open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סרגיי איוואנוב

[שמאל|ממוזער|250px|סרגיי איוואנוב סוקר מסדר צבאי ב[מוסקבה לכבוד שישים שנה לסיום מלחמת העולם השנייה.]]
גנרל-קולונל במיל' **סרגיי איוואנוב** (ברוסית: **Серге́й Бори́сович Ивано́в**. נולד ב-31 בינואר 1953, בלנינגרד) הוא מדינאי רוסי בכיר, אחד ממקורביו של הנשיא ולדימיר פוטין. איוואנוב כיהן כראש סגל הקרמלין מ-22 בדצמבר 2011 עד 12 באוגוסט 2016, כשקודם כיהן כסגן ראשון של ראש ממשלת רוסיה. שימש כממלא מקום ראש הממשלה בשנים 2005–2007 וכשר ההגנה הרוסי בשנים 2001–2007.

היה חבר קבוע במועצת הביטחון של רוסיה. מעוטר במדליה "על שירות למולדת" (За заслуги перед Отечеством) דרגה 2. הוא שולט היטב בשפות אנגלית ושוודית ודובר צרפתית ונורווגית ברמה נמוכה יותר. נשוי לאירנה (נולדה ב־1953), תושבת מוסקבה ובעלת השכלה גבוהה בכלכלה. אב לשני בנים. מאוגוסט 2016 עד פברואר 2026 כיהן כנציגו המיוחד של נשיא רוסיה לענייני הגנת הטבע, איכות הסביבה ותחבורה.

## קריירה מוקדמת
איוואנוב למד בחוג לתרגום בפקולטה לפילולוגיה באוניברסיטת לנינגרד. לאחר סיום התואר בשנת 1975 התגייס לק.ג.ב. ועבר הכשרה בארגון במינסק. לאחר מכן היה מוצב בלונדון בין 1981 ל־1983. יש האומרים שנשלח משם חזרה בגלל אישום בריגול, אך משרד הפנים הבריטי הכחיש זאת. לאחר מכן היה נציג ארגון הביון של ברית המועצות בפינלנד ואחר כך בקניה.

מ־1991 עד 1998 שירת בשירות ריגול החוץ של רוסיה. ב־1998 הועבר על ידי ראש שירות הביטחון הפדרלי דאז, ולדימיר פוטין, לתפקיד ממלא המקום שלו בתחומי האנליזה והתכנון אסטרטגי. ב־15 בנובמבר 1999 מונה על ידי בוריס ילצין לתפקיד מזכיר מועצת הביטחון של רוסיה. בתפקיד הזה עלתה השפעתו הפוליטית לאחר שפוטין הפך לראש המדינה.

## כשר ההגנה ולאחר מכן

ב־28 במרץ 2001 מונה איוואנוב לתפקיד שר ההגנה של רוסיה. על ראשית כהונתו העיב ענן כבד - התרסקות מטוס סיביר אייר בים השחור, שנורה תוך כדי תרגיל צבאי משותף לרוסיה ולאוקראינה. 78 בני אדם נהרגו באירוע, רובם עולים מרוסיה שנסעו לבקר את קרובי משפחתם בישראל. איוואנוב ניסה להסתיר את מעורבותה של רוסיה באירוע, כמו גם את העובדה שהטיל האוקראיני שהפיל את המטוס נורה מבסיס רוסי.

כשר ההגנה, הוביל איוואנוב קו ניצי ביותר, בעיקר בכל הקשור להתמודדות מול איום הטרור העולמי בכלל והצ'צ'ני בפרט. בתקופת כהונתו הוא הוביל שדרוג נרחב של צבא רוסיה, ונהנה מיד חופשית שהותיר לו הנשיא פוטין בתחומי אחריותו. איוואנוב היה מהסוברים שיש לתמוך, אפילו צבאית, ברודן סרביה לשעבר סלובודן מילושביץ'. ב־14 בנובמבר 2005 מונה איוואנוב כסגן ראש ממשלת הממשלה, במקביל לתפקידו כשר ההגנה. ב־15 בפברואר 2007 שוחרר מתפקיד שר ההגנה ומונה לתפקיד סגן ראשון לראש הממשלה, עם אחריות על תעשיות ההגנה, אווירו-חלל, ננוטכנולוגיה ותחבורה.

במאי 2005 בנו נהג במכונית שהייתה מעורבת בתאונת דרכים במהלכה נהרגה הולכת רגל. התיק הפלילי נסגר ללא אישום. קיימת הערכה שפרשה זו גרמה לכך שסיכוייו לרשת את פוטין כנשיא אפסו.

בדצמבר 2011 מונה לעמוד בראש סגל הקרמלין. באוגוסט 2016 פוטר מתפקידו ומונה לתפקיד נציג הנשיא המיוחד לענייני הגנת הטבע, איכות הסביבה ותחבורה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי ק.ג.ב.
קטגוריה:אנשי שירות ביון החוץ של רוסיה
קטגוריה:שרי ההגנה של רוסיה
קטגוריה:חברי מפלגת רוסיה המאוחדת
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מעוטרי עיטור האומץ האישי
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:ראשי הסגל של הקרמלין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:רוסים שמחלקת האוצר של ארצות הברית הטילה עליהם סנקציות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1953
כדרלעומר

[220px|ממוזער|שמאל|[אברהם מביס את ארבעת המלכים, איור מאת אנטוניו טמפסטה משנת 1613]]
**כְּדָרְלָעֹמֶר** מלך עילם נזכר בתנ"ך בספר בראשית,  כאחד ממלכי קואליציית ארבעת המלכים שהוקמה יחד עם אמרפל מלך שנער, אריוך מלך אלסר ותדעל מלך גוים, למטרת דיכוי מרד של חמשת מלכי כיכר הירדן, שכרתו ביניהם ברית על מנת למרוד במלכי מסופוטמיה שכדרלעומר עומד בראשה.

## במקרא

כדרלעומר שלט בחמשת מלכי כיכר הירדן במשך שתים עשרה שנה, אולם לאחר מכן מרדו החמישה בשלטונו, והוא מיהר לארגן כנגדם מסע מלחמה. הוא ושלושה מלכים אחרים ממסופוטמיה יצאו לכיוון כיכר הירדן, כאשר הם מכים בדרכם עמים רבים המתוארים כיושבי עבר הירדן המזרחי אשר קדמו לממלכות המאוחרות יותר של בני עמון, מואב ואדום, כמו הרפאים, החורים יושבי הר שעיר, האמורים ועוד. במלחמתם כנגד חמשת מלכי כיכר הירדן הכניעו ארבעת המלכים את המורדים, שבו מהם שבי רב ובזזו את כל רכושם.

כאשר היו כדרלעומר ושלושת המלכים שעמו בדרכם צפונה אל ארצותיהם, רדף אחריהם אברהם והשיגם באזור דמשק. הוא הביס אותם ואת צבאם, והשיב את השבויים והרכוש למלכי כיכר הירדן.

## שמו ומוצאו
לאחר גילוי ספריית אשורבניפל ולימוד השפה העילמית, התברר כי משמעות שמו - כדרלעומר (Kudür-Lagamar) היא: "כֻּדֻר" - עובד, מאמין; לעוֹמר (Lagamal)  - אל/אלה בפנתיאון העילמי. עם זאת, לא נמצא תיעוד למלך או אדם שנשא שם זה. יש חוקרים המזהים את כדרלעומר עם **כודור-מבוכ** (Kudur-Mabuk), אביו של וארד-סין (המזוהה עם אריוך), ואילו אחרים מזהים אותו עם Kutir-Naẖunte, אחד ממלכי עילם שהביא את פסלי בבל לארצו.

יוסף בן מתתיהו, בספרו קדמוניות היהודים, גורס כי כדרלעומר היה אחד משרי הצבא של האשורים. בן מתתיהו מתאר כיצד בזזו ארבעה שרי צבא אלה את סוריה והגיעו לאזור סדום כדי להילחם עם מלכי כיכר הירדן אשר מרדו באשור.

## בפרשנות
הרמב"ן בפירושו לספר בראשית מביא מדרש, לפיו כל אחד מארבעת המלכים רומז לאחת מהאימפריות הגדולות שיקומו בעולם: לפי מדרש זה, רומזת "עילם" ליוון העתיקה, מכיוון שאלכסנדר הגדול הוכתר בשושן הבירה, הנמצאת בארץ עילם.

## ראו גם
* אמרפל
* אריוך
* תדעל

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי הגויים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בפרשת לך לך
קטגוריה:כנען: אישים בתנ"ך
קטגוריה:מלחמת ארבעת המלכים את החמישה
בוב ומרגרט

**בוב ומרגרט** היא סדרת אנימציה קומית בהפקה קנדית-בריטית, המבוססת על סרטון אנימציה בשם "יום ההולדת של בוב" שזכה בפרס האוסקר לסרט האנימציה הקצר. יוצרי הסדרה הם דייוויד פיין ואליסון סנודין. הסדרה מאופיינת בהומור ציני ושנון ובשלל דמיות נוירוטיות.

התוכנית מספרת אודות זוג בריטי העונה לשם בוב ומרגרט פיש, בני מעמד הביניים בגילאי הארבעים המגדלים שני כלבים. בוב הוא רופא שיניים ומרגרט היא מומחית לטיפול בכף הרגל.

בשתי העונות הראשונות הם התגוררו באנגליה שבממלכה המאוחדת, כשבעונות השלישית והרביעית של הסדרה הם עוברים להתגורר בטורונטו שבקנדה.

