open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קני דורהאם

**קני דורהאם** (שמו המלא באנגלית: **McKinley Howard (Kenny) Dorham**; 30 באוגוסט, ידוע גם בכינויו **KD** ; 1924 - 5 בדצמבר 1972) היה חצוצרן, זמר ומלחין ג'אז אמריקאי.

## חייו
דורהאם היה אחד חצוצרני הבי בופ הגדולים ביותר. בתחילת דרכו, בסוף שנות הארבעים וראשית שנות החמישים, הוא ניגן בלהקות של מובילים דגולים כגון החצוצרן דיזי גילספי, הזמר בילי אקסטיין, נגן הויברפון ליונל המפטון ובחמישייה המפורסמת של סקסופוניסט האלט צ'ארלי פארקר. דורהאם היה חבר בהרכב המקורי של שליחי הג'אז, ואחרי שארט בלייקי הפך למוביל ההרכב, עבר לנגן עם הוראס סילבר. הוא ניגן גם לצד סאני רולינס ות'לוניוס מונק בהקלטות שלהם משנות החמישים. לאחר מותו של החצוצרן קליפורד בראון, בשנת 1956, דורהאם תפס את מקומו בחמישייה של המתופף מקס רואץ'.

במקביל הוא עבד כמוביל, כשבשלב כלשהו החליט להקים את ההרכב שלו, "The Jazz Prophets" (בעברית: נביאי הג'אז), אשר הקליטו עבור בלו נוט. בהרכב ניגנו: בובי טימונס הצעיר, לפני פריצתו בשליחי הג'אז, נגן הקונטרבס סם ג'ונס, הגיטריסט קני בורל ועוד.

בשנת 1963 צירף דורהאם להרכב את סקסופוניסט הטנור בן ה-26 ג'ו הנדרסון, אשר הקליט עימם את Una Mass (יחד עם המתופף הצעיר טוני ויליאמס). דורהאם הקליט רבות עם הנדרסון, והשניים הפכו לחברים טובים. בין הקלטותיהם המשותפות ניתן למנות את אלבומו של הנדרסון "Page One" בו מופיע הסטנדרט המפורסם ביותר של דורהאם - "Blue Bossa" (בעברית בוסה כחולה). סטנדרט זה זכה לביצועים ועיבודים רבים. בין המבצעים המפורסמים של הסטנדרט נמנים דקסטר גורדון וג'יי ג'יי ג'ונסון. דורהאם עסק גם בעיתונאות ג'אז וכתב כמה מאמרים בעיתון דאון ביט, כמו כן כתב את הערות האלבום של "Page One" ואלבומים נוספים.

במהלך שנות השישים דורהאם הקליט לעיתים תכופות, כמוביל וכמלווה, עם הנדרסון, סידר ולטון, מילט ג'קסון ואחרים. במשך חייו הוא לא זכה לתשומת לב רבה מאוד, ועל כן נחשב למוזיקאים שלא הוערכו דיו, בעיקר משום שחסה בצילם של גילספי, בראון, מיילס דייוויס ולי מורגן.

בשנותיו האחרונות דורהאם מיעט לנגן עקב מחלת הכליות, ממנה מת בחמישה בדצמבר 1972.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:חצוצרנים אמריקאים
קטגוריה:נגני ג'אז: חצוצרנים
קטגוריה:נגני בי בופ
קטגוריה:שליחי הג'אז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1972
אלגברת אוקטוניונים

במתמטיקה, **אלגברת אוקטוניונים** היא אלגברה אלטרנטיבית פשוטה מממד 8. אלגבראות אוקטוניונים (מעל שדה) מתקבלות על ידי בניית קיילי-דיקסון מאלגברת קווטרניונים, והן קשורות למבנים מרכזיים באלגברה לא אסוציאטיבית, ובפרט לאלגבראות לי וחבורות ליניאריות מטיפוס G2. הדוגמה החשובה ביותר לאלגברת אוקטוניונים היא אלגברת האוקטוניונים של קיילי, שהיא אלגברת החילוק היחידה מממד 8 מעל שדה המספרים הממשיים. כל חוג אלטרנטיבי פשוט שאינו נילי ואינו אסוציאטיבי הוא אלגברת אוקטוניונים
.

כפי שאלגברת קווטרניונים מוגדרת על-פי שני קבועים מעל שדה הבסיס, אלגברת אוקטוניונים מוגדרת על-פי שלושה קבועים: האלגברה \ (Q,\gamma)=(\alpha,\beta,\gamma) היא זו המתקבלת בבניית קיילי-דיקסון מאלגברת הקווטרניונים \ Q=(\alpha,\beta) = F[x,y|x^2=\alpha,y^2=\beta,yx=-xy] (ההצגה - בהנחה שהמאפיין שונה מ-2) על ידי סיפוח איבר z המקיים \ z^2 = \gamma. 

מעל כל שדה, יש **אלגברת אוקטוניונים מפוצלת** אחת, וכל שאר אלגברות האוקטוניונים הן אלגברות עם חילוק. 

### אלגברת האוקטוניונים המפוצלת

את אלגברת האוקטוניונים המפוצלת אפשר להציג באמצעות **וקטורי צורן**, \ \left(\begin{array}{cc}a & \vec{u} \\ \vec{v} & b \end{array}\right), עם פעולת כפל הממשיכה את 
\ \left(\begin{array}{cc} 0 & \vec{u} \\ \vec{v} & 0 \end{array}\right) \cdot \left(\begin{array}{cc}0 & \vec{u}' \\ \vec{v}' & 0 \end{array}\right) = \left(\begin{array}{cc} \vec{u} \cdot \vec{v}' & \vec{v} \times \vec{v}' \\ \vec{u} \times \vec{u}' & \vec{v} \cdot \vec{u}' \end{array}\right), כאשר ברכיבים שמחוץ לאלכסון המכפלה היא המכפלה הווקטורית. האינוולוציה מוגדרת כך שכל מטריצה בעלת עקבה אפס היא אנטיסימטרית. 

אם יש באלגברת אוקטוניונים אידמפוטנט, אז היא מפוצלת, ושווה ל- \ C = Q[z] כאשר Q אלגברת קווטרניונים כלשהי ו- \ z^2=1. במקרה זה, 
\ e = \frac{1}{2}(z+1) אידמפוטנט, וביחס אליו המרכיבים בפירוק פירס הם \ C_{00} = F(z-1), C_{11} = F(z+1), C_{01} = (z-1)Q_0, C_{10} = (z+1)Q_0, כאשר \ Q_0 הוא מרחב האיברים בעלי עקבה 0 ב-Q.

## נורמה
תבנית הנורמה של אלגברת אוקטוניונים קובעת את האלגברה: לפי משפט של ג'ייקובסון, במאפיין שונה מ-2, שתי אלגברות אוקטוניונים הן איזומורפיות אם ורק אם תבניות הנורמה שלהן שקולות.

## אלגברת הנגזרות
מעל שדות ממאפיין שונה מ-2 ו-3, אלגברת הנגזרות של אלגברת אוקטוניונים היא אלגברת לי פשוטה מטיפוס G2. במאפיין שאינו 2 או 3, כל נגזרת של האלגברה היא סכום של פעולות מהצורה \ R_{[x,y]}-L_{[x,y]}-3[L_x,R_y].

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות של מבנים אלגבריים
קטגוריה:תורת החוגים
אלבטרוס נודד

**אלבטרוס נודד** (שם מדעי: *Diomedea exulans*) הוא עוף ימי גדול ממדים ממשפחת האלבטרוסיים. הוא נפוץ באוקיינוס הדרומי מסביב לקוטב הדרומי. הוא היה האלבטרוס הראשון שתואר, ועד תחילת המאה ה-21 הסברה הייתה כי האלבטרוס האנטיפודי והאלבטרוס הטריסטני הם תת-מינים שלו. הוא דומה מאוד לאלבטרוס אמסטרדם, וקשה מאוד להבחין ביניהם על סמך הבדלים מורפולוגיים בלבד.

מוטת כנפיו של האלבטרוס הנודד היא הגדולה בעולם העופות בעומדה על כ- בממוצע כאשר נצפו גם פרטים עם מוטת כנפיים של . כאשר הוא דואה, יחס הגלישה שלו עומד על 1:22, כלומר הוא מתקדם 22 מטרים אופקית בזמן שהוא מנמיך את גובהו במטר. נתונים אלו מאפשרים לו להישאר באוויר במשך שעות רבות ללא מנוחה, תוך נפנוף מועט בכנפיו. אורך גופו 1.35 מטרים, ומשקלו נע בין שישה לתריסר קילוגרמים. הנקבות קטנות במעט מן הזכרים. ניצוי העוף משתנה עם גילו. נוצות גוף הבוגרים לבנות, והכנפיים - שחורות ולבנות. מקורם גדול, וצבעו ורוד, כצבע כפות רגליהם.

האלבטרוסים הנודדים ניזונים בעיקר מדיונונים, מדגים קטנים ומשאריות בעלי חיים אחרים שצפות על הים. הם נוהגים למלא את קיבתם לשובע בכל ארוחה, עד הגעה למצב שהם אינם מסוגלים לעוף, ואז הם משייטים על פני המים. הנקבה מטילה ביצה אחת, לבנה ומנוקדת, ואורכה כעשרה סנטימטרים. הם מתרבים במושבות על איים מבודדים באוקיינוס הדרומי, כמו איי קרוזה, איי ג'ורג'יה הדרומית, איי קמפבל, איי אוקלנד, איי הנסיך אדוארד, איי קרגלן, האי מקווארי וכן בניו זילנד. קניהם בנויים בצורת חרוט גדול, לרוב מחומרים צמחיים.

בעבר נהגו מלחים ללכוד את האלבטרוסים הנודדים ולהורגם לצורך שימוש בעצמות כנפיהם הארוכות, בהן השתמשו לייצור מקטרות. אוכלוסייתו מוערכת בכ-25,000 פרטים, כאשר מגמת האוכלוסייה הכללית היא כפי הנראה ירידה. ירידה זו מיוחסת בעיקרה לפעילות הדיג באזור חייהם של האלבטרוסים, שמביאה ללכידתם כשלל לוואי במספרים גדולים. איום זה על האלבטרוסים הביא להידלדלות משמעותית בחלק מאוכלוסיות האלבטרוס הנודד. מצב השימור שלו מוגדר "בסיכון" לפי איגוד השימור העולמי (IUCN).

## גלריה

קובץ:Wandering Albatross (25149040444).jpg
קובץ:Diomedea exulans in flight - SE Tasmania.jpg|אלבטרוס נודד בתעופה. האלבטרוס הנודד הוא העוף בעל מוטת הכנפיים הגדולה ביותר בעולם.
קובץ:Wandering Albatross - Kaikorua - New Zealand (39039195212).jpg|אלבטרוס גולש מעל הים
קובץ:SGI-2016-South Georgia (Prion Island)–Wandering albatross (Diomedea exulans) 08.jpg|זוג של אלבטרוסים בג'ורג'יה הדרומית
קובץ:Grand Albatros MHNT.jpg|ביצת אלבטרוס נודד


## קישורים חיצוניים

* אלבטרוס נודד באתר BirdLife International
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
נודד
קטגוריה:ארגנטינה: עופות
קטגוריה:עופות האיים הסאב-אנטארקטיים
קטגוריה:ניו זילנד: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
יוהנס פסיון

**יוהנס פסיון** (בגרמנית: Johannespassion) או "הפסיון על פי יוחנן", 245 ברשימת יצירותיו של באך לקולות סולו, מקהלה ותזמורת. היצירה כתובה לפרקים 18 ו-19 של הבשורה על-פי יוחנן. המילים לפתיחה, לאריות ולכוראלים לקוחות ממקורות שונים, בחלקם מתוך המתאוס פסיון. ידוע גם כי באך השתמש במילים מתוך תרגום התנ"ך של מרטין לותר.

## תולדות היצירה
במקור הייתה היצירה אמורה להתבצע בראשונה בכנסיית תומאס שבלייפציג, אך לבסוף הייתה הופעת הבכורה בכנסיית ניקולאי בלייפציג ב-1724. יצירה זו קצרה יותר מן המתאוס פסיון, והיא שוכתבה פעמים רבות לפני שנחתמה. קטעים שבאך הסיר מן היצירה צורפו כנספחים ליצירה, אך הם לא נוגנו עוד כחלק מהיצירה בתפילות בכנסייה. ישנם שני רצ'יטטיבים אשר מילותיהם נלקחו מתוך הבשורה על-פי מתי, ולא מתוך הבשורה על-פי יוחנן.

## גרסאות
בניגוד למתאוס פסיון, אשר כמעט ולא עבר שינויים, היוהנס עבר שינויים רבים מהמקור. הגרסה המוכרת ביותר היא משנת 1724. ב-1725 החליף באך את הפתיחה המקורית (Herr, unser Herrscher, dessen Ruhm) ב-O Mensch bewein dein Sünde groß, אשר מאוחר יותר שימש גם כפרק הסיום של המתאוס פסיון. פרק הסיום המקורי (Ach Herr, lass dein lieb Engelein) הוחלף ב-Christe, Du Lamm Gottes מתוך קנטטה 23 של באך. כמו כן הוא הוסיף שלוש אריות נוספות.

ב-1730 שינה באך שוב את היצירה. הוא החזיר את הפתיחה והסיום המקוריים והסיר את שלוש האריות שהוסיף. כמו כן הוא גם הוסיף לבקשת הרשות הכנסייתית שני רצ'יטטיבים מתוך הבשורה על-פי מתי. ב-1749 הוא שינה מספר דברים נוספים, כך שהיא הייתה כמעט זהה למקור מ-1724. רוב השינויים היו בהחלפת הויולה ד'אמורה בכינורות מסוג אחר.

## ראו גם
* מתאוס פסיון

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אורטוריות
קטגוריה:יצירות מאת יוהאן סבסטיאן באך
קטגוריה:מוזיקה כנסייתית
קטגוריה:יצירות ליטורגיות
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
קטגוריה:מוזיקת פסחא
ניל פרייד RS:X

ממוזער|250px|גלשן מדגם ניל פרייד RS:X
**ניל פרייד RS:X** (באנגלית: **Neil Pryde RS:X**) הוא דגם של גלשן רוח בתכנון חברת "ניל פרייד" מהונג קונג. בשנת 2005 החליט איגוד השיט הבין-לאומי כי דגם זה יהיה הדגם האולימפי, והוא החליף את דגם המיסטרל, שהיה בשימוש עד אז. במאי 2012 הוחלט ב-ISAF (פדרציית השיט הבינלאומית) כי החל מאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) יוחלף הניל פרייד RS:X בגלישת קיט, אך החלטה זו בוטלה בנובמבר באותה שנה. לבסוף הדגם הוחלף בגלשן ה-IQFoil.

## נתונים טכניים
אורכו של הגלשן, שעוצב בידי ז'אן בולדואר, 2.86 מ', ורוחבו 93 ס"מ. משקלו 15.5 ק"ג, והוא נחשב כבד ביחס לגלשנים דומים. גודלו של המפרש 9.5 מ"ר בדגמים המיועדים לגברים ו-8.5 מ"ר בדגמים המיועדים לנשים. גובהו של התורן 5.2 מ' ו-4.9 מ', בהתאמה.

## בישראל
### אליפות ישראל
אליפות ישראל הראשונה בדגם הניל פרייד RS:X נערכה בשנת 2006, וסימנה את חילופי הדורות בענף הגלישה: גל פרידמן, זוכה מדליית הזהב באולימפיאדת אתונה, סיים רק במקום הרביעי, ובתחרות ניצח שחר צוברי. בין הנשים גברה מעין דוידוביץ' על אלופת העולם לשעבר, לי קורזיץ.

### הישגים בינלאומיים
לאורך השנים זכו שייטות ושייטי הדגם RS:X ברחבי העולם בהישגים ובניצחונות בתחרויות בינלאומיות רבות לנשים ולגברים, לבוגרים ולנוער. מהבולטים שבהם:
* ב-2006, בשבוע בינלאומי בפורטוגל, זכה גל פרידמן במדליית כסף
* ב-2006, בשבוע בינלאומי בפורטוגל, זכתה לי קורזיץ במדליית כסף
* ב-2008, צוברי ודוידוביץ' ייצגו את ישראל באולימפיאדת בייג'ינג. שניהם העפילו לשיוט המדליות. שחר צוברי זכה במדליית הארד האולימפית.
* ב-2008, באליפות העולם בניו זילנד, זכה שחר צוברי במדליית ארד
* ב-2008, באליפות אירופה לנוער, זכו שלושה שייטים בשלושת המקומות הראשונים.
* ב-2009, באליפות העולם באנגליה, זכה נמרוד משיח במדליית כסף
* ב-2010, באליפות אירופה בפולין, זכה שחר צוברי במדליית זהב
* ב-2010, באליפות העולם בדנמרק ובשבוע הולנד, זכה נמרוד משיח בשתי מדליות ארד
* ב-2011, באליפות נוער בקרואטיה, זכתה נעמי כהן במדליית ארד
* ב-2011, באליפות העולם באוסטרליה, זכתה לי קורזיץ במדליית זהב, ובאליפות אירופה בבולגריה, במדליית כסף
* ב-2012, בגביע העולם בהולנד, זכה שחר צוברי במדליית זהב
* ב-2012, באליפות העולם לנוער באירלנד, זכתה נעמי כהן במדליית כסף
* ב-2012, באליפות העולם לנוער בתאילנד, זכתה שחר טיבי במדליית כסף
* ב-2012, באליפות העולם בספרד, זכתה לי קורזיץ במדליית זהב
* ב-2012, באליפות אירופה בפורטוגל, זכתה מעיין דוידוביץ במדליית כסף
* ב-2013, בגביע העולם בצ'ינגדאו, סין, זכה שחר צוברי במדליית זהב, ובאליפות אירופה בברסט, צרפת, במדליית כסף
* ב-2013, באליפות אירופה לנוער בברסט, צרפת, זכתה הדר הלר במדליית זהב, ובאליפות עולם לנוער איטליה, במדליית כסף
* ב-2013, באליפות העולם בברזיל, זכתה לי קורזיץ במדליית זהב
* ב-2013, באליפות אירופה לנערות בברסט צרפת, זכתה שחר טיבי במדליית זהב
* ב-2015, אליפות אירופה באיטליה, זכתה נוי דריהן במדליית זהב, ובאליפות עולם לנוער בפולין, זכו דריהן ויואב עומר במדליית זהב כל אחד
* ב-2016, באליפות אירופה בפינלנד, זכתה נוי דריהן במדליית זהב
* ב-2017, באליפות אירופה בצרפת, זכתה ירדן איסק במדליית זהב
* ב-2021, באליפות אירופה בפורטוגל, זכה אופק אלימלך במדליית ארד

## קישורים חיצוניים

*האתר הרשמי של דגם הגלשן
*האתר הרשמי של חברת "ניל פרייד"
* יאיר סוארי, "הבדלים עיקריים בין גלשן הניל פרייד RSX למיסטרל", באתר איגוד השיט הישראלי.
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גלישת רוח
האריאל

**האריאל** היה עיתון יומי עברי אשר הודפס ופורסם בירושלים בין השנים 1874–1877, בעריכת מיכל הכהן.

בסמוך לשמו של העיתון נדפסה כותרת משנה: **יכלכל כל דבר הדורש לחפץ לבב אוהבי ציון הנאמנים מאתי מיכל הכהן - "אחלי! יכנו דרכי"**.

לימים כתב חיים מיכל מיכלין, חתנו של העורך, עליו ועל העיתון:

עיתון "האריאל" היה צאצא של העיתון העברי הראשון, "הלבנון", שיצא לאור בשנת 1863 ביוזמתם של מיכל הכהן ביחד עם יואל משה סלומון ויחיאל ברי"ל. מספר שנים פרש מיכל הכהן מהשותפות הוציא לאור את העיתון "האריאל".

עיתון האריאל התנגד לקבלת כספי החלוקה ועקב כך עורר עליו את זעמם של קנאי היישוב הישן בירושלים.

על-שמו של העיתון קרוי רחוב אריאל בשכונת רוממה בירושלים.

## לקריאה נוספת
* חיים מיכל מיכלין, **האריאל (תרל"ד-תרל"ז)**, בתוך: דוד יודילוביץ (עורך), קבץ לדברי ימי העיתונות בישראל, ב, תל אביב, תרצ"ו, עמודים 39–47

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונות בעברית ביישוב
קטגוריה:הלבנון
נמרוד שפירא

**נמרוד שפירא** (נולד ב-24 בנובמבר 1982, ישראל) הוא במאי סרטים, וידאו קליפים ופרסומות.

## ביוגרפיה

בין האמנים להם שפירא ביים וידאו קליפים: מובי (Wait for Me), נינט (Child), סינרגיה (אחכה לך), מוניקה סקס (מנגינה), עילי בוטנר (ימים של קיץ, רץ אלייך) ועוד.

סרטו הקצר "תום" (2010) השתתף בעשרות פסטיבלים בעולם וזכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל מזיפטרה הצכ'י, אחד הפסטיבלים הקוויריים הגדולים ביותר בעולם.

סרטו הקצר "ששי קשת לא אוכל פלאפל" (2013), פסטיבל שנגחאי הבינלאומי ה-16. הבכורה הישראלית של הסרט הייתה בפסטיבל הסטודנטים הבינלאומי ה-15 של תל אביב. הסרט נתמך על ידי קרן רבינוביץ' לאמנויות, קרן סנונית של הרשות השנייה וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי. בסרט מככב יון תומרקין ומשתתפים ששי קשת, מנשה נוי ורועי אסף.

שפירא כתב ביחד עם אדם סנדרסון את הפתיח לתוכנית הטלוויזיה ארץ נהדרת שהיה בשימוש בעונות 2010–2013.

בין הפרסומות שביים שפירא - שיחה אינטראקטיבית עם נשיא המדינה שמעון פרס לכבוד ועידת הנשיא הרביעית, פרסומת ל"יום שני ללא בשר" של מיקי חיימוביץ' בהשתתפות ירון לונדון ופבלו רוזנברג, חווית מציאות רבודה בהשתתפות הנשיא ראובן ריבלין ופרסומת לוולמארט בכיכובו של לברון ג׳יימס.

שפירא ניהל אמנותית קמפיינים אינטראקטיביים ו-וידאו קליפים עבור קוקה-קולה, נייקי, רד-בול, קולדפליי, וויז קליפה וניקי מינאג׳.

ב-2019 שפירא ניהל אמנותית שיר מחווה לאירוויזיון שנוצר על ידי בינה מלאכותית. עבור יצירת השיר הוזנו לאלגוריתם שנבנה במיוחד מאות שירים. התוצאה הייתה השיר "Blue Jeans and Bloody Tears", דואט בין הזמר יזהר כהן ומכונה. השיר סוקר בהרחבה בתקשורת העולמית, הגיע למיליוני צפיות וזכה בפרסים בתחרויות ה-Webby וה-Lovie.

סרטו ״סינדרום פיינגולד״ (2021) הוא סרט מציאות מדומה בכיכובם של צחי הלוי, אורלי זילברשץ, מיכאל מושונוב, קייס נאשף, יפתח קליין ונלי תגר. הסרט התקבל לפסטיבל טרייבקה. הסרט משחזר אירוע משנת 2009, בו יסמין פיינגולד, אלופת ישראל בחתירה, התהפכה עם סירתה בנחל הירקון ושהתה מתחת למים כ-4.5 דקות. הסרט מאפשר הצצה להרהוריהם ואישיותם של האנשים שעמדו מהצד. הסרט הופק בשיתוף ובתמיכת חטיבת הדיגיטל של כאן - תאגיד השידור הישראלי, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, קרן מקור לסרטי קולנוע וטלוויזיה, מועצת הפיס לתרבות ולאמנות, ובסיוע המועצה הישראלית לקולנוע.

שפירא הוא בוגר האינקובטור NEWINC לאמנות וטכנולוגיה, מטעם המוזיאון ה-NEW MUSEUM לשנת 2019, ועמית-חוקר באוניברסיטת MIT במעבדה לקולנוע דוקומנטרי-חדשני (OpenDocLab) לשנת 2021.

## קישורים חיצוניים
*נמרוד שפירא, האתר הרשמי
*

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
יעקב וילנר

**יעקב וילנר** (באוקראינית: **Яков Семёнович Вильнер**; 1899 – 29 ביוני 1931) שחמטאי יהודי-אוקראיני-סובייטי, מאלופי אוקראינה בשחמט.

וילנר זכה בתחרויות של אודסה בשנים 1918, 1923, 1925 ו-1928. הוא זכה שלוש פעמים באליפות אוקראינה בשחמט, בשנים 1924, 1925 ו-1928, הזכייה השלישית הייתה בשותפות עם ולדימיר קירילוב.

## קישורים חיצוניים

* מידע כללי

קטגוריה:שחמטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:שחמטאים יהודים אוקראינים
קטגוריה:ילידי 1899
קטגוריה:נפטרים ב-1931
העתק המלכה שארלוט

**העתק המלכה שארלוט** (באנגלית: **Queen Charlotte Fault**) הוא העתק חילוף פעיל במערב פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. העתק זה הוא הגבול בין שני לוחות טקטוניים – הלוח הפסיפי והלוח הצפון-אמריקאי. תזוזת לוחות אלה לאורך ההעתק היא הגורם העיקרי לרעידות אדמה תכופות באזור זה. ההעתק נקרא על שם אי המלכה שארלוט, שלחופיו הוא עובר.

## גאולוגיה
העתק זה הוא חלק ממערכת טקטונית נרחבת במערב הלוח הצפון-אמריקאי, הכוללת את העתק סן אנדראס ואת אזור ההפחתה קסקדיה מדרום ואת העתק פיירווד'ר (Fairweather) מצפון. העתק המלכה שארלוט מרכיב ביחד עם העתק פיירווד'ר, העובר לאורך החוף הפסיפי של אלסקה, את מערכת ההעתקים שארלוט-פיירוותר.

לאורך ההעתק אירעו רעידות אדמה רבות, בהן רעידה במגניטודה 7 בשנת 1929, רעידה במגניטודה 8.1 בשנת 1949 ורעידה במגניטודה 7.4 בשנת 1970. ב-27 באוקטובר 2012 התרחשה רעידת אדמה במגניטודה 7.7, שלוותה ברעשי משנה רבים ובגלי צונאמי מקומיים שהגיעו לגובה מרבי של 1.7 מטרים.

## ראו גם
*העתק
*רעידת אדמה
*לוחות טקטוניים

## קישורים חיצוניים
* מערכת ההעתקים שארלוט-פיירוותר - מרכז מידע בנושא רעידות אדמה

## הערות שוליים

קטגוריה:קנדה: גאולוגיה
קטגוריה:העתקים
קטגוריה:קולומביה הבריטית
קטגוריה:האוקיינוס השקט
כף הנסיך מוויילס

ממוזער|שמאל|250px|מיקום הכף
**כף הנסיך מוויילס** (באנגלית: **Cape Prince of Wales**) הוא כף הנמצא בנקודה המערבית ביותר בחלק היבשתי הרצוף של יבשת אמריקה. הכף נמצא במדינת אלסקה שבארצות הברית, בקצהו המערבי של חצי האי סיוורד , ובסמוך לכפר ויילס. הכף מהווה למעשה קו הפרדה בין ים ברינג שבצפון האוקיינוס השקט, לבין ים צ'וקצ'י שבדרום האוקיינוס הארקטי. הכף נמצא בקצה המזרחי של מצר ברינג, למול כף דז'נב (ובמרחק 82 קילומטרים ממנו), ובסמוך לאיי דיומד וסלע פיירווי.

שמו של הכף ניתן לו על ידי רב החובל קוק, ב-9 במאי 1778. שמו הקודם של הכף, בפי תושבי האזור האסקימוסים היה כף ניקטה (Nykhta Cape). במפות רוסיות משנת 1728 נקרא הכף בשם כף גווזדב (ככל הנראה על שם מגלה הארצות הרוסי מיכאיל גווזדב  אשר מיפה את האזור).

