שלום קסאן

**שלום קסאן** (קזרנובסקי) (שבועות תרס"א, 24 במאי 1901 – טבת תשמ"ג, 20 בדצמבר 1982) היה עורך דין, שופט ופעיל ציבור בימי המנדט הבריטי ובמדינת ישראל.

## ביוגרפיה
קסאן נולד בירושלים למשפחת קזרנובסקי. הוא למד בתלמוד תורה ובישיבת עץ חיים ובבית הספר למל. בהמשך למד בבית מדרש למורים ואחר כך בבית הספר המנדטורי למשפטים. במקביל עבד במשרד הטאבו. בשנת 1928 יצא ללמוד באוניברסיטת שיקגו ובמקביל לימד עברית ותנ"ך וכיהן כסגן מנהל ואחר כך מנהל של בית ספר יהודי בעיר. בארצות הברית קיצר את שמו בגלל הערות עוקצניות שקיבל על אורכו. בשנת 1935 חזר לארץ ישראל מוכתר בתואר דוקטור. הוא התמחה אצל מרדכי עליאש והוסמך כעורך דין בשנת 1937. החל מ-1 בספטמבר 1937 כיהן כשופט שלום בחיפה, עם ביקורים עתיים בחדרה, תפקיד בו כיהן עד שנת 1942, עם הפסקה לזמן מה עת היה בארצות הברית. באחד מפסקי הדין הראשונים שלו פסק באופן תקדימי בניגוד לנהוג עד אז על פי החוק העותמאני, שניתן בארץ ישראל לתבוע פיצויים על נזקי גוף בהתאם לחוק האנגלי. כן הנהיג באולמו שאין צורך להשביע את העדים ובמקרים רבים הסתפק באזהרתם, בהתאם לחוק העותמאני.

ביולי 1942 עבר לכהן כשופט שלום בתל אביב וכיהן לעיתים כרשם בית המשפט המחוזי בעיר. החל מיולי 1947 כיהן במינוי רשמי כשופט בית המשפט המחוזי בתל אביב.

במסמך השופטים החסוי נכתב עליו: "שופט ישר. חלש מבחינה משפטית". למרות זאת, קסאן היה אחד מששת השופטים המחוזיים הראשונים שמונו במדינת ישראל עם הקמתה.

קסאן ישב בהרכב הראשון של בית המשפט הגבוה לצדק עוד כשזה התקיים בבית המשפט המחוזי בתל אביב. משפט זה עסק במעצרם של עצורי אלטלנה, וקסאן כתב בדעת מיעוט שתקנות ההגנה (שעת חירום) בטלות. קסאן ישב במשפטי רצח ועוד הספיק לדון רוצח למוות. לעומת זאת, במשפטה של אם שהטביעה את שני ילדיה המפגרים גזר קסאן עונש קל על האם. בשנת 1955, עם הקמת בית המשפט המחוזי בנצרת, עבר קסאן לכהן כשופט בנצרת.

בשנת 1955 שב קסאן לבית המשפט המחוזי בחיפה, והפעם כנשיא תורן.

במקביל לעבודתו כשופט היה קסאן פעיל בעניינים ציבוריים שונים. הוא היה ממייסדי אגודת שוחרי האוניברסיטה העברית בחיפה, היה פעיל בארגון בני ברית, שכיהן כנשיאו מ-1952 ועד 1956, וכן כנשיא מסדר הבונים החופשיים בישראל.

הוא המשיך לכהן בבית המשפט עד פרישתו לגמלאות ב-1970.

על שמו נקרא רחוב במערב העיר חיפה.

## חיים אישיים
היה נשוי לאוה (חוה) לבית דושקין, אזרחית ארצות הברית, בת למשפחת מהגרים יהודית מפולין (אחותו של המחנך פרופ' אלכסנדר דושקין). אוה התגייסה במלחמת העולם הראשונה לחיל הנשים של צבא ארצות הברית, בהמשך למדה חינוך (התמחתה בחינוך לגיל הרך ובגני ילדים), והגיעה בשנות ה-20 לארץ ישראל כדי להקים גני משחקים ומגרשי משחקים בירושלים, שם פגשה את קסאן ונישאה לו. לאחר הנישואין החליטו בני הזוג לנסוע לארצות הברית, השתקעו בשיקגו ושם נולד תחילה הבן הבכור, ירדן, ואחר כך בתם נעמי אמיר. בזמן מלחמת העולם השנייה, היה קסאן בארץ ישראל בעוד שאשתו, שנשארה עם שני ילדיה בארצות הברית, עברה להתגורר בניו יורק וחוותה שם קשיי פרנסה.

בתו, פרופסור נעמי אמיר, הייתה רופאה שייסדה בישראל את מקצוע הנוירולוגיה של הילד. הקימה את היחידה הראשונה בתחום זה בבית החולים ביקור חולים בירושלים. כמו כן התמנתה לפרופסור חבר קליני לנוירו-פדיאטריה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.  

## פרסומיו
### ספרים
* **הורשעו וזוכו: חמישים ושלוש הרשעות שבוטלו על ידי בית המשפט העליון**, תל אביב: דביר, תש"ך.
* **דוד ילין המחנך והמנהיג**, תל אביב: מיסדר בני ברית בישראל, תש"ם 1980.

#### בעריכתו
* **פסקים נבחרים של [[גד פרומקין]]**, לוקטו, תורגמו ונערכו, בצירוף מבוא ואילו הערות על -ידי שלום קסאן, עם הקדמה מאת שמעון אגרנט, תל אביב: י' צ'צ'יק, תשכ"ב.

### מאמרים
* "פרופסור יוסף יואל ריבלין", **מורשת**, 5 (קיץ תשל"א), עמ' 51–59.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

מפרי עטו:
* 
* Shalom Kassan, The United States Supreme Court Personal Aspects, Palestine Post, June 11, 1935

על ספרו "הורשעו וזוכו":
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שופטים בתקופת המנדט הבריטי
קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בתל אביב
קטגוריה:בוגרי בית הספר המנדטורי למשפטים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:נשיאי בני ברית ישראל
קטגוריה:חברי הבונים החופשיים בארץ ישראל
קטגוריה:חברי הבונים החופשיים בישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982