שבלול

[ממוזער| [שבלול הגינה]]
ממוזער|שבלול במכון ויצמן למדע ברחובות

**שבלול** הוא כינוי לרכיכה מקבוצות השבלולים, רובם בעלי קונכייה מלופפת שאפשר להסתגר בה לגמרי. השם שבלול משמש לרוב לתיאור שבלולים יבשתיים ריאתיים, אך הוא מתייחס גם למינים של שבלולים ימיים ושבלולי מים מתוקים בעלי קונכייה, ולעיתים רחוקות גם לחלזונות שדומים שטחית במראם לשבלולים. חלזונות שאין להם קונכייה, או שיש להם קונכייה פנימית בלבד, נקראים בדרך כלל חשופיות, ושבלולים יבשתיים בעלי קונכייה קטנה שאינם יכולים להסתגר בה נקראים לעיתים חצי-חשופיות. מבחינה תקנית המונח אינו כולל חלזונות שאינם שייכים לענפים שבלולי יבשה, שבלולי מים מתוקים ושבלולי ים.

לשבלולים יש חשיבות רבה לאדם, הם משמשים כמזון, מזיקים, נשאים של מחלות, וקונכיותיהם משמשות כקישוטים ואף בתכשיטים. בנוסף, לשבלול יש משמעות תרבותית מסוימת, לעיתים מתקשר לעצלות. השבלול שימש גם כאמצעי דימוי לדברים הנעים לאט.

## סקירה כללית
שבלולים הנושמים באמצעות ריאה שייכים לקבוצת השבלולים. כפי שהוגדרו באופן מסורתי, נמצאו השבלולים כקבוצה פוליפילטית במחקר מולקולרי על פי יורגר ואחרים, משנת 2010. שבלולים עם זימים מהווים גם הם קבוצה פוליפילטיות. במילים אחרות, שבלולים עם ריאות ושבלולים עם זימים יוצרים מספר קבוצות טקסונומיות שאינן בהכרח קשורות זו לזו יותר מאשר לקבוצות אחרות.

גם שבלולים בעלי ריאות וגם שבלולים בעלי זימים התפשטו בצורה נרחבת במשך הזמן הגאולוגי כך שמינים מעטים עם זימים נמצאים על היבשה ומינים רבים בעלי ריאות נמצאים במים מתוקים. קיימים אף מינים ימיים מסוימים בעלי ריאות.

ניתן למצוא חלזונות במגוון רחב מאוד של סביבות, כולל תעלות, מדבריות, ועומקים של תהום הים. למרות ששבלולי יבשה עשויים להיות מוכרים יותר לציבור הרחב, חלזונות ימיים מהווים את הרוב המכריע של מיני השבלולים, ויש להם מגוון רב יותר וביומסה גדולה יותר. סוגי שבלולים רבים נמצאים גם במים מתוקים.

לרוב השבלולים יש אלפי מבנים זעירים דמויי שיניים הממוקמים על לשון רצועתית דמוית קובץ הנקראת רדולה. הראדולה פועלת כמו פצירה, חותכת את המזון לחתיכות קטנות. שבלולים רבים הם צמחוניים, אוכלים צמחים או מגרדים אצות משטחים באמצעות הראדולה שלהם, אם כי מיני יבשה מסוימים ומינים ימיים רבים הם אוכלי כול או טורפים קרניבורים. שבלולים אינם יכולים לספוג פיגמנטים צבעוניים כשהם אוכלים נייר או קרטון כך שהצואה שלהם גם כן צבעונית.

השבלול היבשתי הגדול ביותר הידוע הוא שבלול אפריקאי טיגריסי *Achatina achatina*, הדגימה הגדולה ביותר שנמדדה הייתה באורך של 39.3 ס"מ מאף לזנב כשהיא מתוחה לגמרי, עם אורך קונכייה של 27.3 ס"מ בדצמבר 1978. היא שקלה בדיוק 900 גרם. השבלול נקרא Gee Geronimo, והיה בבעלות כריסטופר הדסון (1955–1979) מהוב, מזרח סאסקס, בריטניה, ונאסף בסיירה לאון ביוני 1976.

שבלולים הם פרוטוסטומים. כלומר, במהלך ההתפתחות, בשלב הגסטרולציה, הבלסטופור יוצר את הפה ראשון. הפיצול בשבלולים הוא בתבנית הולובלסטית ספירלית. בפיצול הולובלסטי ספירלי, מישור הפיצול מסתובב בכל חלוקה והחלוקות התאים שלמות. שבלולים אינם עוברים מטמורפוזה לאחר הבקיעה. שבלולים בוקעים בצורת מבוגרים קטנים. ההתפתחות היחידה הנוספת שתעבור היא צריכת סידן לחיזוק הקונכייה שלהם. שבלולים יכולים להיות זכרים, נקבות, הרמאפרודיטיים או פרתנוגנטיים כך שישנן מערכות רבות ושונות של קביעת מין.

## תזונה
הרגלי האכילה של שבלולים משתנים בצורה רחבה, כאשר חלקם הם אוכלוסי כול וחלקם אוכלים מזון מסוים. שבלולים אוכלים בלילה. הם ניזונים בעיקר מחומר אורגני מתפורר. תזונתם כוללת גם פטריות, חזזיות, עלים ירוקים, תולעים, רימות, חרקים, צואת בעלי חיים, פגרים וחשופיות אחרות. שבלולים מסוימים ניזונים משבלולים אחרים.

## חשיבות לאדם
שבלולי יבשה ידועים כמזיקים חקלאיים וגינתיים אך מינים מסוימים הם מעדן אכיל ולפעמים חיות מחמד ביתיות. בנוסף, הריר שלהם יכול לשמש למוצרי טיפוח עור. 

### בחקלאות
קיימים מגוון אמצעים לשליטה על שבלולים בהם משתמשים גננים וחקלאים במטרה להפחית נזקים לצמחים יקרי ערך. חומרי הדברה מסורתיים עדיין בשימוש, כמו גם אפשרויות פחות רעילות לשליטה כגון פתרונות מרוכזים של שום או לענה. נחושת היא גם דוחה שבלולים, וכך רצועת נחושת סביב גזע העץ תימנע משבלולים לטפס ולהגיע לעלווה ולפירות. שכבה של חומר יבש, טחון דק ושריטתי כמו אדמת חרסית יכולה גם להרתיע שבלולים.

שבלול החזה (Rumina decollata) יתפוס ויאכל שבלולי גינה, ובשל כך הוא הוכנס לעיתים כחומר להדברה ביולוגית במזיקים. עם זאת, יש בזה בעייתיות, מכיוון שחילזון החזה עשוי לתקוף ולטרוף גם רכיכות אחרות העשויות לייצג חלק חשוב מהפאונה הילידית של האזור.

### שימוש קולינרי
[שמאל|ממוזער| [אסקרגו צרפתי]]

במטבח הצרפתי שבלולים אכילים מוגשים לדוגמה באסקרגו. תהליך גידול שבלולים למאכל נקרא היליקולטורה. לצורכי גידול, השבלולים נשמרים במקום חשוך בכלוב מרושת עם קש יבש או עץ יבש. גפנים גזומים של ענבי יין משמשים לעיתים קרובות למטרה זו. במהלך תקופת הגשם, השבלולים יוצאים מתרדמת החורף ומשחררים את רוב הריר שלהם על העץ/קש היבש. לאחר מכן מכינים את השבלולים לבישול. המרקם שלהם כשהם מבושלים הוא מעט לעיס ורך.

כמו כן, כפריט מזון גורמה, מספר מיני שבלולי יבשה מספקים מקור חלבון קל לאיסוף לאנשים רבים בקהילות עניות ברחבי העולם. שבלולי יבשה רבים הם בעלי ערך מכיוון שהם ניזונים ממגוון רחב של פסולת חקלאית, כגון עלים שנשרו במטעי בננות. במדינות מסוימות, שבלולי יבשה ענקיים מיוצרים באופן מסחרי למאכל.

שבלולי יבשה, שבלולי מים מתוקים ושבלולי ים נאכלים כולם במדינות רבות. באזורים מסוימים בעולם מטגנים שבלולים. לדוגמה, באינדונזיה הם מטוגנים כסאטה, מנה המכונה סאטה קאקל. ביצי שבלולים מסוימים נאכלות באופן דומה לאופן שבו אוכלים קוויאר.

בבולגריה, שבלולים מבושלים באופן מסורתי בתנור עם אורז או מטוגנים במחבת עם שמן ירקות ואבקת פפריקה אדומה. לפני השימוש במנות אלו, הם מבושלים היטב במים חמים (עד 90 דקות) ומוצאים ידנית מהקונכיות שלהם.

#### אכילה כמזון בתקופת רעב
מיני שבלולים וחשופיות שאינם נאכלים בדרך כלל באזורים מסוימים, שימשו לעיתים כמזון רעב בתקופות היסטוריות. ההיסטוריה של סקוטלנד שנכתבה במאה ה-19 מתארת תיאור של שבלולים שונים ושימושם כפריטי מזון בתקופות מגפה. 

## דימויים תרבותיים
[ממוזער| חלזונות יבשה על עציץ [תרבות מוצ'ה|מוצ'ה, 200 לספירה.]]

### סימבוליקה
איטיותו של השבלול הפכה אותו לסמל מסורתי לעצלנות. בתרבות הנוצרית, הוא מייצג את חטא העצלות מתוך שבעת החטאים. בתהילים נח:ח מתייחסים לריר השבלול כעונש מטפורי, ובמיתולוגיה של המאיה השבלול נקשר עם תשוקה מינית.

### חיזוי ושימושים דתיים אחרים
השבלול צוין ושימש בניבוי בצורה נרחבת. המשורר היווני הסיודוס כתב כי שבלולים מסמלים את הזמן לקציר על ידי טיפוס על הגבעולים, בעוד שלאל הירח האצטקי Tecciztecatl הייתה קונכייה של חילזון על גבו. הדבר סימל לידה מחדש; הנטייה של החילזון להופיע ולהיעלם הושוותה לירח.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות פרפילטיות
קטגוריה:חלזונות
קטגוריה:שבלולים בתרבות