בישראל, שודרה הסדרה במסגרת ערוץ הילדים ובכבלים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סדרות הנפשה בריטיות
קטגוריה:סדרות הנפשה קנדיות
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
מעון הציד של סטופיניג'י

**מעון הציד של סטוּפּינִיגִ'י** (באיטלקית: **Palazzina di caccia di Stupinigi**) הוא אחד המעונות המלכותיים של בית סבויה האיטלקי, ונכלל ברשימת אתרי מורשת עולמיים של אונסק"ו. המעון נבנה בתחילת המאה ה-18 על ידי האדריכל פיליפּוֹ יובָארָה בהזמנת ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה. מעון הציד נמצא בסטופיניג'י, פרבר של העיר ניקלינו, כעשרה קילומטרים מדרום-מערב לטורינו. הפארק הסובב את מעון הציד הוכרז כפארק לאומי בשנת 1992. שטחו של הפארק הוא 16,110 דונם, ויש בו יערות טבעיים ושטחים חקלאיים.

## תיאור המעון
הדרך המובילה מטורינו למעון הציד עוברת ביער הטבעי של הפארק. בצידי הדרך, ניתן להבחין בבתי האחוזה הכפרית ובאורוות הסוסים. הגרעין המרכזי של המעון מורכב מאולמות גדולים, המהווים את מרכז המבנה האליפטי שממנו יוצאות ארבע זרועות מלוכסנות, (כמו הצלב של אנדרו הקדוש). ב"זרועות" המעון מצויות הדירות של בני משפחת המלוכה ושל אורחיהם. המבנה פונה כלפי חוץ, אל מרחבים מתומנים, בהם מצויים מבני השירות של מעון הציד.

מעון הציד בנוי בסגנון בארוקי-איטלקי: מפואר, מבריק וממורק. הוא כולל מרכיבים יקרים כגון מראות, כלי חרסינה ומקטרות מצופות זהב. הרהיטים המצויים במעון גולפו על ידי אמנים מפורסמים; למשל שלושת יוצרי הארונות המלכותיים המפורסמים של טורינו: ג'וזפה מריה בונזאניגו, פייטרו פיפטי ולואיג'י פרינוטי. בנוסף, רהיטים אלו מזכירים את התמשיחים של האמנים ויטוריו אמדאו צ'ינארולי, ג'אן קרוסאטו באטיסטה וקרלו אנדראה ואן לו.

מעון הציד הגדול כולל 137 חדרים, 17 אולמות בשטח כולל של 31,000 מ"ר, כאשר 14,000 מ"ר מהם במרחבים רצופים. הפארק הוא בשטח של 16,110 דונם וגינות הפרחים, המעוצבות במבנה גאומטרי, בשטח של 3,800 מ"ר.

שמאל|ממוזער|250px|מבט בפנים הארמון
למרות פסל האייל באולם המרכזי, כבר מאה שנה אין בסביבה איילים, אך נכון ל-2007, ניתן למצוא ביער שועלים, סנאים, סמורים, מרמיטות וציפורים שונות.

## תולדות המקום
עד לשנת 1418, הייתה במקום מצודה בבעלות בית אקיה, ענף משנה לבית סבויה. בשנת 1493 המצודה נמכרה למרקיז רולנדו. בשנת 1563, כאשר בירת דוכסות בית סבויה עברה משאמברי שבצרפת לטורינו, נרכש הארמון על ידי אמנואלה פילבר, דוכס סבויה. דוכס סבויה החליט להוריש את מעון הציד למסדר מוריס ולזרוס הקדושים. בשנת 1729 הארמון עוצב מחדש ותוך שנתיים הפך למעון הציד הגדול. העיצוב מחדש נעשה על ידי האדריכל פיליפו יוברה עבור מלך סרדיניה, ויטוריו אמדאו השני, אשר הזמין צוות מעטרים, רובם מוונציה, במטרה לקשט את מעון הציד מבפנים. בשנת 1832 חזר המעון לבעלות משפחת המלוכה. בימיהם של קרלו אמנואלה השלישי וויטוריו אמנואלה השלישי המשיכו בבניית הארמון והרחיבו את הפארק.

מעון הציד הגדול נחשב למקום המועדף לאירועים של בית סבויה: טקסים וחתונות ממלכתיות. בשנת 1773 נישאו במעון הנסיכה מריה תרזה מסבויה ושארל העשירי מלך צרפת, רוזן מחוז ארטואה דאז.

כיום, נכון ל-2007, נמצא בארמון "מוזיאון לאמנות הריהוט," הכולל אוסף רהיטים פיימונטנים. חלק מהריהוט הוא מקומי וחלק הועבר ממעונות מלכותיים אחרים של בית סבויה כמו הארמון במונקאליירי ורג'ה די ונריה ריאלה.

## ראו גם
*בית סבויה
*המעונות המלכותיים של בית סבויה

## קישורים חיצוניים

* 
* הפארק

## הערות שוליים

קטגוריה:איטליה: ארמונות מלכותיים
קטגוריה:טורינו: מבנים
קטגוריה:טורינו: מוזיאונים
קטגוריה:מבנים שתכנן פיליפו יוברה
אמתחת

**אמתחת** (**בורסה** בלעז) היא מבנה דמוי שק סגור ושטוח המכיל חומר סיכה, שתפקידו להקטין חיכוך במפגשים שונים בגוף של רקמות נעות (שרירים או גידים) ורקמות קבועות (עצמות).

האמתחת מצופה בחלקה הפנימי ברקמה דומה לקרום סינוביאלי המפרישה נוזל סינוביאלי. ישנן מאות אמתחות ברחבי הגוף בנקודות לחץ שונות.

אמתחת מודלקת (הנגועה בדלקת האמתחת, בורסיטיס) מגורה בקלות על ידי כל תנועה בקרבתה. התנועה מחריפה את הדלקת ומעוררת כאב רב.

## ראו גם
* דלקת אמתחת רגל האווז
* דלקת באמתחת המרפק

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מערכת השריר-שלד
אייזיק אובודו אוקוצ'ה

**אייזיק אובודו ("אוקוצ'ה")** (נולד ב-15 בספטמבר 1984) הוא כדורגלן עבר גאנאי ששיחק בעמדת החלוץ.

## קריירה
אוקוצ'ה החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת אקרה הארטס אוף אוק הגאנאית ולאחר מכן עבר לשחק באירופה, תחילה בקבוצה האוסטרית ברגנץ, ולאחר מכן בקבוצה הסלובקית סנץ, קבוצה השייכת לדניאל יאמר. תוך כדי תהליך קניית מכבי נתניה הישראלית בעונת  על ידי אותו דניאל יאמר, הוא העביר במהלך העונה את אוקוצ'ה למכבי נתניה כדי לעזור לה במאבקיה בליגה. בתחילת עונת , עת הייתה מכבי נתניה בשליטתו של יאמר, חתם אוקוצ'ה בקבוצה על חוזה לחמש שנים.

במהלך עונת 2006/2007 הועברה ביקורת רבה על יכולתו של השחקן ועל העובדה כי המאמן של הקבוצה באותה תקופה, אלי גוטמן, נתן לשחקן קרדיט רב מידי ביחס ליכולתו על המגרש כיוון ששחקן זה הובא אישית על ידי יאמר. עם החלפת אלי גוטמן בראובן עטר במשרת המאמן הוכיח אוקוצ'ה יכולת לא מזהירה ולכן עם הזמן החל לאבד את מעמדו היציב בהרכב ואף פתח על הספסל במספר משחקים.

במהלך תחילת עונת  השחקן הציג יכולת דלה ביותר ואף לא כבש שער רשמי לעונה זאת במשך תקופה ארוכה. הבצורת הסתיימה ב-10 בנובמבר במשחק ליגה במסגרת המחזור ה-9 מול הפועל כפר סבא. באותו משחק השחקן כבש צמד שלא מנע ממכבי נתניה הפסד ביתי בתוצאה 3-2. ב-8 בדצמבר 2007 הבקיע את שער הניצחון מול הפועל תל אביב.

בקיץ 2008 הושאל לבני סכנין. בקיץ 2009 סיכם הפועל חיפה אך העסקה בוטלה ברגע האחרון, ולבסוף חזר למכבי נתניה. ב-31 בינואר 2010 עבר להפועל עכו. לאחר שנה בה הציג יכולת ירודה במדי עכו שוחרר מהקבוצה בינואר 2011, וחתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית.

לאחר חצי עונה ברמת גן עזב אוקוצ'ה את ישראל וחזר לשחק בקבוצת הארטס אוף אוק בגאנה. בשנת 2013 חתם בקבוצה התאילנדית רטצ'בורי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים גנאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל גנאים
קטגוריה:כדורגלני אקרה הארטס אוף אוק
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה 
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני ראטצ'אבורי
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים באוסטריה
קטגוריה:ספורטאים זרים בסלובקיה
קטגוריה:ספורטאים גנאים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים במלזיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בתאילנד
קטגוריה:גנאים שנולדו ב-1984
שריר העכוז האמצעי

**שריר העכוז האמצעי** (טרמינולוגיה אנטומיקה – TA: musculus glutaeus medius) הוא שריר הממוקם בחלקו העליון והצידי של העכוז, חלקו העליון שטחי לעור וכשני שלישים ממנו מתחת לשריר העכוז הגדול. השריר הוא מניע חזק של הירך לכיוון צידי (הרחקה) ומסובב החוצה (לטראלי) את הירך, ומאידך משמש כמייצב של האגן בזמן הליכה. על פי מספר ממצאים, השריר פועל יותר כמיצב של מפרק הירך בזמן הליכה מאשר כמניע של הירך.

פעולת השריר מונעת את נפילת האגן מטה בצד הנגדי (קונטרה-לטרלי) לצד של הרגל נושאת המשקל. פעילות יתר של השריר תרים את האגן בצד הנגדי ותאפשר את מעבר הרגל הנגדית מבלי שתתנגש בקרקע, פעילות יתר של השריר בהליכה אופיינית כתנועה מפצה על ליקויים שונים במפרקי הגפה התחתונה.

חלקו העליון והשטחי לעור של השריר משמש כאתר בטוח לזריקות תוך שריריות שכן אין בעומקו מבנים אנטומיים כגון כלי דם ראשיים ועצבים העלולים להיפגע מהזריקה.

