open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אל-מהתדי

**אל-מהתדי באללה** (מילולית: ההולך באורך מישרים באל), אבו אסחאק מחמד בן אל-ואת'ק באללה (בערבית: **المهتدي بالله, ابو اسحاق محمد بن الواثق بالله**) נולד בשנת 843 והיה הח'ליף העבאסי בין השנים 869 ו-870. לאחר חיסולו של אל-מעתז, מינו הטורקים את בן דודו מחמד כח'ליף תחת השם אל-מהתדי באללה. אל-מהתדי היה בנה של שפחה יוונית לח'ליף אל-ואת'ק באללה הראשון. בניגוד לקודמיו בתפקיד, אחיזתו בשלטון הייתה איתנה יותר והוא היה אדוק באמונתו. אל-מהתדי גירש את המשוררים והמחוללות מן החצר והחל במקום לשפוט את העם על בסיס יומי. הוא אסר על הימורים ושתיית יין. כל זאת לפי דוגמתו של הח'ליף המהולל עמר בן עבד אל-עזיז לבית אומיה.

למרות זאת, שלטונו החזיק פחות משנה. לאחר ויכוחים עם הטורקים, הוא נעצר ביוני 870, הוחזק בכלא בתנאים קשים ומת לאחר שלושה ימים. משוררים ערביים קוננו על מותו בטרם עת בידי זרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 825
קטגוריה:נפטרים ב-870
אל-מעתמד

**אל-מעתמד עלא אללה** (מילולית: הנשען על האל), אבו אל-עבאס אחמד בן אל-מתוכל הראשון (בערבית: **المتعتمد على الله, ابو العباس احمد بن المتوكل على الله الاول**) היה בנו הבכור של אל-מתוכל והח'ליף העבאסי שמשל בבגדאד בין 870 ל-892. למרות משך שלטונו הארוך, הוא החזיק בכוח ממשי מועט בלבד.

אל-מעתמד נאסר על ידי קודמו בתפקיד אל-מהתדי בסאמרא, ולאחר חיסולו הוא שוחרר מכלאו. לאחיו, אל-מואפק, הייתה תביעה חזקה לכס הח'ליפות, ועם פרוץ מרד הזאנג' נאלץ אל-מעתמד לקרוא לו לעזרתו. אל-מואפק היה הח'ליף בפועל עד למותו ב-891 ממחלה. אל-מואפק העביר את השליטה לבנו אל-מעתדד הראשון באללה אשר זכה לאהדה ניכרת בבירה. אל-מעתמד לא הצליח להחזיר לידו את השליטה בפועל בשל התמיכה הציבורית הרחבה לה זכה הח'ליף בפועל החדש. הוא נאלץ להסיר את בנו מהירושה ולהכיר באל-מעתדד כמחליפו. לאחר מותו של אל-מעתמד באוקטובר 892 בעקבות ערב שתייה סוער עלה אל-מעתדד לכס הח'ליפות באופן רשמי והוא כיהן בו במשך עשר שנים עד לשנת 902.

הישגו העיקרי של אל-מעתמד היה המשכת עידן השגשוג שהחל בימי קודמו והמשיך עד לסוף המאה. חזרת החצר לבגדאד ב-892 צמצמה את מידת מעורבותם של החיילים הטורקים בפוליטיקה. בימי אל-מעתמד ושני יורשיו לא נערכו אף ניסיונות התנקשות בח'ליפים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 844
קטגוריה:נפטרים ב-892
היחטפות

**היחטפות** בבלשנות עברית היא תהליך שבו תנועה מפנה את מקומה לשווא נע או לחטף.

## דוגמאות
גוף שלישי עבר מופיע הפועל **לָקַח**, ואילו צורת הרבים היא **לְקַחְתֶּם**
הקמץ תחת הלמ"ד פינה מקומו לשווא נע. זוהי היחטפות.

גוף שלישי עבר מופיע הפועל **עָשָׂה**, ואילו צורת הרבים היא **עֲשִׂיתִם**
הקמץ תחת העי"ן פינה מקומו לחטף פתח. זוהי היחטפות.

## הסבר התופעה
הסבר התופעה נעוץ בכלל: תזוזת ההטעמה גוררת היחטפות.

לדוגמה, במילה **לָקַח** הטעם על ההברה **קַח**, ואילו ב**לְקַחְתֶּם** הטעם על ההברה **תֶּם**, יוצא כי במעבר לצורת הרבים זזה ההטעמה.

מכיוון שדובר השפה יודע שעליו "לשמור אוויר" להברה המוטעמת, הוא מעדיף לקצר את זמן ההגיה של ההברות הראשונות והלא-מוטעמות, כלומר להחטיף אותן.

## חטף מול שווא נע
במקרה שבו ההיחטפות חלה על אות גרונית, מוחלף השווא הנע בחטף, וזאת בגלל הקושי הקיים בקרב דוברי השפה להגות אות גרונית בשווא נע.

דוגמאות:

גוף שלישי עבר **אָכַל** ואילו צורת הרבים **אֲכַלְתֶּם**.
גוף שלישי עבר **הָלַךְ ** ואילו צורת הרבים **הֲלַכְתֶּם**
גוף שלישי עבר **חָרַשׁ** ואילו צורת הרבים **חֲרַשְׁתֶּם**

## ראו גם
* שווא נע
* ניקוד טברני

## קישורים חיצוניים

* הטעמה - באתר צפונט.

## הערות שוליים

קטגוריה:עברית
משפט הקופים (סרט)

**משפט הקופים** (באנגלית: **Inherit the Wind**, מילולי: "**ינחל רוח**" על פי הפסוק "עֹכֵר בֵּיתוֹ יִנְחַל רוּחַ") הוא סרט קולנוע אודות משפט הקופים שהתנהל בקיץ 1925 במדינת טנסי שבארצות הברית, בו הועמד לדין המורה ג'ון סקופס והואשם בכך שלימד בכיתה את תורת האבולוציה של דרווין. הסרט הופק בשנת 1960 על ידי אולפני יונייטד ארטיסטס בבימויו של סטנלי קריימר ובהפקתו לפי מחזה באותו שם מאת ג'רום לורנס ורוברט אי. לי. בסרט מככבים פרדריק מארץ', ג'ין קלי וספנסר טרייסי, שהיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.

למרות היותו סרט היסטורי, הסרט מהווה עיבוד קולנועי דרמטי של האירועים ולא תיעוד שלהם. הוא מתמקד בעיקר בטיעוני חופש הדיבור וזאת במידה רבה כאמצעי למתיחת ביקורת על הגבלת חירות זו בתקופת המקרתיזם שרדף שחקנים ואמנים בעלי דעות שמאלניות בעת שיצא לאקרנים.

## רקע

ב־13 במרץ 1925, נחקק בטנסי חוק שאסר על לימוד תאוריית האבולוציה ממניעים דתיים. האיגוד האמריקאי לזכויות האזרח הציע את הגנתו לכל מי שיואשם בלימוד האבולוציה בניגוד לחוק, ואף חיפש מורה שיתנדב לעשות זאת, מתוך תקווה שכאשר יובא הנושא לבית המשפט, יוכלו להוכיח את חוסר החוקתיות של החוק הנ"ל. לבסוף נמצא המתנדב, ג'ון סקופס, שהיה אז בן 24, מורה למדעים ומדריך ספורט בבית הספר המקומי בכפר קטן בשם דייטון. המשפט נפתח ב-10 ביולי, כאשר את התביעה ייצג המטיף והפוליטיקאי **[[ויליאם ג'נינגס ברייאן]]**, שאף היה מועמד לנשיאות ארצות הברית ואילו את ההגנה ייצג בהתנדבות עורך הדין **[[קלרנס דרו]]**.

## הסרט
[שמאל|ממוזער|200px|[ספנסר טרייסי כסנגור הנרי דראמונד (בן דמותו של קלרנס דרו) חוקר את פרדריק מארץ' המגלם את התובע מת'יו האריסון בריידי (בן דמותו של ויליאם ג'נינגס ברייאן) ברגעי השיא של הסרט]]
שמאל|ממוזער|200px|ג'ין קלי מחוץ לאולם בית המשפט
כמעט כל עלילת הסרט מתרחשת בין כותלי בית המשפט. הסרט מתמקד בעיקר בשלושה: שני עורכי הדין, התובע מת'יו האריסון בריידי, המבוסס על דמותו של בראיין, ושגולם על ידי פרדריק מארץ', והסנגור הנרי דראמונד המבוסס על דמותו של דרו ושגולם על ידי ספנסר טרייסי; ועיתונאי ציני שנשלח לסקר את המשפט, שמבוסס על ה. ל. מנקן, בגילומו של ג'ין קלי.

עלילת משנה נוגעת בדמותו של המורה סקופס, שהיה דמות משנית גם במשפט שכן לא נחקר כמעט כלל על דוכן העדים.

בשיאו של הסרט חוקר דרו את ברייאן על אמונתו בתנ"ך המתבררת כאמונה מילולית בכתוב, שמובילה אותו לאבסורדים. לפי עלילת הסרט ברייאן מת במהלך נאום נמלץ שהוא נושא מיד לאחר הקראת גזר הדין באולם בית המשפט, במציאות נפטר ברייאן חמישה ימים לאחר המשפט.

## פרסים ומועמדויות
הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר: לשחקן הטוב ביותר (טרייסי), לעיבוד הקולנועי, לצילום שחור-לבן ולעריכה.

בפסטיבל ברלין זכה מארץ' בפרס "דב הכסף" לשחקן הטוב ביותר וקריימר זכה בפרס על בימוי סרט מתאים לצפייה לדור הצעיר והיה מועמד לפרס דב הזהב לסרט הטוב ביותר.

הסרט היה מועמד גם לפרסי באפט"א ופרס גלובוס הזהב.