## חשיבותו של הכף באכלוס יבשת אמריקה

מוערך כי אבותיהם של האינדיאנים המאכלסים את צפון ודרום אמריקה, הגיעו לאזור זה של העולם מסיביר דרך מצר ברינג. במהלך תור הפלייסטוקן (2.5 מיליון עד 11,000 שנים לפני זמננו) מפלס הים העולמי היה נתון לתנודות חריפות. בתקופת קרח הים היה נמוך ובתקופה בין-קרחונית המפלס עלה. היות שמצר ברינג הוא ים רדוד יחסי כיום, נראה שבתקופות הקרח הוא שימש כגשר יבשתי בין אסיה לאמריקה, דרכו עברו בעלי חיים ואף אנשים. כף הנסיך מוויילס נחשב לשריד של אותו גשר יבשתי.

## קישורים חיצוניים

* הכף, באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית

הנסיך מוויילס
הנסיך מוויילס
הנסיך מוויילס
הנסיך מוויילס
הנסיך מוויילס
עורב (קבוצת כוכבים)

**עורב** הוא קבוצת כוכבים קטנה  בשמי הדרום שנכללה כבר ברשימת 48 הקבוצות של תלמי. הקבוצה נמצאת בסמוך לקבוצות נחש מים וגביע שקשורות אליה היסטורית.

## כוכבי הקבוצה
**α בעורב** הוא כוכב לבן צהבהב במרחק של כ-48 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 4. הכוכב נקרא גם "אל-כיבה" - בערבית "האוהל". למרות סימונו באות היוונית α הוא רק הכוכב החמישי בבהירותו בקבוצה.

**[[קראז|β בעורב]]** (**קראז**) הוא ענק צהוב במרחק של כ-140 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 2.8. זהו הכוכב השני בבהירותו בקבוצה.

**[[ג'יינה|γ בעורב]]** (**ג'יינה**) הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה. זהו ענק כחול במרחק של כ-165 שנות אור ועם בהירות מדרגה 2.6.

**[[אלגורב|δ בעורב]]** (**אלגורב**) הוא כוכב זוגי במרחק של כ-90 שנות אור ומורכב מכוכב כחול עם בהירות מדרגה 3.1 עם בן זוג עמום בדרגת בהירות 8, הניתן לצפייה בטלסקופ חובבים.

**[[מינקר|ε בעורב]]** (**מינקר**) הוא ענק כתום במרחק של כ-300 שנות אור עם בהירות מדרגה 3.

## מיתולוגיה
הקבוצה זוהתה במיתולוגיה היוונית עם העורב שסיפר לאפולו על בגידתה של קורוניס - אחת מאהובותיו. אפולו שלא האמין לעורב הפך את צבעו מלבן לשחור, אך לאחר שנוכח באמיתות דבריו הפך אותו לעוף קדוש.

על פי אגדה אחרת, אפולו שלח עורב עם גביע להביא לו מים מהנהר, אך העורב התמהמה בדרכו וכשהבין שהוא מאחר ועתיד להיענש, הביא לאפולו נחש מים שכביכול מנע ממנו את הגישה לנהר. כעונש על השקר והאיחור קבע אפולו את העורב יחד עם הגביע ונחש המים בשמיים כקבוצות כוכבים סמוכות.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:48 קבוצות הכוכבים של תלמי
קטגוריה:עורבים בתרבות
סידור בלרסקי

**סידור בֶּלַרסקי** (באנגלית: **Sidor Belarsky**; ביידיש: **סידאָר בעלאַרסקי**; ברוסית: **Сидор Беларский**; 12 בפברואר 1898 – 7 ביוני 1975) היה חזן, זמר עממי וזמר אופרה יהודי-אמריקאי נודע ממוצא רוסי, שהתפרסם בביצועיו לשירי עם רוסיים ויידיים (שקנו לו את עיקר פרסומו), וכן בהופעותיו כסולן בס-בריטון בליווי תזמורות ולהקות אופרה.

## תולדות חייו
**ישראל איסידור מויסביץ' ליפשיץ** (Исидор Лившиц) נולד ב-12 בפברואר 1898 בעיירה קריז'ופיל שבמחוז ויניצה באוקראינה (אז באימפריה הרוסית).

בשנת 1930 היגרו בלרסקי ומשפחתו לארצות הברית, ועוכבו לזמן קצר בתחנת קליטת המהגרים באליס איילנד. הגעתם התאפשרה הודות לפרנקלין הריס , נשיא אוניברסיטת בריגהאם יאנג דאז.

מעת הגעתו לארצות הברית ב-1933 ועד מותו ב-7 ביוני 1975 שימש בלרסקי פרופסור למוזיקה באוניברסיטת בריגהאם יאנג. כמו כן, לימד במכון "הרצליה" שבמדרשה למורים יהודים בניו יורק. היה קשור לתנועת העבודה בארצות הברית, ולאורך השנים ביקר בישראל והופיע בה, ביידיש, ברוסית ואף בעברית: ב-1947 (ערב כ"ט בנובמבר), ב-1949 (לאחר תום מלחמת העצמאות), ב-1952, ב-1962, ב-1965 (לרגל ציון 20 שנה לשחרור מחנה הריכוז ברגן-בלזן), ב-1968 (כאורח הנשיא), ב-1971 וב-1973 (לרגל 25 שנה למדינת ישראל).

מספרים כי כאשר נשאל אלברט איינשטיין מי הוא היה רוצה שישיר בארוחת ערב לכבודו, הוא ענה מיד: "סידור בלרסקי, כמובן!".

לאחר מותו של בלרסקי, הקדישה בתו איזבּל את זמנה ומרצה להנצחת זכרו ומורשתו. בשנת 1980 תרמה לאוניברסיטת בריגהאם יאנג את ארכיונו של אביה, המכיל 106 פריטים ובהם מידע ביוגרפי, כתבות, ספרי שירים, תווים, מכתבים והקלטות.

בסרטם של האחים כהן "יהודי טוב" (2009) שר בלרסקי את השיר "דעם מילנערס טרערן" ('דמעות הטוחן').

## דיסקוגרפיה

## לקריאה נוספת
* משה גורלי, 'ארכיון הזמר סידור בלארסקי ז"ל', **תצליל**: למחקר המוזיקה ולביבליוגרפיה, ט (1977), 159–161.

* Joel Colman, 'Why Sidor Belarsky was popular among American Jewry - 1930-1975', *Journal of Synagogue Music* 24,2 (1995), 89-130; 35 (2010), 145-154.


## קישורים חיצוניים
* 

* סידור בלרסקי בקטלוג פרידמן, אוניברסיטת פנסילבניה
* Sidor Belarsky, באתר Recorded Sound Archives, האוניברסיטה האטלנטית של פלורידה
* סידור בלרסקי באתר Save The Music: The Jewish Music Archive
* Register of the Sidor Belarsky Collection, 1900-1975 באתר ספריית הרולד ב' לי, אוניברסיטת בריגהאם יאנג
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  (עם מותו)

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:חזנים אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרים יהודים
קטגוריה:זמרים עממיים יהודים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זמרים השרים ביידיש
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרי אופרה רוסים
קטגוריה:חזנים רוסים
קטגוריה:חזנים אוקראינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1898
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1975
נישואין פיקטיביים (סרט)

**נישואין פיקטיביים** הוא סרט ישראלי סאטירי, משנת 1988, בבימוים של חיים בוזגלו ויוסי סויה, על פי תסריט שכתבו יחד. סויה גם ערך את הסרט ושיחק בו בתפקיד משנה.

## הפקה
הפקת הסרט החלה בספטמבר 1987, לאחר שהתקבל תקציב מ"קרן וורנר" של חברת האחים וורנר, לתמיכה בסרטים ישראלים, להשלמת התסריט. עם זאת צילומי הסרט עצמו התעכבו, עקב קשיים בגיוס התקציב הדרוש. לאחר שהמפיק מיכה שרפשטיין גייס תקציב ממספר משקיעים הפקת הסרט הושלמה עד קיץ 1988. הסרט יצא לאקרנים ב-20 באוגוסט 1988. המשמעות הדבר שהסרט נכתב לפני פרוץ האינתיאפדה הראשונה, אם כי יצא לאחר שפרצה.  

למרות שבוזגלו היה בוגר לימודי קולנוע, ולמרות שהשתתף בכתיבת תסריטים אחרים, לפני עבודתו בסרט זה, הוא מעיד על עצמו, כי בביום סרט זה הוא היה, לראשונה, באתר צילום קולנוע. גם עבור אלי יצפאן זו הייתה ההופעה הראשונה בקולנוע.

חבורת השחקנים, ששיחקו את הפועלים העזתים, לוהקה ביפו. שניים מהם היו יהודים.

## עלילה
אלדד, מורה לערבית מירושלים, בגיל העמידה, שחזר משירות מילואים בעזה, נפרד מאשתו ומילדיו ויוצא לניו יורק. אולם במקום לעלות על המטוס הוא חומק לתל אביב. מתברר, כי הוא מעולם לא תכנן לטוס, שכן מזוודתו הכילה רק חבילת גרעיני חמניות לפיצוח, ספר תנ"ך ותקליט של שלישיית הגשש החיוור. המשטרה מיידעת את אשתו של אלדד, על כך שלא עלה על המטוס לניו יורק. אשתו אינה מאמינה בלב שלם לטענת המשטרה, אך משתפת פעולה עם החקירה. על אף המאמצים המשותפים שלה ושל השוטר הממונה על החקירה הם אינם מצליחים למצאו. 

אלדד עובר לגור בבית מלון זול בתל אביב, שם הוא האורח היחידי. פקידת המלון, ג'ודי, טועה לחשוב כי הוא יהודי אמריקני ולכן מחזרת אחריו. השניים מתיידדים, וכאשר אלדד מבין כי לפקידה יש אובססיביה לגבי עזיבת הארץ וטיסה לארצות הברית, הוא מציע לה בבדיחות הדעת כי יינשאו בנישואים פיקטיביים, על מנת שתוכל לקבל גרין קארד. ג'ודי אינה מבינה את המושג "נישואים פיקטיביים" וחושבת בטעות שמדובר בחתונה מפוארת.

במקביל, נקלע אלדד לחברתה של חבורת פועלי בניין פלסטינים המציעים לו להצטרף אליהם לעבודת הבניין, והוא עושה זאת תוך התחזות לאילם. אלדד מתוודע לעולמם של הפועלים הפלסטינים וחווה חוויות בלתי צפויות: יחסי מין עם שכנה בוהמית של אתר הבנייה, לינה משותפת על מזרנים עם שוהים בלתי חוקיים, ואף ביקור בביתו של אחד הפועלים בעזה - באותו רחוב בו סייר בתור חייל מילואים. יחסיו עם חבורת הפועלים מסתיימים באי נעימות, כשהוא טועה, וחושב, שהם עומדים להטמין פצצה. בעקבות התקרית, אלדד שב אל אשתו וילדיו.

## הדמויות
* אלדד (שלמה בראבא) - מורה ירושלמי שסובל ממשבר גיל המעבר.
* ג'ודי (עירית שלג) - פקידת מלון קלת דעת. חלומה הגדול הוא להגר לארצות הברית.
* באשיר (אלי יצפאן) - עובד השירות במלון. ערבי המנסה להתערות בתרבות היהודית כמיטב יכולתו.
* שלומית (עפרה ויינגרטן) - אשתו של אלדד. סובלת ממשבר גיל המעבר של בעלה.
* חוקר (יוסי סויה) - שוטר ציניקן ושלומיאלי, שחוקר את היעלמותו של אלדד, ומשמש ידיד לעת צרה לאשתו.
* קאמל (אדיב ג'השאן) - הבולט בחבורת הפועלים העזתיים.
* עידית טפרסון-אשה שגרה בשכנות לאתר הבנייה בו אלדד עובד ביחד עם חבורת הפועלים העזתיים.

## מוזיקה
את המוזיקה לסרט הלחין יצחק קלפטר. את שיר הנושא שנקרא "באמצע הרומן" שר שמוליק קראוס אותו הוא הלחין למילים של יענקל'ה רוטבליט.

## קישורים חיצוניים

* 
* נישואים פיקטיביים, היו סרטים, יהודה סתיו
**ביקורות**
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1988
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1988
קטגוריה:סרטי חיים בוזגלו
רודי גל

**רודי גל** הייתה תנועה ימית עברית של תנועת בית"ר, שפעלה בלטביה בשנים 1931–1938. מטרתה הייתה להכשיר את הנוער הבית"רי לספנות מסחרית וצבאית. התנועה נוסדה בכנס הראשון של תנועת בית"ר בדנציג בשנת 1931.

בכינוס העולמי הראשון של בית"ר בדנציג, באפריל 1931, הוחלט על הקמת 'מחלקה להכשרה ימית' במטרה להכשיר ימאים שיהיו מסוגלים להשיט אניות כשעל סיפונם עולים בלתי לגאליים. המחלקה הוקמה בארץ ישראל ביוזמתו של רב חובל ירמיהו הלפרין, שגם עמד בראשה. בכינוס השמיע עדיה חורון את דבריו, שעוררו את התלהבותו של זאב ז'בוטינסקי שטיפח את המלומד הצעיר. חורון הכריז אז על ייסוד תנועת "רודי גל", שמטרתה הכשרת נוער בית"רי בתחום הימאות להקמת צי עברי סוחר ומגן. בשנת 1933 התארגנה בעיר ריגה שבלטביה קבוצת בית"רים בשם "רודי גל" שעסקה בדיג.

כעבור שנתיים, בשנת 1935, הוקם בית ספר ימי צף בספינת מפרשים על הים הבלטי. ספינת האימון נקראה "תיאודור הרצל" ועליה למדו בשלושה מחזורים כ-50 בית"רים מלטביה. את המימון השוטף ללימוד השיגו מהובלת מטענים בים הבלטי תוך כדי לימוד. צוות הספינה לא כלל יהודים כלל. בית הספר הימי נוהל בידי דב ריבלין, עד שהספינה הרעועה הושבתה כליל מפעילות בשנת 1938.

## קישורים חיצוניים
*יהודה לפידות, העלייה הרוויזיוניסטית, באתר "דעת"
* 
* 
* זאב ז'בוטינסקי, "ציוויטווקיה". "הירדן", 10 בדצמבר 1935, עמ' 2. העתקה באתר "שפת הים - ים וספנות בעיתוני ההשכלה, התחייה והיישוב, 1948-1856.

קטגוריה:ארגונים ציוניים
קטגוריה:ההעפלה
קטגוריה:ימאות ביישוב
קטגוריה:בתי ספר ימיים
קטגוריה:ציונות רוויזיוניסטית
קטגוריה:לטביה: היסטוריה
קטגוריה:ציונות בלטביה
בובה (סרט)

**בובה** הוא סרט שכתב וביים זאב רווח על פי מחזה מאת הלל מיטלפונקט.  

הסרט יצא לאקרנים בפברואר 1987, אך צולם כבר ב-1985. התסריט נכתב ביוזמתו של זאב רווח עוד מאז שכיכב כשחקן במחזה של מיטלפונקט, רווח גם כיכב בסרט לצד חני נחמיאס בתפקידים הראשיים. 

הליהוק לסרט כלל שחקני קולנוע ותיאטרון ישראלים בולטים והסרט זכה בפרסים בין-לאומיים.  

הסרט נכשל מבחינה מסחרית, והביא לבתי הקולנוע כ-42 אלף צופים בלבד.

לאחר כמה עשורים טענה חני נחמיאס ששיחקה בסרט שסצנת האונס לא הייתה מתוכננת, והיא הרגישה שנאנסה על הסט אף על פי שלא הייתה בעילה בפועל, וזאת לפני שנוצרו כללי אתיקה לסצנות מין בעולם. 

## עלילה
גיבור הסרט, בובה (זאב רווח), הוא פועל במזנון בתחנת דלק מבודדת בנגב. הוא חי בבדידות ובעוני, לאחר שלקה בשכלו, בעקבות פציעה בקרב במהלך שירותו כלוחם (זאת בניגוד למחזה עליו מבוסס הסרט שבו בובה היה פגוע מלידה).

אל מזנון הדרכים מגיעה צעירה בשם רחל (חני נחמיאס), החולמת להיות רקדנית מקצועית. רחל מבקשת מבובה לשהות אצלו למשך ימים אחדים, עד לתחרות הדיסקו שהיא עתידה להשתתף בה. 
השניים מתחילים להיקשר זה לזה, והקשר הולך ומתחזק, אך על כך מעיבים אלי (אלי דנקר), אחיו העבריין של בובה, המנהל עמה רומן, ואונס שהיא עוברת על ידי עבריין (אשר צרפתי).

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

* אורי ברד, 30 שנה ליציאת "בובה" – הסרט הקודר ביותר של זאב רווח, במגזין "שורה ראשונה", 23 במאי 2017
* "בובה" באתר האוזן השלישית

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:מוגבלות שכלית התפתחותית באמנות
קטגוריה:סרטי זאב רווח
קטגוריה:צה"ל בקולנוע
קטגוריה:אונס בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1987
אחלגורי

**אחָלגוֹרי** (בגאורגית: **ახალგორი**, מילולית: "גורי החדשה) היא עיירה במזרח גאורגיה, המשמשת כמרכז המנהלתי של נפת אחלגורי במחוז מצחתה מתיאנתי. היא ממוקמת במזרח דרום אוסטיה ההיסטורית, בחלקה המערבי של רכס אלוואני על הגדה השמאלית של נהר כסאני (ქსანი). בשנת 1960 היא קיבלה מעמד של דבה (עיירה) ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2002, 2,500 איש. 

אחלגורי נוסדה בתקופת שלטונו של סאורמג הראשון, המלך השני של ממלכת איבריה (234 לפנה"ס לערך - 159 לפנה"ס לערך). ההיסטוריון הגאורגי, וחושטי מציין אותה בכתוביו כעיר קטנה בה שכנו גאורגים וארמנים. בתקופה פיאודלית מאוחרת יותר, במאה ה-15, נכללה אחלגורי בתחום דוכסות כסאני (ქსნის საერისთავო). בתקופת גאורגיה הסובייטית, בין השנים 1935-1991, נקראה העיירה של שמו של לנין, **לנינגורי** (ლენინგორი) ונכללה בתחום האובלסט האוטונומי של דרום אוסטיה. עם הכרזת העצמאות של גאורגיה הכריזה דרום אוסטיה על ניתוקה מגאורגיה, ולאחר המלחמה האוסטית הראשונה ומלחמת האזרחים שבאה בעקבותיה, 1991-1992, נותרה אחלגורי תחת השליטה הגאורגית בקרבת הגבול עם הרפובליקה הבדלנית, והיותה אחת מסלעי המחלוקת בסכסוך הגאורגי-אוסטי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דרום אוסטיה
קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:כארתלי
כורתה

ממוזער|ימין|צילום אווירי של קורתה משנת 2010
**כּוּרתָה** (בגאורגית: **ქურთა**, באוסטית: **Курта**) הוא כפר נטוש בדרום אוסטיה שהיה מאוכלס ברובו בגאורגים, מבין הכפרים המעטים שנשארו בשליטת גאורגיה מהכרזת העצמאות של דרום אוסטיה מגאורגיה לאחר מלחמת דרום אוסטיה (1991–1992) ועד למלחמה בדרום אוסטיה (2008). הכפר מרוחק כ-7 ק"מ צפון-מזרחית לצחינוואלי על הגדה הימנית של נהר ליאחווי הגדול וממוקמת במקום אסטרטגי על הכביש הטרנסקווקזי הראשי בין צחינוואלי וג'ווה (נפת ג'ווה).

במפקד שנערך בשנת 1886 על ידי האימפריה הרוסית מנתה אוכלוסיית הכפר 417 תושבים מתוכם 413 גאורגים ו-4 אוסטים. עם הכרזת עצמאותה של גאורגיה הכריזה דרום אוסטיה על ניתוקה מגאורגיה, ולאחר המלחמה האוסטית הראשונה ומלחמת האזרחים שבאה בעקבותיה, 1991-1992, נותרה כורתה תחת השליטה הגאורגית בקרבת הגבול עם הרפובליקה הבדלנית, והיוותה אחת מסלעי המחלוקת בסכסוך הגאורגי-אוסטי. במפקד שנערך על ידי גאורגיה בשנת 2002 מנתה אוכלוסייתה של כורתה 1124 איש מתוכם 93% גאורגים. ב-11 באפריל 2007, הוקם, על ידי הפרלמנט של גאורגיה, המנהל הזמני של דרום אוסטיה והמפקדה שלו הוצבה בכורתה. בראש המנהל הזמני עומד דמיטרי סנאקוייב, ממוצא אוסטי. 

כורתה ופרווריה מהווים חלק מהמוזיאון לשימור בקעת הליאחווי הגדול. בכפר עצמו נמצאת כנסייה מימי הביניים המאוחרים של גיאורגי הקדוש.

## קישורים חיצוניים

* South Ossetia - The Burden of Recognition, 07/06/2010

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר קווקז
קטגוריה:דרום אוסטיה
קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:הסכסוך האוסטי-גאורגי
צדוק יחזקאלי

**צדוק יחזקאלי** (נולד ב-20 במאי 1956) הוא עיתונאי ישראלי, זוכה פרס סוקולוב.

## קורות חייו
יחזקאלי נולד ב-20 במאי 1956. עבד בעיתון ידיעות אחרונות, והחל את דרכו ככתב לענייני ספורט ומשפט. בספטמבר 1987 נדקר בידי אוהד של קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים לאחר משחק ליגה אותו סיקר. זאת לאחר שחמישה חודשים קודם לכן הוכה בידי אוהדי הקבוצה. לאחר שהחלים נשלח יחזקאלי ככתב העיתון לניו יורק, שם עבד כעשר שנים.

לאחר שובו מניו יורק עסק יחזקאלי בכתיבה בנושאים מגוונים, כולל תחקירים וכתבות עומק בשטחים.

בשנת 2002, בעקבות מבצע חומת מגן פרסם יחזקאלי ראיון שעורר הדים עם "דובי כורדי" (משה ניסים), נהג דחפור D9, שסיפר איך בתפקידו כחייל מילואים הרס בתים רבים במחנה הפליטים ג'נין במהלך הקרבות בעיר. הראיון בא בעקבות "עד עפר" (עם ענת טלשיר): כתבה וריאיון עם מפעילי ה-D9 שהכריעו את הקרב בג'נין 2002 בה התגאו במוסריות הלחימה שלהם וציינו את "דובי כורדי" לשבח.

באותה שנה פרסם סדרת תחקירים על פרשת הצלילות של חיילי שייטת 13 בנמל הקישון המזוהם; על תחקיר זה זכה בפרס סוקולוב באותה שנה יחד עם ענת טלשיר.

ב-12 באוגוסט 2008, במהלך סיקור המלחמה בדרום אוסטיה, נפגע יחזקאלי מירי של טיל בליסטי "איסקנדר" לעבר העיר גורי שבגאורגיה, בה היה ונפצע באורח קשה. בתקרית נהרגו שלושה עיתונאים מקומיים, צלם הולנדי ועיתונאים נוספים נפגעו. יחזקאלי הוטס לטיפול לישראל. הוא החלים מן הפציעה ושב למקום בו נפצע במסגרת כתבה על אודותיו ועל אודות הפציעה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:זוכי פרס סוקולוב
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
סינגור קהילתי

שמאל|ממוזער|250px|סמליל העמותה
**סינגור קהילתי** הייתה עמותה שפעלה לקידום ומימוש זכויות חברתיות, לצמצום פערים, וליצירת סולידריות קהילתית בשכונות מצוקה, תוך חיזוק והעצמת הפרט והקהילה. העמותה, שהוקמה ב- 1993 בשכונת קטמון שבירושלים, פעלה בשלושה סניפים מרכזיים בירושלים, באר שבע ולוד. העמותה פעלה עם התושבים לשינוי מדיניות: פעילות אל מול מקבלי החלטות נעשית באמצעות כלים משפטיים, שדולה פרלמנטרית ופעולות מחאה. בשנים האחרונות לפעילותה הרחיבה העמותה את פעילותה גם לתחום פיתוח כלכלה חברתית, לרבות הקמת קואופרטיבים קהילתיים. 

העמותה יזמה שורה של מאבק חברתיים ציבוריים, ובין היתר יזמה את:
* המאבק לחקיקת חוק הדיור הציבורי.
* המאבק נגד תוכנית ויסקונסין.
* המאבק על זכותם למים של הבדואים תושבי הכפרים הלא מוכרים.
* המאבק נגד המחסור בגני ילדים ערבים בעיר לוד.

בשנת 1997 קיבלה העמותה את אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג, על תרומה מיוחדת לקידום זכויות האדם בישראל.

תקציב הפעילות של העמותה לשנת 2008 היה 4.1 מיליון שקל, מתוכם 2.4 מיליון שקל מתרומות והקצבות. הוצאות הנהלה וכלליות היו 409 אלף שקל שהם כ-10% מהמחזור.

העמותה סיימה את פעילותה בשנת 2014.

## קישורים חיצוניים
* אתר הבית של סינגור קהילתי
* רן רביב קואופרטיב חמישי ומה הלאה? על הקשר בין פעולות חברתיות לפעולות פוליטיות
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגונים חברתיים
קטגוריה:זוכי אות אמיל גרינצוויג
קטגוריה:ישראל: עמותות
דאנקן הראשון, מלך סקוטלנד

**דאנקן הראשון** (באנגלית: **Duncan I**; בגאלית סקוטית: **דונכאד מק קריניין** - **Donnchad mac Crínáin** באיות עתיק, **Donnchadh mac Crìonain** באיות מודרני, כלומר "דאנקן בנו של קריניין"; נפטר ב-14 או ב-15 באוגוסט 1040) היה מלך סקוטלנד.

## ביוגרפיה
דאנקן היה בנו של קריניין מדאנקלד, ראש מנזר דאנקלד, ושל בת'וק, בתו של מלך סקוטלנד מלקולם השני.

בעת עלייתו לשלטון, לאחר מותו של סבו ב-25 בנובמבר 1034 היה דאנקן איש צעיר (בניגוד למתואר במחזהו של ויליאם שייקספיר), וככל הנראה בחר מלקולם בדאנקן כיורשו.

ג'ון מפורדון טוען כי דאנקן היה מלך סטרת'קלייד בעת הכתרתו כמלך סקוטלנד (וכי שלט בממלכת סטרת'קלייד בתקופת שלטונו של מלקולם). עוד טוען ג'ון מפורדון כי דאנקן נשא לאישה את אחותו של סיגורד הדני, רוזן נורת'מבריה. כיום היסטוריונים מפקפקים בשתי טענות אלה. בדברי ימי מלכי אלבה מצוין כי אשתו של דאנקן הייתה סות'ן (או סוזן).

לדאנקן ולסות'ן נולדו שני בנים: הבכור, מלקולם מלך בסקוטלנד בין השנים 1057–1093, והצעיר דונלד, מלך אחריו.

ישנה סברה לפיה מאל מוייר, רוזן את'ול היה בנו השלישי של דאנקן.

ראשית תקופת שלטונו של דאנקן עברה ללא אירועים מיוחדים, כאשר אחד מיועציו היה הדוכס מקבת'.

בשנת 1039 יצא דאנקן בראש צבא במטרה לצור על דרהאם - אולם מסע מלחמה זה הסתיים בכישלון. שנה לאחר מכן יצא דאנקן בראש צבא למוריי, ובמהלך מסע צבאי זה נהרג דאנקן בפיטגאווני (Pitgaveny) הסמוכה לאלג'ין שבמוריי, ככל הנראה ב-14 או ב-15 באוגוסט 1040 (מיקום האירוע מוזכר במאריאנוס סקוטוס ותאריכו מצוין בדברי ימי טיגרנאך).

## אזכורים ספרותיים
דאנקן הראשון הוא המלך הזקן המוזכר במחזה "מקבת'" מאת ויליאם שייקספיר. במחזה, נרצח דאנקן על ידי מקבת' השאפתן, שחשק בכסאו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:בית דאנקלד
קטגוריה:דמויות ביצירות שייקספיר
קטגוריה:ילידי 1001
קטגוריה:נפטרים ב-1040
שובל

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים ולנשים
אוגוסטין נוימן

**אוגוסטין נוימן** (בגרמנית: **Augustin Neumann**; 23 במאי 1879, פברואר 1906) היה שחמטאי אוסטרי.

נוימן חלק מקום שלישי-חמישי בתחרות וינה 1901 (ניצח: יוליוס פרליס), הגיע למקום השני בתחרות וינה 1902 (ניצח: לאופולד לוי הצעיר), הגיע למקום השלישי בתחרות הנובר 1902 (ניצח: ולטר ג'ון) , הגיע למקום החמישי בתחרות הילברסום 1903 (ניצח: פאול לאונהרדט), חלק מקום רביעי-חמישי בתחרות וינה 1904 (ניצח: קרל שלכטר ) .

נוימן חלק מקום ראשון עם מילן וידמר בתחרות קובורג 1904 , חלק מקום 4–6 בתחרות ברמן 1905 (ניצח: ליאו פליישמן)  וחלק מקום שביעי-תשיעי בתחרות וינה 1905 (ניצח: קרל שלכטר).

נוימן מת בבית חולים, בגיל 26 בלבד.

## קישורים חיצוניים

* אומדן מד כושר של אוגוסטין נוימן
* מידע כללי

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1879
קטגוריה:נפטרים ב-1906
בת'וק

**בת'וק בת מל קולם בן סינאדה** (בת'וק בת מלקולם בן קנת') (בגאלית סקוטית: **Bethóc ingen Maíl Coluim meic Cináeda**) הייתה בתו הבכורה של מלקולם השני, מלך סקוטלנד. למלקולם לא היו בנים, ולכן הייתה בת'וק יורשת העצר של סקוטלנד.

בשנת 1000 לערך נישאה הנסיכה בת'וק לקריניין מדאנקלד, ראש מנזר דאנקלד. בנם הבכור היה דאנקן הראשון, לימים, מלך סקוטלנד. דאנקן הוכתר לאחר מותו של מלקולם השני בשנת 1034.

ישנה סברה לפיה נישואיה של בת'וק לקריניין היו נישואיה השניים וקודם לכן הייתה נשואה לסיגור מסטוט או לפינדלאך, המורמאר של מוריי.

קטגוריה:בית אלפין
קטגוריה:בית דאנקלד
קטגוריה:נשים סקוטיות
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-11
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-10
אירוויזיון 1961

**אירוויזיון 1961** היה הפעם השישית בה התקיימה תחרות הזמר ה"אירוויזיון" המשודרת באמצעות רשת ה"אירוויזיון" מטעם איגוד השידור האירופי.

התחרות התקיימה בצרפת ביום שבת, 18 במרץ 1961. רשות השידור "RTF" הפיקה את התחרות תחת ניהולו של מרסל קרבאן והנחייתה של ז'קלין ז'ובר, שהנחתה גם את התחרות בשנת 1959. לוקסמבורג הייתה המנצחת בתחרות עם השיר "Nous Les Amoureux" (אנחנו האוהבים) בביצועו של ז'אן-קלוד ווילאמינוט הצרפתי, המוכר כזמר תחת שם הבמה "ז'אן-קלוד פסקל". תזמורת התחרות הייתה של פרנק פורסל, ופורסל גם ניצח על כמה מהשירים, כפי שעשה באירוויזיון 1959.

זו הפעם הראשונה שהתחרות התקיימה ביום שבת, כאשר מתחרות אירוויזיון 1963 נקבע הדבר באופן רשמי והפך למסורת שנמשכת עד היום. זו הפעם השנייה שהתחרות התקיימה באותו אולם - שנתיים בלבד לאחר ש"היכל הפסטיבלים" אירח את התחרות בשנת 1959. אולם הבמה שופצה והוגדלה לקראת התחרות הנוכחית והייתה גדולה בהרבה מזו של שנת 1959 ובכלל מבמות התחרויות הקודמות. הבמה קושטה בפרחים, כביטוי לגישה החדשה שאימצו איגוד השידור האירופי והמדינות המארחות בהפקת במות גדולות ומרשימות. עם זאת, רק החל מאירוויזיון 1970 נעשה שימוש בתפאורה חדשנית ומשוכללת ובטכנולוגיה חדישה.

## משתתפות בתחרות
יוגוסלביה, ספרד ופינלנד הצטרפו לתחרות, למרות ביקורות שונות שטענו כי לא ראוי שיוגוסלביה וספרד ישתתפו עקב משטרי הדיקטטורה ששררו בהן באותה תקופה. ספרד השתתפה מאירוויזיון זה ואילך מבלי להיעדר מאף תחרות עד היום. פינלנד הקפידה להשתתף גם היא, אולם זכייתה הראשונה הייתה אחרי 45 שנות השתתפות בתחרות אירוויזיון 2006. יוגוסלביה זכתה פעם אחת, על ערש התפרקותה, בתחרות אירוויזיון 1989. המשטר בספרד תחת שלטונו של הרודן פרנקו הוסיף לעורר בעיות באירוויזיון 1969 שנערך בספרד, כאשר אוסטריה פרשה מהתחרות מתוך עיקרון לא לשלוח מטעמה נציגים למדינה הנשלטת על ידי דיקטטורה.
13 המדינות מהתחרויות הקודמות השתתפו כולן בתחרות זו. כך עלה בשנת 1961 מספר המדינות המשתתפות באירוויזיון והיו בסך-הכל 16 שירים.

## מהלך התחרות
ספרד כמשתתפת חדשה פתחה את התחרות עם הזמרת קונצ'יטה באוטיסטה שעלתה לבמה בשמלה מהודרת שהבליטה את הופעתה ושרה שיר קצבי שכלל גם קצת תנועות ריקוד. שיטת ההצבעה נשארה כמו בתחרויות הקודמות: עשרה שופטים מכל מדינה העניקו, כל אחד, נקודה לשיר האהוב עליהם פרט למדינתם. מופע הביניים שלאחר הצגת השירים המתחרים היה של שני האמנים טסה בומונט ומקס בוצוני. עם תום ההצבעה זכתה לוקסמבורג בתחרות בפעם הראשונה. הייתה זו זכייתה הראשונה של לוקסמבורג מתוך חמש, כאשר עוד תזכה בתחרויות בשנים 1965, 1972, 1973 ו-1983.

## שירי התחרות
לאחר שבשתי התחרויות הקודמות זכו שירים קצביים-מתונים ועליזים, ניצחה לוקסמבורג בתחרות זו עם שיר שקט ואיטי יותר, כמסורת השירים הזוכים בתחרויות הראשונות. אולם בניגוד למסורת שירי האהבה, נטען כי השיר הזוכה, שמשמעותו בעברית היא "אנחנו האוהבים", מדבר בעצם על אהבה בין שני גברים והמכשולים שעל אהבתם להתמודד עמם. כמו בתחרויות אירוויזיון אחרות, גם בשנה זו שימש פסטיבל סן רמו לבחירת השיר שייצג את איטליה באירוויזיון. וכמו כן, גם בתחרות זו השיר שייצג את איטליה הפך ללהיט.

## מבצעים חוזרים בתחרות

## קישורים חיצוניים

* 
* אירוויזיון 1961 באתר האירוויזיון הרשמי
* היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 1961

*
1961
קטגוריה:1961 במוזיקה
קטגוריה:קאן: תרבות
1961
אירוויזיון 1962

**אירוויזיון 1962** הייתה הפעם השביעית בה התקיימה תחרות הזמר ה"אירוויזיון" המשודרת באמצעות רשת ה"אירוויזיון" מטעם איגוד השידור האירופי.
התחרות התקיימה בלוקסמבורג ב"אודיטוריום הגדול של RTL" (בצרפתית: Grand Auditorium de RTL) שבעיר הבירה לוקסמבורג, ביום ראשון, 18 במרץ 1962. רשות השידור "CLT" הפיקה את התחרות בניהולם של ג'וס פולי ורנה סטייכן ובהנחייתה של מיריי דלנואה. 

צרפת ניצחה בתחרות בפעם השלישית בתולדותיה עם השיר "אהבה ראשונה" (“Un premier amour”) בביצועה של הזמרת איזבל אוברה. 

תזמורת התחרות הייתה של ז'אן רודרה, ורודרה גם ניצח על כמה מהשירים.

לראשונה בתחרות זו ארבע מדינות סיימו את התחרות ללא נקודות כלל, וארבע המדינות היו בלגיה, ספרד, אוסטריה והולנד (שירים מספר 2, 3, 4 ו-8 בסדר ההשמעה בהתאמה).

## משתתפות בתחרות
כל המדינות מהתחרויות הקודמות השתתפו בתחרות זו. בכלל זה גם יוגוסלביה, ספרד ופינלנד, אשר הצטרפו לתחרות בשנת 1961 ובסך-הכל הוצגו 16 שירים.

## מהלך התחרות
המנחה מיריי דלנואה בירכה בתחילת התחרות כל אחד מהמתחרים בשפת המדינה שאותה ייצגו. 

הבמה קושטה בכוכבים נוצצים-מהבהבים, אך הם לא נראו בחלק מהערב מפני שהנורות כשלו מלפעול בזמן מסוים. 

בעת ביצוע השיר ההולנדי כבה האור למספר רגעים.

שיטת ההצבעה שונתה מהתחרויות הקודמות כאשר עשרה שופטים מכל מדינה מעניקים נקודה, 2 נקודות ו-3 נקודות לשלושת השירים האהובים עליהם. כל שופט העניק תחילה בנפרד 3 נקודות לשיר האהוב עליו ביותר, 2 נקודות לשיר השני האהוב עליו ונקודה לשיר השלישי האהוב עליו. אז כל מדינה העניקה נקודה, 2 נקודות ו-3 נקודות לשלושת השירים שקיבלו הכי הרבה נקודות בסיכום הכולל של ניקוד עשרת השופטים. 

ניצחונה השלישי של צרפת בתולדות התחרות העמיד אותה כמדינה שזכתה בכמחצית מכלל שבע תחרויות האירוויזיון שהיו עד אז, כולל תחרות זו.