## תיאור
לשריר העכוז האמצעי מבנה דמוי מניפה משולשת המשתרעת מהאגן לעצם הירך.

תחילתו של השריר בפן החיצוני של עצם הכסל, בין קו העכוז האחורי לקו העכוז הקדמי.

השריר נאחז בחלק הצידי של תל הירך הגדול.

## עצבוב
שריר העכוז האמצעי מעוצבב על ידי שורש העצב המותני החמישי (L5) ועל ידי שורש העצב של העצה הראשון (S1) דרך **עצב העכוז העליון** (Nervus gluteus superior).

## תמונות נוספות

 תמונה:Gray235 he.png|מבט צידי אל עצמות האגן ואל אזורי החיבור של השרירים הנאחזים בהן
 תמונה:Gray434.heb.PNG|שרירי העכוז וירך במבט אחורי, שריר העכוז הגדול ורובו של שריר העכוז האמצעי הוסרו
 תמונה:Gray1211.heb.PNG|ציון השרירים הנראים במבט אחורי על הגו
 

## ראו גם
* אנטומיה – מונחים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
רולנד היל

**סר רולנד היל** (אנגלית: Rowland Hill; 3 בדצמבר 1795 - 27 באוגוסט 1879) היה ממציא בול הדואר.

## ביוגרפיה
היל נולד בשנת 1795 בקידרמינסטר, שבמחוז ווסטרשייר אנגליה.

הוא התחיל את לימודיו בגיל 11. כאשר סיים את לימודיו עבד במכון לבדיקת עפרות ומתכות.

בשנת 1827 נישא לקרוליין פירסון ונולדו להם 3 בנות ובן.

## חקר פעילות הדואר בבריטניה
בשנת 1837, בתום תקופה ארוכה בה עקב אחר שירותי הדואר הבריטי וחקר את אופן פעולתם, סיכם רולנד היל את עבודתו במסמך אותו הגיש להנהלת הדואר. הוא הצביע על שורה של כשלים מהותיים בשיטה שהייתה נהוגה באותה עת, בדגש על ארבעה נושאים עיקריים:

### ביסוס שיטת חישוב תעריפי הדואר על מרחק ההובלה

### גובה התשלום הבסיסי שנגבה עבור משלוח מכתב
### גביית התשלום מן הנמען ולא מן השולח
### ריבוי הגורמים שהיו זכאים לפטור מחובת תשלום
## ההצעה לרפורמה בשירותי הדואר
במקום שיטה זו המציא רולנד היל את בול הדואר הראשון שנקרא "הפני השחור" (בגלל שעלה פני אחד) עליו היה דיוקן הנסיכה ויקטוריה (שהייתה לימים מלכה). הוא הציע שיטה זו לפרלמנט הבריטי ובתאריך ה-1 במאי 1837 יצא הבול הראשון בבריטניה, הבול אושר לשימוש החל ב-6 במאי.

רעיון נוסף שהיל חשף ב-13 בפברואר 1837 בפורום ממשלתי הייתה הוצאה לאור של גיליון נפרד אשר התקפל כדי ליצור מעטפה שבתוכה יוטמן המכתב. עד אותה תקופה המחיר עבור דואר היה לפי מספר הניירות ולפי המרחק הנדרש לשילוח. לפי הצעתו של היל עלות השילוח של מכתב לכל מקום בבריטניה הייתה קבועה.
היל קיבל לרשותו חוזה בן שנתיים להריץ את המערכת החדשה. הוא והנרי קול החליטו ליזום תחרות שבה יועלו רעיונות לשיטה הטובה ביותר לתשלום מוקדם עבור מכתבים. אף אחד מבין 2,600 הרעיונות לא היה טוב מספיק. זו העילה לכך שהיל השיק את השירות ב-1840. במסגרת השירות החדש נעשה שימוש במעטפה הנושאת סמל אשר הגה האמן ויליאם מולרדי ובול שנשא שיחזור של הפרופיל של המונרכית הבריטית המלכה ויקטוריה. כל הבולים הבריטיים נושאים את הפרופיל של המונרך השולט במקום כלשהו על הבול עד עצם היום הזה. בריטניה היא המדינה היחידה שלא מציינת על גבי הבול את שם המדינה מפורשות. על המצאת הבול קיבל רולנד היל את תואר האבירות.

## פטירתו
הייל נפטר ב-27 באוגוסט 1879 בלונדון.

## לקריאה נוספת

*Rowland Hill & George Birkbeck Norman Hill, **The Life of Sir Rowland Hill and the History of the Penny Postage**, Thomas de la Rue, London, 1880. 
(volume 1, volume 2)


## קישורים חיצוניים

ימין|ממוזער|200px|רולנד היל
* 
* 
* 

קטגוריה:אנגלים
קטגוריה:דואר
קטגוריה:אישים הקבורים במנזר וסטמינסטר
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:בולאות
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: בולאות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1795
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1879
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
וינוגרד

וינוגרד הוא אחד משמותיה הקודמים של עיירה באוקראינה, דרום מערבית לקייב. משמעות השם עיר היין. כיום שם העיירה הוא וינוהרדיב.

**וינוגרד** הוא שם משפחה שמקורו במזרח אירופה ומשמעותו ענבים.

קטגוריה:שמות משפחה
תומאס סטיוארט טרייל

**תומאס סטיוארט טרייל** (אנגלית: **Thomas Stewart Traill**; 29 באוקטובר 1781 - 30 ביולי 1862) היה פרופסור לרפואה משפטית באוניברסיטת אדינבורו.

## ביוגרפיה
טרייל נולד בקירקוול שבמיינלנד, אורקני, ולמד באוניברסיטת אדינבורו. במשך כ-30 שנה שימש כרופא בליברפול, ונמנה עם מייסדי המכון המלכותי, מכון המכניקה של ליברפול והאגודה הפילוסופית והספרותית של ליברפול. הוא הכיר את חוקר הקוטב ויליאם סקורסבי, וכתב רשימה של בעלי חיים שנצפו בגרינלנד המזרחית בעבור "יומן-המסע של ציד הלווייתנים הצפוני" של סקורסבי (1823). סקורסבי קרא על שמו את האי טרייל בגרינלנד.

כאשר ג'ון ג'יימס אודובון הגיע לליברפול ביולי 1826, טרייל סייע בידו במציאת מוציא לאור לספרו "הציפורים של אמריקה". אודובון קרא על-שמו את ה-Traill's Flycatcher, סוג של ציפור-שיר ממשפחת הטיראניים, שבשעתו התייחס למין שכלל הן את ה-Empidonax traillii והן את ה-Empidonax alnorum.

טרייל שב לאוניברסיטת אדינבורו בשנת 1833 כפרופסור לרפואה משפטית. הוא ערך את המהדורה השמינית של האנציקלופדיה בריטניקה (בשנים 1852-1861), שנשלמה שנה בטרם מותו.

## לקריאה נוספת

***Audubon to Xánthus**, Barbara and Richard Mearns 


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:אנציקלופדיה בריטניקה
קטגוריה:רופאים סקוטים
קטגוריה:רופאים בריטים במאה ה-18
קטגוריה:רופאים בריטים במאה ה-19
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1781
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1862
נפתלי אמסטרדם

[שמאל|ממוזער|250px|מודעה מטעם רבי נפתלי אמסטרדם על [אפיית מצות מכונה בשכונת מזכרת משה, 1908]]
ממוזער|200px|קבר רבי נפתלי אמסטרדם בהר הזיתים
רבי **נפתלי דב אמסטרדם** (ה'תקצ"ב, 1832, סלנט – ה'תרע"ו, 1916, ירושלים) היה מראשוני תנועת המוסר בליטא, ומגדולי תלמידיו של רבי ישראל מסלנט.

## קורות חיים
נולד בעיירה סלנט שבליטא בשנת תקצ"ב. מנערותו התבלט בשקידתו וביראתו, ורבי ישראל סלנטר מסר לידו את בנו לחנכו. למד אצל רבי ישראל סלנטר בבית מדרשו בווילנה ובקובנה, והיה בין התלמידים הבכירים של רבי ישראל.

לאחר נישואיו סירב לקבל על עצמו רבנות ופתח מאפייה בביתו לפרנסתו, אך רבו רבי ישראל אסר עליו לעבוד בה כפועל פשוט ולכן חיפש משרת רבנות. בשנת 1867 התמנה לרבה של הלסינקי, בה כיהן כרב במשך שמונה שנים. במהלך שנת 1870 ניסה לעבור לרבנות נובגורוד, אך הניסיון נכשל והוא שב להלסינקי עד שנת 1875, אז התפטר ושב לקובנה. בקובנה הוא חי בעוני ורבי ישראל שלחו לכהן בסנקט פטרבורג כמורה צדק לצד חברו ר' יצחק בלאזר, תפקיד בו כיהן כשנה. לאחר מכן כיהן ברבנות בעיירות יאסווין ואלקסוט, ולבסוף נטש את משרת הרבנות והתמסר להשתלמותו המוסרית.

בשנים אלו פעל להפצת שיטת המוסר בסביבתו, ובמסירת שיחות מוסר בישיבות שיטת המוסר.

בשנת 1906 נפטרה אשתו, ומיד לאחר מכן עזב את קובנה ועלה לארץ ישראל, והתיישב בירושלים, גם בה היה פעיל בהרבצת תורה ומוסר.

רבי נפתלי אמסטרדם נפטר בירושלים בו' באדר ה'תרע"ו (1916) ונטמן בהר הזיתים.

בנו רבי אליעזר לוין שימש כרב בנאדארזין (Nadarzyn) שבפולין.

## לקריאה נוספת
* 'אמשטרדם, ר' נפתלי ב"ר שלמה', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 29 (, תמונה 1227).
* הרב דב כ"ץ, **[[תנועת המוסר (ספר)|תנועת המוסר]]**, כרך ב'

קטגוריה:רבנים ביישוב
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:תנועת המוסר: אישים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:חצר שטרויס: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:סלנט: אישים
קטגוריה:הלסינקי: רבנים
קטגוריה:רבנים פינים
קטגוריה:סנקט פטרבורג: רבנים
קטגוריה:רבני ערים באירופה
קטגוריה:ילידי 1832

קטגוריה:נפטרים ב-1916
ח'אלסה (סיקיזם)

**ח'אלסה** (נכתב גם **קהלסה** או קהאלסה; פירוש המילה הוא "טוהר") הוא השם שנתן גורו גובינד סינג  לקהל המאמינים הסיקים אשר טבלו בטקס האמריט סנסקר  כאות להצטרפותם לעדה.

הגורו העשירי, גורו גובינד סינג היה לוחם ומנהיג דתי שהבין נכון את העתיד להתרחש וצפה מאבקים צבאיים. הוא יסד את ברית הח'אלסה, איחד את עדת הסיקים והפך את יחידות הלוחמים לצבא מאורגן. 

שמאל|ממוזער|225px|"קארה", "קאנגה" ו"קירפאן" - 3 מתוך 5 סימני היכר סיקהים מובהקים
ב-30 במרץ 1699, במהלך כנס באנאנדפור שבהודו שנערך ביום הראשון של הבאיסאקי, ביסס גובינד סינג לראשונה את מוסד ה"ח'אלסה" וקבע טקס קבלה דתי שכלל טבילה סמלית ב"אמריט" ("צוּף" - מים קדושים מסוכרים שעורבבו בחרב "קאנדה"). המאמינים שהצהירו נאמנות לח'אלסה נדרשו לחמישה סימני היכר חיצוניים (Panj Kakka - "חמש ה-K"):
* קש (kesh) - שיער וזקן לא-גזוזים (אצל הגברים השיער נאסף ומכוסה בטורבן)
* קאנגה (kangha) - מסרק קטן
* קארה (kara) - צמיד מתכת עגול
* קירפאן (kirpan) - פגיון קטן מעוקל
* קאצ' (kachch) - מכנסיים רפויים
בנוסף קבע הגורו גובינד סינג שכל הגברים הסיקים יכונו מעתה "סינג" (Singh - "אריה") וכל הנשים - "קאור" (Kaur - "נסיכה").

תנועת הח'אלסה החלה עם חמישה מאמינים חלוצים (פאנג' פיארה ), שנענו לקריאתו של הגורו להקריב את חייהם למען הקהילה. ח'אלסה היא הגרעין של החברה הסיקית.

## הח'אלסה כגוף צבאי
אחת החובות המוטלות על כל סיקי היא להגן בעזרת חרבו על החלשים. המוגול ג'אהנגיר אסר והוציא להורג בשנת 1606 את הגורו החמישי גורו ארג'אן  ותבע מכל הסיקים להתאסלם, אחרת יוצאו להורג. עקב כך התגבשה קבוצה של לוחמים סיקים שהתאחחדו נגד המוגול וגזרותיו. אחרי נפילת האימפריה המוגולית ועלייתה של ממלכת פנג'אב הסיקית סייעה הח'אלסה לגופי השלטון. עם זאת, הח'אלסה שמרה על אופייה הדמוקרטי של המדינה ועל יכולתה להתנגד למהראג'ה. בשנת 1839, עם פטירתו של המהראג'ה האחרון רנג'יט סינג, מנה הכוח הצבאי של הח'אלסה כ-30,000 לוחמים, שנחשבו על ידי הבריטים כלוחמים עזי נפש ושולבו בצבא הודו הבריטית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הודו: דת ופילוסופיה
קטגוריה:סיקיזם
שלמה ליבוביץ-ליש

**שלמה ליבוביץ-ליש** (1927 – י"א בתמוז ה'תשע"ד, 9 ביולי 2014) היה דיפלומט והיסטוריון ישראלי, המייסד של ACMEOR (האיגוד העולמי לתרבות יהדות רומניה), המפרסם של מגילת החורבן של יהודי רומניה, מנהל המחלקה המזרח-אירופית של משרד החוץ הישראלי במשך שנים רבות.

## ביוגרפיה
שלמה ליבוביץ נולד ב-1927 בבוטושאן שברומניה. בגיל 13 הצטרף לתנועת נוער ציונית. למד בבית ספר יהודי שבניהולו של תאודור לווינשטיין-לבאי. בשנים 1944–1947 היה למנהיג בני עקיבא ברומניה וחבר בהנהגת החלוץ המקומית בין השנים 1944 ל-1949. הוא למד בסמינר למורים ביידיש, עלה לישראל (תחת זהות בדויה) בשנת 1950. ליבוביץ-ליש היה חבר בקיבוץ ניר עציון ועבד כמורה בכפר סבא. בין השנים 1953 ל-1983 הוא עבד במשרד החוץ ובמסגרת עבודתו טיפל בשחרור אסירי ציון מרומניה ובאיחוד משפחות. ליבוביץ-ליש סיים תואר ראשון בהיסטוריה יהודית, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה, תואר שני בהיסטוריה יהודית ודוקטורט באוניברסיטת בר-אילן בנושא "יהודי רומניה 1944–1950 מול משטר משתנה".
תחת השם "עמנואל-ליש" ליבוביץ -ליש יחד עם אסיר ציון לשעבר משה מוסקוביץ'-עמנואל חיבר את המילון העברי-רומני ורומני-עברי ששימש במשך עשרות שנים דורות של יהודי רומניה שעלו לישראל.
נודע בין היתר בתרומתו להפצת ידע על תולדות העם היהודי והציונות בשידורי קול ישראל בשפה הרומנית.

נפטר בישראל ב-9 ביולי 2014, והובא למנוחות בבית העלמין קריית שאול.

בנו ישראל אריאל הוא מראשי ישיבת עוד יוסף חי, וערך מספר ספרים של הרב יצחק גינזבורג.

## פרסים ואותות הוקרה
*פרס נימירובר
*פרס גרופר לספרות
*פרס ינקולוביץ'
*מדליית בנב מרנטי
*התואר פרופסור לשם כבוד של אוניברסיטת באבש-בויאי בקלוז'-נאפוקה

## כתבים
*עמנואל - ליש - **המילון עברי-רומני ורומני עברי** (חובר על ידי שלמה ליבוביץ' ליש יחד עם משה מוסקוביץ'-עמנואל)
***לקסיקון של מונחים יהודיים, ציוניים וישראלים** (במהדורה הראשונה - עם משה מאור)
*Şabat: cununa creaţiei - **שבת כתר בראשית**
*Reflecţii despre Iudaism **מחשבות על היהדות**
*Între legendă şi realitate (lumea hasidică) - **בין אגדה למציאות: העולם החסידי''
*Comitetul Democratic Evreiesc "הוועד הדמוקרטי היהודי''
*Evreimea Botoşăneană, mini-monografie -יהודי בוטושאני
*2013 - **יהודי רומניה בשנים 1950-1944'''

## קישורים חיצוניים

* מאמר על ריאיון עם שלמה ליבוביץ-ליש ותצלום שלו ברומנית
* ראיון בו מספר שלמה ליבוביץ-ליש על התשלום שניתן לשלטונות רומניה עבור עליית יהודי רומניה ברומנית
* ריאיון עם שלמה ליבוביץ-ליש על שואת יהודי רומניה והאנטישמיות ברומניה ברומנית
* מקור ראשון - על מגילת החורבן של יהדות רומניה שפורסמה על ידי שלמה ליבוביץ-ליש
* 
*לוציאן זאב הרשקוביץ'- הספד לשלמה ליבוביץ ליש באתר הארגון "אמיר"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים יהודים רומנים
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:ניר עציון: אישים
קטגוריה:בני עקיבא
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
שריר העכוז הקטן

**שריר העכוז הקטן** (טרמינולוגיה אנטומיקה – TA: Musculus gluteus minimus) הוא הקטן מבין שלושת שרירי העכוז (יתר שרירי העכוז הם שריר העכוז הגדול ושריר העכוז האמצעי). השריר ממוקם עמוק יותר משריר העכוז האמצעי ופעולותיו דומות לאלו של האחרון: הוא מרחיק את הירך ומסובב אותה פנימה. כוחו של העכוז הקטן, בעת סיבוב פנימי של הירך, גדול יותר מזה של העכוז האמצעי.

## תיאור
לשריר העכוז הקטן מבנה דמוי מניפה משולשת המשתרעת מהאגן לעצם הירך.

תחילתו של השריר בפן החיצוני של עצם הכסל, בין קו העכוז הקדמי לקו העכוז התחתון.

השריר נאחז בחלק הקדמי של תל הירך הגדול.

## עצבוב
שריר העכוז הקטן מעוצבב על ידי שורש העצב המותני החמישי (L5) ועל ידי שורש העצב של העצה הראשון (S1) דרך **עצב העכוז העליון** (Nervus gluteus superior).

## תמונות נוספות

 תמונה:Gray235 he.png|מבט צידי אל עצמות האגן ואל אזורי החיבור של השרירים הנאחזים בהן.
 תמונה:Gray244 he.png|מבט קדמי אל עצם הירך ואל אזורי החיבור של השרירים הנאחזים בה.
 תמונה:Gray434.heb.PNG|שרירי העכוז והירך במבט אחורי (העכוז הגדול והעכוז האמצעי הוסרו באופן חלקי), שריר העכוז הקטן נראה בחלקו העליון של האיור.
 

## ראו גם
*מונחים באנטומיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
פגיעה עמוקה (גשושית)

שמאל|ממוזער|רגע הפגיעה בשביט טמפל 1
**פגיעה עמוקה** (באנגלית: **Deep Impact**) הייתה גשושית של נאס"א שתוכננה ללמוד את ההרכב הפנימי של השביט טמפל 1. הגשושית במשקל 650 ק"ג שוגרה ב-12 בינואר 2005. ב-4 ביולי 2005 בשעה 5:52 UTC האימפקטור של הגשושית התנגש בהצלחה בשביט תוך שהוא משליך לכל עבר אבק ורסיסי סלע מגרעין השביט. התצלומים מההתנגשות מלמדים כי השביט הרבה יותר מאובק, ופחות קרחוני ממה ששוער תחילה. ההתנגשות יצרה ענן אבק גדול ובוהק שהסתיר את מראה המכתש שנפער. בניגוד למשימות קודמות לשביטים, שרק חלפו לידם וצילמו אותם מרחוק, משימה זו הייתה הראשונה שגרמה לפליטת חומר מפני שביט.

הגשושית איבדה קשר עם כדור הארץ באוגוסט 2013, אחרי שהשעון שבה ספר 232 עשיריות שנייה מאז 1 בינואר 2000.

## ראו גם
*תוכנית דיסקברי

## קישורים חיצוניים

* 
* דף הבית של פגיעה עמוקה באתר נאס"א
* 
* 
* 

קטגוריה:תוכנית דיסקברי
קטגוריה:גשושיות אמריקאיות
קטגוריה:משימות לחקר מערכת השמש
קטגוריה:אימפקטורים
בריינפופ

שמאל|ממוזער|250px|בריינפופ ישראל בשנים 2005-אפריל 2017
**בּרֶיינפּוֹפּ** (באנגלית: **BrainPOP**) הוא אתר אינטרנט אמריקאי חינוכי המציג מגוון רחב של סרטוני אנימציה שמטרתו להנגיש תוכן אנציקלופדי לילדים במגוון רב של נושאים. הוא כולל גם  חידון "בחן את עצמך", מערך שיעור למורה, פעילויות ומאגר שאלות ותשובות. 

חלק מסרטוני בריינפופ שודרו בעבר גם בטלוויזיה -  בערוץ לוגי וכן בטלוויזיה החינוכית הישראלית בתוכנית שנקראה  "תום ומובי מציגים".

## היסטוריה
אתר "בריינפופ" נוסד בשנת 1999  על ידי שני רופאים ישראלים המתגוררים בארצות הברית. חנן קדמון וד"ר אברהם כדר. ד"ר כדר הוא רופא ילדים ואימונולוג, אשר ניסה למצוא דרך להסביר לחולים הצעירים שלו על המחלות שלהם. כך נוצר סרטון בריינפופ הראשון.  התכנים הראשונים שעלו לאוויר היו מתחום הבריאות, ולאט לאט התרחב האתר וכיום הוא עוסק בכל תחומי הדעת.

בריינפופ הגיע לישראל בשנת 2005, והוא זמין היום בעברית ובאנגלית.

באוקטובר 2022 החברה נרכשה בידי חברת קירקבי , בעלת השליטה בחברת לגו, תמורת 875 מיליון דולר.

## סביבות נוספות של בריינפופ
***בריינפופ BrainPop ELL) ELL)** - סביבה דיגיטלית ייחודית, מבוססת אנימציה, ללימוד והוראת השפה האנגלית. גם פה מככב מובי הרובוט, כשאליו מצטרף הנער בן. בנוסף לסרטוני אנימציה שמלמדים אוצר מילים חדש וכללים דקדוקיים חדשים, ישנם תכנים תומכים רבים נוספים כמו: כרטיסיות מילים דיגיטליות, תוכן שמאפשר לתלמיד להקליט את עצמו חוזר על משפטים מתוך הסרטון וכך לעבוד על הגיה נכונה ועל מבטא, חידונים ברמות שונות, תכנים אינטראקטיביים, מערכי שיעור למורים ועוד.
***בריינפופ ג'וניור (.BrainPop Jr)** - בריינפופ לגילאי הגן. בכיכובם של מובי הרובוט והילדה אנני. בריינפופ ג'וניור זמין רק באנגלית ולא בעברית.
***לומדים עם בריינפופ (BrainPop Educators)** - אתר המיועד למורים ומציע הדרכה, תמיכה טיפים ורעיונות לשימוש מושכל בתכנים בבריינפופ. בין היתר אפשר למצוא שם כלי לחיפוש תוכני בריינפופ לפי תוכנית הלימודים, לוח שנה שמציע סרטוני בריינפופ רלוונטיים לפי ימים מיוחדים בשנה, חומרים להדפסה למורים ועוד.

## הדמויות
***תום (Tim)** (מדבב בעברית - עמרי רונן): תום הוא נער בעל ידע רחב אשר מספק לצופים הסברים אודות נושאים שונים במגוון תחומים. הוא מגיש את רוב הסרטונים יחד עם מובי.
***מובי הרובוט (Moby the Robot)** : רובוט שאינו מדבר, ומתקשר בצפצופים. משתתף במרבית הסרטונים.
***קרן (Cassie)** (מדבבת בעברית - עינת אזולאי) **ושירה (Rita)** (מדבבת בעברית :נטע בן אהרון/דנה פרופ): חברות של תום ומובי, מגישות מדי פעם סרטונים בעצמן וחלק מהסרטונים קרן או שירה מגישות יחד עם מובי.
***נטע** **(Nat)** (מדבבת בעברית - עינת אזולאי/רונה בקרמן): חברה חדשה באתר (החל ב־2018), מגישה חלק מהסרטונים יחד עם מובי.
***מתן (Mateo)** (מדבב בעברית - ליאור חקון): חבר חדש באתר.
***בן (Ben)** : מגיש את סרטוני בריינפופ ELL יחד עם מובי.
***אנני (Annie)**: מגישה את סרטוני בריינפופ ג'וניור יחד עם מובי.
***שלמה (Bob)**: עכבר בעל קול נמוך שהיה בעבר בסרטוני בריינפופ הישנים כיום באתר החדש.
## קישורים חיצוניים

* 
* בריינפופ ישראל
* לומדים עם בריינפופ
* בריינפופ ELL - ללימוד והוראת השפה האנגלית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-1999
בנימין אוראל

[שמאל|ממוזער|250px|מבנה מסחר ותעסוקה משנת [1939 בצומת הרחובות ארלוזורוב והרצל בחיפה, פברואר 2010]]
[שמאל|ממוזער|250px|אנדרטה לזכר [אבשלום פיינברג, מוצבת היום בתחומי פארק נחל חדרה, 3/12]]
[250px|ממוזער|בית רוזנפלד ב[בת גלים]]
**בנימין אוראל** (1889 – 3 בדצמבר 1968) היה אמן, צייר, פסל ואדריכל ישראלי, שתכנן בין השאר את תחנת החשמל בנהריים.

## ביוגרפיה
נולד בשם **בנימין פייבלזון** למשפחה דתית בפלונגיאן במחוז טלז שבפלך קובנה של האימפריה הרוסית (בתחום המושב היהודי, כיום בליטא), שם שימש אביו כרב העיירה. בעקבות נטיותיו היצירתיות, נשלח על ידי הוריו בשנת 1907 ללמוד בישיבה בארץ ישראל, אך הוא בחר לפרוש מלימודי הקודש ולפנות לבית הספר לאמנות "בצלאל".
בבצלאל למד בין השנים 1908–1914 במגמת ציור ופיסול, ולאחר מכן הצטרף כחבר בסגל המורים.

בדומה לאדריכלים רבים באותה העת, היות שלא נמצא היה בית ספר לאדריכלות בארץ ישראל וכן לא היה ברשותו תקציב ללימודים אקדמיים בחוץ לארץ, פנה לעבוד כשרטט במשרדי אדריכלים בפריז ובברלין.

עם שובו ארצה חבר למהנדס האזרחי יחזקאל זוהר להקמת שותפות במשרד תכנון אשר הוקם בחיפה בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20. המשרד פעל בשנים 1926–1942, ובמהלכן תכנן עשרות בניינים. עיקר פעילותו הייתה בחיפה, אולם מגוון הפרויקטים בוצעו ברחבי ארץ ישראל המנדטורית, מנהריה ועד רחובות. בין היתר השתתף בתכנון תחנת כוח נהריים של חברת החשמל.

בשנת 2008 יצאה לאור המונוגרפיה "בנימין אוראל: אדריכל ללא דיפלומה", מאת בנו ונכדו אלוף ודרור אור-אל, המסכמת את פועלו של אוראל. במקביל הועלה אתר אינטרנט הסוקר את עבודותיו המרכזיות.

## קישורים חיצוניים
* בנייני האדריכל בנימין אוראל – אתר המסכם את פעילותו האדריכלית (ארכיון האינטרנט, אתר לא תקין)
* מיכאל יעקובסון, סיבוב בחיפה בבית הצופה ובחומוס אבו יוסף, בבלוג "חלון אחורי", 13 במאי 2010 – סקירה אדריכלית על "בית הצופה" בתכנונו של אוראל
* מיכאל יעקובסון: סיבוב בשכונת בת גלים כולל סקירה על בית רוזנפלד בתכנון בנימין אוראל, באתר 'חלון אחורי', 27 באוגוסט 2016
*מיכאל יעקובסון: סיבוב בארבעה בתי המגורים הכי שווים בשכונת הדר בחיפה, באתר 'חלון אחורי', 23 בנובמבר 2016
* 
* 

קטגוריה:קצרמר אמנים

קטגוריה:פלונגה: אישים
קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות
קטגוריה:סגל בצלאל
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1889
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קסטלו די ריבולי

ממוזער|250px|החזית הבלתי גמורה של פיליפו יובָרָה
ממוזער|250px|המעבר בין אזור החזית של יובָרָה לאזור ה"מניקה לונגה" ''Manica Lunga''.
**קסטלו די ריבולי** (באיטלקית: **Castello di Rivoli**) היא מצודה בריבולי שבקרבת טורינו שבאיטליה, אשר שימשה כאחד המעונות המלכותיים של בית סבויה. כיום משמש המבנה כמוזיאון לאמנות עכשווית של טורינו.

