open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תל יונה

שמאל|ממוזער|250px|תל יונה-מבט מצפון
שמאל|ממוזער|250px|התל מהחוף

**תל יוֹנָה** הוא תל בגובה של כ-40 מטר מעל פני הים, הממוקם על חוף הים בגבולה המערבי של ראשון לציון, ושטחו הכולל הוא כ-35 דונם.

## הסביבה
סביבתו של תל יונה מכוסה בדיונות חול, שנוצרו ככל הנראה לאחר המאה ה-6 לספירה. מתחת לדיונות, בעיקר בחלקו המזרחי של התל, מרובדות שכבות חמרה מ"תצורת נתניה" המונחות אופקית על גבעות קדומות עוד יותר של "כורכר דור". בחלק מן השטח, בעיקר בחלקו המערבי, הוסר החול כתוצאה מפעילות בת זמננו ונחשף הכורכר. הצמחייה שעל הדיונות מתמעטת ככל שמתרחקים מקו החוף.

## ארכאולוגיה
התל הוא אתר עתיקות המוכרז כחוק משנת 1992.

בסקר ארכאולוגי שנערך בו נמצאו שרידי קירות, רצפת טיח ובורות רדודים. בנוסף לכך נחשפו קטעי רצפות פסיפס אשר רובן נשדד ככל הנראה, ומתקן תעשייתי. באתר נמצאו חרסים מהתקופות הפרסית, הרומית, הביזנטית והמוסלמית הקדומה. על מדרונות התל נמצאו ממצאים ארכאולוגיים, בעיקר כלי צור מהתקופות הנאוליתית והכלקוליתית, וכן שברי כלי חרס מהתקופות הרומית, הביזנטית והאסלאמית הקדומה.

דיונות החול הצעירות מכסות אתרים שהקדומים שבהם מן התקופות הפרהיסטוריות. השרידים שנמצאו בסביבת התל מרמזים על התיישבות קדומה על גבעות הכורכר שבקרבת חוף הים, ומצטרפים לאתרים שהוכרזו בידי אגף העתיקות בשנות ה-70, שייתכן כי נפגעו במהלך השנים.

## המצב הנוכחי
כיום נכלל תל יונה בתוך מטווח 24 אשר הגישה אליו אינה אפשרית לאזרחים. בראש התל בנוי בסיס צבאי קטן של חיל הים ובו עמדת מכ"ם. השטח כולו הוא חלק משדה ניסויים של טכנולוגיות צבאיות שונות ומטווח צבאי. העבודות שנעשו לצורכי הכשרת השטח בשנות ה-70 והשימושים הצבאיים לאורך השנים גרמו לנזקים רבים לתכסית הקרקע, הצמחייה, וחיי הטבע באזור ולאובדן של ממצאים ארכאולוגיים.

תל יונה משמש כנקודת ציון חשובה ביותר של נתיבי הטיסה במרחב האווירי של ישראל, הן בטיסות על פי ניווט ראיה והן לטיסות בניווט מכשירים. נתיב הטיסה העובר מצפון לדרום על קו החוף מסתיים מעל תל יונה ומהווה נקודת ציון לפניה לכיוון פנים הארץ. השטח האווירי שמדרום לתל יונה הוא חלק מן השטח הצבאי הסגור לתעופה אזרחית.

## לקריאה נוספת
*מנשה ברוש, "תל יונה", בתוך **חדשות ארכאולוגיות**, מ"ד (1972), עמ' 26

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מישור החוף הדרומי: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:ראשון לציון: היסטוריה
משה יהודה לייב זילברברג

הרב הגאון ר' **משה יהודה לייב זילברברג** מקוטנא (תקנ"ד, 1794 - ג' בשבט תרכ"ה, 30 בינואר 1865) היה רב מפורסם בפולין ובירושלים. התפרסם בשם ספרו **זית רענן**.

## תולדותיו
משה יהודה נולד בלנצ'יץ שבפלך קאליש בפולין, לרב בנימין ביינוש ולבאשע בת הרב זאב וולף אוירבך. לפי מסורת המשפחה הם מצאצאי רבי יוסף קארו ה"בית יוסף".

הרב משה יהודה כיהן ברבנות בקוואל, בשפסק, בדוברי, בלאסק ובקוטנא, והתפרסם ברחבי פולין בגאונותו. בעיירות שבהן כיהן ברבנות פתח גם ישיבה, ולימד בה תלמידים שהגיעו מכל הסביבה.

בשנת תרי"ז מסר לבנו הרב אברהם בנימין בייניש את כס הרבנות, עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, שם שכר דירה בחצרו של דוד ילין הראשון. את אחד מחדריו הקצה לבית מדרש, שם היה לומד כל היום, עטור בטלית ותפילין, ומלמד תורה לכל החפץ בכך, ללא תשלום. כמו כן מסר מדי יום שני שיעורים בבית הכנסת מנחם ציון (סמוך לחורבה), בבוקר בגמרא בעיון ובערב בהלכה.

בשנת תרי"ח התמנה לחבר נשיאות תלמוד תורה וישיבת עץ חיים ומסר בה שיעורים.

בשנת תרי"ט היה ראש החותמים על ההסכם בין העדה הספרדית לאשכנזים בסכסוכים על מוסדות ותפקידים. ייסד מניין שחרית בכותל המערבי, אך המניין פורק לאחר מעט זמן.

מתלמידיו בירושלים היו הרב יהושע צבי מיכל שפירא, הרב אליעזר דן רלב"ג, הרב ישעיהו אורנשטיין, יהושוע השיל יואל בסאן ויואל משה סלומון.

נפטר בשנת תרכ"ה. רחוב "זית רענן" בקריית צאנז בירושלים נקרא על שם ספרו.

## צאצאיו
* בתו, שרה ליבא אשת הרב ישראל יעקב הלוי, רב בפלונסק ואחר כך ראב"ד בירושלים
* בנו, הרב אברהם בנימין (בייניש) זילברברג, ממלא מקומו ברבנות קוטנא ואחר כך רב ואב"ד בווירשוב, מחבר הספר "עלי זית"

## חיבוריו
***תפארת ירושלים**, פירוש על המשנה, שחלקו הגדול בא ליישב את שאלות רבי עקיבא אייגר על המשנה בחיבורו "תוספות רע"א".
***זית רענן**, שו"ת לפי סדר השולחן ערוך. התפרסם בעיקר על שם ספר זה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
;ספריו
* ספרי **זית רענן** חלק א', חלק ב';
* משניות עם פירוש **תפארת ירושלים** זרעים, מועד, נשים, נזיקין, קדשים, טהרות, באתר היברובוקס.
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:פרשני המשנה
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:קוטנו: רבנים
קטגוריה:ילידי 1794
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1865
אליסון אליוט

**אליסון א. אליוט** (באנגלית: **Alison A. Elliott**; נולדה ב-19 במאי 1970) היא שחקנית אמריקאית. התפרסמה בזכות הופעותייה בסרטים "כנפי היונה", "ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד" ו"לידה".

## חייה
אליוט נולדה בסן פרנסיסקו לברברה ובוב אליוט, בילדותה עברה עם משפחתה להתגורר ביפן ולאחר מכן חזרה לארצות הברית.
כאשר הייתה בת 14 נכנסה אליוט לתחום הדוגמנות ודגמנה עבור חברת "פורד".
בגיל 19 עברה להתגורר בלוס אנג'לס לצורך תפקידה בסדרה הקומית "בובות חיות".
הופיעה בתחילת דרכה בקולנוע בסרטו של סטיבן סודרברג "במעמקי התשוקה" בו שיחקה בתפקיד הראשי.
הופעה זו הקנתה לאליוט את התפקיד הראשי לצידן של זוכות האוסקר אלן בורסטין ומרשה גיי הארדן בדרמה העצמאית יקירת פסטיבל סאנדנס "ספיטפייר גריל".
ב-1997 הופיעה אליוט בדרמה "כנפי היונה" בתפקיד מילי ת'ייל, יורשת העצר האמריקאית העשירה הנכנסת לחייה של הצעירה האנגלייה קייט קרויי (הלנה בונהם קרטר).

בשנת 2004 שיחקה בדרמה "לידה" בתור לאורה אחותה של האלמנה אנה (ניקול קידמן). בשנת 2006 שיחקה בדרמה הרומנטית "גריפין ופיניקס" בכיכובה של שרה פולסון. בשנת 2007 השתתפה במערבון "ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד" בתפקיד מרתה בולטון אחותו הגדולה של הפושע רוברט פורד (קייסי אפלק).
לאחרונה שיחקה בעיקר בסדרות הפשע "חוק וסדר" ו"טריירס".

בשנת 2016 גילמה את אשתו של אית'ן הוק בדרמת הספורט "הפנומן". בשנת 2016 שיחקה בסרט ההתבגרות של הבמאי מייק מיילס, "נשות המאה ה-20" (אנ'), בתור אימה של ג'ולי, אותה גילמה אל פנינג. שיחקה גם בסרט "להישען על פיט".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1970
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
איילנד (סרט)

**איילנד** (במקור: **The Island** - "האי") הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 2005, בבימויו של מייקל ביי, ובכיכובם של יואן מקגרגור וסקרלט ג'והנסון.

## תקציר העלילה
העלילה מתרחשת בשנת 2019 במתקן אטום ומוגן מהעולם החיצון בארצות הברית המאכלס אלפי בני אדם, בעלי זיכרונות מינימליים מהעבר, שסבורים כי הם הניצולים היחידים בכדור הארץ ששרדו אסון אקולוגי שזיהם את העולם החיצון. מדי שבוע נערכות במתקן הגרלות שהזוכים בהם יוצאים לגן עדן מופלא ואוטופי המכונה "האי", לכאורה המקום האחרון על פני כדור הארץ שאינו מזוהם.

