open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מרדכי לובצקי

**מרדכי (מוטי) לובצקי** (נולד ב-1948) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי במכבי חיפה.

## קריירה
לובצקי גדל בקריית אתא והחל את דרכו בגיל 16 במחלקת הנוער של מכבי חיפה, לשם נקרא על ידי חבריו לקבוצה. השתלב לראשונה בקבוצת הבוגרים בשנת 1964, ומאז שיחק במשך 6 עונות כאשר לזכותו 160 משחקי ליגה, בהם כבש שלושה שערים. במקביל למד לתואר ראשון לכלכלה וניהול בטכניון וסיים את לימודיו בהצטיינות יתרה. מרצו אף קרא לו לעזוב את קריירת הספורט ולשמש לו כעוזר.

בין השנים 1969 ל-1971 הופיע לובצקי 3 פעמים במדי נבחרת ישראל. את הופעת הבכורה שלו ערך במשחק מול נבחרת אוסטרליה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1970. לובצקי נבחר להיות נציגה השלישי של מכבי חיפה, יחד עם חבריו לקבוצה ישעיהו שווגר ודני שמילו רום, שזומן על ידי המאמן עמנואל שפר לסגל הנבחרת למונדיאל 1970, וזאת בתקופה שהמעיטו לשתף שחקנים מחיפה בנבחרת, בה הייתה עדיפות מובהקת לשחקנים מהמרכז. איתרע מזלו ומספר ימים לפני נפצע וזאת לאחר שכבר הספיק להצטלם לתמונות כוכבי המונדיאל.

לאחר שמכבי חיפה הייתה חייבת סכום כסף ללובצקי, החליט שלא יוותר הפעם ויחפש קבוצה אחרת. מועדוני הצמרת בורוסיה דורטמונד והרטה ברלין מהבונדסליגה התעניינו בשחקן. לובצקי סיכם על שכר ותנאים, והודיע לראשי דורטמונד שיחתום בברלין. כאשר שב לקבוצה, נדהם לגלות שהרטה ברלין החתימה שחקן אחר במקומו. לובצקי חזר למכבי חיפה וגילה שזו כבר לא מעוניינת בו. לובצקי נסע להתגורר ולשחק בדרום אפריקה, בקבוצת הלניק  מקייפטאון, בה זכה במספר תארים.

באותן השנים בארץ, היה לובצקי שותף להכנסת שלטי פרסומת על כר הדשא באצטדיונים בארץ. עד סוף שנות ה-60, לא נעשה שימוש פרסומי מסוג כזה. שותפו לרעיון, שהיה שחקן בכיר בארץ, נישל אותו מחלקו ברווחים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:קריית אתא: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בדרום אפריקה
קטגוריה:כפר שמריהו: ספורטאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
מיכל מודעי

**מיכל מודעי** (28 ביולי 1931 – 2 במרץ 2012) הייתה פעילה חברתית בתחום מעמד האישה ונשיאת כבוד של ארגון ויצו העולמי. מודעי הייתה מלכת היופי של ישראל לשנת 1951 ורעייתו של הפוליטיקאי ושר האוצר יצחק מודעי.
שמאל|ממוזער|250px|מיכל ויצחק מודעי ביום חתונתם

## ביוגרפיה
נולדה בירושלים לאשר שמואל וציפורה הריסון (הראל), משפחה ציונית ודתית ותיקה בארץ ישראל. שני הוריה היו צאצאי הראש"ז צורף – אבי משפחת סלומון בארץ ישראל. לאביה הייתה חנות סידקית בשכונת מאה שערים בירושלים. היא למדה בבית הספר אוולינה דה רוטשילד, ואחר כך הוכשרה כגננת במכללת דוד ילין, ועבדה במקצועה במעברת זכרון יעקב. בגיל 20 נבחרה למלכת היופי השנייה של ישראל. לאחר בחירתה, נשלחה לשנה של הרצאות וגיוס כספים ברחבי העולם. אז הכירה את יצחק מודעי, מי שעתיד להיות בעלה, ששרת כנספח צבאי בלונדון.

[ממוזער|שמאל|250px|מיכל ו[יצחק מודעי (מימין זהבה שילון ויצו תל אביב)]]
היא התחילה את פעילותה בוויצו בשנת 1968 במסגרת סניף הרצליה. בשנת 1979 נבחרה לתפקיד יושבת ראש ויצו ישראל. בתקופה זו יזמה את הקמת המקלט הראשון של ויצו לנשים מוכות בשנת 1983. בשנת 1984 נבחרה ליושבת ראש הנהלת ויצו העולמית. בשנת 1992 נבחרה לסגנית נשיאת ויצו העולמית, ובשנים 1996–2004 הייתה נשיאת ויצו העולמית. מאז היא נשאה בתואר נשיאת כבוד של ויצו העולמית. במסגרת ובנוסף לתפקידיה בוויצו, מילאה מודעי תפקידים ציבוריים שונים. היא הייתה חברה בהנהלה הציונית ובוועדת סל הבריאות. היא כיהנה כיושבת ראש מועצת ארגוני הנשים.

מודעי הייתה כלת פרס ראש הממשלה לפעילות התנדבותית לשנת 1999. בשנת 2004 הוענק למיכל תואר הכבוד "יקירת תל אביב" על תרומתה ופעילותה בעיר תל אביב.

מודעי פרסמה את הספר "יומנה של מלכת יופי", בהוצאת "לאישה" 1953.

למודעי היו שלושה ילדים. בתה הבכורה, הראלה, נהרגה בתאונת דרכים ב-1979. פרס מפקד גלי צה"ל מוענק בטקס שמתקיים מדי שנה לזכרה של הבת ששירתה כמפיקה בתחנת הרדיו הצבאית. בנה, בועז מודעי, הוא דיפלומט בכיר בשירות החוץ הישראלי שכיהן בתפקיד שגריר ישראל באירלנד.

היא קבורה בבית הקברות נחלת יצחק לצד בעלה יצחק מודעי

## קישורים חיצוניים

* קורות חייה, באתר הסוכנות היהודית 
* , ראיון בווידאו
* 
*  מיכל הראל יוצאת לחו"ל כמלכת היופי, יומני כרמל 1951 (התחלה 6:30)

## הערות שוליים

250px|ממוזער|ימין|קברי מיכל ויצחק מודעי בבית הקברות נחלת יצחק

קטגוריה:משפחת סלומון (הראש"ז)
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:מלכות היופי
קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:ראשי ויצו
קטגוריה:בוגרות בית הספר אוולינה דה רוטשילד
קטגוריה:בוגרות המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:גננות ישראליות
קטגוריה:בני זוג של שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:בנות זוג של שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:בני זוג של חברי הכנסת
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:יקירות תל אביב-יפו לשנת 2004
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2012
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
אצטדיון המילניום

**אצטדיון המילניום** (באנגלית: **The Millennium Stadium**; בוולשית: **Stadiwm y Mileniwm**) הוא האצטדיון הלאומי של ויילס הנמצא בקארדיף, ושימושו העיקרי הוא למשחקי רוגבי וכדורגל של הנבחרות הלאומיות. בזמן בנייתו הוא היה האצטדיון הגדול ביותר בבריטניה עם 74,500 מושבים, אך כיום אצטדיון ומבלי, אצטדיון טוויקנהאם ואולד טראפורד גדולים ממנו. אצטדיון המילניום נמצא בבעלות "אצטדיון המילניום בע"מ", שהיא חברת בת של איגוד הרוגבי הוולשי.

האצטדיון אירח את גמר ליגת האלופות לעונת 2016/2017 בו גברה ריאל מדריד על יובנטוס בתוצאה 4-1.

## מאפיינים
לאצטדיון יש 74,500 מושבים וגג שניתן להזזה. זהו האצטדיון השני באירופה שעושה כך, והשני בגודלו בעולם עם גג כזה, אחרי אצטדיון AT&T, ביתה של דאלאס קאובויס. הגג מגן על המשטח מכוחות הטבע. מבנה העל של האצטדיון מבוסס על ארבעה תורנים בגובה 90.3 מטרים.

משטח הדשא הטבעי בנוי כולו ממערכת מודולרית שהותקנה על ידי גרינטק. למשטח יש מערכת השקיה וניקוז מובנית.

מושבים מוספים באירועים מיוחדים כמו גמר גביע ה-FA. המגרש עצמו מונח על 7,400 מזרנים שניתנים להזזה, כך שהאצטדיון יכול לשמש לקונצרטים, תערוכות ואירועים אחרים.

בכל אחד מהברים באצטדיון, "מכונות האושר" יכולות למזוג 12 כוסות בירה בפחות מ-20 שניות. בזמן משחק בין ויילס לצרפת, 63,000 אוהדים שתו 77,184 כוסות בירה, כמעט כפול מ-44,000 הכוסות שנשתו על ידי כמות דומה של אוהדים במשחק באצטדיון טוויקנהאם.

באצטדיון מתגורר נשר, הנקרא "דאד", והוא אולף להרחיק שחפים ויונים מן האצטדיון.

### היציע הצפוני
גודל האצטדיון הוגבל במעט עקב קרבתו לאצטדיון הביתי הקטן יותר של קבוצת הרוגבי של קארדיף. איגוד הרוגבי הוולשי לא הצליח לגייס מספיק כסף לבניית היציע הצפוני של האצטדיון, וועדת הפיס הלאומי לא הסכימה להשקיע בבניית אף חלק של המבנה. האיגוד פנה לקבוצת הכדורגל של קארדיף בשאלה אם תוכל לעבור אצטדיון או לגייס כסף להרחבת האצטדיון הקיים, אך נענו בשלילה. כתוצאה מכך נאלצו לבנות את האצטדיון עם רווח בצורת הקערה שלו. קבוצת הרוגבי של קארדיף הגיעה להסכם עם קבוצת הכדורגל של קארדיף ומועצת העירייה להעביר את "קארדיף בלוז" (קבוצת רוגבי) לאצטדיון העיר קארדיף החדש בתחילת עונת 2009/2010. על אף החשש מבטון חלש באצטדיון של קבוצת הרוגבי של קארדיף, האצטדיון צפוי להיות פעיל עד שנת 2020 לפחות, אלא אם כן האצטדיון ישופץ.

## גלריה

Principality Stadium 23 Feb 2016.JPG|חזית האצטדיון
Millennium Stadium (aerial view).jpg|האצטדיון ממבט על
Cardiff GP 2008.JPG|האצטדיון בזמן אליפות העולם לאופנועים
Chelsea Vs Arsenal - Carling Cup Final 25 Feb 2007.jpg|האצטדיון לפני גמר גביע ה-FA בשנת 2007
Millennium Stadium before Wales vs Fiji.jpg|מבט מבפנים


## קישורים חיצוניים

* 
* אצטדיון המילניום ב-Stadium Guide
* Millennium Stadium - מדריך של ה-BBC

## הערות שוליים
 

מילניום
מילניום
קטגוריה:קארדיף: ספורט
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אצטדיונים ומתקני ספורט לאומיים
קטגוריה:אצטדיוני גמר ליגת האלופות
אהרן שויקה

הרב **אהרן (הרון) שויקה** (**שוויכה**) (ה'תרנ"ז, 1897 – ד' בשבט ה'תשל"ח, ינואר 1978) היה ראש ישיבה ודרשן יליד סוריה, ששימש ברבנות ופעל במצרים ובישראל. היה רב שכונת מעוז אביב וחבר לשכת הרבנות בתל אביב.

## ביוגרפיה
נולד בחלב לרב מנחם שוויכה, בן למשפחת רבנים מפורסמת בחלב. נקרא על שם סבו רבי אהרן שוויכה שהיה החכם באשי בחאלב. יש הטוענים לקשר פילולוגי בין שם המשפחה לשם עיר שוֹכֹה התנכית. כבן עשר עברה משפחתו למצרים. שם למד אצל ראש ישיבת פורת יוסף הרב עזרא עטייה מירושלים אשר ירד למצרים במלחמת העולם הראשונה.

בתום לימודיו הרב שויקה הקים את ישיבת אהבה ואחווה בקהיר בבית הכנסת גדול בעיר. הרב שויקה עסק במסחר והגיע בשנת 1947 לירושלים. הוא פנה לרבו, ראש ישיבת פורת יוסף, הרב עזרא עטייה, ובקש ממנו כי ימצא עבור הקהילה בקהיר מנהיגים רוחניים. היה זה לאחר שנפטרו שני הדיינים הבכירים בבית הדין של הקהילה היהודית בקהיר. הרב עטייה המליץ כי הרב עובדיה יוסף ודיין נוסף, הרב קצין, ירדו למצרים ואכן כך היה. הרב עובדיה יוסף החל לכהן כר"מ בישיבה, כדיין בבית הדין והיה לסגן הרב הראשי במצרים כ-4 שנים.

הרב אהרן שויקה היה דרשן מבוקש, ונהג לשזור מקורות מהמקרא עם מקורות מהראשונים ומהרמב"ם, לחבר את דבריו עם ענייני היום ולהוסיף "מילתא דבדיחותא".

כשנה לפני מבצע סיני נמלט ממצרים בדרכון מזויף מחשש שייעצר בידי השלטונות. הוא עלה לירושלים והתגורר בקריית יובל, ושימש שם ברבנות קהילה. בבואו לארץ מונה גם כחבר לשכת הרבנות בתל אביב וכרב שכונת מעוז אביב.

בשבתו בקריית יובל פתח את בית הכנסת "דוד משען אמרי נועם" – כדוגמת בית הכנסת בקהיר ושימש כרבו. נפטר בד' בשבט ה'תשל"ח והובא לקבורה בבית הקברות בהר הזיתים. על המצבה נכתב: "עמוד הימני ליהדות התורה במצרים... נטע נטיעה במצרים ובארותיה לאלפים ולרבבות בכל קצווי הארץ"

חלק מדברי תורתו נאספו בספר "מנחת אהרן" שיצא לאור לאחר מותו. הרב עובדיה יוסף שהיה בידידות עם הרב שויקה, הביא כמה מפסקי הרב שויקה בספריו, והוא מכנה אותו במכתבו "מיחידי סגולה". 

בניו הם פרופ' יעקב שויקה ופרופ' יצחק שווה. נכדיו הם הרב חיים סבתו, הרב שבתי סבתו וחוקר התלמוד רוני שויקה. ניניו הם הפייטן עוזיאל סבתו, הרב יצחק סבתו והרב ד״ר דוד סבתו.

נכדו, הרב חיים סבתו, שהעיד כי הושפע רבות מסבו, שילב בספריו סיפורים מחיי סבו ובעיקר בספריו "אמת מארץ תצמח" ו"בואי הרוח".

## לקריאה נוספת
* יעקב שויקה וחיים סבתו (עורכים), **מנחת אהרן – מאסף תורני לזכרו של הרב אהרן שויקה**, ירושלים, תש"ם
* אלידע בר שאול, **ידעתי כי דבר ידבר הוא**, מעייני הישועה – עלון פרשת השבוע לפרשת בא, תשס"ח

## קישורים חיצוניים
* שלמה צנזה, שר התורה - סיפור חייו של הרב עובדיה יוסף - 02 net - ירושלים ברשת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ישיבות בתפוצות
קטגוריה:ישראלים ילידי סוריה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:משפחת שויקה
קטגוריה:קהיר: רבנים
קטגוריה:תל אביב-יפו: רבני שכונות
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:קריית היובל: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1978
דיר

ממוזער|שמאל|250px|דיר עזים
[ממוזער|שמאל|250px|דיר [כבשים בפרו]]
**דיר** הוא מכלאה חקלאית לגידול חיות משק כגון כבשים, עזים וחזירים, למטרת בשר, חלב, צמר וכדומה.

דיר הוא באופן בסיסי מתקן פשוט, הקיים מימי קדם ובתרבויות שונות. בדיר מודרני, מאידך, ישנם מתקני האבסה, השקיה, קירור וחימום מבוקרים, שנועדו לתת תנאים אופטימליים לגידול תעשייתי.

המילה דיר משמשת כשמן של מכלאות שאינן רפת (המיועדת לבקר), אורווה (המיועדת לסוסים) או לול (המיועד לעופות).

## שימושים מושאלים
המונח "דיר חזירים" משמש בהשאלה לתיאור מקום מטונף שלא ראוי למגורי אדם. 

בצה"ל המילה "דיר" משמשת גם לתיאור מבנים שלא נועדו לבעלי חיים כגון דיר תת-קרקעי, דיר פצצות.

מקור המילה "דיר" הוא כנראה במילה "דֵּיר" (בצירה), שמשמעה נווה, מתחם מגודר לגידול צאן. בערבית המילה "דיר" משמעה מנזר, והיא משמעות מאוחרת יותר.

## ראו גם
* חווה חקלאית

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מתקני גידול
טפיר אסייתי

**טפיר אסייתי** (לעיתים **טפיר מלאי**; שם מדעי: *Tapirus indicus*) הוא מין בסוג טפיר אף שלפעמים נחשב למין יחיד בסוג **Acrocodia**. זהו הטפיר היחיד שאינו חי באמריקה הדרומית אלא ביערות הגשם של מלזיה, בתאילנד, מיאנמר והאי סומטרה שבאינדונזיה.

## מאפיינים
גודלו של הטפיר האסייתי נע בין 1.8 ל-2.4 מטרים ולגובה של מטר. משקלו - בין 250 ל-320 קילוגרמים, כשהנקבות גדולות יותר מהזכרים. זנבם, בדומה לטפירים האחרים, קצר ועבה, וחרטומם דמוי-החדק ארוך וגמיש. בכפות רגליהם הקדמיות - ארבע אצבעות, ובאלו האחוריות - שלוש. ראייתו של הטפיר האסייתי אינה מפותחת, אך חושי השמיעה והריח שלו מעולים.

משך היריונן של הטפירות האסייתיות הוא כ-400 ימים, בסופן הן ממליטות גור אחד במשקל של שבעה קילוגרמים לערך. בלידתם, גורי הטפיר האסייתי גדולים ממקביליהם במיני הטפיר האחרים, וקצב הגדילה שלהם הוא הגבוה ביותר. פרוותם של הגורים חומה-אדמדמה, והיא זרועה פסים ונקודות לבנים. כתמי הצבע עוזרים להסתיר אותו בין הצללים והאור של היער. צבעיה וכתמיה של הפרווה דוהים במשך הזמן, ונעלמים כליל אחרי ארבעה עד שבעה חודשים. הגורים נגמלים מיניקת חלב אמם בגיל שישה עד שמונה חודשים, וגודלם באותה עת כבר קרוב לגודלם המלא. הם מגיעים לבגרות מינית בגיל שלוש שנים. תהליך הרבייה מתרחש בחודשים אפריל-יוני. הנקבות ממליטות גור אחד אחת לשנתיים. תוחלת חייהם של הטפירים האסייתיים היא כ-30 שנה, בבר ובשבייה.

מרבית הטפירים האסייתיים חיים בגפם (בעל חיים סוליטרי), והם מסמנים חלקות אדמה גדולות כטריטוריה שלהם, אף שפעמים רבות טריטוריות של כמה פרטים חופפות זו את זו. סימון הטריטוריה נעשה לרוב באמצעות הטלת שתן על צמחים. הטפיר האסייתי ניזון ממזון צמחי באופן בלעדי, באוכלו ענפים קטנים ורכים ועלים של למעלה מ-100 מיני צמחים. את רוב זמנו מבלה בהליכה איטית במעבה היער, תוך שהוא עוצר בדרכו פעמים רבות כדי לאכול או כדי לחקור את הניחוחות המגיעים לאפו. למרות התנהלותו האיטית, במקרה שירגיש מאוים יחל לרוץ במהירות, הגם שמשקלו רב. בנוסף, הטפיר מסוגל להגן על עצמו באמצעות לסתותיו החזקות ושיניו החדות. הטפירים מעדיפים לחיות בסמוך למקור מים, והם נוהגים להתרחץ במים או לשחות בהם. עיקר פעילותם נערך בלילה. הם נוהגים לאכול לאחר השקיעה ולפני הזריחה, תוך שהם לוקחים הפסקה לתנומה קצרה באמצע הלילה.

בעבר היו נפוצים הטפירים האסייתיים ביערות הגשם הטרופיים בשפלה של דרום-מזרח אסיה, ובכלל זה בקמבודיה, באינדונזיה, בלאוס, במלזיה, במיאנמר, בתאילנד ובווייטנאם. עם זאת, ובדומה ליתר מיני הטפיר, אוכלוסייתו של הטפיר האסייתי הצטמצמה משמעותית, וכיום הוא נמצא בסכנת הכחדה. רק טורפים מעטים ניזונים מהטפיר בשל גודלו הרב. הסכנה הגדולה ביותר לטפיר מגיעה מצד האדם. פעילותו המזיקה מתבטאת בציד בלתי חוקי, ובפעולות שגורמות להידלדלות בתי הגידול שלו, כמו בירוא יערות לצורכי חקלאות והצפה של אזורי מחיה בשל הקמת סכרים.

## גלריה

Schabrackentapir Tapirus indicus Tierpark Hellabrunn-1.jpg
Tapirus indicus portrait 1.jpg
Tapirus indicus 1.jpg
Princess Tapir Standing.jpg
Schabrackentapir fg01.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנסלם גאייטאן דמארה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1819
קטגוריה:טפיריים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
קטגוריה:סומטרה: יונקים
קטגוריה:מיאנמר: יונקים
קטגוריה:מלזיה: יונקים
קטגוריה:וייטנאם: יונקים
קטגוריה:מגה-פאונה של אירואסיה
הנרי לואיס

**הנרי לואיס** (באנגלית: Henry Jay Lewis; 16 באוקטובר 1932 - 26 בינואר 1996) היה קונטרבסיסט ומנצח אפריקאי-אמריקאי.

## חייו
לואיס, שמוצאו בלוס אנג'לס, קליפורניה, למד באוניברסיטת דרום קליפורניה ובגיל שש-עשרה הצטרף לתזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, הנגן השחור הראשון בתזמורת סימפונית חשובה. אחרי שירותו הצבאי, שאותו עשה כמנצח התזמורת הסימפונית של הגייס השביעי, מינה זובין מהטה את לואיס לעוזרו בתזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, משרה שבה החזיק משנת 1961 עד 1965. בשנת 1968 התמנה למנצח ומנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של ניו ג'רזי ופיתח את הקבוצה מהרכב קהילתי קטן לתזמורת בעלת הכרה לאומית. הוא היה האפריקאי-אמריקאי הראשון שעמד בראש תזמורת סימפונית חשובה. משנת 1960 עד 1974 היה לואיס נשוי לזמרת האופרה הנודעת מרילין הורן, המייחסת לו לעיתים קרובות את ראשית התפתחותה כזמרת. לואיס ניצח לראשונה על המטרופוליטן אופרה בשנת 1972 ואחרי פרישתו מתזמורת ניו ג'רזי בשנת 1976 סייר כמנצח אורח בכל בתי האופרה החשובים. לואיס מת מהתקף לב בשנת 1996, בגיל 63.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1996
פרומיל

**פְּרוֹמִיל** הוא יחידת מידה המייצגת אַלְפִּית, חלק אחד מתוך אלף, כלומר, 0.1%. 

מסמנים אותו בסימן "‰", הדומה לסימן האחוז (%), אך עם עיגול נוסף מימין, כדי להבהיר שמדובר באחד מתוך אלף ולא מתוך מאה. באופן פורמלי: 10−3=  0.001 = 0.1% = 1‰. 

הפרומיל משמש להצגת יחסים בטבע ובכלכלה אך נפוץ פחות משימוש באחוז. בחוקי מדינת ישראל נעשה שימוש מצומצם במושג, למשל ב.  

## אטימולוגיה
**פְּרוֹמִיל** בא מהמושג הלטיני "per mille" (פֵּרְמִיל) שמשמעותו – אחד לאלף.[ממוזער|[תמרור בצ'כיה מציג את שיפוע פסי הרכבת בפרומילים (20‰)]]

## קידוד הסימן במחשב
* Unicode : U+2030
* HTML:  `&amp;#8240;` או `&amp;#permil;`
* Windows: ALT+0137

## קישורים חיצוניים

* קידוד הסימן במחשב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סימנים מתמטיים
קטגוריה:1000 (מספר)
נבחרת סמואה בכדורגל

**[[נבחרת]] [[סמואה]] ב[[כדורגל]] לגברים** קיימה את משחקה הבינלאומי הראשון בשנת 1979 מול ואליס ופוטונה, סמואה הפסידה 1-3.

## כל [[גביע העולם בכדורגל|גביעי העולם]]
*1990 - לא נכנסה
*1994 - פרשה
*1998 עד 2018 - לא העפילה
*2022 - פרשה
*2026 - לא העפילה

## כל [[גביע אוקיאניה לאומות|גביעי אוקיאניה לאומות]]

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

## מלבישות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
סמואה
קטגוריה:סמואה: כדורגל
אליעזר יונג

**אליעזר יונג** (29 בספטמבר 1928 – 1 בינואר 2008) היה שחקן תיאטרון ישראלי.

## ביוגרפיה
יונג נולד ביוגוסלביה בשנת 1928. בזמן מלחמת העולם השנייה לחם כפרטיזן בצבאו של טיטו. לאחר המלחמה סיים את לימודיו באקדמיה לתיאטרון בזאגרב ועלה לישראל בשנת 1949.

בשנים 1951–1953 שיחק בתיאטרון הקאמרי, שם השתתף בין היתר בהצגות "הצל" ו"אהבתה של יובל אור". בשנים 1954–1958 שיחק בתיאטרון "האהל".

יונג היה ממייסדי תיאטרון זירה, שהיה החלוץ בארץ בז'אנר תיאטרון האבסורד. בין ההצגות בהן שיחק בתיאטרון זה נכללות "פרנסואה ראש גזר", "בדלתיים סגורות", "אשת הסנדלר", "הבאר הקדושה", "מחכים לגודו" ו"הזמרת בעלת הקרחת".

בשנים 1958–1961 שיחק בתיאטראות "סדן", "זוטא" ו"תיאטרון פועלי באר שבע". משנת 1962 שיחק בתיאטרון הבימה בהצגות "בראשית", "ילדי הצל" ובהצגות נוספות. בשנת 1965 עזב את תיאטרון הבימה, וב-1966 חזר לקאמרי ושיחק בהצגות "אלקטרא", "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", "פרשת אופנהיימר", "תוציא את השטקר המים רותחים" ועוד. בשנת 1968 עבר יונג לתיאטרון זווית וחזר לתיאטרון "האהל" לשחק בהצגה "הקמצן".

בשנת 1967 שיחק בסרטו של מנחם גולן, 999... עליזה מזרחי.

יונג שב לתיאטרון הבימה בשנת 1969, ובמשך כשלושים שנה השתתף בעשרות הצגות, בהן: "סיפורו של מורה (***[[:en:The_Browning_Version_(play)|The Browning Version]]***)", "מלאכת החיים", "הפיזיקאים", "המלך מתיא הראשון", "על עכברים ואנשים", "השדרה", "מעבר לגבולין", "סיפור פשוט", "הנפש הטובה מסצ'ואן", "כובע הקש האיטלקי", "ריצ'רד השלישי", "המכולת", "סנג'ר", "בחיק המלך", "מארחים את מר סלואן", "המלביש" ו"נמר חברבורות".

בשנת 1971 שיחק בסרט "חצי חצי" גילם את נחמן.  

לאחר פרישתו מהבימה בגיל 70 המשיך לשחק בהפקות פרטיות, ובהן "הינקי האחרון", "קערת העץ" ו"סיפורי צ'כוב".

יונג הלך לעולמו בשנת 2008.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
יונג
קטגוריה:ישראלים ילידי יוגוסלביה
קטגוריה:זאגרב: אישים
קטגוריה:זוכי פרס פינקל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
טווס (קבוצת כוכבים)

**טווס** (לטינית: **Pavo**) הוא קבוצת כוכבים דרומית, אחת משתים עשרה הקבוצות שנוצרו על ידי פיטר קייזר ופרדריק דה-הוטמן בשנים 1595-1597 והופיעו לראשונה באטלס הכוכבים "אורנומטריה" של יוהאן באייר. באוסטרליה חלק מקבוצת הטווס נכלל בקבוצה פיקטיבית בשם "המחבת" אשר משמשת למציאת הדרום על־פי הכוכבים.

## כוכבים מעניינים
**α בטווס** (**[[פיקוק (כוכב)|פיקוק]]**) הוא כוכב כחלחל במרחק של כ-185 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 1.9. מדידות ספקטרוסקופיות גילו שזהו כוכב זוגי.

**δ בטווס** הוא כוכב הסדרה הראשית צהוב דומה לשמש במרחק 20 שנות אור ועם בהירות מדרגה 3.5. למרות שלא נתגלו עד כה כוכבי לכת הנעים סביבו, הוא נחשב כמועמד בולט לחיפוש אחר חיים מחוץ למערכת השמש.

## גרמי שמיים מעניינים נוספים
NGC6752 הוא צביר כדורי עם בהירות מדרגה 7 שניתן לצפייה במשקפת או טלסקופ קטן.

## מקור השם
לפי המיתולוגיה היוונית, זאוס שלח את הרמס להציל את איו, עליה שמר הענק ארגוס בעל מאה העיניים. הרמס הקסים את הענק עם נגינת חליל וכשהאחרון נרדם, זרק עליו הרמס סלע ענקי וליתר ביטחון כרת את ראשו. הרה הוציאה את עיניו של ארגוס ושמה אותן על זנבה של הציפור המקודשת לה, הטווס. למרות שהקבוצה הוגדרה רק במאה ה-16 היא הייתה מזוהה עם הטווס המיתולוגי עוד קודם.

## קישורים חיצוניים

* Star Tales - Pavo
* 

 
*
קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:13 קבוצות הכוכבים של יוהאן באייר
אבוליוסקופ

שמאל|250px|אבוליוסקופ וידל
**אֶבּוּלְיוֹסְקוֹפּ** (**ebullioscope**) או **מד־רתיחה** הוא מכשיר מדידה למדידת תכונתו או הרכבו של חומר על ידי מדידת סטיות בנקודת הרתיחה שלו. למשל אחוז הכוהל בתמיסה יש בו כדי לשנות את נקודת הרתיחה, כך שעל ידי מדידת נקודת הרתיחה ניתן לקבוע את ריכוז הכוהל בתמיסה.

האבוליוסקופ הראשון הומצא בשנת 1838 על ידי ברוסרד-וידל ונועד למדידת רמת אלכוהול. היתרון בשיטה זו היא שנקודת הרתיחה לא רגישה לנתונים אחרים כמו רמת סוכרים. מד אלכוהול ישן יותר מדד את רמת האלכוהול לפי צפיפות הכוהל והיה רגיש לנתונים אחרים.

גרסה חדשה יותר של אבוליוסקופ נבנתה על ידי הכימאי הצרפתי פרנסואה-מרי ראולט, אולם היה קשה למצוא באמצעותו את הטמפרטורה המדויקת. לאחר המצאת תרמומטר בקמן על ידי ארנס אוטו בקמן ב-1887, נפתרה בעיית הדיוק של הטמפרטורה. שיפור זה, הפך את האבוליוסקופ לכלי הסטנדרטי לקביעת משקל מולקולרי, על ידי שימוש בקבוע אבוליוסקופ של ממס.

## ראו גם
* מד רתיחה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי מעבדה
קטגוריה:מכשירי מדידה חשמליים
אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו

שמאל|ממוזער|250px|דוד תדהר עם האנציקלופדיה בעריכתו
**אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו** היא אנציקלופדיה בעריכתו של דוד תדהר המונה 19 כרכים ובהם 6,000 ערכים, המכילים חומר ביוגרפי על אודות אישים יהודים שסייעו בבניית ארץ ישראל למן המחצית השנייה של המאה ה-19 ואילך. הכרך הראשון פורסם ב-1947 והחומר אליו נאסף מספר שנים קודם לכך. הכרכים יצאו בערך אחד לשנה מאז 1947.

מטרתו של תדהר בכתיבת האנציקלופדיה הייתה איסוף חומר ביוגרפי על חלוצי היישוב ולהספיק לכתוב את החומר בטרם ילכו לעולמם. תדהר שלח אלפי שאלונים לצאצאי האנשים אשר הוגדרו על ידיו "חלוצי הישוב ובוניו" וביקש פרטים עליהם ועל מעשיהם. בנוסף לכך, ליקט פרטים על האישים לפי הכתובות על מצבות בבתי הקברות. תדהר השתמש גם בחומר מחקרי של חוקרים וסופרים אשר סקרו תקופה זו וראיין את "זקני הדור נושאי הזכרונות ועדי ראייה ושמיעה למעשים ולעושים" שהיו עדיין בחיים בעת חיבור ספרו.

תדהר לא המתין לסיום איסוף כל החומר לשם כתיבת האנציקלופדיה והפצתה. הייתה לכך גם סיבה כלכלית: לא היה בידו תקציב מספיק להפקת אנציקלופדיה מלאה בבת אחת. לפיכך, כאשר אסף נתונים מספיקים, כתב את הכרך הראשון וקיבל תרומות ממשפחות האישים עליהם כתב עבור הוצאת הכרך. אישים ידועים נכללו באנציקלופדיה על פי החלטתו של תדהר (ואף זכו לכרך של האנציקלופדיה שבו נכללו ללא תשלום), אולם תדהר היה מוכן לכלול באנציקלופדיה אנשי יישוב אחרים תמורת תשלום מינימלי של 5 לא"י (סכום לא גבוה באותה עת), ומי שסירב לשלם מינימום זה לא נכלל באנציקלופדיה. בראשית הכרך הראשון פרסם קול קורא לקוראים בו ביקש כי יכתבו לו אילו ערכים חסרים. כמו כן הפציר בבני משפחה, שלדעתם אחד מבני משפחתם שייך לחלוצי היישוב ובוניו ושמו לא הופיע באנציקלופדיה, כי יפנו אליו וימסרו מידע. לאחר שהפיץ את הכרך הראשון, המשיך באותה שיטה, פנה לאיסוף נתונים נוספים, אסף תרומות והוציא לאור כרכים נוספים, אשר כללו גם עדכון ערכים קיימים. בכל כרך, החל מהכרך השני, יש מבוא המתאר את החידושים מאז הסתיימה כתיבת הכרך הקודם ועד למועד פרסום הכרך החדש.
כתוצאה מכך, האנציקלופדיה אינה מסודרת לפי סדר, לא אלפביתי ולא כרונולוגי. כדי למצוא ערך מסוים באנציקלופדיה יש להיעזר במפתחות, הפזורים בסופי כרכים אחדים, כאשר המפתח המפורט ביותר נמצא בכרך ה-19 והאחרון.

בנוסף למפתוח כרונולוגי ואלפביתי קיים גם מיפתוח לפי קבוצות, למשל: ביל"ויים, בנקאים, בעלי תעשייה, חוקרים ואנשי מדע, מורים ומחנכים, מייסדי מושבות וחקלאים, מייסדי תל אביב, סופרים ועיתונאים, עורכי דין, עסקני היישוב הישן, פקידי הברון, פקידי ממשלה (הכוונה לממשלה העות'מאנית והבריטית בארץ ישראל ומאוחר יותר - ממשלת ישראל), רבנים, רופאים, שופטים, אמנים, אנשי השומר, אנשי ניל"י, ראשי עיריות ומועצות ועוד.

העיתונות הישראלית עשתה בזמנו שימוש נרחב באנציקלופדיה כמקור לביוגרפיות, ובפרט לנקרולוגים (סקירה ביוגרפית עם מותו של אדם) – פעמים רבות תוך ציטוט קטעים שלמים ממנה – וללא מתן קרדיט למקור.

## קישורים חיצוניים

* 
* האנציקלופדיה בשלמותה במהדורת אינטרנט באתר אוניברסיטת טורו
* 
* 
* , 
* , 
* 
* 
* 
* 
*  (עם צאת כרך ו)
* 
*  (עם צאת כרך ז)
* 
* 
*  (עם צאת כרך ח)
* 
* 
* 
* 
* 
* פרויקט עצי משפחה של האישים באתר הגניאולוגי - Geni

## הערות שוליים

קטגוריה:היישוב
קטגוריה:אנציקלופדיות בשפה העברית
קטגוריה:ישראל: תרבות
קטגוריה:ספרות ישראלית
קטגוריה:ספרי עיון בעברית: ביוגרפיות
קטגוריה:ספרי המאה ה-20
אביק

[שמאל|ממוזער|250px|[זיקוק באמצעות אביק]]
**אַבִּיק** (בלועזית: **רֶטוֹרטה**, **קולבה**) הוא בקבוק מעבדה המשמש לזיקוק נוזלים. בצורתו הפשוטה מכל עשוי זכוכית, שצווארו המוארך נטוי כלפי מטה; אדי הנוזל הרותח מתעבים בתוך צוואר הכלי, במגע עם האוויר הקר, ומטפטפים אל תוך כלי אחר, כלי איסוף הממוקם מתחתיו.

בתעשייה הכימית אביק הוא כלי אטום לאוויר שבו מחוממים נוזלים לצורך תגובה כימית שמייצרת גזים שייאספו במכל איסוף או לעיבוד נוסף. 

האביק היה בשימוש נרחב על ידי אלכימאים, וישנם שרטוטים רבים של אביקים במעבדותיהם. האביק היה בשימוש על ידי כימאים מובילים כמו אנטואן לבואזיה ויונס יעקב ברצליוס.

[שמאל|ממוזער|250px|[אנטואן לבואזיה ואביק למרגלותיו]]

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלכימיה
קטגוריה:כלי קיבול
קטגוריה:כלי מעבדה
בשית

**בשית** (בערבית: **بشّيت**) או **בשיט** היה כפר ערבי במישור חוף יהודה בין גדרה לקיבוץ יבנה, בגובה 66 מטר מעל פני הים.

## היסטוריה
מקור השם הוא בקבר עתיק, אשר לפי המסורת הערבית, הוא קברו של נבי שית (שת, בנו של אדם הראשון).
בדורות קודמים נקרא הכפר בית-שית ואחר כך אוחדו המילים ל-בשית. המקום מוזכר לראשונה בכתביו של הגאוגרף הערבי יאקות אל-חמאווי, שחי במאה ה-13.

בשנת 1863, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר, וכתב:

בתקופת המנדט הבריטי הכפר היה שייך לנפת רמלה במחוז לוד. במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט, בבשית הייתה אוכלוסייה של 936 נפש, כולם מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 333 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 1,125 תושבים, כולם מוסלמים.

על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל שטחי קרקעותיו היו 18,553 דונם ובשנת 1945 מנה 1620 נפשות. במלחמת העצמאות במהלך מבצע ברק ב-11 במאי 1948 הכפר נכבש ותושביו ברחו או גורשו.

ב-1938 במהלך המרד הערבי הגדול תקפו חלק מתושבי הכפר בסיוע תושבי כפרים נוספים בסביבה את עובדי חברת החשמל הארצישראלית ונוטרים יהודיים במה שנודע כקרב צומת מסמיה.

בתחילת מלחמת העצמאות שהו בבשית לוחמים עיראקים שאימנו את צעירי הכפר וארגנו את השמירה בו. ערביי בשית תקפו את התחבורה היהודית באזור.

חטיבת גבעתי שפעלה באזור, תכננה מבצע צבאי שכונה מבצע השמד. מטרתו של מבצע זה הייתה לפגוע בתחבורה הערבית בכביש יבנה-איסדוד ולהשמיד את התגבורות הערביות שיבואו מכפרי הסביבה. חלק מהכוחות מוקמו על גבעות ממערב לבשית למנוע התערבות של תגבורות מכפר זה. הכוחות יצאו מקיבוץ יבנה בליל ה-30 במרץ 1948. המבצע לא עלה יפה. המארב נתגלה על ידי הערבים שהפסיקו מיד את התחבורה בכביש. לשמע היריות הוחשה תגבורת של 150 לוחמים מבשית להתקיף את כוחות גבעתי. כוח אחד כמעט כותר אך הצליח לסגת לקיבוץ יבנה לאחר שנפלו שלושה לוחמים חברי קיבוץ גבעת ברנר. שני הרוגים נשארו בשטח והוחזרו למחרת על ידי המשטרה הבריטית. גופה אחת הייתה ערופת ראש וניכרו עליה סימני התעללות של ערביי בשית. במבצע נהרגו כ-30 ערבים מקומיים, אך לא מתנדבים מ"צבא ההצלה" אשר בהם התכוונה הפעולה לפגוע.

במסגרת מבצע ברק, שאחת ממטרותיו הייתה לגרום לגירוש תושבי הכפרים מהאזור, הותקפה בשית ב-11 במאי 1948 על ידי כוחות מגדוד 52 ו-54 של חטיבת גבעתי. לאחר קרב קשה הכפר נכבש ובתיו פוצצו. בקרב נפלו ארבעה מלוחמי גבעתי.

על אדמות בשית הוקמו יישובי "מועצה אזורית גדרות": עשרת, כפר מרדכי, שדמה, משגב דב, כפר הנוער כנות, גן הדרום, כפר אביב, ומישר. 1200 דונם בקרבת גדרה חולקו על ידי הקרן הקיימת בין תושבי גדרה. במרכז המושב עשרת נותר מסגד הכפר. בשולי גבעת המסגד נמצא "גן דוד", אתר הנצחה לנופלים במערכות ישראל מישובי גדרות. הגן על שם דוד מרכוס.


תמונה:אבישי טייכר 197.jpg|שלט קרב בשית במושב עשרת
תמונה:אבישי טייכר 198.jpg|שלט קרב בשית במושב עשרת


## לקריאה נוספת
**חטיבת גבעתי במלחמת הקוממיות**, הוצאת "מערכות", 1959.

## קישורים חיצוניים

*הנופלים מגבעת ברנר בקרב בשית (מבצע השמד)
*סרטון המציג את שרידי מסגד הכפר, 9/09.

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:מישור החוף הדרומי
עם אחד שיר אחד

"**עם אחד שיר אחד**" הוא פזמון ישראלי משנת 1985 שכתב אלון אבידר, הלחין דוד קריבושי וביצעו זמרים ישראלים שהיו פופולריים באותה התקופה.
## הפקה
השיר נכתב כשיר צדקה שנועד לאסוף תרומות ממכירת התקליט ומתמלוגים למען נכים ומוגבלים, והוקלט באולפני סינטרון ברמת גן ב־9 באוגוסט 1985. התקליט יצא כסינגל חודש אחר כך, והיה חלק ממבצע התרמה שהובילה לאה רבין, למען שבעה ארגונים שונים הפועלים למען נכים ואנשים עם מוגבלויות. עם זאת כמה זמרים שפנו אליהם סירבו או לא יכלו להשתתף, ביניהם יהודה פוליקר, זוהר ארגוב, שלום חנוך, נורית גלרון ואריק איינשטיין.

השיר נכתב בהשראת שיר הצדקה האמריקאי We Are the World ושיר הצדקה הבריטי Do They Know It's Christmas?&lrm;. בדומה להצלחת השירים האלו, זכה השיר להגיע לפסגת המצעד העברי השבועי ברשת ג', בדצמבר 1985, לכמה שבועות. השיר הגיע למקום ה־35 במצעד הפזמונים העברי השנתי של שנת ה'תשמ"ו באותה רשת.

לאחר פרסום השיר נוצר וידאו קליפ עבורו, ששודר בתוכנית הפופולרית ״סיבה למסיבה״ בערוץ הראשון ב־25 באוקטובר 1985.

## גרסאות נוספות
ב־8 בנובמבר, שבועיים לאחר שהשיר שודר, שודרה ב״סיבה למסיבה״ הפרודיה ״עם אחד – שר אחד״ (הכוונה לאריאל שרון), שבה הופיע טוביה צפיר בדמויותיהם של שמעון פרס, יצחק שמיר, אבא אבן, אריאל שרון, דוד לוי, יצחק רבין, יוסף בורג, שמואל פלאטו־שרון, אברהם יוסף שפירא ומנחם בגין. את השיר הפרודי כתב קובי לוריא. אולפני סינטרון פנו לרשות השידור ותבעו שגרסת הפרודיה לא תשודר יותר מאחר שיש להם זכויות יוצרים על השיר.

ב־2009 יצרה חברת ״כאל״ גרסה שיווקית לשיר במסגרת מסע הפרסום שלה, לפרסומת גויסו זמרים משנות ה־80: דני ליטני, אילנה אביטל, שולה חן (שלושתם גם השתתפו בהקלטה המקורית), שי אביבי (פרזנטור של כאל), אדם ועוד.

ב־2015 נעשה שימוש בשיר בפרסומת של שניצל ״תפוגן״.

ב־2019, סמוך ליום העצמאות, ביצעה הקבוצה כל מה שמצחיק בעולם פרודיה נוספת על שיר זה (ומיזמים דומים אחרים). בין המשתתפים היה גם ישי סוויסה, נכדה של יפה ירקוני, שהשתתפה בביצוע המקורי. באותה שנה יצא גם ביצוע לשיר בגרסת כיסוי של הפה והטלפיים, באלבומם ״קו המשווה״. הביצוע הוא גרסת כיסוי לשיר ישראלי פטריוטי, מאלה הסוגרות כל אלבום של הלהקה לפי הקוד שלה.

ב־2020, בטקס הדלקת המשואות לציון יום העצמאות ה־72 בהר הרצל, שרו את השיר שמעון בוסקילה וירדנה ארזי יחד. ארזי השתתפה גם בביצוע המקורי.

ב־2023, בעקבות מלחמת חרבות ברזל, התכנסו עשרות אמנים ושחקנים עם ילדים מעוטף עזה והקליטו גרסה מחודשת לשיר. לגרסה הוסף בית שכתב כותב השיר המקורי, אלון אבידר. עם האומנים נמנו ציפי שביט, שולה חן וחנה לסלאו שהשתתפו גם בביצוע המקורי. כמו כן בקליפ הופיעו רבים מאומני הילדים בארץ כמו חיים אוסדון, גילי בא לבקר, עופר בן שבת, מאור הרוש וקצפת ותות.

## האמנים המשתתפים
את השיר מבצעים אמני רוק, פופ, מוזיקת נשמה, מוזיקה מזרחית והבדרנים האלה (לפי סדר הופעתם בשיר):

## מיקומי שיא

### גרסת 2023

## ראו גם
* כתונת פסים
* שבט אחים ואחיות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1985
קטגוריה:סינגלים מ-1985
קטגוריה:סינגלים מ-2023
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי מלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:שירי צדקה
קטגוריה:שירים מרובי אמנים
נסים אלישר

הרב **נסים בנימין מרדכי אלישר** (כ"ד בכסלו ה'תרי"ג - י"ב בתמוז ה'תרצ"ד; 5 בדצמבר 1852 - 25 ביוני 1934) היה מנהיג רוחני שיזם וייסד שכונות בירושלים. כיהן כנשיא ישיבת פורת יוסף וכנשיא ועד העדה הספרדית בירושלים.

## ביוגרפיה
נולד בערב חנוכה ה'תרי"ג (1852) כבן שלישי לראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר. שמו נסים ניתן לו על שם ערב החג בו נולד, ושמותיו הנוספים - בנימין מרדכי - ניתנו לו על-שם סבו החורג מצד אביו, רבי בנימין מרדכי נבון.

בבחרותו למד אצל הרב גבריאל שבתי. בגיל 15 החל לטפל בענייני קרקעות ומגרשי בנין, וממקור זה התפרנס כל חייו. היה מבין מקימי שכונות רבות בירושלים, בהן גבעת שאול הקרויה על שם אביו, נחלת אחים, עזרת ישראל, חלקים בבית ישראל ועוד. היה גם פעיל ציבור מראשי הספרדים בירושלים, גבאי ראשי וחבר ועד העדה.

בשנת 1878 הוקמה שותפות עסקית בין נסים אלישר לישראל חפץ במסגרת זו עסקו בקנייה ומכירה של קרקעות בארץ ובניהול מסחר. שותפות זו נמשכה שנים רבות, עד לפטירתו של ישראל חפץ.

היה חבר הוועד הזמני ליהודי ארץ ישראל למן שנת 1918 וחבר הוועד הפועל שלו למן שנת 1919. היה חבר נשיאות ועד העיר ליהודי ירושלים למן שנת 1918. כיהן כחבר ועד העדה הספרדית בירושלים ונשיא כבוד של העדה בין השנים 1929 ו-1931. נחשב לרב דגול בעיני רבים, מחנך ומדריך ומקובל על רבים ממכריו וכבורר אליו פנו גם נוכרים בהם טיפל בלא תשלום.

הרב אלישר נפטר בירושלים ביום י"ב בתמוז ה'תרצ"ד, 25 ביוני 1934, לאחר מחלה קצרה. בהלווייתו השתתף קהל רב מכל העדות והמוסדות הלאומיים.

עם צאצאיו נמנים:
* יחיאל אלישר - מהנדס בניין, יזם נדל"ן ונדבן
* דוד קורן - חבר הכנסת
* עודד אלישר - מנכ"ל חברת מנשה אלישר, יבואנית סיגריות.
* רוזה קוקיה (אלישר) - אשת בנימין קוקיא

## לקריאה נוספת
*אפרים לוי, **הרב נסים בנימין מרדכי אלישר זצ"ל**, בתוך: קובץ תורני **המאסף** (החדש), מכון הכתב, כסלו תש"מ (עמ' 406-415)
* נתן אפרתי, "משפחת אלישר בתוככי י-ם"
* אליהו אלישר, "לחיות עם יהודים", עמ' 642-3
* מ.ד. גאון, "יהודי המזרח בארץ ישראל"

## קישורים חיצוניים
* על ניסים אלישר ושכונת נחלת אחים
* על שכונת גבעת שאול
* כתבה עליו עם פטירתו, דואר היום, 26 ביולי 1934, עמ' 3
* הרב אברהם יוחנן בלומנטל, ר' נסים אלישר זצ"ל, דואר היום, 26 ביולי 1934, עמ' 3

## הערות שוליים

נ
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:אנשי ועד העדה הספרדית בירושלים
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1852
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1934
ארגוס (מיתולוגיה)

[ממוזער|[איו (מיתולוגיה)|איו (כעגלה) וארגוס. צד אחד מאמפורה יוונית. מתוארכת ל-530-540 לפנה"ס. נמצאה באיטליה ומוצגת במוזאון העתיקות במינכן.]]
[ממוזער|ארגוס שומר על [איו (מיתולוגיה)|איו בפרסקו מהמאה ה-1 מפומפיי במוזיאון הלאומי לארכאולוגיה של נאפולי]]
**ארגוס**, או **ארגוס פנופטס** (ביוונית: **Ἄργος Πανόπτης**), הוא ענק מהמיתולוגיה היוונית. ארגוס ידוע במאה עיניו (לעיתים אלף) שישנות לסירוגין, כך חלק מעיניו תמיד נותרות פקוחות. כפועל יוצא מכך הוצמד לו הכינוי **פנופטס**, שמשמעותו "רואה-כול".

ארגוס מצוין כבנו של ארסטור ועל כן, ככל הנראה, גם של אשתו מיקנה.

## מיתוס איו והרמס
[ממוזער|[מרקוריוס וארגוס. רובנס 1636-1638.]]
המיתוס המוכר ביותר על ארגוס הוא שמירתו על איו מפני זאוס, שחיזר אחריה. הרה ירדה לארץ כדי למצוא את בעלה ומתוך חשש מהאלה הקנאית הפך זאוס את איו לעגלה לבנה. הרה ידעה שמדובר בנימפה, אך היא היתממה, ומכיוון שהחיה המקודשת לה היא פרה ביקשה שבעלה יעניק לה את העגלה במתנה. הרה לקחה את איו בדמות העגלה ומינתה את הענק ארגוס לשמור עליה, ציוותה עליו לקשור את העגלה לעץ זית.
[250px|ממוזער|שמאל|[מרקוריוס וארגוס (יורדאנס), ציור מאת יאקוב יורדאנס]]
כדי לשחרר את איו, זאוס שלח את הרמס, שליח האלים. הרמס התחפש לרועה צאן שפגש בארגוס במקרה בדרכו. הרמס הרדים את כל עיניו של ארגוס, קיימות גרסאות רבות לאופן בו עשה זאת: על ידי סיפור סיפורים, נגינה בחליל או בעזרת המטה שלו. לאחר שנרדם ארגוס הרמס הרג אותו והציל כך את איו משומרה.

בעקבות מיתוס זה זכה הרמס לכינוי "ארגיפונטס" שפירושו 'קוטלו של ארגוס'.

### מקורותיו של המיתוס
האזכור הראשון למיתוס על ארגוס מופיע בפרגמנט שמיוחס להסיודוס. ארגוס מתואר בעדות זו כבעל ארבע עיניים הצופות לארבעה כיוונים שונים. בנוסף, נאמר שהרה היא זו שהביאה לו את כוחו המאפשר לו לא להירדם לעולם.

תיאורים של ארגוס במאה החמישית לפני הספירה הפכו את ערנותו המוחלטת למילולית על ידי כך שתיארו אותו כבעל מאה עיניים (לעיתים אלף). אז החל גם המיתוס שמתאר את ערנותו כך שכאשר חלק מעיניו ישנות ונחות יתר העיניים ממשיכות לצפות כל הזמן על המתרחש סביבו.

המיתוס מופיע בהרחבה ביצירה מטמורפוזות מהמאה הראשונה לספירה, בגרסתו הרומית. ביצירה זו נאמר שלאחר קטילתו של ארגוס, יונו (מקבילתה הרומית של הרה) הנציחה את זכרו של משרתה הנאמן בכך שאספה את עיניו וקישטה בהן את זנב הציפור המקודשת לה – הטווס.

## מיתוס מותה של אכידנה
[ממוזער|יונו מקבלת את עיניו של ארגוס מ[מרקוריוס. הנדריק חולציוס 1615.]]
במקורות מאוחרים, למשל אצל פסאודו-אפולודורוס, מסופר כי המפלצת אכידנה הייתה חוטפת למאורתה עוברי אורח ועל כן ארגוס הגיע למאורתה והרג אותה בשנתה.

לפי טימותי גנץ, חוקר מיתולוגיה יוונית, אין זכר למיתוס הזה בספרות המיתית הקדומה.

## ראו גם
* טווס
* איו (מיתולוגיה)
* הרמס

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:יצורים מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:יצורים מיתולוגיים דמויי אדם
לקט ישראל

[250px|ממוזער|שגריר ארצות הברית בישראל [טום ניידס מסייע בעמותה אריזת מזון לנזקקים לכבוד ראש השנה ה'תשפ"ג (2022)]]
**משולחן לשולחן – לקט ישראל** היא עמותה שמפעילה את בנק המזון הגדול בישראל. העמותה נוסדה בשנת 2003, והיא עוסקת בהצלת מזון למען הזקוקים לו.

## פעילויות העמותה
הארגון נוסד בשנת 2003 על ידי ג'וזף גיטלר, שעלה לישראל עם משפחתו מארצות הברית בשנת 2000. מטרת הארגון היא לאסוף עודפי מזון ולהעבירם למשפחות ויחידים שזקוקים להם.

מדי יום אוסף הארגון עודפי מזון ממקורות שונים, ביניהם תוצרת חקלאית משדות, מטעים ובתי אריזה ומזון מבושל מבתי מלון, מחברות קייטרינג ומבסיסי צה”ל. את המזון מחלק הארגון ל־234,000 נתמכים מדי שבוע, באמצעות 265 עמותות שותפות בכל רחבי הארץ.

על פי דו"ח אובדן המזון והצלת המזון של לקט ישראל לשנת 2021, מתוך כ-2.6 מיליון טונות של מזון המושלכים בישראל מדי שנה, ניתן להציל כמחצית מהכמות.

ביוני 2018 הוענק תואר עמית כבוד ללקט ישראל ולמייסדה מהמרכז האקדמי רופין.

## ראו גם

* הצלת מזון
* בנק מזון

## קישורים חיצוניים

*
* 

*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגונים חברתיים
קטגוריה:עוני
קטגוריה:מעוטרי אות הנשיא להתנדבות
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:ארגוני סיוע כלכלי בישראל
קטגוריה:זוכי פרס יגאל אלון
קטגוריה:תזונה בת קיימא
קטגוריה:ישראל: ארגונים להגנת הסביבה
טלסקופ (קבוצת כוכבים)

**טלסקופ** היא קבוצת כוכבים דרומית קטנה, שצוינה לראשונה על ידי ניקולא לואי דה לאקאי, אסטרונום צרפתי בן המאה ה-18, חוקר של שמי הדרום. למרות שהיא מייצגת את כלי העבודה המרכזי של האסטרונומים, זו קבוצה קשה לזיהוי, עם כוכבים עמומים בלבד, שהבהיר מביניהם הוא מדרגת בהירות נראית 3.5 בלבד.

מכיוון שהיא הוגדרה מאוחר יחסית, וכקבוצה דרומית לא נצפתה על ידי תרבויות אגן הים התיכון, אין אודותיה אגדות או סיפורים מיתולוגיים.

## כוכבי הקבוצה
**α בטלסקופ** הוא כוכב לבן-כחלחל במרחק של כ-350 שנות אור עם בהירות נראית מדרגה 3.5. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.

**δ בטלסקופ** הוא כוכב כפול המורכב משני כוכבים לבנים-כחלחלים לא קשורים זה לזה, עם בהירות מדרגה 5. ניתן להבחין ביניהם באמצעות משקפת.

**ζ בטלסקופ** הוא ענק צהוב במרחק של כ-125 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.1. זהו הכוכב השני בבהירותו בקבוצה.

## ראו גם
* מיקרוסקופ (קבוצת כוכבים)

## קישורים חיצוניים

* Star Tales - Telescopium
* 

 
*
קטגוריה:קבוצות כוכבים 
קטגוריה:14 קבוצות הכוכבים של ניקולא לואי דה לאקאי
מיקרוסקופ (קבוצת כוכבים)

**מיקרוסקופ** הוא קבוצת כוכבים דרומית קטנה, שצוינה לראשונה על ידי ניקולא לואי דה לאקאי, אסטרונום צרפתי בן המאה ה-18. כוכבי הקבוצה עמומים מאוד – הבהיר שבהם הוא מדרגת בהירות נראית 4.7. מכיוון שהקבוצה הוגדרה מאוחר יחסית, ולא הייתה מוכרת לתרבויות הקלאסיות בחצי הכדור הצפוני, אין אודותיה אגדות או סיפורים מיתולוגיים.

## כוכבי הקבוצה
**α במיקרוסקופ** הוא כוכב זוגי במרחק של כ-380 שנות אור המורכב מענק צהוב עם בהירות נראית מדרגה 4.9 ובן זוג עמום עם בהירות מדרגה 10, הניתן לצפייה בטלסקופ חובבים. זהו הכוכב הרביעי בבהירותו בקבוצה.

**γ במיקרוסקופ** הוא ענק צהוב במרחק של כ-220 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.7. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.

**[[AX במיקרוסקופ]]** (**לאקאי 8760**) – הננס האדום הבהיר ביותר בשמי הלילה (ניתן לצפייה באמצעות משקפת או טלסקופ).

## ראו גם
* טלסקופ (קבוצת כוכבים)

## קישורים חיצוניים

* Star Tales – Microscopium
* 

*
קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:14 קבוצות הכוכבים של ניקולא לואי דה לאקאי
הפארק הלאומי קנאימה

250px|שמאל|ממוזער|הר טפויי
**הפארק הלאומי קנאימה** (בספרדית: **Parque Nacional Canaima**) הוא פארק לאומי בוונצואלה, המשתרע על שטח של 30,000 קמ"ר בדרום-מזרח המדינה, בגבול ברזיל וגיאנה. הפארק נמצא במדינת בוליבר, ושטחו הוא בערך כשטח אזור גראן סאבאנה.
## היסטוריה
הפארק הוקם ב-12 ביוני 1962, ושטחו הוכפל ב-1975. זהו הפארק השני בגודלו במדינה; גודלו כגודלה של בלגיה, או כגודלה של מרילנד, ארצות הברית. הפארק הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1994.

ימין|ממוזער|250px|מפל אנחל
אחד ממאפייניו הייחודיים של הפארק הוא הרי הטפואי (tepuis), הרי שולחן המאפיינים אזור זה. הר הטפויי המפורסם ביותר הוא הר רוריימה (Roraima), ההר הגבוה מכולם וגם ההר הקל ביותר לטיפוס. בשמורה גם מפלי מים רבים, שהמפורסם בהם נופל מהר איואנטפוי (Auyantepui): זהו מפל אנחל, מפל המים הגבוה ביותר בעולם שגובהו 979 מטרים, כאשר 807 מתוכם הם נפילה חופשית. בשמורת קנאימה נמצאים סלעים מעידן הפרקמבריון, לפני 1.7 מיליארד שנים, מהעתיקים ביותר שנמצאו על פני כדור הארץ. מעליהם נמצאות שכבות אחרות, מעידנים מאוחרים יותר. התצורות הגאולוגיות שבפארק קנאימה מצביעות על כך שאמריקה ואפריקה היו חלק מיבשת על קדומה.

הפארק הוא מקורו של הנהר קארוני (Caroni), המזין את סכר גורי (Guri), מהנהרות החשובים בוונצואלה.
השמורה מתייחדת במינים אנדמיים רבים. מעבר לצמחים ולבעלי חיים, השמורה היא ביתם של בני השבט האינדיאני פמון (Pemon), ילידי המקום. תרבותם של בני השבט מושרשת עמוק באזור, והם מאמינים שהרי הטפויי הם ביתם של רוחות ה"מאווארי" (Mawari).

הפארק עצמו נמצא באזור נידח למדי, ובו כבישים בודדים, וגם רובם של אלה הם דרכי עפר. בשמורה שני כפרים בלבד ועוד שלוש תחנות מיסיון של המסדר הקאפוצ'יני. התעבורה בתוך הפארק נעשית בעיקר על ידי מטוסים קלים.

ארגון אונסק"ו ציין ארבעה גורמים להכרזתו על המקום כאתר מורשת עולמית:
# יש בשמורה עדויות יוצאות דופן לתהליך ההתפתחות של כדור הארץ: כאמור לעיל, בשמורה נשתמרו סלעים מעידנים קדומים ביותר, לצד שכבות מתקופות מאוחרות יותר.
# יש בשמורה עדויות מעולות לתהליך הגאולוגי הנמשך, כמו גם להמשך ההתפתחות הביולוגית: בהרי הטפויי ממשיכים תהליכי הבלייה שעברו על הסלע בשמורה במשך מאות מיליוני שנים. הסביבה הביולוגית ממשיכה בהסתגלות לאדמה הדלה הנמצאת בהרי הטפויי, וניתן לצפות בתהליכים ביולוגיים מתמשכים, כמו התפשטות הסוואנה על חשבון היערות, וכמו ההשפעה ההדדית בין בני הפצון לסביבתם.
# יש בשמורה מאפיינים טבעיים נדירים ויוצאי דופן, ובהם הרי הטפויי ומפל אנחל.
# הפארק משמר מינים הנמצאים בסכנת הכחדה.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר תיירותי על פארק קנאימה 
* על האגדות של בני פמון





קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ונצואלה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:ונצואלה: גאוגרפיה
קטגוריה:אמריקה הדרומית: הרים
האמת הסמויה

**האמת הסמויה** (בספרדית: **La Verdad Oculta**; באנגלית: **The Hidden Truth**) היא טלנובלה מקסיקנית שהופקה בשנת 2006, על ידי חברת טלוויסה. את שיר הנושא: "Si Te Perdiera", מבצע לואיס מיגל.

## עלילה
לפני 25 שנים, מרתה בגדה בסנטיאגו גוסמן עם מריו חנובס, וכתוצאה מהרומן הזה נולדה גבריאלה. כעבור כמה שנים נולדה חולייטה, אחותה הקטנה של גבריאלה ובתם של סנטיאגו ומרתה. יום אחד, אדולפו אבילה שעבד כמנהל בתיאטרון רצח את מרתה סלדיבר, אשתו של שחקן התיאטרון סנטיאגו גוסמן. סנטיאגו, שהואשם ברצח למרות היותו חף מפשע, נמלט מהחוק, שינה את שמו לפאוסטו ואת שם המשפחה שלו ושל בנותיו לגיין. חלפו 25 שנים וגבריאלה הפכה לבחורה יפהפייה הדומה כשתי טיפות מים לאמה המנוחה. היא ואחותה חולייטה עובדות למחייתן כמלצרות במסעדה בשם "סחיטריו". הבעלים של המסעדה הוא לא אחר מאשר אדולפו אבילה, רוצח אימן. על ליבה של גבריאלה מתחרים שני מנהלי המסעדה: דויד חנובס, בנו של מריו חנובס וקרלוס אבילה, בנו של אדולפו אבילה. דויד אוהב את גבריאלה באמת ובכנות; לעומתו, קרלוס יוצא איתה רק כדי להשתעשע איתה. באחוזת חנובס גרות גם שתי אחייניותיו של מריו: אלחנדרה, ארכיטקטית במקצועה, וברתה, אחותה. חואן חוסה ויקטוריה, ישב בכלא 11 שנה על פשע שלא ביצע, על רצח חדרנית במלון בו הוא עבד ואותו ניהלו ביחד מריו חנובס ואדולפו אבילה. העדויות של השניים, בעיקר זו של מריו הן אלה שהרשיעו את חואן חוסה ברצח. בזכות התנהגות טובה, חואן חוסה השתחרר מהכלא. ובכוונתו להתנקם באדולפו ובמריו על שבגללם הוא ישב בכלא על לא עוול בכפו. הוא עובר לגור באחוזה שירש מחברו לתא, גרגוריו פינדה, שנרצח בכלא. חואן חוסה משנה את הופעתו החיצונית, הוא מתקרב לאלחנדרה ואומר לה ששמו הוא חואן אוקמפו, כדי להתנקם בדוד שלה מריו, אך הוא מתאהב בה בצורה בלתי נמנעת.

## צוות שחקנים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טלנובלות מקסיקניות
קטגוריה:סדרות ערוצי ויוה וויוה פלוס
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה בשפה הספרדית
לונדון הפנימית

**לונדון הפנימית** (באנגלית: **Inner London**) הוא כינוים של הרבעים המרכזיים של אזור לונדון רבתי. רבעים אלה מוקפים ברבעים המכונים לונדון החיצונית.

## היסטוריה
האזור הוגדר לראשונה באופן רשמי בשנת 1965 למטרות סטיסטיות. ההגדרה השתנתה מעת לעת ומצורך לצורך. אשר על כן יש הבדל בין ההגדרה המשפטית והסטטיסטית של רובעי "לונדון הפנימית" לבין המושג הגאוגרפי מרכז לונדון.

אזור לונדון הפנימית נחשב לאזור העירוני השלישי העשיר ביותר באיחוד האירופי - עם תל"ג לנפש של 71,338 אירו (88,734 דולר אמריקאי) בשנת 1984, אחרי פריז (74,944 אירו לנפש) ופרנקפורט (€73,860 לנפש).

## ההגדרה של רשות החינוך של לונדון הפנימית
רשות החינוך של לונדון הפנימית הוקמה בשנת 1965 וכללה בשטח סמכותה את הרבעים שהיו בעבר חלק ממחוז לונדון:
* איזלינגטון
* גריניץ'
* האמרסמית' ופולהאם
* האקני
* הסיטי של וסטמינסטר
* וונדסוורת'
* טאוור האמלטס
* לווישהאם
* למבת'
* סאת'ק (רובע)
* קמדן
* קנזינגטון וצ'לסי

כמו כן כלל האזור את הסיטי של לונדון שלא הייתה חלק ממחוז לונדון, ואת אזור צפון וולוויץ' שהיה חלק ממחוז לונדון ובשנת 1965 הפך לחלק מרובע ניוהאם שאינו חלק מלונדון הפנימית.

## ההגדרה של משרד הסטטיסטיקה הלאומי הבריטי
משרד הסטטיסטיקות הלאומי של הממלכה המאוחדת הגדיר את לונדון הפנימית לצורכי עריכת מפקד אוכלוסין. הגדרה זו כוללת את כל הרבעים לעיל וכן את הרבעים הארינגיי וניוהאם.
שטח לונדון הפנימית לפי הגדרה זו 319 קמ"ר ומתגוררים בשטח זה כ-2,985,700 תושבים (2005).

### אוכלוסייה לאורך ההיסטוריה

## הגדרות אחרות
[ממוזער|250px|[מחוז הדואר לונדון למול גבולות לונדון רבתי]]
אזור מחוז הדואר לונדון (London postal district) משמש אף הוא, לצרכים מסוים, כהגדרת אזור לונדון הפנימית. גודלו של השטח לפי הגדרה זו 624 קמ"ר והוא אינו מכיל חלקים מרובע לווישהאם.

## חשיבות ההגדרה
להימצאות רובע מסוים בתוך שטחי לונדון הפנימית משמעות כלכלית ותקציבית, שכן רובעי לונדון הפנימית מקבלים תקציבים גדולים יותר מממשלת בריטניה מאשר רובעי לונדון החיצונית. ההחלטה להוציא את רובע ניוהאם (שהיה בעבר חלק ממחוז לונדון) משטחי לונדון הפנימית ואובדן התקציבים הנילווה הביאו למאבק של עיריית הרובע בהגדרה ולניסיונות להיכלל בשטחי לונדון הפנימית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לונדון: גאוגרפיה
לונדון החיצונית

**לונדון החיצונית** (באנגלית: **Outer London**) הוא כינוי האזור הגאוגרפי הכולל את רובעי לונדון שאינם נכללים בשטח לונדון הפנימית. רבעים אלה לא היו חלק ממחוז לונדון והפכו לחלק מלונדון רבתי בשנת 1965 (למעט אזור צפון וולוויץ' שהיה חלק ממחוז לונדון והועבר לרובע ניוהאם בשנת 1965 ולכן מהווה חלק מלונדון החיצונית).

אזור לונדון החיצונית כולל את הרבעים:

*אילינג
*אנפילד
*בארקינג ודאגנהאם
*בארנט
*בקסלי
*ברומלי
*ברנט
*האונסלו
*הארינגיי
*הארו
*הברינג
*הילינגדון
*וולת'אם פורסט
*מרטון
*ניוהאם
*סאטון
*הרובע המלכותי קינגסטון שעל התמזה
*קרוידון
*רדברידג'
*ריצ'מונד שעל התמזה

## הגדרת משרד הסטטיסטיקות הלאומי הבריטי
הגדרת משרד הסטטיסטיקות הלאומי של לונדון החיצונית אינה כוללת את הרבעים ניוהאם והארינגיי אולם כוללת את רובע גריניץ'. לפי הגדרה זו לונדון החיצונית כוללת את הרבעים: בארקינג ודאגנהאם, בארנט, בקסלי, ברנט, ברומלי, קרוידון, אילינג, אנפילד, גריניץ', הארו, האברינג, הילינגדון, האנסלו, קינגסטון שעל התמזה, מרטון, רדברידג', ריצ'מונד שעל התמזה, סאטון ויער וולת'אם.

בין השנים 1990–2000 היה לרובעי לונדון החיצונית קידומת טלפון נפרדת מאשר זו של רובעי לונדון הפנימית, אולם הגדרת אזורי הטלפון הייתה שונה מגבולות הרבעים.

**אוכלוסיית לונדון החיצונית לאורך ההיסטוריה**:
 

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לונדון: גאוגרפיה
מזבח (קבוצת כוכבים)

**מזבח** הוא קבוצת כוכבים קטנה בשמי הדרום הממוקמת בין הקבוצות עקרב ומשולש דרומי באזור של שביל החלב שעשיר בצבירי כוכבים. הקבוצה הייתה אחת מ-48 הקבוצות המקוריות של תלמי והיא נחשבת לקבוצה הדרומית ביותר מביניהן.

## כוכבים עיקריים
**[[אלפא במזבח|α במזבח]]** הוא כוכב לבן-כחלחל במרחק של כ-270 שנות אור ועם בהירות נראית משתנה בין דרגות 2.8 ו-3.1. זהו הכוכב השני בבהירותו בקבוצה.

**[[בטא במזבח|β במזבח]]** הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה, זהו על-ענק כתום במרחק של כ-650 שנות אור ועם בהירות מדרגה 2.8.

**γ במזבח** הוא כוכב זוגי במרחק של מעל 1,000 שנות אור המורכב מעל-ענק לבן-כחלחל עם בהירות מדרגה 3.5 ומכוכב הסדרה הראשית לבן עמום בהרבה עם בהירות מדרגה 10.

**ζ במזבח** הוא ענק כתום במרחק של כ-570 שנות אור עם בהירות מדרגה 3.1.

**μ במזבח** הוא כוכב צהוב במרחק של כ-50 שנות אור ועם בהירות מדרגה 5.1. ככל הנראה יש לכוכב זה מערכת של לפחות ארבעה כוכבי לכת, כאשר ייתכן שאחד מהם הוא סלעי.

## גרמי שמיים מעניינים נוספים
הקבוצה מכילה מספר צבירים כדוריים שהבהיר מביניהם הוא NGC 6397. הצביר מכיל כ-400,000 כוכבים ונמצא במרחק של כ-7,200 שנות אור, כך שהוא בין הצבירים הכדוריים הקרובים ביותר למערכת השמש. הצביר ניתן לצפייה במשקפת והוא נראה ככתם מטושטש עם בהירות מדרגה 7. בטלסקופים גדולים ניתן להבחין בכוכבי הצביר.
[ימין|ממוזער|300px|NGC-6397 בתמונה של [טלסקופ החלל האבל]]

## מיתולוגיה
במיתולוגיה היוונית הקבוצה זוהתה כמזבחו של הקנטאור כיירון ושמה הלטיני המקורי היה Ara Centauri (המזבח של כירון). לפעמים היא הוזכרה גם כמזבחו של דיוניסוס. באיורים הופיע שביל החלב כעשן היוצא מהמזבח.

## קישורים חיצוניים

* Star Tales - Ara
* The Deep Photographic Guide to the Constellations - Ara
* 

 

*
קטגוריה:קבוצות כוכבים 
קטגוריה:48 קבוצות הכוכבים של תלמי