## תולדות המקום
מניחים כי המצודה נבנתה בין המאה ה-9 למאה ה-10, אך העדות הראשונה לקיומה היא מסמך משנת 1159, בחתימת ידו של פרידריך "ברברוסה" קיסר האימפריה הרומית הקדושה, המאשר את העברת הבעלות על אזור ריבולזה (Rivolese) הכולל את המצודה, לבישוף של טורינו.

במאה ה-11 נרכשה המצודה על ידי בית סבויה, אשר הסתכסך תוך זמן קצר עם הבישוף, סכסוך שבשנת 1184 גרם נזקים למבנה. בשנת 1330 הועברה למצודה פעילות המועצה המנהלית העליונה (Consiglio dei Principi) של האזור הכפרי, על ידי הרוזן אמדאו ה-4. שם גם הוצגו לראשונה תכריכי טורינו בדרכם ליעדם הסופי לתצוגה בכנסייה בטורינו.

בשנת 1559 נקבע ב"הסכם שאטו-קאמברסיס" (Treaty of Cateau-Cambrésis) כי הדוכס אמנואלה פיליברטו לא יוכל לשבת בטורינו אלא אם ייוולד לו בן זכר. הדוכס עבר להתגורר במצודה וביצע בה שיפוצים עד להולדת בנו, צ'ארלס אמנואלה ה-1, בשנת 1562, אז עזב את המצודה וחזר לטורינו. השיפוצים במצודה נמשכו עד 1644 עם ייסוד מיבנה ה"גלריה של בית סבויה" אשר נקרא "מניקה לונגה" (*Manica Lunga*). רוב שכיות החמדה שהוצגו בגלריה נבזזו על ידי החילות הצרפתיים במהלך מלחמת תשע השנים, בסוף המאה ה-17, וכיום ניתן לצפות רק בשרידיהן.

בתחילת המאה ה-18 חידש האדריכל פיליפּוֹ יובָרָה את מלאכת השיפוצים בהזמנתו של הדוכס ויקטור אמדאו ה-2, אשר התגורר במצודה כאסיר לאחר שוויתר על כס המלוכה ונכשל לזכות בו שוב. יובָרָה הקים רק את חזית המצודה, אך גם אותה לא הספיק לסיים. עם מותו של אמדאו ה-2 ננטשה המצודה עד לשנת 1863, אז החליטה עיריית ריבולי להפכה לקסרקטין. עשרים שנה מאוחר יותר שימש אגף של המצודה כספרייה.

במלחמת העולם השנייה ניזוקה המצודה קשות ונשארה נטושה עד לשנת 1979, אז חודשו עבודות השחזור. כיום כוללת המצודה שני מבנים בלבד: ה"מניקה לונגה" (הגלריה) והחזית הבלתי גמורה שהקים יובָרָה. בשנת 1984 נפתחה המצודה לקהל כמוזיאון לאמנות בת זמננו, הנחשב לאחד המוזיאונים הידועים מסוגו באירופה.

עבודות השיפוץ הראשונות נעשו על ידי האדריכל אנדראה ברונו. היוזמה לא הושלמה מכיוון שהתקציב הספיק רק לתיקון הנזקים למבנה. כעבור כמה שנים, בשנת 1967, המשיך ברונו לשבור את החלקים המתפוררים של האטריום, שנבנו בתחילת המאה ה-10. הוא שימר את הטירה במלואה והקים שם את המוזיאון לאמנות מודרנית.

## גלריית תמונות

Image:Castellorivoli3.jpg|הכניסה לאזור "מניקה לונגה"
Image:Castellorivoli4.jpg|תוספות בנות זמננו ל"מניקה לונגה"
Image:Castellorivoli5.jpg|מבט כללי 


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טורינו: מבנים
קטגוריה:טורינו: מוזיאונים
קטגוריה:מבנים שתכנן פיליפו יוברה
הרכבת התחתית של סלוניקי

שמאל|ממוזער|250px|עבודות ההקמה
שמאל|ממוזער|250px|קטע מנהרה שהושלם
**הרכבת התחתית של סלוניקי** (ביוונית: **Μετρό Θεσσαλονίκης**), היא מערכת הסעת המונים תת-קרקעית בעיר סלוניקי שביוון, הקו הראשון נפתח ב-30 בנובמבר 2024, ובעתיד מתוכנן להיפתח קו נוסף.

## אודות הפרויקט
השלב הראשון של המיזם כולל קו רכבת באורך של 9.6 ק"מ, 13 תחנות ודפו בקצהו המזרחי. העבודות החלו, מהקצה המערבי של הקו, כבר בחודש יוני 2006, והסתיימו ב-2024. עלותו המוערכת של שלב זה עומדת על כ-1.1 מיליארד אירו. הקרונות של הרכבת התחתית של סלוניקי זהים לאלו של הרכבת התחתית בקופנהגן ולרכבת דוקלאנדס הקלה בלונדון, והמנהרות לכיווני הנסיעה המנוגדים הינן נפרדות. הרכבת התחתית כוללת 18 רכבות ללא נהג, והתחנות יצוידו בקירות ובדלתות זכוכית שיחצצו בין הרציפים לבין פסי הרכבת. המיזם נבנה על ידי תאגיד איטלקי-יווני אנסלוברדה-אנסלדו אס.טי.אס. (Ansaldobreda-Ansaldo STS), וחברת "אטיקו מטרו" האחראית על הפעלתה של הרכבת התחתית באתונה ומפקחת עליו.

## הממצא הארכאולוגי
עיקר המחקר הארכאולוגי, המתבצע במקביל לעבודות ההקמה של קו הרכבת, מתמקד בתחנות שבתחום העיר הבצורה מימי תאודוסיוס ובתחנות הסמוכות מחוץ לחומה. המחקר שנכלל בלוח הזמנים להקמת הפרויקט, חשף ממצאים ארכאולוגיים רבים והפתיע את החוקרים בעושרו. בתחנות האגיה סופיה ווניזלו שבתוך החומות התגלו קטעים מהדקומנוס מקסימוס של העיר הביזנטית, על המזרקות והאכסדרות שלאורכה. הדרך המקורית רוצפה בשיש אך במאה ה-6 הוחלף זה בפיסות אבן גדולות. בתחנת וניזלו התגלתה כיכר עירונית שלאורכה בתי מלאכה ושווקים, ואשר שכנה לצד ויה אגנטיה הקדומה שחצתה את העיר. בתחנות שמחוץ לחומות העיר הקדומה התגלו שרידים לפולחן נוצרי קדום, ובתחנת סינטריוואני שממזרח לחומה התגלתה כנסייה עתיקה שנבנתה מעל מבנה פולחני פרה-נוצרי, ובפסיפס שבה נראית דמותו של עוף החול. כנסייה נוספת ושדה קבורה התגלו בתחנת דימוקרטיאס שממערב לחומה. שיטת הקבורה במקום מעידה על כך ששדה הקבורה היה בשימוש עד הכיבוש עות'מאני במאה ה-15.

## רשימת התחנות
* נאוס סידירודרומיקוס סטאת'מוס (Νέος σιδηροδρομικός σταθμός, תחנת הרכבת החדשה)
* דימוקרטיאס (Δημοκρατίας)
* וניזלו (Βενιζέλου)
* אגיה סופיה (Αγία Σοφία)
* סינטריוואני (Σιντριβάνι)
* פנפיסטימיו (Πανεπιστήμιο, אוניברסיטה)
* פפאפי (Παπάφη)
* אפקילידי (Ευκλείδη)
* פלמינג (Φλέμινγκ)
* אנליפסאוס (Αναλήψεως)
* פטריקיו (Πατρικίου)
* וולגרי (Βούλγαρη)
* נאה אלווטיה (Νέα Ελβετία)
* דפו (Αμαξοστάσιο Πυλαίας)

## תוכניות עתידיות
התוכנית העתידית להארכת המערכת כוללת בשלב הראשוני שלוחה דרומה אל קלמריה (Καλαμαριά) וצפונה לסטוורופולי (Σταυρούπολη). כמו כן נשקלת האפשרות להארכות נוספות אל קודליו (Κορδελιό) מצפון מערב ואל נמל התעופה הבינלאומי סלוניקי מקדוניה בדרום מזרח.

## בתרבות הפופולרית
עיכובים בבנייה הפכו את המטרו בסלוניקי לנושא מספר בדיחות ביוון.

ראש ממשלת יוון, אלכסיס ציפרס, התבדח על העיכובים ביריד הבינלאומי בסלוניקי 2018: "מה קורה עם המטרו, חבר'ה? האם זה ייבנה כאן?

אתרי סאטירה חדשותיים הזכירו את המטרו בהזדמנויות רבות עם סיפורים כמו "מטרו סלוניקי תפעל 24 שעות ביממה במהלך המהומה לחג המולד.

## ראו גם

* הרכבת התחתית של אתונה

## קישורים חיצוניים

* 
* הרכבת התחתית של סלוניקי, באתר "אתיקו מטרו"
* חשיפת ממצאים ארכאולוגיים חשובים בעת בניית רכבת תחתית 

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון: תחבורה
סלוניקי
רכבת תחתית
כושרות (מיתולוגיה)

שמאל|ממוזער|250px|סנונית במעופה
**כושרות** (באוגריתית: **𐎋𐎘𐎗𐎚** – כתֿרת) הן קבוצת אלות כנעניות (ואמוריות), שלפי ההקשרים המיתולוגיים המועטים שלהן מאוגרית מזוהות כאלות היריון ולידה.

באוגריתית, שמן מופיע כ"כתֿרת" (כושרות); שם זה קיים גם בטקסטים באכדית מהערים האמוריות מרי ואמר. במרי, הן מקבילות ל, אלות שמיות־מזרחיות שמשמעות שמן "רחם" או "מיילדת" (ברשימות הקדומות הופיעו  (נהגה kawašurātum) מקבילות ל־, ובתקופה מעט מאוחרת יותר  (נהגה kûšarātum) מקבילות ל־). באמר מופיעות האלות כ־. השוואה בין רשימות אלים באוגריתית ובחורית מאוגרית מעלה הקבלה בין הכושרות לקבוצות האלות החוריות חֻֿתֵנַ (Ḫutena) וחֻֿתֵלֻּרַ (Ḫutellura), שגם להן זיקה לאלוהויות לידה.

