open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
צפנת פענח (על הרמב"ם)

הספר **צפנת פענח** על משנה תורה לרמב"ם הוא אחד מספריו של הרב יוסף רוזין, שרבים מהם נקראו "צפנת פענח".

## תוכן וסגנון הספר
הספר עוסק בפרשנות תמציתית של החיבור משנה תורה לרמב"ם, ומנוסח באופן קצר מאוד וקשה להבנה באופן חריג. הקושי בהבנת הכתוב בספר נובע בין השאר מריבוי ראשי התיבות שבו ומכך שהכלים שבהם הוא דן ומנתח, נושאים אופי של פילוסופיה האופיינית לרמב"ם.

להלן ציטוט המהווה דוגמה אופיינית לפסקה בספרו: 

פענוח הציטוט: עיינו ברש"י דף ד' ודף ז', ועיינו שם גם בתוספות, וכן בדף ט"ז עמוד א' ועמוד ב', ועיינו שם ברש"י בעניין זה ובדף י' עמוד ב'.

גם לאחר קריאה בכל המקומות להם מציין המחבר בצפנת פענח קשה ללומד שאינו רגיל במשנתו של הרב רוזין לעמוד על הקשר בין שלל המקורות שהוא מציין להם להלכה ברמב"ם הוא בא לבאר. בספר "מפענח צפונות" הקדישו פרקים להסברת כללי שיטתו ולהסברת ראייתו הפילוסופית של הרב רוזין את דברי התלמוד והמפרשים הראשונים ולפי כללים אלו ניתן להבין בדרך כלל למה הוא מתכוון בציוני המקורות.

לאחר השואה נעלמו כתביו של הרב יוסף רוזין וביניהם הספר "צפנת פענח", אולם בשנות ה-60 של המאה ה-20 גילה אותם הרב מנחם מנדל כשר, תלמידו של הרב יוסף רוזין, לאחר שבתו של הרב רוזין, רחל ציטרון, שנסעה לאירופה להציל את הכתבים ונספתה שם, הספיקה לשלוח שק מלא בצילומי כתביו של הרב יוסף רוזין לדודתו של הרב ישראל אלטר ספרן פוקס (שהחליף את הרב יוסף רוזין ברבנות העיר דבינסק - כיום דאוגבפילס). חלק מכתביו עדיין לא יצאו לאור.

## מהדורות הספר
* מהדורה (ראשונה ככל הנראה): ורשה-פיוטרקוב תרס"ג; מו"ל - מאיר יחיאל אלטר.
* מהדורה נוספת: ניו יורק תשי"ד; מו"ל - לא ידוע.
* **צפנת פענח השלם** - מהדורה חדשה בצירוף ההשמטות על הגיליון בהוצאת מכון 'עלי זית' תשפ"ה
* **צפנת פענח** עם ביאורים והשלמות מאת הרב אברהם בן שמעון, הוצאת ספרים מוסד הרב קוק; הלכות שבת; הלכות איסורי ביאה; הלכות אישות
* **צפנת פענח** עם השלמות והרחבות, על הלכות איסורי ביאה (ג"כ), בהוצאת מכון ירושלים

## ראו גם
* יוסף רוזין
* נושאי כליו של הרמב"ם
* מנחם מנדל כשר
* מפענח צפונות

## לקריאה נוספת
* **מפענח צפונות** מאת הרב מנחם מנדל כשר שלמד מהרב יוסף רוזין בצעירותו, הספר מכיל הקדמה שסוקרת את מהותה של שיטת הלימוד והחשיבה של הרב יוסף רוזין, הפירוש לספר צפנת פענח ומילון ערכים ייחודי למשנתו של הרב יוסף רוזין.
* **צפנת פענח המבואר** מאת הרב אברהם אטלס (שהקים גם צוות לפרשנות כתבי הרב יוסף רוזין).
* **העמק עיון** מאת הרב משה גרוסברג.
* **צפנת פענח על גרושין, צפנת פענח על הלכות שבת, צפנת פענח על הלכות אישות חלק א' [קדושין] ועל חלק ב' [כתובות]** מאת הרב אברהם בן שמעון, הוצאת מוסד הרב קוק.

## קישורים חיצוניים

* אתר המביא את צילומי עמודי השער של הספר צפנת פענח במהדורותיו השונות.
* שתי דוגמאות לדיון בספר צפנת פענח: בעניין ערי מקלט. בעניין ברכה על דבר האסור.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרשני הרמב"ם
קטגוריה:ספרי חידושים תורניים
סרז' ברדוגו

**שלמה (סרז') ברדוגו** (בערבית: **سيرج بيرديغو**, נולד ב-1938) הוא נשיא קהילת יהודי מרוקו. בשנות השמונים כיהן כשר התיירות של מרוקו, תפקיד בעל חשיבות במדינה הנשענת רבות על תיירות. היה היהודי היחידי במדינות ערב באותה עת, והיהודי השני במרוקו המכהן בתפקיד שר (הראשון היה לאון בן זקן, שר הדואר ב-1956).

הוא מכהן כנשיא קהילת יהודי מרוקו מאז 1988, במקביל להיותו נשיא קהילת יהודי קזבלנקה, ועם עבר של איש ציבור ושר התיירות מכהן משנת 2006 גם כשגרירו האישי של המלך מוחמד השישי. פעילותו העיקרית מתרכזת בקידום ענייניה של מרוקו בקפיטול. מרוקו נשענת על הלובי היהודי, וסרז' ברדוגו כנציג המלך מוחמד השישי נהנה מתמיכה רחבה.

יוזמה נוספת של סרז' ברדוגו היא ניסיון להביא להכרה במלך מרוקו מוחמד החמישי (סבו של המלך הנוכחי) כחסיד אומות העולם, כהערכה על פועלו בהצלת יהודי מרוקו בזמן השואה. לגרסה זו יש מתנגדים. ישנה מחלוקת האם אכן ניתן לתאר את המלך כמגן היהודים בזמן המלחמה; בעוד שהוא התנגד באופן הצהרתי לצעדים אנטי-יהודיים מצד משטר וישי, הוא עצמו חתם על הצווים שהכניסו אותם לתוקף. באשר לסוגיית חסיד אומות העולם אנשי יד ושם קבעו כי המלך מוחמד החמישי אינו עומד בקריטוריונים של "פנייה רשמית של הנאצים להסגרת היהודים", וכי המלך לא "העמיד עצמו בסכנת חיים". לטענת ברדוגו, המלך הציל חיים רבים ואף קיבל משלחת יהודים בעת המלחמה והבטיח להם את חסותו על הקהילה היהודית במרוקו.

למרות התנגדויות בקהילה היהודית, סרז' ברדוגו מכהן כנשיא הקהילה שנים ארוכות ובניגוד לתקנון הקהילה.

## קישורים חיצוניים
* מרוקו: מודל לקשרי מוסלמים-יהודים, מאת: סרז' ברדוגו, העיתון "כריסטיאן סיינס", 9 בינואר 2007.
* מרוקו שוקלת חידוש יחסים, אנדרה אזולאי וסרז' ברדוגו מתראיינים במגזין היהודי-אמריקאי "הפורוורד", 3 באוקטובר 2003
* קמפיין נחבא בדרך להשמת מלך מרוקו המנוח כגוי צדיק, על התהליך של ברדוגו מול יד ושם והקושי שבדרך, הבלוג של מרק פרלמן, כתב העיתון "הפורוורד", 15 בדצמבר 2007
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים מרוקאים
קטגוריה:שרי תיירות
קטגוריה:ילידי 1938
האיגרת השנייה אל טימותיוס

**האיגרת השנייה אל טימותיוס** היא אחת מאיגרות הרועה - איגרת שמשויכת לשליח פאולוס (שאול התרסי) ומהווה חלק מאיגרות פאולוס. האיגרת היא אחת מספרי הברית החדשה - ספרי הקודש של הנצרות.

## מחבר האיגרת ותיארוכה
מרבית החוקרים סבורים כיום כי איגרת זו, יחד עם יתר איגרות הרועה (האיגרת הראשונה אל טימותיוס והאיגרת אל טיטוס) לא נכתבו על ידי פאולוס, אלא נכתבו על ידי אחד מתלמידיו לאחר מותו של פאולוס בשלהי המאה הראשונה או ראשית המאה השנייה, ושויכו לו. 

יחד עם זאת, השפה, הביטויים והרעיונות באיגרת השנייה שונים משתי איגרות הרועה האחרות, ודומים יותר לאיגרות פאולוס האחרות - ועל כן, מרבית החוקרים סבורים כי מחבר איגרת זו הוא תלמיד אחר של פאולוס ולא התלמיד שכתב את שתי איגרות הרועה האחרות. ריימונד בראון מסביר את הדמיון בין איגרת זו לאיגרות המאוחרות של פאולוס (שאין מחלוקת שנכתבו על ידיו) בכך שמדובר בתלמיד של פאולוס אשר שהה עמו בשנת חייו האחרונה. ג'רום מרפי אוקונור סבור כי מדובר אכן באיגרת שפאולוס כתב בשל הדמיון לאיגרות שאין מחלוקת שהוא כתב.

## תוכן
האיגרת נשלחה מאת פאולוס אל עוזרו טימותיוס ובה מייעץ לו פאולוס לא להיות ביישן, ולא להתבייש בעדותו בדבר האל הנוצרי (א' 7 - 8). פאולוס מבקש מטימותיוס לבוא אליו לפני החורף, ולהביא עמו את מרקוס, כי הוא חוזה שמותו קרב (ד' 6). פאולוס מקווה כי טימותיוס ימשיך לעמוד בפני תורות השקר ומייעץ לו להילחם בתורות אלה תוך אזכור איגרות קודמות, וכן מייעץ לו להיות סובלני במקרה שירדפו אותו (א' 6 - 15), ולשמור בקפדנות על חובות תפקידו (ד' 1 - 5).

## קישורים חיצוניים

* האיגרת בעברית (תרגום פרנץ דליטש)
*תרגום לאנגלית של האיגרת

קטגוריה:הברית החדשה
טימותיוס 2
איגרות הרועה

**איגרות הרועה** או **איגרות הרועים** הן שלוש איגרות המהוות חלק מאיגרות פאולוס ומספרי הברית החדשה - כתבי הקודש של הנצרות.

איגרות אלה הן:
* האיגרת הראשונה אל טימותיוס;
* האיגרת השנייה אל טימותיוס;
* האיגרת אל טיטוס.

יש המשייכים לאיגרות אלה גם את האיגרת אל פילמון.

האיגרות הן שלושה מכתבים שנכתבו על ידי פאולוס השליח אל תלמידיו טימותיוס וטיטוס. 

האיגרות נקראות בכינוי זה מאחר שמדובר באיגרות הנשלחות אל תלמידיו של פאולוס שהיו ראשי הקהילה ("רועים") ולא אל הקהילות עצמן.

## האיגרות
### האיגרת הראשונה אל טימותיוס
איגרת זו כוללת בעיקר עצות לטימותיוס בדבר ניהול התפילה בכנסיות וארגון מבנה הכנסייה, וכן בחובות החלות על חברי הכנסייה - הבישופים והכמרים (דיאקונים). 

### האיגרת השנייה אל טימותיוס
באיגרת זו מבקש פאולוס מטימותיוס לשוב אליו לפני החורף ולהביא עמו את מרקוס כי מותו קרב. כמו כן האיגרת מעודדת את טימותיוס להאבק בתורות השקר ולקבל בסבלנות את הרדיפות הצפויות לו. 

### האיגרת אל טיטוס
איגרת קצרה זו ממוענת את טיטוס - שליח ששהה בכרתים. האיגרת מפרטת את תכונות האופי הנדרשות מראשי הכנסייה (פרק א'), את מבנה הכנסייה וההיררכיה בה (פרק ב'), ומתארת את אורך החיים הטוב והמוסרי הנדרש מהקהילה הנוצרית על מנת שזו תוכל לקבל את חסד האל (פרק ג').

## זהות מחבר האיגרות
אף שהמסורת הנוצרית מקבלת את פאולוס כמחבר האיגרות, וגורסת כי ההבדלים בין האיגרות (הבדלים באוצר המילים ובביטויים) כהבדלים מכוונים בשל העובדה שהאיגרת ממוענת לנמענים שונים. 

מאידך, כבר בעת העתיקה הועלתה שאלת כתיבת האיגרות על ידי פאולוס, והיו קבוצות נוצריות אשר לא קיבלו איגרות אלה לתוך כתבי הקודש.

המחקרים המודרניים מראים שאוצר המילים של איגרותאלה שונה מייתר איגרות פאולוס ומייתר ספרי הברית החדשה. מרבית החוקרים המודרניים סבורים כי האיגרות נכתבו זמן מה לאחר מותו של פאולוס.

## תיארוך האיגרות
ככל הנראה נכתבו האיגרות בשלהי המאה השנייה או באמצעיתה, לאור הדעות האנטי גנוסטיות המצויות בהן. מרקיון אינו מזכיר את האיגרות בכתביו (משנת 140 לערך) אולם אירנאיוס מצטט אותן (בשנת 170 לערך) ועל כן, ככל הנראה האגרות נכתבו בין תקופות אלה.

על פי ריימונד בראון האיגרת נכתבה בין השנים 80–100 מתוך בחינה של האמור בטקסט לאור מצב הקהילות הנוצריות (אחת האיגרות מתייחסת לדור שלישי של נוצרים - דבר אפשרי רק החל משנים אלה).

האיגרות מסודרות בברית החדשה לפי אורכן. מרבית החוקרים סבורים שאין קשר בין סידורן בברית החדשה למועד כתיבתן, וישנו קונצנזוס לפיו האיגרת השנייה אל טימותיוס נכתבה לפני האיגרת הראשונה אל טימותיוס.

## קישורים חיצוניים

*אתר איגרות הרועים.com:
*כתבי הקודש הנוצריים:
**האיגרת הראשונה אל טימותיוס
**האיגרת השנייה אל טימותיוס
**האיגרת אל טיטוס

רועה, איגרות
*
אלי ששר

הרב **אלי ששר** (13 במאי 1932 – 26 בדצמבר 1996) היה איש חינוך ישראלי, מייסד אולפנת כפר פינס, ומקים בפועל של השירות הלאומי לבנות דתיות.

## ביוגרפיה
נולד בגרמניה למשפחת שרשבסקי, משפחה של רופאים, שעלתה ארצה כשהיה בן שנתיים. למד בתיכון צייטלין בתל אביב. בצעירותו הדריך ששר בסניף בני עקיבא בבת ים ולאחר מכן אף היה למרכזו. לאחר שירותו בצה"ל, למד גאולוגיה באוניברסיטה העברית ולמד בישיבת חברון במשך שנה אחת. הוא היה מתלמידיו של הרב צבי יהודה הכהן קוק בישיבת מרכז הרב.

בשנים ה'תשי"ב–ה'תשי"ג עבד במחלקת הנוער של הפועל המזרחי יחד עם פינחס קהתי ופעל רבות במעברות.

ששר ומשפחתו השתתפו בהקמת קרני שומרון.

## עבודתו החינוכית
בשנת ה'תש"ך, בהיותו בן 28, נשלח בידי הרב משה צבי נריה להקים את האולפנה בכפר פינס, "אם האולפנות", כדי לגשר על הפער התורני והחינוכי שנוצר בסניפי תנועת בני עקיבא בין בחורי הישיבות התיכוניות ובין הבנות שלמדו עד אז בבתי ספר תיכון מקומיים. ששר מילא את תפקיד ראש האולפנה במשך 7 שנים, והוחלף על ידי הרב אברהם בהר"ן.

לאחר מכן, כאשר התגורר בקרני שומרון, ניהל בית ספר תיכון בכפר סבא והיה מנהל האגף הדתי בעליית הנוער.

בשנים ה'תש"ן–ה'תשנ"ג, היה ראש אולפנת השומרון באלקנה.

## הקמה בפועל של שירות לאומי על ידי בנות דתיות
שירות לאומי לבנות על פי חוק עוגן בשנת 1953 אך בגלל התנגדות רבנית רחבה לא יצא לפועל במשך כעשור. בשנת תשכ"ד, כאשר המחזור הראשון של אולפנת כפר פינס עמד לסיים את חוק לימודיו, יזם ששר מסגרת המשך של שירות לאומי, תחילה, תחת השם של "שנת נתינה". בשנה הראשונה של התוכנית, התגוררו הבנות בכפר מימון ושירתו בבתי ספר בסביבה בהוראת עברית ויהדות לעולים הצעירים, תוך הנחיה מקרוב של הרב יעקב אריאל רבו של כפר מימון והנחיה מרחוק של ששר שאף טרח לבקר את הבנות מדי שבוע. שנה זו יצרה את התשתית לאגודות ההתנדבות השונות הפועלות במסגרת השירות הלאומי, אשר נותר שירות התנדבותי.

## חיים אישיים והנצחה
ששר נפטר באופן פתאומי בט"ז בטבת ה'תשנ"ז (26 בדצמבר 1996) בעת הדרכת מורים בקריית ארבע. הובא למנוחות בבית העלמין בקרני שומרון.

על שמו נקראה "מדרשת אליה" שפעלה במסגרת הגרעין התורני בחריש (כיום, מרכז סיור ולימוד בשבילנו - זכרון יעקב). אף בית הכנסת המרכזי בקרני שומרון קרוי על שמו.

## קישורים חיצוניים
* על אלי ששר באתר מדרשת אליה
* על אלי ששר באתר בני עקיבא

## הערות שוליים

קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:ראשי אולפנות
קטגוריה:אנשי עליית הנוער
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:בוגרי בית הספר צייטלין
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:קרני שומרון: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:שירות לאומי: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
ויאצ'סלב סוקריסטוב

**ויאצ'סלב ואסילייביץ' סוקריסטוב** (בליטאית: **Viačeslavas Sukristovas**, ברוסית: **Вячеслав Васильевич Сукристов**; נולד ב-1 בינואר 1961) הוא כדורגלן עבר סובייטי-ליטאי ששיחק בעמדות קשר ומגן בקבוצת ז'לגיריס וילנה בתקופת ברית המועצות.
## קריירה
בשנת 1990 הגיע סוקריסטוב לישראל ובמשך כשבע שנים שיחק במספר קבוצות ישראליות (ביניהן בית"ר תל אביב, מכבי נתניה ובני יהודה תל אביב). שיחק ארבעה משחקים במדי נבחרת ברית המועצות והיה בסגל הנבחרת שהגיעה למקום השני ביורו 1988 (אך סוקריסטוב לא שותף באף אחד מהמשחקים). לאחר התפרקות ברית המועצות שיחק בנבחרת של ליטא.

אחרי פרישתו ממשחק פעיל הוא החל בקריירת האימון. בשנת 2005 אימן את ז'לגיריס וילנה, ולאחר מכן מונה לעוזר המאמן במועדון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים ליטאים
קטגוריה:מגני כדורגל סובייטים
קטגוריה:קשרי כדורגל סובייטים
קטגוריה:מגני כדורגל ליטאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ליטאים
קטגוריה:וילנה: כדורגלנים
קטגוריה:ליטאים ממוצא רוסי
קטגוריה:כדורגלני ז'לגיריס וילנה
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני בית"ר תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני מכבי הרצליה
קטגוריה:כדורגלני הכח רמת גן
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:מאמני כדורגל ליטאים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ליטא
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברית המועצות
קטגוריה:ספורטאים ליטאים בישראל
קטגוריה:כדורגלני יורו 1988
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1961
איגרת (נצרות)

**איגרת** (ביוונית: επιστολη - אפיסטולה - מכתב) היא מכתב שנשלח על ידי אחד השליחים אל שליח אחר, תלמידו של השליח או אל קהילה נוצרית.

## איגרות הברית החדשה
מרבית האיגרות המהוות חלק מהברית החדשה משויכות לשליח פאולוס (שאול התרסי) ונקראות יחד איגרות פאולוס.

איגרות בברית החדשה שנכתבו בוודאות על ידי פאולוס הן:
* האיגרת אל הרומאים
* האיגרת הראשונה אל הקורינתים
* האיגרת השנייה אל הקורינתים
* האיגרת אל הגלטים
* האיגרת אל הפיליפים
* האיגרת הראשונה אל התסלוניקים
* האיגרת אל פילימון
איגרות שמיוחסות לפאולוס אולם ייחוסן שנוי במחלוקת (בקרב חוקרים):
* האיגרת אל האפסים
* האיגרת אל הקולוסים
* האיגרת השנייה אל התסלוניקים
איגרות שכנראה לא נכתבו על ידי פאולוס (ונקראות גם "איגרות הרועה", "איגרות הרועים", או "הפסטוראליות"): 
* האיגרת הראשונה אל טימותיוס
* האיגרת השנייה אל טימותיוס
* האיגרת אל טיטוס

איגרת שייחוסה אינו ידוע:
* האיגרת אל העברים

האיגרות הכלליות:
* איגרת יעקב
* איגרת פטרוס הראשונה
* איגרת פטרוס השנייה
* איגרת יוחנן הראשונה
* איגרת יוחנן השנייה
* איגרת יוחנן השלישית
* איגרת יהודה

## מבנה האיגרות
האיגרות נכתבו בהתאם למקום בתרבות ההלניסטית, וכללו פתיחה ובה שם כותב האיגרת, וסיום ובו מצוין לעיתים שם הסופר שהוכתבה לו האיגרת (לדוגמה: האיגרת אל הרומאים).

לאחר הפתיחה ישנה ברכה (ברוב איגרות פאולוס): "חסד ושלום עליך" - שילוב של הברכה ההלניסטית המקובלת (חסד) לברכה היהודית המקובלת (שלום).

## כחלק מהתפילה
במיסה הקתולית ובתפילה אנגליקנית האיגרות נקראות בין קריאת התפילה היומית (הקולקטיו) לבין קריאת ספרי הבשורה. בשירה הגיאוגוריאנית נהגו לשיר את האיגרות בטונוס מסוים שכונה "טונוס האיגרות" (**tonus epistolae**)

בכנסייה המזרחית נקראות האיגרות כחלק משיעורים מדי יום בשנה, למעט בתקופת התענית.

## ראו גם
* הברית החדשה
* איגרות פאולוס
* האיגרות הכלליות

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כתבי קודש נוצריים
איגוד ערים לאיכות סביבה יהודה

**[[איגוד ערים לאיכות סביבה]] יהודה** הוא גוף סטטוטורי לטיפול בנושאי איכות הסביבה. הוא אחד משני איגודים הפועלים ביהודה ושומרון (השני הוא איגוד ערים לאיכות סביבה שומרון). באיגוד חברות 8 רשויות באזור יהודה. הרשויות הן: מועצה מקומית אפרת, עיריית ביתר עילית, מועצה אזורית גוש עציון, מועצה מקומית הר אדר, מועצה אזורית מגילות, עיריית מעלה אדומים, ומועצה מקומית קריית ארבע.

## תפקידי האיגוד
גיבוש מדיניות לטיפול בפסולת מוצקה, ניטור סביבתי-קרינה, רדון, רעש, זיהום אוויר, מים ושפכים. מזעור מפגעים הנגרמים ממפעלי תעשייה, מחקלאות, ומשימושי קרקע עירוניים. טיפול בנושא חומרים מסוכנים, לחימה במזיקים, הגנה על בעלי חיים. חינוך סביבתי והסברה. תכנון סביבתי וקיימות מקומית. חקיקה סביבתית.

## קישורים חיצוניים

יהודה
יהודה
קטגוריה:יהודה
קטגוריה:מחוז יהודה ושומרון
וו יי

**וו יי** (במנדרינית תקנית: 吳儀, בפין-יין: Wú Yí; נולדה ב-17 בנובמבר 1938) היא פוליטיקאית סינית שהייתה אחת מארבעת סגני ראש ממשלת סין, עד לחודש מרץ 2008, האחראית על כלכלת המדינה. וו יי הייתה האישה בעלת ההשפעה הגדולה ביותר בממשלת סין, ודורגה על ידי המגזין "פורבס" כאישה השנייה בעוצמה בעולם לשנים 2004, 2005 ו-2007, בשנת 2006 דורגה במקום השלישי. בזכות כך כונתה "גברת הברזל של סין"

## ביוגרפיה
וו יי הצטרפה למפלגה הקומוניסטית של סין באפריל 1962. באוגוסט אותה שנה סיימה לימודיה בהנדסת דלק, במחלקה לזיקוק דלק של מכון הנפט של בייג'ינג. וו יי בנתה קריירה ארוכה בתעשיית הדלק והגיעה לתפקידי ניהול בכירים.

### בפוליטיקה
ב-1988 מונתה לממלאת מקום ראש עיריית בייג'ינג, תפקיד בו בלטה בתקופה המורכבת של המחאות בכיכר טיין-אן-מן בשנת 1989, כאשר הצליחה למנוע שביתות במכרות הפחם, לאחר שחלק מהעובדים נהרגו במהומות. בין השנים 1991–1998 שימשה כסגן השר ליחסי-חוץ כלכליים ומסחר, השרה למסחר בינלאומי ושיתוף פעולה כלכלי וחברה בוועד המרכזי ה-14 וה-15 של המפלגה הקומוניסטית של סין.

#### סגן ראש מועצת המדינה
בשנת 1998 התמנתה כחברה בממשלת סין ("מועצת המדינה") ובמרץ 2003 מונתה לסגן ראש מועצת המדינה. היא הייתה האישה הראשונה בתפקיד זה מאז שנת 1978. וו יי הייתה שחקנית מפתח במאמצי צירופה של סין לארגון הסחר העולמי ותרמה לרפורמה במערכת המכס הסינית, לאחר שארצות הברית התלוננה על הפרה נרחבת של זכויות קניין רוחני בסין. בזמן משבר הסארס, היא החליפה את שר הבריאות, ז'אנג וונקאנג, שפוטר לאחר שהואשם בהסתרת ממדי המשבר. היא הובילה את מאמצי הטיפול במשבר, דבר שהקנה לה את הכינוי "אלת השקיפות". מגזין טיים אף כלל אותה ברשימת "טיים 100" כמה פעמים. בשנת 2007 הודיעה על פרישתה מתפקידה במרץ 2008, אך המשיכה להיות חברה בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של סין.

וו יי הובילה מגעים בינלאומיים רבים והייתה ידועה בגישתה התקיפה והישירה. היא נחשבת לאישה בעלת העוצמה הפוליטית הגדולה ביותר בסין, ובזכות כך בזכות כך כונתה "גברת הברזל של סין".

## חייה האישיים
וו יי היא רווקה.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של וו יי באתר China Vitae

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאיות סיניות
קטגוריה:שרי ממשלת סין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:סינים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:ילידות 1938
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1938
אבינעם ילין

[ממוזער|250px|שמאל|[שלט רחוב על שם אבינועם ילין בירושלים]]
250px|ממוזער|שמאל|גן אבינעם ילין
**אבינעם יֶלין** (1900, תר"ס – 22 באוקטובר 1937, תרצ"ח), ילדם השישי של איטה ודוד ילין, היה מחנך ומזרחן, איש ירושלים, מומחה לערבית וחוקר בספרות ישראל.

## ביוגרפיה
יליד ירושלים, למד בגן הילדים העברי הראשון בירושלים (של לשכת בני ברית) ובבית הספר למל. בין השנים 1917–1918 שהה יחד עם משפחתו בגלות בדמשק. בתקופה זו למד ערבית. בן 20 נשלח לאנגליה, ללימודים באוניברסיטת קיימברידג', ושם למד שפות שמיות וחינוך והוסמך בשנת 1923 לאחר שכתב עבודה על השירה בערבית שנכתבה על ידי יהודים. בתקופה זו גם תרגם לעברית את "ספר אחיקר החכם", שיצא לאור ב-1923 ושוב חודש אחרי מותו. ב-1925 חזר לארץ ישראל, ומונה על ידי המנדט הבריטי למפקח הכללי על החינוך העברי בארץ ישראל. בתוך כך עסק גם בהוראה באופן פעיל, בעיקר בהוראת עברית וערבית וחיבר ספרי לימוד להוראת הלשון העברית והשפה הערבית, היה חבר בוועד הלשון העברית. בנוסף חקר כתבים מגניזת קהיר וכתבי יד של ספרים יהודים עתיקים.

אשתו עלזה הייתה בתו של אלעזר הלוי גרינהוט ממשפחת ריבלין, בוגרת אחד המחזורים הראשונים של בית הספר לאחיות של "הדסה".

בתקופת המרד הערבי הגדול נורה על ידי ערבים סמוך למשרדו, משרד מחלקת החינוך של ממשל ישראל, על הר ציון, ב-21 באוקטובר 1937, ונפטר מפצעיו למחרת. אמו, איטה ילין הספידה אותו: "אבינעם בני יקירי, נפלת חלל בירושלים עירך. קראוך לאמריקה להיות פרופסור בפילדלפיה, הריצו טלגרמות אחריך – אך אתה בחרת בירושלים ונפלת בה קרבן. עפרך קדוש, בני אבינועם, ואתה קדוש לה'."

על שמו נקראו רחובות בירושלים ופתח תקווה, וכן מלגת לימודים של המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין.

ב-1938 ניטע בשטח מכללת דוד ילין, "גן אבינעם" לזכרו. בתחילה כגן בוטני ואחר כך כגן לימודי הפעיל עד היום.

## כתביו
* תרגום מסורית, לפי מספר כתבי יד, של **[http://www.daat.ac.il/daat/sifrut/ahikar/shaar-2.htm ספר אחיקר החכם]**
* **אוסף כתבי הגניזה אשר בבית עקד הספרים הלאומי בירושלים**, קריית ספר, תרפ"ה.
* ספרי יסוד בלימוד לשון עברית בראשם הספר הבסיסי הפופולרי **שער לשוננו** שהיה מאויר בידי נחום גוטמן ושימש דורות של תלמידים וספרי לשון רבים בהם "כיצד אנקד", "כיצד נוטים פעלים", "כיצד נוטים שמות" ועוד
* ספרי יסוד בלימוד הלשון הערבית לדוברי עברית כגון "להוראת השפה הערבית בבית הספר התיכוני העברי" ו"ליקוטי קריאה בלשון הערבית לתלמידי בתי הספר וללומדים מעצמם"

## לקריאה נוספת
* מרדכי רוזן, **פרקי לשוננו** עמ' 97.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* ,
* , תרגום מכתב למערכת הטיימס מאת רונלד סטורס
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי גניזת קהיר
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי בית הספר למל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קיימברידג'
אבינעם
קטגוריה:חוקרי השפה העברית
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית
קטגוריה:מזרחנים ישראלים
קטגוריה:חללי היישוב במרד הערבי הגדול
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:יהודים שהוגלו לדמשק במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1937
חוסאם ע'אלי

**חוסאם אל סעיד ע'אלי** (בערבית: **حسام غالي**, בתעתיק מדויק: **חסאם ע'אלי**; נולד ב-15 בדצמבר 1981) הוא כדורגלן עבר מצרי ובינלאומי ששיחק בעיקר כקשר מרכזי, ולעיתים רחוקות שובץ כמגן ימני בשל אילוצים בסגל.

## קריירה
ע'אלי גדל במחלקת הנוער של מועדון הפאר המצרי אל-אהלי, ופרץ להרכב הראשון של הקבוצה בשנת 2001. הוא הפך לשחקן קבוע בהרכב אל-אהלי עד שעבר לקבוצה ההולנדית פיינורד בשנת 2003, אחרי שהיה מחוזר על ידי מועדונים רבים באירופה, כמו שטוטגרט הגרמנית ונאנט הצרפתית. פיינורד שילמה לקבוצתו המצרית 1.4 מיליון אירו תמורת כרטיס השחקן שלו.

לאחר שלוש עונות רוויות בעיות בהולנד, ע'אלי הצטרף לטוטנהאם הוטספר האנגלית בינואר 2006.

בעונתו הראשונה בטוטנהאם, קיבל ע'אלי הרכב קרדיט והשתתף במספר משחקים בהם שיחק היטב. משחק בלתי נשכח שלו היה נגד היריבה העירונית צ'לסי, בו ע'אלי העניק לטוטנהאם את היתרון הזמני 3-1 במשחק במסגרת גביע ה-FA. ע'אלי גם עזר לטוטנהאם באמצעות כיבוש מנקודת העונשין, כאשר מרבית שעריו בעצם ניצחו את המשחק עבור טוטנהאם.

עתידו במועדון האנגלי הוטל בספק לאחר שפשט מעליו את חולצת המשחק וזרק אותה לקרקע בזלזול לאחר החלפתו במהלך משחק ליגה נגד בלקברן רוברס ב-10 במאי 2007. כעסו של ע'אלי נבע מכך שהשתתף במשחק כמחליף במחצית הראשונה בגין פציעתו של סטיד מלברנק, והוחלף בצעד לא שגרתי (לאחר שנכנס כמחליף לפני כן). אוהדי הקבוצה זעמו בעקבות הזלזול של ע'אלי וקראו לעברו: "אתה לא ראוי ללבוש את החולצה הזו", הוא נענש על ידי המועדון זמן קצר לאחר האירוע. ע'אלי הבין מה עשה והביע את צערו במילים "אני כל כך כועס על עצמי", ופרסם באתר האינטרנט הרשמי של טוטנהאם התנצלות רשמית: "אני תמיד החשבתי את לבישת חולצת טוטנהאם ככבוד רב ואני לא מתכוון להראות לעולם זלזול בחולצה ובמועדון". בהמשך ההודעה פרסם את הסיבה לתסכולו והבנתו שהמעשה היה לא ראוי ומזלזל.

למרות התנצלותו, ע'אלי לא שיחק מאז במדי טוטנהאם. הוא ביקש להיכנס לרשימת ההעברות של המועדון, בעקבות התסכול שצבר מחוסר משחק.

ברמינגהאם סיטי סיכמה עם טוטנהאם על העברתו תמורת 3 מיליון פאונד ב-30 ביולי 2007, והגיעה עם ע'אלי להסכמה על חוזה ל-3 שנים עם אופציה להארכה (בתלות באשרת עבודה שעליו להשיג). למרות זאת, ב-3 באוגוסט 2007, בירמינגהאם הכריזה שביטלה את השלמת העסקה עם ע'אלי עקב הביקורת שהעביר על שיטות האימון של הקבוצה ועל ניבולי הפה של שחקניה.

בינואר 2008, דרבי קאונטי וטוטנהאם הסכימו על עסקת השאלתו של ע'אלי לדרבי עד לסיום העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בדרבי ב-12 בינואר 2008, בהפסד ביתי 1-0 לוויגאן אתלטיק. לאחר ששיחק 15 משחקים בדרבי, שירדה ליגה בסיום העונה, ע'אלי סירב להמשיך בקבוצה כיוון שרצה להישאר לשחק בפרמייר ליג ושב לטוטנהאם.

במשחק גביע ה-FA בווייט הארט ליין, החל ע'אלי להתחמם בצדי המגרש, כהכנה להיכנס כמחליף. הקהל שרק "בוז" לע'אלי, ולכן מאמן הקבוצה הארי רדנאפ החליט שלא לשתפו. ב-22 בינואר 2009, ע'אלי חתם על השלמת עסקת העברתו למועדון הסעודי א-נסר, למשך 3 שנים. ב-6 ביולי 2010, ע'אלי חתם על חוזה בקבוצת אל-אהלי, למשך 3 שנים. ב-2 ביולי 2013, עבר לשחק בקבוצת לירסה הבלגית. לאחר עונה אחת בלבד חזר לאל-אהלי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים מצרים
קטגוריה:קשרי כדורגל מצרים
קטגוריה:כדורגלני אל-אהלי (קהיר)
קטגוריה:כדורגלני פיינורד
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני דרבי קאונטי
קטגוריה:כדורגלני א-נסר
קטגוריה:כדורגלני לירסה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מצרים
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2004
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2010
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1981
קטגוריה:כפר א-שיח': כדורגלנים
טום הדלסטון

**תומאס אנדרו "טום" הדלסטון** (באנגלית: **Thomas Andrew "Tom" Huddlestone**; נולד ב-28 בדצמבר 1986 בנוטינגהאם, נוטינגהאמשייר) הוא כדורגלן עבר אנגלי ומאמן בהווה.

## קריירת מועדונים
הדלסטון החל את הקריירה המקצוענית שלו בדרבי קאונטי, וערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במחזור הפתיחה של עונת 2003–2004, בתבוסה הביתית 0–3 לסטוק סיטי. למרות התבוסה, הדלסטון נבחר כשחקן המצטיין במשחק.

הוא חתם בטוטנהאם בינואר 2005, תמורת סכום של 2.5 מיליון פאונד, אבל בכל זאת נשאר בדרבי עד לסיום אותה העונה.

הדלסטון הושאל מספר חודשים מעונת 2005–2006 לקבוצת וולבס, בה כבש את שער הליגה הראשון שלו בקריירה, באופן אירוני זה היה במשחק חוץ בדרבי. לאחר שחזר לטוטנהאם, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-31 בינואר 2006, בהפסד החוץ של קבוצתו 0–1 לפולהאם. הוא פתח לראשונה בהרכב טוטנהאם, ב-14 בספטמבר 2006, במשחק חוץ נגד סלביה פראג במסגרת גביע אופ"א, בו ניצחה טוטנהאם 0–1. ב-8 בנובמבר 2006 כבש את שערו הראשון בקבוצה נגד פורט וייל במסגרת השלב הרביעי של גביע הליגה שבו כבש צמד, כששערו השני העלה את טוטנהאם לשלב רבע גמר הגביע. ב-17 בדצמבר 2006 כבש את שער הבכורה שלו בליגה בטוטנהאם נגד מנצ'סטר סיטי.

הוא רכש לעצמו מעמד של אחד הכדורגלנים הקשרים הצעירים המבטיחים ביותר בפרמייר ליג במהלך עונת 2006–2007, ואפילו מאמנו בקבוצה, מרטין יול, השווה אותו לאגדת הכדורגל הגרמני פרנץ בקנבאואר.

ב-25 בדצמבר 2006 חתם הדלסטון על חוזה חדש בטוטנהאם לארבע שנים, עד שנת 2011. ב-30 ביוני 2008 חתם על הארכת חוזה משודרגת בטוטנהאם, הפעם לחמש שנים עד שנת 2013. באוגוסט 2013 עבר להאל סיטי. ב-15 ביולי 2017 חזר לאחר 12 שנה לקבוצת נעוריו דרבי קאונטי וחתם לשנתיים.

ב-17 באוגוסט 2021 חתם לעונה אחת בהאל סיטי.

ב-2 באוגוסט 2022 חתם במנצ'סטר יונייטד בתור שחקן ומאמן קבוצת הנוער עד גיל 21.

## קריירה בינלאומית
הדלסטון הוא שחקן הרכב קבוע בנבחרת אנגליה עד גיל 21. שיחק פעמיים במהלך אליפות אירופה לנבחרות צעירות ב-2007, עד שקיבל כרטיס אדום שמנע ממנו לשחק בשלבי חצי הגמר וגמר הטורניר.

מאמן נבחרת אנגליה פאביו קאפלו זימן את הדלסטון לסגל הנבחרת הבכירה לקראת משחקי הידידות נגד ארצות הברית וטרינידד וטובגו, אך בשני המשחקים הוא לא שותף ונותר על ספסל המחליפים.

## תארים
;טוטנהאם הוסטפר
* גביע הפוטבול ליג: 2007/2008

## קישורים חיצוניים

* Player Profile at Tottenham

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני דרבי קאונטי
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני וולברהמפטון וונדררס
קטגוריה:כדורגלני האל סיטי
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני ויגאן את'לטיק
קטגוריה:נוטינגהאם: כדורגלנים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1986
טיטוס הקדוש

**טיטוס** היה מיסיונר וקדוש נוצרי שהוזכר בברית החדשה.

## קורות חיים
טיטוס היה עוזרו של פאולוס (שאול התרסי) על פי המסופר בחלק מאיגרות פאולוס ובעיקר באיגרת אל טיטוס.

טיטוס התלווה אל פאולוס ואל בר-נבה בעת שהם הטיפו לנצרות באנטיוכיה ומאוחר יותר התלווה אליהם במסעם לוועידת ירושלים (האיגרת אל הגלטיים ב' 1 - 3; מעשי השליחים ט"ו 2 - אף ששמו לא מוזכר בספר זה).

ככל הנראה טיטוס היה גוי שהתנצר מאחר שפאולוס סירב למול אותו לאור אמונתו של פאולוס כי הבשורה של ישו שחררה את המאמינים מחובות תורת משה ובהם החובה לקיים ברית מילה.

אזכור מאוחר יותר מציין כי טיטוס התלווה לפאולוס ולטימותיוס בהיותם באפסוס ומשם נשלח על ידי פאולוס לקורינתוס שביוון על מנת שיאסוף תרומות לעניי ירושלים (האיגרת השנייה אל הקורינתים ח' 6, י"ב 18).

טיטוס שב ופגש את פאולוס בהיותו במקדוניה (האיגרת השנייה אל הקורינתים ז' 6 - 15).

בעת שפאולוס נכלא, שהה טיטוס בכרתים - לשם נשלח על ידי פאולוס במטרה שיארגן את מבנה הכנסייתי בה (האיגרת אל טיטוס א' 5).

האזכור האחרון של טיטוס מתייחס להגיעו לרומא ולשהייתו עם פאולוס בעת כליאתו השנייה (האיגרת השנייה אל טימותיוס ד' 10), משם נשלח לדלמטיה במשלחת מיסיונרית.
[ממוזער|כנסיית טיטוס הקדוש ב[גורטין]]
הברית החדשה אינה מצינת את תאריך ומקום פטירתו, אולם לפי המסורת הנוצרית מונה לבישוף גורטין שבכרתים ונפטר בשנת 107 בהיותו בן 95.

## יום קדוש
חגו של טיטוס לא נכלל בלוחות הקדושים של הכנסייה הקתולית עד שנת 1854 עת הוקצה לטיטוס ה-6 בפברואר. בשנת 1969 שונה יום חגו ל-26 בינואר, יחד עם חגו של טימותיוס, במטרה לחגוג את שני תלמידיו של פאולוס יחד יום לאחר חג ההתנצרות של פאולוס.

## טיטוס וטימותיוס
ריצ'רד ג. פלוז טוען כי השם "טיטוס" הוא שמו הפרטי של טימותיוס ולמעשה מדובר בשלוש איגרות (איגרת זו וכן האיגרת הראשונה אל טימותיוס והאיגרת השנייה אל טימותיוס) הממוענות אל אותו אדם. פלוז תומך טענתו במספר פסוקים באיגרת הראשונה אל הקורינתים (ד' 17, ט"ז 10) ובאיגרת השנייה אל הקורינתים (ב' 13, ז' 6, ז' 13 - 14 ו-י"ב 18) וכן במעשי השליחים 19 כ"ב. לדבריו, פסוקים אלה מראים כי מדובר באדם אחד שהיה עוזרו של השליח פאולוס. יחד עם זאת באיגרת השנייה אל תימוטיוס מצוין בפרק ד' פסוק 10 כי טיטוס הגיע לדלמטיה - דבר שאינו סביר אם מדובר באותו אדם אליו מופנית האיגרת.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:נוצרים בארץ ישראל
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1
טיטוס (פירושונים)

**טיטוס** (בלטינית: **Titus**) היה שם נפוץ ברומא העתיקה.

קטגוריה:שמות פרטיים
איזבלה, נסיכת ספרד

**ה[[אינפנטה]] איזבלה קלרה אאוחניה מספרד** (ספרדית: **Isabel Clara Eugenia de Austria**; הולנדית: **Isabella Clara Eugenia van Spanje**; 12 באוגוסט 1566 - 1 בדצמבר 1633) הייתה נסיכה ספרדייה ששימשה יחד עם בעלה, אלברכט השביעי, ארכידוכס אוסטריה, כשליטת (סטאדהאודר) של ארצות השפלה של בית ההבסבורג מ-1621 ועד מותה. במספר מקורות מכונה **Clara Isabella Eugenia**.

## ביוגרפיה
איזבלה נולדה בסגוביה ב-12 באוגוסט 1566, כבתו של פליפה השני, מלך ספרד ואשתו השלישית, אליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת. סבה וסבתה מצד אביה היו הקיסר קרל החמישי ואיזבלה, נסיכת פורטוגל. מצד אמה, היו סבה וסבתה אנרי השני, מלך צרפת וקטרינה דה מדיצ'י. אחותה קתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד נולדה בשנת 1567 והאם נפטרה בדיוק שנה לאחר מכן במהלך הלידה של בן שנפטר אף הוא. איזבלה ואחותה גדלו בחצר המלוכה תחת השגחתה של המינקת מאריה דה מסה. פליפה השני נישא לאחר מות אשתו לאחייניתו, אנה, שהייתה בתו של הקיסר מקסימיליאן השני. בין האם החורגת לבנותיה נרקם קשר חם ואמיץ. גם יחסיה עם האב היו הדוקים ביותר, שלא כמו יחסיו עם בנו מנישואיו הראשונים, יורש העצר קרלוס.

ב-1 בדצמבר 1633 מתה איזבלה בבריסל.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:ילידי 1566
קטגוריה:נפטרים ב-1633
פן ביני

**פן ביני** הוא אזור הגבול בין מים מתוקים שמקורם באקווה, המצויה בדרך כלל באזור החוף, לבין מים מלוחים. המושג משמש בעיקר לתיאור הגבול בין מי התהום שמתחת לקרקעית הים, לבין מי התהום המתוקים שמתחת ליבשה.

בגלל הבדלי המליחות בין מי התהום התת-ימיים למי התהום היבשתיים אין הפן הביני אנכי, אלא משופע וחודר אל מתחת ליבשה בזווית המתאימה ליחס בין המשקל הסגולי של המים המלוחים לזה של המים המתוקים.

## עקרון גיבן-הרצברג
עקרון גיבן-הרצברג הוא מודל פשוט למציאת העומק של הפן הביני בנקודה מסוימת באקווה. הוא קרוי על שמם של שני חוקרים אשר ניסחו אותו בראשית המאה ה-20. לפי המודל, עומק הפן הביני מתחת למפלס מי התהום בנקודה מסוימת ניתן לפי הנוסחה הבאה:
 z = \frac{ \rho_f} {(\rho_s-\rho_f)} h

כלומר, עומק הפן הביני (z) תלוי בגובה עמודת המים המתוקים מעל פני הים (h), וביחס הצפיפויות שבין המים המתוקים (\rho_f) למי הים המלוחים (\rho_s).

לאחר הצבת ערכי צפיפות המים המתוקים (כ-1.000 גרם לסמ"ק) ומי הים (1.250 גרם לסמ"ק) מתקבלת המשוואה:
z\ = 40 h
כלומר, לכל מטר של מים מתוקים מעל גובה פני הים באקווה מצויים כ-40 מטרים של מים מתוקים מתחת לפני הים, ומתחתם הפן הביני המפריד בינם לבין מי הים.
קיימים מודלים מורכבים יותר המביאים בחשבון פרמטרים נוספים ומהם עולה כי הפן הביני לא מתמשך בקו ישר אלא בקשת ששיפועה גדול יותר בקרבת הים.

## הפן הביני בישראל
לאורך חופי הים התיכון של מדינת ישראל הושחת הפן הביני הטבעי, עקב עיור של מישור החוף ושאיבה אינטנסיבית של מי התהום. מצב זה מביא לחדירה של מי תהום תת-ימיים מלוחים לתוך אקוויפר החוף, ופוגע במשאבי המים של ישראל. 

משום כך חברת מקורות שומרת את מי התהום בגובה מעל פני הים כדי שהמים המלוחים לא יזהמו את מי התהום. 

## הערות שוליים

קטגוריה:מי תהום
קטגוריה:שמירת הסביבה
קטגוריה:הנדסה אזרחית
פרס ביכנר

**פרס גֶאורְג בִּיכְנר** (בגרמנית: **Georg-Büchner-Preis**) הוא הפרס הספרותי השנתי החשוב והיוקרתי ביותר בגרמניה. הפרס ניתן ליוצרים שכתבו את יצירתם במקור בשפה הגרמנית, ונחשב כמקבילו הגרמני של פרס מאן בוקר הבריטי.

הפרס ניתן על שם הסופר והמחזאי הגרמני המבטיח גאורג ביכנר שנפטר בשנת 1837 והוא בן 23 בלבד.

פרס ביכנר נוסד בשנת 1923, ובתחילתו ניתן לאמנים שפעלו במדינת הסן בלבד, בתחומי האמנות החזותית, הכתיבה, השירה, המוזיקה והמשחק. בשנים 1933–1944, תקופת גרמניה הנאצית, לא הוענק הפרס, והוא חודש ב-1945. בשנת 1951 שינה הפרס את מתכונתו: משנה זו ואילך מעניקה אותו האקדמיה הגרמנית לשפה ושירה (Deutsche Akademie für Sprache und Dichtung, גוף המקביל בקירוב לאקדמיה הצרפתית) מדי שנה לסופר, מחזאי או משורר הכותב בגרמנית, ללא הגבלה על אזור מגוריו, כהוקרה על תרומה לספרות הגרמנית. הזוכה הראשון בפרס במתכונתו החדשה היה גוטפריד בן.

מעבר ליוקרה שבקבלתו, מקבל הזוכה סכום של 50,000 אירו. קבלת הפרס והנאום השנתי של הזוכה נערכים בעיר דארמשטט, מקום מגוריו של גאורג ביכנר.

עם הזוכים בפרס ביכנר נמנים אריך קסטנר, מקס פריש, פאול צלאן, אינגבורג בכמן, דורס גרינביין ואחרים.

בשנת 1952 לא הוענק הפרס.

הסופר האוסטרי פטר הנדקה, שזכה בפרס ב-1973, החזיר את כספי הפרס ב-1999 במחאה על השתתפות גרמניה בהפצצות על יוגוסלביה במהלך מלחמת קוסובו.

## כלות וחתני הפרס

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר הפרס 
* 

## הערות שוליים

ביכנר, פרס
ביכנר
*
ביכנר
קטגוריה:1923 בגרמניה
אולג קטאני

**אולג קטאני** (באיטלקית: Oleg Caetani, נולד ב-1956) הוא מנצח איטלקי יליד שווייץ, בעל מוניטין בינלאומיים. הוא נודע בה במידה בבית האופרה ובאולם הקונצרטים.

## חייו

קטאני נולד בלוזאן שבשווייץ. הוא בנם של המלחין והמנצח איגור מרקביץ' ואשתו השנייה דונה טופזיה קטאני (אשתו הראשונה הייתה קירה, בתו של הרקדן ואצלב ניז'ינסקי)בחייו המקצועיים הוא משתמש בשם נעוריה של אמו, בת למשפחה רומאית ותיקה, שבין בניה היה האפיפיור בוניפציוס השמיני מראשית המאה ה-14.יש לו אח למחצה בשם וצלאב מרקביץ'.

קטאני למד שנים אחדות אצל נדיה בולאנז'ה. באקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא למד ניצוח אצל פרנקו פרארה והלחנה אצל אירמה ראווינאלה. את לימודיו סיים בגיל 17 בהפקה של Il Combattimento di Tancredi e Clorinda מאת קלאודיו מונטוורדי ברומא. משם עבר לקונסרבטוריון של מוסקבה ללמוד ניצוח אצל קיריל קונדראשין ומוזיקולוגיה אצל נדז'דה ניקולייבה. את מסכת לימודיו סיים בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג, שם השתלם בניצוח אצל איליה מוסין.

קטאני זכה בתחרויות ה-RAI של טורינו וקאראיין בברלין, והחל בקריירה מקצועית כעוזר לאוטמר זואיטנר באופרה של ברלין. מאז כיהן כמנצח ראשי בתיאטרון הלאומי הגרמני בוויימאר, מנצח ראשון באופרה של פרנקפורט, מנהל מוזיקלי, תחילה בבית האופרה של וייסבאדן ואחר בבית האופרה של חמיץ ובתזמורת הפילהרמונית על שם רוברט שומאן.

בשנת 2001 ניצח קטאני על ההפקה הראשונה שלו בלה סקאלה שבמילאנו בהצגת טורנדוט של פוצ'יני. הופעתו הראשונה כמנצח עם האופרה האנגלית הלאומית הייתה ב-2003 בהצגת "חובנשצ'ינה" של מוסורגסקי. בפברואר 2005 הודיעה האופרה האנגלית הלאומית על מינוי קטאני למנהלה המוזיקלי, מחליפו של פול דניאל, החל ב-2006. אך פרישתו של שון דוראן, המנהל האמנותי שמינה את קטאני, בנובמבר 2005 הביאה לביטול מינויו של קטאני בדצמבר 2005, חודש לפני שהיה אמור להיכנס למשרה. החשש היה, שהתחייבויותיו של קטאני באוסטרליה יגבילו את הזמן שיוכל להקדיש לאופרה הלאומית האנגלית. אף כי קטאני לא נכנס מעולם באופן רשמי למשרת המנהל המוזיקלי של האופרה האנגלית הלאומית, הוא קיים את דרישות החוזה וניצח על הפקת "סר ג'ון מאוהב" בשנת 2006 (ההפקה הבימתית הראשונה המלאה מאז 1958).

קטאני ניצח לראשונה באוסטרליה בשנת 2001, על התזמורת הסימפונית של מלבורן. בינואר 2005 התמנה למנצחה הראשי ולמנהלה האמנותי. ב-2007 הנהיג את תזמורת מלבורן בסיור השני של באירופה, שכלל הופעות במרכזי מוזיקה חשובים, בהם ברלין, מדריד מילאנו ופריז. במרץ 2008 הודיעה התזמורת על הארכת החוזה של קטאני עד סוף 2010. קטאני ניצח על תזמורת מלבורן בביצוע הבכורה האוסטרלי של הסימפוניה ה-13 של שוסטקוביץ', סימפוניית באבי יאר ב-7 באוגוסט 2008. 

מיזמי ההקלטה שלו תזמורת מלבורן כוללים סימפוניות של אלכסנדר טנסמןוהיצירות התזמורתיות של רודי שטפאן. ב-14 באוקטובר 2009, שנה לפני המועד הקבוע, הודיעה תזמורת מלבורן על סיום החוזה של קטאני עקב חילוקי דעות אמנותיים. 

הקלטותיו האחרות של קטאני כוללות את המחזור המלא של הסימפוניות של שוסטקוביץ, לראשונה עם תזמורת איטלקית, תזמורת ג'וזפה ורדי של מילאנו. 

קטאני נישא פעמיים. יש לו שתי בנות מנישואיו הראשונים ועוד בת מאשתו השנייה, סוזנה.

## לקריאה נוספת

* Oleg Caetani website
* artist info


## קישורים חיצוניים
* 



* Oleg Caetani website
* artist info
* Klassika German-language page on Caetani
* Melbourne Symphony Orchestra biography of Caetani



## הערות שוליים





קטגוריה:מנצחים איטלקים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1956
פיקנטי

**פיקנטי** הייתה חברה ומפעל עיבוד בשר ישראלי, בבעלות אריה שרגר ומשה בדש. החברה התמחתה בטכניקות פרסום אגרסיביות, ועשתה שימוש בין היתר בזמרירים חוזרים ונשנים ברדיו. החברה זכתה לפרסום גם בעקבות התמודדות של בדש בבחירות לכנסת.

## מוצרים וחנויות
בבעלות החברה היו מפעלים שייצרו נקניקים, סוגי סלטים שונים ומוצרי מזון נוספים. החברה אף ייצרה ומכרה את החטיף "מקרנה", כתחליף ל"במבה" של חברת אׂסם.

בשיאה הפעילה החברה 12 חנויות בישראל, וחנויות נוספות הופעלו על ידי זכיינים. בשל העובדה שלחנויות ולמפעלים היו אותם בעלים, יכלה חברת פיקנטי להימנע מפערי תיווך ולכן מכרה את מוצריה במחירים זולים מהמקובל.

באמצע שנות התשעים פתחה רשת פיקנטי את רשתות ההסעדה "פיקנסין" למאכלים סיניים ו"פיקנסטייק" למאכלי בשר.

## שיטות פרסום ושיווק
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, עם גל העלייה מברית המועצות לשעבר, עסקה פיקנטי במכירת ציורי שמן של אמנים עולים לצד מוצרי הבשר, ופרסמה עצמה כ"מפעל קולט עלייה".

סיוע פרסומי נוסף בא לחברה מהספרים שכתב ושיווק בדש, בהם מתח ביקורת קשה כלפי מערכת המשפט ורשויות המס בישראל. הספר "העלוקות" (1989) היה טקסט ביקורתי על מס ההכנסה. בספר "חריש עמוק" (1991) הובעה ביקורת על היועץ המשפטי לממשלה דאז, יוסף חריש. הספר "השיטה" (1993) הציג את אריה דרעי כאדם ללא רבב ואת רשויות החוק כעברייניות. כל הספרים יצאו בהוצאת "עם אובד".

כחלק ממערכת הפרסום שלו, הריץ בדש בבחירות לכנסת השלוש עשרה בשנת 1992 מפלגה בשם "פיקנטי" ושילב מודעות פרסום למוצרי בשר עם מודעות בחירות במשך חודש שלם – עד שוועדת הבחירות המרכזית אסרה שיטת פרסום זו. בבחירות לכנסת זכתה המפלגה בראשותו ב-3,750 קולות.

באמצע שנות התשעים הפסידה החברה בתביעה על מעבר על חוק איסור לשון הרע לטומי לפיד. לפיד תבע את החברה על שקראה לנקניקייה על שמו. נקניקייה זו פורסמה כ"הנקניקייה טומי מסדרת הלפיד, נקניקייה גוצה, שמנה והונגרייה".

## פירוק
בשנת 1992 נרצח אריה שרגר במהלך שוד פדיון כספי החברה. אלמנתו חנה שרגר הגישה אז תביעת פיצוי בסך עשרות מיליוני שקלים.

בשנת 1997 פורקה החברה ופיטרה את 1,064 עובדיה. לטענת בדש החברה קרסה כתוצאה מקרטל חרם סחורות שהוקם כנגדו על ידי אׂסם וכלל חברות המזון האחרות השולטות בשוק (קוקה קולה, תנובה ועוד), שמותג החטיף "מקרנה" של פיקנטי איים על מותג הדגל שלה הבמבה שהיה בזמנו (1997) 32% מכלל הרווחים. בדש שינה את שם החברה ל"ניצולת הקרטל" והגיש תביעות נגד אלו שלטענתו גרמו לפשיטת הרגל. התביעה, בסכום של 1.8 מיליארד ש"ח, נדחתה על ידי בית המשפט כיוון שבדש לא היה יכול לעמוד בתשלום האגרה הגבוה, ובדש חויב בתשלום הוצאות על סך 7,000 ש"ח לכל אחת מ-29 חברות המזון אותן תבע. בספטמבר 2011 חידש משה בדש את תביעתו.

## קישורים חיצוניים
* 
*.
*"רמי לוי של שנות ה-90: האיש שניסה להילחם ברשתות הענק וקרס", כתבה על פיקנטי, ערוץ כאן חדשות, 15 באפריל 2018
*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:תעשיית מזון בישראל
קטגוריה:מפלגות בישראל שמעולם לא עברו את אחוז החסימה
קטגוריה:רשתות מרכולים בישראל
סיפור גן-העדן

**סיפור גן-העדן** (ביידיש: **דאס בוך פון גן-עדן**, **הספר מגן-עדן**) הוא סיפור סאטירי מאת איציק מאנגר ופורסם בוורשה בשנת 1939. הסיפור עמד על תפיסת גן העדן אצל היהודים אל מול הווי החיים הקשה שלהם בעיירות. גיבורו המרכזי הוא שמואל-אבא, מלאך שנולד על הארץ בלא ששכח את עברו בגן העדן, ומספר להוריו ולקומץ מאנשי העיירה את חוויותיו מחייו הקודמים שם. סיפוריו של שמואל-אבא מכים בהלם את השומעים, שכן מתברר שאין הבדל בין גן העדן לבין החיים עלי אדמות פרט לשליטה במלאך המוות, בניגוד לתפישת גן העדן האידילית שרווחה בזמנו אצל היהודים. במהלך הסיפור שזורים גם פזמונים רבים וחלקם אף הומוריסטים.

סיפור גן-העדן ידוע גם בשם **פרשת חייו המופלאה של שמואל אבא אברבו**.

## עלילת הספר
שמואל-אבא, צעיר המתגורר בגן עדן, משתובב עם חברו משתינון, כשזה מספר לו שהוא שמע כי אחד המלאכים השיכורים קיבל משימה לנקוף על אפו של שמואל-אבא ולשלחו לארץ. מקור הנקיפה באמונה יהודית שטרם נולדים ויורדים אל הארץ, בא מלאך (ומלמד אותו כדי להקל על קליטתו במשך חייו, לאחר מיכן) מכה את הנולד הרך על אפו, כך שזה שוכח את כל שראה בגן העדן וגם מקבל את שני הפסים שבין האף לפה. שמואל-אבא לא רוצה לשכוח את שראה בגן העדן, ולכן מחליט לרקום מזימה נגד אותו המלאך שאמור לנקוף על אפו ולשלחו. הוא מערים עליו באמצעות אלכוהול ואף מזויף, כך שעולה בידו של שמואל-אבא להיוולד להורים ארציים בלא שנקף מלאך על אפו, ועל כן לא שכח את שקרה לו לפני היוולדו. מיד עם היוולדו מתחיל לדבר עם אימו ולחבב אותה, אך את אביו אוהב פחות שכן הוא אלים ובוטה.

אז מחליט שמואל-אבא לשתף את הוריו וקומץ ממכובדי העיירה בחוויותיו מגן העדן ופותח בסדרת שיחות ליליות שבכל אחת מהן הוא מספר על אירוע אחר שחווה בגן העדן. הוא פותח בחברותו עם מלאך אחר בשם משתינון וממשיך בסיפור על רוחות הרפאים שראה בגן העדן בליל שימורים שעבר. בערב זה הוא מתאר היתקלות של מלאך המוות עם מלאך אחר, שניסה למנוע ממנו לקחת את נפשה של צעירה בת 19 ולא הצליח בכך, וכן את פרלה המלאכית, שאהבתה נכזבה ומאז
היא סובבת בגן עדן בלילות כמשוגעת.

בערב שלאחר מכן, מספר שמואל-אבא על הרפתקה לילית אליה יצא עם חברו משתינון, באחוזותיו של דוד המלך, שם ראו את הנעשה בחדרי חדרים בין דוד לבת שבע ולאבישג, וכן את שאול המלך שבא להילחם על המלוכה שאבדה לו. בסתר אף פגשו באדם וחוה שביכו את מר גורלם בעקבות התפוח שאכלה חוה.

הספר מסתיים בסיפורו של שור הבר שברח מגן העדן היהודי לעבר גן העדן הנוצרי, ועל המהומה שנוצרה שכן כל הצדיקים לא ידעו מה יאכלו עתה כשיבוא המשיח. שמואל-אבא ומשתינון נשלחו לשמור עליו בגן העדן הנוצרי כדי שהשור לא ייטמא, ולאחר תקופת הבראה בו חזר השור לסורו, מלווים אותו חזרה לגן העדן היהודי וחוגגים עם כל הצדיקים את חזרתו.

## תרגומים והוצאות
סיפור גן-העדן הופיע בוורשה ביידיש בשנת 1939 ותורגם להולנדית בשנת 1958, לגרמנית בשנת 1963. הספר יצא בעברית בשנת 1982 בתרגומו של ק. א. ברתיני ובהוצאת עם עובד. בשנת 1981 העלה התיאטרון הקאמרי עיבוד בימתי לספר בבימויו של שמואל בונים.

## לקריאה נוספת
* וולוול טשרנין, "בין אוטופיה לדיסטופיה: "ספר גן העדן" מאת איציק מאנגר", **נכון: כתב עת לאוטופיה ולדיסטופיה בספרות**, 1, אוקטובר 2018, עמ' 89-77.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ספרות יידיש
קטגוריה:ספרי 1939
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
קטגוריה:איציק מאנגר
איסצ'יגואלסטו

**איסצ'יגואלסטו** (בספרדית: **Ischigualasto**; ידוע גם בשם "עמק הירח") הוא פארק פרובינציאלי בפרובינציית סן חואן בצפון-מערב ארגנטינה, כ-320 ק"מ צפונית לעיר סן חואן.
## גאוגרפיה
הפארק משתרע על פני 603.7 קמ"ר, בגובה ממוצע של כ-1,300 מטר מעל פני הים, באזור צחיח, שבו יורדים בין 80 ל-200 מ"מ גשם בשנה. פרובינציית סן חואן הכריזה על איסצ'יגואלסטו כפארק פרובינציאלי ב-1971, ובשנת 2000 הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית, יחד עם הפארק הלאומי טלמפאז'ה, המצוי בתחומי פרובינציית לה ריוחה וגובל בו מצפון.

הפארק מכונה גם "ואז'ה דה לה לונה" (Valle de la Luna; מילולית, "בקעת הירח"), בשל נופיו, הכוללים תופעות של סחיפה שנגרמו מרוח ומים. שם זה הוענק לו ב-1946 בידי מועדון הרכב הארגנטינאי. כמה מתצורות הסלעים זכו לכינויים שונים, ובהם "הצוללת", "הספינקס" ועוד.

בפארק נמצאו שרידים פלאונטולוגיים רבים מתקופת הטריאס, שנחשבים למגוונים ולשמורים ביותר מסוגם בעולם כולו. מאובני הדינוזאורים שנמצאו בו כוללים, בין היתר, בעלי אגן דמוי לטאה ובעלי אגן דמוי עוף. כן מצויים בפארק מאובנים של עצים, שרכים ושבטבטים. בעבר, מזג האוויר באזור היה לח וגשום, וגדלו בו גם עצי שיטה, גינקגו ודקל. מרבית המאובנים הועברו למוזיאונים שונים, ומקצתם מוצגים במוזיאון הקטן שהוקם בפארק.

כיום דלילה הצמחייה בפארק ביותר, ומתבססת על מיני קקטוסים ושיחים נמוכים. עם בעלי החיים המצויים בו נמנים גואנקואים, מארות, שועלים, ננדואים, טינמיים, נצים ובזים.

## גלריה

Ischigualasto03.jpg|מאובן של שרך
Ischigualasto01.jpg|
Ischigualasto Cancha de Bochas.jpg|
Ischigualasto02.jpg|סלע המכונה "הספינקס"

## קישורים חיצוניים

* מידע נוסף על הפארק 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארגנטינה: גאוגרפיה
קטגוריה:ארגנטינה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אמריקה הדרומית: אתרים פלאונטולוגיים
קטגוריה:סן חואן (פרובינציה)
קטגוריה:ארגנטינה: פלאונטולוגיה
קטגוריה:מקומות שנקראו על שם הירח
מוטל

[שמאל|ממוזער|200px|מוטל ב[אריזונה, ארצות הברית]]
**מוֹטֶל** (**מלון דרכים**) הוא בית מלון הבנוי על שפת כביש ראשי, סביב מגרש חניה, באופן בו מכל חדרי המלון קל להגיע אל מכוניתיהם של המתארחים במלון. זוהי מילה מושאלת מאנגלית (Motel) שהיא הלחם של המילים מנוע (Motor) ומלון (Hotel).

מוטל על פי רוב הוא בניין בן קומה אחת או שתיים שלכל חדר בו יש כניסה פרטית ממגרש החניה. הלינה בו לרוב זולה ביחס למקובל בבתי מלון. המוטלים נפוצים במיוחד בארצות הברית, והם החלו להתפתח עם התרחבות השימוש במכונית. שנות ה-50 אשר אופיינו בעלייה תלולה בקצב סלילת הכבישים ובקצב החדירה של המכונית הפרטית למשקי הבית האמריקניים גרמו להתפשטות נרחבת בתפוצת המוטלים.

## ראו גם
*פונדק
*אכסניה

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:תחבורה
גדוד בגרמיאן

**גדוד בגרמיאן** (בארמנית: **Բաղրամյան**; בגאורגית: **ბაგრამიან**; ברוסית: **Баграмяна**) היה גדוד המורכב ברובו מארמנים המשינים שהתגוררו באבחזיה. הגדוד הוקם באבחזיה במהלך מלחמת אבחזיה (1992-1993) הם נלחמו לצד כוחות הבדלנים האבחזים. הגדוד נקרא על שמו של המרשל הארמני-סובייטי המוערך, הובאנס בגרמיאן (Քրիստափորի Բաղրամյան), והוקם במטרה להגן על הארמנים המתגוררים באבחזיה מפני ההפרזה בשימוש בכוח על ידי צבא גאורגיה. הגדוד נוסד בפברואר-מרץ 1993, ומפקדה הראשון היה ואגארשאק אראמוביץ' קוסין (Вагаршак Арамович Косян).

הפלוגה הארמנית הראשונה הוקמה בנובמבר או בדצמבר 1992. הגדוד נוסד לאחר קרב גגרה, לאחר שהיו כבר ארבע פלוגות ארמניות בכוחות הבדלנים האבחזים, על ידי שר ההגנה של אבחזיה הבדני. לגדוד התגייסו גם ארמנים ממקומות אחרים. אף על פי שרוב הגדוד היה מורכב מארמנים השתייכו לגדוד גם רוסים, אבחזים, גרמנים ואף אזרים.

הפעולה הראשונה של הגדוד התקיימה ב-15 במרץ 1993, וב-4 ביולי של אותה שנה, הועברו חיילי הגדוד, יחד עם מיליציה של קונפדרציית עמי ההר של הקווקז ומיליציות אבחזיות, לכאורה על ידי כוחות ימיים רוסיים, לעיר טקווארצ'לי והם החלו משם בצפון מחוז סוחומי לכיוון העיר סוחומי. עד לסוף יום המחרת, ה-5 ביולי, הם כבשו את שרומה, טאמישי וקמאני, וגרמו לאבדות כבדות בקרב הגאורגים. באותו שבוע השתתף הגדוד בטבח קמאני. בספטמבר של אותה שנה השתתפו בטבח סוחומי. לאחר מכן השתתף הגדוד גם בקרבות בגולריפש ואוצ'מצ'ירה, ובסופו של דבר נשלחו למחוז גאלי. לאחר מכן נשלח הגדוד לעמק קודורי ליד הכפר לאטה, שם ספגו אבדות כבדות.

ב-10 במאי 1998, במהלך מלחמת אבחזיה השנייה, נפתחה אש על מבנים של המנהלה ותחנת הכוח במזיאורי. איש לא נפגע בהתקפה. סוכנות הידיעות פריים ניוז שבסיסה בטביליסי, דיווחה כי ההתקפה בוצעה על ידי הגדוד. פקידים גאורגיים רשמיים האשימו כי הגדוד נשלח על ידי השלטונות הבדלניים של אבחזיה כדי לבצע פעולות ענישה וטיהור אתני במחוז גאלי המפורז, שרוב אוכלוסייתו גאורגים, ולצבא אבחזיה אסור היה להיכנס אליו. לאחר המלחמה בוטל הגדוד.

## קישורים חיצוניים
* אבחזיה - ארץ נופש, באתר www.abkhaziya.org 
* ארמניה מתכננת לכבוש את אבחזיה? האינטליגנציה הגאורגית מאשימה את הארמניה ברצח עם של גאורגים, "רגנום", 

## הערות שוליים

קטגוריה:הסכסוך האבחזי-גאורגי
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:ארמניה: היסטוריה
לאון בן זקן

**לאון בן זקן** (בערבית: **ليون بن زاكين**; 31 בדצמבר 1928, טנג'יר - מאי 1977), היה רופא יהודי ידוע במרוקו שהפך לרופאו האישי של המלך מוחמד החמישי ולשר היהודי הראשון בממלכה והממשלה הראשונה שלאחר קבלת העצמאות ב-1956. מונה תחילה כשר הדואר ולאחר מכן לשר הבריאות, תפקיד בו כיהן עד שנת 1958.

ב-1956, כאשר מרוקו קיבלה עצמאות, תפסו היהודים כמה תפקידים פוליטיים, כולל שלושה מושבים בפרלמנט ושר אחד בקבינט כשר הדואר והטלגרף. עם קבלת העצמאות, הסולטאן התעקש על מינויו של ליאון בן זקן, כשהקהילה היהודית לא הגיעה לידי הסכמה את מי לשלוח כנציג בקבינט. בד בבד עם מינויו הביע תמיכה בזכות היהודים להגירה, בתנאי שזה לא יכלול לחץ או פרופגנדה. הבעיה באותה עת הייתה ההתנגדות של גורמים שונים במרוקו להגירה המונית של היהודים שתשחק לידי הסוכנות היהודית, אך זכות ההגירה, לפחות על בסיס אינדבדואלי הוכרה. כמו כן, טען כי מרוקו ותוניסיה יוכלו להיות בעמדה של מתווך להסדר בין מדינות ערב לישראל, וכי אף על פי שלא יוכלו להביע זאת פומבית, המנהגים במרוקו לא חשים כל סימפתיה לנאצר או דיקטטורים אחרים במזרח התיכון.

הדעה הרווחת היא כי בזמן המאבק על העצמאות של מרוקו, נשאר נייטרלי, בשל המאבק הפנים קהילתי של היהודים, בין המודרניסטים, בוגרי "כל ישראל חברים" (AIU, אליאנס), הציונים והמסורתיים (סירב ב-1944, לחתום על מנשר העצמאות של מפלגת החרות "איסתיקלאל", שהתנגדה לכיבוש אך גם לבית המלוכה).

למרות מינויי זה, כצעד של רצון טוב כלפי היהודים, ליאון בן זקן לא שרד בתפקידו, כאשר בוצעו חלופי ממשלה, בפעם הראשונה במרוקו העצמאית ויהודים לא מונו יותר למשרות מיניסטריאליות (עד שנות ה-80).

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי ממשלת מרוקו
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים מרוקאים
קטגוריה:רופאים יהודים מרוקאים
קטגוריה:ילידי 1928
קטגוריה:נפטרים ב-1977