open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פליקס ויינגרטנר

**פליקס אדלר פון ויינגרטנר** (**Felix Weingartner**; 2 ביוני 1863, זאדאר – 7 במאי 1942) היה מנצח, מלחין ופסנתרן אוסטרי.
[ממוזער|פליקס ויינגרטנר, [1890.]]

## חייו
ויינגרטנר נולד בעיר הדלמטית זארה (כיום זאדר בקרואטיה) להורים אוסטריים, והמשפחה עברה לגראץ בשנת 1868. באותה שנה, נפטר אביו של ויינגרטנר. הוא למד מוזיקה אצל וילהלם מאייר .

בשנת 1881, נסע ללייפציג ללמוד פילוסופיה, אך עד מהרה התמסר למוזיקה, התקבל לקונסרבטוריון בשנת 1883 והיה בין תלמידיו המאוחרים של פרנץ ליסט וליסט עזר להפיק את האופרה של ויינגרטנר "שָׁקוּנְטָלָה" (*Sakuntala*) בשנת 1884. אלא שתזמורת ויימאר בשנות ה-80 של המאה ה-19 כבר לא הייתה, לדברי הביוגרף של ליסט, אלן ווקר, בשיא שאליו הגיעה כמה עשרות שנים קודם לכן והסוף היה, שהתזמורת ניגנה דבר אחד והמקהלה שרה אחר. באותה שנה, 1884, הוא קיבל את תפקיד המנהל של האופרה של קלינינגרד. משנת 1885 עד 1887, היה קאפלמייסטר בגדנסק, לאחר מכן בהמבורג עד שנת  1889 ובמנהיים עד שנת 1891.

בשנת 1902, בפסטיבל במיינץ, ניצח ויינגרטנר על כל תשע הסימפוניות של בטהובן. בין השנים 1907-1910 היה מנהל האופרה של וינה, ממלא מקומו של גוסטב מאהלר (שנפטר ב 1911). משנת 1912 היה שוב קאפלמייסטר בהמבורג, אך התפטר בשנת 1914 ונסע לדרמשטאדט כמנהל מוזיקלי, בעודו מרבה לנצח בארצות הברית עבור חברת האופרה של בוסטון  בין השנים 1912-1914. בין השנים 1919-1920, הוא היה המנצח הראשי של הפולקסאופר של וינה. בשנת 1920, הוא התמנה לפרופסור באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. בין השנים 1927 עד 1934 היה מנהל מוזיקלי של "התזמורת הסימפונית של בזל".  ב-29 בפברואר 1940, הוא נתן את הקונצרט האחרון שלו בלונדון באותה שנה ונפטר בווינטרטור, שווייץ שנתיים לאחר מכן.

מלבד עוד כמה אופרות, הלחין ויינגרטנר שבע סימפוניות, סינפונייטה, קונצרטים לכינור ולצ'לו, יצירות תזמורתיות, לפחות ארבע רביעיות מיתרים, חמישיות לכלי מיתר ולפסנתר עם קלרינט ועוד יצירות. סגנונו המוזיקלי מזכיר יותר את הרומנטיקה המוקדמת מאשר את ההתפתחויות המאוחרות יותר, שלא לדבר על מודרניזם.

כמנצח, ויינגרטנר הקליט את ההקלטה הראשונה של כל מחזור הסימפוניות של בטהובן; הוא גם כתב ספרים בנושא הניצוח על הסימפוניות של בטהובן ועל הסימפוניה מאז בטהובן.

בין השנים 1908 ל-1927 היה מנצחה הראשי של הפילהרמונית של וינה. כמו כן ניצח על האופרה של וינה. בין תלמידי הניצוח שלו היו פאול זאכר, גאורג טינטנר ויוזף קריפס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים אוסטרים
קטגוריה:מלחינים אוסטרים
קטגוריה:פסנתרנים אוסטרים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1863
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1942
פרזיה

**פרזיה** (שם מדעי: *Freesia*) הוא סוג במשפחת האירוסיים בו 14 עד 16 מינים. הפרזיה הוא צמח נוי רב שנתי רב צבעים, בעל ריח בושם חזק ובעל פקעת ומוצאו באפריקה ובעיקר בדרום אפריקה.
## מאפיינים
גובה גבעול הצמח מגיע ל-30 סנטימטרים וכולל הפרח הוא מגיע ל-40 סנטימטרים. לכל פקעת שני גבעולים וקצה עליון דמוי שיבולת ממנו יוצאת הפריחה. בכל פקעת 10 עד 15 פרחים במגוון צבעים כמו צהוב, כתום, אדום, סגול, ורוד ולבן. הפריחה בסוף החורף ובאביב ממרץ עד מאי והיא נמשכת כ-4–5 שבועות. בסוף האביב העלים מתייבשים. חלק מהפקעות שורדות את הקיץ ומצמיחות עלים ופרחים בעונה הבאה.

## לקריאה נוספת

*Goldblatt, P. (1982). **Systematics of Freesia Klatt (Iridaceae)**. J. South African Bot. 48:39-93


## קישורים חיצוניים

* 

* פרזיה אלבה, באנגלית 
* פרזיה, באתר ישראפלנט

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1866
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך וילהלם קלאט
קטגוריה:אירוסיים
קטגוריה:צמחי נוי
פלאוסול

[ממוזער|פלאוסול ב[טוסקנה, איטליה]]
**פלאוסול** (**paleosol**) היא קרקע עתיקה או "קרקע מאובנת" שנשמרה ברצף הגאולוגי כתוצאה מקבורה או השקעה מחודשת של משקעים, ומשמרת תכונות מהעבר. 

בחקר הקרקעות, מקובל לחלק את הפלאוסול לשלושה סוגים עיקריים:

* **פלאוסולים קבורים** (buried paleosols) - קרקעות עתיקות שבעבר היו חשופות על פני השטח אך כיום מכוסות על ידי משקעים צעירים יותר.
* **פלאוסולים שנחשפו מחדש** (exhumed paleosols) - קרקעות עתיקות שבעבר היו קבורות, אך נחשפו מחדש כתוצאה מהסרת המשקעים שכיסו אותן (בעקבות תהליכי בליה או סחיפה).
* **פלאוסולים שרידיים** (relict paleosols) - קרקעות הנמצאות כיום על פני השטח, אך נוצרו בתנאים סביבתיים השונים מאוד מהתנאים הנוכחיים.

במהלך הפיכתה של קרקע לפלאוסול היא יכולה לעבור תהליך הסתלעות (ליתיפיקציה), אך אין זה הכרחי. הפלאוסול משמרת חלק מתכונותיה המקוריות של הקרקע ממנה נוצרה, המתעדות את תנאי היווצרותה. לפיכך ניתן ללמוד מהפלאוסול על התנאים ששררו באזור בעת שנוצרה הקרקע המאובנת, כמו למשל האקלים, הפעילות הביולוגית ומשך זמן ההתפתחות של הקרקע לפני התאבנותה. בנוסף, ניתן להיעזר בפלאוסול לתיארוך שכבות סלע.

## היסטוריה
[ממוזער|פלאוסול מתור ה[קרבון מיסיסיפי שבעידן הפלאוזואיקון. קנטקי, ארצות הברית]]
החלוקה של קרקעות עתיקות לסוגים שונים התפתחה עם השנים. בתחילה, כל הקרקעות העתיקות שנמצאו על פני השטח כונו "Relict" (קרקע שריד), ללא הבחנה אם היו קבורות בעבר או לא. בשנות החמישים של המאה ה-20, חוקרים החלו להבחין בין שלושה סוגים עיקריים של קרקעות עתיקות תחת הגדרת פלאוסול כ”קרקע שנוצרה בנוף העבר”:

* Relict soil – קרקע שהיא שריד – קרקע שנוצרה בנוף הקדום ונשארה חשופה על פני השטח, מבלי שנקברה תחת שכבות חדשות. לקרקע זו מאפיינים של קרקע עתיקה.
* Buried soil – קרקע קבורה – קרקע שנוצרה בנוף הקדום, אך כוסתה על ידי משקעים או קרקע צעירה יותר.
* Exhumed soil – קרקע שנחשפה, מילולית: הוצאה מקבורה – קרקע שהייתה קבורה בעבר, אך נחשפה שוב אל פני השטח בעקבות תהליכי בליה או סחיפה.

החוקר Ruhe היה מהראשונים להציע חלוקה זו בשנות החמישים והשישים.

בשנת 1959 הגדיר באטלר (Butler) כי קרקע הופכת לפלאוסול רק כאשר היא נקברת מתחת לחומר אב חדש. בתהליך זה, חומר האב החדש מתחיל להתפתח לקרקע, בעוד השכבות התחתונות שומרות על מאפייניהן המקוריים. כך נוצרים מחזורים של קרקעות קבורות, אותם כינה "מחזור K".

בשנות השבעים הציע גרסימוב (Gerasimov) הגדרה נוספת, בנוסף לקרקע קבורה ולקרקע שריד, והיא pedoliths - שכבת סלע משקע המורכבת בעיקר מחומר קרקע שהושקע מחדש, אשר שומרת על תכונות מסוימות האופייניות לקרקעות. לעומתו, רואלאן (Ruellan) חילק את הקרקעות לשלוש קבוצות עיקריות: קרקעות בשיווי משקל עם הסביבה (קרקעות מודרניות, אינן פלאוסולים), קרקעות שריד וקרקעות קבורה – כאשר שתי האחרונות נחשבות לסוגים של פלאוסולים.

## ראו גם

* לוח הזמנים הגאולוגי
* זמן גאולוגי
* תיארוך
* עקרון הסופרפוזיציה (גאולוגיה)
* סטרטיגרפיה
* פדולוגיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קרקעות לפי סוג
ביל סקייט

**ויליאם ("ביל") ג'ק סקייט** (26 בספטמבר 1953 - 3 בינואר 2006) היה ראש הממשלה של פפואה גינאה החדשה בשנים 1997–1999.

## ביוגרפיה
סקייט נולד לאב אוסטרלי ואם מפפואה גינאה החדשה.

בשנת 1987 החל לעמוד בראשות מועצת מחוז עיר הבירה ובשנת 1992 נבחר לאספה הלאומית. בין השנים 1995–1997 כיהן כמושל מחוז עיר הבירה. לאחר מכן נבחר לראשות הממשלה ועמד בראשה כשנה וחצי.

כמנהיג מפלגת האספה הלאומית העממית, לאחר הבחירות הכלליות בשנת 2002 תמך בממשלתו של מייקל סומארה ומונה ליו"ר האספה הלאומית. בנובמבר 2003 מונה גם למושל הכללי של פפואה גינאה החדשה בפועל והחזיק בתפקיד עד מאי 2004. למשך יממה במרץ 2004 הושעה מהתפקיד בעקבות האשמות על אי סדרים כספיים בתפקידים קודמים, אך הוכיח חפותו ושב לתפקיד. בחודש מאי הסירה מפלגתו את התמיכה מראש הממשלה והייתה למפלגה הגדולה בין מפלגות האופוזיציה באספה הלאומית. בעקבות זאת הוא הוחלף סקייט כיו"ר האספה וכממלא מקום המושל הכללי על ידי ג'פרי נייפ.

בשנת 2005 ניתן לו תואר אבירות. באותה שנה סבל משבץ והועבר לטיפול באוסטרליה, בה נפטר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ראשי ממשלת פפואה גינאה החדשה
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: פוליטיקאים
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירים מפקדים
קטגוריה:ילידי 1953
קטגוריה:נפטרים ב-2006
אפיגרפיה

[שמאל|ממוזער|250px|[כתובת נקבת השילוח]]
[שמאל|ממוזער|250px|כתובת-סלע ב[ואדי ראם|וואדי ראם (ירדן)]]
**אֶפִּיגְרַפְיָה** (ביוונית: **επιγραφή**, "כתובת") הוא ענף במדע הארכאולוגיה העוסק במיון ובחקר של כתובות ותחריטי סימנים ואותיות על גבי אבן, מתכת, חרס וחומרים דומים. תחום זה נבדל מתחומי המחקר של כתבי יד עתיקים, שנכתבו בדיו על נייר, גוויל, קלף או פפירוס, תחומים הנקראים "פפירולוגיה" ו"פלאוגרפיה". ענף האפיגרפיה מהווה את אחד מעמודי היסוד של המחקר הארכאולוגי המודרני.

האפיגרפיה עוסקת הן בחקר בלשני של הכתוב והן בניתוח כתובות אלו כמסמכים המעידים על אירועים היסטוריים ועל חיי התרבות בתקופות קדומות.

מדע האפיגרפיה החל להתפתח במאה ה-16. בראשיתו, הוא התמקד בכתובות בשפה הלטינית. בין חשובי החוקרים בתחום זה ניתן למנות את וילהלם הנצן, בארטלומיו בורגסי, ותאודור מומזן. האחרון היה היוזם של קורפוס הכתובות הלטיניות (*Corpus Inscriptionum Latinarum*) – אוסף רב כרכים שהחל לצאת לאור בגרמניה בשנת 1863, שמכיל את כל הכתובות הלטיניות הידועות, ומקבצן לעבודה אחת. עד היום יצאו כ-20 כרכים, המכילים כ-180,000 כתובות מעובדות, מנותחות ומתורגמות. בתגובה לפרויקט גרמני זה, יזמה האקדמיה הצרפתית  את קורפוס הכתובות השמיות.

ענף ארכאולוגי הקשור לאפיגרפיה הוא הנומיסמטיקה, העוסק בחקר המטבעות.

## ספרים המאגדים כתובות
* אוסף הכתובות הלאטיניות (בלטינית: *Corpus Inscriptionum Latinarum*, קיצור: **CIL**) – אוסף רב כרכים שהחל לצאת לאור בגרמניה בשנת 1863 בעריכת תאודור מומזן, שמכיל את כל הכתובות הלטיניות הידועות, ומקבצן לעבודה אחת. עד היום יצאו כ-20 כרכים, המכילים כ-180,000 כתובות מעובדות, מנותחות ומתורגמות.
* כתובות נבחרות בלטינית (בלטינית: *Inscriptiones Latinae Selectae*, קיצור: **ILS**) - אוסף כתובות בלטינית בעל שלושה כרכים שנערך על ידי הרמן דסאו. העבודה פורסמה בשלושה חלקים בשנים 1892–1916.
* השנה האפיגרפית (בצרפתית: *L'Année épigraphique*, קיצור: **AE**) - אוסף כתובות בלטינית ויוונית היוצא לאור כל שנה בצרפתית.
* Roman Military Diplomas (בעברית: "דיפלומות צבאיות רומאיות", ובקיצור: **RMD**) הוא אוסף של דיפלומות צבאיות רומאיות, הכולל את כל הדיפלומות צבאיות רומאיות שפורסמו משנת 1955. עד היום פורסמו 5 כרכים בעריכתם של מרגרט רוקסן ופול הולדר, הכוללים למעלה מ-470 דיפלומות.
* אוסף הכתובות השמיות (בלטינית: *Corpus Inscriptionum Semiticarum*, קיצור: **CIS**) – אוסף אלפי כתובות בשפות שמיות (פיניקית, ארמית, חמיירית, שבאית ועוד שפות ערביות קדומות).
** רפרטואר הכתובות השמיות (בצרפתית: *Répertoire d'Épigraphie Sémitique*, קיצור: **RÉS**) – אוסף לא ממוין של כתובות בשפות שמיות שונות, שלא התפרסמו ב־CIS, כולל כתובות עבריות.
* כתובות כנעניות וארמיות (בגרמנית: *Kanaanäische und Aramäische Inschriften*, קיצור: **KAI**) – אוסף מצומצם של כ־300 כתובות בשפות שמיות צפון־מערביות (פיניקית, מואבית, עמונית, עברית וארמית לניביה), המהווה סטנדרט לציטוט כתובות בשפות אלה.
* אוסף הכתובות של יודיאה-פלשתינה (בלטינית: *Corpus Inscriptionum Iudaeae Palaestinae*, קיצור: **CIIP**) – קורפוס שמטרתו לתעד את כל הכתובות המתוארכות בין המאה הרביעית לפני הספירה ועד למאה השביעית לספירה בשפות שונות, שהתגלו בשטח ישראל (למעט השומרון והגולן מטעמים פוליטיים).

## לקריאה נוספת
* האנציקלופדיה העברית, הוצאת ספרית פועלים, 1988:
**כרך ה', הערך אפיגרפיה, עמ' 188.
**כרך כ', הערך כתובות, עמ' 1108–1109.

## קישורים חיצוניים

* מאגר מקיף של כתובות לטיניות, זמין לחיפוש
* 
* 

*
קטגוריה:היסטוריוגרפיה
קטגוריה:התמחויות בארכאולוגיה
אוסקר (רחוב סומסום)

ממוזער|אוסקר
**אוסקר הפרצופן** (באנגלית: **Oscar the Grouch**) או אשפח (לפי המלון של רחוב סומסום ) הוא בובה מתוכנית הטלוויזיה האמריקאית "רחוב סומסום". בעונה הראשונה דמותו הופיע בצבע כתום אך מהעונה השנייה ועד היום דמותו בצבע ירוק. הדבר האהוב עליו בחיים הוא אשפה, כפי שמעיד השיר "אני אוהב אשפה".

אוסקר הוא מפלצת נטולת אף, ומתגורר בפח אשפה. הוא בדרך כלל שרוי במצב רוח עצבני ומהווה כעין תמונת מראה שלילית לשאר הבובות החיות ברחוב סומסום, המאופיינות במזג טוב. תחביבו העיקרי הוא אשפה. בדרך כלל הוא מוציא רק את פלג גופו העליון מתוך פח האשפה בו הוא שוכן. כשהוא הולך, נראות רק שתי רגליו, בזמן ששאר גופו נמצא בתוך פח האשפה; עם זאת, באחד הפרקים בגרסה האמריקאית הופיע אוסקר במלוא גופו כשיצא מפח האשפה שלו.

אוסקר הופיע בתפקידי אורח במספר סרטים ותוכניות טלוויזיה, בהם הגרסה האמריקאית של "אחד נגד מאה", והופעת אורח בסרט "לילה מוטרף במוזיאון 2".

## היסטוריה
בתחילת דרכה של התוכנית לא הופיעו הבובות במסגרת הסדרה עצמה, אלא רק בקטעי הביניים. בעקבות הצלחת הסדרה החל ג'ים הנסון לשלב את הדמויות בסדרה עצמה, ורמז על ציפור ענקית (ציפורת) ועל יצור שחי בתוך פח אשפה (אוסקר). אופי הדמות פותח על ידי הנסון וג'ון סטון, ואישיותו מבוססת על מלצר "גס רוח בצורה מפליאה". קולה של הדמות שאב השראה מנהגי מוניות אמריקאים זועמים. בעיה שהייתה קיימת בתחילת הסדרה הייתה שמפעילו של אוסקר, קרול ספיני, מפעיל גם אותו וגם את ציפורת, אך הבעיה נפתרה כאשר נבחרו מחליפים למקרים בהם שתי הדמויות הופיעו בו זמנית.

בהתחלה הופיע הבובה עם פרווה כתומה, אך הנסון לא היה מרוצה מכך והחליף את צבע הפרווה לירוק החל מהעונה השנייה ואילך.

לדברי רוברט ו. מורו נוצר אוסקר במטרה להדגים גיוון גזעי ואתני, למעשה, על מנת לטפל בבעיות חברתיות באמצעות הבדלתו משאר הדמויות בנושא גזעי ואתני. צופים מסוימים לעומת זאת רואים את אוסקר כילד לאם פונדקאית לעניים.

## מאפיינים
אוסקר הוא עצבני וגס רוח, תכונותיו המרכזיות. לאוסקר תולעת כתומה בשם "סלימי" המתגוררת עמו בפח האשפה, ואליה הוא נחמד לרוב. הדבר היחיד שאוסקר מסוגל להיות נחמד אליו באמת זה ילדים קטנים, שלהם הוא נותן מתנות ומחבב אותם. בנוסף לכך, אוסקר שומר בסוד את אזרחותו וזהותו הקנדית.

## פח האשפה
אוסקר מתגורר בפח אשפה ברחוב סומסום. אף שמבחוץ הפח נראה קטן מאוד, מבפנים גודלו כגודל חדר. זאת ופרטים נוספים אודות פח האשפה שלו ניתן לראות בסרט "הרפתקאות אלמו בזעפניה". במהלך השנים סיפר אוסקר כי יש לו בתוך פח האשפה חווה, בריכה, מגרש החלקה על הקרח ופסנתר גדול אך זה מעולם לא אומת. ככל הנראה פח האשפה שלו גם עמוס בטונות של אשפה.

## משפחה
לאוסקר משפחה גדולה של רוטנים המפוזרת ברחבי העולם, כן ברחבי הגרסאות השונות. אוסקר מתייחס לכל הדמויות לפחות פעם אחת אם זה בשיחות טלפון או במכתבים. אוסקר הוא בן-דודו של הדמות מוישה אופניק מהסדרה הישראלית "רחוב סומסום". לעיתים, בתוכנית הישראלית, התנהלה שיחת טלפון בין מוישה אופניק לאוסקר, כשברקע דמותו של אוסקר הופיע קו הרקיע של מנהטן. במספר פרקים בעונה השלישית של "שלום סומסום" השניים נראו בסדרה יחד לרוב.

## חיות מחמד
לאוסקר יש מספר חיות מחמד. ביניהם: תולעת ממין זכר בשם סליימי (או שלומי, בגרסת הדיבוב הראשונה בערוץ הופ!) וכמה פילות שרק חדקן מבצבץ מתוך פח האשפה.

## קישורים חיצוניים

* "אוסקר הפרצופן", באתר Muppet Wiki

## הערות שוליים

קטגוריה:דמויות מרחוב סומסום
חולות איוו ג'ימה

**חולות איוו ג'ימה** (אנגלית: **Sands of Iwo Jima**) הוא סרט קולנוע משנת 1949 המספר את סיפורם של חיילי חיל הנחתים האמריקאי במהלך קרב איוו ג'ימה בכיכובם של ג'ון ויין, ג'ון אגר ופורסט טאקר. איירה הייז, רני גאגנון וג'ון בראדלי, שלושת החיילים שהניפו את הדגל במהלך הקרב ולא נספו בו, הופיעו בקצרה בסרט לפני שחזור האירוע בסרט.

ג'ון ויין היה מועמד לפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר על הופעתו בסרט.

באמצע הסרט אחד החיילים אומר בעברית 'שלום עליכם' ומפקד היחידה סטריקר עונה לו 'עליכם השלום'. יותר מאוחר בקרב, אותו חייל נדקר מאחורה בידי חייל יפני ומתמוטט ובנשמותיו האחרונים אומר בידיו של מפקדו סטריקר 'שמע ישראל ה' אלוהינו ה' אחד' וסטריקר עונה 'אמן'.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרטי 1949
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:קרב איוו ג'ימה
קטגוריה:סרטי מלחמה אמריקאיים
פארק גבעת אינווד

**פארק גבעת אינווד** (באנגלית: **Inwood Hill Park**) הוא פארק ציבורי בחלקו הצפוני ("העליון") של האי מנהטן בעיר ניו יורק. הפארק מנוהל על ידי מחלקת הפארקים של עיריית ניו יורק.
הפארק ממוקם לאורך גדת נהר ההדסון בין רחוב דייקמן וקצה הצפוני של האי מנהטן.

## פני השטח
הפארק הוא פארק סלעי, ותצורותיו נוצרו על ידי קרחונים בעידן הקרח האחרון. הפארק הוא הפארק היחיד באי מנהטן שלא עוצב על ידי מתכננים.
גבעות מכסות את מרבית פני שטח הפארק, ורובן מיוערות ביותר. בפארק מסלולי הליכה ואופניים רבים, וכן שלושה גני משחקים לילדים, מגרשי כדורסל, כדור בסיס, טניס וכדורגל.

בשטח הפארק מצויה ביצת מלח קטנה בה מקננים עופות מים רבים, כגון אווזים קנדיים, קורמורנים ושחפים.

ביערות מצויים הן ציפורי שיר והן עופות טרף כגון ינשופים וניצים. בשנת 2002 נערך ניסיון להביא לקינון של עיטם לבן-ראש בפארק, ושלושה זוגות עיטמים החלו לקנן בקינים מיוחדים שנבנו עבורם.

שטח הפארק 793,000 מ"ר ולאורכו עובר הכביש המהיר הנרי הדסון, ומסילת רכבת של חברת אמטרק.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מנהטן: פארקים
קטגוריה:הארלם ריבר
עבד אל-קאדר באג'מאל

**עבד אל-קאדר באג'מאל** (בערבית: **عبد القادر باجمال**; 1946 – 7 בספטמבר 2020) היה פוליטיקאי תימני, שכיהן כראש ממשלת תימן במשך שש שנים, מ-21 במרץ 2001 ועד 21 במרץ 2007.

באג'מאל מונה לתפקידו על ידי נשיא תימן, עלי עבדאללה סאלח. הוא הוחלף בתפקיד על ידי עלי מוחמד מוג'ור, שכיהן כשר החשמל בממשלתו. באג'מאל היה חבר מפלגת הקונגרס הכללי העממי וכיהן בעבר כשר החוץ של תימן.

קטגוריה:ראשי ממשלת תימן
קטגוריה:שרי החוץ של תימן
קטגוריה:תימנים שנולדו ב-1946
קטגוריה:תימנים שנפטרו ב-2020
Game Maker

**Game Maker** (**מחולל המשחקים**) היא תוכנת מחשב שנכתבה על ידי מארק אוברמרס בשפת התכנות Delphi. אוברמרס הפיץ את הגרסה המקורית בשנת 2000. 

התוכנה עוצבה כדי לאפשר למשתמשיה לפתח בקלות משחקי מחשב בלי צורך ללמוד שפות תכנות כמו שפת C, פסקל או Java. בשביל משתמשים מנוסים, מחולל המשחקים כולל שפת תכנות פנימית שנקראת "**GML**", או "**Game Maker Language**". ניתן להפיץ משחקים תחת כל רישיון (כולל בלי רישיון), כקובץ שלא ניתן לעריכה, או כקוד מקור שניתן לעריכה. התוכנה תומכת בעריכה באמצעות גרירה ושחרור (drag-and-drop) של פקודות ואירועים.

בשנת 2012 שוחררה הגרסה הבאה של התכנה, שנקראת GameMaker: Studio, ושכוללת אפשרויות רבות נוספות, כגון יכולת לייצא את משחקים לפלטפורמות שונות.

## ראו גם
*scratch

## קישורים חיצוניים

### [http://www.yoyogames.com דף הבית של game maker]
* אתר בעברית לתרגום מדריך המשתמש של גרסה 7.0
* אתר חינוכי באנגלית עם הרבה סרטי הדרכה על gamemaker

קטגוריה:תוכנות ליצירת משחקים
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2000
יהדות מקדוניה הצפונית

[שמאל|ממוזער|250px|[בית הכנסת בית יעקב (סקופיה)|בית הכנסת בית יעקב בסקופיה – צולם בין מלחמות העולם, בערך ב-1920]]
**יהדות מקדוניה** (מקדוניה הצפונית המודרנית) היא מהעתיקות באירופה, וכללה הגירה עוד מהמאות הראשונות לספירה. בהמשך הצטרפו גם חלק ממגורשי ספרד. בשיאה מנתה מעל 10,000 איש, אך רובה המוחלט נספה בשואה וכיום יש במדינת מקדוניה הצפונית כ-250 יהודים בלבד.

## היסטוריה
ראשוני המתיישבים היהודים הגיעו למקדוניה כבר במאות ה-3 וה-4. היהודים ישבו אז בערים סקופיה, סטובי, ביטולה, סטרומיצה, דויראן ואוחריד.

בזמן השלטון העות'מאני גדל מספר היהודים במדינה והחלה הגירת יהודים מרחבי האימפריה למקדוניה. העיר ביטולה (בפי היהודים – מונאסטיר) הפכה למרכז יהודי חשוב והגיעו אליה יהודים מגורשי ספרד מספרד, פורטוגל, וכן מאלבניה.

יהודי מקדוניה קיבלו באהדה את התנועות המשיחיות שהובילו שלמה מולכו, שבתי צבי, דוד הראובני ונתן העזתי.

בראשית המאה ה-20 היגרו יהודים רבים ממקדוניה, בעיקר מהעיר מונאסטיר (אשר מאוחר יותר שונה שמה לביטולה), לצ'ילה ולארצות הברית. עד היום ישנה קהילה גדולה של יהודים מקדונים בצ'ילה. לאחר מלחמת העולם הראשונה, עם איחוד מדינות יוגוסלביה, היו במקדוניה כ-7,000 יהודים, רובם היו ספרדים דוברי לאדינו ומיעוטם אשכנזים.

## שואת יהודי מקדוניה הצפונית
[שמאל|ממוזער|250px|בית הכנסת "קהל אראגון" ב[ביטולה – צולם בין מלחמות העולם, בטרם הושמד בשואה]]
ערב מלחמת העולם השנייה היו במקדוניה כ-7,800 יהודים מהם כ-3,800 בסקופיה, 3,300 בביטולה וכ-550 בשטיפ. במהלך המלחמה סופחה מקדוניה כמחוז של בולגריה. השלטון הבולגרי רדף את היהודים באזורים שסופחו לבולגריה משכנותיה.
שמאל|ממוזער|250px|אנדרטת "רימון השמות" לזכר יהודי מקדוניה שנספו בשואה – בפינה הדרום-מערבית של טיילת ארמון הנציב בירושלים

במרץ 1943 נערכו אקציות בכל רחבי מקדוניה על ידי שוטרים וחיילים בולגרים. לפי רישומי משרד הפנים הבולגרי נעצרו במקדוניה 7,826 יהודים מתוכם: 3,290 בסקופיה, 3,296 בביטולה, ו-546 בשטיפ. בסטרומיצה, ולס וגבגליה נעצרו 26 יהודים. לקבוצה זו צורפו בהמשך 27 יהודים מהעיר פירוט ו-42 יהודים מתראקיה היוונית שלא נעצרו באקציה הראשונית. מרבית היהודים, 7,215 במניין, הועברו ב-11 במרץ למחנה המעצר שהוקם במפעל הטבק "מונופול" שבעיר סקופיה, שם עשו את הימים הבאים על דרגשי העץ של המפעל, עשרה על דרגש, נעולים ומוקפים על ידי החיילים הבולגרים. 11 יהודים הצליחו להימלט מהמעצר ו-76 שוחררו בשל היותם בעלי אזרחות זרה. קבוצת המגורשים הובלה בשלושה טרנספורטים (22, 25 ו-29 במרץ, 80 יהודים בקרון בקר) למחנה טרבלינקה, שם נרצחו 7,144 יהודים. היהודים היחידים ששרדו היו כמה עשרות צעירים שזמן קצר לפני הגירוש ברחו להרים והצטרפו לפרטיזנים שנלחמו בצבא הבולגרי. רבים מהם נהרגו בקרבות ובהם גם אסתריה עובדיה ("מארה") בת ה-22.

## כיום
בראשית המאה ה-21, מתגוררים כ-250 יהודים במקדוניה הצפונית, רובם בסקופיה. במרץ 2011, נחנך בסקופיה את המרכז להנצחת השואה של יהודי מקדוניה. בטקס שהתקיים נכח ונשא נאום השר לעניינים אסטרטגיים והמשנה לראש הממשלה, משה יעלון.

## ראו גם
* יחסי ישראל-מקדוניה הצפונית
* יהדות יוגוסלביה

## קישורים חיצוניים

* 
* מונאסטיר: סיפורה של קהילה ספרדית במקדוניה באתר יד ושם
* יוסי קוגלר, "שואת יהודי יוגוסלביה", באתר יד ושם
* התאחדות עולי יוגוסלביה לשעבר בישראל, "נשכחים" – על שואת יהודי יוגוסלביה, באתר Youtube 
* 
* 
* האתר של דור ההמשך של יוצאי מקדוניה בישראל 
* 
* 
* ההשמדה שכמעט נשכחה: מסע מצמרר בעקבות קהילת יהודי מקדוניה

## הערות שוליים

*
מקדוניה
מקדוניה
מקדוניה
קטגוריה:מקדוניה הצפונית: דמוגרפיה
סרגיי טרטיאק

**סרגיי וולודימירוביץ' טרטיאק** (באוקראינית: **Сергій Володимирович Трет`як**; נולד ב-7 בספטמבר 1963) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעיקר בעמדת הבלם האחורי. טרטיאק מזוהה בעיקר עם קבוצת בית"ר ירושלים בה שיחק זמן רב, וכונה בפי אוהדיה "טיק-טאק". לאחר פרישתו קיבל אזרחות ישראלית והמשיך לאמן במחלקות הנוער של בית"ר ירושלים.

## קריירה
טרטיאק החל את הקריירה שלו כמגן במועדון הסובייטי צ'רנומורץ אודסה. בשנת 1992 חתם בקבוצת בית"ר ירושלים. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בתואר האליפות. טרטיאק זכה בעוד שתי אליפויות עם הקבוצה, בעונות  ו-. בעונת  עבר לקבוצת הכח רמת גן בה סיים את הקריירה שלו כשחקן פעיל.

בשנת 2001 ניסה טרטיאק לקבל אזרחות מספר פעמים אך כל בקשותיו באותה השנה נדחו. לאחר מכן, בשנת 2003, התאזרח והפך לעוזר מאמן הנוער של בית"ר ירושלים. לאחר מכן שימש טרטיאק כמאמן במחלקות הנוער של בית"ר ירושלים. בעונת , בה זכתה בית"ר בדאבל, היה טרטיאק עוזרו של המאמן יצחק שום. לאחר מכן מונה טרטיאק לתפקיד מאמן קבוצת הנוער של בית"ר ירושלים.

ב-22 ביולי 2014 מונה למאמנה של בית"ר נורדיה ירושלים כששיחקה בליגה ג'.. בנו, ארטיום טרטיאק, גם כן שיחק באותה עונה בקבוצה בעמדת הבלם.

## תארים כשחקן
* אליפויות (3): , , 
* גביע הטוטו (1): 

## קישורים חיצוניים

סרגיי טרטיאק באתר בית"ר.נט - אתר האוהדים

## הערות שוליים

קטגוריה:בלמי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:בלמי כדורגל סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:חרסון: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני הכח רמת גן
קטגוריה:כדורגלני צ'רנומורץ אודסה
קטגוריה:כדורגלני קריסטל חרסון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוקראינה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:מאמני כדורגל אוקראינים
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1963
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1963
קית' ג'ארט

**קית' ג'ארט** (באנגלית: **Keith Jarrett**; נולד ב-8 במאי 1945) הוא פסנתרן ומלחין ג'אז אמריקאי.

## ביוגרפיה
לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, החל ג'ארט ללמוד במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון. הוא עבר לניו יורק, שם ניגן במועדון הגאז' "הוילג' ואנגארד" (the Village Vangurad). המתופף ארט בלייקי צירף אותו ללהקתו, שליחי הג'אז, ומאוחר יותר הצטרף ג'ארט לרביעייה של הסקסופוניסט צ'ארלס לויד; האלבום "Forest Flower" שהוציאה הרביעייה היה בין האלבומים המצליחים של שנות ה-60 המאוחרות. בתקופה זו התחיל ג'ארט את דרכו כמנהיג הרכב, עת הקים שלישייה עם נגן הבס צ'ארלי היידן והמתופף פול מושן. בהמשך הקריירה שלו ניגן ג'ארט עם מוזיקאים מפורסמים רבים נוספים, ביניהם מיילס דייוויס, יאן גרברק, ג'ון קריסטנסן ופאלה דניאלסון.

סגנונות הג'אז המאפיינים את יצירותיו ביותר - ג'אז רומנטי, בי בופ וסווינג. ג'ארט ניגן גם מוזיקה קלאסית, והוציא תקליטים ובהם ביצועים ליצירות של באך, מוצרט, שוסטקוביץ', ואחרים; לדבריו, דווקא תוך נגינת מוזיקה קלאסית למד כי כישרונו מפותח יותר כמאלתר. 

ב-1973 התחיל ג'ארט להופיע בקונצרטים ללא נגנים מלווים, וזכה להצלחה רבה. תקליט הסולו שלו (משנת 1975) "קונצרט קלן" הוא אחד מתקליטי הג'אז הנמכרים ביותר בכל הזמנים.

ג'ארט מנגן גם בצ'מבלו, תופים, קלאוויקורד, סקסופון ואורגן, אולם הכלי עמו הוא מזוהה ביותר הוא הפסנתר.

שלישיית קית' ג'ארט המונה בנוסף אליו את המתופף ג'ק דז'ונט והבסיסט גארי פיקוק מתמחה בנגינת סטנדרטים וזוכה להצלחה גדולה בהקלטות והופעות.

בשנת 2018 לקה בשבץ מוחי, הוא נותר עם נזק מוחי, שפגע בצורה חמורה ביכולת הנגינה שלו.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:נגני ג'אז: פסנתרנים
קטגוריה:פסנתרנים אמריקאים
קטגוריה:שליחי הג'אז
קטגוריה:זוכי פרס לאוני סונינג למוזיקה
קטגוריה:בוגרי מכללת ברקלי למוזיקה
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-21
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
גונג

שמאל|ממוזער|250px|גונג
שמאל|ממוזער|250px|גונג מסורתי
[שמאל|ממוזער|250px|אוסף גונגים [אינדונזיה|אינדונזי]]

**גוֹנְג** (ממלאית: **Gong**, ובג'אווי: **ݢوڠ**; בג'אווה: **ꦒꦺꦴꦁ**) הוא כלי נגינה ממשפחת כלי ההקשה. הגונג עשוי ממתכת ולו צורת צלחת, והצלילים מופקים ממנו באמצעות הקשה עליו. לגונגים גדלים שונים, וכולם מאופיינים בצורה עגולה.

## אופי הכלי
רוב הגונגים מיוצרים מסגסוגת של כ-5 מתכות המעורבבות יחד בהתכה. סוג תערובת המתכות קובע את איכות הצליל המופק. לאחר היציקה מעבדים את הגונג באופן ידני או בעזרת מכונות. קיימים גונגים אשר שיטת הריקוע שלהם היא סודית ועוברת מדור לדור באותה המשפחה.

הגונגים מפיקים צלילים לא לפי סולם הצלילים הרגיל, אלא צלילים עיליים. הצליל המופק עשוי להשתנות לפי עוצמת ההקשה ומיקומה, והוא מהדהד במשך זמן רב.

כיום הגונג בשימוש בכל העולם אך לפני 1590 לא היה מוכר במערב ונעשה בו שימוש רק במזרח אסיה. עיקר שימושו היה בפולחן דתי.ממוזער|צליל של גונג
## בשימוש במערב
בתזמורת סימפונית מקובל לעשות שימוש ב"גונג סיני" (צ'ו-גונג - בעל גובה צליל מובחן או טם-טם - בעל גובה צליל לא מובחן) - צלחת מתכת (על בסיס נחושת או ברונזה) בקוטר של מ-20 ועד 80 סנטימטר (אך יכולה להגיע עד 2 מטרים) התלויה באופן חופשי על מסגרת עץ. נגן כלי ההקשה מכה במרכז הגונג באמצעות פטיש עץ מצופה פרווה. המלחין הראשון ששילב גונג בתזמור סימפוני מערבי היה פרנסואה ז'וזף גוסק ביצירה "מוזיקת אשכבה למירבאו" (1791). באופרה "מאדאם באטרפליי", שעלילתה מתרחשת בסין, שילב פוצ'יני לא פחות מ-12 גונגים בגבהי צליל שונים.

הווארד פורטנוי, אביו של מתופף המטאל מייק פורטנוי, היה נגן גונג (בנוסף להיותו שדר רדיו), והוא ניגן על הגונג במספר שירים של הלהקה Dream Theater בה בנו היה המתופף. 

## ראו גם
* קערה טיבטית

## קישורים חיצוניים
* גונג, באתר הספרייה המוזיקלית של וינה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי הקשה
קטגוריה:כלי נגינה עתיקים
פרמיום

**פֵֿרְמִיּוּם** (**Fermium**) הוא יסוד כימי מלאכותי מתכתי ורדיואקטיבי. סמלו הכימי Fm ומספרו האטומי 100. הוא היסוד ה-8 בסדרת היסודות הטרנס אורניים. פרמיום הוא היסוד הכבד ביותר שניתן להפיקו על ידי הפצצת נייטרונים; לפיכך, הוא היסוד הכבד ביותר הניתן להשגה בכמות מאקרוסקופית. כל היסודות הכבדים ממנו, החל ממנדלביום, ניתנים להפקה רק במאיצי חלקיקים. מעולם לא הוכנה דגימה מתכתית טהורה של פרמיום.

## היסטוריה
פרמיום זוהה על ידי קבוצת חוקרים בראשות אלברט גיורסו ב-1952, באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שבודדו אותו מתוך דגימה של נשורת שנאספה על ידי מטוסים זמן קצר לאחר פיצוץ פצצת המימן הראשונה בדרום האוקיינוס השקט. היסוד נקרא על שם הפיזיקאי אנריקו פרמי, אבי הכור הגרעיני. האיזוטופ שזיהו החוקרים היה 255Fm, אשר נוצר לאחר התנגשות של <sup>238</sup>U עם 17 נייטרונים בטמפרטורה ולחץ גבוהים המאפיינים את הפיצוץ התרמו-גרעיני.

## מאפיינים
מכיוון שעד כה הצליחו להפיק רק כמויות קטנות של פרמיום, מעט יחסית ידוע עליו מבחינה כימית. פרמיום נמצא באתרים שבוצע בהם פיצוץ תרמו-גרעיני, שכן בעת פיצוץ כגון זה נוצרים התנאים שגורמים להיווצרותו בשרשרת של תגובות גרעיניות. לפרמיום אין שימוש מלבד לצורכי מחקר מדעי.

כיום ידועים 20 איזוטופים של פרמיום, שבעל זמן מחצית החיים הארוך מביניהם הוא 257Fm, עם זמן מחצית חיים של כ-100 ימים. איזוטופים אחרים בעלי זמן מחצית חיים ארוך יחסית הם 253Fm עם זמן מחצית חיים של 3 ימים, 252Fm עם זמן מחצית חיים של 25.4 שעות, ו-255Fm עם זמן מחצית חיים של 20 שעות. שאר האיזוטופים שלו, הנמצאים בטווח בין 241Fm ל-260Fm, בעלי זמן מחצית חיים שאינו עולה על 5.3 שעות.

## קישורים חיצוניים

*פרמיום באתר Webelements
*

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:אקטינידים
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
אוקסברידג'

**אוקסברידג**' (**Oxbridge**) הוא הלחם שנוצר מחיבור שמות שתי האוניברסיטאות הוותיקות ביותר בבריטניה ובעולם הדובר אנגלית בכללו - אוניברסיטת אוקספורד ואוניברסיטת קיימברידג'.

אוניברסיטת אוקספורד הוקמה ככל הנראה בשנת 1096 וגדלה מאוד לאחר שהמלך הנרי השני אסר על האנגלים ללמוד באוניברסיטת פריז, ב-1167. עשרה כמרים שפרשו מאוקספורד הקימו מאוחר יותר בשנת 1209 את אוניברסיטת קיימברידג'.

ההלחם נוצר כתוצאה מאופיין הדומה של שתי האוניברסיטאות וכן מכיוון ששתי האוניברסיטאות נמצאות ביריבות מתמדת על המקום הראשון בצמרת האוניברסיטאות האנגליות.

אף שהאוניברסיטאות ותיקות ביותר, המושג "אוקסברידג'" חדש יחסית. המושג הופיע לראשונה בדפוס, ככל הידוע, בספרו של ויליאם תקרי Pendennis, שיצא לאור בשנת 1849, ובו הגיבור הראשי לומד באוקסברידג'. המונח נכנס לשימוש שוטף רק באמצע המאה העשרים. וירג'יניה וולף השתמשה בו בצורה ביקורתית בספרה "חדר משלך" (A Room of One's Own).

ההלחם אוקסברידג' יכול לשמש כבסיס להלחמים נוספים, באמצעות הוספה או החלפה של אוניברסיטאות בהלחם, לדוגמה: דוקסברידג' שנוצר מהוספה של אוניברסיטת דרהאם להלחם. המונח דוקסברידג' נפוץ כשם של טורניר הספורט השנתי שבו מעורבות שלוש האוניברסיטאות. למרות זאת, השימוש בהלחמים האחרים אינו נפוץ כמו השימוש במונח אוקסברידג'.

## תחרותיות בין האוניברסיטאות
### מרוץ הסירות

שמאל|ממוזער|250px|מרוץ הסירות בין אוקספורד לקיימברידג' 2002, אשר בו ניצחה אוקספורד
מאז ייסודן ישנה תחרותיות עזה בין אוניברסיטאות אוקספורד לקיימברידג'.
אמנם, בקרב בוגרי שתי האוניברסיטאות מקובל לקרוא למוסד האחר בשם "המקום האחר" (The Other Place).

אמצעים אחרים לביטוי התחרותיות הם תחרויות הספורט בענפים שונים אשר מתרחשות בין האוניברסיטאות במשך השנה, כאשר התחרות החשובה והעזה ביותר היא מרוץ הסירות השנתי, אשר כיום נערך לאורך מקטע בן 6,779 מטרים.
מרוץ זה, אשר החל בשנת 1829 התקיים מאז כמעט מדי שנה, כאשר עד היום נערכו סך-הכל 153 מקצים רשמיים.
לאוניברסיטת קיימברידג' 79 ניצחונות, לאוניברסיטת אוקספורד 73 ניצחונות ומקצה יחיד בשנת 1877 הוכרז כשוויון.

### תחרותיות אקדמאית
כל אוניברסיטה שואפת מטבעה להתעלות על שכנותיה בפן האקדמי, אך אוניברסיטאות אוקספורד וקיימברידג' מתחרות זה שנים רבות על כיבוש המקום הראשון ברשימת האוניברסיטאות בבריטניה ובעולם.

כמו כן, חוקי אוניברסיטאות אלו קובעים כי סטודנט לתואר ראשון המבקש להתקבל לאחת מאוניברסיטאות אוקסברידג' יכול להגיש בקשת קבלה רק לאחת מהן באותה שנת-לימודים.

## קישורים חיצוניים

* The Boat Race - אתר האינטרנט הרשמי למרוץ הסירות.

קטגוריה:אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אוניברסיטאות ומכללות
חינמון

[שמאל|ממוזער|250px|חלוקת גליונות של החינמון "[ישראל היום" בירושלים]]
**חינמון** הוא עיתון או כתב עת המחולק בחינם. החינמון מופץ באמצעות הצבתו או חלוקתו בנקודות נגישות לקהל היעד שלו, ולעיתים באמצעות צירופו כנספח לעיתון גדול יותר המופץ בתשלום. את המילה "חינמון" טבע אורי אבנרי בשנות ה-60 כביטוי מזלזל למקומונים החדשים.

המודל העסקי העומד מאחורי חינמון הוא בדרך כלל מימון באמצעות פרסומות, כאשר העובדה שהוא מחולק חינם מגדילה משמעותית את תפוצתו והופכת אותו אטרקטיבי יותר למפרסמים. פרסום בחינמון נחשב כלי יעיל לחדירה בתפוצה נרחבת לקהל מגזרי ממוקד. ישנם חינמונים הממומנים בידי אגודות, ארגונים וגורמים בעלי עניין, הרואים בהם פלטפורמה להפצת מסר בקרב קהל מטרה. לעיתים קרובות מחולקים חינמונים בצמתים של תחבורה ציבורית, כגון תחנות רכבת תחתית, ומספקים לנוסעים חומר קריאה לשעת הנסיעה.

חינמון נחשב לעיתים כנחות לעומת עיתון המופץ בתשלום, עקב ההנחה כי אלמלא היה ניתן חינם לא היה נדרש ונקרא. ברוב המקרים החינמונים קטנים יותר בהיקפם מעיתונים בתשלום וסגנונם קליל יותר ומיועד לקריאה זריזה ולא מתעמקת.

חלקם של החינמונים בשוק העיתונות רשם עלייה מאז סוף שנות ה-90 של המאה ה-20, ועד המשבר הכלכלי העולמי שהחל בשנת 2008.  החינמון "מטרו", שהחל את דרכו בסטוקהולם שבשוודיה ב-1995 זכה להצלחה רבה ומהירה, וקבוצת התקשורת השולטת בו החלה להוציא עשרות חינמונים ברחבי העולם, חלקם עירוניים וחלקם ארציים. המשבר הכלכלי פגע קשות בענף החינמונים, כמו בכל ענף העיתונות בעולם.

## בישראל
בישראל מופצים חינמונים רבים, החל מעיתונים מקומיים (מקומונים) ועד עיתונים בתפוצה ארצית ועלוני פרשת השבוע. 

רשימת חינמונים בתפוצה ארצית:
* "ישראל היום" בבעלות שלדון אדלסון - החל לצאת לאור ביולי 2007 (מאוקטובר 2011 נגבה תשלום מקוראים המנויים על העיתון ומקבלים אותו לביתם במקביל לחלוקה חינם בנקודות ההפצה)
* "מעריב הבוקר" בבעלות אלי עזור ודודי ויסמן - החל לצאת לאור באוגוסט 2007 בשם ישראל מטרו ושינה את שמו במהרה לישראל פוסט. עם רכישת "מעריב" בידי אלי עזור, בשנת 2014, החל "ישראל פוסט" לפרסם תכנים שמקורם ב"מעריב", ובשנת 2016 מותג מחדש בשם מעריב הבוקר כגרסה מקוצרת של היומון בתשלום.
* בתגובה לתפוצה העולה של החינמונים, החל "ידיעות אחרונות" להוציא בשנת 2011 מהדורת חינם מקוצרת של העיתון, המחולקת בעיקר בתחנות רכבת ובאוניברסיטאות. המהדורה החינמית כוללת את מרבית קונטרס החדשות ואת מוסף הספורט היומי.
* כיום, "בשבע" הוא השבועון היחיד המופץ חינם בפריסה ארצית. 
* גיליון יום שלישי של העיתון "יתד נאמן" וגיליון יום שישי (ללא המוספים) של העיתון "הפלס" מופצים חינם.

חינמונים בתפוצה ארצית שנסגרו:
* "ישראלי" של קבוצת הירש מדיה - החל לצאת לאור בתחילת 2006 ונסגר בינואר 2008
* "יום חדש" עיתון יומי, נפתח על רקע חילוקי הדעות בציבור החרדי-ליטאי החל לצאת לאור ב-5 במרץ 2008 ונסגר ב-21 ביולי 2008
* "24 דקות" של קבוצת ידיעות אחרונות - החל לצאת לאור ב-1 בינואר 2008 ונסגר ב-14 ביוני 2009
* בעבר הפיצה רשת קו עיתונות שבועון בשם "כל ישראל".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עיתונות
קטגוריה:מודלים עסקיים
על המשמרת

**על המשמרת** הוא אלבום האולפן השני והאחרון של הרכב הרוק פורטיסחרוף, שיצא במרץ 2006, והאלבום הראשון שהוציא ההרכב מאז 1992.

## רקע
האלבום יצא לאחר פסק זמן של 14 שנה מאז האלבום הקודם של הצמד, "כשהגיטרה מנסרת את הלילה", שהיה אלבום הופעה שסיכם את תקופת פעילותם המשותפת של ברי סחרוף ורמי פורטיס. האלבום מכיל שילוב של רוק, מוזיקה אלקטרונית, היפ הופ ומוזיקה מזרחית, וניגנו בו חברי ההרכב המקורי שליווה את הצמד בראשית שנות ה-90: ז'אן ז'אק גולדברג, גיל סמטנה ויובל שפריר. כל השירים באלבום נכתבו והולחנו על ידי פורטיס וסחרוף, מלבד "פנתר שחור" שנכתב על ידי מיכה שטרית והולחן על ידי כל חברי ההרכב במשותף עם שטרית ותמיר ברזילאי, ו"מעצבי דעת הקהל", שנכתב ובוצע במשותף עם אמן ההיפ-הופ מוקי.

הסינגל הראשון שהקדים את האלבום היה "חדשות מהירח" שהווידאו קליפ שצולם עבורו מתאר חממה של גיטרות שיוצאות משליטה. הסינגל השני היה "תחת אש" ששימש כשיר הנושא לסדרת הדרמה "פרשת השבוע" של ערוץ הוט 3. "להתעורר" ו"בסוף של יום" יצאו גם כן כסינגלים.

עטיפת האלבום המינימליסטית עשויה מאותו סוג נייר של עטיפת מחברת נייר, והאיורים שבחוברת האלבום בשחור ולבן באים מעולם הדימויים וממבחני רורשאך. האלבום הוא הראשון למעשה שמודפס על עטיפתו השם "פורטיסחרוף", לאחר שעל סיפורים מהקופסא ולהתראות בחלומותי הופיע רק השם "פורטיס", ועל שני האלבומים הנוספים הופיעו השמות "פורטיס" ו"סחרוף" לחוד (אף על פי שבתוך החוברות המצורפות מופיע השם "סחרופורטיס" פעמים אחדות).

בשנת 2007 הוענקו לסחרוף ופורטיס פרסי אקו"ם לשנת תשס"ו על הישג מוזיקלי שנתי ועל הלחנה בעבור אלבומם זה.

בשנת 2020 יצא האלבום בגרסת ויניל.

## רשימת שירים
# חדשות מהירח (3:23)
# על המשמרת (3:38)
# תחת אש (4:33)
# פנתר שחור (4:33)
# להתעורר (3:50)
# מעצבי דעת הקהל (3:48)
# ישעיהו ליבוביץ' (2:13)
# בסוף של יום (3:37)
# לך לך (3:33)
# מועדון החולמים (5:02)
# העולם האמיתי (5:16)

## משתתפים
*רמי פורטיס - שירה, גיטרות, סינתיסייזר, מכונות, שריקה, אנחות, עיבוד
*ברי סחרוף - שירה, גיטרות, קלידים, תכנות תופים, עיבוד
*גיל סמטנה - גיטרה בס, קונטרבס, רמבס, קולות, עיבוד
*ז'אן ז'אק גולדברג - תופים, קולות, עיבוד
*יובל שפריר - כלי הקשה, קלידים, הייט, קולות, עיבוד 

;משתתפים נוספים
*שלומי שבן - פסנתר (ב"פנתר שחור" ו"העולם האמיתי"), ארמוניום, עיבוד
*אייל תלמודי - סקסופון, קולות, עיבוד
*אבי ליבוביץ - טרומבון, תזמור טרומבונים, עיבוד
*תמיר ברזילאי - תופים, עיבוד
*מקהלת גבעול - קולות (ב"תחת אש")
*רע מוכיח - גיטרה (ב"פנתר שחור")
*מיכה שטרית - עיבוד (ב"פנתר שחור)
*מוקי - שירה, עיבוד (ב"מעצבי דעת הקהל")
*רותם דרור - קולות (ב"מעצבי דעת הקהל")

## סינגלים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי חברת נענע דיסק
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ניצן זעירא
קטגוריה:אלבומי פורטיסחרוף
קטגוריה:אלבומים בעברית
ז'אן-בטיסט סימאון שארדן

**ז'אן-בטיסט סימאון שארדן** (בצרפתית: **Jean-Baptiste-Siméon Chardin**; 2 בנובמבר 1699 – 6 בדצמבר 1779) הוא צייר צרפתי הנחשב בעיני רבים לאמן הרוקוקו הגדול ביותר של המאה השמונה עשרה. שארדן ידוע ביכולתו לתפוס טבע דומם, ובסגנון הציור העדין שלו. שארדן נולד, חי ומת בפריז. נושאי ציוריו, בדרך כלל חפצי בית פשוטים או תמימותם של ילדים, הופכים את הציורים שלו לחסינים בפני הזמן, והוא נערץ בעולם גם כיום.

## ביוגרפיה
אביו של שארדן היה נגר, ושארדן הבן נאלץ, ללא השכלה פורמלית, לחנך את עצמו. הוא הושפע רבות מהסגנון הריאליסטי של הציירים במאה השבע עשרה. שארדן התגורר בפריז בגדה השמאלית לא הרחק מכנסיית סן-סולפיס עד 1757. שארדן נתמך על ידי האריסטוקרטים שבצרפת, ובהם לואי החמישה עשר למרות ציוריו הלא-קונבנציונליים (באותם ימים) של הבורגנות המתפתחת. 

ב-1724 התקבל לאקדמיית סנט לוק. ב-1728 התקבל שארדן לאקדמיה המלכותית לציור ולפיסול. בנובמבר 1731 הוטבל בנו ז'אן-פייר, וב-1733 הוטבלה בתו מרגרט-אגנס. ב-1735 נפטרה אשתו, ושנתיים אחר כך גם בתו. ב-1744 נישא בשנית, וב-1745 נולדה לו בת שנפטרה בשנה אחר כך. שארדן נהנה משבחיו של דני דידרו על עבודותיו שאותו כינה "הקוסם הגדול". ב-1772 טבע בנו של שארדן בוונציה.

כיום מוצגים ציוריו במוזיאון הלובר ובמוזיאונים גדולים אחרים. עבודתו הפכה לפופולרית בקרב הציבור לאחר שתחריטים זולים של ציוריו החלו להימכר. בשנותיו האחרונות החל שארדן לעבוד עם צבעי פסטל.

## גלריית תמונות

קובץ:Jean-Baptiste Siméon Chardin 015.jpg|המורה הצעירה
קובץ:Jean-Baptiste Siméon Chardin 022.jpg|בועות סבון


## קישורים חיצוניים

* מוזיאון גטיי: שארדן
* מוזיאון אינטרנט: שארדן
* 

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:פריז: אישים
קטגוריה:ילידי 1699
קטגוריה:נפטרים ב-1779
סולאריס (מערכת הפעלה)

**סולאריס** (אנגלית: **Solaris**) היא מערכת הפעלה ממשפחת היוניקס, שנכתבה במקור על ידי חברת סאן מיקרוסיסטמס. החברה נמכרה לאורקל ואיתה מערכת ההפעלה עברה לבעלות אורקל.

סולאריס, המבוססת על גרסת System V של חברת AT&T, החליפה את מערכת ההפעלה SunOS שהייתה מבוססת על גרסת היוניקס החופשית של אוניברסיטת ברקלי, BSD. סולאריס משתמשת במערכת קבצים ייחודית לה בשם ZFS.

מערכת הפעלה זו נכתבה בעיקר עבור מחשבים המבוססים על מעבדי SPARC של חברת סאן, אך קיימת גם גרסת סולאריס-x86 שנועדה לשימוש במחשב אישי.

ב־30 באפריל 2004, ג׳ונתן שולץ, נשיא חברת סאן מיקרוסיסטמס, ציין בריאיון לאתר Infoworld.com כי ייתכן שהחברה תשחרר את סולאריס תחת רישיון קוד פתוח. בתחילת 2005 שחררה סאן חלקים ניכרים מקוד המקור של מערכת ההפעלה, תחת השם OpenSolaris (עם שם קוד פנימי "אינדיאנה"). הקוד פורסם תחת רישיון ייחודי, שאושר על ידי ארגון Open Source Initiative, ונקרא Common Development and Distribution License. רישיון זה לא היה תואם לרישיון ה־GPL ולכן אין אפשרות להשתמש בקטעי קוד של לינוקס בסולאריס ולהפך. לאחר מכירת סאן לאורקל הופסק בהדרגה הפיתוח המקביל של OpenSolaris ומפתחים חיצוניים יסדו מיזם חיצוני מקביל בשם OpenIndiana.

## ראו גם
* UNIX

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מערכות הפעלה דמויות יוניקס
קטגוריה:אורקל
ברוקלין קולג'

**ברוקלין קולג**' (באנגלית: **Brooklyn College**) הוא קולג' ציבורי בברוקלין, ניו יורק, שמשתייך לאוניברסיטת העיר ניו יורק (CUNY).

## היסטוריה
הקולג' נוסד בשנת 1930 על ידי מועצת החינוך להשכלה גבוהה של ניו יורק. בעת הקמתו היה הקולג' שלוחה של האנטר קולג' והסיטי קולג' של ניו יורק, ולאחר הפיכתו לקולג' נפרד הפך לקולג' הציבורי הראשון לאמנויות חופשיות בניו-יורק. שטחו של הקמפוס הוא (110,000 מ"ר). ברוקלין קולג' מציע לסטודנטים תוכניות לימוד לתואר ראשון, תואר שני ותואר דוקטור. בשנת 2014 למדו בברוקלין קולג' 17,204 סטודנטים, ואחוז הקבלה אליו הוא מהנמוכים בארצות הברית (32%).

ברוקלין קולג' דורג כקמפוס היפה ביותר ובעשיריה הראשונה בקרב מוסדות להשכלה גבוהה בארצות הברית בשל הערך שמעניק לבוגריו, הגיוון התרבותי המאפיין את הסטודנטים שלו ובשל מיקומו, על ידי The Princeton Review ב-2003, ובין ה-50 המובילים ב-2009.

כמו כן, דורג ברוקלין קולג' על ידי מגזין פורבס במקום ה-301 בין כלל מוסדות ההשכלה בארצות הברית, ובמקום ה-43 על פי המגזין Washington Monthly.

## מבנה הקולג'
בברוקלין קולג' יש חמישה בתי ספר:
* בית הספר למנהל עסקים ע"ש מורי קופלמן
* בית הספר לחינוך
* בית הספר למדעי הרוח והחברה
* בית הספר למדעי ההתנהגות ומדעי הטבע
* בית הספר לאמנויות ותקשורת חזותית

## בוגרים ידועים
בין בוגריו ניתן למנות את:

* אלן גינסברג - משורר
* פרנק מק'קורט - סופר, זוכה פרס פוליצר
* ג'ימי סמיטס - שחקן
* יצחק פרלמן - כנר ומנצח
* מייקל קנינגהם - סופר, זוכה פרס פוליצר
* אלברט שץ - מדען
*ברני סנדרס - סנאטור
* ברברה בוקסר - פוליטיקאית
* שירלי צ'יזהולם - פוליטיקאית, האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שנבחרה לחברת קונגרס
* סטנלי כהן - ביוכימאי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
* ג'ורדן צ'רני  - שחקן

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
ברוקלין קולג
קטגוריה:ברוקלין
קטגוריה:אוניברסיטת העיר ניו יורק
2008

__TOC__

## אירועים בולטים בעולם
[שמאל|ממוזער|200px|12 במאי: [רעידת האדמה בסצ'ואן (2008)|רעידת אדמה בעוצמה של 7.9 בסולם ריכטר פקדה את מחוז סצ'ואן שבסין וגרמה למותם של 69,197 בני אדם]]

## נפטרו

[140px|ממוזער|שמאל|[הית' לדג'ר]]
[140px|ממוזער|שמאל|[צ'רלטון הסטון]]
[140px|ממוזער|שמאל|[פול ניומן]]
[140px|ממוזער|שמאל|[ירג היידר]]
[140px|ממוזער|שמאל|[מייקל קרייטון]]

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
אפקט מהרישי

בין חסידי מהרישי מהש יוגי, יש המאמינים שתרגול קבוצתי של מדיטציה טרנסנדנטלית עשוי להשפיע על איכות החיים של אנשים החיים בקרבת מקום לקבוצה המתרגלת. להשפעה זו הם קוראים **אפקט מהרישי**. 

מהרישי האמין שבעולם מצויה "תודעה קולקטיבית", שהיא "יותר מסכום התודעות הפרטיות המרכיבות אותה". בהתאם לכך, הוא סבר, "כל האלימות, התופעות השליליות, העימותים, המשברים והבעיות בכל חברה הם תגובה לגידול בעקה של התודעה הקולקטיבית". רעיונות אלה מגיעים מן המסורות הוודיות של הודו, אותן הוא כינה דרך קבע "המדע הוודי".

מכיוון שכך, מאמינים חסידיו, מעשים ("טכניקות") הנוגעים ביסודות הווייתה של אותה תודעה קולקטיבית עשויים להיטיב את החיים בעולם, גם ללא ידיעתם או השתתפותם של מרבית האנשים באותם מעשים. ביתר פירוט, חברים ב"אוניברסיטה הבינלאומית של מהרישי" מצפים שתרגול קבוצתי של מדיטציה יביא לתוצאות מדידות על הסביבה החברתית, משעה שמספר המתרגלים יקיים את הנוסחה הבאה: \ 100n_1+100n_2^2>N, כאשר \ n_1 הוא מספר האנשים המתרגלים מדיטציה טרנסנדנטלית בסיסית (אחוז אחד מכלל האוכלוסייה), \ n_2 הוא מספר האנשים המתרגלים בקבוצה (באותו מקום ובאותו זמן), תעופה יוגית שהיא אחת מטכניקות ה-"סידהי", ו- \ N הוא מספר האנשים עליהם מבקשים להשפיע. את הטכניקה המתקדמת הם מדמים להשפעה של חלקיקים המצויים במצב תהודה, המתגברים זה את זה בדומה לפוטונים בקרני לייזר, דבר שאמור להסביר את הגורם הריבועי בנוסחה. בפרט, החסידים טוענים שלתרגול של אחוז אחד מן השורש הריבועי של אוכלוסיית העולם (כ-8000 איש) צריכה להיות השפעה כלל-עולמית. למספר 100 המופיע בנוסחה לא ניתן כל הסבר. 

נעשו כמה וכמה ניסיונות לבדוק את השפעת התרגול על תנאי החיים, ובהם רמת הפשיעה, הלוחמה והתאונות. במחקרים אחדים אף נמצא מתאם בין מספר המתרגלים לבין מדדים של איכות החיים. עם זאת, מדענים אינם מקבלים את הטענות על קיומו של האפקט, בגלל בעיות מתודולוגיות באותם מחקרים, ובעיקר בגלל היעדרו המוחלט של כל מנגנון שאמור להסביר כיצד פעילות המתבצעת באולם סגור ובלא ידיעת הציבור, אמורה להשפיע על רמות האלימות והפשע. 

במאמר מ-1988, מונים המחברים (שכולם חברים באוניברסיטת מהרישי) את ארבעת הכוחות הידועים בפיזיקה (הכח האלקטרומגנטי, הגרביטציה, הכח החזק והכח החלש) ושוללים אותם אחד לאחד כמתווך אפשרי לאפקט שעליו הם מדווחים. כתחליף, הם משערים, ללא כל עדות מסייעת, שאולי אפשר יהיה להסביר קשרים לא מודעים בין אנשים באמצעות תהליכים שיתרחשו באורך פלאנק, כ- \ 10^{-35} מטרים; אז, על-פי התאוריה המודרנית, מתאחדים כל הכוחות בטבע. מצב אנרגטי שכזה היה בתוקף בפעם האחרונה בזמן המפץ הגדול. 

בשנת 1990 פורסם באותו כתב עת מאמר ביקורתי המצביע על כשלים מתודולוגיים במחקר שפורסם שנתיים קודם לכן.