בתנ"ך מופיע המושג "כושרות" כמלה יחידאית בתהילים ס"ח, : "אֱלֹהִים מוֹשִׁיב יְחִידִים בַּיְתָה, מוֹצִיא אֲסִירִים בַּ**כּוֹשָׁרוֹת**, אַךְ סוֹרְרִים שָׁכְנוּ צְחִיחָה"; המזמור כולו מעורפל ומלא רמזים, אך ברור מההקשר התקבולתי ש"כושרות" קשורות ל"בית" ולכניסה למשפחתיות, בדומה לאלות הכנעניות "כושרות".

יש הסוברים כי הביטוי "הסנונית הראשונה" כמבשרת תופעה, קשור לאלות הללו, שכאמור מבשרות על ההריון.

באוגריתית הן מכונות בשם "בנת הלל סננת" – בנות הלל (אולי דמות בשם הלל, כהילל שבמקרא, ואולי "הבנות האומרות הלל") הסנוניות (הזיהוי בין "סננת" בכתבי אוגרית לסנוניות אינו וודאי, ייתכן שמדובר ב"סוללות" (משוררות, מזמרות) בחילופי למנ"ר, כך על־פי תהלים ס"ח ה': "שִׁירוּ... זַמְּרוּ... **סֹלּוּ** לָרֹכֵב בָּעֲרָבוֹת").

בעלילת אקהת מסופר כי שופט הצדק דנאל הערירי מבקש מהאלים בן, ולאחר התערבות בעל ולאחריו גם אל, הוא שוכב עם אשתו והיא הרה. הוא שמח וצוהל לשמע הבשורה, ומגיע לביתו, חש להיכלו, ולביתו נכנסו הכושרות, המכונות שם "בנת הלל סננת", והוא טובח להן אלוף, ומגיש להן לחם ומשקה במשך ששה ימים, וביום השביעי הן יוצאות מביתו, והוא יושב לספור ירחים לקראת הולדת בנו.

בשני לוחות בהם בעל מזדווג עם פרה וענת מספרת לו על לידת בנו, מוזכרות (בהקשר מקוטע) הכושרות, בביטוי "חבל כתֿרת" ("חבל" מלשון הריון, כך ב וכן בערבית; או אולי "חבל" במובן "חֶבֶר", חבורת כושרות).

בשיר האוגריתי חתונת ירח ונכל, הכושרות נקראות לשמוח לרגל הריונה של נכל ואִב לירח. בסוף השיר נמתח קו, ומתחתיו מופיע מזמור לכושרות, שמפרט (כנראה) את שמותיהן:

הכושרות מוזכרות גם בכתבי אוגרית שאינם שיריים – ברשימות אלים, כאמור לעיל, וברשימת אלים וזבחיהם של "זבח צפון" (כנראה חג אוגריתי).

## לקריאה נוספת

## הערות שוליים

קטגוריה:אלים כנעניים
קטגוריה:אלות פריון
קטגוריה:לידה
אמבידקסטריות

**אַמְבִּידֶקְסְטֵרִי** (**דו-ידי** או **שְׁווה ידיים**) הוא אדם השולט בשתי ידיו במידה שווה, בלי צד דומיננטי.

במצב זה לאדם אין העדפת צד, כלומר אינו "ימני" או "שמאלי" ומסוגל לבצע את אותן הפעולות באיכות זהה ביד ימין ושמאל.
למעשה אין מדובר רק ביכולת זהה של שתי הידיים אלא גם של הרגלים.

במקרה נורמלי, בצד המועדף (הדומיננטי) יבצע הילד כמו המבוגר את מרבית הפעולות הדורשות דיוק ותיאום עין-יד כגון כתיבה, גזירה במספריים וחיתוך. במקביל יעדיף לעמוד על הרגל השנייה ולבעוט בכדור ברגל הדומיננטית (ימני יעמוד על רגל שמאל ושמאלי על רגלו הימנית).

רווחת אמונה שעקב השימוש בשני צדי המוח בו-זמנית, אמבידקסטרים הם אנשים חכמים ומוכשרים יותר (מנצלים יותר טוב את המוח) וכן יש להם בעיות בחשיבה לוגית ומתמטית עקב שימוש בשני מרכזי חשיבה בו-זמנית. אמונות אלו לא הוכחו ומחקרים לא מצאו ביסוס מדעי להנחות אלו.

בכל מקרה שילד מעל גיל 5 עדיין לא פיתח העדפת צד, יש לברר בירור נוירולוגי אם חוסר ההעדפה אינו נובע מחולשה של הצד הדומיננטי או מפגם נוירולוגי שגורם לילד להתעלמות מצד או קו אמצע חזק מידי.

רבים טועים בין אמבידקסטריה ל"דומיננטיות מעורבת" (זה מצב שבו אדם מבצע פעולות מסוימות ביד ימין ואחרות ביד שמאל – קיים הרבה ב"שמאליים" שהוכרחו בילדותם להיות "ימניים").

האמנים והממציאים האיטלקים לאונרדו דה וינצ'י ומיכלאנג'לו והמדענים אלברט איינשטיין וניקולה טסלה ידועים בכך שהיו דו-ידִיים.

אמבידקסטריות קשורה לסיכון מוגבר של הפרעות נפשיות כמו סכיזופרניה והפרעת דחק פוסט־טראומטית.

## גיזרון
מקור המילה אמבידקסטריות מהשפה הלטינית: **"אמבי"** פירושה "שניהם" ו**"דקסטר"** פירושה "ימני" (בניגוד לשמאלי), או מועדף. הפירוש המילולי הוא "ימני בשני הצדדים".

המונח העברי שנקבע במילוני האקדמיה ללשון העברית ל"אמבידקסטריות" הוא "שווי ידיים" (בניקוד: שֹׁוִי יָדַיִם; בעבר – דו-ידיות). שם התואר הוא "שְׁווה ידיים".

## בהלכה היהודית

מי ששולט בשתי ידיו צריך על פי ההלכה להניח תפילין ביד שמאל כדרך רוב בני אדם: "ואם שולט בשתי ידיו, מניח בשמאל כל אדם" ().

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נוירולוגיה
קטגוריה:פיזיולוגיה
1335

## אירועים
* בנדיקטוס השנים עשר מתחיל לתקן את הנזירים ציסטרסיאניים.
* לאחר מותו של אבו סאיד נפסקת השושלת האילח'אנית.
* סרגיי רדונז'סקי הקים כנסייה במקום בו התפתחה לאוורת השילוש-סרגייב.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1339

## אירועים
* קשמיר נכבשת על ידי האסלאם.

## נולדו
* אריק השנים עשר, מלך שוודיה. (נפטר ב-1359).

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
סקאנסן

**סקאנסן** (בשוודית: **Skansen**) הוא גן חיות והמוזיאון הפתוח הראשון בשוודיה. המוזיאון, הממוקם באי יורגודן (Djurgården) שבסטוקהולם, נוסד ב־1891 על ידי ארתור הזליוס שביקש לשמר את מראה דרך החיים באזורים שונים בשוודיה.

## היסטוריה
במאה ה־19 שטף גל שינויים גדול את אירופה ודרך החיים הכפרית השתנתה במהרה לטובת חברה מתועשת. הזליוס שראה כיצד המסורות העתיקות נזנחות לטובת דרך החיים המודרנית, חשש שייעלמו לבסוף ויישכחו. לשם כך החליט להקים מוזיאון פתוח שישמר את דרך החיים הכפרית ברחבי שוודיה למען הדורות הבאים. הזליוס שכבר יסד את המוזיאון הנורדי באי יורגודן, החליט להקים עליו מוזיאון נוסף בהשראת המוזיאון הפתוח שהקים ב־1881 אוסקר השני בכריסטיאניה. סקאנסן היה במקור חלק מהמוזיאון הנורדי, אך הפך לארגון עצמאי ב־1963; עם זאת, המוצגים במוזיאון עדיין שייכים למוזיאון הנורדי.

לאחר סיורים רבים ברחבי שוודיה רכש הזליוס 150 בתים מרחבי המדינה, פירק חלק אחר חלק ובנה אותם מחדש בתחומי המוזיאון. רק שלושה מבנים ברחבי המוזיאון הם העתקים מושלמים ולא המבנים המקוריים.

## סקאנסן ככינוי
המושג "סקאנס" ("סקאנסן" היא הצורה המיודעת), שמשמעו בשוודית "ביצור" או "חפיר", הפך לכינוי כללי למוזיאונים אתנוגרפיים פתוחים נוספים ברחבי העולם, ובמיוחד במזרח אירופה, שם הם פופולריים ביותר. סקאנסנים מצויים, בין היתר, בפולין, בצ'כיה, בסלובקיה, בסלובניה ובהונגריה, שבה ממוקם סקאנסן ידוע בסנטאנדרה הסמוכה לבודפשט (Szentendrei Szabadtéri Néprajzi Múzeum). סקאנסנים נוספים מצויים גם באוסטריה (מוזיאון שטיבינג – Stübing) ובשווייץ (Urschweizerische Erlebnissdörfli).

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר מוזיאון סקאנסן בסנטאנדרה, הונגריה
ממוזער|ימין|250px|בקתה כפרית מהמאה ה־19 בין העצים. מוזיאון סקאנסן

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיאונים להיסטוריה
קטגוריה:אירופה: גני חיות
קטגוריה:סטוקהולם: תרבות
קטגוריה:מוזיאונים פתוחים
קטגוריה:מוזיאונים אתנוגרפיים
קבורת אפר יהודי אוסטריה בירושלים (1949)

ממוזער|ארון המכיל כדי אפר נישא לעבר הקבורה
בקיץ 1949 נקברו בירושלים בטקס ממלכתי צבאי 30 כדים ובהם **אפר יהודי [[אוסטריה]]** שהומתו במחנות ההשמדה בשואה. טקס זה נחשב כיום לטקס הראשון שהתקיים בישראל לזכר נספי השואה ושנשא צביון ממלכתי.

