open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ארמיית המשמר הרביעית

**ארמיית המשמר הרביעית** הייתה ארמיית שדה של הצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה. 

## היסטוריה
ב-16 באפריל 1943 קיבלה הארמייה ה-24 את תואר ה"משמר" (גווארדיה) על הצטיינותה בקרב סטלינגרד, ושמה שונה ל**ארמיית המשמר הרביעית**.

בקיץ 1943 לחמה הארמייה בקרב קורסק, ולאחר מכן השתתפה בשחרור אוקראינה המזרחית (במסגרת קרב דנייפר), ובקרב קורסון-צ'רקאסי (ינואר-פברואר 1944) . בקיץ 1944 השתתפה הארמייה בכיבוש רומניה (מבצע יאשי-קישינב), ולאחר מכן השתתפה בלחימה בהונגריה, כולל הקרב על בודפשט. במרץ 1945 השתתפה הארמייה בהדיפת המתקפה הגרמנית האחרונה במלחמה, באזור אגם בלטון, ובמתקפת הנגד הסובייטית שבאה בעקבותיה, ובאפריל 1945 היא נטלה חלק במתקפת וינה ובכיבוש אוסטריה. במרץ 1947 פורקה הארמייה.

## מפקדים
* גריגורי קוליק (16 באפריל 1943 - 22 בספטמבר 1943)
* אלכסיי זיגין (22 בספטמבר 1943 - 27 בספטמבר 1943)
* איוואן גאלאנין (28 בספטמבר 1943 - 5 בינואר 1944)
* אלכסנדר ריזוב (5 בינואר 1944 - 2 בפברואר 1944)
* איליה סמירנוב (3 בפברואר 1944 - 22 בפברואר 1944)
* אלכסנדר ריזוב (23 בפברואר 1944 - 27 בפברואר 1944)
* איוואן גאלאנין (28 בפברואר 1944 - 25 בנובמבר 1944)
* גאורגי זכרוב (29 בנובמבר 1944 - 1 במרץ 1945)
* ניקאנור זאחבאטייב (1 במרץ 1945 - 10 ביולי 1945)

## קישורים חיצוניים

* ארמיית המשמר הרביעית באתר samsv 

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
4
4
ארמייה 4
האיש העשיר ואלעזר

שמאל|ממוזער|250px|איור בשלושה שלבים של משל האיש העשיר ואלעזר
**האיש העשיר ואלעזר** הוא משל נוצרי, אחד ממשלי ישו, המובא בבשורה על-פי לוקאס, .

במשל מסופר על איש עשיר, שחי בנעימים ועל עני בשם אלעזר, שהתמקם בכניסה לבית העשיר וניזון מפירורי סעודת העשיר. העני מת והובל על ידי מלאכים לחיק אברהם. גם העשיר מת, אך הוא הגיע לשאול, שם נשא ייסורים קשים. העשיר הביט ממקומו בשאול וראה מרחוק את אברהם ואלעזר שוכן בחיקו. ביקש העשיר מאברהם שישלח את אלעזר להרטיב את קצה אצבעו במים ולקרר בה את לשונו של העשיר, כי הוא סובל מאוד מהחום. אברהם הזכיר לעשיר, שבחייו הוא נהנה מכל טוב ואלעזר סבל, לכן התהפכו כעת היוצרות ופרט לכך ציין שיש ביניהם תהום שנועדה למנוע מעבר מצד אחד לצד האחר.

העשיר, שהבין את הקשר בין חייו ובין אחריתו, ביקש מאברהם שיזהיר את חמשת אחיו מפני הצפוי להם. אברהם השיב לו שאחיו צריכים להישמע למשה ולנביאים, אך האיש העשיר הפציר באברהם שישלח אל אחיו מישהו מהמתים, כי זה ישכנע אותם והם יחזרו בתשובה. אברהם סירב באומרו, שאם הם לא שומעים למשה ולנביאים, הם לא ישמעו גם למי שיבוא מהמתים.

## קישורים חיצוניים

* הבשורה על פי לוקאס, פרק ט"ז

קטגוריה:משלים בנצרות
אל-על (רמת הגולן)

**אַל-על** (בערבית: **العال**, בתעתיק מדויק: **אלעאל**, בתרגום לעברית: **המקום הגבוה**) הוא כפר סורי עזוב בדרום רמת הגולן, במקום בו שוכן כיום מושב אלי-עד.

הכפר שכן על רמה ברוחב כקילומטר וחצי בין הואדי של נחל נוב (אשר נשפך לכיוון מזרח לנחל רוקד) ושלוחת הואדי של נחל אל על (שקרוי כך על שם המקום ונשפך לכיוון מערב לכנרת). מיקום זה יוצר צוואר בקבוק גאוגרפי בין הקצה הדרומי של רמת הגולן לבין מרכזו.

בשטחי הכפר נמצאו שרידים מהתקופה היוונית והרומית שמצביעים על התיישבות קדומה במקום. בשטח הכפר אותרו גם שרידי בית כנסת מתקופת התלמוד, הכוללים כתובת הקדשה. שם הכפר, "אלעאל", הוא גם הצורה שבה השתמר שמו של היישוב המקראי אלעלה שבדרום עבר הירדן.

גוטליב שומאכר שסייר וסקר את רמת הגולן בין השנים 1883–1886 תיאר את הכפר כיישוב דל יחסית אך בעל הכנסת אורחים חמימה;

בשנת 1967 מנתה אוכלוסיית הכפר 2,290 תושבים, מה שהפך אותו ליישוב השני בגודלו בנפת פיק אחרי העיירה פיק. אל-על שכן על הציר המרכזי אשר חיבר את יישובי דרום מחוז קוניטרה למרכזו, כ-4 קילומטרים צפונית לפיק וכ-4 וחצי קילומטרים מזרחית לכפר סקופיה. כיום נמצאות הריסות הכפר לצד כביש 98 באזור צומת אל-על, כאשר מושב אלי-עד נמצא אף הוא על חלק משטחי הכפר (שמו הראשון של המושב "אל על" אף נובע משם הכפר).

במהלך מלחמת ששת הימים ברחו תושבי הכפר לכיוון סוריה מפני כוחות צה"ל שהתקדמו ברחבי רמת הגולן. במהלך מלחמת יום הכיפורים היה אזור הכפר לקו הגנה של כוחות מהדיוויזיה החמישית במהלך הלחימה בדרום הרמה, זאת כנגד התקפת נגד ישראלית שתגיע מכיוון העליות הדרומיות ברמת הגולן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים סוריים נטושים ברמת הגולן
שהשמש תעבור עלי (שיר)

"**שהשמש תעבור עלי**" הוא שיר של הזמרת ירדנה ארזי, שכתב יורם טהרלב והלחין חנן יובל. השיר הגיע למקום ה-19 במצעד הפזמונים העברי השנתי בשנת 1986 וזכה לעשרות גרסאות כיסוי. גרסה ידועה של השיר היא של הזמר החסידי אברהם פריד, השיר בגרסתו נקרא **רק תפילה**, והוא הגיע למקום ה-39 במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת התשס"ט.

## רקע
השיר נכתב על ידי יורם טהרלב והולחן על ידי חנן יובל. הוא יצא לרדיו בשנת 1985 והתפרסם באלבומה הרביעי של ארזי "דרישת שלום".

אחרי מלחמת ששת הימים הוקמה בארצות הברית מעין "להקה צבאית", שהשתייכה לכנסייה נוצרית בדנוור, קולוראדו. הקמת הלהקה נובעת מהערצתם של חברי אותה קהילה לישראל ולצה"ל.

חברי הלהקה היו מגיעים לישראל פעם בשנה למשך שבועיים ומופיעים בבסיסי צה"ל השונים ברחבי הארץ כשהם לבושים במדי צה"ל. הערצתם לישראל והזיקה לעם היהודי הביאה לכך שעל הכנסייה שלהם בדנוור הם לא קבעו צלב.

במהלך שנות ה-80 עבדה הלהקה עם הבמאי הישראלי שי לביא על תוכנית חדשה לקראת מופע בישראל. במהלך העבודה נפגשו חברי הלהקה עם הפזמונאי יורם טהרלב. בשיחתו עם אחת מחברות הלהקה היא ביקשה שיכתוב עבורה שיר המתאר את געגועיה לישראל ואת האופן בו הם ממלאים את חייה.

בהשראת סיפורה וסיפור הלהקה נכתב השיר. לימים, נפגש טהרלב עם גברי מזור יועצה האמנותי של ירדנה ארזי אשר ביקש ממנו את השיר.

## גרסאות כיסוי
לשיר גרסאות כיסוי רבות אשר חלקן זכו להצלחה והושמעו רבות ברדיו.

ב־1989 הקליט מלחין השיר חנן יובל גרסה משלו בה התארחה ארזי.

ב־2004 בוצע השיר בעונה השנייה של התוכנית "כוכב נולד" על ידי שמעון טפטה.

ב־2010 יצאה לרדיו גרסתו של הזמר החסידי אברהם פריד לשיר, בה הוכנסו מספר שינויים בטקסט באישור המחבר. ביצועו של פריד זכה להצלחה גדולה והושמע רבות גם בתחנות רדיו חילוניות. השיר כונה "רק תפילה אשא" ועיבד אותו יובל סטופל. ביולי 2013 ביצעו פריד וחנן יובל ביצוע לשיר בהופעה של פריד בישראל.

עוד ביצועים להם זכה השיר היו של דקלון, יהורם גאון, רינת גבאי, ליאור נרקיס, גלית גיאת, בני אלבז ואחרים.

ב־2014 ביצעו כל כוכבי "משחקי הפסטיגל" ביחד עם ירדנה ארזי במסגרת המופע בעלת אותו שם.

ב־2021 ביצעה את השיר להקת שלוה במסגרת "יעלה ויבוא", פרויקט המחווה לשירי יורם טהרלב.

ב־13 במאי 2024, בטקס הדלקת המשואות בלילו של יום העצמאות ה־76 למדינת ישראל, ביצעו הזמרת יובל דיין ודפנה אליקים בת ה־15, שנחטפה לעזה במתקפת הפתע על ישראל ושוחררה בפעימה השלישית של עסקת נובמבר, את השירים "אור" (של שושנה דמארי) ו"שהשמש תעבור עלי".

## מצעדי פזמונים
השיר בביצוע ארזי הוצג רק ב-26 בנובמבר 1985 במצעד הפזמונים ושהה בו 11 שבועות מהם שבוע אחד בפסגה. הוא נכלל במצעד הפזמונים השנתי תשמ"ו והגיע למקום ה-19.

בגרסת פריד (רק תפילה) הוא הוצג עם הוצאתו ב־5 במרץ 2009 וצעד 8 שבועות, בשיאו הגיע למקום ה־13. אמנם במצעד השנתי ל-2009, הצליח יותר ודורג במקום ה־39, זכייה לא שגרתית לזמר חסידי ברדיו חילוני.

## קישורים חיצוניים

* יורם טהרלב, הסיפור שמאחורי השיר, באתר האינטרנט של טהרלב
* 
* השיר, באתר "פזמונט"
* השיר, באתר של עפר גביש

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1985
קטגוריה:סינגלים מ-1985
קטגוריה:שירי ירדנה ארזי
קטגוריה:שירי חנן יובל
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יורם טהרלב
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי חנן יובל
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי משה לוי
קטגוריה:שירים על השמש
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NTE
ז'אן ד'לסי

**ז'אן ד'אלסי** (בצרפתית: **Jeanne d'Alcy**; 20 במרץ 1865 – 14 באוקטובר 1956) הייתה שחקנית הקולנוע הצרפתייה הראשונה ואשתו של חלוץ הקולנוע הצרפתי ז'ורז' מלייס מ-1926 עד למותו ב-1938.

## קורות חיים
היא נולדה כשרלוט-לוסי-מרי-אדל-סטפני-אדריאן-פאס בצרפת.
הופיעה בסרטים "הטירה הרדופה" (1896), "ז'אן ד'ארק" (1899) ו"מסע אל הירח" (1902).
מתה בורסאי, צרפת בגיל 91.

דמותה מגולמת בסרטו של מרטין סקורסזה "הוגו" (2011) על ידי השחקנית הלן מק'קורי.

## פילמוגרפיה
*הטירה הרדופה (1896)
*הגברת הנעלמת (1896): אישה
*פאוסט ומרגריט (1897)
*אחרי הצלצול (1897): אישה
*פיגמליון וגלתיאה (1898)
*עמוד אש (1899): איישה
*לכלוכית (1899)
*קלאופטרה (1899): קלאופטרה, הרוח של קלאופטרה
*ז'אן ד'ארק (1900): ז'אן ד'ארק
*מאבקים חדשים ומפוארים (1900)
*כחול זקן (1900)
*מסע אל הירח (1902)
*אלקופריסבס הקוסם (1903)
*מלייס הגדול (1952)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1865
קטגוריה:נפטרות ב-1956
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1956
אתה לי ארץ (שיר)

"**אתה לי ארץ**" הוא שיר הנושא מתוך אלבומה השלישי של הזמרת ירדנה ארזי ואחד השירים המזוהים איתה ביותר. השיר נכתב על ידי יורם טהרלב והולחן על ידי נורית הירש במיוחד לרגל יום העצמאות ה-36 למדינת ישראל.

השיר הוצג במצעדי הפזמונים ב-12 ביוני 1984 ושהה במצעד 11 שבועות רצופים מהם שבועיים במקום הראשון. במצעד הפזמונים העברי השנתי תשמ"ד הגיע השיר למקום ה-11 וארזי הוכתרה לראשונה כזמרת השנה וכזוכת פרס כינור דוד.

קליפ השיר המקורי צולם במסגרת רצועת הקליפים של התכנית "שביל באמצע שביל בצד". באזור העתיק של המושבה ראש פינה.

## מעמד לאומי
במרוצת השנים הפך "אתה לי ארץ" לאחד מסמליה של ירדנה ארזי. הוא בוצע במהלך הופעתה בפני קהל של אלפי יהודים ברוסיה במסגרת משלחת רשמית ראשונה של ראש ממשלה ישראלי לרוסיה בשנת 1994, אליה הוזמנה ארזי על ידי ראש הממשלה יצחק רבין. לימים בוצע השיר גם בטקס האזכרה הרשמי שערכה מפלגת העבודה לרבין שבוע לאחר הרצח.

בשנת 2008 פרסם העיתון ידיעות אחרונות סקר מיוחד של מינה צמח לקראת חגיגות ה-60 למדינת ישראל ובו נבחר "אתה לי ארץ" כאחד מחמשת ההמנונים הישראלים של כל הזמנים.

בשנת 2018 נבחר השיר במשאל חברת החדשות לרגל שנת ה-70 לישראל כשיר האהוב בכל הזמנים כשהוא גובר על קלאסיקות כמו עטור מצחך וירושלים של זהב. לאור הבחירה, הוקלט השיר מחדש בליווי התזמורת הפילהרמונית הישראלית בעיבוד וניצוח של ירון גוטפריד. במקביל נבחר השיר למקום הראשון גם במצעד השירים האהובים של ערוץ 20 ובמצעד שירי הארץ של רשת ג' וזכה לעיבוד מחודש גם על ידי שלישיית "בל סונו" מרוסיה שהגיעה לסיבוב הופעות בישראל.

בחודש ספטמבר 2023, הוקלטה גרסה של השיר ביידיש, בידי השחקנית והזמרת מירי רגנדורפר, לתרגום של ד"ר יניב גולדברג בשם ביסט מיר א לאנד.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

* מילות השיר באתר של יורם טהרלב
* נדב בורנשטיין, הסיפור שמאחורי "אתה לי ארץ", ערוץ 10
*  קליפ, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1984
קטגוריה:סינגלים מ-1984
קטגוריה:שירי ירדנה ארזי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יורם טהרלב
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נורית הירש
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ירוסלב יעקובוביץ'
קטגוריה:ריקודי עם בישראל: שירים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NTE
חיק אברהם

[שמאל|ממוזער|350px|הצדיקים בחיק אברהם[כותרת (אדריכלות)|כותרת רומנסקית מהמסדר הקדום אלפש (Alspach) מאלזס.היום במוזיאון אונטרלינדן קולמר]]
**חֵיק אברהם** הוא ניב נוצרי ויהודי קדום שמקורו בתלמוד. הוא נזכר פעם אחת בברית החדשה ופעם אחת בתלמוד. בברית החדשה הוא מופיע במשל "האיש העשיר ואלעזר" ומשמעותו מקום קרוב לאברהם לאחר המוות, להבדיל מגיהנום. ממקור זה השתרש הניב בנצרות. 

בתלמוד הבבלי, נאמר על אדא בר אהבה: "היום יושב בחיקו של אברהם". אמירה זו פורשה, בין השאר באנציקלופדיה היהודית כמתייחסת למיתתו של אדא, אולם רש"י כתב שאם הכוונה לאמורא רב אדא בר אהבה פירוש זה אינו מתיישב עם סדר הדורות ופירש שהכוונה ליום כניסתו בבריתו של אברהם.

מוטיבים מהניב מופיעים במקורות נוספים. בספר מקבים ד' י"ג מצוטט אחרון הבנים של אלעזר ושל חנה, העומד להיות מעונה ומוצא להורג על סירובו לבגוד באמונתו, כאומר (בתרגום לעברית): "אם נסבול בעד רעיון זה יקבלו אותנו אברהם יצחק ויעקב והאבות כולם יהללו אותנו".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ביטויים
קטגוריה:אברהם
יוהנס רנטגן

**יוהנס רנטגן** (בגרמנית: **Johannes Röntgen**; 30 בספטמבר 1898 – 28 באפריל 1969) היה פסנתרן, מנצח, מלחין ומורה הולנדי, בנם של המלחין והפסנתרן יוליוס רנטגן והכנרת אמנדה רנטגן-מאייר, נכדו של הכנר אנגלברט רנטגן ואחיהם של יוליוס רנטגן הבן ואנגלברט רנטגן השני.

## ביוגרפיה
יוהנס רנטגן החל את לימודי הפסנתר אצל אביו ואחר למד הלחנה ותזמור אצל יוהאן וגנאר (Johan Wagenaar) בקונסרבטוריון של אמסטרדם וניצוח אצל דונלד טובי באוניברסיטת אדינבורו. בשנים 1922 עד 1924 היה קאפלמייסטר בבית האופרה באוּסְטי נאד לאבֳּם (Ústí nad Labem) שבצ'כוסלובקיה. כן הרבה להופיע כפסנתרן קונצרטים וכמלווה למוזיקאים מפורסמים כמו פבלו קזאלס ואחרים. ב-1928 השתקע באמסטרדם כפסנתרן, מנצח ומורה. משנת 1943 עד 1963 לימד פסנתר בקונסרבטוריון של אמסטרדם ותקופה ממושכת הדריך את הרביעייה הווקאלית אמסטרדם וניצח על מקהלות שונות. הוא הקים שלישייה עם אחיו הצעירים, אדוארד פרנטס ויואכים.

בין יצירותיו של יוהנס רנטגן שלישיית מיתרים, שלישיית פסנתר וסונאטות לצ'לו, סונאטינה לפסנתר ומספר רב של יצירות ווקאליות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים הולנדים
קטגוריה:פסנתרנים הולנדים
קטגוריה:מנצחים הולנדים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:משפחת רנטגן
רנטגן
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1898
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1969
יואכים רנטגן

**יואכים רנטגן** (בגרמנית: **Joachim Röntgen**; 27 באוקטובר 1906 - 6 בדצמבר 1989) הוא כנר הולנדי, הצעיר בבניו של המלחין והפסנתרן יוליוס רנטגן.

## ביוגרפיה
יואכים רנטגן נולד באמסטרדם ולמד אצל פליקס טוֹנְיִי (Felix Togni) באמסטרדם, בראם אלדרינג (Bram Eldering) בקלן וקרל פלש בלייפציג. משנת 1928 עמד בראש תזמורת התיאטרון העירוני של וינטרטור, שווייץ, שם גם לימד בקונסרבטוריון וניגן ב"רביעיית המיתרים וינטרטור" ככנר ראשון. אחיו, הפסנתרן יוהנס רנטגן הקים שלישייה קאמרית איתו ועם אחיהם אדוורד פרנטס. בעונת 1938-9 ניגן בתזמורת הפסטיבל בלוצרן בניצוחו של טוסקניני. בשנת 1939 התמנה למורה לכינור בקונסרבטוריון המלכותי בהאג.

בשנת 1940 יסד יואכים רנטגן את רביעיית המיתרים "רנטגן", וניגן בה בתפקיד הכינור הראשון. חבריו לרביעייה היו פיט נֵילנד (כינור שני), וים דה זוּטֶה (ויולה) וקוֹרְנֶלִיס פְּרַאוּט (צ'לו). הרכב המיתרים, שהכיר בחשיבות שבשיתוף הציבור בנגינת רביעיות ברמה גבוהה, ערך מסעות קונצרטים דרך שגרה. בהופעותיהם נהגו חברי הרביעייה להסביר את הקטעים שניגנו, ואף ערכו קונצרטים בבתי ספר.

יואכים רנטגן פרש מעבודתו בשנת 1972.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כנרים הולנדים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:משפחת רנטגן
רנטגן
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1906
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1989
העצב המצדיד

[שמאל|ממוזער|250px|מהלך העצב המצדיד, אשר מעצבב את ה[שריר הישר הצידי (Lateral rectus muscle)]]
**העצב המצדיד** (בלטינית: **Nervus abducens**, באנגלית: **Abducens nerve**; נהוג לסמנו: **CN VI**) הוא זוג עצבי הגולגולת השישי, ואחד משלושת זוגות עצבי התנועה האחראים על תנועות עיניים (יחד עם העצב השלישי והעצב הרביעי).

העצב המצדיד אחראי על תנועת שריר הישר הצידי (Lateral rectus muscle) אשר מניע את גלגל העין הצידה (עין ימין – לכיוון ימינה, עין שמאל – לכיוון שמאלה).

יוצא מהפונס, עוזב את המוח באזור חיבור הפונס עם המוח המוארך, פנימית לעצב הפנים, משם מגביה ומתקדם קדימה עד לארובת העין. חודר לחלל ארובת העין דרך חריץ הארובה העליון (Superior orbital fissure), יחד עם יתר עצבי התנועה האחראים על תנועות עיניים.

 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מצדיד
עצב מצדיד
דרישת שלום (שיר של ירדנה ארזי)

"**דרישת שלום**" הוא שיר השירותרום 1985 ושיר הנושא מתוך אלבומה הרביעי של הזמרת ירדנה ארזי. לצורך ביצוע השיר חברה הזמרת אל להקת הנח"ל, 13 שנה לאחר שפיקדה על אותה להקה.

## כתיבת השיר
השיר הוזמן על ידי גלי צה"ל כשיר השירותרום 1985 והיה השיר השישי במסורת שירי השירותרום.
את מילותיו כתבה רחל שפירא ללחן של יאיר קלינגר.
לביצוע השיר חברה ארזי אל להקת הנח"ל מחזור 1985, אשר חבריה היו דפנה דקל, אילן לייבוביץ', ראובן לביא, פזית נוני, רינת עמנואל, ורד כהן, אבי מאיר וענונו, אמיר פייס (ממקימי להקת "שבע"), עידן זילברשטיין (לימים מחזאי ומלחין), בנצי עטר, עירית וינהפל ושי רוזן.

השיר הוצג ב-18 ביוני 1985, ושהה במצעדי הפזמונים 9 שבועות. בשיאו הגיע למקום השני במצעד השבועי ברשת ג', ולאחר מכן, במצעד הפזמונים העברי השנתי באותה השנה, הגיע השיר למקום ה-12 וארזי הוכתרה בפעם השנייה כזמרת השנה.

בשנת 2005, לקראת חגיגות יום העצמאות, כתבה המשוררת רחל שפירא בית חדש לשיר:

הבית החדש בוצע על ידי ארזי במופע המרכזי של ערוץ 2, אך בהופעותיה היא הוסיפה לבצע את השיר בגרסתו המקורית ולא הקליטה את הבית הנוסף.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי 1985
קטגוריה:סינגלים מ-1985
קטגוריה:שירי ירדנה ארזי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רחל שפירא
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יאיר קלינגר
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי אלדד שרים
קטגוריה:שירי השירותרום
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NTE
עגילי דמאר

"**עגילי דמאר**" הוא שיר של הזמרת ירדנה ארזי שנכתב כמחווה לזמרת שושנה דמארי לאחר שזכתה בפרס ישראל לזמר עברי בשנת 1988.

## כתיבת השיר
השיר "עגילי דמאר" נכתב כמחווה לשושנה דמארי לאחר פרסום דבר זכייתה בפרס ישראל לזמר עברי בשנת 1988.
הזמרת ירדנה ארזי הייתה אז בשיא פופולריותה בישראל ונבחרה שוב ושוב כזמרת השנה. באותם ימים הייתה בעיצומן של הקלטות לאלבומה התשיעי "עוד יום אחד" ובעצת יועצה האמנותי גברי מזור פנתה אל מחברי השיר דודו ברק ויאיר קלינגר והזמינה אותו במיוחד.

השיר בוצע במעמד הטקס בתיאטרון ירושלים, בליווי המוזיקאי יאיר רוזנבלום. הייתה זו הפעם הראשונה בה נערך חלק אמנותי במהלך הטקס.

דמארי קיבלה את השיר בהתרגשות רבה והשתיים אף נפגשו ביוזמת ידיעות אחרונות.
לימים, ביצעה ארזי את השיר לכבוד דמארי בתוכנית מחווה של הערוץ הראשון לכל זוכי פרס ישראל לזמר עברי.
השיר אף בוצע במהלך טקס האשכבה לדמארי שנערך בתיאטרון הקאמרי ב-17 בפברואר 2006, שלושה ימים אחרי פטירתה ובטרם יצא מסע הלוויה.
בהמשך בוצע השיר בשורה של ערבים לזכרה ובהם גם בפארק הירקון בתל אביב ובמופע יום העצמאות ה-59 ששודר בערוץ הראשון.

14 שבועות שהה השיר במצעדי הפזמונים השבועיים מהם שלושה שבועות בפסגה. במצעד הפזמונים העברי השנתי 1988 הגיע השיר למקום ה-3 וארזי נבחרה בפעם הרביעית כזמרת השנה. ארבעה משירי האלבום "עוד יום אחד" הגיעו לעשרת המקומות הראשונים במצעד ו"עגילי דמאר" היה הגבוה מביניהם.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שירי 1988
קטגוריה:סינגלים מ-1998
קטגוריה:שירי ירדנה ארזי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דודו ברק
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יאיר קלינגר
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ירון בכר
קטגוריה:שירים על ביגוד ואופנה
קטגוריה:שירים על מוזיקאים
לארס גוסטפסון

ממוזער|לארס גוסטפסון ב-2008
ממוזער
**לארס גוסטפסון** (בשוודית: **Lars Erik Einar Gustafsson**; 17 במאי 1936 – 3 באפריל 2016) היה פילוסוף, מחבר וחוקר שוודי.

## חייו
גוסטפסון נולד בווסטרוס, סיים את לימודי התיכון שלו בגימנסית ווסטרוס והמשיך לאוניברסיטת אופסלה. בשנת 1960 קבל את תואר המוסמך (licentiate) ובשנת 1978 את הדוקטורט שלו בפילוסופיה תאורטית. ב-1982 היגר לארצות הברית ושם התגייר. הוא חי באוסטין, טקסס, עד שנת 2003, וחזר לשוודיה. משנת 1983 כיהן כפרופסור באוניברסיטת טקסס באוסטין, שם לימד פילוסופיה וכתיבה יוצרת, עד לחודש מאי 2006, עם פרישתו לפנסיה.

גוסטפסון היה אחד הסופרים השוודיים הפוריים ביותר מאז אוגוסט סטרינדברג. מאז סוף 1950 הוא הפיק זרימה שופעת של שירה, רומנים, סיפורים קצרים, מאמרי ביקורת, ומאמרי מערכת. הוא גם זכה להכרה בינלאומית עם פרסים ספרותיים במדינות רבות ובהם: צרפת (Prix International Charles Veillon des Essais) בשנת 1983, דנמרק (Heinrich Steffens Preis) בשנת 1986, איטליה (Una Vita per la Litteratura) בשנת 1989, אמריקה (John Simon Guggenheim Memorial Foundation Fellowship for poetry) בשנת 1994, ועוד. כן היה מועמד לפרס נובל לספרות. כתביו החשובים תורגמו ל-15 שפות וג'ון אפדייק שיבח את ספרו של גוסטפסון *מותו של כוורן* בספרו Hugging The Shore המכיל אוסף ביקורת ספרותיות.

*מותו של כוורן*, שנכתב בשנת 1978, הוא הרומן עטור התשבחות והמצליח ביותר של גוסטפסון.
ספרו *The Cracks in the Wall (Sprickorna i Muren*) עובד לסרט מסחרי שוודי.

בעוד שבעיית הזהות נעשתה לנושא המגדיר את כתביו של גוסטפסון, הביקורת החברתית שלו לא פעם הכעיסה את האליטה התרבותית השוודית. כתוצאה מכך הוא נתפס כסופר שנוי במחלוקת בשוודיה ולא אומץ על ידי הממסד.

כשנשאל איפה הוא מוצא את ההשראה שלו, ענה גוסטפסון: "אני מקשיב. אני מקשיב ואני מסתכל. יצירתיות אינה יודעת כללים. אתה יכול לקבל את רעיון לרומן ממשהו שמישהו אומר קטן, או סתם פרצוף שאתה רואה. רב פעם אמר לי שכאשר אלוהים דבר אל משה בסנה, זה לא היה בקולו רועם, זה היה בקול חלש מאוד. אתה צריך להקשיב היטב לקול שאתה צריך להיות מאוד חד".

## מספריו
* לארס גוסטפסון, **[http://www.am-oved.co.il/Htmls/product.aspx?C1010=16481&BSP=12272 ההצרחה השלישית של ברנארד פוי]**, תרגום רות שפירא, הוצאת עם עובד, 1989
* לארס גוסטפסון, **[http://www.kinbooks.co.il/htmls/page_4641.aspx?c0=14980&bsp=13464 מותו של כוורן]**, תרגום יעל ולדמן, הוצאת זמורה-ביתן, 1994

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* רשימה מלאה של ספריו ב-openlibrary.org 
* הבלוג האישי של גוסטפסון 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר פילוסופים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פילוסופים שוודים
קטגוריה:סופרים שוודים
קטגוריה:גרים
קטגוריה:מעוטרי מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:סגל אוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אופסלה
קטגוריה:זוכי פרס שארל ויון למסאות אירופית
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1936
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-2016
רוברט ניגמטולין

**רוברט איסכנדרוביץ' ניגמטולין** (רוסית: **Роберт Искандерович Нигматулин**, טטרית: **Роберт Искәндәр улы Нигмәтулин**; נולד ב-17 ביוני 1940) הוא מדען ואקדמאי סובייטי ורוסי המתמחה בפיזיקה ומתמטיקה.

## ביוגרפיה
רוברט ניגמטולין נולד במוסקבה להורים ממוצא טטארי, איסכנדר ניגמטולין (1908-1980) וגליה גזיזובה (1914-2005). למד באוניברסיטת מוסקבה. אחיו הגדול של אביו מצד האב, גינאטוללא טרגולוב למד באוניברסיטת מוסקבה, היה פרופסור לרפואה והקים את האוניברסיטה הבשקירית לרפואה באופה. אחיו הצעיר של רוברט, בולאט (נולד ב-16 במאי 1944), גם הוא למד באוניברסיטת מוסקבה ונהיה מדען המתמחה בכימיה גרעינית ומתמטיקה.

ניגמטולין נשוי ואב לשניים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טטרים
קטגוריה:חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:פיזיקאים סובייטים
קטגוריה:פיזיקאים רוסים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1940
הנדסת בדיקות תוכנה

**הנדסת בדיקות תוכנה** היא תחום הנדסי המתמקד בשמירה ושיפור של איכות התוכנה לאורך כל מחזור החיים שלה. תחום זה כולל מגוון רחב של פעילויות, ביניהן בדיקות תוכנה, ניהול סיכונים, ניתוח דרישות, תהליכי פיתוח ועוד, במטרה להבטיח שהתוכנה תעמוד בדרישות הלקוח ותהיה חסינה לתקלות.

**רקע והיסטוריה**

תחום הנדסת אבטחת איכות תוכנה התפתח עם התפתחות ענף התוכנה עצמו. בתחילת הדרך, כאשר מערכות המחשוב היו פשוטות יחסית, לא הייתה תשומת לב רבה לנושא האיכות. עם הזמן, ככל שהתוכנות הפכו למורכבות יותר והשפעתן על חיי היום-יום ועל תעשיות קריטיות גדלה, התעורר הצורך בשיטות מובנות להבטחת איכות התוכנה.

**פעילויות עיקריות**

# **בדיקות תוכנה**: חלק מרכזי בהנדסת אבטחת איכות תוכנה. כוללת בדיקות ידניות ואוטומטיות, בדיקות יחידה, בדיקות מערכת ובדיקות קבלה, שנועדו לוודא שהתוכנה מתפקדת כנדרש.
# **ניהול סיכונים**: זיהוי והערכה של סיכונים אפשריים בתהליך הפיתוח ובמהלך חיי המוצר, ופיתוח תוכניות לטיפול בהם.
# **ניתוח דרישות**: הבנת דרישות הלקוח ותרגומן למפרט טכני ברור ומפורט, שעל פיו ניתן יהיה לפתח ולבדוק את התוכנה.
# **ביקורות ובדיקות איכות**: בדיקות שיטתיות של תהליכי הפיתוח והבדיקות, לצורך זיהוי כשלים פוטנציאליים ושיפור מתמיד.
# **תהליכי פיתוח מובנים**: שימוש במתודולוגיות כמו Agile, Scrum, ו-DevOps לשיפור האיכות והאפקטיביות של תהליך הפיתוח.

**הכשרה והשכלה**

בניגוד לתחומי הנדסה אחרים (כגון הנדסת בניין, תעשייה וניהול, הנדסת חשמל ומכונות), תחום הנדסת אבטחת איכות תוכנה לרוב אינו נלמד כתואר נפרד באקדמיה, אלא במסגרת קורסים מקצועיים והכשרות ייעודיות. קיימים קורסים מתקדמים והכשרות מקצועיות המעניקים תעודת הכשרה בתחום זה, אך לא תואר מהנדס. עם זאת, מהנדס תוכנה יכול להשתלב ולהתמחות בתחום זה.

**תפקידים בתעשייה**

מהנדסי אבטחת איכות תוכנה ממלאים תפקידים מגוונים בתעשייה, ביניהם:

* **בודקי תוכנה (Testers)**: מבצעים בדיקות ידניות ואוטומטיות.
* **מובילי איכות (Quality Leads)**: אחראים על פיתוח ויישום אסטרטגיות הבדיקה והאיכות.
* **מנהלי איכות (Quality Managers)**: מנהלים את כל תהליך האיכות בארגון.
* **מהנדסי אוטומציה (Automation Engineers)**: מפתחים כלים אוטומטיים לבדיקת תוכנה.

## ראו גם
*בדיקות תוכנה

קטגוריה:הנדסת תוכנה
קטגוריה:בדיקות תוכנה
קייקוגי

[ממוזער|מתאמן [קראטה צעיר לבוש ב**קייקוגי**]]
**קֵיְקוֹגי** (**稽古着** או **稽古衣**; מיפנית: בגד אימון), או פשוט **גי**, הוא חליפת לבוש אמנויות לחימה מסורתי המשמש את אמנויות הלחימה היפניות ואלו שהושפעו מהן. הגי מורכב משני חלקים, ג'קט עליון ארוך שרוול הנרכס סביב המותניים בחגורה חסרת אבזם אשר לרוב מסמלת בצבעה את דרגת המתאמן אשר נקרא **אוּוַא גי**, ומכנס ארוך דומה הנקרא **שיטאבַקי**. ג'יגורו קאנו, מייסד הג'ודו, החל לפתח לבוש אימונים בסוף המאה ה-19. בשנת 1920 הקייקוגי שאנו מכירים כיום התחיל להילבש לאימונים ולתחרויות על ידי קבוצתו של ג'יגורו.

כיום ישנם שני סוגי גי מובחנים: הגי המשמש מתאמני גראפלינג, בעיקר ג'ודו, ג'ו ג'יטסו, ג'ו ג'יטסו ברזילאי וסמבו, והגי המשמש לוחמי קראטה. ההבדל המרכזי ביניהם שהסוג הראשון עשוי בד עבה יותר, עמיד יותר ונמתח פחות, מכיוון שמתאמני גראפלינג אוחזים בגי ומושכים בו עבור הטלות וחניקות. כיום הגי מסמל אמנויות לחימה רבות ושונות, בינן גם אמנויות לחימה שלא מחזיקות כל קשר היסטורי ליפן, לדוגמה סמבו. לגי בו משתמשים בתחרויות ספורטיביות בג'וג'יטסו וצאצאיו (ג'ודו וג'וג'יטסו ברזילאי) קיימים שלושה צבעים חוקיים: לבן, שחור וכחול. קיימים גם צבעים שונים כגון אדום וורוד, אבל אילו אינם חוקיים בתחרויות רשמיות. בקרטה נלבש רק גי לבן, ובסמבו נלבשים גי עם מכנס קצר בצבעים אדום או כחול, צבע אחד לכל יריב.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמנויות לחימה
קטגוריה:ביגוד
דונה קארן

**דונה קארן** (באנגלית: **Donna Karan**; נולדה ב-2 באוקטובר 1948) היא מעצבת אופנה יהודייה-אמריקאית, היוצרת של רשת חנויות האופנה "**דונה קארן ניו יורק**" והמותג בראשי תיבות "**DKNY**".

## ביוגרפיה
נולדה בשם **דונה אייבי פאסְקי** (**Donna Ivy Faske**) בשכונת פורסט הילס, קווינס, בארצות הברית למשפחה יהודית. בתם של הלן (לבית ריצ'י), אשת מכירות ודוגמנית, וגבי פאסק, בעל חנות סדקית. היא גדלה בודמיר, לונג איילנד בניו יורק, עם אמה ואביה החורג. קארן החלה למכור בגדים בסדרהרסט, בשדרה המרכזית של ניו יורק בגיל 14. סיימה את לימודיה בתיכון היולט בשנת 1966, ולאחר מכן למדה בבית ספר פרסונס לעיצוב.

בשנת 1970 נישאה למארק קארן, ויחד נולדה בתם גבריאל, המכונה, גבי. גבי נשואה לג'אן פאולו דה פליצ'ה, טייס בחברת התעופה אליטליה ולהם בת אחת, סטפניה.

בשנת 1983 נישאה קארן בשנית למי שהיה בן זוגה בנערותה, הפסל סטפן וייס.

## קריירה
את קריירת האופנה החלה בגיל צעיר כשעבדה עבור ליז קלייבורן ולאחר מכן כמתמחה אצל אן קליין, עבודה שקיבלה תודות לקשריה של אמה. בסופו של דבר קודמה למעצבת בשנת 1971, אולם מספר חודשים לאחר מכן פוטרה בשל התבטאויותיה על קליין, אך כשרונה משך את תשומת לבה של פטי קפאלי שהייתה אחראית למותג "Addenda" (נספחים) ותחת חסותה התפתחה קארן כמעצבת במשך 18 חודשים.

בשנת 1970 חזרה קארן לאן קליין. כאשר נפטרה קליין בשנת 1974, הפכה למעצבת ראשית בבית קליין וזכתה ב-3 פרסי קוטי (הגרסה של מעצבי האופנה האמריקנית לפרס אוסקר).

בשנת 1984 עזבה קארן את קליין, ויחד עם בעלה סטפן וייס וחברת Takihyo היפנית פתחה עסק משלה במטרה "לעצב בגדים מודרניים לאנשים מודרניים". היא הוציאה את הקולקציה הראשונה שלה לנשים בשנת 1985.

קארן נודעה ביצירת שבעה חלקים בסיסיים שהם היסודות למלתחה, כאשר שילובם יוצר מלתחה שלמה. בנוסף, התעקשה לעצב רק בגדים שהיא בעצמה תלבש.

### DKNY
בשנת 1988 הגדילה קארן את הקו הנשי בקו פחות יקר בשם DKNY (ראשי תיבות של שמה והעיר ניו יורק), עבור נשים צעירות יותר. שנתיים לאחר מכן יצרה את מותג הג'ינס ובשנת 1992 השיקה את מותג הגברים DKNY. בהמשך יצרה מותג לילדים, קו של מוצרי יופי, אביזרים ורהיטים.

באפריל 2001, הקונצרן הצרפתי LVMH בראשותו של המיליארדר ברנאר ארנו, רכש את "דונה קארן" מבחינה כלכלית, אף על פי שהיא המשיכה לשמש כמנכ"לית, תפקיד שמאוחר יותר התפטרה ממנו. באותה השנה נפטר בעלה סטפן וייס מסרטן.

תרומתה הפילנתרופית של קארן כוללת את "יוזמת הזן העירונית". במרץ 2008, מכרה קארן חפצים אישיים ודגימות וינטג' לטובת המטרה. באוקטובר 2008, קרן המנוהלת על ידי קארן תרמה 850,000 דולר למרכז הרפואי בית ישראל בניו יורק.

DKNY Spring 2012 B.jpg|בגד מקולקציית אביב 2012
DKNY Spring 2012.jpg|אביב 2012
DKNY Spring 2012 D crop.jpg|אביב 2012
Sasha Pivovarova 2.jpg|אלכסנדרה פיבוברובה בקולקציית 2009


## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 

* דונה קארן, באתר fashionmodeldirectory 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:קווינס: אישים
קטגוריה:מעצבי אופנה יהודים
קטגוריה:מותגי אופנה עילית
קטגוריה:יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:מעצבות אופנה אמריקאיות
קטגוריה:מעצבי אופנה אמריקאים
קטגוריה:LVMH
קטגוריה:בוגרות בית ספר פרסונס לעיצוב
קטגוריה:בוגרי בית ספר פרסונס לעיצוב
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
אדוורד פרנטס רנטגן

**אדוורד פרנטס (פרנץ) רנטגן** (בהולנדית: **Edvard Frants Röntgen**,  12 ביוני 1902, אמסטרדם – 14 בספטמבר 1969, מראנו) היה צ'לן הולנדי.

אדוורד פרנטס היה בנו הרביעי של המלחין יוליוס רנטגן, וקרוי על שמם של המלחינים הנורווגים אדוורד גריג ופרנטס בייר (Frants Beyer), רעיו של אביו. משסיים את לימודיו התיכוניים בעירו למד צ'לו בקונסרבטוריון של אמסטרדם עם מורים שונים, ובהם איסאק מוסל (Isaac Mossel). בשנת 1922 סיים בהצטיינות את חוק לימודיו. כמו כן היה תלמידו של פבלו קזאלס. משנת 1924 ועד לפרישתו בשנת 1967 ניגן בתזמורת הפילהרמונית של האג, שם שימש בתפקידו האחרון כמשנה לצ'לן ראשון. יחד עם שני אחיו, הכנר יואכים רנטגן והפסנתרן יוהנס רנטגן יסד אדוורד פרנטס את שלישיית הפסנתר "טריו רנטגן".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צ'לנים הולנדים
קטגוריה:משפחת רנטגן
רנטגן
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1902
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1969
צומת עצב-שריר

[ממוזער|280px|תמונה שצולמה באמצעות [מיקרוסקופ אלקטרונים, המראה צומת עצב-שריר, כאשר T הוא הצד של האקסון, M מייצג את סיב השריר והחץ מראה את ה-Basal lamina.]]
**צומת עצב-שריר** (באנגלית: **Neuromuscular junction**, ובראשי תיבות: **NMJ**) היא סינפסה המקשרת בין אקסון של נוירון מוטורי לבין השריר שאותו הנוירון מעצבב. חיבור זה הוא הבסיס להפעלתה של מערכת השרירים, דרך אותות עצביים שמתקבלים מהמערכת המוטורית וממערכת העצבים האוטונומית.

דחף עצבי המגיע לאורך האקסון אל הסינפסה גורם לשחרור מוליך עצבי. קרומי תאי השריר הנמצאים בקצה המוטורי (motor end plate) מופעלים על ידי המוליך העצבי וגורמים לכיווץ השריר. בבעלי חוליות, האות עובר באמצעות המוליך העצבי אצטילכולין.

## מנגנון הפעולה
כל אקסון מעצבב מספר סיבי שריר, שמתכווצים יחד עם קבלת האות העצבי. האקסון וכל סיבי השריר שאליהם הוא מקושר מהווים יחידה תנועתית אחת.

כאשר מגיע פוטנציאל פעולה לנוירון הקדם-סינפטי, תעלות סידן תלויות מתח (Voltage-dependent calcium channel) נפתחות, ויוני סידן (Ca2+&lrm;) מהנוזל החוץ-תאי נכנסים לציטוזול של הנוירון הקדם-סינפטי. כניסת יוני הסידן לתא גורמת לשלפוחיות הסינפטיות להתאחות עם ממברנת התא באמצעות חלבוני SNARE. כתוצאה מהאיחוי, תוכן השלפוחיות, האצטילכולין, יוצא אל המרווח הסינפטי בתהליך המכונה אקסוציטוזה.

האצטילכולין נקשר לקולטנים ניקוטיניים בקצה המוטורי. הקישור גורם לשינוי מבני, הפותח תעלת יונים דרכה נכנסים יוני נתרן לציטוזול של השריר. בשל ההבדל בגרדיאנט האלקטרוכימי (שינוי במתח החשמלי), יותר יוני נתרן נכנסים מיוני אשלגן שיוצאים ונוצר פוטנציאל חשמלי (End-plate potential), פוטנציאל שמתפשט לאורך סיב השריר, הגורם לכניסה של יוני סידן לסיב וכך לתנועת הסרקומר שיוצרת את כיווץ השריר. כיווץ השריר נפסק באמצעות האנזים אצטילכולין אסטראז, שמפרק את האציטלכולין ליחידות של אצטיל ושל כולין, וכך תעלות הנתרן נסגרות. הכולין ממוחזר ונספג מחדש בתאים הקדם-סינפטיים, ומולקולות אצטילכולין חדשות מסונתזות מהכולין ומאצטיל קואנזים A.

## בעיות בצומת העצב-שריר
חסמים חלקיים או מלאים של צומת העצב-שריר עלולים לגרום לליקויים בתפקוד של השרירים. חסם כזה יכול להיות תוצאה של מחלות, של תרופות, של רעלנים או להיות תופעת לוואי של תרופות להרדמה (). במחלות כמו מיאסטניה גראביס הפוטנציאל בצד של השריר לא מפעיל את כל סיבי השריר, בגלל מחלה אוטואימונית בה מערכת החיסון תוקפת את קולטני האצטילכולין. מחלה אחרת, תסמונת חולשת שרירים על שם למברט-איטון – LEMS, נובעת מנוגדנים התוקפים את תעלות הסידן תלויות המתח, וכך מנטרלים את התחלת פעילות הצומת בצד הקדם-סינפטי.

כמו כן, רעלנים מסוימים משפיעים אף הם על הצומת ומונעים את פעולתו. בוטולינום טוקסין למשל, מונע את שחרור האצטילכולין בצד הקדם-סינפטי וכך גורם לשיתוק השריר. דוגמה אחרת היא הטטנוספסמין של החיידק *[[Clostridium tetani]]* (טטנוס), שחוסם שחרור GABA וגליצין המרסנים את כיווץ השריר.

תפקוד יתר של צומת העצב-שריר יכול אף הוא לגרום לבעיות בתפקוד השריר. גז עצבים לדוגמה משבית את האצטילכולין אסטראז וכך גורם למניעת הרפיית השריר ולפעילות יתר שלו. פעילות זו גוררת, בסופו של דבר, חוסר שליטה בשרירים ומניעת תפקודם ועלולה להסתיים במוות.

## מקורות מידע

## קישורים חיצוניים

* הסבר על צומת עצב-שריר במכון דוידסון לחינוך מדעי
* 
* צילום של צומת עצב-שריר במיקרוסקופ מתוך אתר אוניברסיטת בוסטון
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מערכת העצבים ההיקפית
קטגוריה:מערכת השרירים
ביתי אל מול גולן

"**ביתי אל מול גולן**" הוא פזמון שנכתב ב-1962 על ידי יוסף נצר (מילים) וחיים ברקני (לחן). השיר זכה לפופולריות בשנות ה-60 ובוצע מאז על ידי זמרים רבים.

השיר היה שיר הנושא למחזמר שנשא גם הוא את השם "ביתי אל מול גולן" והועלה בקיבוץ שער הגולן על ידי חבריו, לכבוד חג ה-25 לעליית הקיבוץ על הקרקע. נצר וברקני היו חברי שער הגולן וכתבו את המחזה ואת הלחנים. המחזה עסק בהווי הקיבוץ ובבעיותיו, אולם אלו תוארו ברוח טובה. הצלחתו של המחזמר הביאה להצגתו באמפיתיאטרון בצמח ולאחר מכן אף בהיכל התרבות בתל אביב. בהצגה שנערכה בקיבוץ ביצעה ראשונה את השיר בתי לרר (כיום, בת-עמי לשם).

מילות השיר מתארות את הקשר החזק הנוצר בנפש האדם אל המקום בו גדל כתוצאה מנופי ומחוויות הילדות:

בהמשך הקליטו את השיר אמנים רבים נוספים. במיוחד זכו לפרסום ביצועיהם של שלישיית שריד, יפה ירקוני, הפרברים ואריק איינשטיין. עוד ביצעו את השיר הדסה סיגלוב, שמעון ישראלי, לוסי ארנון, אברהם פררה, אריק סיני ולהקת סטלה מאריס בעיבוד לסגנון רוק כבד.

בשיר נעשה גם שימוש בסרט הישראלי "אשת הגיבור" שצולם בחלקו בקיבוץ שער הגולן בבימויו של פיטר פריי ובכיכובם של בתיה לנצט, גדעון שמר ושמואל אומני.
בהצגה "שישה ימים" שהועלתה ב"בימת הקיבוץ" באוקטובר 1967, בבימויו של גיורא מנור, ועסקה בהשתקפות המלחמה בעיני הלוחמים בני הקיבוץ, שימש השיר כרקע יחד עם שירו של מאיר אריאל, "ירושלים של ברזל".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1962
קטגוריה:שירי שלישיית שריד
קטגוריה:שירי יפה ירקוני
קטגוריה:שירי הפרברים
קטגוריה:שירי אריק איינשטיין
קטגוריה:שירי הדסה סיגלוב
קטגוריה:שירי אריק סיני
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי חיים ברקני
קטגוריה:שירים על ישראל
קטגוריה:שירים על קיבוצים
קטגוריה:שער הגולן
הנסים המלכותיים של איראן

**הנסים המלכותיים של איראן** היו דגליהם הרשמיים של השאה, של הקיסרית ושל יורש העצר של איראן, החל משנת 1971.

הנס המלכותי של השאה היה בעל רקע תכלת, עם דגל איראן בפינה השמאלית העליונה ושלט האצולה של שושלת פהלווי במרכז. בראש שלט האצולה הופיע כתר שושלת פהלווי כדוגמת הכתר שנוצר להכתרתו של השאה רזא ח'אן בשנת 1926. המוטו של משפחת המלוכה האיראנית היה **"Mara dad farmud va Khod Davar Ast"** שמשמעו **"הוא נתן לי את הכוח לשלוט, והוא זה השופט"**. הצבע הרשמי של משפחת המלוכה האיראנית היה תכלת.

הנסים המלכותיים היו בשימוש החל משנת 1971 ועד לשנת 1979, עת הודחה משפחת המלוכה האיראנית מהשלטון בעקבות המהפכה האיראנית. הנס המלכותי של השאה היה בשימוש רק בידי השאה מוחמד רזא שאה פהלווי, עד שזה הודח מתפקידו במהפכה. הנס המלכותי של אשת השאה, אשר נשאה בתואר "שאהבנו", שמשמעו "קיסרית", היה בשימוש רק בידי הקיסרית פארה דיבה. למעשה, התואר "קיסרית" נוצר בידי השאה עבור פארה דיבה והיא היחידה שהחזיקה בתואר זה לאורך כל שלטונה של משפחת המלוכה האיראנית. הנס המלכותי של יורש העצר היה בשימוש רק בידי רזא כורש עלי פהלווי, שמשפחתו הודחה מן השלטון בהיותו בן 19 ועל-כן לא זכה לרשת את אביו.

לאחר המהפכה האיראנית בשנת 1979 ביטל השלטון האיראני את כלל התארים והזכויות של בני משפחת המלוכה האיראנית ובכלל זה את הנסים המלכותיים. עם זאת, ישנן מדינות רבות ובהן ארצות הברית, ישראל, דנמרק, ספרד וגרמניה, הממשיכות להכיר בתוארי האצולה של בני משפחת האצולה האיראנית. כך נוהגים אף תומכי משפחת המלוכה ומתנגדי המשטר באיראן, התומכים בהחזרת שלטון המלוכה.

## ראו גם
* דגל איראן
* שושלת פהלווי

איראן
קטגוריה:איראן: סמלים לאומיים
קטגוריה:איראן בימי שלטון שושלת פהלווי
מה קורה אחי

"**מה קורה אחי**" הוא שיר של הזמרת ירדנה ארזי. השיר נכתב בהשראת מאמר של הסוציולוג פרופ' עוז אלמוג ומתייחס בצורה סאטירית לחברה הישראלית.

## כתיבת השיר
בשנת 2008 פרסם הסוציולוג פרופ' עוז אלמוג מאמר מבודח בו התייחס לתופעות נפוצות בחברה הישראלית. המאמר זכה לפופולריות רבה והופץ באתרי אינטרנט, בלוגים והודעות דואר אלקטרוניות רבות.

במהלך עבודתם המשותפת של ירדנה ארזי ויהודה פוליקר על אלבומה ה-15 בושם על עורי ניסו השניים למצוא דרך לשלב את המאמר כשיר. העבודה על השיר נמשכה זמן רב ולמעשה, היה זה השיר האחרון שהוקלט לאלבום זמן קצר לפני צאתו.

בהקלטת השיר השתתפו בין היתר לאה לופטין ורותי הולצמן, חברותיה של ארזי לשלישיית שוקולד מנטה מסטיק.

השיר יצא לרדיו ב-12 באוקטובר 2009 וזכה להצלחה גדולה. הוא שהה 10 שבועות בראש מצעד ההשמעות של מדיה פורסט, בפלייליסט גלגלצ ובמצעד הפזמונים של רשת ג' וצולם לתוכנית הטלוויזיה רוקדים עם כוכבים.

## קישורים חיצוניים

* ארזי מבצעת את השיר בתוכנית האירוח של אברי גלעד בערוץ 2
* 

קטגוריה:שירי ירדנה ארזי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יהודה פוליקר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יהודה פוליקר
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי יהודה פוליקר
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NTE
בן אדם (שיר של ירדנה ארזי)

"**בן אדם**" הוא שיר של הזמרת ירדנה ארזי והנציג של ישראל לאירוויזיון 1988 שנערך באותה שנה בדבלין בירת אירלנד.

## רקע
השיר נבחר מתוך ארבעה שירים של ארזי בקדם אירוויזיון פרטי שלה. השירים האחרים שהוצגו ולא נבחרו היו "היא רוקדת" (אהוד מנור-קובי אשרת), "כמו בהתחלה" (יואב גינאי-ירון בכר) ו"קרוב לים" (רחל שפירא-יאיר קלינגר).

את מילות השיר כתב אהוד מנור שהרבה לעבוד עם ארזי. הלחן הוא של מוזיקאי בשם בוריס דימיטשטיין, שהיה עד אז אלמוני לחלוטין.

באירוויזיון עצמו זכה השיר ב-85 נקודות והגיע למקום השביעי מתוך 21 מדינות משתתפות.

באלבום היידיש שלו "ציגיינער נשמה", המתבסס בעיקר על גרסאות יידיש לשיריה הצועניים של ארזי, הקליט הזמר והשחקן יוני אילת גרסת יידיש לשיר זה ("דער מענטש").

## קישורים חיצוניים

* גרסת היידיש, בביצוע יוני אילת
* יובל ניב, רונית אטלר, 3, חדשות, 28 במרץ 1988

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1988
קטגוריה:סינגלים מ-1988
קטגוריה:שירי אירוויזיון 1988
קטגוריה:שירי ירדנה ארזי
קטגוריה:שירי קדם-האירוויזיון 1988
קטגוריה:שירי ישראל באירוויזיון
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אהוד מנור
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי אלדד שרים
קטגוריה:שירי צוענים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NTE
תיאטרון האכזריות

ממוזער|שמאל|טקסט=צילום דיוקן של אנטונן ארטו בתחילת המאה ה-20|אנטונן ארטו בתחילת המאה ה-20
**תיאטרון האכזריות** הוא סוג התיאטרון שהקים אנטונן ארטו. בספרו "התיאטרון וכפילו" הוא פורס את תורתו.

תיאטרון האכזריות מנסה לחזור למקור הפולחני של התיאטרון, שבו הטקס, המחוות, השירה, ולא הספרות הם העיקר. התיאטרון צריך להכות בצופה כמו מגפת הדבר, הוא צריך להיות מטורף ומידבק. רעיונותיו של ארטו לגבי שינוי וחידוש אומנות התיאטרון נוגעים בכל מרכיבי ההצגה, כולל חלל ההצגה, התאורה, והיחסים בין שחקנים לצופים. יש המשייכים את סוגה זו לתיאטרון האבסורד ואומרים שהצגתו כעוד סוגה היא רק רצון של ארטו לשיווק הצגותיו.

הדגש על היצרים והרגשות עומד בניגוד מוחלט לניסיון של ברטולט ברכט לחדש את התיאטרון, באותה תקופה, בסגנון התיאטרון האפי.

אז'ן יונסקו הושפע מארטו, אם כי משייכים את תיאטרונו בדרך כלל לתיאטרון האבסורד. כמו כן אפשר למצוא אלמנטים של תיאטרון האכזריות אצל מחזאים אחרים מהזרם הזה, כמו פרננדו ארבאל והרולד פינטר. במחזותיהם האלימות לא מובנת ולא הגיונית, מה שהופך אותה לאכזרית עוד יותר. אבל בעיקר ניתן למצוא ניסיונות להגשים את רעיונותיו של ארטו אצל במאים במחצית השנייה של המאה העשרים: פיטר ברוק ניסה לעשות תיאטרון האכזריות במשך כמה שנים, ההפקה המפורסמת ביותר מהתקופה הזאת הייתה "רדיפתו והירצחו של ז'אן-פול מרה, מוצגים על ידי קבוצת התיאטרון של ההוספיץ בשרנטון תחת בימוי של המרקי דה-סאד", או בקיצור "מארה סאד", מאת פטר וייס, בשנת 1964.
נציג בולט אחר שעשה ניסויים בכיוון של תיאטרון האכזריות, הוא יז'י גרוטובסקי. לתפיסתו, על השחקן לעבור באש בשביל הקהל שלו. כמו כן יש לציין את המחזאית הבריטית שרה קיין.

בישראל ניתן לכנות את יצירתו של דודי מעיין, בייחוד את "ארבייט מאכט פריי פון ארץ טויטלנד אירופה", ואת זו של חוני המעגל כשייכות לזרם זה.

## קישורים חיצוניים
* מתוך "התיאטרון הכפילו"
* 

אכזריות
הזמנה לבכי

**"הזמנה לבכי"** היא רשימה קצרה פרי עטו של העיתונאי ארנון לפיד, בן קיבוץ גבעת חיים איחוד, שנכתבה מיד לאחר מלחמת יום הכיפורים, ונתפרסמה תחילה ב"איגרת", שבועון איחוד הקבוצות והקיבוצים ולאחר מכן, בינואר 1974, בירחון "שדמות". הרשימה, שקראה לבכות על האלים שהכזיבו ולבכות בקול את חללי המלחמה ולהניח לאתוס הישראלי של התגברות על הכאב הפרטי למען המאמץ הלאומי, עוררה סערה וזכתה לביקורות רבות, גם מחוץ לתנועה הקיבוצית. חלקן אוהדות וחלקן שליליות. הרשימה נחשבת כבעלת משמעות בשינוי התרבותי שעבר על חלקים בחברה הישראלית, מהתמקדות בכלל להתמקדות באני הפרטי; במיוחד בתחום השכול עוז אלמוג מציין כי על רקע תרבות ההדחקה שהייתה שלטת באותה עת, "נדרשו 'אומץ' ו'חוצפה' לא מעטים לכתוב את מה שכתב לפיד באותה עת". וכי לרשימה היה חלק במעבר מתרבות האיפוק וההבלגה בנושא השכול, ששלטה ממלחמת העצמאות, אל תרבות המקבלת בכי וקינה פומביים. שינוי זה הוא תולה במה שהוא מכנה "פסיכולוגיזם" ובמיוחד בנכונות החדשה, באותה עת, לחשיפה רגשית וגילוי הנפש.

יש מבקרים הרואים ב"הזמנה לבכי" המשך הגישה שזכתה לכינוי "יורים ובוכים", שהחלה עם "שיח לוחמים" לאחר מלחמת ששת הימים. גישה זו ספגה ביקורת משני צדי המתרס. המצדדים בחוזק, באיפוק ובשמירה על המורל הלאומי גינו גישה זו בשל ה"תבוסתנות" הכרוכה בה לדעתם, ואילו מצדדי המוסר, טוהר הנשק והשאיפה המתמדת לשלום גינו גישה זו בשל חוסר המעש של יוצריה והמשך שרותם המבצעי בצה"ל.

## אזכורים מאוחרים בתרבות
המשורר אליעז כהן הוציא מחזור שירים בשם זהה שהתייחס לפינוי גוש קטיף ב-2005 וכתב בהערות הסיום של קובץ השירים כי השירים מתייחסים ל"הזמנה לבכי" המקורית בכך שהוא חש שהפינוי הוא "יום הכיפורים של הכיפות הסרוגות". כהן עצמו אף מעיד כי חנן פורת סיפר לו כי קריאת רשימתו של לפיד ב-1974, בעת שהחלים מפציעה קשה במלחמת יום הכיפורים, הביאה אותו ל"הכרה שמוכרחים להשיב את רוחו של העם בישראל" וכהן מוסיף: "מחשבת הייסוד הראשונה של 'גוש אמונים', החלה להתפתח אצלו מאותו רגע".

מילות הרשימה אף הולחנו על ידי יורם צדוק והשיר בוצע על ידי להקת האשקולית של בית השיטה.

## קישורים חיצוניים
* 
* , ("עת לבכות", המאמר בהמשך למאמרה של חנה זמר, הוא מאת רוביק רוזנטל והתפרסם בגיליון שדמות בו התפרסמה "הזמנה לבכי")

## הערות שוליים

קטגוריה:מאמרים בעברית
קטגוריה:מלחמת יום הכיפורים בתרבות הישראלית
ג'יימס ואן דר ביק

**ג'יימס ואן דר ביק** (באנגלית: **James Van Der Beek**; 8 במרץ 1977 – 11 בפברואר 2026) היה שחקן אמריקאי. נודע בעיקר בזכות תפקידו הראשי בתור דוסון לירי בסדרת דרמת הנעורים הרומנטית "דוסון קריק".

## ביוגרפיה
ואן דר ביק נולד בצ'שייר, קונטיקט שבארצות הברית, למשפחה נוצרית עם שורשים מהולנד, צרפת ואירלנד. הוא בנם של מלינדה (לבית וובר), רקדנית-עבר ומורה להתעמלות גופנית, ושל ג'יימס ויליאם ואן דר ביק, מנהל בחברת טלפון סלולרי ובעברו, שחקן בייסבול מקצועי.

ואן דר ביק למד, באמצעות מלגה, באוניברסיטת דרו שבניו ג'רזי, ואף לקח חלק שם במקהלת א-קפלה גברית.

ב-1998, עם קבלת התפקיד הראשי בסדרה "דוסון קריק", הוא פרש מלימודיו לטובת פיתוח קריירת המשחק שלו.

בין 1998 ל-2003 כיכב כדוסון לירי בסדרה "דוסון קריק" יחד עם קייטי הולמס וג'ושוע ג'קסון.

ב-1999 כיכב בדרמת הספורט "כוכב חדש נולד" לצד פול ווקר, איימי סמארט ואלי לרטר.

ב-2009 גילם ואן דר ביק את דמותו של אנטוני סטיבן רייט/"טוני זאפה" בסרט הטלוויזיה "חטיפה לאור יום", המבוסס על פרשת חטיפת הנערה אן סלוטי מנברסקה.

ב-2011 שיחק בסרט הטלוויזיה "מפלי סאלם", המבוסס על רומן בשם זהה מ-2001. בנוסף, הוא הופיע בקליפ "Blow" של הזמרת קשה.

בין השנים 2012–2013 שיחק בשתי עונות כדמות פיקטיבית של עצמו בסדרה הקומית "הביץ' מדירה 23" לצד קריסטן ריטר. בנוסף, שיחק בסרטו של ג'ייסון רייטמן "יום הפועלים" לצד ג'וש ברולין.

ב-2014 שיחק בתפקיד הראשי בסיטקום "חברים הכי טובים" לצידה של ברוקלין דקר.

בשנת 2017 שיחק בקומדיה "לחיות בקטן".

ב-2018 שיחק בסדרה "פוזה" בתפקיד מאט ברומלי, הבוס של סטן.

בשנת 2019 השתתף בעונה ה-28 של תוכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים", שם היה למודח השביעי.

בנובמבר 2024, ואן דר ביק אובחן כחולה בסרטן המעי הגס. הוא נפטר ממחלתו ב-11 בפברואר 2026.

ואן דר ביק היה נשוי בשנית. הוא נישא  לקימברלי ברוק באוגוסט 2010 בטקס צנוע במרכז הקבלה שליד כיכר דיזנגוף בתל אביב. לשניים נולדו שישה ילדים.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:זוכי פרס בחירת הנוער
קטגוריה:אמריקאים ממוצא הולנדי
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1977
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2026
תיאטרון תיעודי

**התיאטרון התיעודי** הוא זרם בתיאטרון של המאה העשרים, שאפשר לראות בו המשך לתיאטרון האפי.

## מאפייני התיאטרון התיעודי
הוא משתמש באותן טכניקות כמו התיאטרון האפי, כגון:
* מבחינה דרמטית: מבנה תחנות
* פריסה אפית של העלילה
* שינוי תכוף של מקום וזמן, לעיני הקהל
ועוד.

ההבדל העיקרי לעומת התיאטרון האפי הוא ההתבססות על אירועים מתועדים, היסטוריים. האמירה העיקרית של הזרם הזה היא: המציאות מספיק דרמטית, לא צריך להמציא שום דבר. בואו נביט במציאות! כמו כן חושף התיאטרון התיעודי בדרך מסמכים, שלא היו נגישים עד כה לעיני הציבור, או שהוא עוזר בהפצתם.

## נציגים בולטים של הזרם
* היינר קיפהרט. שתי המחזות המפורסמים ביותר שלו הם "בעניין ג'. רוברט אופנהיימר" על פיתוח פצצת האטום האמריקאית ו"אחינו אייכמן" על אדולף אייכמן.
* פטר וייס. מחזהו "החקירה" משחזר את משפטי אושוויץ מהשנים 1963 עד 1968.

בישראל:
* יגאל עזרתי: משפט גבעתי ב': שחזור משפט גבעתי ב', הוצג בפסטיבל עכו בשנת 1990.
* מוטי לרנר: "קסטנר", על ישראל קסטנר
* נולה צ'לטון: "דו-קיום" על הנושא הפלסטיני, "אופניים לשנה" על עיירות הפיתוח ו"הימים הבאים" על הזיקנה.
* רועי יוסף: פרט לכך, לא אירע דבר. פתיחה מחודשת לתיק מצ״ח שיוסף בעצמו חקר עשר שנים קודם לכן, שורה: מלאכת זיהוי חיים אשר נכתב על ידי יוסף תוך תיעוד פעילות זיהוי החללים לאחר טבח 7 באוקטובר.
* יהושע סובול: "מרד הימאים" על שביתת הימאים (1951) שהוצג בתיאטרון בית לסין בשנת 1983. בריאיון למקומון החיפאי כלבו, הסביר סובול את הרקע לכתיבת המחזה:

## זרמים דומים במדיה אחרים
מתוך התיאטרון הדוקומנטרי התפתחה הדוקו-דרמה לטלוויזיה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סוגות בימתיות
תיעודי
קטגוריה:דרמה
יום שפת האם הבין-לאומי

ממוזער|טקס הסרת הלוט מעל "פסל יום שפת האם הבין־לאומי" באשפילד פארק, סידני, אוסטרליה

**יום שפת האם הבין־לאומי** מצוין מדי שנה ב-21 בפברואר לקידום ההכרה והמודעות בגיוון של שפות ותרבויות בכל רחבי העולם. היום הוכרז לראשונה על ידי אונסק"ו ב-17 בנובמבר 2009 והוכר רשמית על ידי העצרת הכללית של האו"ם כחלק מההחלטה להכיר בשנת 2008 כשנה הבין־לאומית לשפות. בבנגלדש מציינים את 21 בפברואר כיום השפות הבין־לאומי כבר מ-1952 לזכר הסטודנטים שנהרגו בעימותים עם המשטרה הפקיסטנית במהלך מחאה של התנועה להכרת השפה הבנגלית כשפה רשמית לצד אורדו ואנגלית.

אונסק"ו מציינת את יום שפת האם הבין־לאומי במשך כ-20 שנה, במטרה לקדם חינוך רב לשוני, תוך שימור שפת אם. בכל שנה, נבחר נושא מוביל ליום.

מכון לינגואפאקס (The Linguapax Institute), בברצלונה, ספרד, הפועל לשמר ולקדם את המגוון הלשוני בעולם מחלק בכל שנה ביום שפת האם הבינלאומי את פרס לינגואפקס. הפרס הניתן לאנשים וגופים שעשו עבודה יוצאת דופן לקידום הגיוון הלשוני או החינוך הרב לשוני. פרס לינגאפקס הוענק לראשונה בשנת 2002.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מועדי האומות המאוחדות
קטגוריה:שפה
קטגוריה:אירועים בחודש פברואר
קטגוריה:תרבויות
ברלינר אנסמבל

250px|ממוזער|שמאל|ברלינר אנסמבל
150px|ממוזער|שמאל|פסל ברטולט ברכט בחזית התיאטרון
ה**ברלינר אנסמבל** (גרמנית: Berliner Ensemble) הוא תיאטרון בברלין, שנוסד על ידי הלנה וייגל וברטולט ברכט בשנת 1949.

## יסוד התיאטרון ושנים ראשונות
אחרי שברכט ווייגל נמלטו מהחקירות בארצות הברית, הם הגיעו דרך ציריך לברלין המזרחית, שם קיבלו אותם בזרועות פתוחות. הם הקימו את התיאטרון שלהם על פי הרעיונות של התיאטרון האפי. ההפקה הראשונה הייתה "אמא קוראז' וילדיה" (1949), אח-כך "אדון פונטילא ומאטי משרתו", "האם", "מעגל הגיר הקווקזי" ועוד.

בשנת 1954 עבר התיאטרון לתיאטרון "אם שיפבאוארדם", תיאטרון שמאז פתיחתו בשנת 1892 העלה מחזות מהפכניים, שעסקו בתנועת הפועלים. שם שוכן הברלינר אנסמבל עד היום.

## אחרי מותו של ברכט
הצוות המשיך להעלות מחזות של ברכט, אך חלק עברו לגרמניה המערבית. הלנה ווייגל ניסתה לשמר את מורשתו של בעלה, ורק אחרי מותה בשנת 1971 הצליחה רות ברגהאוס לפתוח את התיאטרון לזמנים חדשים יותר. ראויים לציון מהתקופה הזאת: "האביב מתעורר", "העלמה יוליה", עם התייחסויות למציאות של גרמניה המזרחית.

## בחזרה למסורת
אחרי גירושו של וולף בירמן נאלצה ברגהאוס להתפטר, והמנהל האומנותי החדש ווגוורט השמרן ניסה להתחבר שוב להצלחות העולמיות של שנות החמישים, מה שלא הצליח.

## אחרי נפילת החומה
לתיאטרון היה קשה להתאושש מהשינוי במשטר, וכל שנות התשעים היו חלשות מאוד, עם תחלופה מהירה מאוד של מנהלים. מאז 1999 מנהל אותו קלאוס פיימן. בינואר 2012 נכנסה תנועת המחאה הגרמנית נגד המדיניות הנאו-ליברלית של אנגלה מרקל לתוך התיאטרון, כאשר פעילים הפריעו באמצע ההצגה וניסו לכבוש את התיאטרון.

## ביקור בארץ
בשנת 2009  התארח הברלינר אנסמבל בתיאטרון הקאמרי והציג את אופרה בגרוש.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:ברלין: תיאטראות
קטגוריה:ברטולט ברכט
קטגוריה:גרמניה המזרחית: תרבות
עצב הסליל

**עצב הסליל** (בלטינית: **Nervus trochlearis**, באנגלית: **Trochlear nerve**; נהוג לסמנו: **CN IV**) הוא זוג עצבי הגולגולת הרביעי, ואחד משלושת זוגות עצבי התנועה האחראים על תנועות עיניים (יחד עם העצב השלישי והעצב השישי).

עצב הסליל אחראי על תנועת שריר האלכסון העליון (Superior oblique muscle) אשר מניע את גלגל העין למטה וכלפי פנימה (לכיוון האף). שריר זה מסתיים בגיד בצורת לולאה, הקרוי "הסליל" trochlea, ומכאן שמו של העצב.

העצב יוצא מהחלק האחורי (הגבי) של המוח האמצעי, מקיף אותו, חודר את קרומי המוח סמוך לחיבור אוהל המוחון, משם מתקדם עד לארובת העין. חודר לחלל ארובת העין דרך חריץ הארובה העליון (Superior orbital fissure), יחד עם יתר עצבי התנועה האחראים על תנועות עיניים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סליל
עצב סליל
תרבות ואדי רבה

[250px|ממוזער|שמאל|פערור מאתר [עין אל-ג'רבה, מעוטר בשני צדיו בתבליטים של דמויות אדם רוקדות שעל פניהן מסכות איל. הכלי התגלה על ידי יעקב קפלן בחפירות באתר ב-1966. הפערור התגלה בשכבות ארכאולוגיות המיוחסות לתרבות ואדי רבה. באוסף מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח בקיבוץ הזורע]]
[250px|ממוזער|שמאל|חרסים משכבה 19 ב[חורבת עוצה מעוטרים בסגנון תרבות ואדי רבה]]
"**תרבות ואדי רבה**" הוא כינוי לישות תרבותית משלהי התקופה הפרהיסטורית, שזוהתה לראשונה בארץ ישראל על ידי הארכאולוג יעקב קפלן בעת חפירתו בתל אביב בשנת 1950. לאחר כשנה היא זוהתה ונחפרה שוב על ידו באתר על גדת ואדי (נחל) רבה, מיובלי נחל הירקון, בתחום מעברת ראש העין. באתר זה קבע קפלן לראשונה את זמנה היחסי של תרבות זו ברצף התרבויות משלהי התקופה הפרהיסטורית בארץ, ובחר לכנותה "תרבות ואדי רבה". 

מאז משמש כינוי זה בספרות הארכאולוגית לציון ישות תרבותית שהתקיימה בארץ במחצית הראשונה של האלף השישי לפני הספירה. יש המגדירים אותה עדיין כסופה של התקופה הנאוליתית, בעוד שקפלן ואחרים רואים בה כבר את מבשרת התקופה הכלקוליתית. השימוש במונח "תרבות" בזיקה לפרק זמן זה הוא במשמעות הנובעת מן הממצאים הארכאולוגיים: הוא מציין הופעה חוזרת ונשנית של מכלולי תרבות חומרית (כלים, יישובים ועוד) בזמן ובאזור נתונים.

יישובי תרבות "ואדי רבה" מתגלים בעיקר בחבל הים-תיכוני של הארץ. כמה מן המאפיינים הבולטים של תרבות זו שונים לחלוטין מאלו של התרבויות הנאוליתיות שקדמו לה. שרידי היישובים של "תרבות ואדי רבה" מעידים על כפרים חקלאיים גדולים שפעמים השתרעו על פני עשרות דונמים. היו בהם בתים מרובעים בנויים מלבני בוץ הנתונים על יסודות אבן. כלי החרס עוצבו ביד בטכניקה מתקדמת מזו שרווחה בתקופה הקודמת. חלק מן הכלים היו בעלי עיצוב ייחודי. הם חופו ומורקו בשחור, באדום או בחום ועוטרו בחריתות, בטביעות או בצבע. לעיתים עוטרו כלים מסוימים בדמויות אדם או חיה, רמז לטקסי פולחן שהיו נוהגים בתקופה זו. בין כלי הצור בולטים בעיקר כלים לחטיבת עצים ולעידור (גרזינים, איזמלים וכילפות), ולהבים לחיתוך ולקציר (להבי מגל).

## ראו גם
* עין אל-ג'רבה

## קישורים חיצוניים

* Wadi Rabah באתר Ein el-Jarba Excavation Project
* Ein el-Jarba Excavation Project

## הערות שוליים

*
קטגוריה:התקופה הנאוליתית
קטגוריה:התקופה הכלקוליתית