סקרנותו של אחד התושבים במתקן המכונה "לינקולן 6-אקו" (מגולם על ידי יואן מקגרגור) מובילה אותו בהמשך לגלות במהלך מעקב חשאי כי הוא וכל יתר התושבים האחרים במתקן הם למעשה שיבוטים זהים של אנשים עשירים בעולם החיצון שהשקיעו מיליוני דולרים ביצירת ובשימור משובטיהם, וכי התושבים במתקן המועברים לכאורה למקום המכונה "האי" בפועל נרצחים על מנת שמפעילי המתקן יוכלו להוציא את איבריהם ולהשתילם באנשים המקוריים ששובטו.

כאשר חברתו של לינקולן, ג'ורדן 2-דלתא (מגולמת על ידי סקרלט ג'והנסון) נקראת לעבור לאי, לינקולן מחליט להימלט עמה מהמתקן אל העולם החיצוני כאשר צוות אכזרי מטעם המתקן יוצא בעקבותם ומנסה להחזירם למתקן בכל מחיר, בעוד שהם מנסים להגיע אל האנשים המקוריים מהם שובטו.

בסרט כיכבה מכונית הקונספט קדילאק סיאן.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:דרימוורקס: סרטים
קטגוריה:סרטים דיסטופיים
קטגוריה:שיבוט בקולנוע
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2005
קטגוריה:סרטי מייקל ביי
טיימקופ

**טיימקופ** (באנגלית: **Timecop**) הוא מותחן מדע בדיוני משנת 1994 בבימויו של פיטר היימס ובכיכובם של ז'אן-קלוד ואן דאם, מיה שרה, רון סילבר וגלוריה ראובן. הסרט מבוססת על הקומיקס "Timecop" מאת מארק וורהיידן.

## תקציר העלילה
עלילת הסרט, אשר מתרחשת בעתיד במציאות שבה מסע בזמן הוא אפשרי, מתמקדת במקס ווקר (מגולם על ידי ז'אן-קלוד ואן דאם), סוכן פדרלי אמריקני השייך לסוכנות אכיפת חוק חשאית המכונה "נציבות בקרת הזמן" (TEC) אשר נלחמת בפושעים שמנסים לחזור בזמן אל העבר כדי לשנותו לטובתם. בהמשך מגלה ווקר כי סנאטור שאפתני ומושחת בשם אהרון מקומב (מגולם על ידי רון סילבר) מסתייע במסע בזמן כדי להעשיר את הונו ועל מנת להפוך לנשיא הבא של ארצות הברית. בעקבות כך ווקר יוצא בעקבותיו של מקומב על מנת ללכוד אותו ולמנוע ממנו להוציא לפועל את מזימותיו.

## צוות השחקנים הראשי

## קישורים חיצוניים

* 
קטגוריה:סרטי 1994
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מסע בזמן
קטגוריה:סרטים מבוססי קומיקס
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-1994
קטגוריה:סרטי פיטר היימס
בוב נייט

**רוברט מונטגומרי "בוב" נייט** (באנגלית: **Robert Montgomery "Bob" Knight**; ) היה מאמן כדורסל בליגת המכללות האמריקאית. נייט ניצח ב-902 משחקים בליגה זו, שני רק לחניכו מייק ששבסקי. הוא נודע בעיקר בשל אימון קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אינדיאנה בין השנים 1971–2000, עמה זכה שלוש פעמים בטורניר אליפות המכללות בכדורסל. בנוסף אימן את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת טקסס טק (2001–2008) ואת קבוצת הכדורסל של האקדמיה הצבאית של ארצות הברית (1965–1971).

הוא אימן את נבחרת ארצות הברית בכדורסל וזכה עמה במדליית זהב באולימפיאדת לוס אנג'לס ובמדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים ב-1979.

ב-1991 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל וב-2006 להיכל התהילה של כדורסל המכללות.

ככדורסלן שיחק באוניברסיטת המדינה של אוהיו וזכה עמה באליפות המכללות ב-1960.

## קישורים חיצוניים

* מידע על בוב נייט
* 
* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:פרשני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: מאמנים
קטגוריה:מאמני נבחרת ארצות הברית בכדורסל
קטגוריה:חברי היכל התהילה של כדורסל המכללות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
מארי דרסלר

**מארי דרסלר** (באנגלית: **Marie Dressler**; 9 בנובמבר 1868 – 28 ביולי 1934) הייתה שחקנית ראינוע וקולנוע קנדית-אמריקאית המזוהה במיוחד עם הקומדיות שהופקו בהוליווד בתקופת השפל הגדול. בשנת 1931 זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר בגיל 63 על תפקידה בסרט "מין וביל", היא הייתה השחקנית המבוגרת ביותר שזכתה בפרס זה (עד 1981, בה קיבלה קתרין הפבורן, שהייתה בת כ-75, את הפרס על "האגם המוזהב") והשחקנית עם שנת הלידה המוקדמת ביותר שזכתה בפרס.

## תולדות חייה
דרסלר נולדה באונטריו, קנדה להורים ממוצא אוסטרי. בשנת 1892 עברה לניו יורק על מנת להופיע באופרה, אך התקבלה לתפקידים בוודוויל והפכה לכוכבת וודוויל בעשור הראשון של המאה ה-20 עם להקה משלה. בשנים 1907–1909 הופעה באנגליה. בשנים 1909 - 1910 הקליטה גלילי פונוגרף בחברת התקליטים "אדיסון". במלחמת העולם הראשונה בידרה חיילים בצרפת.

עד 1918 הופיעה במספר סרטים אילמים, רובם קומיים, אך המשיכה להופיע בעיקר בוודוויל. בין הסרטים הללו, "Tillie's Punctured Romance" מ-1914, בו כיכבה לצד צ'ארלי צ'פלין הצעיר. ב-1920 עברה להוליווד בחיפוש אחר קריירה קולנועית והיא בת 52. רק ב-1927 שכר אותה המפיק אירווינג תלברג להופעה בסרט האילם הקומי "The Callahans and the Murphys" והיא הופיעה בעוד מספר סרטים אילמים.

דווקא המעבר לסרטים מדברים הזניק את הקריירה של דרסלר, שהייתה זמרת מקצועית, כישרון שלא יכול היה לבוא לידי ביטוי בסרט האילם, אך היווה יתרון בסרט בעל קול. ב-1930 כיכבה לצד גרטה גרבו בסרט "אנה כריסטי" לפי ספרו של יוג'ין או'ניל. בין 1930 ל-1933 הופיעה בתפקידים ראשיים ב-18 סרטים, רובם קומיים וזכתה במקום הראשון במשאלי השחקנית הפופולרית ביותר שלוש שנים ברציפות, כשיא מקדימה את גרטה גרבו וג'ין הארלו. ב-1932 הייתה מועמדת פעם נוספת לאוסקר על תפקידה הראשי בסרט "Emma". ב-1933 שיחקה בתפקיד הראשי בלהיטו של קיוקור "Dinner at Eight" לצד ג'ון וליונל ברימור וג'ין הארלו. יום ההולדת 65 שלה נחגג אותה שנה בפאר באולפני MGM ושודר ברדיו. שנה לאחר מכן נפטרה מסרטן.

## קישורים חיצוניים

* אתר המוקדש לה
* תמונות וביבליוגרפיה
* קטעי שירה בביצועה מ-1910, להאזנה, ארכיון האינטרנט
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרות מקנדה לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מקנדה לארצות הברית
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קנדיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זמרות קנדיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקנית הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקן הטוב
קטגוריה:שחקניות ראינוע
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1868
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1868
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1934
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1934
צבי הנינג'ה 2: סודו של הריר

**צבי הנינג'ה 2: סודו של הריר** (באנגלית: **Teenage Mutant Ninja Turtles II: The Secret of the Ooze**) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 1991 בבימויו של מייקל פרסמן. הסרט הוא הסרט השני בזיכיון צבי הנינג'ה המבוסס על סדרת קומיקס בשם זה.

## תקציר העלילה
בסרט המשך זה, שרדר שנקבר תחת ערימות זבל במגרש הגרוטאות בסוף הסרט הקודם, שורד ושב לנקום. כמה נערים מכנופיית "הרגל" שנותרו ברחו לאזור חדש שהמשטרה לא תחשוד לאחר שיותר ממאה נערים שהשתתפו בכנופיה נתפסו והושלכו לבתי סוהר. גם שרדר וגם הצבים מתחקים אחר מוצאם ומגלים שהם נוצרו על ידי חומר רדיואקטיבי ירוק. שרדר חוטף את הפרופסור ג'ורדן פרי ממציאו של החומר הרדיואקטיבי המכונה Ooze ("ריר") אשר יצר את הצבים ומנצל את שאריות החומר על מנת ליצור שתי מפלצות מוטנטיות דמויי צב אליגטור מצוי וזאב שילחמו בצבים ולהקים מחדש את כנופיית "הרגל".

## צוות השחקנים הראשי
*פייג' טורקו - אפריל או'ניל
*דייוויד וורנר - פרופסור ג'ורדן פרי
*ארני ריס הבן - קינו
* פרנסואה צ'או - שרדר
**קווין נאש - סופר שרדר, גרסה מוטנטית של שרדר
*מארק דור - פרדי

### מדבבים
*בריאן טוצ'י - לאונרדו
*רובי ריסט - מיכלאנג'לו
*אדם קארל - דונטלו
*לורי פאסו - רפאל
*קווין קלאש - ספלינטר
*דייוויד מצ'ארן - אורוקו סאקי / השרדר
*מייקל מקונוהי - טאטסו
*פרנק ולקר - טוקה וראזאר, צב אליגטור מצוי וזאב מוטנטים שנוצרו על ידי שרדר באמצעות חומר רדיואקטיבי.

### בובנאים

## ביקורות והכנסות
הסרט הכניס $78,656,813 בצפון אמריקה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1991
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי צבי הנינג'ה
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
קטגוריה:סרטי ניו ליין סינמה
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
חיים יעקב נפתלי זילברברג

הרב **חיים יעקב נפתלי זילברברג** (כונה: **ר' נפתלי וירשובר**; תר"י, 1850 – י״ג באדר תר"ץ, 1930) היה מו"צ בוורשה, נודע כמו"ל ספרי מהרא"ל צינץ.

## קורותיו
נולד בפולין, בנו של הרב אברהם בנימין זילברברג, רב ואב"ד קוטנא ווירשוב. היה מתלמידי רבי ישראל מסלנט ורבי יוסף דב סולובייצ'יק מבריסק. היה מקורב לנצי"ב מוולוז'ין ולחפץ חיים, וכמו כן נסע לרבי אברהם בורנשטיין מסוכטשוב ולאדמו"ר בעל השפת אמת מגור.

נישא למאניה בת רבי שמריה יוסף קלפפיש, אחיו של הרב שמואל זנוויל קלפפיש ראב"ד ורשה, ושימש במשך שנים רבות כמו"צ בוורשה.

## פועלו התורני
הרב זילברברג חיבר חיבורים תורניים רבים, אך רק מעט מהם הוציא בחייו. לאחר פטירתו עסק בהדפסתם בנו הרב מיכאל משה יהודה זילברברג.

ערך לדפוס את כתבי אביו וסבו. כסבו אף הוא עסק בתורת רבי עקיבא איגר והחל בהכנתו לדפוס של ספרו של רבי עקיבא איגר "דרוש וחידוש – תנינא". את הספר השלים והוציא לאור נכדו הרב אברהם בנימין זילברברג בוורשה בשנת תרצ"ב.

במשך שנים רבות הקדיש חלק נכבד מזמנו לביאורם ולהוצאתם לאור של ספרי מהרא"ל צינץ, שלפני מותו הבטיח בכתב ידו: "מי שישתדל בהדפסת ספריי אהיה לו למליץ".

לאחר מותו המשיך בכך נכדו הרב אברהם בנימין זילברברג. כיום עוסק בכך נכדו של הרב אברהם בנימין, שמואל זילברברג.

## צאצאיו
* בנו, הרב מיכאל משה יהודה זילברברג, ילדיו:
** הרב אברהם בנימין זילברברג, מו"ץ בוורשה ולאחר מכן רב ואב"ד בפיטסבורג, פנסילבניה
** הרב יצחק יוסף זילברברג, רבן של פינטשנוב, וונסוב וקרסנשילץ בפולין, מחבר הספר "עצי זית". חתנו של הרב מאיר דן פלוצקי
** שרה, אשת הרב אליעזר לוין אב"ד נדרזין, בנו של רבי נפתלי אמסטרדם
** ילדים נוספים: שפרה מרים ויחיאל שטרנברג; ישכר יהונתן זילברברג, שמעון זאב זילברברג, וגיטל חיה קיילא
* בתו, סימה אשת הרב יצחק אוירבך
* בתו, אסתר בשא
* בנו, הרב יואל יצחק זליג זילברברג (נפטר י"ד סיון התש"ו) מחבר "פרי החיים"
** הרב יהונתן זילברברג רב באלבמה ובקליבלנד שבארצות הברית, ובסוף ימיו בישראל
* בנו, ר' חנוך הניך זילברברג, תל אביב

## ספריו (חלקם בכתב יד)
	
* **דרכי חיים** – איגרת מוסר, פירוש תפילה וצוואה
* **באר חיים** - על סדר מועד
* **זיכרון חיים** - על סדר נשים
* **ענפי זית** - על סדר נזיקין
* **[http://www.hebrewbooks.org/37647 ענפי זית]** - על מסכת שבועות, ורשה, תרצ"ב
* **תורת חיים** - על סדר קדשים
* **תורת חיים** - על השולחן ערוך
* **תורת חיים** - על הרמב"ם
* **ציון לנפש חי** – על התורה
* **דעת הרבנים** – נגד תנועת הציונות והמזרחי

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
חיים יעקב נפתלי זילברברג
קטגוריה:ורשה: רבנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1860
קטגוריה:נפטרים ב-1930
יצחק אוירבך

הרב **יצחק אוירבך** (י"ב באב תרל"ז, יולי 1877 -  כ"ח באדר א' תשי"א, 5 באפריל 1951) היה מרבני ישיבת עץ חיים ורב ומו"ץ שכונת רוחמה בירושלים.

## קורותיו
נולד בירושלים, בנו של הרב מנחם נתן נטע אוירבך ונינו של הרב מאיר אוירבך. אמו, צירל יכט, הייתה בתו של קרוב משפחתו הרב יהושע פלק אוירבך, אב"ד קלצ'בה שבפולין. למד בישיבת עץ חיים והיה מתלמידי הרב אליעזר דן רלב"ג והרב משה נחמיה כהניו.

בשנת תרנ"ד (1894) נישא לסימה, בת הרב חיים יעקב נפתלי זילברברג. בין השנים תר"פ – תר"צ היה ראש ישיבה בישיבת עץ חיים. לאחר פטירת אביו, בשנת תר"צ (1930), התמנה תחתיו כרב ומורה צדק של שכונת רוחמה.

עסק בהדפסת ספרי אביו "זכות אבות", "ענף אבות" ו"אורח נאמן", שאותו אף הגיה.
בשנת תרס"ט (1909)שלח לראי" קוק את ספרו "אוצר הלכה" וקיבל בתשובה מכתב נרגש "...לכבוד אוהב אהוב..הרב הגדול לתורה ולתעודה, חריף ובקיא...מגזע יחס המעלה מו"ה יצחק נ"י לבית אויערבאך, מח"ס היקר "אוצר הלכה"...שמח ליבי ואורו עיני...ברכתי ברכת הנהנין, ברוך ד' אשר אור תורה זורח על הררי ציון, וגם מצעירי ת"ח יצא פרי קודש הילולים...הק. אברהם יצחק ה"ק" מכתב שהודפס ב"אגרות הראיה חלק א, מכתב קעא.

נפטר בשנת תשי"א, ונקבר בבית הקברות סנהדריה.

בנו הרב אברהם בנימין אוירבך כיהן כרב בברוקלין. אחותו שפרה הייתה אשת אברהם ברנט, בנו של זרח ברנט, ואחותו הנדל הייתה אשת מרדכי זוננפלד, בנו של הרב יוסף חיים זוננפלד.

## ספרו
* **אוצר הלכה**  - 2 חלקים (חלק א', תרס"ט; חלק ב', תש"י)

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:רבני ישיבת עץ חיים
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:ירושלים: רבני שכונות
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:משפחת חיים אוירבך
קטגוריה:משפחת זילברברג
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1877
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1951
כביש 4197

280x280px|טקסט=רחוב עבד אלחמיד שומאן וסביבותיו בבית חנינא - חלק מכביש 4197|ממוזער|רחוב  וסביבותיו בבית חנינא - חלק מכביש 4197
**כביש 4197**, המסומן בסימון התכנון המחוזי הירושלמי כ**כביש 20**, הוא כביש רוחב המקשר בין הכניסה הצפונית-מזרחית לירושלים (כביש 437 ומחסום חיזמא), דרך השכונות פסגת זאב ובית חנינא לבין כביש 50 (שדרות בגין). קטע הכביש שבין בית חנינא ועד כביש בגין נפתח לתנועה במאי 2013.

## על הכביש
הכביש בנוי בקירוב על תוואי הדרך המחברת בין הכפרים חיזמא ובית חנינא, שעוברת את קו פרשת המים ובמזרחה מקבילה לנחל זמרי המתנקז מזרחה לנחל פרת אל ים המלח ובמערבה ליובל של נחל עטרות המתנקז לנחל שורק בואכה הים התיכון.

הכביש מקשר בין וישובי בנימין לפסגת זאב ומהווה את הכניסה העיקרית לירושלים לישראלים מכיוון צפון־מזרח. הכביש מחבר בין פסגת זאב ובית חנינא לדרך עוזי נרקיס את כביש בגין.

המקטע המערבי של הכביש, המחבר בין בית חנינא לכביש 50, תוכנן להיפתח כבר בראשית 2011, אך בשל התנגדויות התעכבה בנייתו והוא נפתח רק בחודש מאי 2013. הקמתו כללה בניית גשרים הנושאים את מרבית התוואי באוויר ועלויות ההקמה הגיעו לכדי מאה ושמונים מיליון ש"ח, מרביתם במימון משרד התחבורה. הכביש נסלל כדו-מסלולי ודו-נתיבי. המחלף המחבר את כביש 4197 וכביש 50 נקרא מחלף בנציון, על שמו של פרופסור בנציון נתניהו.

[ממוזער|[מחלף בנציון נתניהו והגשר בקצה כביש 4197 אשר עמודיו ניצבים על קרקע ישראלית מעל נחל עטרות|גבול|280x280 פיקסלים]]
להקמת הכביש נלוו התנגדויות של ארגוני שמאל בטענה שהוא עובר בשטחים בבעלות פלסטינית. כדי להימנע מהפקעת אדמות אלו, נסלל חלקו המערבי של הכביש על גבי גשר באורך 200 מטרים, אשר עמודיו ניצבים על קרקע ישראלית מעל נחל עטרות.

בחודש אוגוסט 2014 לאחר אירוע חטיפתם ורציחתם של שלושת הנערים הישראלים והנער הפלסטיני מוחמד אבו חדיר, היה הכביש לחלק ממוקד עימות ונתקבלו דיווחים רבים של ישראלים על ידויי אבנים אל עבר מכוניות ישראליות בידי תושבי המקום.

ב־2019 נדחתה עתירה נגד סלילת נתיב תחבורה ציבורית בקטע המזרחי של הכביש, בשטחי פסגת זאב. בנוסף אושרה הקמת מחלפון בצומת עם שדרות משה דיין.

## מסלול הכביש
תוואי הכביש הוא בעל ארבעה שמות: שדרות סיירת דוכיפת (מצומת זאב עד צומת הגשר החי), עמיחי (גידי) פאגלין (מצומת הגשר החי עד דרך עוזי נרקיס), אל־זהור (מדרך עוזי נרקיס עד מרכז בית חנינא) ועבד אל־חמיד שומאן (ממרכז בית חנינא עד מחלף בנציון נתניהו).

## קישורים חיצוניים
* אודות הכביש באתר חברת מוריה
* פרסום על פתיחת הכביש באתר עיריית ירושלים
## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
כביש 20
קטגוריה:פסגת זאב
קטגוריה:בית חנינא
מקלע מדסן

**מקלע מדסן** הוא מקלע קל שתוכנן ויוצר ב-1902 בדנמרק ולאחר מכן יוצר על ידי 34 מדינות ב-12 קליברים שונים. המדסן הוא אחד מראשוני המקלעים הקלים, נחשב לנשק אמין ושימש מגוון צבאות במספר מלחמות ועימותים.

## שימוש מבצעי
### לפני ובמהלך מלחמת העולם הראשונה
צבא האימפריה הרוסית רכש 1,250 מקלעים במהלך מלחמת רוסיה–יפן שהתקיימה ב-1904–1905. המקלעים שימשו יחידות פרשים במלחמה בהצלחה, אולם מחירם הגבוה גרם לכך שהצבא הרוסי לא רכש עוד מקלעים. במלחמת העולם הראשונה השתמשו הרוסים במקלעים אלו, אולם הם היו שחוקים ומעטים. ב-1915 החלו הרוסים לתקן ולייצר העתקים של המקלע בעצמם והוא הפך לנשק יעיל ופופולרי בצבא הרוסי.
ב-1914, עם הגעתו למצב של מלחמת חפירות, הבין הצבא הגרמני את הצורך במקלעים ניידים ורכש את המקלע בגרסת 7.92 מ"מ.
בנוסף לכוחות לוחמים שונים, חומשו גם הלגיונות הצ'כוסלובקיים בסיביר במקלע מדסן.

### בין שתי מלחמות העולם
בשנות העשרים ובתחילת שנות השלושים התכוננה פרגוואי למלחמה מול שכנתה בוליביה. במסגרת ההכנות רכשה פרגוואי 400 מקלעי מדסון בקליבר 7.65x53 מאוזר, ששימשו אותה במלחמת הצ'אקו ובמשך המלחמה רכשה מקלעים נוספים. במהלך המלחמה הגיעו מקלעי מדסון גם לידי הצבא הבוליביאני שעשה בהם גם הוא שימוש.
בסוף שנות השלושים רכשה ברזיל מאיטליה טנקים זעירים מסוג CV-35 שרובם חומשו במקלעי מדסון דו-קניים בקוטר 7 מ"מ.

### מלחמת העולם השנייה
הצבא הנורווגי השתמש במדסן כמקלע סטנדרטי במלחמת העולם השנייה במסגרת המערכה בנורווגיה, וברשותו היו 3,500 מקלעים בחימוש של 6.5x5.5 מ"מ שבהם צוידה כל כיתת חי"ר. המקלע לא היה אהוד על החיילים הנורווגים כיוון שהוא היה מועד למעצורים תכופים ולכן זכה לכינוי "מדסן הבתולה". הצבא הגרמני שלקח מקלעים נורווגים כשלל, צייד בהם יחידות קו שני.
גם הצבא הדני וההולנדי השתמשו בו במלחמת העולם השנייה ואף לאחריה, כשההולנדים השתמשו בו בקרב איי הודו המזרחיים ולאחר מכן במרד באינדונזיה בשנים 1945–1949 ודנמרק הוציאה אותו משימוש רק ב-1955. לאחר שניצחה יפן בקרב איי הודו המזרחיים, נפלו לידיה נשק וציוד רב מאירופה, ובכללם גם המקלע שנכנס לשימוש בצבא היפני.

### לאחר מלחמת העולם השנייה
בשנות ה-60 וה-70 השתמש הצבא הפורטוגלי במקלעי מדסן במהלך מלחמתו במרד הקולוניות ואף הרכיב אותו על רכבי סיור מסוג דיימלר דינגו. 
המשטרה הצבאית של ברזיל השתמשה במדסן בקליבר 7.62 נאט"ו. למרות שחלק מהמקלעים שבשירות המשטרה נלקחו מכנופיות סמים (שקנו אותם מעודפי צבא ארגנטינה או גנבו אותם ממוזיאונים), רובם הועברו למשטרה מהצבא הברזילאי שהפסיק להשתמש בהם ב-1996 ועברו המרה מקליבר .30-06 ספרינגפילד ל-7.62 נאט"ו.

## משתמשים
250px|ממוזער|שמאל|חיילים נורווגים ב-1928, הימני נושא מקלע מדסן

## קישורים חיצוניים

* תמונות המקלע בכמה צבאות בעולם
* סקירה על המקלע

## הערות שוליים

קטגוריה:מקלעים
קטגוריה:מקלעים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:נשק קל במלחמת העולם השנייה
מעלן

**מעלן** הוא חבל המושחל בתוך תורן של כלי שיט המשמש להעלאת המפרשים למעלה והחזקתם במקום.
המעלן הוא באורך כפול מאורך התורן לפחות כדי לאפשר הורדת המפרש בלי להוציא את המעלן ממקומו.

השחלת מעלן חדש במקרה שהישן נקרע או יצא ממקומו עלולה להיות מורכבת ולהשבית את כלי השיט עד החלפת המעלן, לכן לפעמים ישנם מעלנים רזרביים שמושחלים בתורן בדרך כלל ביאכטות כדי למנוע בעיות בלב ים. מסיבה זו מקפידים להחליף מעלנים בזמן, על ידי משיכת המעלן החדש בעזרת הישן.

קטגוריה:חלקי כלי שיט
אבני איקה

שמאל|ממוזער|200px|אבן איקה עם ציור דמוי דרקון
שמאל|ממוזער|200px|אבן איקה עם ציור דמוי דינוזאור
**אבני איקה** הן אוסף של אבנים מעוטרות בצורות גאומטריות, שנמצאו באזור איקה שבפרו, המוכרות כזיוף עתיקות. 

באיקה ישנו מוזיאון המציג לראווה כ-10,000 אבנים שנאספו לכאורה על ידי ד"ר חוויר קבררה החל משנות ה-60. האבנים הן בעלות מרקם שחור חלק, שעליו מגולפות דמויות אנשים ובעלי חיים. האבנים כבדות מאוד, וייתכן שהן מצופות בחומר מסוים המוסיף למשקלן. חלק מהאבנים כוללות ציורים המתארים דינוזאורים, רפואה מודרנית, כגון: עירוי דם וניתוחי השתלת איברים, עובדה שהוסיפה למסתורין סביב האבנים.

בשנות השבעים הודה איכר מהאזור, שהוא זייף את האבנים על ידי העתקת ציורים ממגזיני קומיקס וספרים. 

## קישורים חיצוניים

* Are the Ica Stones fake or real? ,Christopher J. E. Johnson

קטגוריה:פרו: תרבות
קטגוריה:זיוף עתיקות
זמן התפוח

שמאל|ממוזער|250px|תמונה מתוך התשדיר
**זמן התפוח** הוא שמם של סדרת תשדירי שירות מונפשים קצרים וקומיים מטעם מועצת הפירות, ששודרו בטלוויזיה הישראלית החל מאוקטובר 1989, מאת הקומיקסאי ותסריטאי סרטי האנימציה הישראלי נעם נדב.

הסדרה היוותה חלק ממגוון תשדירים ששודרו באותה העת תחת הסלוגן "קח פרי ותהיה לי בריא", אשר מטרתן הייתה ניסיון לשיפור תזונתם של ילדים על ידי הוספת פירות שונים.

הפרקים תיארו את מעללי צוות "כוח תפוח", ההופכים לגיבורי-על על ידי שתיית משקאות או אכילת מאכלים העשויים מתפוחי עץ (בדומה לאסטריקס או פופאי המלח). סמלם של צוות תפוח הוא תפוח עץ, והוא מופיע על בטנם. כל חבר בצוות תפוח נושא על גבו תרמיל המכיל אספקת תפוחים. בפרסומות, בכל פעם כאשר הם נקלעים לצרה ונזקקים באופן מיידי לכוחות-על, הם מכריזים "זה זמן התפוח", ובעקבות כך הם מואכלים באופן אוטומטי בתפוחי-עץ אשר נורים מתוך התרמיל דרך צינורות אל פיותיהם. לאחר האכילה הם מקבלים כוחות על-אנושיים אשר מאפשרים להם להביס את אויביהם המושבעים - חיפושיות ענק דמויות אנוש המכונות "הקרפושים" - ההופכים חסרי-אונים מול עוצמתם.

בסוף כל פרק פרסומת הייתה מוצגת המטרה של הפרקים השונים, כשנאמר:

בפתיח, שמופיע לפני כל סרטון בסדרה, נעשה שימוש ראשוני באנימציית תלת-מימד בצורת כדור הארץ/תפוח, עם קריינות מפי השחקן יהויכין פרידלנדר עם השם "זה זמן התפוח".

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: פרסומות טלוויזיוניות
קטגוריה:תפוח
כביש 21 (ירושלים)

**כביש 21** הוא כביש בצפון ירושלים, שמחבר בתכנון התחבורתי המחוזי בין כבישי הרוחב המחוזיים - כביש 9 (כביש 1 ארצי) לכביש 20 (כביש 4197 ארצי), ומשפר את הגישה לשכונות בית חנינא ושועפט.

## תוואי הכביש
הכביש מחבר את שדרות יגאל ידין בדרום (כביש 9 מחוזי, כביש 1 ארצי) דרך כביש 20 מחוזי (כביש 4197 ארצי) (יקותיאל אדם) בואכה לדרך בית חורון, הכביש כולל 4 מקטעים:
*מקטע 1: מיגאל ידין (כביש 9 מחוזי, כביש 1 ארצי) עד לכניסה הדרומית לשכונת רמת שלמה - אורך כ-350 מ'. בתוך שטח ואדי נחל צופים שביער רמות.
*מקטע 2: מהכניסה דרומית לרמת שלמה, עד לכניסה הצפונית לרמת שלמה – אורך כ-1.2 ק"מ.
*מקטע 3: מהכניסה צפונית לשכונת רמת שלמה ועד לכביש 20 מחוזי (כביש 4197 ארצי) – אורך כ-2.7 ק"מ.
*מקטע 4: מכביש 20 ועד לדרך בית חורון (הקטע הצפוני) – אורך כ-3.1 ק"מ.
## היסטוריה
תוואי הכביש תוכנן בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, על ידי צוות תוכנית אב לתחבורה ירושלים, כחלק מפרוגרמה של עיריית ירושלים לפעול לצמצום הפערים בתשתיות בין מזרח העיר למערבה. בשנת 2002 סיימה חברת מוריה חברה לפיתוח ירושלים את התכנון המפורט שלו, בעלות של כ-60 מיליון שקל, ותכננה לפרסם את המכרז לביצוע עבודת הסלילה לקראת סוף שנת 2002.

סלילת הכביש בפועל התעכבה במשך משפר שנים ובשנת 2011 בוצעו עבודות להכנת התוואי. בשנת 2013 החלה סלילת הכביש. בשנת 2014 נפתח חלקו הראשון של הכביש מדרך יגאל ידין עד לכניסה לרמת שלמה. בפברואר 2017 נפתח המקטע השני והשלישי עד כביש 20. ביוני 2020 נחנך המקטע האחרון בכביש 21, שמחבר בין כביש 9, דרך בית חנינא ועד לכביש 443.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: כבישים
קטגוריה:בית חנינא
קטגוריה:שועפאט
קטגוריה:רמת שלמה
שיר לחמוטל

"**שיר לחמוטל**" הוא שיר ילדים של המשורר חיים נחמן ביאליק, שנכתב, כנראה, בשנות העשרים. הולחן על ידי המוזיקאי נחום נרדי בשנת 1928. 
השיר נעשה אהוד מאוד וצורף אל קובצי שירים לילדים, ואל תוכנית הלימודים בגני הילדים ובבתי הספר של היישוב החדש, וזכה למספר ביצועים במאה ה-20 וה-21, וביניהם של ברכה צפירה, הדסה סיגלוב, חדוה עמרני, אופירה גלוסקא ועוד.

השיר מתאר ילדה מאושרת ושמה חמוטל, אשר חייה עוברים בנעימים; היא אוכלת מזון טעים כגון פירות, "מלוא הסל", ושותה משקה זך, כגון "אגלי טל". ובנימה חינוכית ומשועשעת גם יחד, מעיר המשורר, שהיא אינה עוסקת בלימודים, אולי משום שאינה רוצה בהם ואולי בשל גילה הרך. ועל כן מבקש המשורר מבן שיחו האלמוני: "אל תשאל", כלומר זו עובדה שאין להתפאר או להרחיב עליה את הדיבור ואולי גם תחלוף במהרה.

## מילות השיר המולחן

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי שנות ה-1920
קטגוריה:שירי ברכה צפירה
קטגוריה:שירי הדסה סיגלוב
קטגוריה:שירי אופירה גלוסקא
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי חיים נחמן ביאליק
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נחום נרדי
קטגוריה:שירי ילדים
קטגוריה:שירי חדוה עמרני
גורקוז דאות

**גורקוז (גרכד) דאות** ( באדיגית: **Дауыт ГъоркIожъ**) היה אחראי השומרים הצ'רקסים בחוות סג'רה (אילניה).

דאות נולד בתחומי האימפריה העות'מאנית בשנת 1874 והגיע עם הוריו לכפר כמא ב-1878. בתחילת המאה ה-20, נטלו צעירים צ'רקסים חלק בשמירה על היישובים היהודים. דאות החל כשומר בסג'רה ולימים הפך להיות האחראי לגיוס השומרים הצ'רקסים. עזר להציל את חייו של דוד גרין (לימים דוד בן-גוריון) לאחר שנפצע במתקפה על החווה.

דאות גדל והתחנך בכפר כמא, נישא לאישה והיה אב ל-7 ילדים (4 בנים ו-3 בנות), הוא נפטר בכפר כמא בשנת 1956.

## יחסיו עם דוד בן-גוריון
דאות היה רגיל לסייר בחווה כדי לוודא שהאורות כובו ושהשקט נשמר. בספר **עולם הצ'רקסים** מסופר שערב אחד נערכה מתקפה על החווה. דאות הגיע אל הזירה ושם חבר לשומר נוסף שעדכן אותו כי דוד בן-גוריון נפצע. דאות חש אל דוד נשא אותו על גבו והעביר אותו לביתו של משה קוראקין. דאות הזעיק את החובש שהעניק טיפול ראשוני, אולם סכנה נשקפה לחיו של בן-גוריון ועל כן דאות רכב על סוס על מנת להביא את הרופא מיבנאל. לאחר שהרופא הצליח לייצב את מצבו של בן-גוריון, הוא נלקח ברכב אל בית החולים לטבריה להמשיך את הטיפול הרפואי.

בכל משך האירוע היה בן-גוריון מחוסר הכרה ולא ידע דבר על מה שקרה, אך מששמע את חבריו מספרים איך עזר דאות להציל את חיו, הוא ציין כי הוא חב לו את חייו.

## הערות שוליים

קטגוריה:צ'רקסים ישראליים
קטגוריה:כפר כמא: אישים
קטגוריה:אילניה: אישים
קטגוריה:דוד בן-גוריון
קטגוריה:מגיני היישוב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1874
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1956
ימאגוצ'י (מחוז)

**מחוז ימאגוצ'י** (ביפנית: 山口県) הוא אחד ממחוזות יפן השוכן בחבל צ'וגוקו באי הונשו. בירת המחוז היא העיר ימאגוצ'י, השוכנת בלב המחוז. עם זאת, העיר הגדולה ביותר במחוז היא שימונוסקי.

## היסטוריה
מחוז ימאגוצ'י נוצר מאיחוד הפרובינציות סואו ונאגטו. עם עליית מעמד הסמוראים במהלך תקופת הייאן ותקופת קמקורה, צברו שבט אואוצ'י מסואו ושבט קוטו מנאגטו כוח רב. בתקופת אשיקאגה כבש ראש שבט אואוצ'י, אואוצ'י הירויו, את הפרובינציה השכנה ואיחד אותה עם הפרובינציה שלו. השבט המשיך לצבור כוח והון, באמצעות יבוא מוצרי תרבות מקוריאה ומסין של שושלת מינג. לאחר מספר חילופי שלטון בנחלה, השתלט שבט מורי על כל חבל צ'וגוקו, ושלט בו לאורך תקופת סנגוקו. בקרב סקיגהארה, שנערך ב-1600, ניצח טוקוגאווה איאיאסו את שבט מורי, שנאלץ לוותר על צ'וגוקו, אך זכה לשמור על נחלות סואו ונאגטו, והקים טירה בעיר האגי. 

לאחר פתיחת יפן למערב על ידי קומודור מת'יו פרי, לקחו סמוראים מנאגטו (שנקראה גם צ'ושו) חלק פעיל בהדחת שוגונות טוקוגאווה ובכינון ממשלה חדשה בחסות הקיסר. מחוז ימאגוצ'י נוסד ב-1872, ארבע שנים לאחר רסטורציית מייג'י. בזכות נמלי המחוז, השוכנים לחופו של הים הפנימי סטו, הפך המחוז בתקופת טאישו למרכז תעשייתי לבניית ספינות, לייצור כימיקלים ומכונות ולעיבוד מתכות. במהלך מלחמת העולם השנייה, הפך ימאגוצ'י למחוז המתועש ביותר ביפן.

## גאוגרפיה
### ערים
במחוז ימאגוצ'י 13 ערים:
*ימאגוצ'י (הבירה)
* אובה
* איוואקוני
* האגי
* הופו
* היקארי
* מינה
* נאגטו
* סניו-אונודה
* קודמאצו
* שונאן
* שימונוסקי
* ינאי

## תיירות
היעד התיירותי המועדף בימאגוצ'י הוא העיר שימונוסקי. מוקד תיירותי נוסף הוא גשר קינטאי - גשר עץ בעל חמש קשתות - בעיירה איוואקוני. גדות נהר הנישיקי, שמעליו עובר הגשר, נחשבים למקומות הטובים ביותר ביפן לצפייה בפריחת הסאקורה.

## סמלי המחוז
* עץ: אורן יפני אדום
* פרח: תפרחת עץ המנדרינה
* ציפור: עגור הכתם
* דג: פוגו
* חיה: אייל סיקה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:יפן: מחוזות
קטגוריה:צ'וגוקו: מחוזות
חנוך בר-שלום

**חנוך בר-שלום** (1959 - 1 במאי 2012) היה שף ועיתונאי ישראלי.

## ביוגרפיה
בר-שלום, בנם של שלום ומלכה סעידי, נולד בשכונת כפר שלם בתל אביב וגדל ברמת גן. עם סיום שירותו הצבאי בנח"ל למד במכינה באוניברסיטה העברית בירושלים ועבד באחת מיחידות אכיפת הגבייה של מס הכנסה במשך שש שנים.

בגיל 29 נתקל בכתבה בעיתון על פתיחת קורס בישול של רשת מלונות דן. הבישול המשותף עם חבריו ללימודים והקניות בשוק מחנה יהודה היו תחילת החיבור שלו לבישול, והוא עזב את עבודתו והצטרף לקורס ומאז עסק בתחום.

בסיום הקורס החל לעבוד במספר מסעדות, בהן מסעדת "בוגרשוב 39", וכשבאחד הימים השף לא הגיע לעבודה הוא קיבל על עצמו להכין את ארוחת הצהריים ומאז הפך לשף של המסעדה. באחד הימים ראתה אותו עיתונאית האוכל אלינוער רבין, שהייתה סועדת קבועה במסעדה, בזמן שהוא מגיש מנה מסוגננת לאחת המלצריות, ולקחה אותו לערוך סטיילינג ל"ספר העוף", ומשם החל לעבוד בתחום הסטיילינג של צילומי האוכל.

בשנת 1992 הקים בר-שלום את הקייטרינג שלו, שאף נשא את שמו. לאחר שנה החל לפרסם טור בידיעות אחרונות, ובהמשך לייעץ קולינרית למספר חברות מזון ובתי מלון, בהם: "אל על", "מלון מצפה הימים", "המלון הסקוטי" ו"שטראוס-עלית".

מטבחו של בר-שלום התאפיין באוכל פשוט, איכותי וים תיכוני.

בשנת 2008 הוציא את ספר הבישול הראשון שלו, "טעם של מקום", בהוצאת מודן.

בר-שלום נפטר ב-1 במאי 2012, בגיל 52 כתוצאה מדום לב. נקבר בבית העלמין צוחר במועצה אזורית אשכול.

## פרסומיו
* **טיפים שמנים שאסור להחמיץ :שמן זית, חומץ בן-יין** - כרמל מזרחי, 2000
* **טעם של מקום** - מודן, 2008.
* **עשבי תיבול: מתכונים לכשרון חושים** - מועצת הירקות

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* להכיר: שף חנוך בר שלום, באתר של פסקל פרץ-רובין
* 
* 
פרי עטו:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:שפים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול ישראלים
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:כפר שלם: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
טוקוס נקוד

**טוקוס נקוד** (שם מדעי: *Tockus flavirostris*) הוא מין של קלאו מרכז ודרום-אפריקני מהסוג טוקוס.
## מאפיינים
בטנו וגבו מנוקדים בלבן, ומכאן שמו העברי. הזנב וקצה הגב שחורים, הראש אפור והמקור צהוב ומעוקל כלפי מטה. אורך גופו 56 ס"מ, ומשקלו 1.7-2.7 ק"ג.

הטוקוס הנקוד חי לרוב בקבוצות של כ-12 פרטים. הוא פעיל יומי, ופעיל במיוחד בשעות הצהריים המאוחרות. הוא אוכל לרוב חרקים, אך גם אוכל פירות, יונקים וזוחלים. הוא בולע את טרפו שלם.

הטוקוס הנקוד חי במדינות ג'יבוטי, אריתריאה, אתיופיה, סומליה, סודאן, טנזניה ואוגנדה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1835
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדוארד ראפל
קטגוריה:טוקוס
קטגוריה:סודאן: עופות
קטגוריה:טנזניה: עופות
קטגוריה:עופות הסוואנה האפריקנית
עיצור בתר-מכתשי, חוכך שורק, קולי

**עיצור [[עיצורים בתר-מכתשיים|בתר-מכתשי]] [[עיצורים חוככים|חוכך]] [[עיצורים שורקים|שורק]] [[קוליות|קולי]]** הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ʒ/ - מעין Z לטינית עם "זנב" דמוית הספרה 3, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-Z. זהו הצליל לאות זי"ן גרושה (ז') המשמשת לכתיבת מילים שאולות.

## התרחשות

## ראו גם

בתר-מכתשי
עיצור בתר-מכתשי, חוכך שורק, אטום

**[[עיצור]] [[עיצורים בתר-מכתשיים|בתר-מכתשי]] [[עיצורים חוככים|חוכך]] [[עיצורים שורקים|שורק]] [[קוליות|אטום]]** (**עִצּוּר בָּתַר-מַכְתְּשֵׁי חוֹכֵךְ אָטוּם**) הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא ʃ - מעין S ארוכה עם סדיליה (אין לבלבל בינה לבין סימן האינטגרל המתמטי), ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-S. זהו הצליל לאות **[[ש|שי"ן ימנית]]**.

## התרחשות

## ראו גם

בתר-מכתשי
עיצור מכתשי, חוכך צידי, אטום

**[[עיצור]] [[עיצורים מכתשיים|מכתשי]] [[עיצורים חוככים|חוכך]] [[עיצורים צידיים|צידי]] [[קוליות העיצורים|אטום]]** הוא צליל עיצורי הנפוץ במספר שפות מדוברות. סימן ה־IPA לעיצור הוא /ɬ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ־K. על פי השערות, צליל זה הוא הצליל המקורי ל**[[ש|שׂי״ן שמאלית]]** וניתן היה לשומעו בהגיית העברית המקראית – במילים כגון עשׂר. קובץ:Alher.oggמשערים גם כי זהו הצליל הישן לאות הערבית **[[ش]]**. השפות השמיות היחידות שבהן שרד העיצור הן השפות הדרום־ערביות המודרניות.

## התרחשות

קטגוריה:עיצורים
ג'קובו

**ג'קובו** (בקרואטית: **Đakovo**) היא עיר במחוז סלאבוניה שבצפון קרואטיה.

## גאוגרפיה
ג'קובו ממוקמת 37 ק"מ דרומית-מערבית לאוסייק, בירת המחוז. הכביש המהיר בין נמל פלוץ'-סרייבו-ורפולייה-אוסייק-בודפשט עובר בעיר.

## דמוגרפיה
בעיר ובסביבתה יש 27,798 תושבים נכון ל-2011, שחלקם בעיר וחלקם בהתיישבויות הבאות באזור:

:**בודרובצי** – 1,268 תושבים.
:**ג'קובו** – 19,508 תושבים.
:**בורדאנקי** – 428 תושבים.
:**איוונובקיי גוריינסקי** – 574 תושבים.
:**קוסווק** – 1,041 תושבים.
:**נובי פרקובסקי** – 243 תושבים.
:**פיסקורבקי** – 1,888 תושבים.
:**סלקי דקובצקי** – 1,799 תושבים.
:**סירוקו פולייה** – 1,011 תושבים.

## כלכלה
העיסוקים העיקריים בעיר ובסביבתה כוללים חקלאות, רביית בעלי חיים ועיבוד צמר. התעשיות העיקריות בעיר הן עיבוד עץ (רהיטים), טקסטיל, כימיקלים ועיבוד מזון, בניית חומרים, הדפסה ותיירות.

## תרבות
שמאל|ממוזער|250px|הקתדרלה המרהיבה של פטרוס ופאולוס הקדושים, הידועה בשל מגדלי פעמוניה הגבוהים
קתדרלת פטרוס ופאולוס הקדושים היא נקודת הציון העיקרית והמרהיבה ביותר בג'קובו. הקתדרלה נבנתה בין 1866–1882 תחת שלטונו של יוסיף יוראי סטרוסמאייר, אז הבישוף של ג'קובו ושל הדוכסות הקתולית של סריימיה. הפארק המעוצב מהמאה ה-19 ליד ארמון הבישוף הוא אנדרטה טבעית תחת משמר מיוחד בדיוק כמו הפארק הקטן הסמוך לו המתוארך למאה ה-19/20.

האירוע המסורתי המרכזי בעיר נקרא **דקובצקי וזובי** (הרקמה של ג'קובו), והוא מופע פולקלור של האזורים סלאבוניה וברנייה המתרחש כל שנה בתחילת יולי. בקתדרלת פטרוס ופאולוס מתארחות מקהלות, אמני אופרה ותערוכות המוצגות לרוב בסלון מיוחד. בעיר יש סוסי ליפיצאנר שאפשר לראות על מסלולי המרוצים, שהגיעו היא ממרכז לרעיית סוסים באיוונדבור הפעיל מאז שנת 1506.

העיר וסביבתה מציעות מתקני ספורט רבים כגון: מגרשי טניס, מסלולי מרוצים, חדרי כושר, בריכות שחייה ועוד. האגמים ג'וסבה, מלינאק ובורוביק הם בריכות דגים נידחות. ניתן לצוד בסביבה הקרובה או רחוקה יותר על הר דילי דרום-מערבית לעיר.

המטבח הסלאבוני המסורתי מפורסם בשל בשרו המשובח, מנות צבי הים והדגים שהוא מגיש, ובג'קובו ובסביבה יש קצת מכל זה. עניין ייחודי הוא היינות של אזור ג'קובו.

בג'קובו יש מונומנט לסטייפן ראדיץ' שנרצח בידי האוסטאשה.

## הקהילה היהודית
ב-1852 נוסדה בג'קובו קהילה יהודית בעיקר על ידי מהגרים מאזורי סלובקיה ומוראביה. ב-1879 הוקם בית עלמין יהודי וב-1880 הוקם בית הכנסת של הקהילה. בין 1896 ל-1900 כיהן מרדכי אהרנפרייז כרב הראשי של ג'קובו. ב-1921 מנתה הקהילה 407 נפשות ומספר זה הלך וירד בהתמדה. ב-1940 מנתה הקהילה 200 נפשות. ב-1941, לאחר כיבוש ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והקמת מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה הוקם בסמוך לעיר מחנה הריכוז ג'קובו. בני הקהילה גורשו למחנה וממנו ליאסנובאץ ואיש לא ניצל. הקהילה לא חודשה לאחר השואה. בית הכנסת שבעיר הוסב לאולם קונצרטים.

## קישורים חיצוניים

* 
* תמונת בית הכנסת בג'קובו, באתר ארכיון בית לוחמי הגטאות, אוחזר ב-11 בספטמבר 2014
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קרואטיה: ערים
ג'קובו
גריז (חומר סיכה)

250px|ממוזער|שימוש ב"אקדח" להחדרת גריז למסב
**גריז** (באנגלית: **Grease**, בעברית: **דֹּהַן**, ובכתיב חסר ניקוד "דוהן") הוא שם של משחה המשמשת כחומר סיכה ומורכבת בדרך כלל מתערובת של תחליב סבון עם שמן תעשייתי או שמן צמחי. הסבון מתקבל מתערובת של שומנים אורגניים עם חומרים אלקליים חזקים כגון נתרן, ליתיום, או בריום, היוצרים מלחים מתכתיים של חומצות שומן. גריז נפוץ מבוסס על ליתיום, בעוד גריז אשר נועד לעמוד בטמפרטורות גבוהות עשוי להיות מבוסס על חומרים סינתטיים. כדי להתאים גריז לנקודות חיכוך גבוהות מאוד, או נמוכות מאוד, יש ומוסיפים לו גרפיט.

המאפיין הבולט של סוגי הגריז השונים הוא שהם בעלי צמיגות התחלתית גבוהה, אולם בעת מאמץ גזירה יורדת דרגת הצמיגות וכמעט משתווה לזו של השמן הנמצא בתערובת. שינוי חד זה בצמיגות נקרא טיקסוטרופיה (Thixotropy). לעיתים נעשה שימוש במונח "גריז" כדי לתאר אף חומרי סיכה בעלי מרקם משחתי או נוזלים בעלי צמיגות גבוהה, אולם חומרים אלה אינם בעלי תכונות טיקסוטרופיות האופייניות לגריז קלאסי. לדוגמה, וזלין וחומרי ג'ל פחמימני (Petroleum jelly) אחרים אינם מסווגים בדרך כלל כגריז.

גריז נמשח בדרך כלל על מנגנונים מכניים שאותם ניתן לסוך לעיתים רחוקות ובמקרים שבהם שמן סיכה ייזל ולא יישאר במיקום הרלוונטי. גריז משמש אף לאיטום, כדי למנוע חדירת מים וחומרים בלתי דחיסים אחרים. למסבים המטופלים בגריז יש מאפייני חיכוך טובים יותר בגלל צמיגותם הגבוהה.

## סיווג ותקן
בשנת 1989 פורסם לראשונה תקן ASTM D4950 "סיווג ומיון תקני לחומרי גריז לאחזקת כלי רכב". המסמך הוסכם על ידי החברה הבינלאומית לניסוי וחומרים (ASTM International), מכון חומרי הסיכה הלאומי של ארצות הברית (National Lubricating Grease Institute), והחברה הבינלאומית למהנדסי רכב (SAE International). התקן מחלק את סוגי הגריז לאלה המתאימים לסיכת חלקי שילדת הרכב, ולאלה המתאימים לסיכת מסבי הגלגלים:
* LA ו-LB הם חומרי סיכה המתאימים לשלדת הרכב, לאזורי חיכוך בינוני (LA) וכבד (LB).
* GA, GB ו-GC הם חומרי סיכה למסבי הגלגלים (לחיכוך קל, בינוני וכבד).
גריז מסווג על פי "נקודת הטפטוף", הטמפרטורה שבה הגריז הופך נוזל וכן על פי "קצב הפרדה" המהירות שבה השמן נוטה להיפרד מתערובת הגריז.

## לקריאה נוספת

* **Fuels and Lubricants Handbook: Technology, Properties, Performance and Testing**. George E. Totten, Steven R. Westbrook, Rajesh J. Shah (Eds.) Chapter 20: Lubricating Greases. ASTM International, 2003. 


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חומרי סיכה
קטגוריה:חומרי גלם
בלה היתקוט

**איזבלה "בלה" היתקוט** (באנגלית: **Isabella "Bella" Heathcote**; נולדה ב-27 במאי 1987) היא שחקנית אוסטרלית. מוכרת בזכות תפקידיה בסרטים "צללים אפלים", "דוגמניות ושדים" ובתור ניקול דורמר בסדרה "האיש במצודה הרמה" של פריים וידאו.

## קריירה
החלה את הקריירה שלו באוסטרליה בשנת 2008 בסרט האימה המקומי "עוזר לכומר".
ב-2009 הופיעה בשמונה פרקים באופרת הסבון הפופולרית "שכנים" בתפקיד הסטודנטית אמנדה פאולר.
ב-2010 שיחקה בדרמת המלחמה האוסטרלית המוערכת "מתחת לגבעה 60".
ב-2011 עשתה את הופעתה הראשונה בארצות הברית במותחן הפעולה העתידני "עולם הזמן" ולוהקה על ידי טים ברטון לסרטו "צללים אפלים" בתפקיד הכפול של ויקטוריה וינטרס וג'וזט דו פראס.

בשנת 2017 שיחקה בסרט "חמישים גוונים של אופל", אשר ממשיך מאותה נקודה בה הסרט חמישים גוונים של אפור הסתיים.

בפברואר 2020 לוהקה היתקוט לצד טוני קולט לתפקידים ראשיים בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, אני אף אחת.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אוסטרליות
קטגוריה:אוסטרליות שנולדו ב-1987
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1987
Tequila (שיר של הצ'מפס)

**Tequila** (בעברית: **[[טקילה]]**) הוא סינגל של רוק אינסטרומנטלי, שיצא לאור ב-15 בינואר 1958, של להקת הרוק אנד רול האמריקנית הצ'מפס.

ביצוע הלחן הפך ללהיט בארצות הברית כאשר בשיא הגיע למקום הראשון הן במצעד הפופ האמריקני והן במצעד הריתם אנד בלוז האמריקני. זה היה הלהיט היחיד של הלהקה.

השיר הועמד בקטגוריית "ביצוע ה-R&B הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-1.

## גרסאות כיסוי בולטות של הלחן ואזכורים בתרבות
* גרסת הכיסוי של אדי פלאט משנת 1958 אשר הגיעה למקום ה-20 במצעד האמריקני.
* להקת הרוק הנודעת The Ventures ביצעה שתי גרסאות כיסוי לשיר.
* הגיטריסט ג'ורג' בנסון ביצע גרסת כיסוי באלבומו משנת 2011 "Guitar Man".
* הסיטקום האמריקני "ימים מאושרים" נהג להשתמש פעמים רבות בלחן, במיוחד בסצנות שצולמו במסעדה.

## קישורים חיצוניים

* עמוד השיר באתר songfacts.com 

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על אלכוהול
קטגוריה:שירי רוק אנד רול
קטגוריה:קטעים אינסטרומנטליים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
ג'ייקוב ריס

שמאל|ממוזער|250px|''Bandit's Roost'', שנת 1888. מעבודותיו הידועות של ריס.

**ג'ייקוב אוגוסט ריס** (**Jacob August Riis**; 3 במאי 1849 – 26 במאי 1914) היה רפורמטור חברתי, עיתונאי וצלם תיעודי אמריקאי-דני. כמו כן, הוא נחשב מאבות הצילום ומחלוצי הצילום באמצעות פלאש.

הוא ידוע כמי שפעל רבות למען עניי ניו יורק דרך פועלו העיתונאי והצילומי, וכמי שנתן ב-1890 פומבי, דרך ספרו "כיצד חיה המחצית האחרת" (How the other Half Lives), לדבר תנאי המחיה הגרועים שבהם חיו, חשיפה פומבית שהובילה לשינוי חברתי. עניי ניו יורק היו מושאם של מרבית מורשתו הכתובה והמצולמת. בין היתר, הוא פעל למען הקמת מבני מגורים חדשים בשכונות העוני בניו יורק, לחקיקה בתחום העסקת ילדים, ולשיפור תנאי חייהם של עניי העיר. במגוריו בניו יורק, חווה ריס את העוני על בשרו, כשהתפרנס תחילה כנגר לאחר שהיגר מדנמרק בגיל 21. לאורך השנים עבד בהכנת דו"חות למשטרה על איכות החיים בשכונות העוני.

ספרו הנזכר עדיין נמכר ומוכר היטב, וכותרתו אף הפכה לביטוי שכיח בתרבות האמריקנית.

## קישורים חיצוניים

* ג'ייקוב ריס, באתר Immigration to the US
* מעבודותיו של ריס, באתר פרויקט גוטנברג
* מעבודותיו של ריס, באתר Librivox
* מצילומיו של ריס, באתר מוזיאון העיר ניו יורק
* ג'ייקוב ריס ולואיס היין, באתר של צילום בעם
* 
* 
* 

קטגוריה:חלוצי הצילום
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:פעילים חברתיים אמריקאים
קטגוריה:דנים
קטגוריה:צלמים אמריקאים
קטגוריה:ניו יורק: היסטוריה
קטגוריה:מהגרים מדנמרק לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1849
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1914
קטגוריה:צלמי דיוקן
האינסטלטור

**האינסטלטור** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1986 שבוים על ידי מיקי בהגן לפי תסריט מאת חנן פלד.

## תקציר העלילה
הסרט, אשר נוצר על רקע מדינת ישראל מוכת האינפלציה של שנות השמונים, המספר על האינסטלטור פנחס שיין (טוביה צפיר), בעל עסק ברחוב בזל בתל אביב שהגיע לתקן סתימה במשרד האוצר בקריה, שנוצרה לאחר ששר האוצר ניסה להיפטר מניירת מפלילה על ידי השלכתה לאסלה, במהלך ישיבת חירום האמורה להחליט על פיטוריו עקב התנהלות מרושלת ומושחתת.

כתוצאה משרשרת של אי הבנות נוצרת התחושה בקרב נציגי אמצעי התקשורת הנוכחים במקום, שפנחס שיין הוא בעצם מטאור עסקים מסתורי שמקום מושבו בבזל שבשווייץ. קברניטי מפלגת השלטון נגררים אחרי אותה אי הבנה, ומתחיל מסע חיזור אחרי שיין שבסופו הוא מוצא את עצמו בתפקיד שר האוצר. 

באופן לא מפתיע הוא מצליח לעשות עבודה יעילה. חוסר נכונותו לקחת חלק במשחקים הפוליטיים מעלה עליו את חמתם של אלה ש"המליכו" אותו, והוא נאלץ לחשוף את זהותו בשידור חי.

## הפקת הסרט
בתפקיד הראשי טוביה צפיר, וכן  השחקנים: אסי הנגבי, אבי קושניר, רמי ברוך, יהודה אפרוני, אופליה שטראל, אבנר חזקיהו, שמעון פינקל, קלרה רון.

*בימוי: מיקי בהגן 

*הפקה: מל רוזן, רפי רייבנבך, צבי גרוסמן

*תסריט: חנן פלד

*מוזיקה: מיקי גבריאלוב

*צלם: גדי דנציג

*עורכים: דני שיק, ניסים מוסק.

הסרט יצא לצפייה ביתית באיכות צפייה משופרת ב-DVD רק בשנת 2023, לאחר שלא יצא קודם בשום פורמט לצפייה ביתית, אך משודר  לעיתים בערוצי הסרטים בטלוויזיה.

## לקריאה נוספת
Ido Rosen. "Billion dollar madness: examining the paradox of financial satire through the 1980s economic crisis in Israeli comedy films". (2022) Journal of Israeli History

## קישורים חיצוניים

* "האינסטלטור" - הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים
* האינסטלטור 

קטגוריה:סרטי 1986
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1986
1818 במדע

## אסטרונומיה
* 3 בינואר – הסתרת נוגה על ידי שבתאי. מקרה אחרון של הסתרת כוכב לכת אחד על ידי השני. המקרה הבא צפוי להתרחש ב-22 בנובמבר 2065.

## ארכאולוגיה
* חפירות של ג'ובאני בלצוני באזור הפירמידה הגדולה של גיזה ובחלקיה הפנימיים.
* גילוי המונומנטים הבודהיסטיים בסאנצ'י

## גאוגרפיה
* ג'ון רוס - יוצא למסע חקר בארקטיקה.
* 3 באוגוסט – משלחת רוסית לחקר האוקיינוס הארקטי בראשות אוטו פון קוצבו חזרה לנמל הבית. המסע החל ב-30 ביוני 1815.

## כימיה
* גילוי מימן על-חמצני על ידי ז'אן לואי טרנר.

## פיזיקה
* אוגוסטן ז'אן פרנל מציג את עבודתו על עקיפת האור.
* הוכחת קיום כתם פואסון על ידי סימאון דני פואסון.

## רפואה
* 25 בספטמבר – ביצוע עירוי דם ראשון על ידי רופא בריטי ג'ון בלאנדל.

## נולדו
* 8 באפריל – אוגוסט וילהלם פון הופמן, כימאי גרמני (נפטר ב-1892)
* 29 ביוני – אנג'לו סצ'י, אסטרונום איטלקי (נפטר ב-1878)
* 27 בספטמבר – הרמן קולבה, כימאי גרמני (נפטר ב-1894)
* 24 בדצמבר – ג'יימס ג'ול, פיזיקאי אנגלי (נפטר ב-1889)

## נפטרו
* 28 ביולי – גספאר מונז', מתמטיקאי צרפתי. (נולד ב-1746)
* 11 באוגוסט – איוואן קוליבין, ממציא רוסי (נולד ב-1735)
* 11 ביוני – ויליאם גרגור, גאולוג בריטי (נולד ב-1761)
* 30 ביוני – אברהם גוטלוב ורנר, גאולוג גרמני (נולד ב-1749)

## קישורים חיצוניים
כבוד האדם וחירותו בדרכי ההוצאה לפועל

**כבוד האדם וחירותו בדרכי ההוצאה לפועל** הוא ספר עיון משפטי-מחקרי מאת השופט פרופ' מנחם אלון (המשנה ה-11 לנשיא בית המשפט העליון), העוסק בדרכי גביית חוב במשפט העברי ובמשפט במדינת ישראל. כותרת המשנה של הספר היא "ערכיה של מדינה יהודית ודמוקרטית".

הספר מתבסס על ספרו הראשון של אלון, **חירות הפרט בדרכי גביית חוב במשפט העברי** שהופיע בהוצאת מאגנס בשנת 1964, ושהיה למעשה עיבוד של עבודת הדוקטורט של אלון בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים.

אלון מציג בספר את עמדת המשפט העברי בנושא דרכי גביית חוב בשיטה הדוגמטית-היסטורית, בדגש על ההתפתחות והשינויים שחלו במדינת ישראל בעקבות חוק ההוצאה לפועל תשכ"ז (1967) ופסיקת בית המשפט העליון בפסק דין פר"ח 1993 (בג"ץ 5304/92 פר"ח נ. שר המשפטים) בו ישב אלון כשופט. לתפיסתו של אלון עקרונות המשפט העברי ועקרונות חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו (1992) משתלבים לדוגמה המממשת את סעיף המטרה שב'חוק היסוד כבוד האדם וחירותו': "לעגן בחוק יסוד את ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית".

אלון טוען כי "מטרתם של הליכי ההוצאה לפועל היא לממש את פסק דינו של בית המשפט על ידי ירידה לנכסי החייב, ולא על ידי ירידה לחייו של החייב".

לספר מצורף הנוסח המלא של פסק דין פר"ח ומאמר מקיף של שופט בית המשפט המחוזי דוד בר-אופיר, הדן בפרטי החקיקה החדשה בדרכי ההוצאה לפועל לאור פסק דין.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: משפט חוקתי
קטגוריה:משפט עברי
קטגוריה:ספרי 1999
קטגוריה:ספרי מנחם אלון
קטגוריה:ספרי עיון בעברית: משפט
קטגוריה:ספרי הוצאת מאגנס
1817 במדע

## ארכאולוגיה
* חפירות של ג'ובאני בלצוני במקדשי אבו סימבל, כרנך ועמק המלכים

## ביולוגיה
* גילוי כלורופיל.

## גאוגרפיה
* 1 בינואר – גילוי "אי השנה החדשה" (נמצא בקבוצת איי מרשל על ידי אוטו פון קוצבו)
* 17 בדצמבר – משלחת צרפתית בראשות לוי דה פרייסינה לחקר האוקיינוס השקט יוצאת לדרך. המסע הסתיים ב-13 בנובמבר 1820.

## כימיה
* גילוי קדמיום על ידי פרידריך שטרומייר.
* גילוי ליתיום על ידי יוהאן ארבדסון
* גילוי סלניום על ידי ינס יאקוב ברצליוס
* בידוד כלורופיל על ידי כימאים צרפתים.

## טכנולוגיה
* המצאת קליידוסקופ על ידי דייוויד ברוסטר.

## רפואה
* תחילת מגפה של כולרה בהודו. המגפה נמשכה עד לשנת 1825 ונפטרו מהמחלה כ-30 אלף תושבים.
* תיאור ראשון של מחלת פרקינסון על ידי ג'יימס פרקינסון.

## נולדו
* 30 ביוני – ג'וזף הוקר, בוטנאי ומגלה ארצות בריטי (נפטר ב-1911)
* 6 ביולי – אלברט פון קליקר, פיזיולוג שווייצרי (נפטר ב-1905)
* 15 ביולי – ג'ון פאולר, מהנדס אנגלי ממקימי הרכבת התחתית של לונדון, (נפטר ב-1898)
* 10 בספטמבר – ריצ'רד ספרוס, בוטנאי בריטי (נפטר ב-1893.
* 10 באוקטובר – קריסטף בייס-באלוט, מטאורולוג הולנדי (נפטר ב-1890)
* 26 בנובמבר – שארל אדולף וורץ, כימאי צרפתי (נפטר ב-1884)

## נפטרו
* 1 בינואר – מרטין קלפרוט, כימאי גרמני. (נולד ב-1743)
* 12 באפריל – שארל מסיה, אסטרונום צרפתי (נולד ב-1730)
* 11 ביוני – ויליאם גרגור, גאולוג בריטי (נולד ב-1761)
* 30 ביוני – אברהם גוטלוב ורנר, גאולוג גרמני (נולד ב-1749)

## קישורים חיצוניים