open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סופווייב מדיקל

**סופווייב מדיקל בע"מ**, המוכרת בשם המקוצר "**סופווייב**", היא חברה ציבורית ישראלית המייצרת מכשור רפואי לטיפול בקמטים ולחידוש, מיצוק ושיפור של עור הפנים והצוואר.

## היסטוריה
החברה נוסדה בינואר 2015, בשם ארכימדוס מדיקל בע"מ, על ידי אריאל סברדליק, המכהן כמנהל טכנולוגיות ראשי בחברה, וד"ר שמעון אקהויז, שהוא יו"ר דירקטוריון פעיל של החברה. עד לחודש מאי 2017 פעלה החברה כחברת חממה (חברת פרויקט הפועלת תחת חממה טכנולוגית וממומנת בחלקה על ידי רשות החדשנות), תחת חממת אלון מדטק ונצ'רס בע"מ. בספטמבר 2019 הקימה החברה חברה בת בארצות הברית בשם , לשם הפצת מוצריה בצפון אמריקה, אזור שהוא שוק היעד העיקרי של החברה. לחברה יש מפיצים גם באסיה ובאירופה. מנכ"ל החברה מאז אוגוסט 2019 הוא לואיס סקאפורי, היושב בארצות הברית.

המוצר הראשון של החברה, שמכירתו החלה בדצמבר 2019, קרוי Sofwave, והוא משמש להצערת ומיצוק של עור הפנים והצוואר (טיפולי אנטי-אייג'ינג), בטכנולוגיית אולטרסאונד. בכוונת החברה לאפשר בעתיד טיפולי הצערה ומיצוק של העור גם באזורי גוף אחרים. הטיפול באמצעות המכשיר נמשך כ-30–45 דקות, ולהשגת התוצאה הרצויה נדרשים למטופל טיפול אחד או שניים. המכשיר נמכר לרופאים העוסקים בטיפולים אסתטיים, בהם מנתחים פלסטיים ורופאי עור.

באוגוסט 2019 גייסה החברה 8.4 מיליון דולר, ועד להנפקתה הושקעו בחברה בסך הכל כ-13.3 מיליון דולר. ב-12 במאי 2021 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. ההפסד המצטבר בפעילות החברה, עד ל-30 ביוני 2021, הוא 21.16 מיליון דולר.

## בעלי עניין
בעלי המניות העיקריים בחברה (נכון לדצמבר 2021) הם מייסדיה: שמעון אקהויז (25.26%) ואריאל סברדליק (11.85%).

## קישורים חיצוניים
* 

* סופווייב מדיקל בע״מ - תשקיף להשלמה - הנפקה ראשונה לציבור, באתר "מאיה", 11 במאי 2021

## הערות שוליים

קטגוריה:יצרני מכשור רפואי ישראלים
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:יקנעם עילית: חברות
ז'וז'ה באנקי

**ז'וז'ה באנקי** (בהונגרית: **Bánki Zsuzsa**; בודפשט, 31 ביולי 1921 – בודפשט, 5 בינואר 1998) הייתה שחקנית יהודייה-הונגריה זוכה פעמיים בפרס מארי יאסאי, פרס האמן המצטיין, ופרס האמן הדגול. אשתו של הבמאי גוסטב ברלאי. היא שיחקה בתפקיד חשוב בסרט אי שם באירופה וקיבלה על כך את הפרס השחקנית הטובה הביותר בפסטיבל הסרטים בלוקרנו בשנת 1948.

## קורות חיים
ז'וז'ה באנקי נולדה במשפחה יהודית. אביה היה רופא שיניים ואמה קוסמטיקאית. היא למדה בבית ספר באופן פרטי. למדה לקרוא כבר בגיל ארבע ושלטה ברוב החומר הספרותי העשיר בספרייה הביתית של המשפחה עוד במהלך שנות בית הספר היסודי שלה. היא נהגה לדקלם שירים בחגיגות ובגיל 15, בשנת 1936 סיימה את לימודיה בגימנסיית ורש פאלנה. בגיל 18 (1939) סיימה את לימודיה באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע בבודפשט. בשל מוצאה היהודי לא קיבלה עבודה עד 1945. אמה ניספתה בשואה ב-1944 ואביה ששרד חלה בהתמוטטות עצבים ושרד רק שנים ספורות בתום מלחמת העולם השנייה. בין 1939 לבין 1945, היא לא קיבלה מישרה כלשהי בלהקת תיאטרון כאמור, והיא דקלמה רק שירים לפרנסתה בערבים מזדמנים.

בשנת סיום המלחמה קיבלה משרה והפכה לחברה בלהקת התיאטרון הלאומי של בודפשט. בין השנים 1949 לבין 1951 הייתה מרצה באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע, ולאחר מכן הצטרפה ללהקת תיאטרון מדאץ' למשך שנתיים (1951–1953). משם עברה לתיאטרון פטפי, שם שיחקה עד 1962. לאחר מכן הפכה לחברה קבועה בלהקת תיאטרון הקומדיה של בודפשט. בינתיים עבדה משנת 1976 גם כמרצה באקדמיה נובי סאד ומשנת 1980 במכון הממלכתי לבלט. משנת 1987, בסדרה "השכנים" שיחקה את התפקיד של גברת סלשי. בעלה היה הבמאי גוסטב ברלאי, לא היו להם ילדים.

## תפקידי תיאטרון
מספר ההצגות בכורה שלה הרשומות במאגר התיאטרון: 108 (נכון ל-23 בספטמבר 2011).

## סרטיה
### עלילתיים

### טלוויזיה

## משחקי קול, רדיו

## פרסים
* פרס פרקש-רטקו ( 1948 )
* פרס פסטיבל הסרטים הבינלאומי של לוקרנו לשחקנית הטובה ביותר (1948) 
* פרס מארי יאסאי (1953, 1954)
* פרס האמן המצטיין (1965)
* פרס הזיכרון של אייטאי אנדור (1982)
* פרס האמן הדגול (1983)
* צלב אמצעי של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (1996)

## לקריאה נוספת
* Magyar színházművészeti lexikon. (נגישה: 29 ביולי 2014)
* ספריית השחקנים (נגישה ב-29 ביולי 2014)
* Színházi adattár. Országos Színháztörténeti Múzeum és Intézet
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות תיאטרון יהודיות הונגריות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות הונגריות
קטגוריה:ניצולות השואה: הונגריה
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע
קטגוריה:ילידות 1921
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1921
קטגוריה:נפטרות ב-1998
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1998
המועמדת (טלנובלה)

**המועמדת** (בספרדית: **La candidata**) היא טלנובלה מקסיקנית, שהופקה על ידי ז'יזל גונזלס בשנת 2016 עבור חברת טלוויסה, בכיכובם של סילביה נבארו  וויקטור גונזלס. הסדרה תשודר בישראל בערוץ הטלנובלות הספרדיות, ואמוס.

## תקציר העלילה
רחינה, סנטורית ואשת מושל העיר, נאלצת להתמודד עם מערכת היחסים השחוקה עם בעלה, מצד אחד, ועם בנה המתמרד, מצד שני. כאשר אלונסו, בעלה, מחליט להתמודד לנשיאות, הוא מגלה צד אכזרי ואלים באישיותו. כשהייתה בקולג' ניהלה רחינה מערכת יחסים עם חררדו, כעת יריבו של אלונסו בהתמודדות לנשיאות. חררדו מתחרה באלונסו גם על ליבה של רחינה. רחינה מחליטה לעזוב את אלונסו, וכדי להימנע מאסון היא מנסה למוטט את עולמו.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:טלנובלות מקסיקניות
זיגפריד בינג

**סמואל זיגפריד בינג** (בגרמנית: **Samuel Siegfried Bing**; 26 בפברואר 1838 – 6 בספטמבר 1905) היה סוחר אמנות גרמני-צרפתי שהתגורר בעיר פריז ועזר להכניס אמנות ויצירות אמנות יפניות למערב והיה גורם בהתפתחות סגנון האר נובו בסוף המאה התשע-עשרה.

## ביוגרפיה
בינג נולד בהמבורג, בן למשפחת סוחרים גדולה. הוא עבר לצרפת בשנת 1854, כדי לסייע בניהול עסקי ייצור הקרמיקה של משפחת בינג, והתגורר בצרפת למשך שארית חייו. הוא הפך לאזרח צרפתי ב-1876. בינג התחתן עם בת דודה מדרגה שנייה, יוהנה בר, ביולי 1868. בנם מרסל בינג הפך בסופו של דבר לשותף עסקי של אביו, וכן למעצב תכשיטים בסגנון ארט נובו.

## קריירה
220px|ממוזער|ימין|הגלריה "בית לאר נובו" בפריז
בשנת 1873, עם מותו של אחיו הבכור מייקל, הפך זיגפריד בינג לראש מפעלי משפחת בינג בצרפת. בינג פיתח עסק משגשג של מסחר בין-לאומי משנות ה-70 ואילך, ועבד באמצעות מספר גופים מסחריים עם שותפים ובני משפחה שונים. הוא התרכז ביבוא ובמכירה של חפצי אמנות יפניים וחפצי אמנות אסייתיים אחרים, אם כי עסקיו ייצאו גם סחורות צרפתיות ליפן, דרך משרד ביוקוהמה בניהולו של אחיו הצעיר אוגוסט.

בדצמבר 1895 הוא פתח את הגלריה המפורסמת שלו, "", שהציגה יצירות של אמנים מה שנודעו כסגנון האר נובו. אנרי ואן דה ולדה עיצב את פנים הגלריה, בעוד לואיס קומפורט טיפאני סיפק את הויטראז'ים. הגלריה של בינג כללה חדרים שלמים שעוצבו בסגנון אר נובו על ידי מעצבי הבית שלו.
[ממוזער|שער כתב העת של זיגפריד בינג, [ג'פוניזם, 1889]]
במהלך התקופה המצליחה ביותר של הגלריה, 1896–1902, מכר בינג מגוון גדול של יצירות אמנותיות, כולל בדים בעיצוב ויליאם מוריס, כלי זכוכית של לואי קומפורט טיפאני, תכשיטים, ציורים, קרמיקה, ויטראז'ים ורהיטים בסגנון אר נובו. לקוחותיו היו אספנים פרטיים וגם מוזיאונים גדולים, והוא עזר לקדם שוק אמנות עולמי. הביתן שלו בתערוכה העולמית של פריז ב-1900 היה בולט במיוחד. בינג היה הסוחר האירופי העיקרי של חברות אמריקאיות.
לזיגפריד בינג היה גם תפקיד משמעותי בקידום אמנים שהיו קשורים בתנועת הנאבי כולל פייר בונאר, אדואר וויאר, מוריס דני, פול סריזייה, פול רנסון ופליקס ואלוטון.

## השפעה
בינג קידם את הקריירה של מגוון רחב של אמנים, אבל סגר את הגלריה שלו במהלך 1904, שנה לפני מותו, כאשר אופנת האר נובו החלה לדעוך.

פעילותו של בינג הייתה חשובה וקריטית, להשפעה של אמנות יפן על האר נובו. הוא פרסם כתב עת חודשי, Le Japon Artistique, שהחל להופיע ב-1888 ונאסף בשלושה כרכים ב-1891. כתב העת השפיע על אמנים כמו גוסטב קלימט.
## קישורים חיצוניים
 
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוחרי אמנות
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1838
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1838
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1905
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1905
פרדיננד פון מילר

**פרדיננד פון מילר** (באנגלית: **Ferdinand von Mueller** ; 30 ביוני 1825 – 10 באוקטובר 1896) היה רופא, גאוגרף ובוטנאי שפעל באוסטרליה.
## ביוגרפיה
פרדיננד פון מילר נולד ברוסטוק אז חלק של הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין למשפחה אצילה. הוא למד רוקחות ובוטניקה באוניברסיטת קיל וסיים אותה עם תואר שלישי בשנת 1847.

אחותו של מילר קיבלה המלצת רופאים לעבור לאזור עם אקלים חם ולכן מילר ואחיותיו החליטו לעבוד לאוסטרליה. בדצמבר 1847 הם הגיעו לאדלייד. בשנת 1851 הוא עבר למלבורן. בשנת 1852 הוא שלח את מחקרו The Flora of South Australia לאגודה הלינאית של לונדון וקיבל תגובות חיוביות.

בשנת 1853 פרדיננד פון מילר מונה לבוטנאי של מדינת ויקטוריה, תפקיד שנוצר עבורו והמשיך בחקר צמחי האזור. באותה שנה הוא הקים את  שקיימת עד היום. בשנים 1855–1856 מילר הצטרף למשלחת לחקר צפון אוסטרליה בראשות אוגוסטוס צ'ארלס גרגורי. במהלך סיורי המשלחת מילר תיאר כ-800 צמחים חדשים.

בשנים 1854–1872 מילר היה פעיל במכון לקידום המדע של ויקטוריה (שהפך מאוחר יותר ל. בשנת 1859, המכון קיבל צ'רטר מלכותי והפך ל). בשנים 1857–1873 הוא היה מנהל .

בין היתר מילר פרסם 11 כרכים של Fragmenta phytographica Australiae (1862–1881) ושני כרכים של Plants of Victoria (1860–1865). אנשים רבים עזרו למילר בעבודת קטלוג ואיורים, לרבות לואיזה אטקינסון שעל פעילותה בתחום זכתה להכרה רבה ומספר צמחים נקראו על שמה. הוא תיאר לראשונה צמחים רבים של אוסטרליה, לרבות דקל אלכסנדר.

פרדיננד פון מילר נפטר במלבורן ונטמן בבית העלמין של העיר.

החל משנת 1904 מוענקת "" מטעם , עבור תרומה בתחומים: בוטניקה, זואולוגיה או אנתרופולוגיה. מקומות רבים באוסטרליה וניו זילנד נקראים על שמו. צמחים שנקראו לכבודו נושאים שם: muelleri, muellerina או-muelleriana.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה
* תיאור פעילותו
* 
* 

קטגוריה:בוטנאים
קטגוריה:מדענים אוסטרלים
קטגוריה:ברונים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קיל
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירים מפקדים
קטגוריה:ילידי 1825
קטגוריה:נפטרים ב-1896
שון קלייבר

**שון דזמונד קלייבר** (בהולנדית: **Sean Desmond Klaiber**; נולד ב-31 ביולי 1994) הוא כדורגלן הולנדי-סורינאמי המשחק בעמדת המגן הימני בברונדבי.

## קריירת מועדונים
קלייבר, התחיל לשחק כדורגל במספר מועדוני כדורגל מקומיים ובהם גם זו של אייאקס. בשנת  הצטרף לאקדמיה של אוטרכט. ב-29 באוקטובר 2013, קלייבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-2 נגד קוזאקן בויס במסגרת הגביע ההולנדי. ב-23 בפברואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ההולנדית בניצחון 0-1 נגד חרונינגן.

בינואר  הושאל לדורדרכט עד לסיום העונה. ב-27 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-2 נגד גו אהד איגלס. בסיום העונה, חזר לאוטרכט. ב-20 ביולי 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בזירה האירופית בניצחון 1-3 נגד ולטה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.

ב-1 באוקטובר 2020 קלייבר חתם לשלוש שנים באייאקס עם אופציה לעונה נוספת, בה התאחד עם אריק טן האך שאימן אותו בעבר באוטרכט. הוא חתם בה כמחליפו של סרג'יניו דסט שעזב לברצלונה. ב-18 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-5 נגד הירנפיין.

ב-29 באוגוסט 2022 חתם באוטרכט.

ב-1 בספטמבר 2023 חתם בברונדבי מליגת העל הדנית.

## קריירה בינלאומית
קלייבר נולד בהולנד להורים לממוצא סורינאמי ולכן היה זכאי לייצג את שני הלאומים בזירה הבינלאומית. בצעירותו, קלייבר שיחק בנבחרת הצעירה של הולנד.

ב-13 ביוני 2021 קלייבר החליט לייצג את סורינאם וכעבור שבועיים זומן לסגל הנבחרת הלאומית לקראת גביע הזהב 2021. ב-12 ביולי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-0 ל.

## תארים
; אייאקס
*ליגת העל ההולנדית: 2020/2021, 2021/2022
*הגביע ההולנדי: 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:כדורגלנים סורינאמים
קטגוריה:מגני כדורגל סורינאמים
קטגוריה:מגני כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלני אוטרכט
קטגוריה:כדורגלני דורדרכט
קטגוריה:כדורגלני אייאקס
קטגוריה:כדורגלני ברונדבי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סורינאם
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2021
קטגוריה:ספורטאים זרים בדנמרק
קטגוריה:סורינאמים שנולדו ב-1994
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1994
לאסלו קמן

**לאסלו קמן** (בהונגרית: **Kemény László**; אוקאן, 1 בינואר 1899 – בודפשט, 8 במאי 1970) היה שחקן יהודי-הונגרי, זוכה פרס האמן המצטיין (1965). קמן היה אחד השחקנים בסרט המפורסם אי שם באירופה.

## ביוגרפיה
לאסלו קמן נולד במשפחה יהודית בכפר הגדול אוקאן במחוז בקש כבנם של ינה (יעקב) קמן, רופא כללי, ושל מריאן לז'נסקי. לאסלו קמן היה חבר בתיאטרון אנגלס בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. הוא סיים את לימודיו באקדמיה לדרמה ב-1921, שיחק בקולוז'וואר מ-1922 עד 1930 ועבר לעיר מישקולץ בצפון הונגריה ב-1930. שם הפך לשחקן ולבמאי הראשי של הלהקה של מיהאי שבשטין. משנת 1933 שיחק בתיאטרון העיר סגד ואחר כך שוב במישקולץ. לאחר מכן הגיע לבודפשט בחוזה עם "התיאטרון ההונגרי".

משנת 1938 לא הורשה לעלות על הבמה עקב החוקים ה(אנטי) יהודיים (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) ושרד את תקופת השואה במשך כשש שנים. לאחר מלחמת העולם השנייה משנת 1945 שיחק בלהקות שונות בבודפשט, ואז ב-1955 הצטרף לתיאטרון הלאומי של בודפשט. הוא גם שיחק לעיתים קרובות ברדיו ובטלוויזיה. קמן שיחק בקביעות בסרטי קולנוע אחרי 1945. מ-1951 עד 1952 היה מרצה באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע. ב-1965 קיבל את פרס האמן המצטיין.

## תפקידי תיאטרון עיקריים

### תפקידי קולנוע

## לקריאה נוספת
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים הונגרים
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1899
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1970
משפחת פרנג'יפאני

[ממוזער|סמל משפחת פרנג'יפאני, מכתב יד בסביבות 1700, כעת ב- Biblioteca Estense ב[מודנה]]
**משפחת פרנג'יפאני** (נכתב גם כ - **Frangipane**, **Freiapane**, **Fricapane** או **Fresapane**) הייתה שבט פטריציאני רומאי רב עוצמה בימי הביניים.

## היסטוריה
[ממוזער|[טדאו צוקרי, עריפת ראשו של פאולוס הקדוש, 1558–1559, בקפלת פרנג'יפאני של סן מרצ'לו אל קורסו ברומא]]
משפחת פרנג'יפאני טוענת שמוצאה הוא ממשפחת הפלבאים הרומית של אניצ'י, אולם האזכור הראשון של המשפחה הוא רק משנת 1014, במסמך המתייחס למנזר פרפה. תעודת קלף של אוטו הראשון בארכיון פרנג'יפאני בקסטלו די פורפטו, בפריולי, מתוארכת ל-10 בינואר 973.

משפחת פרנג'יפאני נטלה חלק משמעותי במאבק בין האפיפיור גרגוריוס השביעי לקיסר האימפריה הרומית הקדושה היינריך הרביעי, ושלטו ברומא לזמן קצר בין 1107 ל-1108. בסכסוך בין משפחות אורסיני וקולונה הם תמכו באורסיני. הם הגיעו לשיא כוחם כשהצליחו לגרום לבחירתו של האפיפיור הונוריוס השני בשנת 1124. החל מ-1130 החזיקו בני משפחת פרנג'יפאני בקולוסיאום של רומא, אותו ביצרו ושהקנה להם שליטה אסטרטגית על הגישות לארמון הלטראנו, מעון האפיפיור, מצפון וממערב; המשפחה איבדה את השליטה בקולוסיאום למשפחת אניבלדי (Annibaldi) באמצע המאה השלוש עשרה.

בשנת 1268 בגד ג'ובאני פרנג'יפאני, אדון אסטורה, בקונראדין, הדוכס המתבגר משוואביה ואחרון שושלת הוהנשטאופן, שמצא מקלט במצודת טורה אסטורה לאחר תבוסתו בקרב טאגליאקוזו. פרנג'יפאני עצר אותו ומסר אותו לשארל הראשון שערף את ראשו.

למשפחה היו קרקעות בקמפניה הרומית מדרום לרומא, ביניהם , , ,  ו, ומאוחר יותר גם בנמי.

שני ענפי המשפחה, צאצאי הרוזנים Damiani di Vergada Gliubavaz Frangipani (Frankopan) Detrico בדלמטיה וקרואטיה וצאצאי הרוזנים Frangipani (Frankopan) של Vegle, Modrussa ו- Vinodol בקרואטיה, והרוזנים פרנג'יפאני באיטליה, עדיין קיימים.

למשפחת פרנג'יפאני היו אחוזות בטרנצ'נטו ובפורפטו.

## קישורים חיצוניים

פרנג'יפאני
דורית צמרת

**דורית צמרת** (30 באוגוסט 1942 – 5 בינואר 2023) הייתה מרצה לקולנוע, פעילת שלום ופזמונאית ישראלית.

## ביוגרפיה
נולדה לשמריה צמרת, פעיל תנועת ההעפלה, ולהדסה צמרת בקיבוץ בית השיטה.
היא שירתה בצה"ל בנח"ל, וכתבה בעיתון "במחנה נח"ל".

לאחר שחרורה מצה"ל, חזרה לקיבוץ, שם ערכה את "יחד", ביטאון התק"ם בין השנים 1984–1986.

צמרת כתבה את המילים למספר שירים שהולחנו.
שירה המפורסם ביותר הוא "החיטה צומחת שוב", ללחן של חיים ברקני, אותו כתבה לאחר מלחמת יום הכיפורים לזכרם של 11 בני הקיבוץ שנפלו במלחמה. השיר בוצע, בין היתר, על ידי הגבעטרון, חוה אלברשטיין, אביבה שחף, קולות ירדן, אחינועם ניני, ירדנה ארזי, קרן פלס, שלומית אהרון, אוהד חיטמן, רוחמה רז, שי המבר ודודו זכאי.
שירים נוספים שכתבה הם "זה רק מילים" ללחנו וביצועו של יחזקאל דורי, "יש מה לספור" שהלחין דן פלד, "סיפורי אהבה" שהלחין יחזקאל דורי וכן "וכל זה תם ולא נשלם יותם" ללחן של נחום היימן, שביצעה סי היימן. השיר נכתב לזכר יותם לוטן, בן בית השיטה, שנהרג במלחמת לבנון השנייה.

בראיון איתה שפורסם ב-2014, סיפרה צמרת שכפעילת שלום, בין השאר, תמכה בתנועות ארבע אמהות, שוברים שתיקה ולוחמים לשלום והייתה פעילה בעמותת בדרך להחלמה.

צמרת הייתה נשואה לניסן ארנברג, אם לארבעה ילדים וסבתא לתשעה נכדים. בתה היא התסריטאית והיוצרת נועה ארנברג.

צמרת נפטרה בביתה ב-5 בינואר 2023 בגיל 80.

## קישורים חיצוניים

* דורית צמרת, באתר "שירה עובדת"
* 
* 
* 
*  מחברת "החיטה צומחת שוב" מספרת: "אנשים רוצים לקוות", באתר גלי צה"ל; במקור, מתוך התוכנית "בוקר טוב ישראל"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:פזמונאיות ישראליות
קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:פזמונאיות כותבות עברית
קטגוריה:פזמונאים כותבי עברית
קטגוריה:סגל במחנה נח"ל
קטגוריה:בית השיטה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית השיטה
קטגוריה:חברי בדרך להחלמה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2023
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
אזור ביוגאוגרפי

ממוזער|שמאל|250px|מפה של האזורים הביוגאוגרפיים היבשתיים.
ממוזער|שמאל|250px|מפה של האזורים הביוגאוגרפיים הימיים.

**אזור ביוגאוגרפי** (בלטינית: **Ecozone**) הוא שם לכלל האזורים הביוגאוגרפים לאורך כדור הארץ, כשחלוקתם היא לרוב קשורה ליבשות לרוב בהתבסס על טקטוניקת הלוחות, אף שישנם גם אזורים ביוגאוגרפים ימיים. המונח ליחידה אקולוגית קטנה מהם הוא אזור ביולוגי (bioregion) ואחריו אזור אקולוגי. מספר חוקרים רואים במקווי מים מתוקים עם אגני ניקוז בולטים, שאינם זורמים לים גם יחידות דומות (Endorheic basin).

האזורים מכוונים לביוטות שלמות כשמונחים פחות רווחים כוללים את הזואוגאוגרפיה וממלכת צמחייה, אשר כיום נמדדים באותם אזורים ביוגאוגרפים.

ההבדל בין אזור ביוגאוגרפי לביומה הוא שביומה כוללת בתי גידול, אשר נמדדים על בסיס צורת חיים או הסתגלות אבולוציונית של בעלי חיים, פטריות, מיקרואורגניזמים וצמחים לאקלים, טיב הקרקע ועוד.

## חלוקה
הקרן העולמית לשימור חיות הבר מציגה 8 אזורים ביוגאוגרפים יבשתיים:

הקרן העולמית לשימור חיות הבר והחברה לשימור הטבע (The Nature Conservancy) מציגים גם 43 אזורים ביוגאוגרפים ימיים. עם זאת נפוץ יותר השימוש של ארגון "MEOW" ("Marine Ecoregions of the World") בו ישנם 12 אזורים ביוגאוגרפים ימיים, המקבילים מעט ליבשות:

# האזור הארקטי
# מערב האינדו-פסיפי
# מרכז האינדו-פסיפי
# מזרח האינדו-פסיפי
# אוסטרליה הממוזגת
# הצפון-אטלנטי הממוזג
# הצפון-פסיפי הממוזג
# אמריקה הדרומית הממוזגת
# אפריקה הדרומית הממוזגת
# האטלנטי הטרופי
# המזרח פסיפי הטרופי
# האוקיינוס הדרומי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
שון ברדי

**שון לאנס ברדי** (באנגלית: **Sean Lance Berdy**; נולד ב-3 ביוני 1993) הוא שחקן, מפיק ותסריטאי אמריקאי.

## ביוגרפיה
ברדי נולד בבוקה רטון, פלורידה. הוא חירש מלידה. הוא דובר שפת הסימנים האמריקאית (ASL) ובנוסף הוא דובר אנגלית. כילד, ברדי התעניין בקסמים. הוא זכה בפרס הקוסם הצעיר בפסטיבל הקוסמים העולמי שהתקיים בסנקט פטרבורג. ברדי אובחן עם הפרעה דו-קוטבית כשהיה בן 11.

## קריירה
ברדי ערך את הופעת הבכורה שלו בקולנוע בסרט הקולנוע "The Sandlot 2" משנת 2005. לאחר מכן שיחק בסרטי הקולנוע, "Bondage" ,"The Deaf Family" ו-"Legend of the Mountain Man". ברדי הופיע במספר פרסומות בערוצים ציבוריים.

ברדי עבר לקליפורניה בשנת 2011 כדי להשתתף בסדרה "הוחלפו בלידתן", בה כיכב בתפקיד ראשי. הוא גילם את אמט בלדסו, בנה של מלודי בלדסו, בגילומה של מרלי מטלין. הוא היה מועמד לפרסי בחירת הנוער לשנת 2011 בקטגוריית פריצת השנה. הוא סיים את התיכון תוך כדי הצילומים. ברדי דיבב בשפת הסימנים האמריקאית את סרט הקלונוע "עידן הקרח 4: יבשת בתנועה". בשנת 2019 הוא שיחק בתפקיד סם אליוט, בסדרת הטלוויזיה "עולם חדש".

הוא כתב, הפיק, צילם וביים את הסרט הקצר "Sean Berdy: Enrique Iglesias' Hero", סרט בשפת הסימנים.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:מפיקים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1993
ג'וש פארקר

**ג'ושוע קווין סטנלי פארקר** (באנגלית: **Joshua Kevin Stanley Parker**; נולד ב-1 בדצמבר 1990) הוא כדורגלן אנטיגואי המשחק בעמדת החלוץ באוקספורד סיטי.

## קריירת מועדונים
פארקר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קווינס פארק ריינג'רס. בינואר  הושאל לוילמבלדון AFC למספר חודשים בסיומם חזר לקווינס פארק ריינג'רס. ב-10 באפריל 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד קריסטל פאלאס.

באוקטובר , הושאל לתקופה של חודש לנורת'המפטון טאון. ב-23 בנובמבר 2010 הושאל לוויקומב וונדררס.

ב-5 באוגוסט 2011 פארקר חתם על חוזה באולדהאם אתלטיק. במחזור הראשון של העונה, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד שפילד יונייטד. ב-8 במרץ 2012 פארקר הושאל לדאגנהאם אנד רדברידג' עד לסיום העונה.

בדצמבר  חתם באוקספורד יונייטד.

ביוני  חתם בדומז'אלה מליגת העל הסלובנית. ב-4 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לאסטרה ג'ורג'ו במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. בעונת  הבקיע 11 שערי ליגה בקבוצה.

ב-8 בינואר 2015 חתם בכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית. ב-20 באוגוסט הושאל לאברדין מליגת העל הסקוטית בה שיחק עד ינואר .

במרץ 2016 השתתף בתוכנית "בואו לאכול איתי" ששודרה בערוץ 4 שצולמה בתקופה בה שיחק באברדין.

בינואר  חתם בווילסדטון מהליכגות הנמוכות של אנגליה, אך כעבור שבועיים חתם בג'ילינגהאם. בהמשך הקריירה שיחק גם בצ'רלטון את'לטיק, וייקומב וונדררס ובורטון אלביון.

## קריירה בינלאומית
בנובמבר  הצטרף לנבחרת אנטיגואה וברבודה. ב-10 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד .

ב-8 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד .

## תארים
; צ'רטון את'לטיק
*פלייאוף העלייה של הפוטבול ליג הראשונה: 

; וייקומב וונדררס
*פלייאוף העלייה של הפוטבול ליג הראשונה: 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנטיגואים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אנטיגואים
קטגוריה:כדורגלני ויקם וונדררס
קטגוריה:כדורגלני קווינס פארק ריינג'רס
קטגוריה:כדורגלני אולדהאם אתלטיק
קטגוריה:כדורגלני דומז'אלה
קטגוריה:כדורגלני הכוכב האדום בלגרד
קטגוריה:כדורגלני אברדין
קטגוריה:כדורגלני ג'ילינגהאם
קטגוריה:כדורגלני צ'רלטון את'לטיק
קטגוריה:כדורגלני בורטון אלביון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנטיגואה וברבודה
קטגוריה:ספורטאים זרים בסלובניה
קטגוריה:ספורטאים זרים בסרביה
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1990
טי. ג'יי. ברמבל

**תומאס-ג'יימס אברטון "טי. ג'יי." ברמבל** (באנגלית: **Thomas-James Everton "TJ" Bramble**; נולד ב-9 במאי 2001 בדטרפורד שבאנגליה) הוא כדורגלן אנטיגואי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת דובר את'לטיק מהנשיונל ליג ובנבחרת אנטיגואה וברבודה.

## קריירת מועדונים
### ג'ילינגהאם
ברמבל החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של ג'ילינגהאם. ב־4 בפברואר 2019 הצטרף לדיל טאון למשך 28 ימים. ב-31 במאי 2019 חתם על החוזה המקצועני הראשון שלו בג'ילינגהאם. ב-1 בנובמבר 2019 הצטרף לאיסט גרינסטיד טאון. הוא ערך שבע הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-22 בפברואר 2020 הושאל לסיטינגבורן. ב-24 ביוני 2020 שוחרר ברמבל מג'ילינגהאם מבלי ששיחק בקבוצה הראשונה של המועדון.

### דובר את'לטיק
ב-24 באוגוסט 2020 חתם ברמבל בדובר את'לטיק מהנשיונל ליג.

## קריירה בינלאומית
ב-21 במרץ 2018 ערך ברמבל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנטיגואה וברבודה, בניצחון 3-2 על נבחרת ברמודה במשחק ידידות.

בשנת 2021 הוא השתתף במשחק של הנבחרת במוקדמות של מונדיאל 2022.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנטיגואים
קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:קשרי כדורגל אנטיגואים
קטגוריה:כדורגלני ג'ילינגהאם
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנטיגואה וברבודה
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-2001
קטגוריה:אנטיגואים שנולדו ב-2001
סנחריב מלכי

**סנחריב מלכי צבאח** (בערבית: **سنحاريب ملكي صباح**; נולד ב-1 במרץ 1984) הוא כדורגלן עבר ארמי-סורי ששיחק בעמדת החלוץ.

## קריירת מועדונים
מלכי נולד בקמישלי שבסוריה ובגיל צעיר היגר עם משפחתו לבלגיה. החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של ג'טה. בקיץ  הצטרף לרויאל אוניון סן-ז'ילואז מהליגה השלישית בבלגיה.

בינואר  חתם ברוסלארה מליגת העל הבלגית. ב-4 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד לוקרן. ב-4 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד גנט.

בינואר  חתם בגרמינל בירסחוט. בעונתו הראשונה במועדון לא הבקיע ולו שער אחד, אולם עונה לאחר מכן הבקיע 16 שערים.

בינואר  הושאל לפאנטראקיקוס מהליגה היוונית השלישית עד לסיום העונה.

בקיץ  חתם ברודה מליגת העל ההולנדית. את עונתו הראשונה בקבוצה סיים עם 25 שערים ובצוותא עם לוק דה יונג היה שני רק לבאסט דוסט שהבקיע 32 שערי ליגה, בטבלת מלך שערי הליגה. עונה לאחר מכן כבש 17 שערים.

בקיץ  הצטרף לקסימפאשה מליגת העל הטורקית, בה שיחק שלוש שנים.

בהמשך הקריירה שיחק באל-וכרה ופתיח קארגומרוק. בינואר  חזר למועדון נעוריו ג'טה, בו שיחק עד סיום העונה.

## קריירה בינלאומית
בשנת , מלכי הצטרף לסגל נבחרת סוריה, אותה היה זכאי לייצג כיוון שנולד בה. ב-17 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד . ב-22 ביוני של אותה שנה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–3 נגד .

מלכי נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אסיה בכדורגל 2011.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סורים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סורים
קטגוריה:בריסל: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני רויאל אוניון סן-ז'ילואז
קטגוריה:כדורגלני רוסלארה
קטגוריה:כדורגלני בירסחוט
קטגוריה:כדורגלני פאנטראקיקוס
קטגוריה:כדורגלני לוקרן
קטגוריה:כדורגלני רודה
קטגוריה:כדורגלני קסימפאשה
קטגוריה:כדורגלני פתיח קארגומרוק
קטגוריה:כדורגלני אל-וכרה
קטגוריה:אישים ממוצא אשורי
קטגוריה:נוצרים סורים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סוריה
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2011
קטגוריה:ילידי 1984
פול רנסון

**פול רנסון** (בצרפתית: **Paul Ranson**; 29 במרץ 1864 – 20 בפברואר 1909) היה צייר וסופר צרפתי, הקשור לתנועת הנאבי.

## ביוגרפיה
אמו נפטרה בלידה, והוא גדל וחונך על ידי אביו סבו וסבתו. אביו לואיס קזימיר רנסון היה פוליטיקאי שכיהן שתי קדנציות כראש עיריית לימוז'. הוא קיבל את שיעורי הציור הראשונים שלו מסבו, ז'אן ז'אק מקארט, ונרשם לבית הספר לאמנויות יפות ב-1877.

בשנת 1884, הוא התחתן עם בת דודתו הראשונה, מארי-פרנס רוסו, ולמשך זמן מה למד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות דקורטיביות, לפני שעבר לאקדמיה ז'וליאן, שם למד אצל טוני רובר-פלורי בין השנים 1886 ל-1891. בשנת 1888, הוא הפך לאחד מחמשת החברים המייסדים של "תנועת הנאבי", קבוצה שמילאה תפקיד גדול במעבר מהאימפרסיוניזם לסגנונות השונים של האמנות המודרנית. בין המייסדים היו פול סריזייה, פייר בונאר ומוריס דני.

בשנת 1891, הוא השתתף בהופעות הסימבוליסטיות בתיאטרון האמנות, שם המשורר, פול פור, ארגן מופעים לטובת חברו המשורר, פול ורלן  ופול גוגן.

הוא גם השתתף בתערוכות קבוצתיות שנערכו בין השנים 1891 ל-1895, וכן בסלון בפריז ובבריסל לאחר 1894. באותה שנה, הוא הפנה את העניין שלו להמשך חייו בתיאטרון בובות על ידי פתיחת תיאטרון כזה מעשה ידיו של ז'ורז' לקומב. עם זאת, הוא נתקל בכמה קשיים זמן לא רב לאחר מכן, כאשר מות אביו החורג, צ'ארלס רוסו, אילץ אותו ואת מארי לפנות את דירתם.

התעניינותו בתיאוסופיה, קסם ותורת הנסתר בא להבדיל אותו מחברו בתנועת הנאבי. בשנת 1898, הריונה של מארי הביא לקשיים נוספים, שכן הוא נפגע מאיבוד הדוגמנית האהובה עליו. לאחר 1899 החל מצב בריאותו להידרדר וציוריו השתנו - הוא התמקד במיתולוגיה, כישוף ונושאים אנטי ממסדיים.

בשנת 1908, כשראו אותו מתמודד עם בעיות בריאות וכסף חמורות, חבריו בתנועת הנאבי הקימו את ״האקדמיה רנסון״, והפקידו בידיו את ניהולה. מארי השתלטה עליה לאחר מותו והאקדמיה שרדה בצורות שונות, עד 1955.

הוא מת ממחלת הטיפוס ב-1909 ונקבר בלימוז'.

## גלריה

File:Display image (13).jpg

File:Paul Ranson - Zwei Akte.jpg
File:Christ et Buddha by Paul Ranson 1880.JPG

File:Les Sorcières autour du feu Paul Ranson PMD 976.3.63.jpg

File:Display image (21).jpg

File:Paesaggio nabi paul ranson.jpg



## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1864
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1909
משפחת פיירלאוני

ממוזער|סמל משפחת פיירלאוני
**משפחת פיירלאוני**, (באיטלקית: **Pierleoni**) כלומר "בני פיטר ליאו", הייתה שושלת אצילים איטלקית ממוצא יהודי בימי הביניים. בני המשפחה הם צאצאים של היהודי המומר ליאו דה בנדיקטו . ראשי המשפחה נשאו לעיתים קרובות את התואר "קונסול הרומאים".

בני המשפחה היו בנקאים וגיבו כלכלית את הרפורמות של האפיפיור לאו התשיעי.

בעוד שבני משפחת פיירלאוני בתקופת גדולתם טענו בשקר כי הם צאצאים ממשפחת האצילים הרומית העתיקה של בני האניצ'ים , אויביהם ברומא עשו הרבה ממוצאם היהודי ועיסוקם כמלוים בריבית. בנו של ליאו היה פיטר ליאו פיירלאוני , ובניו גרפו למשפחה תהילה כמגיני האפיפיורים: אורבנוס השני מת ביולי 1099 באחד מבתי המשפחה.

כשהקיסר הנרי החמישי הגיע לרומא (1111), עמד פטרוס לאוניס בראש משלחת האפיפיור שבאה להתפייס עם הקיסר. האפיפיור פסקליס השני הפך את בנו של פיירלאוני, פיטר פיירלאוני, לקרדינל, וכן העניק את טירת סנטאנג'לו לפטרוס. ניסיונו של פיירלאוני להעמיד את אחד מבניו כנציב רומא ב-1116, אף על פי שנתמך על ידי פסקל השני, עורר התנגדות שלוותה במהומות ושפיכות דמים. פטרוס, יהפוך מאוחר יותר לאנטי אפיפיור אנקלטוס השני, ואחיו, ג'ורדנו פיירלאוני , עם תחיית הקומונה של רומא ב-1144, הפך לראש הרפובליקה כפטריק. המשפחה תמכה בדרך כלל באפיפיור וייצגה את פלג הגואלפים בעיר נגד הגיבלינים, לעיתים קרובות בהנהגתם של משפחת פרנג'יפאני.

שטח המשפחה רחב וכולל את אי הטיבר ובית מגדל נוסף ליד תיאטרון מרקלוס.

שני ענפים של משפחת פיירלאוני עדיין קיימים. הראשון הוא זה של מטליקה ופזארו במרקה והשני הוא של צ'יטה די קאסטלו באומבריה. שניהם עדיין בני האצולה האיטלקית.

## קישורים חיצוניים

פיירלאוני
פיירלאוני
הקונגרס הציוני העולמי השלושים ושבעה

**[[הקונגרס הציוני העולמי]] השלושים ושבעה** התכנס בבנייני האומה בירושלים ב-20–22 באוקטובר 2015 ז'- ט' בחשון תשע"ו. הקונגרס כלל 500 נציגים: 38% מישראל (199 מושבים), 29% מארצות הברית (152 מושבים), ו-33% משאר רחבי העולם (173 מושבים).

הקונגרס הציוני העולמי הוא הגוף הנבחר של התנועה הציונית, המבקש לייצג את היהודים ברחבי העולם, ומשמש כמוסד העליון לחקיקה וקבלת החלטות של ההסתדרות הציונית העולמית. צירי הקונגרס הם נציגים הנבחרים ממפלגות (פדרציות) ציוניות ברחבי העולם. תקציבו של הקונגרס הציוני העולמי מוערך בכמיליארד דולר לשנה. חברי הקונגרס מקיימים דיונים על נושאים עכשוויים הנוגעים לעם היהודי ולישראל, אחראים לקביעת התקציב והחוקה וממנים את חברי מוסדות התנועה, כגון ההנהלה הציונית והוועד הפועל הציוני.

## הבחירות לקונגרס השלושים ושבעה
ליהודי ישראל מוקצים 199 נציגים (38%) הנקבעים על פי המפתח המפלגתי נכון לאותו הזמן. לפיכך, בקונגרס הציוני העולמי השלושים ושבעה, ייצגו את ישראל נציגים לפי תוצאות בחירות הכנסת העשרים.

נציגי יהודי ארצות הברית נבחרים בבחירות. שלוש המפלגות הגדולות של הרפורמים (ARZA), הקונסרבטיביים (Mercaz USA), ותנועת המזרחי זכו במעל 72% מכמות הנציגים הכללית.

מפלגות בולטות נוספות הן הפורום ליהודים ממוצא רוסי (American Forum for Israel), הפרוגרסיבים (Hatikvah) והימין היהודי (ארגון ציוני אמריקה, ZOA) שזכו יחדיו בכ-17% מהמושבים.

יהודי שאר התפוצות אינם מנהלים בחירות אלא מחליטים וממנים את נציגיהם יחדיו (33%).

בבחירות אלו התפצלה תנועת הנוער הציוני מברית שקיימה עם מפלגת קדימה מ־2006.

### תוצאות הבחירות

## קישורים חיצוניים
* 
*בקונגרס הציוני העולמי, הרפורמה תובעת את תביעתה בעתידה של ישראל
*רפורמה בבחירות לקונגרס הציוני העולמי

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: אירועים
קטגוריה:2015 בישראל
37
אדית ברוק

**אדית ברוק** (באנגלית: **Edith Bruck**; נולדה ב-3 במאי 1932) היא סופרת ובמאית יהודייה-הונגריה, ניצולת השואה. מתגוררת באיטליה ועובדת וכותבת באיטלקית.

## קורות חיים
ברוק נולדה בשם אדית שטיינשרייבר למשפחה ענייה בכפר טיסברצל על גבול אוקראינה. בשנת 1944 גורשה המשפחה לאושוויץ, שם מתה אמה. המשפחה הועברה למחנה הריכוז דכאו, שם מת אביה, לאחר מכן הועברה לגרוס-רוזן ולבסוף לברגן-בלזן, שם שוחררו הילדים הנותרים על ידי בעלות הברית ב-1945. בסך הכל שהתה ברוק בשישה מחנות ריכוז והשמדה. אחד מאחיה מת במחנות הריכוז. היא חזרה להונגריה ולאחר מכן נסעה לצ'כוסלובקיה, שם התגוררה אחות נוספת עם משפחתה. בספטמבר 1948 עלתה לישראל, לאחר שברחה מאירופה בעזרת נישואים פיקטיביים, וחייתה תקופה בפרדס חנה. ברוק התאהבה בעולה מבודפשט, הונגריה, אותו פגשת באונייה בדרך לישראל. הוא היה אלים כלפיה והדבר הוביל אותה להתגרש ממנו. על מנת להתחמק מגיוס לצה"ל נישאה שוב בנישואים פיקטיביים לאדם ששם משפחתו ברוק. מ-1954 חיה ברומא.

### קריירה
ב-1959 היא פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה *Chi ti ama così*, שתורגמה לאנגלית בשנת 2001.

ב-1971 היא כתבה את המחזה הראשון שלה, "סולה פורטה". ברוק הייתה מייסדת תיאטרון תיאטרו דלה מדלנה ברומא. משנות ה-70 עד שנות ה-90 עבדה בערוץ הטלוויזיה הציבורי RAI כבמאית ותסריטאית.

היא תרגמה יצירות של משוררים הונגרים אטילה יוז'ף ומיקלוש רדנוטי לאיטלקית. יצירותיה תורגמו לשפות אחרות בהן הונגרית, דנית, הולנדית, אנגלית וגרמנית.

ברבות השנים צולמו סרטי קולנוע איטלקיים המבוססים על ספריה.

ספרה "הלחם האבוד" היה מועמד לפרס סטרגה לשנת 2021. בספר מתארת ברוק את עברה בכפר הולדתה, הגירוש למחנה אושוויץ, שחרורה וחזרתה לחיים באיטליה.

בפברואר 2021 ביקר האפיפיור פרנציסקוס בביתה, לאחר שהתרגש מראיון שהעניקה בחודש ינואר לעיתון הוותיקן לרגל יום השואה הבינלאומי.

בנובמבר 2021 סירבה לקבל פרס מידי ראש עיריית אנציו שבמחוז לאציו, לאחר שנודע לה כי בניטו מוסוליני קיבל בעבר את אזרחות הכבוד של העיר, ושהתואר הזה לא נשלל ממנו מעולם.

## חיים אישיים
בגיל 16 נישאה למילאן גרון ועברה לישראל. הזוג התגרש לאחר שנה. שנה לאחר מכן היא נישאה לדני רוט, אבל גם הנישואים האלה הסתיימו בגירושים. לאחר מכן היא התחתנה עם מכר בשם ברוק כדי לדחות את שירות החובה הצבאי שלה; היא התגרשה ממנו כשהייתה בת 20 אבל שמרה על שם משפחתו. ב-1954 עברה לרומא ונישאה לסופר והבמאי האיטלקי נלו ריסי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתרגמים יהודים הונגרים
קטגוריה:מתרגמים יהודים איטלקים
קטגוריה:ניצולות השואה: הונגריה
קטגוריה:מתרגמים לאיטלקית
קטגוריה:מתרגמים מהונגרית
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה איטלקים
קטגוריה:סופרות יהודיות
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז גרוס-רוזן
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז ברגן-בלזן
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז דכאו
קטגוריה:מחזאים יהודים איטלקים
קטגוריה:מחזאים יהודים הונגרים
קטגוריה:מחזאיות יהודיות
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים איטלקים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים הונגרים
קטגוריה:הונגריות שנולדו ב-1932
למור מוכתר

**למור מוכתר** (שם מדעי: *Eulemur coronatus*) הוא מין של פרימט מהסוג למור האנדמי לאי מדגסקר.
## מאפיינים
אורכו של הלמור המוכתר ארבעים עד חמישים סנטימטרים. הזכר בעל פרווה בצבע חום-אדמדם ואילו הנקבה בעלת פרווה בצבע אפור-לבן. לשני הזוויגים יש כתר בצבע חום-כתום וזה מקור שמו של הלמור. הלמור המוכתר חי ביערות טרופיים יבשים ויערות נשירים יבשים בצפון מדגסקר וניזון בעיקר מפרחים, פירות ועלים. תקופת ההיריון היא עד 125 ימים והצאצאים נולדים בין ספטמבר לאוקטובר. הצאצאים מגיעים לבגרות מינית בגיל שנתיים ותוחלת החיים של הלמורים המוכתרים היא כ-20 שנה בטבע. הטורפים העיקריים של הלמור המוכתר הם חנק קרקע מלגשי, עופות דורסים וטורפי מדגסקר כמו הפוסה. הלמור המוכתר מסווג על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור סכנת הכחדה עקב בירוא יערות נרחב באי מדגסקר וציד. בשנת 2004 נותרו כ-1,000 עד 10,000 למורים מוכתרים בטבע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1842
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:למוריים
ליאון פיליפס

**ליאון צ'ייס "רד" פיליפס** (באנגלית: **Leon Chase "Red" Phillips**; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מאוקלהומה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של אוקלהומה וכמושל אוקלהומה ה-11. כמחוקק וכיושב ראש בית הנבחרים, הוא קנה לעצמו שם של מי שחסם את הצעותיהם של המושלים ויליאם מארי וא. ו. מרלנד, כולל מרכיבים של הניו דיל. כמושל, דחף פיליפס לקיצוצים חדים בתקציב, אך לא עלה ידו מלהימנע מתקציב בלתי מאוזן.

לאחר פרישתו מהחיים הפוליטיים, עבד פיליפס כעורך דין עד למותו.
## ראשית חייו
ליאון פיליפס נולד בגרנט סיטי שבמיזורי לרופוס פוטנאם וברתה ויולט (לבית ברסלר) פיליפס. בילדותו עברה המשפחה לעיירה פוס שבמחוז קאסטר שבאוקלהומה. כאשר היה סטודנט באוניברסיטת אפרוורת' שבאוקלהומה סיטי, הוא למד כמורה, אך שינה את מסלול לימודיו ללימודי משפטים וב-1916 סיים לימודי תואר במשפטים באוניברסיטת אוקלהומה. באותה שנה הוא נשא לאישה את מירטל אלנברגר מהעיר נורמן, ולשניים נולדו שני ילדים.

באותה שנה התקבל פיליפס ללשכת עורכי הדין של אוקלהומה ומאוחר יותר החל להופיע בבית המשפט העליון של ארצות הברית. לאחר שירות בצבא ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה, הוא שב לעיר אוקמה שבאוקלהומה, שם הוא המשיך בעיסוקו בעריכת דין.
## קריירה פוליטית
פיליפס נבחר לבית הנבחרים של אוקלהומה שלוש פעמים, וכיהן בו בשנים 1933–1938. ב-1935 הוא כיהן כיושב ראש הבית. הוא הוביל את האופוזיציה להצעותיהם של המושלים ויליאם מארי וא. ו. מרלנד, על אף שזה האחרון סייע לו להיבחר כיושב ראש בית הנבחרים.

בבחירות למשרת מושל אוקלהומה התמודד פיליפס נגד מועמד המפלגה הרפובליקנית רוס ריזלי. הוא ניצח בבחירות, הושבע כמושל ב-9 בינואר 1939, וכיהן עד 11 בינואר 1943.

במהלך כהונתו כמושל, הואשם פיליפס בקבלת שוחד, נשפט פעמיים, אך בסופו של דבר זוכה מכל אשמה. פיליפס היה חבר בית הנבחרים המדינתי הראשון באוקלהומה שנבחר כמושל ותקופת כהונתו עמדה בסימן של הצעותיו לקיצוץ בתקציב המדינה. על אף הקיצוצים הנרחבים, התקציב שאישר מושב בית הנבחרים של 1939 היה בלתי מאוזן. היה זה התקציב האחרון שלא היה כפוף לדרישת החוקה לתקציב מאוזן, שאושרה על ידי ציבור הבוחרים ב-1941. תיקון זה של החוקה היה ביוזמתו של פיליפס.

פיליפס ראה בניו דיל כהתערבות פדרלית בענייני המדינות ונמנה עם מתנגדיו.
## שנותיו האחרונות
לאחר סיום כהונתו כמושל, שב פיליפס לחוותו ליד אוקמה שבאוקלהומה, והמשיך לעסוק בעריכת דין עד יומו האחרון.

ליאון פיליפס נפטר כתוצאה מהתקף לב ב-27 במרץ 1958, בעת שהמתין ללקוח ליד משרד הדואר של העיר אוקמולגי. הוא נטמן בבית הקברות הילקרסט שבעיירה וליטקה.

## קישורים חיצוניים

* ליאון פיליפס באנציקלופדיה להיסטוריה ולתרבות של אוקלהומה 
* ליאון פיליפס באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:מושלי אוקלהומה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי בית המחוקקים של אוקלהומה
קטגוריה:חוגרים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקלהומה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1890
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1958
ביטחון פנים

**ביטחון פנים** הוא הפעולה של שמירת שלום בגבולות מדינה ריבונית או שטחים בעלי שליטה עצמית אחרים, בדרך כלל על ידי שמירה על החוק הלאומי, והגנה מפני איומי ביטחון פנים. האחריות לביטחון הפנים עשויה לנוע בין כוחות המשטרה לכוחות צבאיים למחצה (כגון ז'נדרמריה או משמר לאומי), ובנסיבות חריגות, הצבא עצמו.

## איומים על ביטחון הפנים
איומים על השלום הכללי עשויים לנוע בין סדר אזרחי ברמה נמוכה, אלימות בקנה מידה גדול, או אפילו התקוממות מזוינת. איומים על ביטחון הפנים עשויים להיות מופנים כלפי אזרחי המדינה, או כלפי הגופים והתשתיות של המדינה עצמה, ועשויים לנוע בין פשע קטן, פשע מאורגן חמור, אי שקט פוליטי או תעשייתי, או אפילו טרור פנימי. מעצמות זרות עשויות גם לשמש איום על ביטחון הפנים, על ידי ביצוע או מתן חסות לטרור או מרד, מבלי להכריז מלחמה בפועל.

האחריות הממשלתית לביטחון הפנים תהיה לרוב על משרד הפנים, להבדיל ממשרד ההגנה או הביטחון. בהתאם למדינה, ביטחון הפנים של מדינה יישמר על ידי המשטרה הרגילה או כוחות ביטחון צבאיים יותר (הידועים בשם ז'נדרמריה או, פשוטו כמשמעו, כוחות הפנים). סוכנויות מיוחדות אחרות לביטחון פנים עשויות להתקיים כדי להגביר את הכוחות העיקריים הללו, כגון משמר לאומי, משמר גבול, יחידות משטרה מיוחדות, או היבטים של סוכנויות מודיעין של המדינה. במדינות מסוימות, ביטחון הפנים עשוי להיות האחריות העיקרית של כוח המשטרה החשאית.

רמת הכוח המורשה המשמשים סוכנויות וכוחות האחראים על שמירה על ביטחון הפנים עשויה לנוע בין משטרה לא חמושה לארגונים חצי צבאיים חמושים לחלוטין, או להפעיל רמה מסוימת של נשק פחות קטלני ביניהם. במצבים אלימים, כוחות ביטחון הפנים עשויים להכיל רכיב כלשהו של ציוד צבאי כגון כלי רכב משוריינים שאינם צבאיים.

## היבטים משפטיים
בהתאם לארגון המדינה, לכוחות ביטחון הפנים עשויה להיות סמכות שיפוט ברמה הלאומית או הפדרלית. מכיוון שהמושג ביטחון פנים מתייחס לישות המדינה ואזרחיה, אנשים המהווים איומים על ביטחון הפנים עשויים להיות מוגדרים כאויב המדינה או אויב העם.

אנשים שנעצרו על ידי כוחות ביטחון הפנים עשויים להיות מטופלים על ידי מערכת המשפט הפלילי הרגיל, או עבור פשעים חמורים יותר נגד ביטחון הפנים כגון בגידה, הם עלולים לעמוד בפני אמצעים מיוחדים כגון משפטים חשאיים. בזמנים של אי שקט קיצוני, פעולות ביטחון הפנים עשויות לכלול אמצעים כגון כליאה (מעצר ללא משפט).

## מערכת יחסים עם הצבא
בהתאם לאופי צורת הממשל במדינה, אכיפת ביטחון הפנים לא תתבצע בדרך כלל על ידי כוחות הצבא של המדינה, שתפקידם העיקרי הוא הגנה חיצונית, למעט בתקופות של אי שקט קיצוני או מצב חירום אחר, או מלחמת אזרחים. לעיתים קרובות, מעורבות צבאית בביטחון הפנים אסורה במפורש, או מוגבלת לסיוע צבאי מורשה למעצמה האזרחית כחלק מעיקרון השליטה האזרחית בצבא. כוחות מיוחדים צבאיים עשויים במקרים מסוימים להיות תחת פיקוד זמני של כוחות אזרחיים, יפעלו במדינה בעת מצבים מיוחדים של ביטחון פנים כגון פעולות סיכול טרור.

## ראו גם
* RSHA
* ביטחון לאומי

קטגוריה:ממשלה
קטגוריה:צבא
קטגוריה:ביטחון
הכשת עכביש

[ממוזער|250px|[עכביש נודד ברזילאי, אחד משני העכבישים הקטלניים בעולם והקטלני בעכבישי ברזיל.]]

**[[תקיפת בני אדם על ידי בעלי חיים|הכשת]] עכבישים** (מכונה לעיתים **ארכנידיזם**: *arachnidism*) מבוצעת בידי עכבישים ברחבי העולם. כמעט כל העכבישים ארסיים אך ברובם הארס מיועד להריגת טרף קטן ולא מספיק חזק בשביל להרוג או לפגוע באדם או שהניבים קטנים מכדי לחדור את העור.

## הכשה
מרבית ההכשות גורמות רק לנפיחות או רגישות קלה ורק לעיתים רחוקות יגרמו לנמק לעור או לפגיעה בגוף ואף למוות.

ארס העכבישים מחולק לשני סוגים: נוירוטוקסין התוקף את מערכת העצבים או נקרוטוקסין (necrotic) התוקף רקמות במקום הנשיכה. פגיעה נוספת יכולה להיגרם מזיהומים או מתגובה אלרגית. סיבות המוות השכיחות קשורות לפגיעה בריאות, בשריר הלב, נמק ומוות קשה של תאי דם אדומים (המוליזה) ובמקרים נדירים גם מתמס שריר.

## עכבישים ארסיים
ישנם רק מעט עכבישים בעלי הכשה עם עוצמה חזקה, שהקטלניים מביניהם הם: משפכן סידני מהמשפחה עכבישי משפך אוסטרליים ועכביש נודד ברזילאי, אשר נחשב לעכביש הארסי בעולם. עכבישים נוספים כוללים את האלמנה שארסה  גורם לכאב במקום ההכשה או התכווצויות בחזה והבטן, פגיעה בלחץ דם, הזעה, בחילות והקאות בין היתר ולעיתים נדירות גם למוות אם כי המקרים נדירים. גם מיני ארסניים גורמים לפגיעה קשה  הגורמת לנמק בעור שננשך ולהמוליזה וכן לכאבי ראש, הקאות וחום קל. מספר חוקרים רואים גם את המין *Eratigena agrestis* ממשפחת המשפכניים, אקטינופודיים ועכבישי *Lampona* ממשפחת הלמפוניים כבעלי פגיעה ונזק כואב, אף שאינם קטלניים. מינים נוספים שנבדקו לא נרשמו כמסוכנים וכנראה בולבלו עם עכבישי ארסן.

בתרבות היו ידועים גם הזאבניים כבעלי הכשה כואבת וקטלנית הקרויה "Tarantism", שכיום ניתן להכשת האלמנה השחורה. גם הפרווניתיים הגדולים נחשבו לארסיים וקטלניים אך אין לדבר הוכחות, כשהכשת טרנטולה אינה יותר חמורה מעקיצת דבורה (למעט סוגים בודדים בעלי ארס חזק: *Poecilotheria*}, *Selenocosmia*, *Phlogiellus*, *Lampropelma*, *Stromatopelma*, *Heteroscodra* והקינג בבון). גם מספר מברישניים בעלי ארס חזק יחסית אך מעולם לא הרגו אדם. הסוגים *Cheiracanthium* וכדורית נחשבו בעבר כקטלניים כמו אלמנה שחורה אך התברר שאינם קטלניים כלל.

## הגנות
מאחר שהעכבישים מכישים להגנה ולעולם לא יחפשו לתקוף אדם, הדרכים העיקריות למנוע הכשה היא להתרחק מעכבישים ומקורי עכביש. סידור וניקוי לכלוך או שימוש בחומרי הדברה ימנעו כניסת עכבישים או הריגתם. גם טורפי עכבישים טבעיים כמו צרעות ועקרבים יכולים להועיל בכך. כדי להימנע מפגיעה רצוי ללבוש חולצה עם שרוולים ארוכים, כפפות ומגפיים ולבדוק ולנער בגדים ונעליים לפני שמתלבשים.

אדם המוכש יקבל לרוב שימוש בתרופות נוגדי דלקת שאינם סטרואידים (לרבות באיבופרופן) או בתרופות אנטיהיסטמין. לעיתים נדירות ישתמשו באופיואיד.

השימוש בנסיוב נגד ארס נגד ארס של אלמנות שחורות, אמנם קיים ואפשרי אך נדיר בשימוש עקב חשש לאנפילקסיס. למעשה רוב המוכשים יכולים לשרוד את ההכשה אף מבלי טיפול ולמרות הכאב העז שיכול להימשך מספר ימים. השימוש בנסיוב נגד ארס של עכבישי משפך נפוץ ויעיל בהרבה. לעומת זאת הכשת ארסן גורמת לנזק קשה לעור שלעיתים מצריך ניתוח להסרת העור. עם זאת רוב ההכשות גורמות רק לנזק קל לעור ולפעמים נגרמות הכשות יבשות.

## ראו גם
* עקיצת עקרב
* הכשת נחש

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תקיפות בני אדם על ידי בעלי חיים
קטגוריה:עכבישאים
התפוצצות מכלית הדלק בקאפ-האיסיין

**התפוצצות מכלית הדלק בקאפ-האיסיין** היא אסון שאירע ב-14 בדצמבר 2021 בצפון העיר קאפ-האיסיין שבהאיטי. מכלית דלק, שניסתה להימנע מהתנגשות באופנוע התהפכה, דבר שגרם לפיצוץ ולשרפה שהרגו 90 בני אדם ופצעו לפחות 120 נוספים.

## רקע
בעת האירוע, האיטי הייתה בעיצומו של מחסור בדלק, בשל השתלטות כנופיות על חלוקת הדלק. כנופיות רבות חטפו מכליות דלק, חטפו את נהגיהן, וחסמו את חלוקת הדלק. המחסור בדלק גרם להשבתת בתי חולים, בתי ספר ועסקים, אשר הסתמכו על גנרטורי בנזין בשל אי-יציבות אספקת החשמל בהאיטי. מכליות הדלק חזרו לבצע משלוחים כחודש בלבד לפני האסון.

## האירוע
מכלית דלק שנשאה כ-34,000 ליטר של דלק, אשר ניסתה להימנע מהתנגשות באופנוע, התהפכה, והדלק שנשאה נשפך. חלק מקורבנות הפיצוץ היו אזרחים, שניסו לאסוף את הדלק כאשר התפוצץ. הפיצוץ גרם לשרפת כעשרים בתים, ולנזקים לעסקים ולרכבים. כבאים הוזעקו למקום האירוע, אך נאלצו לקרוא לתגבור בשל מחסור במים.

לאחר הפיצוץ, נפצעו מספר אנשים כתוצאה מרמיסה.

## לאחר האירוע
קורבנות האירוע הובהלו לבתי חולים קטנים יותר ומצוידים פחות, לאחר שבתי החולים הגדולים בעיר הושבתו בחודש נובמבר, בעקבות התקפת כנופיות. בתי החולים אליהם נשלחו הקורבנות לא הצליחו להתמודד עם כמות הקורבנות, בשל מחסור בציוד בסיסי. בעיר הוקמו מספר בתי חולים שדה. קרן החירום הבין-לאומית של האומות המאוחדות לילדים שלחה ציוד רפואי לטיפול בכוויות.

ראש ממשלת האיטי, אריאל אנרי, הכריז על שלושה ימי אבל לאומיים בשל האירוע.

## הערות שוליים

קטגוריה:אסונות ב-2021
קטגוריה:התפוצצויות מכליות דלק
קטגוריה:אסונות בהאיטי
קטגוריה:2021 בהאיטי
BBC Radio 1's Live Lounge 2015

***BBC Radio 1's Live Lounge 2015*** הוא אלבום אוסף, המורכב הן מגרסאות כיסוי והן משירים מקוריים, שבוצעו בתוכנית הלייב לאונג' של קלרה אמפו. האלבום יצא ב-30 באוקטובר 2015, והוא ה-11 בסדרת אלבומי לייב לאונג'. בסמוך ליציאתו, הגיע האלבום למקום הראשון במצעד אלבומי האוסף הבריטיים.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

* ''BBC Radio 1's Live Lounge 2016'' באתר BBC Radio 1

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי הופעה מ-2015
קטגוריה:לייב לאונג'
קטגוריה:אלבומי גרסאות כיסוי
קטגוריה:אלבומי חברת יוניברסל מיוזיק גרופ
קטגוריה:אלבומי חברת סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
השלום של טראמפ

**השלום של טראמפ – הסכמי אברהם והמהפך במזרח התיכון** הוא ספר עיון של העיתונאי ברק רביד. הספר, בעריכתה של יפעת גבעון, יצא לאור ב-12 בדצמבר 2021 על ידי הוצאת "משכל". אורכו של הספר 367 עמודים ברוטו ו-333 נטו, והוא מחולק ל-14 פרקים נוסף על פתח דבר ועל סוף דבר. את עטיפת הספר, שבה מוצגת מפת המזרח התיכון כשערו האדמוני של טראמפ, יצר המעצב הגרפי פיני חמו.

תוכן הספר עוסק בכהונתו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בין 2017 ל-2021 בכל הנוגע אל המזרח התיכון בכלל ומדינת ישראל בפרט, החל מן המשא ומתן לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני באמצעות "עסקת המאה" ועד לנורמליזציה והשלום בין מדינת ישראל למדינות המפרץ באמצעות "הסכמי אברהם". המידע בספר מתואר באמצעות ראיונות נרחבים עם בכירי ממשל טראמפ וממשלות ישראל השלושים וארבע והשלושים וחמש בתקופה המתוארת לעיל, והוא כולל בו פרסומים ראשונים ובלעדיים בדבר פעילויות חשאיות של משרד החוץ הישראלי והתרחשויות פרטיות בבית הלבן.

הספר זכה לסיקור נרחב בתקשורת הישראלית, זאת בעיקר לאור תוכן הריאיון של טראמפ עם רביד בו זה הראשון דיבר בגנותו של ראש ממשלת ישראל לשעבר בנימין נתניהו. המבקרים העניקו לספר ביקורות חיוביות, והוא סוקר בהרחבה בעיתונות הישראלית.

המאייר אדל רודריגז, שעובד כפרילנסר עבור מגזין "Time", האשים את רביד וחמו בגנבה ספרותית והפרת זכויות יוצרים של העטיפה.

## קישורים חיצוניים
* השלום של טראמפ – הסכמי אברהם והמהפך במזרח התיכון, ידיעות ספרים
* השלום של טראמפ – הסכמי אברהם והמהפך במזרח התיכון, הספר המלא (זמין לסטודנטים ולחוקרים)

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי עיון על הסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:הסכמי אברהם
פאסווה

[ממוזער|אזור הכפר במחוז אזרבייג'ן בתקופת [החליפות העבאסית]]
**פסווה** (בפרסית: پسوه,  ידוע גם **כקלעה-י פסווה**) הוא כפר במחוז הכפרי לאהיג'אן-י שרקי, נפת לאג'אן, במחוז פיראנשהר, פרובינציית מערב אזרבייג'ן, איראן. במפקד ב-2006 מנתה אוכלוסייתו 2,977 נפשות, ב-515 משפחות.

קטגוריה:מערב אזרבייג'ן: יישובים
פרס לורן ומיטשל פרסר לצלם ישראלי צעיר

"**פרס לורן ומיטשל פרסר לצלם ישראלי צעיר**" הוא פרס לצלם ישראלי, המוענק על ידי מוזיאון תל אביב לאמנות.

הפרס נוסד בשנת 2015 מכספי תרומה של לורן ומיטשל פרסר. הוא מוענק לצלם או צלמת ישראלים, בוגרי בתי-ספר לאמנות, בני 25 עד 45. הפרס כולל מענק בגובה 5,000 דולר, וכן תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב לאמנות.

## רשימת זוכי הפרס

* 2015 – רמי מימון
* 2016 – מארק יאשאייב
* 2017 – רונית פורת
* 2018 – דניאל צאל
* 2019 – אלי סינגלובסקי
* 2020 – אפרת חכימי
* 2021 – ורה ולדימירסקי
* 2022 - נטע לאופר
* 2023 – רונן זר
* 2024 – אן שׂימין שטרית
* 2025 – לי נבו

## הערות שוליים

לורן ומיטשל פרסר
לורן ומיטשל פרסר
לורן ומיטשל פרסר
*
הולדת שמואל

ממוזער|238x238 פיקסלים|חנה מרת הנפש בוכה ומתפללת.
**הולדת שמואל** הוא סיפור מקראי, המתואר ב. על פי הסיפור, שמואל נולד לחנה לאחר שנות עקרות רבות, בזכות תפילות רבות שהתפללה לה', ובזכות ברכתו של עלי הכהן.

לאחר לידת שמואל הודתה חנה לה' בתפילה המכונה 'תפילת חנה'.

## עקרותה של חנה
על פי המסופר ב, חנה אשת אלקנה, הייתה עקרה. מדי שנה, אלקנה היה נוהג לעלות עם משפחתו למשכן שילה להקריב קורבנות, והיה נותן לחנה מנה גדולה מהקורבן, . צרתה (אשתו השנייה של אלקנה), פנינה, הייתה נוהגת להקניטה בדברים, שגרמו לה לבכות ולא לאכול: . אלקנה ניחם אותה על עקרותה, ואמר לה: , כשכוונתו לעשרה בני פנינה, צרתה.

לדעת חז"ל התכוונה פנינה ל'שם שמים' (='בעבור הרעימה') על מנת שחנה תתפלל על עקרותה מתוך כאבה הגדול, על מנת שזו תתקבל.

לדעת הפסיקתא רבתי חנה היא זו שביקשה מאלקנה לשאת את פנינה: "אמור לו שיכניס צרתי לביתי ומתוך זה יראה הקב"ה שהכנסתי צרתי לביתי, ויפקוד אותי".

## תפילות חנה
### התפילה הראשונה להולדת הבן
על פי המסופר, באחת העליות למשכן שילה, לאחר אכילת הקורבן, התפללה לה' בבכי, ונדרה: . היא הניעה את שפתיה בלחש בלי להשמיע קול, ולאחר שהאריכה בתפילתה, שם לב לכך עלי הכהן, שישב בפתח המשכן. עלי חשב שחנה לוחשת מכיוון שהיא שיכורה, ונזף בה על כך, אך חנה העמידה אותו על טעותו, ואמרה לו שהיא התפללה כך מתוך צערה: .

לאחר שהבין עלי שטעה בהבחנתו, הוא בירך את חנה שאלוהים יענה לתפילותיה. ואכן לאחר ששבה לביתה הרתה וילדה בן וקראה את שמו שמואל, . לאחר ששמואל גדל הביאה אותו למשכן, בהתאם לנדר בו התחייבה להקדיש את בנה לה'. שמואל גדל תחת חסותו של עלי הכהן, אך הקשר בין שמואל לאמו לא נפסק: "ומעיל קטן תעשה לו אמו והעלתה לו מימים ימימה, בעלותה את אישה לזבח את זבח הימים" ().

### ההודאה על הולדת שמואל

עם העלאתו של שמואל לשילה, התפללה חנה תפילה בה ביטאה את הודאתה לה' על כך שזכתה לבן, ויצאה ממעמד ה"עקרה": "שְׂבֵעִים בַּלֶּחֶם נִשְׂכָּרוּ וּרְעֵבִים חָדֵלּוּ, **עַד עֲקָרָה יָלְדָה שִׁבְעָה** וְרַבַּת בָּנִים אֻמְלָלָה". על פי המדרש, לחנה נולדו שבעה בנים, כשבאותו הזמן נפטרו עשרת ילדיה של פנינה.

תפילה זו כלולה בתפילת שחרית של חלק מהעדות ("תפילת חנה"). תפילת ההודיה של חנה לאחר לידתו של שמואל נחשבת לאחת התפילות המיוחדות ביהדות.

## לקריאה נוספת
* סימון, אוריאל, **קריאה ספרותית במקרא: סיפורי הנביאים**. ירושלים: מוסד ביאליק, 2001. עמ' 1–56.
* בר-אפרת, שמעון, **[[מקרא לישראל]]- שמואל א**'. תל אביב: עם עובד, 1996.
* ליאורה רביד, **התנ"ך היה באמת**. תל אביב: ידיעות ספרים, 2009. עמ' 162–167.

## קישורים חיצוניים

* תפילת חנה הרב אליעזר מלמד בספר פניני הלכה
* סיפור חייה, באתר "דעת"
* 
* (נדר-שמואל א א, א - ב, יא) | מחבר: שמעון בר-אפרת אתר מקראנט.
* אין אהבות שמחות מאמר מאת פנינה גלפז פלר. אתר מקרא נט.
## הערות שוליים

קטגוריה:ספר שמואל
קטגוריה:שמואל הנביא