הסרט זוכה לביקורות מעולות לאורך מספר עשורים, בעיקר על הפגנת המשחק של השחקנים הראשיים, בהם ג'ין קלי שאין לו בסרט כל תפקיד בשירה ובריקוד והוא מפגין משחק דרמטי. הוא קיבל דירוג גבוה במיוחד של 90% ביקורות חיוביות באתר "Rotten Tomatoes".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1960
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ג'ין קלי
קטגוריה:סרטי ספנסר טרייסי
וולומולו

**וולומולו** (באנגלית **Woolloomooloo**) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית סידני.

## גאוגרפיה
וולומולו גובל ממערב במרכז העסקים הראשי של סידני (ליתר דיוק, בגני הדומיין), מצפון במפרצון וולומולו (שלוחה של מפרץ ג'קסון הקרויה על שמו), בדרום בדרלינגהרסט ובמזרח בפוטס פוינט. הוא פרוור קטן יחסית, ומשמש כמקום מגורים לעובדים במרכז סידני.

## היסטוריה
פרוור וולומולו החל כבית אחוזה של ג'ון פאלמר, מהמתיישבים הראשונים במושבה שלימים תיקרא סידני. הוא בנה את בית אחוזתו ב-1793 וקרא לו **בית וולומולו** מתוך התחשבות בתרבות התושבים המקומיים, שנספו במגפה כשנה לאחר הגעת המתיישבים אל האזור. הוא בחר באיות המשונה של השם, והמילה האבוריג'ינית עליה התבסס הייתה ככל הנראה ולמולה (Wallamullah), שמשמעה "שפע", או ולבמולה (Wallabahmullah), שמשמעה גור קנגורו שחור. בשנת 1852 העלה חוקר שפה השערה לפיה המקור לשם היה ולה-מלה (Wala-mala), שמשמעה אדמת קבורה. שם האזור סביב נחלתו היה בתחילה גרדן איילנד קוב (מפרץ אי הגנים) בעקבות אי קטן הקרוב למפרץ. שטח גרדן איילנד קוב חולק בין וולומולו, סארי הילס ודרלינגהרסט, וכך התבססו גבולותיו הקיימים של הפרוור.

בין השנים 1918 ל-1935 עברה בפרוור חשמלית, שהחלה מרחוב פארק והגיעה עד הרציפים במפרצון וולומולו. היא הוחלפה מוקדם יחסית לקווי חשמליות אחרים, שנותרו בפעילות עד שנות החמישים.

המזח בוולומולו, שזכה לשם מזח האצבע (Finger Wharf) היה מועמד להריסה לאחר שהפך לאזור נטוש ועני מאוד בשנות השמונים. לאחר שתושבים מקומיים התנגדו להריסתו, הצליחה העירייה לבנות במקום פרויקט מלונאות חדש, ששיפר את ערך הבתים באזור וסייע לג'נטריפיקציה שעברה עליו.

## תרבות
שמאל|ממוזער|250px|מבט פנורמי על וולומולו מגני הדומיין
בפרוור שני אתרים בולטים לחיי תרבות: מזח האצבע וגן הדומיין, ממזרח וממערב. אזור המזח כולל פאבים ומסעדות, וגן הדומיין הוא מהגנים הציבוריים הגדולים והמפותחים בסידני.

שמו המוזר של הפרוור זיכה אותו במספר אזכורים תרבותיים: ספר הילדים האוסטרלי **הקנגורו מוולומולו** מאת ג'וי קאולי מתאר את הדמות הראשית כתושבת המקום; הקרקס המעופף של מונטי פייתון תיארו במערכון ברוסז האוסטרלי שלהם את האוניברסיטה (המומצאת) בוולומולו; ואחד מהמועדונים הפופולריים בעיר אוטרכט בהולנד קרוי וולומולו על שם הפרוור.

בין הסלבריטאים המחזיקים בבית בפרוור – ראסל קרואו.

## קישורים חיצוניים

* וולומולו באתר "Dictionary of Sydney"
* וולומולו באתר "Sydney Suburbs" 

קטגוריה:פרוורי סידני
אל-מואפק

**אל-מֻוַפّק באללה** (מילולית: המוצלח בעזרת האל), אבו אחמד טלחה בן אל-מתוכל עלא אללה הראשון (בערבית: **الموفق بالله, الو احمد طلحة بن المتوكل على الله الاول**) נולד בשנת 842 לח'ליף העבאסי אל-מתוכל הראשון והיה אחיו של אל-מעתמד באללה. למן שנת 875 החזיק אל-מופק במוסרות השלטון בפועל, כאשר אל-מעתמד הזעיק אותו להוביל את דיכוי מרד הזאנג', מרידת עבדים שחורים בדרום עיראק. אל-מופק הצליח לחזק את הממשל המרכזי בבגדאד, ואת השליטה במחוזות. מרד הזאנג' דוכא לבסוף בשנת 883. אל-מופק ניהל מלחמות כנגד הטולונים בסוריה ובארץ ישראל. כאשר נפל למשכב בשל מחלת פיילת (Elephantiasis) בשנת 889 הוא החל לערב ביתר שאת את בנו אבו אל-עבאס אחמד והכינו לקראת עלייתו לשלטון באופן רשמי. על ערש דוויי, הכריח אל-מופק את אחיו אל-מעתמד לוותר רשמית על ירושת בנו ולמנות תחתיו את בנו שלו אחמד. ב-5 ביוני 891 נפטר אל-מופק ממחלתו ובנו ירש את תפקידיו הרשמיים. לאחר פטירתו של אל-מעתמד כעבור מספר חודשים עלה זה לכס הח'ליפות כאל-מעתדד הראשון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 842
קטגוריה:נפטרים ב-891
חטף

**חטף** הוא סימן בניקוד העברי, שמשמעותו קיצור הברה – תנועה חטופה. מקורו בניקוד הטברני, והוא קיים גם בעברית בת ימינו. קיים באותיות גרוניות בלבד (א, ה, ח, ע), אולם יש מספר מקרים יוצאי־דופן לאות שאינה גרונית שנוקדה בתנ״ך בחטף. לפי הבלשן גבריאל בירנבאום, הטברנים מנקדי התנ״ך השתמשו בחטף פתח באותיות לא גרוניות במטרה להדגיש לקוראים שמדובר בשווא נע. זה התאפשר כיוון שהם הגו את השווא הנע בתנועת A. ולכן יש לקרוא בעברית מודרנית הנשענת על ההגייה הספרדית חטף פתח מסוג זה כשווא נע בתנועת E.https://hebrew-academy.org.il/wp-content/uploads/acad43.pdf 

צורת החטף שתי נקודות זו על גבי זו בדומה לשווא, והוא מופיע תמיד בצמידות לאחד משלושת סימני הניקוד הבאים:

חטף חיריק (◌ְִ) הוא סימן נדיר המופיע בכתר ארם צובא.

## הקלדה

### השיטה הכללית
ב־Windows 8 ובגרסאות חדשות יותר, וכן במערכות לינוקס, פועלת מקלדת לפי ת״י 1492 2012. לפי התקן הזה, סימני החטף מוקלדים באמצעות לחיצה על מקש Alt ימני והמקש שנמצא מימין למקש האות הראשונה של סימן הניקוד:
* חטף פתח בסימן ], מימין לאות פ
* חטף קמץ באות ר, מימין לאות ק
* חטף סגול באות ב, מימין לאות ס
ב־Windows 7 ובגרסאות ישנות יותר, החטפים מוקלדים במצב Caps Lock ובצירוף מקש Shift והמספרים 1, 2, 3.

### חטף פתח
*Windows 8 וגרסאות חדשות יותר, ומערכות לינוקס (ת״י 1492 2012): צירוף של מקש Alt ימני והמקש ] (מימין לאות פ)
*Windows 7 וגרסאות ישנות יותר: בזמן ש־Caps Lock דלוק, לחיצה על Shift-2
*macOS: Alt-1
*אנדרואיד (מקלדת Gboard): הקשה ארוכה על האות פ

### חטף קמץ
*Windows 8 וגרסאות חדשות יותר, ומערכות לינוקס (ת״י 1492 2012): צירוף של מקש Alt ימני והאות ר (מימין לאות ק)
*Windows 7 וגרסאות ישנות יותר: בזמן ש־Caps Lock דלוק, לחיצה על Shift-3
*macOS: Alt-2
*אנדרואיד (מקלדת Gboard): הקשה ארוכה על האות ק

### חטף סגול
*Windows 8 וגרסאות חדשות יותר, ומערכות לינוקס (ת״י 1492 2012): צירוף של מקש Alt ימני והאות ב (מימין לאות ס)
*Windows 7 וגרסאות ישנות יותר: בזמן ש־Caps Lock דלוק, לחיצה על Shift-1
*macOS: Alt-3
*אנדרואיד (מקלדת Gboard): הקשה ארוכה על האות ס
## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניקוד עברי
אל-מכתפי

**אל-מכתפי באללה** (מילולית: המסתפק באללה), אבו אחמד עלי בן אל-מעתצ'ד (קרי: אל-מעתדד) באללה הראשון (בערבית: **المكتفي بالله, ابو احمد علي بن المعتضد بالله**), היה בנו של הח'ליף העבאסי הקודם אל-מעתדד הראשון משפחה טורקית. הוא כיהן כח'ליף בין ה-15 באפריל 902 ו-13 באוגוסט 908. בימי אביו הוא היה מפקד חיל המצב בא-רקה ועם פטירתו הוא שב לבגדאד וסגר את בתי הכלא הסודיים של אביו לקולות שבחי העם. שבע שנותיו כח'ליף עמדו בסימן מלחמות בכל רחבי האימפריה, בהן יצא כשידו על העליונה.

הסכנה המיידית ביותר לשלטונו הייתה מצד הקרמטים. אל-מכתפי נלחם בהם והרג את מנהיגם יחיא בן זכריהי בשנת 903. בשנה העוקבת הצליח להרוג מנהיגים נוספים ממשפחת של אבן זכריהי: את אחיו אל-חסין, ואת בן דודו עיסא ועימם רבים מאנשיהם. בימיו של אל-מכתפי נכבשו אזורים חדשים בסיציליה והוא סייע למאמץ המלחמתי במימון ובכוח אדם.

בינתיים, התלקחה מחדש המלחמה הימית עם הביזנטים בים התיכון. בשנת 898 הובס צי ביזנטי ו-3000 מלחים הוצאו להורג בידי כוחות מוסלמיים. אך עתה, הביזנטים שיקמו את כוחם, הטילו מצור על תרסוס שבחבל אדאנה באסיה הקטנה והצליחו לשבות את מושלה. מורדים מצריים הצליחו לשכנע את המושל הטולוני של העיר לשרוף בנמל את צי המלחמה המוסלמי שכלל כ-50 אוניות. כתוצאה מכך, יכלו הביזנטים לערוך פשיטות על חופי מזרח אגן הים התיכון הן בים והן ביבשה אשר במהלכן נשבו מוסלמים רבים. הכוחות הביזנטיים כללו 5 משלחות בנות רבבת לוחמים כל אחת ובראש כל אחת מהן נישא צלב מוזהב סמלי. מנגד, כוח קטן של פרייווטירים ביזנטים ועבדים שחורים הצליח לערוך מספר פשיטות על חופי אסיה הקטנה הביזנטית שנשארו לא מוגנים.   

כותבי ההיסטוריה הערבים מספרים על משלחת דיפלומטית ששיגרה המלכה הפרנקית בֶּרתָה  אל הח'ליף אל-מוכתפי בבגדאד בשנת 906, ועל כך שהציעה לו ידידות ואף נישואין.

אל-מכתפי נלחם וייצב את גבולות הח'ליפות והשיב את הביטחון היחסי ששרר בה לאחרונה בימי אל-מעתצם. במזרח, אל-מכתפי הביא את הנסיכים הסאמאניים לכדי הכרה בו כח'ליף. אל-מכתפי מת בגיל 34 והוריש את כיסאו לאחיו למחצה אל-מקתדר באללה בן אל-מעתז באללה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 875
קטגוריה:נפטרים ב-908
אכסניית סטייפל

שמאל|ממוזער|250px|אכסניית סטייפל בשנת 1886.
**אכסניית סטייפל** (באנגלית: **Staple Inn**; "סטייפל אין") הוא מבנה הממוקם בצידו הדרומי של רחוב היי הוברן בשכונת הוברן, בלונדון בירת הממלכה המאוחדת.

מבנה זה הוא שריד אחרון לאכסניות האוצר.

## היסטוריה
אכסניית אוצר זו הייתה מסונפת לאכסניית גריי, אחת מאכסניות המשפט.

האזכור הראשון של אכסניה זו מקורו בראשית התקופה הנורמנית. תיעוד משנת 1292 מציין כי היה באתר מבנה שנקרא "לה סטייפלד האל" (‘le Stapled Halle’) - ככל הנראה במשמעות "השוק המקורה" המתאר את שוק הצמר שפעל במקום.

לא ידוע כיצד התארגנה אגודת עורכי הדין אשר הייתה לימים אכסניה זו, אולם ככל הנראה השימוש הראשון באכסניה כמשכן לעורכי דין וסטודנטים למשפטים היה בשנת 1415.

המבנה נותר בבעלותם של סוחרי צמר עד שנת 1580 עת מבנה חדש נבנה בסמוך למבנה הקודם על ידי אגודת עורכי הדין (באתר בו ממוקם כיום המבנה הנוכחי). במבנה החדש שנבנה שולבו חלונות הוויטראז' שהיו במבנה המקורי.

בשנת 1756 פרצה שרפה במבנה סמוך. המבנה לא נפגע אולם מספר חדרים סמוכים נהרסו, וכתובת מעל דלת המבנה מזכירה אירוע זה. האולם הראשי ומרבית חלקי המבנה נהרסו במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה, ושוקם לאחריה.

בשנת 1800 פחת מספר התלמידים במבנה ואכסניות המשפט קבעו כי המבנה יפסיק לשמש כבית ספר למשפטים אלא רק כמשכן לעורכי דין.

## קישורים חיצוניים

*ההיסטוריה של אכסניית סטייפל
*תיאור המבנה 

קטגוריה:לונדון: מבנים
קטגוריה:אכסניות האוצר
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
פרד פגנם

**פרדריק "פרד" פגנם** (באנגלית: **Frederick "Fred" Pagnam**; 4 בספטמבר 1891 - 7 במרץ 1962) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.

## ביוגרפיה
פגנם נולד בעיירה פולטון-לה-פילד שבלנקשייר למנהל בנק מבלקפול, והחל את הקריירה שלו בבלקפול ונסדיי, האדרספילד טאון (נרשם אך לא שיחק) וסאות'פרוט סנטרל. הוא הצטרף לבלקפול ב-1913, ולאחר עונה אחת עבר לליברפול. הוא שיחק בעמדת החלוץ, והבקיע במשחק הבכורה שלו מול צ'לסי ב-10 באוקטובר 1914. שבועיים לאחר מכן הבקיע ארבעה שערים במשחק מול טוטנהאם הוטספר, ובעונה כולה הבקיע 26 שערים והיה למלך השערים של המועדון.

בתקופתו של פגנם בליברפול התארגנו מספר שחקנים בליברפול והחליטו למכור את המשחק מול מנצ'סטר יונייטד, על מנת להרוויח מהימורים על תוצאתו, במה שנודע כשערוריית הימורי הכדורגל הבריטית של 1915. פגנם סירב לקחת חלק בקשר ואף איים להבקיע שער על מנת לקלקל את התוצאה המוסכמת; יונייטד ניצחה 2–0 כפי שהוסכם, אך ארבעה שחקנים מליברפול ושלושה מיונייטד נמצאו אשמים בהטיית משחקים על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית, לאחר שפגנם העיד נגד עמיתיו לקבוצה.

בעקבות פריצת מלחמת העולם הראשונה הושעו משחקי הכדורגל בסיום עונת 1914/1915; פגנם המשיך לשחק בליברפול בזמן המלחמה, אך שיחק גם עבור פורטסמות' וארסנל. המשחקים הללו לא היו רשמיים ואינם נכללים בסטטיסטיקות הקריירה הרשמיות של פגנם. לאחר חידוש המשחקים בסיום המלחמה הוא השתתף בשמונה משחקים בליברפול, ובאוקטובר 1919 חתם בארסנל באופן רשמי תמורת 1,500 לירות שטרלינג. פגנם ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל במשחק מול ברדפורד סיטי ב-25 באוקטובר 1919. בעונתו הראשונה במועדון הלונדוני הבקיע 13 שערים, ודורג במקום השני בטבלת המבקיעים של ארסנל לאחר הנרי וייט. את העונה שלאחר מכן הוא סיים כמלך השערים של ארסנל עם 14 שערים, למרות שבמרץ 1921 הועבר לקארדיף סיטי תמורת 3,000 לירות שטרלינג בגלל בעיות כספיות של המועדון. בסך הכול הוא הבקיע 27 שערים ב-53 הופעות במדי ארסנל.

פגנם שיחק בניניאן פארק במשך תשעה חודשים לפני שעבר לווטפורד מהליגה השלישית הדרומית בדצמבר 1921, תמורת 1,000 לירות שטרלינג. בחמש עונות ו-144 משחקי ליגה הוא הבקיע 72 שערים עבור ווטפורד, ובעונת 1922/1923 סיים כמלך השערים של הליגה. ב-1926 מונה פגנם למאמן המועדון, אך בשלוש שנותיו בתפקיד זה לא הגיע להישגים משמעותיים. מאזן הקבוצה בתקופת פגנם היה 49 ניצחונות, 56 הפסדים ו-28 תוצאות תיקו. ווטפורד סיימה במקום ה-21 מתוך 22 בעונתו הראשונה, ובמקום השמיני בעונת 1928/1929. לאחר שעזב את ווטפורד הוא עבד בהולנד ובטורקיה, שם אימן את גלאטסראיי ונבחרת טורקיה. בשלהי שנות ה-30 חזר לממלכה המאוחדת, וניהל פאב עד מותו ב-1962.

## לקריאה נוספת

* Tony Matthews, WHO'S WHO OF ARSENAL (Page 223), Hamlyn, 2008 ()


## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר ההיסטוריה של מועדון הכדורגל ליברפול

קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני האדרספילד טאון
קטגוריה:כדורגלני בלקפול
קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני פורטסמות'
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני קארדיף סיטי
קטגוריה:כדורגלני ווטפורד
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני ווטפורד
קטגוריה:מאמני גלאטסראיי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1891
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1962
מסדר סן-מישל

**מסדר סן-מישל** (צרפתית: **Ordre de Saint-Michel**) היה מסדר האבירים של מלך צרפת.

## היסטוריה
המסדר נוסד באוגוסט 1469 בטירת אמבואז שבעמק הלואר על ידי לואי האחד עשר, מלך צרפת בתגובה למסדר גיזת הזהב שנוסד ב-1430 על ידי פיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה, יריבו של לואי האחד עשר.

היה זה המסדר החשוב ביותר בצרפת, ואביריו נשבעו אמונים למלך. על אף שהיו אמורים להיפגש אחת לשנה באולם הגדול של מנזר מון-סן-מישל שבנורמנדי, נפגשו למעשה בארמון המלכות בפריז. יום חגו של המסדר היה 29 בספטמבר, יום המלאך מיכאל (מישל בצרפתית), אז יום חג לאומי משום שהמלאך מיכאל נחשב לקדוש מגן של ממלכת צרפת עד 10 בפברואר 1638 כאשר הוחלף במרים, אם ישו על ידי לואי השלושה עשר, מלך צרפת.

אבירי המסדר ענדו עיטור זהב שעליו נראה המלאך מיכאל עומד על צוק (מון-סן-מישל) ומתמודד עם נחש. עיטור זה היה תלוי על שרשרת זהב משובצת בקונכיות צדף שהיה העיטור של העלייה לרגל ובמיוחד של אלה שהלכו לסנטיאגו דה קומפוסטלה. עם ייסודו של המסדר, המאייר המפורסם ז'אק פוקה התבקש לצייר מיניאטורה שבה נראה המלך עומד בראש אביריו.

בתחילה מספר אבירי המסדר הוגבל ל-31, ואחר כך גדל ל-36 כולל המלך. החל ב-1565, בתקופת מלחמות הדת בצרפת מספר האבירים הרשמי גדל ל-50, אולם למעשה המסדר כלל לפעמים אנשי חצר רבים שלא היו אנשי צבא - מה שגרם לירידת יוקרתו. קטרינה דה מדיצ'י, אמו של שארל התשיעי, מלך צרפת מינתה למסדר זה את כל מי שחפצה ביקרו. ב-1574 בתחילת מלכותו של אנרי השלישי מסדר סן-מישל כלל גם כ-700 אבירים שעמדו לרשותו של המלך במלחמות הדת.

ב-31 בדצמבר 1578 אנרי השלישי ייסד מסדר חשוב יותר בשם "מסדר רוח הקודש" שאליו השתייכו, בנוסף על המלך, אנשי חצר המלכות ואנשי אצולה חשובים, בעוד שמסדר סן-מישל נשאר על כנו. כל אבירי מסדר רוח הקודש היו גם אבירי מסדר סן-מישל.

על פי צו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת (12 בינואר 1665) עיטור מסדר סן-מישל ניתן באופן מיוחד לסופרים, אמנים ושופטים. בתקופתו של מלך זה לא ענדו עוד את השרשרת. היא הוחלפה בסרט שחור והעיטור הוחלף בצלב זהב מצופה באמייל.

ב-1791 המסדר בוטל, אך נוסד מחדש ב-16 בנובמבר 1816 באמצעות צו של לואי השמונה עשר, מלך צרפת. עיטור מסדר זה ניתן לאנשי מדע, אמנים, סופרים ומשוררים. מספרם הוגבל ל-100 בנוסף על אבירי מסדר רוח הקודש ואבירים זרים. מסדר סן-מישל בוטל סופית עם מהפכת יולי 1830.

## קישורים חיצוניים

סן מישל
קטגוריה:ממלכת צרפת
המסוע הימי

שמאל|ממוזער|250px|תיאור גרפי של המסוע הימי. באדום מסומנים מי השטח החמים ובכחול מי העומק הקרים.
**המסוע הימי** (באנגלית: **Ocean Conveyor Belt**), הוא תהליך בו מועברים מים בין האוקיינוסים השונים. המסוע גורם לחלק מההבדלים במאפייני המים של האוקיינוסים.

## מערכת המסוע הימי
מקובל להתחיל את המסוע הימי בזרם הגולף. הזרם החם והמלוח נע צפונה לאורך החוף המזרחי של צפון אמריקה. עקב הקירור האינטנסיבי באזור הקוטב והעובדה שהוא צפוף יחסית הוא שוקע לקרקעית האוקיינוס האטלנטי ונע דרומה. באזור אנטארקטיקה מצטרפים לזרם מים קרים מאוד ששקעו עקב קירור אינטנסיבי ב. מי העומק עולים בצפון האוקיינוס ההודי ובצפון האוקיינוס השקט.

בתחילת המסוע, המים קרים יחסית ולכן מאפשרים הסעת ריכוז גבוה יותר של חמצן מומס. בזכות תופעה זו יש חמצן בכל עומק באוקיינוס. המסוע אוסף בדרכו נוטריאנטים שפורקו על ידי בעלי-חיים תוך צריכת חמצן. כאשר מי העומק עולים, הם עשירים בנוטריאנטים ומדשנים את האזור. תופעה זו מאפשרת אזורים גדולים של יצרנות ראשונית.

בפברואר 2024 פרסמה קבוצת חוקרים מהולנד בכתב-העת היוקרתי Science Advances, בעזרת מודלים וסימולציות מורכבות כי כדור הארץ מתקרב לנקודת מפנה של ממש באקלים כדור הארץ: זרם ההתהפכות האטלנטי (Atlantic Meridional Overturning Circulation, או בקיצור AMOC) – זרם מרכזי במערכת הזרמים שמערבבת את מי האוקיינוסים ומסיעה חום, חמצן וחומרי הזנה בין האזורים השונים – נמצא על מסלול האטה וסופו עצירה מוחלטת כתוצאה מההתחממות העולמית.

### שם נוסף
**מחזור ההתהפכות האטלנטי** (AMOC - Atlantic Meridional Overturning Circulation).

## תחזיות
על פי מודלים אקלימיים סבר הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים (IPCC), שבמהלך מאה השנים הקרובות לא יתרחש שינוי בפעילות המסוע. לעומת זאת, בעקבות מחקר וניתוח סטטיסטי של נתונים קודמים, סוברים חוקרים מאוניברסיטת קופנהגן נכון ל-2023, כי פליטת גזי החממה כפי שהיא כיום, תגרום לעצירת המסוע הימי כבר בעשרות השנים הקרובות, תשפיע באופן הרסני על אקלים כדור הארץ, כי תיצור שינויי אקלים קיצוניים ומאתגרים לאוכלוסיית העולם.

## קישורים חיצוניים

* 
* אור אליאסון, מי סגר את הברז לזרם הגולף? באתר מכון דוידסון 30 באפריל 2018
* אקו Log, האגודה הישראלית לאקולוגיה ולמדעי הסביבה - מידעון 15 באפריל 2024

## הערות שוליים

קטגוריה:אוקיינוגרפיה
צמד תרמי

[שמאל|ממוזער|200px|צמד תרמי (צבוע בכחול) מחובר ל[רב מודד אלקטרוני המציג את הטמפרטורה]]
**צמד תרמי** (**צמד חומני**) או **תרמוֹקַפֶּל** (**Thermocouple)** הוא חיבור של שתי מתכות שונות שיוצר הפרש מתחים התלוי בטמפרטורה. צמדים תרמיים משמשים בעיקר כמדי טמפרטורה, ויכולים לשמש בהפיכת אנרגיית חום לאנרגיה חשמלית. צמדים תרמיים יכולים למדוד טווח טמפרטורות גדול, והם בדרך כלל זולים ומצוידים בחיבור חשמלי סטנדרטי. צמדים תרמיים אינם מדויקים מאוד, ושגיאה אופיינית שלהם היא מעל מעלת צלזיוס אחת.

הצמדה של כל שתי מתכות שונות יוצרת הפרש מתחים התלוי בטמפרטורה. תופעה זו ידועה כאפקט סיבק. בפועל משתמשים בסגסוגות מתכת בעלות תכונות ידועות שחוזרות על עצמן, ובצירופים שונים של מתכות עבור טווחי טמפרטורות שונים, ובחירת המתכת תלויה גם בעמידות בתנאי סביבת העבודה (עמידות לקורוזיה למשל). כיול הצמד התרמי בדרך כלל נעשה מראש, ובנוסף נהוג לכייל בזמן המדידה מול צמד תרמי נוסף בתוך מכשיר המדידה כדי להקטין את שגיאת המדידה הנובעת מהבדלים בטמפרטורת הסביבה.

ישנם שלושה חוקים בסיסיים המתקיימים בצמדים תרמיים:
* **חוק טמפרטורת הביניים** - חוק זה נובע מהחוק השני של התרמודינמיקה, הטוען בפשטות ש**אנרגיה עוברת באופן ספונטני מעצם חם לעצם קר,** או בניסוח אחר **שכמות האי סדר (אנטרופיה) במערכת סגורה יכולה רק לעלות ולא לרדת.** (כאשר מצמידים עצם חם, עם רמת אי סדר גבוהה לעצם קר, עם רמת אי סדר נמוכה - שני העצמים יגיעו לבסוף לטמפרטורת ביניים, שתהיה יותר גבוהה מהמצב ההתחלתי של המערכת).
* **חוק מתכות הביניים** - חוק זה קובע שההספק התרמו-חשמלי של צמד תרמי הוא פונקציה של הפרש הטמפרטורה בין שני הצמתים וההספק התרמו-חשמלי של שתי המתכות היוצרות את הצומת. חוק זה חיוני כאשר משתמשים בסוגי צמד תרמי שונים ובשילובי מתכות שונים תוך כדי מדידת טמפרטורה.
* **חוק פיצוי צומת קור** - חוק זה קובע כי יש למדוד את המתח של מעגל הצמד התרמי בטמפרטורה של צומת הייחוס, כדי לפצות על שינויים כלשהם בטמפרטורת צומת הייחוס שעלולים להתרחש במהלך תהליך המדידה.

לצמדים תרמיים שימוש נרחב בטכנולוגיה למדידת טמפרטורה, למשל בתנורים ובמנועים. שימוש נוסף בצמד תרמי, לא למדידה אלא כמקור לאנרגיה חשמלית, נעשה בגנרטור רדיואיזוטופי תרמואלקטרי.

## קישורים חיצוניים
* 

* תדריך מעבדה: צמד תרמי, מעבדה לפיזיקה שנה א', אוניברסיטת בן-גוריון
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדי חום
קטגוריה:מכשירי חשמל: רכיבים
עליית מי העומק

[250px|ממוזער|בשל הרוח הנושבת במקביל לחוף ב[חצי הכדור הדרומי (כדוגמת חופי פרו, שם נושבת הרוח צפונה), הסעת אקמן יכולה להביא לתנועה של מים מפני השטח 90º לשמאל, ולגרום בעקבות זאת לעליית מי העומק.]]
**עליית מי העומק** (באנגלית: **Upwelling**), או **נביעה**, היא תהליך בו מי עומק עולים מעומק האוקיינוס. התהליך מביא מי עומק עשירים בנוטריאנטים (חומרים אורגניים שהם שרידים של בעלי חיים וצמחים שמתו) ודלים בחמצן אל פני השטח. התהליך ההפוך הוא "שקיעת מי שטח" או "down welling".

עליית המים נובעת מתהליכים שונים:
* תנועת המסוע הימי
* נביעה חופית - נובעת מהשפעת הרוח באזור החוף. אם הרוח נעה לאורך החוף וכוח קוריוליס פועל על המים החוצה מהחוף (למשל בסופת הוריקן), מי השטח ינוע לעומק הים ומי עומק יעלו ויתפסו את מקומם.

עליות מי עומק ידועות קיימות לחופי פרו, כאשר בדרכו של זרם הומבולדט צפונה גורמים שילוב של רוחות מן היבשה, זרמים עליונים, צורת מדף היבשת ותנועת כדור הארץ לעליית מי העומק. יחד עם עליית מי הים הקרים ממעמקים עולים אל פני השטח חומרים מזינים (נוטריאנטים). חומרים מזינים אלו גורמים לצמיחה עשירה של פיטופלנקטון (סוג של אצות המסוגל לבצע פוטוסינתזה) שהם השלב הראשון בשרשרת המזון. מן הפלנקטון ניזונים הדגים הקטנים, (בעיקר דגי עפיאן (אנשובי *Engraulis ringens*)), שמהם ניזונים הדגים הגדולים יותר. הדגה המרובה מהווה בסיס לתעשיית הדיג הנרחבת של פרו. באל-ניניו העליות נחלשות ופוריות המים יורדת. במצב זה מי השטח חמים יחסית למי העומק שעולים שם, ולכן האידוי מוגבר ויש יותר משקעים מהרגיל באזור היבש. נביעה דומה קיימת במזרח אפריקה.
 
נביעה מרכזית אחרת קיימת באזור חצי האי ערב, וקשורה לתופעת המונסון. בקיץ צפוני, הרוחות נעות לכיוון צפון מזרח וגורמות לנביעה לאורך מזרח אפריקה. בחורף הצפוני הרוחות נעות בכיוון ההפוך וגורמות לנביעה באזור החופים המערביים של הודו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאוגרפיה
קטגוריה:אוקיינוגרפיה
קטגוריה:לימנולוגיה
חומרי מזון

**חֹמֶר מָזוֹן** (**נוּטְרִיֵּינְט** או נוטריאנט) הוא יסוד או תרכובת כימית החיוניים לחיים ולגדילה של יצורים חיים. שני השימושים העיקריים של חומרי המזון הם לבניין הגוף ולאספקת אנרגיה. כל הנוטריאנטים משתתפים במחזורים ביוגיאוכימיים המאפשרים שימוש חוזר בהם.

## סוגי נוטריאנטים
* **מאקרונוטריאנטים** הם נוטריאנטים הנצרכים בכמויות גדולות לצורך קיום הגוף. הם כוללים חמצן, פחמן, מימן, חנקן, זרחן וגופרית. המולקולות העיקריות הנוצרות מהם הן פחמימות, חלבונים ושומנים.
* **מיקרונוטריאנטים** הם נוטריאנטים הנצרכים בכמויות קטנות יותר. אחד השימושים המוכרים במיקרונוטריאנט הוא הרעיון של זריעת האוקיינוסים בברזל באזורים בהם הוא גורם מגביל ובכך לעודד פוטוסינתזה.

## השפעת האנושות על פיזור הנוטריאנטים
עקב חשיבותם הרבה מרבה האנושות להתערב בתהליכים הקשורים בנוטריאנטים. הדוגמה הפשוטה ביותר לכך היא ייצור דשנים. יש לפעילות זו צד שלילי - בשל הזרמת דשנים לים נוצר מצב של עודף נוטריינטים, הגורר פריחת אצות. במצב של היעדר מין הניזון מהאצות התרבות האצות יכולה להביא לחוסר חמצן  באזורים החופיים אשר מובילה לתמותת יצורים ימיים. אזורים בהם מתקיימת התופעה נקראים אזורי מוות .

## ראו גם

* רכיבי תזונה חיוניים
* אבות המזון
* ערך תזונתי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אקולוגיה
קטגוריה:ביוכימיה
קטגוריה:אוקיינוגרפיה
קטגוריה:חומרי גלם (מזון)
כלכלת רומניה בתקופת מלחמת העולם הראשונה

בתקופת מלחמת העולם הראשונה כלכלת רומניה הושפעה מאוד מההתרחשויות הפוליטיות והצבאיות.

## התקופה הנייטרלית
פתיחת מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1914, השפיעה על כלכלת רומניה, למרות שהיא שמרה על נייטרליות במהלך השנתיים הראשונות של המלחמה. חסימתן של דרכי מסחר בגלל המלחמה, מגבלות מנהלתיות שהטילו המדינות השונות על תנועת הסחורות, כדי לשרת את המאמץ המלחמתי שלהן ולמנוע סיוע מאויביהן, שינויים חדיש בהיצע ובביקוש לסחורות השונות, כל אלה השפיעו, בדרך כלל לרעה, על היקף סחר החוץ של רומניה ובעקיפין גם על השוק הפנימי של רומניה.

פתיחת מעשי האיבה ניתקה את דרכי היבשה של היצוא החקלאי המסורתי של רומניה אל ארצות מערב אירופה. האימפריה העות'מאנית סגרה את הבוספורוס והדרדנלים בפני המעבר הימי של יצוא זה. בתקופה זו החקלאות היוותה 80% מכלכלת רומניה, לכן הפגיעה הייתה קשה. גם יתר ענפי הכלכלה נפגעו - מחסור בחומרי גלם, מכונות וחלפים שלא הגיעו בגלל ניתוק הדרכים או בגלל הפנייתם למאמץ המלחמתי של מדינות אחרות, פגעו ביכולת הייצור של התעשייה ושל ענף המכרות והפקת הנפט.

הנפט הרומני, שהפקתו נתקלה בקשיים, כאמור לעיל, היה מבוקש מאוד וגרמניה הציעה לתת עבור כל קרון של נפט קרון של תחמושת. בתקופה זו רומניה ניסתה להכין את צבאה ולצייד אותו, שיהיה מוכן להצטרף למלחמה ברגע המתאים, אך התעשייה המקומית לא הייתה מסוגלת לספק את צרכיו והמדינות הזרות לא היו מוכנות לספק לרומניה חומרי מלחמה, שהיו עלולים להיות מופנים כנגדן.

ניתוק דרכי המסחר עם מערב אירופה יצר מצב בו הייתה עדיפות ברורה לסחר עם מעצמות המרכז ואומנם, ב-1915, מדינות אלה קלטו 78% מהיצוא הרומני. גרמניה והאימפריה האוסטרו-הונגרית הקימו מונופולים ליבוא הדגנים, מונופולים שהכתיבו מחירים נמוכים מכפי שרצו הרומנים. בתגובה הקימה רומניה מונופול ליצוא, שהתמודד מול מונופולי היבוא. המונופול הרומני, שנקרא "הוועד המרכזי לממכר ויצוא הדגנים והמוצרים הנלווים", קבע את הכמויות הדרושות לצריכה פנימית, את המחירים המרביים למכירה ברומניה, את המכירים המינימליים ליצוא, עסק במכירת התבואות בחו"ל וגם בהעברתן.

בגלל הקשיים השונים, בתקופה 1913 - 1915, נפח היצוא הרומני הצטמצם לשליש. צמצום ההכנסות הנובעות מיצוא ולעומתן ההוצאות המוגדלות על הצטיידות הצבא, כולל הלוואת מחו"ל הביאו להגדלת כמות המזומנים בשוק הפנימי, עד פי שלושה, מה שהזין את האינפלציה.

## המאמץ המלחמתי
השלטון הרומני, שהחליט על שמירת הנייטרליות, היה מודע שבמוקדם או במאוחר רומניה עשויה להצטרף למלחמה, מרצונה או שלא מרצונה, לכן עשה מאמץ עילאי להכנת הצבא הרומני למלחמה.

לתשלום עבור הצטיידות הצבא, הממשלה הרומנית לקחה מהבנק הלאומי ארבע הלוואות, בסכום כולל של 400,000,000 לאי והלוואות חוץ מהממלכה המאוחדת ומאיטליה.

## קישורים חיצוניים
* אוניברסיטת טרנסילבניה בברשוב, הפקולטה למדעי הכלכלה, נושאים הנוגעים להיסטוריה הכלכלית של רומניה - פרק 9, כלכלת רומניה במהלך מלחמת העולם הראשונה 
* המרצה האוניברסיטאי, דר' אאורל פיטורקה, אוניברסיטת קראיובה - ההיסטוריה של הכלכלה הלאומית 

קטגוריה:רומניה: כלכלה
קטגוריה:רומניה במלחמת העולם הראשונה
פרנץ קרומר

**פרנץ קרומר** (**Franz Krommer**; 27 בנובמבר 1759 - 8 בינואר 1831) היה מלחין צ'כי בן התקופה הקלאסית.

## ביוגרפיה
קרוֹמר נולד בקמניץ (עיירה כ-80 ק"מ דרום-מזרחית לפראג), בשם פרנץ קרמרז'. הוא החל את לימודי המוזיקה שלו בגיל 14, בלימודי עוגב וכינור עם דודו אנטון קרומר. כשהיה בן 18 התחיל לעבוד כנגן עוגב זמני בטוראן (Turan).

בשנת 1785 למד קרומר בווינה ועבד ככנר אצל אחד מאצילי הונגריה של התקופה, הדוכס סטירום מסימונטורי
(Styrum zu Szimontorony). בין השנים 1790-1795 ניצח על תזמורת בקתדרלה בפאץ'. החל מ-1793 עבד קרומר כמנצח ומלחין בשירותיהם של הדוכס קרואי (Karolyi) ושל הנסיך גרסלקוביץ'. מכיוון שעבודתו בהונגריה לא סיפקה אותו מבחינה מקצועית, חזר קרומר ב-1795 לווינה, שם ניגן בתזמורת ככנר ונגן כלי נשיפה, ועבד כמורה למוזיקה וכמלחין. בשנת 1810 ניצח על הבלט בתיאטרון המלכותי בווינה, ומ-1818 ועד סוף חייו היה מלחין החצר הקיסרית ומנצח התזמורת, תפקיד אותו נשא בזמנו, וולפגנג אמדאוס מוצרט. במהלך שהותו בווינה, שינה את שמו מקרמרז' לקרומר, בשל כך הוא מכונה לפעמים קרומר-קראמרז'.

קרומר קיבל ציונים לשבח רבים מפרנץ הראשון קיסר אוסטריה, שאותו ליווה בנסיעותיו לאיטליה וצרפת. הוא מונה כחבר כבוד של הקונסרבטוריון במילאנו ובפריז. 

קרומר נפטר ב-8 בינואר 1831 בווינה. הוא נחשב לאחד המלחינים הצ'כים המצליחים ובעלי ההשפעה בווינה בתחילת המאה ה-18, והוא הלחין מעל 300 יצירות. יצירותיו הודפסו בגרמניה, צרפת, אנגליה, דנמרק, איטליה, וארצות הברית, והוא קיבל חברות כבוד במוסדות מוזיקליים רבים בפריז, מילאנו, וינה ובמקומות נוספים. 

קרומר פיתח את כל הז'אנרים במוזיקליים המקובלים בתקופתו, ושם דגש מיוחד על כלי נשיפה.

## קישורים חיצוניים

* יצירות של קרומר

קרומר, פרנץ
קטגוריה:ילידי 1759
קטגוריה:נפטרים ב-1831
משה יוסף מרדכי מיוחס

הרב **משה יוסף מרדכי מיוחס** (טבת ה'תצ"ח, 1738 – י"ג בתשרי ה'תקס"ו, 6 באוקטובר 1805) היה מחכמי ירושלים, שד"ר והראשון לציון.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים לרב רפאל מיוחס בן למשפחת מיוחס אשר הגיעה לארץ בתקופת עליית מגורשי ספרד. הוא נין לרב ישראל יעקב חגיז וחימש לרב משה גאלנטי.

בגיל 15 נתפרסם שמו בין רבני ירושלים. בימי בחרותו למד עם החיד"א בישיבת המקובלים בית אל וחיבר ספרים רבים. היה חתנו של הרב יום-טוב אלגאזי. בספר תולדות גדולי ישראל נכתב שהיה רופא וקנה לו שם טוב בין הישמעאלים ומעולם לא יצא מארץ ישראל. הרב שלמה חזן כותב שבינו לבין חברו החיד"א שררה קנאת סופרים כך שכאשר החיד"א הוציא את ספרו "שער יוסף" הוציא הרב **מ**שה **י**וסף **מ**יוחס (מי"ם) את הספר "שער המים", וכאשר זה הוציא את הספר "ברכות יוסף" הוציא השני את "ברכות המים" וכאשר הוציא את "חיים שאל" הדפיס את "מים שאל".

החל משנת ה'תקכ"א (1760) נקרא לעמוד בראשות ישיבת כנסת ישראל, בתפקיד זה החזיק עד יום מותו.

בעת מסע נפוליאון בארץ ישראל (1798–1799) כשחנה ברמלה שנכבשה ללא התנגדות, נפוצה שמועה כי פניו מועדות לירושלים. יהודי ירושלים השתתפו בעבודות ביצור העיר, ואף קיבלו רשות מהרב מרדכי יוסף מיוחס, לעבוד ביום השבת לשם כך. לעובדה זו ישנה חשיבות לנוכח ניסיונותיו של נפוליאון לאחר מכן להטות את לבם של היהודים כלפיו בהבטחות לגאולה לאומית.

בשנת ה'תקס"ב נתמנה לראשון לציון ושימש בתפקיד זה עד פטירתו.

נפטר בי"ג תשרי ה'תקס"ו (1805), ונקבר בהר הזיתים.

## מחיבוריו
* **[http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=22688&pgnum=1 ברכות מים]** – חידושים על ארבעה טורים, שאלוניקי ה'תקמ"ט. באתר HebrewBooks
* **[http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=1016&pgnum=1 מים שאל]** עם קונטרס **מים ראשונים** – שו"ת על יורה דעה ו-אבן העזר, שלוניקי ה'תקנ"ט. באתר HebrewBooks.
* **[http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=8340&pgnum=1 שער המים]** – חידושים על השו"ע הלכות טריפות, חידושים על מסכת חולין ושו"ת, שאלוניקי ה'תקכ"ח. באתר HebrewBooks.
* **פני המים** – על תולדות חכמי ישראל.
* **עין המים** – קרא לספר בשם זה משום שהתחיל להתעוור.
כתב חיבורים נוספים אשר נשארו בכתב יד ולא נדפסו.

## ראו גם
* משפחת מיוחס

## לקריאה נוספת
* משה דוד גאון - יהודי המזרח בארץ ישראל חלק ב באתר הספרים העבריים.
* 
* אברהם בן יעקב, **ירושלים בין החומות לתולדות משפחת מיוחס**, הוצאת ראובן מס, 1977. (קטעים מהספר באתר עיר דוד)

## קישורים חיצוניים
* חכם משה יוסף מרדכי, באתר החכם היומי
* 
* כרטיס נפטר: משה יוסף מרדכי מיוחס, באתר הר הזיתים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת המקובלים בית אל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
משה יוסף מרדכי
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:ראשונים לציון
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:משפחת גאלנטי
קטגוריה:ילידי 1738
קטגוריה:נפטרים ב-1805
קטגוריה:ראשי ישיבת כנסת ישראל (מיסודו של רבי חיים בן עטר)
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-18
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20
רפאל מיוחס

הרב **רפאל מיוחס בן רבי שמואל** (ה'תס"א (1701) – כ"ב אב ה'תקל"א (1771)) היה הראשון לציון העשירי. מחכמי ירושלים ושד"ר.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים לרב שמואל ממשפחת מיוחס אשר הגיעה לארץ בתקופת עליית מגורשי ספרד. נכד לר' ישראל יעקב חגיז ונין לר' משה גאלנטי. נתייתם בילדותו. למד בישיבת בית יעקב פירירה. בימיו הייתה מצוקה קשה בירושלים, הנהגת הקהילה התפוררה בעקבות מעצרים ובריחות. בצורת קשה פקדה את ירושלים ב-1722. מושל עריץ וחמסן נתמנה בה ב-1723, דרש מן הקהילה תשלום של 91,000 גרוש תוך 91 יום ואסר את פקיד הקהילה סבו ר' משה מיוחס. ר' רפאל יצא בבהילות לקושטא בשליחות הצלה ובעזרת פרנסי הקהילה שם הצליח להשפיע על השלטונות שיורו למושל למתן דרישותיו. את סיפורי הניסים הרבים שקרו לו לאורך הדרך לקושטא ובחזרה מנה בספר 'מגילת יוחסין', ואף קבע את יום ט"ז באדר, יום חזרתו ירושלימה, ליום טוב לו ולזרעו עד עולם. יום זה מכונה בקרב משפחתו 'פורים של משפחת מיוחס'.
כן שימש כשד"ר בקושטא ובמצרים. היה מראשי רבני ירושלים, בשנת 1756 נתמנה למשרת הראשון לציון ושימש בתפקיד זה עד יום פטירתו.
גם בנו הרב משה יוסף מרדכי מיוחס חיבר ספרים רבים.
נפטר ב-כ"ב באב ה'תקל"א (1771), ונקבר בחלקת החסידים אשר בהר הזיתים.

אחיו היה רבי אברהם מיוחס, מחבר הספר "שדה הארץ". דודו היה רבי רפאל שלמה הבדלה.

## מחיבוריו
* **פרי האדמה** - ביאורים על הרמב"ם בארבעה חלקים.
* **מזבח אדמה** - חידושי דינים של כל חלקי שו"ע.
* **פני אדמה** - דרשות.
* **מנחת ביכורים** - חידושי הלכות על כמה מסכתות, וספרי דרשות.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* מצבת הרב מיוחס בכ"ר שמואל בהר הזיתים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:ראשונים לציון
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
רפאל
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:משפחת גאלנטי
קטגוריה:נפטרים ב-1771
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-18
מסנן זכוכית

**מסנן זכוכית ("סינטרגלאס")** בכימיה הוא מסנן נפוץ להפרדת מוצקים מנוזלים.
## שם המסנן ופירושו
שמו המקובל, **סינטרגלאס**, הוא עיוות הגייה לשמו הלועזי (בשפה האנגלית) "sintered glass filter". שבעברית יובן כ"מסנן זכוכית מסונטר". רוצה לומר, זכוכית שהוכנה בתהליך סינטור, ובו אבקת הזכוכית מחוממת בתנור לטמפרטורה גבוהה אך מתחת לטמפרטורת ההתכה, ליצירת מוצק נקבובי מאוד.
על פי החלטתה של האקדמיה ללשון העברית שמו התיקני הוא: **מַסְנֵן זְכוּכִית מְדֻבְקֶקֶת**.

## מבנה הסינטרגלאס
לסינטרגלאס שלושה חלקים עיקריים:
כוסית, מערך עשוי זכוכית נקבובית (גריד), ושוליים.

תפקיד הכוסית הוא להוות כלי קיבול לתערובת נוזל-מוצק שהמסנן מפריד. (הכוסית עשויה בדרך כלל זכוכית רגילה) ישנם סינטרגלאסים בהם הכוסית חסינת חום (פיירקס) וזאת על מנת לאפשר הפרדה בנוזלים חמים.