## היוזמה לטקס
הטקס נערך כתוצאה מיוזמתו של שמעון ויזנטל יהודי אוסטרי ניצול שואה, אז עדיין אלמוני. אפרם של יהודי אוסטריה שנספו במחנות ההשמדה נאסף והיה מיועד למשלוח לארץ. באוקטובר 1948 פנה ויזנטל, במכתב לראש עיריית תל אביב-יפו ישראל רוקח ודרש לקיים טקס קבורה הולם לשרידים.
[שמאל|ממוזער|250px|שר החינוך והתרבות דאז ולימים נשיאה השלישי של מדינת ישראל, [זלמן שזר, עובר על פני כדי האפר שהוצבו בבית הרבנות הראשית בת"א.]]

המוסדות הרשמיים בישראל התקשו לעכל תכתיבו של ויזנטל. קשיים התעוררו כיוון שעל פי ההלכה אסור לקבור ב"קבר ישראל" דבר מלבד חלקי מת יהודי, ולגבי כדי אפר שנאספו במשרפות אין דרך להבטיח זאת. הסוכנות היהודית סברה שאין זה ראוי מהבחינה הסמלית שטקס קבורת אפר הנשרפים יקדם לטקס הממלכתי של קבורת עצמות הרצל ובני משפחתו, שאף הם הועלו לארץ בקיץ 1949. העלאת עצמות חוזה המדינה נתפסה כסמל לניצחון הציונות, בעוד קבורת שרידי קרבנות השואה נתפסה כסמל לתבוסת הגלות.  לאחר התלבטויות הוחלט למלא אחר דרישתו של ויזנטל.

## הטקס
הטקס הממלכתי נקבע ל-26 ביוני 1949. בשעה 11:00 הוצא ארון המתים בו הונחו כדי האפר מבית הרבנות הראשית ברחוב יבנה בתל אביב ומסע ההלוויה נע לכיוון בית הכנסת הגדול ברחוב אלנבי. אחרי הארון נעה הפמליה שכללה שרי ממשלה ונכבדים אחרים. אלפים גדשו את הרחובות ובתי הספר שחררו את התלמידים. חנויות לאורך ציר הנסיעה נסגרו והקהל עקב בדממה אחר התקדמות השיירה. על מדרגות בית הכנסת הגדול אמר הרב האשכנזי של תל אביב, הרב איסר יהודה אונטרמן, קדיש. השיירה המשיכה לרחובות שם נשא דברים אל מול קהל רב, נשיא המדינה, חיים ויצמן. משם החלה השיירה בליווי משטרתי, לעלות לכיוון ירושלים. בירושלים נערכה לוויה צבאית בנוכחות נשיא הקונגרס היהודי העולמי, ראש העירייה ונכבדים אחרים. השיירה נעה לבית הכנסת ישורון ושם נשא דברים הרב הראשי הספרדי, הרב עוזיאל. הארון נטמן בבית הקברות סנהדריה.

## מקורות
* גיליון ה"פלסטיין פוסט" מתאריך 24 ביוני 1949
* גיליון ה"פלסטיין פוסט" מתאריך 27 ביוני 1949
* סרטון שצולם בהלוויה ממאגר הסרטונים 'מדינה קמה'

## ראו גם
* זיכרון השואה בישראל (בפרט נושא הגישה הממלכתית)

## קישורים חיצוניים
* קבורת אפר יהודי אוסטריה בירושלים (1949) באתר ויקיגניה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זיכרון השואה בישראל
קטגוריה:1949 בישראל
קטגוריה:יהדות אוסטריה
קטגוריה:בית הקברות סנהדריה
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי אוסטריה
קטגוריה:הלוויות בירושלים
1344

## אירועים

## נולדו

## נפטרו
* רלב"ג - פרשן המקרא, פילוסוף ומתמטיקאי יהודי שפעל בדרום צרפת (נולד ב-1288).

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
עבדוליי ואד

**עבדולֶיי וָאד** (**Abdoulaye Wade**; נולד ב-29 במאי 1926) הוא פוליטיקאי סנגלי שכיהן כנשיא סנגל השלישי. ואד נבחר לשלטון לאחר שנים ארוכות שבהן עמד בראש האופוזיציה.

ואד נולד במחוז קאבאמר שבסנגל. למד בבית הספר לאמנויות קונדורסה שבפריז, ובעל שני תוארי דוקטורט: במשפטים וכלכלה. בנוסף היה דיקן הפקולטה למשפטים וכלכלה באוניברסיטת דקר.

## קריירה פוליטית
ואד רץ לראשונה לנשיאות סנגל בפברואר 1978, כשהוא עומד בראש המפלגה הדמוקרטית של סנגל. הוא קיבל 17.38% מקולות הבוחרים והפסיד לנשיא המכהן לאופולד סנגור, שעמד בראש המפלגה הסוציאליסטית ושלט במדינה ללא מצרים מאז היווסדה. ואד התמודד בבחירות גם בשנים 1983, 1988 ו-1993, ובשלושתן סיים במקום השני. במהלך השנים הללו נעשו ניסיונות מצד מפלגת השלטון לצמצם את כוחו הפוליטי של ואד, ובשל כך נעצר ואד מספר פעמים, ואף עבר להתגורר במשך שנתיים בפריז (1988-1990).

בסיבוב הראשון בבחירות לנשיאות בשנת 2000 הוביל יורשו של סנגור, הנשיא המכהן עבדו דיוף, שקיבל 31% מקולות הבוחרים, אולם כיוון שלא השיג את הרוב הדרוש לבחירה בסיבוב יחיד התקיים סיבוב שני, ובו העבירו מרבית תומכיהם של מועמדי האופוזיציה את תמיכתם לוואד, והוא ניצח ברוב של 58.49%. לראשונה איבדה המפלגה הסוציאליסטית את שלטונה במדינה, ואד התמנה לנשיא סנגל ב-1 באפריל 2000. ואד ניצח בבחירות לנשיאות בפברואר 2007, בסיבוב הראשון, עם 55.9% מקולות הבוחרים, בפער גדול מהמקום השני, ונכנס לקדנציה השנייה שלו כנשיא סנגל ב-3 באפריל 2007. הוא כיהן בתפקיד במשך 5 שנים נוספות, שכן בעת כהונתו כנשיא תוקן החוק ונקבע כי נשיא סנגל יוכל לכהן בתפקידו למשך 5 שנים ולשתי קדנציות בלבד.

לקראת כינוס ארגון הוועידה האסלאמית שנערך בחודש מרץ 2008 ביצע ואד מספר מהלכים פוליטיים חדים אשר יועדו לחזק את מעמד בנו, כרים ואד, כמועמד מוביל לאחר סיום כהונתו של האב. צעדים אלו, בנוסף למשבר כלכלי עקב עליית המחירים בכלל ועליית מחירי האורז בפרט ותהליך העיור המואץ, גרמו לאי שקט פוליטי. כמו כן, השמועות על פרישתו של ואד האב, לאחר הוועידה האסלאמית, קיצוץ קרוב למחצית משרי הפרלמנט וצעדים נגד רוכלי הרחוב השאירו את ואד מבודד בזירה הפוליטית ובקרב העם. מתנגדיו הפוליטיים של ואד הצליחו לחשוף את התנהגויות לא חוקיות לכאורה של בנו כרים ואד בכלי התקשורת - הבליטו את זימונו לחקירה בנוגע לכספים שיועדו לוועידה האסלאמית ובכך קיעקעו את מינויו הרשמי לראש המועצה המחוקקת (תפקיד שהמכהן בו משמש גם כממלא מקום הנשיא). עקב כך, כרים התאמץ בהמשך להנמיך פרופיל ציבורי.

השמועות על פרישתו של ואד הוזמו, וואד ניסה למצב עצמו כמתווך בסכסוכים עולמיים (הסכם בין צ'אד לסודאן שהושג במהלך הוועידה בתיווכו, שינוי החוקה כדי לאפשר העמדה לדין על פשעים נגד האנושות).
בשנת 2012 הובס בבחירות לנשיאות על ידי מאקי סאל.

## קישורים חיצוניים

* תוצאות מערכות הבחירות בסנגל מכל הזמנים
* 

קטגוריה:נשיאי סנגל
קטגוריה:פוליטיקאים סנגלים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי מסדר הוורד הלבן של פינלנד
קטגוריה:ילידי 1926
אוניל

**אוניל** או **או'ניל** הוא שם משפחה הנגזר משם שושלת או'ניל (נכתב: O'Neill, Ó Néill, O'Neil, O'Neal או Uí Néill) שחבריה נשאו במהלך ימי הביניים בתואר המלך העליון של אירלנד.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה איריים
1351

## אירועים
* המשך התפרצויות של המוות השחור באירופה.
* הטורקים חוצים בפעם הראשונה את המצרים ופולשים לאירופה.
* החלשות של שושלת המונגולית בסין - מרד הסרט האדום.

## נולדו
* ג'אן גלאצו ויסקונטי, דוכס מילאנו הראשון. נפטר ב-1402.
* ולדיסלב השני יגיילו, (נפטר ב-1434), דוכס ליטא, מלך פולין.
* 1 בנובמבר – לאופולד השלישי, דוכס אוסטריה (נפטר ב-1386)

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1353

## אירועים
*הסתימה כתיבת דקאמרון על ידי ג'ובאני בוקאצ'ו. 

## נולדו

* מרגרטה הראשונה, מלכת דנמרק (נפטרה ב-1412).

## נפטרו

* סימאון איוונוביץ' "הגאה", נסיך מוסקבה וולדימיר (נולד ב-1316).

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1354

## אירועים

## נולדו
* באיזיד הראשון (נפטר ב-1403).

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים