדיי ומסתובבת לידם ערומה".

הסרט עורר מחלוקות נוספות עקב נושאו, שרבים ראו כמבזה נשים, והעירום שבו. גם הפוסטר שליווה את הסרט, בו הוצגה מור עירומה לחלוטין עורר התנגדות מצד ה-MPAA – האחראים על דירוג הסרטים בארצות הברית על פי מגבלות גיל וכדומה.

מעבר למחלוקות שהסרט עורר, הוא נחל כישלון חרוץ בביקורות. באתר Rotten Tomatoes, המרכז ביקורות קולנוע ממבקרים שונים, רק 12% מהביקורות היו חיוביות. הסרט זכה במספר פרסי ראזי, בהם הסרט הגרוע ביותר. מבחינה קופתית הסרט כשל בארצות הברית, עם הכנסות בסך 33 מיליון דולר בלבד, על אף שפיצה על כך מעט בהפצתו העולמית בה גרף למעלה מ-80 מיליון דולר נוספים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטי 1996
קטגוריה:סרטים ארוטיים
קטגוריה:סרטים על חשפנות
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:זוכי פרס פטל הזהב: סרטים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1996
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת הווארד שור
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים