open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תרביץ

**תרביץ** הוא כתב עת מדעי במדעי היהדות היוצא לאור בעברית, רבעון הרואה אור ארבע פעמים בשנה, על ידי המכון למדעי היהדות (כיום ע"ש מנדל) באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא יוצא לאור מאז שנת 1929 ונחשב לאחד מכתבי העת החשובים בתחומו. מקור השם הוא מהמשמעות המילונית של "תרביץ" כאקדמיה ומקום לימוד.

תרביץ עוסק בנושאי יהדות, חקר המקרא, התלמוד, הקבלה, מנהגי ישראל, היסטוריה יהודית, ביבליוגרפיה עברית ועוד. הרבעון יצא לאור לראשונה בתשרי תר"ץ (1929), בעריכתו של פרופ' יעקב נחום אפשטיין. השתתפו בכתיבתו אישים נודעים בתחומי מדעי היהדות, ובהם גם כאלו שהרבו לכתוב בו בקביעות, כמו גרשם שלום, שאול ליברמן, שמחה אסף, חנוך אלבק ואחרים. מאמרים מרכזיים מתוכו הודפסו גם כתדפיסים בנפרד, או כונסו על ידי כותביהם לספרים.

בשנת ה'תרצ"ה הוקדש כתב העת לנושא הרמב"ם, ונקרא: ספר הרמב"ם של התרביץ: למלאת שמונה מאות שנה ליום הולדתו, י"ד בניסן ד"א תתצ"ה - י"ד בניסן הא אלפים תרצ"ה.

המוציא לאור הנוכחי הוא הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, שעל יד האוניברסיטה העברית. כללי האזכור של כתב העת אומצו ביחס למקורות המשפט העברי על ידי כמה מכתבי העת המשפטיים של אוניברסיטאות ישראליות.

בשנת 2011 הועלו גיליונות תרביץ שיצאו עד 2006 למאגר המקוון JSTOR במסגרת פרויקט משותף של JSTOR עם הספרייה הלאומית וספריית אוניברסיטת חיפה.

## עורכי תרביץ
* תר"ץ–תשי"ב – יעקב נחום אפשטיין
* תשט"ו–תשכ"ט – חיים שירמן
* תשל"א–תשמ"א – אפרים אלימלך אורבך
* תשמ"ב–תשמ"ו – יוסף דן, משה דוד הר ומנחם הרן
* תשמ"ז–תשנ"א – משה אידל, יוסף יהלום ודוד רוזנטל
* תשנ"ב–תשנ"ו – זאב הרוי, יוסף קפלן, וישראל מ' תא-שמע
* תשנ"ז–תשס"ח – מרדכי כוגן, יעקב אלבוים וירחמיאל ברודי
* תשס"ח–תשע"ב – יעקב אלבוים, יוסף הקר, שלמה נאה
* תשע"ב–תשע"ד – חוה טורניאנסקי, מנחם כהנא, ישראל יובל
* תשע"ד–תשע"ט – שולמית אליצור, מנחם קיסטר, קטרינה ריגו
* תש"ף–תשפ"ג – רוני גולדשטיין, שלמה נאה, שרית שליו-עיני, משה הלברטל
* החל מתשפ"ג – יהונתן גארב ומיכאל סיגל

## קישורים חיצוניים
* 
* עמוד כתב העת תרביץ באתר המכון למדעי היהדות באוניברסיטה העברית, כולל סריקות של מספר כרכים שהתפרסמו בשנים האחרונות
* 
* לקט מאמרים מתוך "תרביץ", באתר "מקראנט"
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: כתבי עת
קטגוריה:ישראל: כתבי עת למדעי היהדות
קבוע פלאנק המצומצם

**קבוע פלאנק המצומצם** או **קבוע דיראק** (**Reduced Planck constant** או **Dirac constant**), המסומן **ℏ** (קרי: h-bar) וקרוי על שם פול דיראק, הוא קבוע פיזיקלי השווה ליחס בין קבוע פלאנק לבין פעמיים המספר פאי:

: \hbar = \frac{h}{2\pi} = \frac{6.626\,070\,15}{2\pi}\times10^{-34}\,\mathrm{J {\cdot} s} = 1.054\,571\,817...\times10^{-34}\,\mathrm{J {\cdot} s}

הקבוע פלאנק המצומצם קטן בכסדר גודל מקבוע פלאנק:
: \frac{\hbar}{h} = \frac{1}{2\pi} \approx 0.159

קבוע פלאנק המצומצם משמש כאשר רצוי לדון בתדירות הזוויתית של המערכת הנמדדת, להבדיל מתנע זוויתי, אותו קבוע פלאנק מייצג. קבוע פלאנק המצומצם נמדד ביחידות של פעולה (או תנע זוויתי) חלקי זווית:

: ħ =  J⋅s/rad =  eV⋅s/rad

קבוע פלאנק המצומצם הוא יחידת המידה של ספין. כך, לדוגמה, אם לחלקיק יש ספין של 1, כמו לפוטון ולגלואון, פירוש הדבר שהספין שלו הוא . חלקיקים עם ספין , כמו כל הפרמיונים היסודיים, הם בעלי ספין של . לכל החלקיקים הקואנטיים, ללא יוצא מן הכלל, יש ספין שהוא כפולה שלמה או חצי שלמה של קבוע פלאנק המצומצם.

## בתרבות הפופולרית
בסדרת הטלוויזיה "דברים מוזרים", נעשה שימוש בקבוע פלאנק המצומצם כקוד עבור כספת.

## ראו גם
*קבוע פלאנק
*תדירות זוויתית
*ספין
*פיזיקת חלקיקים

קטגוריה:מכניקת הקוונטים
פלאנק המצומצם
אפימר

בכימיה, **אפימרים** הם דיאסטריאומרים של חומר השונים בקונפיגורציה המרחבית רק באחד מתוך כמה מרכזים כיראלים, בדרך כלל אטומי פחמן.

מרכז|350px

לדוגמה, הסוכרים α-glucose ו-β-glucose הם אפימרים. ב-α-glucose קבוצת ההידרוקסיל על אטום הפחמן הראשון (הפחמן האנומרי) בעמדה אקסיאלית (בניצב למישור הטבעת). ב-β-glucose קבוצת ההידרוקסיל בעמדה משוונית (במקביל למישור הטבעת). המולקולות הן אפימרים וגם אנומרים.

מרכז|350px

במקרה זה β-D-glucopyranose ו-β-D-mannopyranose הם אפימרים (אך לא אנומרים), כי ההבדל היחיד ביניהם הוא בסטריאוכימיה בפחמן מספר 2.

בנומנקלטורה הכימית, לחבר אחד בזוג האפימרים מתווספת התחילית "-epi" - לדוגמה quinine (כינין) ו-epi-quinine.

## קישורים חיצוניים
* הגדרה לפי "ספר הזהב" של ארגון IUPAC
## הערות שוליים

קטגוריה:סטריאוכימיה
פארק מנחם בגין

**פארק מנחם בגין** הוא פארק בדרום תל אביב-יפו, נקרא על שם מנחם בגין. אחזקת הפארק ותפעולו נעשים באחריות חברת גני יהושע המנהלת גם את פארק הירקון.

הפארק ממוקם צפונית ומזרחית לנחל איילון בין השדות החקלאיים של מקוה ישראל לשכונת הארגזים וכפר שלם. הפארק תוכנן על ידי אדריכל הנוף צבי דקל ומשתרע על 1,000 דונם אך כיום רק 500 דונם מתוכו מפותחים. בעתיד אמור פארק זה להשתלב בפארק אריאל שרון ע"ש אריאל שרון.

הפארק נפתח לקהל בשנת 1988, ונקרא תחילה "**פארק דרום**" משום שמיקומו בדרום תל אביב. בפארק נמצא המתקן היחיד בישראל לסקי מים בעזרת כבלים. כמו כן בפארק אזורי מנגל, פינת חי, אגמים מלאכותיים, מדשאות ומשטח החלקה על גלגיליות. בפארק קיימים עצי שקמה עתיקים אשר שולבו עם צמחיית הפארק.

באוגוסט 2013 שופץ חלק ניכר מהפארק. בין היתר הוקמו בפארק מסלולי לשימוש מרוצי מכשולים ושופץ מתקן הסקי מים.

באפריל 2025 נבנתה בפארק, בריכת גלים בשטח כ-40 דונם הכוללים מספר סוגי גלים.

## החי בפינת החי ובפארק
להלן רשימה של בעלי חיים החיים בפינת החי בפארק.

1.אייל נקוד

2.יען מצוי

3. יעל נובי

4.תרנגול הבית

5.אמו

6.ארנבון מצוי

7.כבש הבית

8.סוס הבית

9.יאורית מצרית

10.ברווז מוסקבי

11.טווס מצוי

12.ברכייה

13.חסידה לבנה

## גלריה

TLV-Com-Sud.png|פארק בגין והסביבה
SouthParkTLV03.jpg|סקי מים בכבלים
פארקבגין.jpg|מפת הפארק


## קישורים חיצוניים

*פארק מנחם בגין - פארק דרום, באתר חברת גני יהושע
*מפת פארק מנחם בגין, באתר חברת גני יהושע 
* תוכניות פיתוח הפארק (כתבה ב"וואלה")

## הערות שוליים

קטגוריה:הנצחת מנחם בגין
בגין
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן צבי דקל
וילה אדריאנה

שמאל|250px|ממוזער|בריכת קנופוס (מספר 14 במפה) בוילה אדריאנה
**וילה אדריאנה** (איטלקית **Villa Adriana**), חווילתו המפוארת של הקיסר הרומאי אדריאנוס, בטיבולי, איטליה, הייתה אחת מהחווילות המפוארות ביותר בעולם העתיק. הווילה שכנה בטיבור (Tibur), כיום העיר טיבולי, ונבנתה במהלך המאה ה-2 כאתר מגורים לקיסר אדריאנוס ולבני לווייתו. בשנותיו האחרונות של אדריאנוס נוהלה האימפריה מהווילה, והתגורר בה צוות גדול של משרתים שתחזק את המקום.

הווילה של אדריאנוס הייתה עצומה בגודלה. שטחה הכולל הגיע לכקילומטר מרובע אחד, גדול יותר מזה של פומפיי. שרידי הווילה עדיין לא נחשפו במלואם.
היו בה כ-30 מבנים, ובכלל זה ארמונות, מרחצאות, תיאטרון, מקדשים לאלים, ספריות ורבעים שלמים למגורי הפמלייה, השומרים והעבדים.

בווילה מִגוון סגנונות בנייה שהבולטים ביותר הם הסגנון היווני והסגנון המצרי. הוצבו בשטחהּ, לדוגמה, העתקים של קריאטידות (עמודי תמך בצורת פסלי נשים) מהארכתאון באתונה. בביוגרפיה של אדריאנוס צוין כי הוא קרא לאתרים בווילה בשמות מקומות שבהם ביקר במסעותיו ברחבי האימפריה. כך למשל הבריכה, אחד האתרים היפים והשמורים בווילה, והמערה המלאכותית שלצידה נקראו בשם קנופוס  וסרפאום.

האדריכל הבריטי בניסטר פלטשר  כתב בחיבורו "היסטוריה של האדריכלות"  מ-1896: .

## ראו גם
* הווילה הרומאית בקזאלה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

ממוזער|500px|ימין|דגם האתר

קטגוריה:קצרמר רומא העתיקה
קטגוריה:איטליה: אתרי מורשת עולמית
אדריאנה
קטגוריה:לאציו: אתרים ארכאולוגיים
מיתוג אישי

**מיתוג אישי** הוא תהליך שבו האדם משווק כמותג. 

המיתוג הוא תהליך אסטרטגי שבו אדם יוצר, מפתח ומנהל באופן פעיל תדמית ייחודית ומובחנת לעצמו, במטרה להשפיע על תפיסות של אחרים ולחזק את מעמדו המקצועי והחברתי. תהליך זה משלב עקרונות מעולם השיווק והצגה עצמית, ומטרתו להדגיש כישורים, ערכים ויתרונות תחרותיים של הפרט בסביבה תעסוקתית ודיגיטלית משתנה.

יש המבצעים את המיתוג האישי בעצמם, ויש הנעזרים ביועצי תקשורת, יועצי תדמית, מאמנים אישיים ועוד.
בהמשכו של התהליך האדם אמור להוות מותג שיעורר רגשות וערכים מוגדרים אצל אנשים אחרים. אנשים כלפיהם מופנה המיתוג יכולים להיות לקוחות ומעסיקים פוטנציאליים, בן זוג עתידי, קולגות, מתחרים, אויבים, וגם סביבתו הרגילה של האדם.

איש השיווק האמריקאי טום פיטרס טבע את המונח "מיתוג אישי" במאמר The Brand Called You, שפרסם בשנת 1997. הוא קבע כי מיתוג אישי אינו מתבסס על שיפור עצמי, אלא על "אריזה מחדש" או "מיצוב מחדש". כלומר, המיתוג לא נועד לשפר את האדם, אלא רק את האופן בו רואים אותו אחרים.

בעוד תהליך מיתוג של חברות ומוצרים חותר ל"האנשה" של מושא המותג כדי לעורר חיבור רגשי למוצר או לחברה, מיתוג אישי נועד לתת תוקף לאיכויות של האדם הממותג. המיתוג האישי הוא תהליך טבעי הנוצר עקב הצורך להתבלט בסביבה רווית מתחרים.

## היסטוריה
הרעיון של  מיצוב זהות אישית או מקצועית הופיע בספר "Positioning: The Battle for Your Mind" משנת 1981 מאת אל ריס וג'ק טראוט. בפרק 20, "מיצוב עצמך והקריירה שלך", נטען כי אפשר להפיק תועלת משימוש באסטרטגיית מיצוב לצורך קידום הקריירה.

טום פיטרס, עיתונאי בתחום פרקטיקות ניהול עסקי, נחשב למי שטבע את המונח "מיתוג אישי" כחלק מהפילוסופיה שלו "Brand You", שהוצגה בספרו "להמציא את העבודה מחדש - 50 רעיונות לבניית מותג שהוא אתה" (באנגלית: The Brand You 50). הספר הוא הרחבה של מאמר שכתב כמה שנים לפני כן בשם "המותג שהוא אתה (The Brand Called Yo). בספרם משנת 2003 "Be Your Own Brand", מתארים אנשי השיווק דייוויד מקנאלי וקארל ספיק מיתוג אישי כ"תפיסה או רגש, המוחזקים על ידי מישהו אחר מלבדך, שמתארים את כלל החוויה של קיום מערכת יחסים איתך".

## עמדות בציבור
מיתוג אישי הוא תפיסה או רושם עקביים המוכרים בציבור לגבי אדם, המבוססים על הניסיון שלו, המומחיות שלו וההישגים שלו בקהילה או בשוק הרחב. 

יש אנשים שמקשרים את שמם האישי או את שם הבמה לעסקים שלהם, כמו נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, שמשתמש בשמו על נכסים ועסקים כגון מגדל טראמפ. גם סלבריטאים מנצלים את מעמדם החברתי כדי לקדם ארגונים או מוצרים לרווח כלכלי או חברתי, לדוגמה קים קרדשיאן שמקדמת מותגים ומוצרים באמצעות השפעתה במדיה. הקשר בין מותגים לצרכנים הוא דינמי ויש לעדכן ולשפר אותו ללא הרף. תהליך מתמשך זה מדגים את הדו-ערכיות שבתרבות הצריכה

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* Daniel J. Lair, Katie Sullivan, and George Cheney, "Marketization and the Recasting of the Professional Self", *Management Communication Quarterly* Vol. 18(3), pp. 307–343, 2005

## הערות שוליים

קטגוריה:שיווק
קטגוריה:פרסום
קטגוריה:מותג
קטגוריה:משאבי אנוש
קטגוריה:צרכנות
קטגוריה:צרכנות בת קיימא
צינגי דה במראהה

**צינגי דה במראהה** (צרפתית: **Tsingy de Bemaraha**) הוא אתר מורשת עולמית מאז שנת 1990 המשתרע על שטח של 1,519 קמ"ר במערב מדגסקר, במרחק של 60 עד 80 ק"מ מחופי מצר מוזמביק. האזור מחולק לשמורת טבע (Réserve Naturelle Intégrale) בשטח של 853 קמ"ר בצפונו, אשר הוכרזה ב-31 בדצמבר 1927, ולפארק לאומי בשטח של 666 קמ"ר אשר הוקם לאחר מכן בדרומה של השמורה הקיימת. 

ב-2023 הכרזת המורשת העולמית הורחבה לעוד 5 פארקים ושמורות במדגסקר תוך יצירת אתר המורשת העולמית "היערות היבשים של אנדרפנה".

## גאוגרפיה
ימין|ממוזער|250px|לאורך נהר מאנאמבולו
צינגי דה במראהה משתרע על פני רמת במראהה שגובהה בין 150 ל-700 מטר והיא עשויה מאבן גיר קרסטית שעברה תהליכים מקיפים של בליה. אורכו כ-105 ק"מ ורוחבו כ-25 ק"מ. במזרחה של הרמה משתרעים צוקי במראהה לאורך מספר עשרות קילומטרים בכיוון דרום-צפון והנישאים 300 עד 400 מטר מעל עמק הנהר מאנאמבולו (Manambolo). מורדותיה המערביים של הרמה מתונים וגבעותיה משתפלות בהדרגה לכיוון מערב. הרמה מנוקזת על ידי מספר נחלים הזורמים מערבה לכיוון מצר מוזמביק.

האקלים מתאפיין בקיץ גשום מדצמבר עד מרץ ובחורף יבש, וכמות המשקעים השנתית מגיעה לכ-980 מ"מ בממוצע. הטמפרטורה השנתית הממוצעת עומדת על 26°C, והטמפרטורה הממוצעת בכל חודשי השנה אינה יורדת מתחת ל-20°C, אם כי נמדדו טמפרטורות קיצוניות של 9°C בחודש יולי ו-38°C בדצמבר. 

הצמחייה בצינגי אופיינית לאזור הקרסט של מערב מדגסקר וכוללת חורש טרופי יבש וצמחיית סוואנה אופיינית. בשמורה חיים מספר מיני למורים, 53 מיני עופות והמין האנדמי של לטאת עלי אנציגי (Brookesia perarmata).

## קישורים חיצוניים

* 
* רשמים מהפארק

## הערות שוליים

קטגוריה:מדגסקר: גאוגרפיה
צינגי דה במראהה
יד המורה

**יד המורה** הוא בית ספר יסודי ייחודי בירושלים המשלב בין ילדים בעלי שונות תקשורתית, בדרך כלל אוטיזם, עם ילדים נוירוטיפיקלים.

## היסטוריה
בית הספר הממוקם בשכונת רמות אשכול בירושלים הוקם במקורו בשנת 1970 ונחנך ב-1972 על ידי שר החינוך דאז, יגאל אלון, ושימש כבית ספר יסודי, ממלכתי שכונתי. מבנה בית הספר תוכנן בידי האדריכל יצחק בלט. בית הספר שירת את ילדי השכונות רמות אשכול, גבעת המבתר ושמואל הנביא. כמנהלו הראשון שימש זאב ברג, ולאחריו חיה תדמור.

בתחילת שנות השמונים תפוסת בית הספר הייתה גדולה יותר מכפי שהמבנה תוכנן להכיל. בכל מחזור היו בין ארבע לחמש כיתות. אולם, במהלך שנות התשעים האוכלוסייה החילונית של שכונות אלה הזדקנה וחלקה התחלף באוכלוסייה חרדית. לבית הספר לא נשארו כמעט תלמידים.

בשנת 1996 עמד בית הספר על סף סגירה, כאשר ד"ר יאיר סמוכה הציע את הפיכתו לבית ספר בתחום השילוב.

בכניסה לבית הספר ישנן שתי פינות הנצחה לזכרו של שומר בית הספר חיים סמדר שנהרג בחופשת הפסח בשנת 2002, עת חסם בגופו מחבלת מתאבדת.

בית הספר זכה בפרסים מטעם משרד החינוך, ומנהלתו לשעבר אנה גורן נבחרה כאשת השנה מטעם ויצו בשנת 2006. בשנת התש"ע זכה בית הספר בפרס מנח"י (מנהלת חינוך ירושלים). 

בשנת התשס"ט נבחר ניר ברקת כראש עיר, ביקר בבית הספר ובסמוך לביקורו ניתנה הודעה על פתיחת כמות כיתות לפי מספר התלמידים שירשמו בפועל. בשנת התשס"ט החלה הקרן לירושלים במימון מחקר אקדמי רב שנתי על בית הספר לצורך בדיקת הרחבת מודל בית הספר לבתי ספר אחרים בארץ.

בשנת התש"ע היו בבית הספר שמונה כיתות א-ו חינוך רגיל (179 תלמידים) ושבע כיתות א-ו חינוך מיוחד (39 תלמידים). צוות המורים מנה כמאה עובדי הוראה, מטפלים פרא רפואיים, סייעים, ובנות שירות לאומי. בנוסף פעל בבית הספר מערך מתנדבים מתיכון האקדמיה למוסיקה, מהאוניברסיטה העברית - מבית הספר לתלמידי חוץ, מבית הספר חורב, מארגון "אורדג" בדנמרק, ממשטרת ישראל - משמר הגבול, ומתלמידי כיתות י' במסגרת פרויקט מחויבות אישית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* אתר יד המורה באורייאנית
* כתבה מעיתון adventures in autism
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: בתי ספר
קטגוריה:בתי ספר יסודיים בישראל
קטגוריה:נגישות
קטגוריה:נכות בישראל
קטגוריה:רמת אשכול
שלמה די אוליוירה

רבי **שלמה** בן דוד **אוליוירה** או אוליוויירה (ליסבון 1635 – אמסטרדם, 23 במאי 1708) היה מרבני הקהילה הספרדית-פורטוגזית באמסטרדם ומחבר פורה בתחום הלשון והדקדוק.

## ביוגרפיה
אוליוירה שימש תחילה כדרשן ומטיף בקהילה הספרדית באמסטרדם, שהייתה הקהילה העשירה והמבוססת בעיר. כמו כן שימש כמורה ומלמד בחברת כתר תורה שבאמסטרדם, תחת מקומו של משה רפאל אגילר. בנוסף שימש גם כר"מ בישיבות "חונן דלים" ו"גמילות חסדים". אחרי פטירתו של רבי יעקב ששפורטש בשנת 1698, התמנה אוליוירה כאב בית דין הקהילה הספרדית תחתיו. נפטר בשנת 1708, ואת מקומו ברבנות הקהילה מילא רבי שלמה אאיליון.

## חיבוריו
אוליוירה היה מחבר פורה בתחום הלשון העברית והדקדוק. בתחילת שנת 1652 תרגם את הקנון של אבן סינא לפורטוגזית. חיבר פיוטים רבים בעברית, וספרים בעברית ובפוטוגזית. להלן רשימת חלק מספריו בעברית:
* אילת אהבים, מעשה אברהם ועקדת יצחק בסיפור ובשיר, אמסטרדם 1665
* דל שפתים, דקדוק השפה הארמית בקצרה, אמסטרדם 1689
* דרכי נעם, מפתח הכללים ללימוד התלמוד, מסודרים בסדר אלפביתי, יחד עם "טוב טעם" על דרכי טעמי המקרא, כללי המצוות לרמב"ם ו"דרכי ה'" - מפתח לתרי"ג מצוות, אמסטרדם 1668
* זית רענן, מילון לקסיקוני למילים המורגלות במשנה, בתלמוד ובפילוסופיה, אמסטרדם 1683.
* טעמי המנהגים, על טעמי המקרא ותהילים.
* יד לשון, דקדוק השפה העברית, קיצור מספר מראה לשון של רבי משה בן חביב, ובסופו חיבור "דל שפתים".
* עץ חיים, שורשי לשון הקודש בסדר אלפבית
* שרשֹת גבלֻת, סופי השורשים של השפה העברית מסודרים על פי אלפבית ועוד, לתועלת חריזת שירים.

## לקריאה נוספת
* אשכול, **אנציקלופדיה ישראלית**, כרך א, ברלין ה'תרפ"ט, עמ' 884–885
* ד' ברגמן, **צרור זהובים**, ירושלים ה'תשנ"ח, עמ' 417

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
;ספריו
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים הולנדים
קטגוריה:חוקרי השפה העברית
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים הולנדים
קטגוריה:מילונאים כותבי עברית
קטגוריה:בלשנים ולשונאים עבריים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:משוררים יהודים פורטוגזים
קטגוריה:משוררים יהודים הולנדים
קטגוריה:אמסטרדם: רבנים
קטגוריה:ילידי 1635
קטגוריה:נפטרים ב-1708
לובה קריסטול

**לובה קריסטול** (ברוסית: **Любовь Даниэловна Кристол**; נולדה ב-26 במאי 1944) היא רב-אמן בינלאומי בשחמט בהתכתבות, וזכתה פעמיים באליפות העולם בשחמט בהתכתבות , באליפות השלישית בין השנים 1984-1978 ובאליפות החמישית בין השנים 1998-1993.

לובה קריסטול גדלה בלנינגרד ועלתה לישראל בשנת 1976. זכתה באליפות ישראל לנשים חמש פעמים (1978, 1982, 1984, 1988 ו-1990), וייצגה את ישראל בנבחרת לאולימפיאדת השחמט ארבע פעמים. באולימפיאדה שהתקיימה בשנת 1976 בעיר חיפה, זכתה קריסטול יחד עם נבחרת ישראל לנשים במדליית הזהב. בשנת 1989 חלקה קריסטול בתחרות האזורית את המקום הראשון-שני.
תושבת מבשרת ציון.


טבלת תחרויות מרכזיות בהן השתתפה.
"תוצאה בפועל" **מודגשת** - תוצאה המזכה בציון לתואר רב-אמן בין-לאומי.


## קישורים חיצוניים

* רשימות דירוג, באתר ICCF 
* כרטיסה של קריסטול, באתר אולימפבייס 

קטגוריה:שחמטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:ישראליות ילידות ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:נציגות ישראל באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:רבי אמנים ישראלים בשחמט בהתכתבות
קטגוריה:אלופות ישראל בשחמט
קטגוריה:שחמטאיות יהודיות
קטגוריה:אמנים בין-לאומיים לנשים
קטגוריה:מבשרת ציון: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
עצם העוקץ

שמאל|250px
שמאל|ממוזער|250px|עצם העוקץ במבט אחורי. 1.קרני העוקץ, 2-5.חוליות העוקץ הראשונה (למעלה) עד הרביעית (למטה)
**עצם העוקץ** (TA: Os coccygis; Coccyx), המוכרת גם כ**עצם הזנב**, היא חלקו התחתון ביותר של עמוד השדרה של האדם. העצם מורכבת מכארבע חוליות ששלוש התחתונות מהן התאחו לעצם אחת והיא מופרקת בחלקה העליון עם עצם העצה דרך מפרק סחוסי בעל תנועה מעטה. עצם העוקץ היא שריד לזנב הקיים בחלק מבעלי חוליות ובעוברים אנושיים בשבועות הראשונים לקיומם.

בעצם העוקץ נאחזים מספר שרירים, ביניהם שריר העכוז הגדול ושרירי העוקץ. לאחרונים תפקיד בהפרשת צואה.

## מבנה אנטומי
לרוב בנויה עצם העוקץ מארבע חוליות, לעיתים קיימות חמש חוליות או רק שלוש. בשלושת החלקים העליונים של העצם נמצאים שרידים לזיזים רוחביים ולזיזים מפרקיים, ולמבנה של גוף חוליה. החלק התחתון הוא פיסת עצם שאינה מזכירה בצורתה חוליה. בכל החלקים נעדרים מבנים אופייניים לחוליות כגון רגליות, לוחות וזיז קוצי.

חוליית העוקץ הראשונה (Vertebrae coccygeae I) היא הגדולה ביותר ולה מבנה הדומה לחוליית העצה התחתונה, לעיתים היא לא מתאחה עם יתר חלקי עצם העוקץ.

### פני העצם
הפן הקדמי של העצם קעור ונושא שלושה חריצים רוחביים המסמנים את אזורי האיחוי של החוליות. העצם פחות קעורה בנשים מאשר בגברים שכן עצם העוקץ היא חלק מפתח האגן התחתון ועל הוולד לעבור דרכו בזמן לידה. בפן הקדמי נאחזים הרצועה הקדמית של העצה והעוקץ והשריר מרים פי הטבעת. הפן הקדמי תומך גם בחלק מהחלחולת.

הפן האחורי של העצם קמור וגם עליו חריצים רוחביים דומים לאלו שבפן הקדמי. לאורך שני צדדיו גבשושיות שהן שרידים לזיזים המפרקיים. הזוג העליון מהגבשושיות גדול במיוחד ומכונה קרני העוקץ (Cornu coccygeum). קרני העוקץ מופרקות עם קרני העצה בדרך המותירה מעבר לשורשי העצב התחתונים של העצה.

### גבולות
לאורך הגבולות הצידיים של עצם העוקץ נמצאות בליטות קטנות, שרידי הזיזים הרוחביים של החוליות. הזוג העליון של הבליטות מכיל את הבליטות הגדולות מכולן, יתר הבליטות קטנות יותר ולעיתים חסרות. לאורך הגבולות נאחזים רצועת העצה והגבשוש, רצועת העצה והקוץ, שריר העוקץ לפני הרצועות ושריר העכוז הגדול מאחוריהן.

החלק התחתון של עצם העוקץ מכונה חוד העוקץ. צורתו מעוגלת ולפעמים חצויה. בחוד נאחז גיד השריר סוגר הטבעת החיצון.

## כאבים באזור עצם העוקץ (coccygodynia)
אנשים הסובלים מכאבים באזור עצם העוקץ מהווים כאחוז מתוך אוכלוסיית הסובלים מהפרעות שריר-שלד. הכאב מקושר לעיתים קרובות עם טראומה, צניחת העצם, רכיבה אינטנסיבית על אופניים או לידה (אצל נשים). הסיבה לכאב יכולה להיות הגורמים המתוארים לעיל, אך קיימת גם תופעה של כאבים בעצם העוקץ שמקורם אינו מזוהה, שגורמת לקשיים טיפוליים אצל מומחים משדות מקצוע רבים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

עוקץ
פאג

**פאג** הוא כלב בעל פרצוף פחוס וגוף קטן. הפאג מוגדר ככלב לוויה. השם "פאג" מגיע מן האנגלית, ככל הנראה ככינוי חיבה לבעל חיים גמדי.

לכלבי הפאג מבנה גוף קטן יחסית, עיניים גדולות ובולטות וזנבם מסולסל. פרוותו קצרה וצבעה שחור או חום בהיר עם פנים שחורות. רבים מהם סובלים מבעיות נשימה בגלל המבנה הפחוס של פניהם, בעיות עור בשל הקפלים בעורם ובפרוותם ומנשירה במהלך כל עונות השנה. הפאג הוא כלב ידידותי ומלא שמחה ואופיו נוח וידידותי למבוגרים ולילדים כאחד.

עקב ריבוי בעיות נשימה בכלבים עם אף פחוס, הולנד אסרה על רבייה של גזעי כלבים לצורך מראה מסוים שגורם לבעיות בריאותיות, הכוללים את הפאג.

## היסטוריה
מקורו של הגזע בסין, שם פותח לפני מאות שנים, ככלב שעשועים לקיסרים משושלת צ'אנג, והוכר כגזע בשנת 400 לפני הספירה. לאחר מכן הגיע לאירופה בערך במאה ה-15 והפופולריות שלו עלתה מאז. רבים מבני האצולה ואף אנשים ידועים כמו מארי אנטואנט, וז'וזפין דה בוארנה, אשתו של נפוליאון, גידלו כלבים מסוג זה.

## טיפול בפאג
פרוותו של הפאג קצרה ועורו מלא בקמטים וקפלים ולכן יש לנקות פעם בשבוע את הקפלים בעזרת צמר גפן. ללא טיפול זה, הפאג יסבול מבעיות עור ובעיות עיניים. לפאג יש עיניים בולטות, מה שגורם לדלקות ומחלות עיניים שונות.

הטיולים עם הפאג צריכים להיות קצרים במיוחד בימים חמים ויש לשים לב לקצב הנשימה של הפאג. אם הפאג מתנשם במהירות יש להאט את קצב ההליכה. הפאג מתקשה להוציא את הלשון החוצה ולנשום מהר, ולכן חייב מקום מוצל וקריר בימים חמים.

הפאג אף ידוע בנטייתו לעודף משקל ולהשמנה. על מנת לשמור על בריאות הפאג יש להקציב לו מנת אוכל קבועה ולא לחרוג ממנה על מנת לשמור על בריאותו ולמנוע מחלות.

## ראו גם
* קבוצות הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
* דאג הפאג

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גזעי כלבים
קטגוריה:הקבוצה התשיעית של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה הראשונה של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה החמישית של מועדון הכלבים הקנדי
סמואל פולר

**סמואל פולר** (באנגלית: **Samuel Fuller**; 12 באוגוסט 1912 – 30 באוקטובר 1997) היה במאי ומפיק קולנוע אמריקאי יהודי, מהמשפיעים ביותר על הקולנוע המודרני.

## קורות חיים
פולר נולד בווסטר, מסצ'וסטס. בנם של יעקב רבינוביץ', מהגר יהודי מרוסיה, ורבקה לבית באום מפולין. בגיל 12 החל פולר לעסוק בעיתונאות. הוא היה כתב הפלילים הצעיר ביותר בארצות הברית בהיותו בן 14. בגיל 17 הוא הפך לכתב פלילי בניו יורק, ועבד ב-"New York Evening Graphic". לאחר מכן, פרסם שורה של ספרים מסוגת "ספרות זולה". עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס לצבא ארצות הברית, לחם בהצטיינות ואף זכה במספר עיטורים. המלחמה השפיעה רבות על אופיו ומתבטאת ברבים מסרטיו.

פולר, הכותב בעצמו את כל סרטיו, היה מהראשונים שהראו את הדרך לעבוד מחוץ לתעשייה ולאולפנים הגדולים. הוא עבד תמיד בתקציבים קטנים, עם צילומי חוץ רבים וללא "כוכבים" ידועים. בכך הִתווה נתיב והשפיע – לא רק בדרך עשייתו – על דורות חדשים של תסריטאים צעירים ברחבי העולם.
סרטיו היו קשוחים וחריפים – הוא הואשם בתוקפנות ובדעות פוליטיות קיצוניות – אבל גם מסחררים ורבי-השראה.

שנים רבות, כמעט עד לשיבתו, פעל במעין חצי-אלמוניות, כטיפוס שוליים שהזרם-המרכזי בקושי מכיר בו, ואז, בזכות גלי הערצה מאירופה, הוכר כאחד מחשובי הבמאים. בראשית שנות השמונים ביקר בישראל והסריט בה כמה סצנות מסרטו המלחמתי הגדול – "האדומה הגדולה ה-1" (1980).

בין סרטיו האחרים : "מסדרון ההלם", "40 רובים", "מחטף ברחוב 56", "הנשיקה העירומה", "כלב לבן, "מבצע בורמה", "שער סין" ועוד.

פולר, עליו נכתבו מאות מאמרים וכמה ספרים, הופיע גם כשחקן בסרטיהם של במאים/מעריצים כמו ז'אן לוק גודאר, וים ונדרס, גיתאי ועוד.

## קישורים חיצוניים

* , , 
* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:ווסטר: אישים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:כתבים פליליים
קטגוריה:יהודים אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חוגרים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי לב הארגמן
קטגוריה:מעוטרי כוכב הכסף
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1912
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1997
הדרן

**הדרן** הוא קטע מוזיקלי נוסף בסופו של קונצרט או רסיטל (הן של מוזיקה קלאסית, ג'אז ומופעי רוק), שלא נכלל בתוכנית. ההדרן מבוצע כתגובה לתשואות הקהל בסוף המופע. הקהל מגיב במחיאות כפיים סוערות וממושכות ולעיתים במחיאת כפיים בעמידה. בגרמניה נהוגות גם רקיעות ברגליים. בכמה מדינות מקובל לצעוק "הדרן" ("!bis" או "!encore") לאחר הופעה מוצלחת במיוחד. האמן מבצע הדרן על מנת להודות לקהל על הערכתו.

לרוב, ההדרן מתוכנן מראש, אולם אם התשואות סוערות במיוחד, האמן עשוי להוסיף עוד קטע שלא תוכנן. במקרה זה נראית בדרך כלל התייעצות בין חברי צוות המופע איזה קטע לנגן. לעיתים אף מדובר בקטע שכבר נוגן קודם לכן בהופעה, ובהדרן מבצעים אותו בגרסה מעט אחרת.

תחילתה של מסורת ההדרן באולמות האופרה במאה ה-17.

פעמים רבות מבצעים כהדרן להיטים של הלהקה או את יצירותיו המפורסמות ביותר של המלחין. דוגמה מפורסמת לכך היא המסורת של הפילהרמונית של וינה, המבצעת כל שנה באופן מסורתי בקונצרט השנה החדשה את "הדנובה הכחולה" ואת "מארש רדצקי" כהדרנים, אם כי יצירות אלו אינן נכללות בתוכניית הקונצרט.

בהופעות של להקות רוק ופופ הפך ביצוע ההדרן לשגרתי, בייחוד כאשר המופע מתקיים במתחמים גדולים כגון אצטדיונים. יש אף אמנים המקיימים באופן קבוע מופע בן שני חלקים, שבהם החלק השני הוא ההדרן. בוב מארלי ולהקתו נהגו כך בשני סיבובי ההופעות האחרונים שלהם.

## אטימולוגיה
על פי מילון אבן שושן, המילה "הדְרן" מקורה במילה הארמית בבלית "הֲדַרַן" שמשמעותה "חזרנו". ניצנים לשימושה בתור קריאה לתוספת נמצאים במאה ה-10, בה מתאר רב האי גאון את מנהגם של תלמידי חכמים לאחל עם סיום לימוד מסכת "נהדר מר עלה - הדרנא עלך": "יחזור אדוני עליה, והדרהּ יהא פרוש עליך". ברבות השנים השתנתה המילה הנהגית בסיום מסכת ל"הדרן", ומכאן התגלגלה לאולמי הקונצרטים. כיום מקובלת הקריאה "הדרן עֲלָך מסכת..." בעת סיום לימוד המסכת. על פי המילון האטימולוגי לשפה העברית של ארנסט קליין, גרסה זו מקובלת אך שגויה, ואת המילה "הדרן" יש לתרגם כ"ההדר שלנו"; הקריאה השלמה היא "הדרן עלך, מסכת ..., והדרך עלן", שתרגומה הנכון הוא אפוא "הדרנו בָּך, מסכת ..., והדרֵך בנו".
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קונצרטים
קטגוריה:אמנות הבמה
קבורת שמיים

**קבורת שמיים**, או דיסקציה טקסית, היא פרקטיקת הלוויה שבה גופה אנושית ממוקמת על פסגות הרים, שם מפורקת לחלקים קטנים ונרקבת, בשעה שהיא חשופה לחיות ומזיקים, בעיקר לעופות דורסים, במרבית המקרים נשרים.  בטיבטית שמו של המנהג הוא བྱ་གཏོར་ "ג'האטור", מילה שפירושה המילולי הוא "מתן צדקה לעופות". הפרקטיקה הזו לקבורה הייתה בעבר מנהג מקובל בטיבט, ומתקיימת גם כיום. 

רוב הטיבטים הם בודהיסטים, המאמינים בגלגול נשמות. על פי אמונתם, אין צורך לשמר את הגוף לאחר המוות, שכן הוא רק כלי ריק. עופות יכולים לאכול אותו, או ניתן להניח לו להתפרק בדרך טבעית. המטרה של קבורת השמים היא להיפטר מן הגופה. בחלקים רבים של טיבט האדמה קשה מאוד ואינה מאפשרת לכרות קבר, חלק מהשנה האדמה מכוסה שכבת שלג עבה וגם עצים וחומר בעירה הם נדירים ויקרים בטיבט, ולכן קבורת שמים היא פרקטית יותר משריפת הגופה.

## מקורות
ייתכן שמקורה של קבורת השמים באיראן. הזורואסטרים השאירו את גופות המתים על מגדלי שתיקה, כדי שלא יטמאו את האדמה, את המים או את האש. חלק מהאיראנים הזורואסטרים לא חיו באיראן עצמה, אלא נותרו נוודים. חלקם נדדו לכיוון אפגניסטן והודו, ואחרים נדדו לכיוון טיבט, בעקבות מלחמות ופלישות. ייתכן שהם אלה שהביאו את המנהג לשם.

## מטרה ומשמעות
כפי שעולה מהשם, ג'האטור נחשבת פעולה של חסד: המת או קרוביו נותנים מזון ליצורים חיים. אף על פי שיש גם האומרים שמטרת המנהג היא לאחד את האדם המת עם השמים או עם העולם המקודש, פרשנות זו אינה מתאימה לתיאורים הקיימים, שעל פיהם נראה שהטיבטים מאמינים שבשלב זה אין כל חיות בגוף, ושכל שנותר מן האדם לאחר מותו הוא בשר.

הממשלה הסינית, השולטת בטיבט מאז שפלשה אליה ב־1959, אסרה את המנהג בשנות ה-60, אך אפשרה אותו שוב בשנות ה-80. על מי שאינם טיבטים נאסר לצפות בו, וגם צילום המנהג נאסר.

## מיקום הטקס
ג'האטור מסורתי נערך במקומות מסוימים בטיבט. מנזר דריגונג הוא אחד משלושת אתרי הג'האטור החשובים.

קבורת השמים מתבצעת על סלע ארוך ושטוח שתמיד גבוה מסביבתו. המקום עשוי להיות פשוט מאוד, או שיהיו בו גם מקדשים או סטופות.

קרובי משפחה עשויים להישאר בקרבת מקום ולצפות בטקס, שנערך בדרך כלל עם עלות השחר.

התהליך כולו יקר וארוך. אלה שאין להם את הכסף הדרוש לשלם עבור טקס כזה, שמים את הגופה על סלע גבוה, שעליו הגופה נרקבת או נאכלת על ידי חיות או עופות.

## פרוצדורה
לפני הפרוצדורה, עשויים להיערך טקסים של אמירת מנטרות או שריפת קטורת – אך אלה לרוב נערכים ביום הקודם לפרוצדורה. פירוק הגופה נעשה על ידי נזיר או, לרוב, על ידי "רוג'ייפה" ("מפרקי גופות").

כל התיאורים מעידים שמפרקי הגופות אינם מבצעים את משימתם בכובד ראש או בטקסיות, אלא מדברים וצוחקים תוך כדי, כמו העוסקים בכל עבודה פיזית אחרת. התנהגות זו מתאימה לדיווחים שעל פיהם הטיבטים רואים בגוף רק שריד שיש להיפטר ממנו באופן המתאים.

### פירוק הגוף
על פי תיאור אחד, ה"רוגייאפה" הראשי חותך את האיברים ומפרק את הגופה, ולאחר מכן מוסר את חלקיה לעוזריו, המכים בבשר ובעצמות בעזרת אבנים. העוזרים מערבבים את הבשר ואת העצמות עם צמפה (מזון טיבטי בסיסי: קמח שעורה מעורב בתה ובחמאת יאק הבית או בחלב) לפני שהם מזמינים את הנשרים לאכול.

על פי תיאורים אחרים, הבשר מופשט מהעצמות וניתן לנשרים ללא הכנה נוספת; העצמות מפורקות בעזרת פטישים, ולרוב מעורבבות עם צמפה לפני שהן ניתנות לנשרים.

על פי תיאור נוסף, הגוף כולו ניתן לנשרים. כשנותרות העצמות בלבד, שוברים אותן בפטישים, והן ניתנות לעיטים ולעורבים הממתינים לקבל נתח מן הגופה, לאחר שהנשרים עוזבים.

## ראו גם
* מגדלי שתיקה
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קבורה
קטגוריה:גופת מת והטיפול בה
קטגוריה:בודהיזם טיבטי
בקעצור החורש

**בקעצור החורש** (שם מדעי: *Saxifraga hederacea*) הוא צמח חד-שנתי קטן בסוג בקעצור שבמשפחת הבקעצוריים. הוא גדל במזרח אגן הים התיכון, מיוון וכרתים ועד הר הכרמל בישראל. אוכלוסיות הרריות מבודדות נמצאות גם בצפון לוב, במערב סיציליה, בכורדיסטן וארמניה.

## מאפיינים
בקעצור החורש הוא צמח מטפס חד שנתי. פרחיו קטנים ובעלי עלי כותרת בצבע צהוב ולבן, מאוחים בבסיסם ומקובצים בצפיפות, פרח בודד על כל גבעול. עליו פשוטים ושפתם משוננת. כמו רבים ממיני הבקעצור, הוא צומח בקרקע סלעית שאינה מלוחה.

## בישראל
בקעצור החורש הוא אחד משני מיני בקעצור הגדלים בארץ ישראל, לצד בקעצור שלוש האונות. שמו ניתן לו בעקבות נטייתו לגדול באזורי חורש סלעי, על צלע הר ובגבעות. הוא אינו צומח בסביבה אחרת, ואינו מתורבת. לפרטים נוספים על מקור השם בקעצור, ראו בערך הסוג.

המין נדיר מאוד בישראל, וגדל אך ורק באזורי חורש לח וטחוב בגליל העליון בסביבות עין טמיר ליד נחל כזיב, בשמורת אשדות יגור בכרמל בעיקר בנחל יגור, וכן בחרמון. האוכלוסיות בישראל הן הדרומיות ביותר באזור התפוצה העיקרי של המין (רק אוכלוסייה מבודדת בהרי קירנאיקה שבצפון לוב יותר דרומית מהן), ולכן חשובות במיוחד לשימור.

## לקריאה נוספת
*כהן, עפר, ואבי שמידע, **צמחים נדירים בישראל - ספר המידע האדום**, כרך א' - הצמחים הנדירים של הגליל העליון, רשות שמורות הטבע והחברה להגנת הטבע, 1992, עמ' 175.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:בקעצוריים
קטגוריה:ארץ ישראל: בקעצוריים
קטגוריה:פרחים לבנים בארץ ישראל
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים מטפסים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
ליליאן מולר גילברת

250px|ממוזער|שמאל|ליליאן מולר גילברת
**ליליאן מולר גילברת** (באנגלית: **Lillian Moller Gilbreth**; 24 במאי 1878 - 2 בינואר 1972) הייתה מהנשים הראשונות שעבדו כמהנדסות והייתה בעלת תואר Ph.d. נודעה גם כפסיכולוגית הארגונית הראשונה.

## ביוגרפיה
נולדה בשם ליליאן אוולין מולר. ב-1900 סיימה תואר ראשון באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-1902 סיימה תואר שני באותה אוניברסיטה. גילברת סיימה את הדיסרטציה שלה, "הפסיכולוגיה של הניהול", באוניברסיטת קליפורניה, על מנת לקבל תואר דוקטורט, אך לא קיבלה אותו מכיוון שלא השלימה את דרישות ההתמחות. במהלך חייה קיבלה גילברת 22 תוארי כבוד מאוניברסיטאות כגון פרינסטון, בראון ומישיגן.

בשנת 1904 נישאה לפרנק בנקר גילברת (1868-1924). נולדו להם 12 ילדים, שאחד מהם נפטר בילדותו. בספרים שכתבו, *Cheaper By The Dozen* ו-*Their Toes*, מספרים שניים מהילדים על אורח חייהם בקרב משפחתם הגדולה.

בני הזוג נחשבים חלוצים בתחום הנדסת תעשייה. הם היו שותפים בחברת ייעוץ בתחום הניהול בשם "גילברת בע"מ", שעסקה בחקר הזמן והתנועה.

ליליאן גילברת שימשה גם כמרצה באוניברסיטת פרדו, בקולג' ההנדסה של ניוארק ובאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. היא נחשבת "הגברת הראשונה של ההנדסה", והייתה לאישה הראשונה שנבחרה לאקדמיה הלאומית להנדסה. היא שימשה כיועצת לענייני הגנה אזרחית, ייצור במלחמה ושיקום של נכים פיזית, עבור מספר נשיאים של ארצות הברית - הובר, רוזוולט, אייזנהואר, קנדי וג'ונסון.

לאחר מותה של גילברת, הוציאה רשות הדואר האמריקנית בול לזכרה, בשנת 1984. תצוגה קבועה לזכרה ולזכר בעלה מתקיימת במוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית - סמית'סוניאן, ודיוקנה מוצג בגלריה הלאומית לפורטרטים בארצות הברית.

## לקריאה נוספת

*Gilbreth, Lillian, *As I Remember: An Autobiography*, Engineering & Management Press, 1998, 
*Lancaster, Jane, *Making Time: Lillian Moller Gilbreth, A Life Beyond "Cheaper by the Dozen"*, Northeastern University Press, 2004, 
*Graham, Laurel D. 1994. "Critical Biography Without Subjects and Objects: An Encounter with Dr. Lillian Moller Gilbreth", *The Sociological Quarterly* 35:621-643.
*Sullivan, Sherry. 1995. "Management's Unsung Theorist: An Examination of the Works of Lillian M. Gilbreth", *Biography* 18: 31-41.
*Yost, Edna. 1943. "Lillian Moller Gilbreth", in *American Women in Science*. Philadelphia: Frederick A. Stokes.
*Lancaster, Jane. "O Pioneer", *Brown Alumni Monthly* 96(5) February 1996. Biography


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

* Biography 
* Biography and Index to Purdue University Library's vast holdings of Gilbreth papers


## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:הנדסת תעשייה
קטגוריה:מהנדסי תעשייה וניהול
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בראון
קטגוריה:נשים ראשונות במדע וטכנולוגיה
קטגוריה:חברות היכל התהילה הלאומי לנשים
קטגוריה:אוקלנד (קליפורניה): אישים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1878
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1878
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1972
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1972
יונייטד טכנולוג'יס

**יונייטד טכנולוג'יס** (באנגלית: **United Technologies Corporation**; בראשי תיבות: **UTC**) היה קונצרן רב-לאומי אמריקני שהנהלתו ישבה בהרטפורד (מ-1975 עד 2015), קונטיקט, והיצרן העשרים בגודלו בארצות הברית. החברה ייצרה מנועי מטוסים, מסוקים, מערכות חימום וקירור, מעליות ודרגנועים. החברה גם ייצרה מערכות צבאיות, ובהן את מסוק הבלק הוק. מניות החברה נסחרו בבורסה לניירות ערך בניו יורק, והיא נכללה במדד הדאו ג'ונס. מנכ"ל ויושב ראש החברה היה גרגורי ג'יי הייז.

## היסטוריה
ב-1929 מוזגו החברות בואינג, Chance Vought, המילטון סטנדרד, פראט & וויטני וסיקורסקי והוקם תאגיד יונייטד איירקראפט ותחבורה. ב-1934 התאגיד פורק לשלוש חברות עצמאיות: בואינג, יונייטד איירקראפט ויונייטד איירליינס.

ב-1975 יונייטד איירקראפט שינתה את שמה ליונייטד טכנולוג'יס, וב-1976 היא רכשה את חברת אוטיס. ב-1979 החברה רכשה את קרייר ואת מוסטק, שנמכרה ב-1985 לתומסון. ב-1999 החברה רכשה את תאגיד סנדסטרנד ואיחדה אותו ואת המילטון סטנדרד לחברה אחת: המילטון סנדסטרנד. כמו כן התאגיד רכש את החברות צ'אב, קידה ורוקטדיין.

במרץ 2020, חברת יונייטד טכנולוג'יס הודיעה על הפרדות מהחברות קרייר גלובל ואוטיס.

באפריל 2020, החברה התמזגה עם חברת ריית'יאון כדי להקים את ריית'יאון טכנולוג'יס.

## חברות בבעלות התאגיד
***[[קרייר גלובל]]**: יצרנית מערכות חימום וקירור. 
***[[המילטון סנדסטרנד]]**: יצרנית מערכות תעופה למטוסים מסחריים וצבאיים. 
***[[אוטיס (חברה)|אוטיס]]**: יצרנית מעליות ודרגנועים. 
***[[פראט & וויטני]]**: יצרנית מנועי מטוסים, טורבינות גז וטילים.
* **[[קולינס אירוספייס]]**: מתכננת ומייצרת מערכות תעופה וחלל למטוסים מסחריים, ארגוניים וצבאיים. מספקת מוצרים תעשייתיים לתעשיות הכימיקלים ועיבוד המזון, חברות הבנייה והכרייה.
***UTC אש וביטחון**: יצרנית מערכות גילוי וכיבוי אש. 
***UTC כוח**: יצרנית גנרטורים חשמליים ותאי דלק.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:תאגידים רב-לאומיים
קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:חברות בשווי שוק מעל 100 מיליארד דולר
יציבות האוויר

שמאל|ממוזער|250px|אוויר שאינו יציב משול לכדור על פסגה
שמאל|ממוזער|250px|אוויר יציב משול לכדור בעמק
**יציבות האוויר** (או **יציבות אטמוספירית**) היא היכולת של עמודת אוויר להישאר במקומה המקורי. היא משפיעה על תופעות מזג האוויר השונות. אוויר עשוי להיות יציב אם שכבת אוויר חמה נמצאת מעל שכבת אוויר קרה. המצב ההפוך הוא אי יציבות, שבו אוויר קר נמצא מעל אוויר חם. רק במצב כזה מתאפשר מזג אוויר סוער.

כאשר בשכבת אוויר יציבה מסת אוויר נעה קלות מעלה או מטה היא חוזרת מיד למקומה. ניתן להמשיל את היציבות או את היעדרה לשני מצבים שונים. בראשון, כדור נמצא בפסגת גבעה כך שכל דחיפה קלה של הכדור תגרום לנפילתו. בשני, הוא נמצא בעמק, וכל דחיפה שלו לכל כיוון תוביל לחזרתו לאותה הנקודה. המצב הראשון משל לחוסר יציבות והמצב השני משל ליציבות. במצב לא יציב באוויר כל תנודה קטנה באוויר תגרום לתנועה גדולה יותר שתלך ותגבר.

אוויר חם מתפשט, הוא יותר קל ולכן מרחף מעל שכבת אוויר קרה ממנו. כאשר יש מצב ששכבת אוויר קרה נמצאת מעל שכבת אוויר חמה, עשוי להיווצר מצב של חוסר יציבות, שכן האוויר החם ישאף לעלות מעלה, בעוד הקר מטה. לעומת זאת, במצב הפוך, שבו האוויר הקר והאוויר החם מעלה קיימת יציבות.

ככל שעולים באטמוספירה, לחץ האוויר נהיה נמוך ונמוך יותר, כך גם הטמפרטורה. כאשר מסת אוויר עולה כלפי מעלה ומתקררת בקצב נמוך יותר משיעור ההתקררות האדיאבטי היא תהיה כל הזמן חמה מסביבתה, ולכן תמשיך לעלות, כך שהאוויר לא יהיה יציב. כשקצב ירידת הטמפרטורה גבוה מהשיעור האדיאבטי תהיה האטמוספירה יציבה. מצב זה יכול לקרות גם כשלא מתרחשת ירידה בלחץ עם הגובה. כשיש שכבת אוויר שהטמפרטורה עולה עם הגובה היא יציבה במיוחד, והיא נקראת אינוורסיה. כשיש אינוורסיה השפעת זיהום האוויר משמעותית יותר. עשן המפעלים עולה מעלה, מתקרר ומגיע לשכבת אוויר באותה הטמפרטורה כך שהוא מפסיק לעלות ומזהם שכבות אוויר נמוכות.

מצב של יציבות אטמוספירית מוחלטת יתרחש כאשר מפל הטמפרטורה הסביבתי באטמוספירה קטן הן מהמפל היבש (10 מעלות לקילומטר) והן מהמפל הלח (6 מעלות לקילומטר). במצב זה עמודת אוויר שתגביה רום (משיקולי לחץ וצפיפות) תהיה בטמפרטורה נמוכה מהסביבה (לדוגמה, מפל הטמפרטורה שלה 10-6 מעלות לקילומטר, בעוד מפל הסביבה 4 מעלות לקילומטר) וכפועל יוצא כבדה מהסביבה ולכן תשאף לחזור למקומה המקורי.

היציבות באוויר נמדד באמצעות רדיוסונדה, אשר נותנת את ערכי הטמפרטורה, מידע על נקודת הטל ועוד. ניתוח הנתונים ליציבות האוויר, והסיכוי ליצירת עננים ערמתיים (למשל קומולוס וקומולונימבוס) נבדקת באמצעות דיאגרמות תרמודינמיות שונות, ביניהן, טפיגרמה.

## לקריאה נוספת
* דוד גרשון ובני רזניק, **מזג האוויר**, ספרית מעריב, 1995.

קטגוריה:מטאורולוגיה
קטגוריה:דינמיקה אטמוספירית
אמירג'יבי

[שמאל|ממוזער|250px|[שלט הרלדי|שלט האצולה של נסיכי אמירג'יבי]]
**אַמִירֶגִ'יבִּי** (גאורגית: **ამირეჯიბი**) או אַמִירַאגִ'יבִּי (בגאורגית: **ამირაჯიბი**) הייתה משפחת אצולה גאורגית בולטת, שהתפצלה מבית פָּלַווַאנדִישׁווִילִי  ועלתה לגדולה בסוף המאה הארבע עשרה. מקור שם המשפחה מגיע מתוארו של חצרן גאורגי, אמירֶג'בּי שמקורו בערבית אמיר (أمير) בתוספת חג'יב (الحاجب), שהיה תפקיד המקביל לתפקיד של החצרן הראשי. התפקיד עבר בירושה בין בני משפחת פלוואנדישווילי. 

## היסטוריה
האמירג'יבים היו במעגל הראשון שהקיף את שליטי שושלת בגרטיוני. למשל המלך קונסטנטין הראשון, מלך ממלכת גאורגיה, נשא לאישה את נָתִּיָה, בתו של כּוּצנָה אמירג'יבי , שהיה בין היתר, שגריר בקונסטנטינופול. לאחר התפוררות הממלכה הגאורגית לשלוש ממלכות עצמאיות (כארתלי, קאחתי ואימרתי) , בשנת 1613, העניק לוארסב השני , מלך ממלכת כארתלי, מעמד של נסיכים. לאחר שהאימפריה הרוסית סיפחה את גאורגיה (בשלבים במאה ה-19), הפכו בני המשפחה לקניאזים (נסיכים) באימפריה הרוסית בצו פי צו של הצאר מ-2 בפברואר 1824. בית האצולה הרוסי נקרא בשם אמירֶג'יבּי  או אמירֶג'יבּוֹב 

## קישורים חיצוניים

* Амиреджибовы במילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון, 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: אצולה 
קטגוריה:ממלכת גאורגיה
וינטרטור (כדורגל)

**מועדון הכדורגל וינטרטור** הוא מועדון כדורגל שווייצרי מהעיר וינטרטור.

המועדון, שהוקם בשנת 1896, זכה בשלוש אליפויות של ליגת העל השווייצרית, ובנוסף לכך העפיל פעמיים לגמר הגביע השווייצרי והסופר קאפ השווייצרי, שבכולם הפסיד.

זמן קצר לאחר הקמתו השתתף המועדון בגביע סר תומאס ליפטון, במה שנחשב למשחק הכדורגל הראשון בין קבוצות ממדינות שונות. באותו טורניר חובבני השתתפו קבוצות שלימים הפכו למועדונים המובילים בעולם, בהם יובנטוס. המועדון הפסיד בגמר לקבוצת וסט אוקלנד מאנגליה.

כעשר שנים לאחר הקמתו המועדון זכה לראשונה באליפות הליגה השווייצרית הראשונה. שנתיים מאוחר יותר, ב-1908, במועדון זכה פעם נוספת האליפות. הזכייה השלישית והאחרונה של הקבוצה האליפות הייתה בשנת 1917. לאחר מכן הקבוצה ירדה מגדולתה, ובסוף עונת 2005/2006 ירדה לליגה השנייה, בה היא משחקת עד היום, לאחר שסיימה במקום ה-14. למרות תוצאותיה הגרועות בליגה, הקבוצה הגיעה עד לחצי גמר הגביע השווייצרי. המועדון הגיע לגמר גביע הליגה השווייצרי פעמיים בשנים 1972 ו-1973 אך בשני המקרים הפסיד. כמו כן, הגיע פעמיים לגמר הגביע, ב-1968 וב-1975 אך גם הפעם הפסיד בשני המקרים.

המועדון מעולם לא העפיל לאחד מטורנירי הכדורגל הבכירים באירופה.

בסיום עונת 2021/2022 שבה הקבוצה לליגת הבכירה.

## הישגים
* **אליפות [[ליגת העל השווייצרית|הליגה השווייצרית]]**:
** 1906, 1908, 1917
* **[[הגביע השווייצרי]]**:
** סגנית: 1968, 1975
* **[[הסופר-קאפ השווייצרי]]**:
** סגנית: 1972, 1973
## קישורים חיצוניים

* 

וינטרטור
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1896
קטגוריה:ציריך (קנטון)
איוואנובו

**איוואנובו** (ברוסית: **Ива́ново**) היא עיר ברוסיה, בירת מחוז איוואנובו. העיר הוקמה בשנת 1871 תוך איחוד כפר איוואנובו (מרכז לעיבוד גידולים שונים) ועיר תעשייה ווזנסנסקי פוסד. עד לשנת 1932 שם העיר היה איוואנונו-ווזנסנסק. העיר היא חלק מטבעת הזהב של רוסיה.

איוואנובו מחולקת לארבעה אזורים, ונכון ל-2014 מתגוררים בה כ-409,223 אלף תושבים.

עוד במאה ה-19 העיר הייתה ידועה כמרכז תעשיית הטקסטיל בקנה מידה אירופאי, מגמה שנמשכה בתקופה הסובייטית. היא נודעה כ"מנצ'סטר הרוסית" ומאחר שהתעשייה עתירת עבודה העסיקה נערות ונשים רבות (רובן רווקות) דבק בעיר כינוי נוסף - "עיר הכלות". אף שבימינו מפעלי הטקסטיל כבר נסגרו, הדימוי "עיר הכלות" לא נעלם. הוא מצא את ביטויו בסמל העיר החדש (מ-1996), במצעד הכלות, באירועים שנתיים שמארגן מגזין קוסמופוליטן ובמותגים מסחריים שונים.

## ערים תאומות
לאיוואנובו שמונה ערים תאומות:
*  
* 
* 
* 
* 
*  
*  
* 

## ראו גם
* טבעת הזהב של רוסיה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:רוסיה: ערים
קטגוריה:טבעת הזהב של רוסיה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1871
מטמנה

[שמאל|ממוזער|250px|דחיסת אשפה במטמנה ב[אוסטרליה]]
ממוזער|250px|מטמנת נען
**מטמנה** (או **מטמנת אשפה** או **מזבלה** או **מדמנה** או **אתר הטמנה**) היא אתר המשמש להטמנת פסולת לאחר שסולקה מהמקום שבו נוצרה. קיימים מספר סוגים מטמנות אשפה:
* מטמנה לפסולת מעורבת – מיועדת לקליטת פסולת עירונית (ביתית, משרדית ותעשייתית) מכילה פסולת מזון, מוצרי נייר, פלסטיק, זכוכית ועוד.
* מטמנה לפסולת יבשה – מיועדת בדרך כלל להטמנת פסולת בניין שהיא חלקי מבנה שנהרס ופסולת אחרת הנוצרת עקב הבנייה (חול, חצץ, חלקי בלוקים וכו') במטמנה יבשה מותרת הטמנה של חומר אינרטי אחר (שאינו מגיב עם מים) שמקורו בדרך כלל בייצור תעשייתי.
* מטמנה לחומרים מסוכנים – מיועדת להטמנה של נוזלים רעילים, רדיואקטיביים וכו'. בישראל מטמנה אחת בלבד לפסולת רעילה ברמת חובב.

הכשרת אתר הטמנה לפסולת מעורבת כולל עבודות איטום הקרקע למניעת חלחול נוזלים למי התהום, ניקוז נוזלים ושאיבתם מתחתית המטמנה באופן סדיר, הנחת צינורות לשחרור מבוקר של "גז מטמנה" המורכב ברובו מגז מתאן (בדרך כלל בין 55%-60%) הנוצר עקב פירוק הפסולת האורגנית על ידי חיידקים (תסיסה). שחרור גז המטמנה נמשך שנים רבות ובמהלך השנים הראשונות הפקת חשמל מפליטתו באמצעות גנרטור היא כלכלית.

החשמל המופק נמכר לחברת החשמל אשר מחויבת לרכוש אותו על פי חוק החשמל. בדרך כלל כעבור חמש עד שבע שנים פוחתת פליטת הגז כך שייצור החשמל ממנו אינו פעולה כלכלית ואז מוחלף הגנרטור בלפיד.

פעולת ההטמנה כוללת פיזור הפסולת בשטח המטמנה, דחיסתו באמצעות מכבש עפר, וכיסויו בעפר.
לאחר מילוי המטמנה מבוצעות פעולות שיקום לאתר הכוללות כיסוי בשכבת עפר עבה נטיעת עצים ושתילים.

כל תכנון מטמנה בישראל מבוסס על הקטנת הסיכוי האפשרי לזיהום והפחתת הסיכונים לציבור על פי עקרונות IRBCA.

פסולת יכולה להגיע אל מטמנות ישירות ממפעלים או מרשויות מקומיות (לרוב באמצעות משאיות דחס), מתחנות מעבר לפסולת או כשאריות מיון מתחנות מיון ומעבר (לרוב באמצעות משאיות משא). 
[טקסט=מזבלת-מטמנת אל מיניה|ממוזער|360x360 פיקסלים|מזבלת-מטמנת [אל-מניה|אל מיניה, באזור גוש עציון, ניתן לראות שפיכת פסולת במקום שבוצעה בו חציבה/ חפירה כמו כן יריעות המהוות את אמבטיית המטמנה בצד השמאלי העליון]] 

## הטמנה סניטרית
הטמנה סניטרית היא דרך לטיפול בפסולת מוצקה. הפסולת מוטמנת באדמה בצורה מבוקרת על מנת למנוע חלחול מזהמים, לכידת גזים ולכידת ריחות שלא יצאו מהשטח של המזבלה.

זוהי דרך הכרוכה בעלויות גבוהות, אך בעלת יתרונות סביבתיים. באתר ההטמנה ניתן לבנות גני שעשועים.

## אתרי פסולת בלתי חוקיים
אתרי פסולת בלתי חוקיים הם כל אתר הטמנה נטול אישורים של הרשות המקומית ונטול תשתית שבו הושלכה פסולת בצורה בלתי חוקית. גובה הפסולת הבלתי חוקית שמושלכת באתר שכזה יכולה להיערם לכמה מטרים. מקור הפסולת הוא על פי רוב פסולות בניין שלא מועברות בצורה מסודרת לאתרי ההטמנה. תהליך ניקוי יכול לכלול ניסיון להפריד ולמיין את הפסולת לפי סוגים על מנת למחזר את הבטון, למשל לאגרגטים לבניה, איסוף ושליחת המתכות לגריטה, וטיפול בחומרים האורגניים.

## ראו גם
* היטל הטמנה
* אובדן מזון
* פארק אריאל שרון

## קישורים חיצוניים

* הטמנת פסולת בישראל, באתר המשרד להגנת הסביבה
* 
* 

קטגוריה:פינוי פסולת
קטגוריה:צורות נוף מלאכותיות
הרובע התשיעי של פריז

**הרובע התשיעי של פריז** (בצרפתית: **IXe arrondissement**), הממוקם בגדה הימנית, הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, צרפת. יש בו מקומות מרכזיים רבים, בינם שדרות אוסמן על בתי הכולבו הגדולים של גאלרי לפאייט ושל פרנטן שבהם. הרובע התשיעי, יחד עם הרובע השני והרובע השמיני, מאכלס את אחד ממרכזי העסקים של פריז, סביב אזור האופרה גרנייה.
שטח הקרקע של הרובע התשיעי הוא 2.179 קמ"ר. ברובע צולם אחד מהסרטים הראשונים אי פעם, "איש הולך מעבר לפינה".

## דמוגרפיה
שיא צפיפות האוכלוסין ברובע התשיעי היה בשנת 1901, אז הגיע מספר התושבים ל-124,011 (56,912 תושבים לקמ"ר). מאז משך הרובע בעיקר פעילות עסקית ושימש פחות כאזור מגורים. בשנת 1999 מנתה האוכלוסייה רק 55,838 איש, בעוד שהרובע מאכלס 111,939 משרות.

### היסטוריה של צפיפות אוכלוסין

## הרבעים הפנימיים
כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע התשיעי הם:
* **רובע סן-ז'וֹרְז**' (Quartier Saint-Georges)
* **רובע דה לה שוֹסֵה-ד'אָנטן** (Quartier de la Chaussée-d'Antin)
* **רובע די פוּבּוּרג מוֹנְמרטר** (Quartier du Faubourg Montmartre)
* **רובע דה רוֹשֶשְאוּאָ** (Quartier de Rochechouart)

## אתרים מרכזיים
[שמאל|ממוזער|200px|אולם ה[אולימפיה (פריז)|אולימפיה]]
* האופרה גרנייה
* הקברט פולי ברז'ר
* אולם המופעים אולימפיה, בשדרות דה קפוצ'ין מס. 28
* גאלרי לפאייט
* מוזיאון גרוון
* מוזיאון גוסטב מורו
* חלק מכיכר פיגאל
* שדרות אוסמן
* אוטל דרואו
* פסאז' אוורה
* פסאז' זופרואה (Passage Jouffroy)
* כנסיית נוטרדאם דה לורט
* כנסיית סן ז'ורז'
* בית הכנסת הגדול בפריז

בשנת 1840 נבנה בית הכנסת עדת יראים.

## קישורים חיצוניים

* 

*
9
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1860
אבאדאן

**אַבָּאדָאן** (בפרסית: **آبادان**) היא עיר בפרובינציית ח'וזסתאן בדרום-מערב איראן, השוכנת על האי אבאדאן שבנהר ארוואנד רוד, כ-53 קילומטרים מהמפרץ הפרסי, סמוך לגבול איראן-עיראק. האי, 68 קילומטרים אורכו ו-3–19 קילומטרים רוחבו, גובל במערב בארוואנד רוד ובמזרח בבאהמנשיר, שפך נהר כארון. אבאדאן היא בירת מחוז אבאדאן . היא ידועה גם כעיר נפט גדולה, ועיקר התעשייה בעיר הוא מהפקת נפט.

## היסטוריה
אבאדאן נחשבת לעיר שהתפתחה במקור כעיר נמל תחת שלטון בית עבאס. על-פי האגדה, היא נוסדה על ידי איש קדוש, "אבאד", ובתקופה זו הייתה מרכז סחר של מלח ומחצלות ארוגות. שקיעת הסחופת בשפך הנהר הרחיקה את העיר מהנהר; אבן בטוטה תיאר את אבאדאן בתור עיר קטנה על מישור שטוח הסמוך לים. מן הבחינה המדינית, אבאדאן הייתה פעמים רבות מוקד של מחלוקת בין כוחות פוליטיים סמוכים. בשנת 1847, רכשה אותה ממלכת פרס, ומאז ואילך נותרה העיר תחת שלטונה. למן המאה השבע-עשרה היה האי אבאדאן חלק מאדמות שבט כעב (בני כעב) הערבי. ענף של חמולה זו, מוחייסן, מיקם את מרכז העניינים שלו במוחמרה (כיום ח'וראמשהר), עד לסילוקו מהשלטון של השייח' ח'זעל בשנת 1924.

בשנת 1978 התרחש בעיר פיגוע השרפה בקולנוע רקס בה נהרגו מאות אנשים.

אוכלוסייתה האזרחית של העיר נפלה וכמעט נעלמה כליל במרוצת שמונה השנים של מלחמת איראן–עיראק בשנות ה-80 של המאה ה-20. בשנת 1992 רק 84,774 מתושביה שבו לחיות בה. מאז ועד שנת 2001 זינקה אוכלוסיית העיר ל-206,073 תושבים.

## יהדות אבאדאן

קהילת יהודי אבדאן באיראן החלה להתפתח בראשית המאה ה-20 בעקבות הקמת בתי זיקוק לנפט באי אבדאן. בשיאה, באמצע שנות ה-40, חיו בה כ-800 יהודים בכ-200 משפחות.

במהלך מלחמת העולם השנייה פעלו באזור אנשי סולל בונה מישראל, ובמקביל פעלו בו שליחי המוסד לעלייה ב' שסייעו ליהודים לעלות לארץ.
לקהילה היה בית כנסת פעיל, והיא נטתה לעמדות ציוניות.
 
לאחר המהפכה האיסלאמית ב-1979 עזבו רוב היהודים את העיר, וכיום נותרו בה יהודים בודדים בלבד. מבני הקהילה, כמו בית הכנסת ובית העלמין, עומדים כיום במצב מוזנח אך מעידים על עבר יהודי תוסס.

## אקלים
האקלים בעיר הוא מדברי. הקיץ יבש וחם מהממוצע באיראן, ובמהלך חודשי הקיץ (שבין מאי לספטמבר) הטמפרטורה נוסקת למעל 45 מעלות צלזיוס. הטמפרטורה בחורף נעה בין 16-20 מעלות צלזיוס.

## קישורים חיצוניים

* 
* אוסף תמונות מן העיר
* 

קטגוריה:איראן: ערים
קטגוריה:גבול איראן–עיראק
קטגוריה:ח'וזסתאן: יישובים
קטגוריה:איראן: ערי נמל
פארק בגין

**פארק בגין** הוא פארק לאומי בהרי ירושלים, ממוקם במבואות הדרומיים-מערביים של ירושלים, מצפון לכביש 375, קרוב למושבים מבוא ביתר ובר גיורא. נקרא על שם מנחם בגין.

הפארק חולש על הציר הדרומי העתיק לירושלים, מאשקלון דרך עמק האלה לכיוון בית לחם ודרום ירושלים. בפארק בגין תצפיות נוף לעבר ירושלים ונחל שורק, גבעות רמות עם עצי חורש ים תיכוני. במקום מספר מעיינות של חקלאות הררית מסורתית הזורמים לבריכות אגירה, לבוסתני פרי ולחורשות ירוקות.
*אתרים בפארק:
**שמורת הר גיורא וקברו של שיח' מרזוק
**מעיין "עין יואל"
**מעיין עין קובי וחורבות הכפר אל קאבו
**נחל רפאים ומסילת הרכבת יפו–ירושלים
** אנדרטה לזכר הנספים במגדלי התאומים

## קישורים חיצוניים

* 
* 

בגין, פארק
קטגוריה:הנצחת מנחם בגין
קטגוריה:מועצה אזורית מטה יהודה
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:יישובי המזלג
אסטריזם (גמולוגיה)

[שמאל|ממוזער|250px|אסטריזם על פני ספיר כוכב כחול. זוהי "כוכב בומבי", אבן במשקל 182 [קרט (יחידת משקל)|קרט (36.4 גרם), המוצגת במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בוושינגטון בירת ארצות הברית]]

בגמולוגיה, **אַסטֶריזם** היא תופעה אופטית המופיעה בכמה מסוגי אבני האודם, אבני הספיר, וסוגים נוספים של אבני חן, טבעיות וסינתטיות. על שטח הפנים של אבנים אלו יש אזור של החזרת אור בצורת כוכב. צורת הגביש והמערך הקריסטלוגרפי קובעים האם לכוכב יהיו ארבע או שש קרנים. על מנת לראות את התופעה חותכים ומלטשים את האבנים בצורת קבושון. מקור שם התופעה מיוונית, "אסטר" פירושו כוכב. התופעה קיימת באבני האודם והספיר בשל זיהומים של מחטים זעירות של רוטיל (תחמוצת הטיטניום) המצויה בהם.

נוהגים להבדיל בין שני סוגים של אסטריזם:
***אפיאסטריזם** (Epiasterism) – הסוג המופיע בספיר וברוב אבני החן האחרות והוא תוצר של החזר האור ממינרלים הכלולים באבן החן והמסודרים בצורה מקבילה.
***דיאסטריזם** (Diasterism) – כמו שניתן לראות ברוז קוורץ והוא תוצאה של אור העובר בתוך אבן החן. על מנת לראות תופעה זו יש להאיר את אבן החן מאחוריה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גמולוגיה