## ראו גם
* מדיטציה טרנסנדנטלית

## הערות שוליים

קטגוריה:פסאודו-מדע
קטגוריה:מדיטציה טרנסצנדנטלית
מנחם רקנאטי

רבי **מנחם בן בנימין רקנאטי** (או: **ריקאנטי**; באיטלקית: Recanati; ה'י'- ה'ע"א, 1310-1250) היה מקובל ופוסק שחי בעיירה רקנאטי שבאיטליה.

## חייו
מעט ידוע על חייו. היה מראשוני המקובלים באיטליה. בכתביו ניכרת השפעתם של חסידי אשכנז: רבי יהודה החסיד ורבי אלעזר מגרמייזא וכן של הרמב"ן אותו הרבה לצטט בספריו.

רבי מנחם הושפע רבות מהרמב"ם ומחכמת הפילוסופיה, שאותה ראה כמשלימה את חכמת הקבלה. ספרו העיקרי בקבלה הוא פירושו על התורה. לחיבורו זה הייתה השפעה על מקובלים בדורות שאחריו, והוא זכה לפירושו של רבי מרדכי יפה ואף תורגם ללטינית (במאה ה-15 בידי המומר פלביוס מיתרידטס).

## חיבוריו
* פירוש על התורה על דרך הקבלה
* ספר על טעמי המצוות
* פירוש על התפילות
* ספר פסקי הלכות הנקרא 'פסקי הלכות - ריקנטי'

## צאצאיו
*רבי יעקב ישראל פינצי מרקנאטי.

## לקריאה נוספת
* משה אידל, **ר' מנחם רקנאטי המקובל**, ירושלים תשנ"ח
* אפרים גוטליב, **מחקרים בספרות הקבלה**, תל אביב תשל"ו, עמ' 575-573
* צביה רובין, **המובאות מספר הזוהר בפירוש על התורה לר' מנחם רקנטי**, ירושלים תשנ"ב

## קישורים חיצוניים

* .
* מלאכי בית-אריה, '''זהותו של המקובל מנחם רקנאטי''', תרביץ, המכון למדעי היהדות ע"ש מנדל, 1998.

### חיבוריו
* 
*
*טקסט של הספר "פירוש הרקנאטי על התורה"
* מהדורה חדשה ומבוארת.

### אודות
* 
* 
* 

קטגוריה:ראשוני איטליה
קטגוריה:פרשני המקרא
קטגוריה:ראשוני המקובלים בימי הביניים
מנחם
קטגוריה:ילידי 1250
קטגוריה:נפטרים ב-1310
קטגוריה:יהודי איטליה במאה ה-13
קטגוריה:יהודי איטליה במאה ה-14
אלי גולדשמידט

**אלי** (**אליעזר**) **גולדשמידט** (נולד ב-17 באוקטובר 1953) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת העבודה.

## ביוגרפיה
גדל בתל אביב. בן לאב יוצא גרמניה ולאם יוצאת פולין. בצבא עבר קורס חובלים בחיל הים ובמילואים שירת כסרן בפרקליטות הצבאית. הוא בעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת תל אביב, עורך דין במקצועו.

מילא תפקידים ב (התק"מ) כחבר המזכירות וחבר הפורום פוליטי בתנועה.

בשנים 1992–2001 כיהן כחבר הכנסת בכנסות 13–15. היה חבר ועדת החוקה וועדת הכספים, יושב-ראש ועדת הכנסת, יו"ר סיעת העבודה בכנסת ה-14 ויו"ר ועדת הכספים בכנסת ה-15. בכנסת ה-13 היה חבר הוועדה לבחירת שופטים. התפטר מהכנסת לאחר הבחירות לראשות הממשלה ב-2001, לאחר שלדבריו מאס בפוליטיקה ונוכח כי אנשי מפלגתו לא מתאמצים לעזור בבחירות.

לאחר פרישתו מהחיים הפוליטיים, הגיש את תוכנית הבוקר של הזכיינית "רשת" בערוץ 2, "רשת על הבוקר", לצידה של עינב גלילי. בנוסף הגיש תוכנית ראיונות בערוץ 2 ובערוץ 33. במקביל לעיסוק התקשורתי, פנה לעסקים ומונה לסמנכ"ל התקשורת והרגולציה של החברה לישראל שבשליטת עידן עופר.

גולדשמידט נשוי ואב לשלוש בנות. היה חבר קיבוץ דגניה א', אולם בשנות האלפיים עבר להתגורר בקיבוץ זיקים שבדרום.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ישראל אחת
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:זוכי אות אביר איכות השלטון
קטגוריה:חברי הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת החמש עשרה
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:יושבי ראש ועדת הכלכלה
קטגוריה:יושבי ראש ועדת הכנסת
קטגוריה:יושבי ראש ועדת הכספים
קטגוריה:בוגרי קורס חובלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:דגניה א': חברי הכנסת
קטגוריה:זיקים: אישים
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת החמש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת: משפטנים
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-גרמני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
אריה גמליאל

הרב **אריה גמליאל** (ג' באדר ב' ה'תשי"א, 11 במרץ 1951 – כ"ח באב ה'תשפ"א, 6 באוגוסט 2021) היה ראש "ישיבת שדרות" וחבר הכנסת לשעבר מטעם ש"ס. כיהן כסגן שר הבינוי והשיכון וכסגן שר לענייני דתות.

## ביוגרפיה
נולד בבאר שבע ליחיא גמליאל. למד ב"ישיבת הדרום" ברחובות, "ישיבת הנגב" בנתיבות והוסמך לרבנות, כיהן כראש כולל "הוד התורה" בשדרות.

כמו כן למד בכולל להוראה בשדרות בנשיאות הרב דוד בר חן.

## פעילות ציבורית
בבחירות לכנסת השתים עשרה ב־1988 הוצב הרב גמליאל במקום הרביעי ברשימת מפלגת ש"ס, שזכתה בשישה מנדטים ונבחר מטעמה לכנסת. היה חבר בוועדות החינוך והתרבות, הכלכלה וענייני ביקורת המדינה. בכנסת ה-13 כיהן כסגן שר הבינוי והשיכון ובכנסת ה-14 כיהן כסגן שר לענייני דתות.

במאי 2001 החליטה מועצת חכמי התורה של ש"ס לחייב את גמליאל להתפטר מהכנסת.

לקראת בחירות לכנסת השש עשרה השתתף בהקמת מפלגת "אהבת ישראל" שזוהתה עם הרב יצחק כדורי, אך פרש ממנה לפני הבחירות.

שימש כראש "ישיבת שדרות". חיבר את הספר בית גמליאל על יד החזקה לרמב"ם ופרסם מאמרים תורניים בירחונים תורניים שונים.

הרב גמליאל נפטר ב־6 באוגוסט 2021.

היה נשוי ואב לשמונה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת הדרום
קטגוריה:בוגרי ישיבת הנגב
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ש"ס
קטגוריה:רבנים חברי הכנסת
קטגוריה:ראשי ישיבה ישראלים
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:שדרות: רבנים
קטגוריה:שדרות: חברי הכנסת
קטגוריה:חברי הכנסת השתים עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת החמש עשרה
קטגוריה:רבנים תימנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
כריס פן

**כריסטופר שאנון "כריס" פן** (באנגלית: **Christopher Shannon "Chris" Penn**; 10 באוקטובר 1965 – 24 בינואר 2006) היה שחקן קולנוע אמריקאי, ממוצא יהודי.

## ביוגרפיה
פן נולד ב-1965 בלוס אנג'לס, קליפורניה. אביו היה ליאו פן  (1921–1998), שחקן ובמאי קולנוע וטלוויזיה יהודי. אמו של פן, איילין ריאן  (נולדה ב-1928), הייתה שחקנית קולנוע. אחד הסרטים הידועים בהם שיחקה האם היה דרמת הפשע "At Close Range", מ-1986, בו הופיעה לצידם של שני בניה, כריס ושון פן.

כריס פן היה האח הצעיר מבין שלושת האחים לבית פן. שני אחיו הגדולים יותר: המוזיקאי מייקל פן, הבכור והשחקן שון פן.

הוא נפטר ב-2006, מקרדיומיופתיה, שקשורה ככל הנראה לעודף המשקל שלו ואולי גם לשימוש בסמים, בגיל 40 בלבד.

### קריירה
פן החל את קריירת הקולנוע שלו בגיל 12 והופיע במספר סרטים, לרוב בתפקיד משני. הוא זכור במיוחד עקב הופעתו בסרט "כלבי אשמורת" (1992) בתפקיד "אדי הנחמד" וכן בסרט "רומן על אמת" (1993). בנוסף, הופיע בסרטים "קדילאק של סופשבוע" (1995), "תמונות קצרות" (1993), "שעת שיא" (1998), "פוטלוס" (1984), "החיים הפרועים" (1984), "לימודים גנובים", "מחופשים ואנונימיים", "חבל על המאפיה" ועוד, ושיחק בסדרת הדרמה "האחווה של פולין, ניו המפשייר", שיצר דייוויד אי קלי לרשת CBS.

פן, שהיה בעל חגורה שחורה בקראטה, השתתף ב-1989 בסרט "המובחר שבמובחרים"  "Best of the Best"  כטרוויס בריקלי, חבר צוות טאקוונדו אמריקני. בסרט כיכבו גם ג'יימס ארל ג'ונס, סאלי קירקלנד, אריק רוברטס, פיליפ רהיי וסיימון רהי, פן השתתף גם בסרט ההמשך "המובחר שבמובחרים 2".

פן גם דיבב את השוטר פולאסקי במשחק המחשב "Grand Theft Auto: San Andreas".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:זוכי גביע וולפי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006