תפקיד המערך העשוי זכוכית נקבובית הוא לסנן את המוצק מהנוזל. בגלל אופן ההכנה של הגריד, נוצרות נקבובית בזכוכית (וזאת משום שבין גרגרי אבקת הזכוכית המותכת ישנם מרווחים, שלא מתמלאים עד הסוף בזמן הסינטור). תצורה זו של זכוכית נקבובית היא מעין רשת הבולמת מוצקים שאינם יכולים לעבור בנקבוביות, ואילו הנוזל מחליק בין הנקבוביות.

תפקיד השוליים הוא להתאים את המסנן לעבודה עם ואקום, שכן בעזרתו ניתן להתאים את המסנן למחבר גומי, ובכך לאפשר אטימה החיונית לעבודה בוואקום.

## השימוש בסינטרגלאס
[ממוזער|240px|מסנן סינטרגלאס בפעולה: המוצק הכתום מצטבר בכוסית, הפס הלבן הוא מערך הזכוכית הנקבובית המהווה מעין רשת סינון, ומתחתיו נעוצים שולי המסנן במתאם גומי שחור. מתאם הגומי מחובר לכלי בעל [זרבובית|זרבובית המחוברת למערכת ואקום. בכלי התחתון הצטבר הנוזל המסונן כמעט חסר צבע.]]
סינון בסינטרגלאס מתבצע תחת כמה תנאים:
תנאי הכרחי הוא שאין עושים עוד שימוש בנוזל המסונן בהמשך הניסוי; זאת משום שכמעט בלתי אפשרי לנקות מסנן סינטרגלאס עד תומו, משום שגודלם הקטן של הנקבוביות כולא לעיתים נוזל, ואין דרך להוציאו משם. כך למעשה נוזל העובר סינון דרך מסנן הסינטרגלאס, מחליף טיפות עם המסנן. הנוזל המסונן בהכרח מזוהם בנזל שהיה כלוא בסינטרגלאס, ואין עושים בו שוב שימוש.

תנאי נוסף הוא מוצק הניתן להפרדה בסינון ואקום, או סינון כבידתי (סינון "רגיל" ללא הפעלת אמצעי זירוז ושאיבה):
במקרה בו החלקיקים קטנים מגודל הנקבוביות, הסינון לא ייצא לפועל (קוטר נקבובית ממוצע נפוץ הוא עשרות עד מאה מיקרומטרים). לחלופין, אם הנוזל צמיג מכדי לעבור בנקבוביות בזמן סביר (תחת סינון ואקום), אין טעם בשימוש בסינטרגלאס.

## אזהרת בטיחות
שימוש במערכת ואקום מותר רק למי שהוכשר לכך.

## ראו גם
* גרווימטריה

## קישורים חיצוניים

* סינטרגלאס - באתר ZIMMER

## הערות שוליים

קטגוריה:כימיה
קטגוריה:כלי מעבדה
קובאדין

**קובאדין** (ברומנית: **Cobadin**) היא עיירה בצפון חבל דוברוג'ה שברומניה, בשטח מחוז קונסטנצה. שם העיירה ניגזר מהשפה הטורקית ומשמעו "צומת שבעת הכיוונים", בהתייחס למיקומה של העיירה על צומת דרכים בין ערי חבל דוברוג'ה.

בין השנים 1890 – 1892 התיישבו בעיר תושבים ממוצא גרמני והוסיפו לגיוון האתני של האוכלוסייה שכללה גם טורקים וטטרים במוצאם.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, בתאריך 16 באוקטובר 1916, נערך ליד העיר קרב קובאדין, בו הובס הצבא הרומני על ידי כוח משותף בולגרי-גרמני והדרך לכיבוש בוקרשט, נפתחה בפני כוחות מעצמות המרכז.

מבחינת הרכב האוכלוסייה המודרנית, 78.32% הם רומנים, 17.38% טורקים וטטרים, 2.6% צוענים ו 1.65% ארומנים.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רומניה: ערים
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
אל-מנתצר

**אל-מנתצר באללה** (מילולית: המנצח באל), אבו ג'עפר מחמד בן אל-מתוכל עלא אללה הראשון (בערבית: **المنتصر بالله, ابو جعفر محمد بن المتوكل على الله الاول**) היה הח'ליף העבאסי ששלט בין השנים 861–862 לאחר שרצח את אביו אל-מתוכל הראשון.

## ביוגרפיה

אל-מנתצר היה בנה של שפחה יווניה ומועמדו המועדף של אל-מתוכל לח'ליפות מבין שלושת בניו. בשנת 849 מינה אל-מתוכל את שלושת בניו באופן רשמי כיורשי עצר ובשנת 851 אל-מנתצר אף הוביל את העליה לרגל השנתית למכה בשם אביו. אף על פי כן, ככל שהשנים חלפו נראה היה שהדבר החל להשתנות ואל-מנתצר החל דואג לירושתו. הוא קשר קשר כנגד אביו והביא לרציחתו בידי חייל טורקי ב-11 בדצמבר 861. באותו יום עלה אל-מנתצר לשלטון בגיבוי פלגים טורקיים אשר לחצו עליו להדיח את שני אחיו האחרים מתור הירושה לח'ליפות ולמנות תחתיהם את בנו שלו. אל-מנתצר ותומכיו חששו מנקמתם של האחים לאחר רצח אביהם. ב-27 באפריל 862 אולצו שני האחים לחתום על כתב הוויתור. תוך פחות מחודשיים מצא אל-מנתצר את מותו בנסיבות מסתוריות. ב-7 ביוני עלה לכס הח'ליפות אחיו אל-מסתעין הראשון.

אל-מנתצר היה ידוע כאוהד של משפחת הנביא והוא אף הסיר את האיסור על העלייה לרגל לקברי האמאמים בכרבלא ובמדינה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 836
קטגוריה:נפטרים ב-862
אל-מסתעין הראשון

**אל-מסתעין באללה הראשון** (מילולית: המבקש עזרה באל), אבו אל-עבאס אחמד בן אל-מעתצם באללה (בערבית: **المستعين بالله, ابو العباس بن المعتصم بالله**) היה בנו של הח'ליף העבאסי אל-מעתצם באללה. הוא היה הח'ליף בין 862 לבין 866.

לאחר מות אל-מנתצר, כינסו שרי הצבא הטורקיים מועצה מייעצת (שורא) במטרה לבחור לו יורש. הטורקים לא היו מוכנים למנות את אחד מאחיו מחשש שינקמו בהם על הדחתם מהשלטון ורצח אביהם, אל-מתוכל הראשון, והעדיפו למנות במקום זאת את אחמד, נכד אחר של אל-מעתצם אשר עלה לשלטון תחת השם "אל-מסתעין באללה".

הערבים והמע'רביים התנגדו לבחירה ופרצו במרד בבגדאד. הם התקיפו את המועצה, שחררו את האסורים בבתי הכלא ובזזו את הנשקייה. החיילים הטורקיים התערבו, ולאחר סבב לחימה שבמהלכו רבים מקרב שני הצדדים נפלו, הערבים הוכנעו. מושל העיר שכנע את התושבים להיכנע, וריבונותו של אל-מסתעין זכתה להכרה ברחבי הארץ. תחת איום הטורקים, אל-מעתז ואחיו אל-מעתמד נאלצו לוותר על תביעתם לח'ליפות והם הושמו במעצר הגנתי. לאחר התקוממות נוספת בשמם הם ניצלו ממוות אך ורק בשל התערבות הוזיר הגדול. הוזיר שילם על כך מחיר כבד: הוא הודח, רכושו הוחרם והוא הוגלה לכריתים. השלטון עבר הלכה למעשה לידי הטורקים.

ב-863 מסע צבאי כנגד הביזנטים הסתיים באסון כששני גייסות שלמים ובהם כ-3,000 לוחמים הושמדו לגמרי. בבגדאד התלקחו הרחובות בדרישה לג'יהאד כנגד הטורקים ש"הביאו אסון על האמונה, רצחו את הח'ליפים ומינו אחרים כאוות נפשם". בעיר קם שאון גדול, ובתי הסוהר נפרצו פעם נוספת ועתה גם גשרים על החידקל נהרסו. המוני עם מהסביבה נהרו לעיר כנגד אדוניהם הטורקיים. ב-864 פרץ מרד שיעי נוסף בראשות יחיא בן עומר. הטורקים נאבקו קשות במטרה להנמיך את אש הלהבות והצליחו בכך במידה מסוימת.

ב-865 הועמדו גם חייו של אל-מסתעין בסכנה לאחר ויכוחים עם מפקדים טורקיים והוא נמלט מסאמרא בסירה לכיוון בגדאד בליווי שני מפקדים טורקיים אחרים. המפקדים עימם התווכח שלחו כוח להחזירו לעיר. אל-מסתעין סירב לכך ובמהלך הוויכוח שהתלקח אף הרים את ידו על אחד מהם. נעלבים, חזרו הטורקים לסאמרא והתאחדו מסביב לאל-מעתז ששוחרר מכלאו והוכרז כח'ליף. אחיו אבו אחמד, אסף צבא של 50,000 טורקים ו-2,000 ברברים והטיל מצור על בגדאד שנמשך מספר חודשים.

בתחילת 866 הונע אל-מסתעין לוותר על הח'ליפות לטובת אל-מעתז. סביב אל-מסתעין נקשרו קנוניות רבות, והושמעו לעברו איומים והבטחות לסירוגין. הובטח לו שיתאפשר לו לפרוש למדינה, שם יקבל קצבה מספקת ויעביר את שארית חייו עם משפחתו. אל-מסתעין נעתר, והתנאים נחתמו בשמו עם מושל העיר. לאחר מכן קיבל מושל העיר את שליחי אל-מסתעין והבטיח להם שכל מה שנעשה היה כדי להבטיח את שלומו של אדונם. השליחים המשיכו בדרכם לסאמרא, שם נשבעו אמונים לח'ליף החדש. העברת השלטון התרחשה בבגדאד בראשית 866. אל-מעתז שחרר את אימו ובני משפחתו של אל-מסתעין שהוחזקו בידיו כבני ערובה לאחר שנטל מהם את כל רכושם.

לבסוף, במקום לזכות לפרישה נוחה במכה, מצא אל-מסתעין את עצמו במאסר בית בבגדאד. כעבור זמן קצר התנקשו בחייו בפקודת אל-מעתז. מסופר שהמרצח ערף את ראשו והביאו לאל-מעתז בהכריזו "הבט בראש בן דודך!". אל-מעתז שהיה באמצע משחק שחמט הורה לו "להניחו בצד" עד שיגמור את משחקו. לאחר שנוכח שאכן מדובר בראש הח'ליף המנוח, פיצה את המתנקש ב-500 דינרי זהב.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 831
קטגוריה:נפטרים ב-866
השריר פושט שורש היד הגומדי

**השריר פושט שורש היד הגומדי** (TA: Musculus extensor carpi ulnaris) הוא השריר התיכון במדור האחורי של האמה. בעת כיווצו פועל השריר ליישור (כפיפה גבית) של שורש כף היד ולהנעתו לכיוון קירוב (הטיה גומדית). שילוב של כיווץ פושט שורש היד הגומדי עם כיווץ של פושט שורש היד החישורי יגרום ליישור של שורש כף יד ושילובו עם כיווץ של השריר כופף שורש היד הגומדי יביא לקירוב של שורש כף היד.

לשריר פושט שורש היד הגומדי שני ראשים. תחילת הראש הזרועי (Caput humerale musclusextensoris carpi ulnaris) בעילית העלי הצידית של עצם הזרוע שבאזור המרפק, ותחילת הראש הגומדי (Caput ulnare musclusextensoris carpi ulnaris) בפן האחורי של עצם הגומד. בחלקו המרוחק נאחז הגיד של השריר בבסיס עצם המסרק החמישית (של הזרת).

השריר פושט שורש היד הגומדי מעוצבב על ידי העצב הבין-גרמי האחורי, ענף של עצב החישור, שמקורו בשורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8).

אספקת הדם לשריר היא מעורק הגומד.

## קישורים חיצוניים

שורש היד גומדי, פושט
קטגוריה:שורש כף היד
אגם דויראן

**אגם דוֹיְרָאן** (בבולגרית: **Дойранско езеро**, במקדונית: **Дојранско Езеро**), הוא אגם המשתרע של שטח של 43.1 קמ"ר, בשטח מקדוניה הצפונית וחבל מערב מקדוניה המצוי ביוון. במערבו מצויה העיר המקדונית דויראן, בצפונו מורדות הרי בלאסיצה ובדרומו העיר דויראני ביוון.

אזור האגם, היה הקו הדרומי של החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה והיווה תפאורה לשלושה קרבות קשים בין כוחות בריטיים ויווניים מצד מדינות ההסכמה וכוחות צבא ממלכת בולגריה שנלחמו לצד מעצמות המרכז. בסמיכות לאגם קיימים אנדרטה להנצחת הקרבות ושני בתי עלמין, האחד בריטי והאחד יווני.

מבחינת החי והצומח, ישנם זוחלים, עופות מסוגים שונים ובאגם עצמו רכיכות מיני בעלי חיים ספוגיים, מיני דו-חיים ודגי מאכל כגון קרפיון. מרבית העצים הסמוכים לאגם הם עצי ערבה ושקמה. באזור הצפון מזרחי של האגם, קיים יער עצי אלון ושמורת ציפורים נודדות.

האגם ממוקם בין הלוחות הטקטוניים של הר קרקיני והאזור מועד לרעידות אדמה.

## קישורים חיצוניים

* אתר האינטרנט של האגם (יוון)

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
דויראן
קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אתרי רמסר
דויראן
קטגוריה:גבול יוון – מקדוניה הצפונית
צ'יקנפוט

**צ'יקנפוט** (באנגלית: **Chickenfoot**) היא סופרגרופ אמריקאית אשר נוסדה בשנת 2008. חברי הלהקה הם יוצאי ואן היילן, סמי הייגר (שירה) ומייקל אנתוני (גיטרה בס), הגיטריסט ג'ו סטריאני וצ'אד סמית', המתופף של הרד הוט צ'ילי פפרז.

אלבומה הראשון של הלהקה, הנקרא על שמה, יצא ב-5 ביוני 2009. מהאלבום יצאו 4 סינגלים: "Oh Yeah", Soap on a Roap", "Get it Up", Sexy Little Thing".

אלבומה השני של הלהקה יצא ב-27 בספטמבר 2011 ונקרא "Chicken foot III".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:סופרגרופ
קטגוריה:רביעיות מוזיקליות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2008
אל-מעתדד הראשון

**אל-מעתדד באללה הראשון** (תעתיק מדויק: אל-מעתצ'ד, מילולית: האוזר כוחו באל), אבו אל-עבאס אחמד בן אל-מואפק באללה (בערבית: **المعتضد بالله. ابو العباس احمد بن الموفق بالله**) היה הח'ליף העבאסי שמשל בבגדאד בין 892 ו-902. בפועל, הוא ירש את תפקיד הח'ליף בפועל שמילא אביו כבר בשנת 891 ורק לאחר פטירתו של דודו, הח'ליף הרשמי אל-מעתמד, עלה לשלטון. בימיו מצרים שבה לח'ליפות עם נפילת בית טולון.

אל-מעתדד נלחם בח'וארג' והביס אותם זמנית. הוא גם הצליח להרגיע ולו במעט את המתיחות בין הגנרלים הטורקיים והמצריים שבשירותו. אל-מעתדד היה סובלני מאוד כלפי השיעים, ואף כאשר שלחו שלמונים ותרומות ליריביו בטברסטן (מחוז בח'וראסאן) הוא רק העיר להם על כך שהדבר נעשה תחת אפו. מנגד, הוא נטר איבה לאומיים ודאג שיקוללו במסגדים בדרשות יום השישי, זאת בשל התחזקותה של השושלת באל-אנדלוס וטענותיה לח'ליפות. אל-מעתדד שילם על מנת שיונצחו מעשיהם הרעים ואסר לדבר בשבחם בדיונים בין מלומדים. יחסו הקיצוני לשושלת הקודמת שהחזיקה בח'ליפות עורר סערה בבגדאד והוא נאלץ לחזור בו מרוב כוונותיו. 

יחסו הקיצוני של אל-מעתדד התבטא גם בעונשים הקשים אותם הוא הטיל. מורד אחד, אשר שב לסורו לאחר שנחון, שופד על מקל, נשרף באש, ראשו נערף והגוף המת נתלה מעל אחד מהגשרים הראשיים בעיר. המנהיג הח'ארג'י של מוסול שנפל לידיו לאחר שנבגד בידי אנשיו, הוצעד ברחובות לבוש בבגדי משי (חטא כבד באסלאם) ואז נצלב. 

לאחר עשור של שקט ושגשוג נפטר אל-מעתדד. ירש אותו בנו אל-מכתפי משפחתו הטורקיה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 854
קטגוריה:נפטרים ב-902
עושים רוח

שמאל|ממוזער|250px|מונדי, מגיבורי הסרט
**עושים רוח** הוא סרט הנפשה ישראלי באורך מלא (80 דקות) משנת 2006. הסרט, שנעשה בעזרת הנפשה ממוחשבת, הוא הראשון מסוגו בישראל. הסרט הונפש, נכתב ובוים על ידי אורן פלד. בין מדבבי הסרט ליא קניג, אלי גורנשטיין ועזרא דגן.

## עלילת הסרט
הסרט עוקב אחר מונדי, מאוורר שולחן בחנות המזגנים "עושים רוח" שמתעורר מחלום רע, בו הוא נשאב אל תוך משאית שחוטפת מאווררים ישנים למזבלה, כדי לפנות את מקומם בעולם לטובת מזגנים. מונדי חושש שחלומו יתגשם עם פתיחת תערוכת מזגנים שנתית, בה יוצג "כפור 1000", מזגן מתוחכם רב עוצמה וזול. יחד עם חבריו, המאווררים אולסי, גרשון, פאניה ונחום, מנסה מונדי למנוע את הגזירה.

## הפקה והפצה
הסרט הופק באופן עצמאי, תחילה כסרטון קצר על ידי פלד ולאחר מכן כהפקה מלאה. לאחר מספר הופעות בפסטיבלים הופץ הסרט בתקליטורי DVD על ידי גלובוס יונייטד. ב-2008 הועלה לשירות ה-VOD של חברת HOT.

## קישורים חיצוניים

* אייטם בערוץ 10
* 
* 

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטי הנפשה ישראליים
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2006
אל-ואסט (עיר)

**אַלְ-וַאסֶט** (בערבית: **الواسط** – נקודת האמצע) היא עיר היסטורית בעיראק.

העיר נוסדה באמצע הדרך בין ערי האמצאר בצרה וכופה בידי אל-חג'אג' בן יוסף, שהיה מושל עיראק מטעם הח'ליפות האומיית (690 לספירה לערך). היא שימשה כמרכז האדמיניסטרטיבי של מרכז עיראק, ושכנה בה אחת המיטבעות הגדולות באימפריה. בשיאה, התרחבה העיר על פני שטח שהיקפו כ-16 ק"מ. העיר הייתה מרכז של למדנות ומסחר במשך המאות הראשונות של בית עבאס. היא ישבה על נהר החידקל, ועם השתנות התוואי שלו היא ננטשה לבסוף במאה ה-16.

שרידיה נחפרו בין השנים 1936–1942 וכן בשנת 1985.בחפירות נחשפו שרידיו של המסגד הגדול של העיר ושל בית המושל (בית אל-עִמארה בערבית). כמו כן נחשפו רובעי מגורים ומסחר. ביולי 2000 הוצעה לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.

## קישורים חיצוניים
* הערך "ואסט", אתר UNESCO
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיראק: היסטוריה