## שירי התחרות
השיר הזוכה של צרפת הוא בסגנון הבלדה הדרמטית הטיפוסית, שבו איזבל אוברה שרה על הכוח שיש לאהבה הראשונה על אנשים. 

השיר שייצג את גרמניה – "שני איטלקים קטנים" (“Zwei kleine Italiener”), בביצועה של הזמרת קוני פרובוס, הפך ללהיט לאחר ששימש כשיר רקע בפרסומת לסבון. 

כמו בכל מהדורות התחרות הקודמות, גם באירוויזיון זה השיר שייצג את איטליה היה השיר הזוכה בפסטיבל סן רמו.

## מבצעים חוזרים בתחרות

## קישורים חיצוניים

* 
* אירוויזיון 1962 באתר האירוויזיון הרשמי
* היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 1962

*
1962
קטגוריה:1962 במוזיקה
קטגוריה:לוקסמבורג: תרבות
1962
לולאך, מלך סקוטלנד

**לולאך** (באנגלית: **Lulach**, בגאלית סקוטית: **לואלך מק גייל קואמגיין** - **Lulach mac Gille Coemgáin** באיות עתיק, **Lughlagh mac Gille Chomghain** באיות מודרני, כלומר "לולאך בנו של גייל כומגיין"; נפטר ב-17 במרץ 1058), המכונה "**טיירבית**'" (חסר המזל) ו**פאטואוס** (הטיפש), היה מלך סקוטלנד בין 15 באוגוסט 1057 עד מותו.

## ביוגרפיה מי
לולאך היה הראשון מבית מלכי סקוטלנד שיש תעוד בדבר טקס הכתרתו. טקס ההכתרה נערך באוגוסט 1057 במנזר סקון - מקום הכתרתם המסורתי של מלכי סקוטלנד מאז מלכותו של לולאך.

לולאך, שהיה בנו החורג של מקבת', עלה לשלטון לאחר מותו של מקבת' בקרב בשנת 1057, בתמיכת חייליו של מקבת'. בהתאם לכינויו היה לולאך מלך חלש באופיו, ושלט זמן קצר בלבד בטרם נרצח ביוזמת מלקולם השלישי שמלך אחריו.

בנו של לולאך, מאל סנכטאי היה מורמאר מוריי, וכן הייתה ללולאך בת (שמה אינו ידוע), ובנה (נכדו של לולאך) היה אואנגוס ממוריי.

ככל הנראה לולאך נקבר באי קולומבה הקדוש שבאיונה. מיקומו המדויק של הקבר אינו ידוע.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:בית מוריי
קטגוריה:מונרכים שנרצחו
קטגוריה:ילידי 1030
קטגוריה:נפטרים ב-1058
כריסטיאן גוטפריד אהרנברג

**כריסטיאן גוטפריד אהרנברג** (בגרמנית: **Christian Gottfried Ehrenberg**; 19 באפריל 1795 - 27 ביוני 1876) היה זואולוג, גאולוג ורופא גרמני.

## חייו
אהרנברג, בנו של שופט, נולד בעיר קטנה במחוז סקסוניה שבגרמניה.
סיים לימודי תאולוגיה באוניברסיטת לייפציג ומאוחר יותר מדעי הטבע ורפואה באוניברסיטת ברלין. את תזת הדוקטורט שלו הגיש על הפטריה Sylvae mycologicae Berolinenses. ב-1827 קיבל מינוי כפרופסור באוניברסיטת ברלין.

בשנת 1818 הוא גיל הותיאר פיטריה עובש לחם שחור.

ב-1820–1825 השתתף אהרנברג, כביולוג, במשלחת חקר למצרים, למדבר הלובי ולצפון הים האדום, אסף אלפי דוגמיות הן של עולם החי והן של עולם הצומח, וחקר את עולם האלמוגים. בהמשך עשה מסע חקר לחצי האי ערב וסוריה. בבדיקת ממצאיו הוקסם ממה שניתן לגלות מתחת למיקרוסקופ.

ב-1829 התלווה אל אלכסנדר פון הומבולדט למסעו לרוסיה.

## התמקדות במיקרוסקופ
כחלק מתהליך העבודה עם המיקרוסקופ החל לחקור מיקרואורגניזמים. אהרנברג היה הראשון שכינה את החיידקים בשם "בקטריה"; עד תקופתו כינו אותם בכינוי שטבע אנטוני ואן לוונהוק - אנימלקולס (animalcules).

אוספיו, הכוללים רישומים רבים, מכתבים, משטחים ומיקרוסקופים נמצאים כיום במוזיאון אוניברסיטת הומבולדט בברלין ובאוניברסיטת הומבולדט בברלין.

## קישורים חיצוניים

* אהרנברג והמיקרוסקופ מתוך "מסע אחר"
* 

קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:זואולוגים גרמנים
קטגוריה:גאולוגים גרמנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:זוכי מדליית וולאסטון
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1795
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1876
לדרמן

שמאל|ממוזער|200px|"לדרמן" בסיסי פתוח. הכלים (להבים) מתקפלים לתוך ידית הצבת
**לֶדֶרמן** (באנגלית: **Leatherman**, לד'רמן) הוא שמה המסחרי של סדרת סכינים וכלי עבודה רב תכליתיים (Multi-tool) המיוצרים על ידי קבוצת לדרמן לכלי עבודה (Leatherman Tool Group).

את הכלי, המכונה אולר לדרמן או פלייר לדרמן, המציא טים לדרמן במהלך טיול שערך עם אשתו באירופה במכונית פולקסווגן חיפושית ובו חש בחסרונו של אולר המשלב סכין עם פלייר ועם מברג לביצוע תיקונים ברכב. בעקבות זאת פיתח יחד עם שותפו לחברת לדרמן, סטיב ברלינר. 

ב-1975, לאחר תכנון ובניית דגם, הגיש בקשה לפטנט למוצר שיכונה "מיסטר קראנץ'" והבקשה שאושרה בארצות הברית בשנת 1980. הכלי הראשון יוצר בשנת 1983 ובשנת 1984 נמכרו 30,000 יחידות.

הכלי במהותו הוא פלייר, מכשיר לצביתת וקילוף חוטים, שבידיותיו נמצאים כלי עבודה נוספים. בכל הדגמים הכלים הנוספים הם: סכין, מברג ובדרך כלל גם מספריים. הדגמים השונים נבדלים במגוון הכלים הנוספים. בחלק מהדגמים להבי הסכינים ננעלים באמצעות מתפס מיוחד כדי שלא יחליקו. חלק מהדגמים מיוצרים מטיטניום ובעלי אחריות על שבר לעשרים וחמש שנה.

בין דגמיו:.WAVE, CHARGE, SURGE, MICRA, CRUNCH.

ב-1997 ציידה נאס"א את האסטרונאוטים במשימה STS-86 בכלי לדרמן.

## מוצרים

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר המשווק הישראלי
* על לדרמן באתר "יחידה"
* האתר המקורי של לדרמן 

קטגוריה:כלי עבודה
קטגוריה:שדאות
קטגוריה:ציוד מחנאות
קטגוריה:מותגים
קטגוריה:כלי עבודה רב תכליתיים
ויטוריה אלאוטי

**ויטוריה אלאוטי** (באיטלקית: **Vittoria Aleotti**; סביבות 1575 – אחרי 1620), שיש גורסים כי היא **רפאלה אלאוטי** (1570 בקירוב – אחרי 1646), הייתה נזירה אוגוסטינית, מלחינה ונגנית עוגב איטלקייה.

## חייה
אלאוטי נולדה בפרארה לאדריכל ידוע השם ג'ובאני באטיסטה אלאוטי ונזכרה בצוואתו, שנכתבה בשנת 1631. בשחר ילדותה הקשיבה לשיעורים של אחות בכירה והדהימה את משפחתה בהישגיה בנגינת צ'מבלו בגיל שש.

בהמשך למדה אלאוטי אצל אלסנדרו מילווילה במשך שנתיים ובגיל 14 נשלחה למנזר האוגוסטיני סנט ויטו בפרארה, שנודע בהכשרה המוזיקלית שנתן לחניכותיו. בין השנים 1636 ל-1639 כיהנה כאם המנזר.

אלאוטי נזכרה במדריך לפרארה של מ. א. גואריני משנת 1621 כבעלת ידע רב בתחום המוזיקה, וכן הוזכרו בו מוטטים ומדריגלים שלה שיצאו לאור. היא כתבה מוזיקה למספר מדריגלים פרי עטו של ג'ובאני באטיסטה גואריני טאביה שלח אותם אל הרוזן דל זאפו, ששלח אותם לוונציה, שם ראו אור בדפוס אצל ג'אקומו וינצ'נטי בשנת 1593. קובץ אחר של מוטטים יצא בדפוס אצל אמאדינו ב-1593, הקובץ הראשון של מוזיקת קודש בהלחנת אישה שיצא לאור בדפוס.

נוסף להלחנה, ניגנה אלאוטי בעוגב של המנזר וניצחה על הרכב גדול של נגנים וזמרים, שהגיש קונצרטים. לפי כתבים של ארקול בוטריגארי (סופר בן התקופה), היה זה אחד ההרכבים המעולים ביותר באיטליה.

סביר להניח, כי ויטוריה הוא השם שניתן לה בלידתה ורפאלה השם שאימצה לה, כשקיבלה עליה את נדרי הנזירות.

## יצירתה ש[[חיבור אבוד|שרדה]]
* מוטט: Angelus ad pastores ait לטקסט מתוך הברית החדשה, הבשורה לפי לוקאס 2:10-11

## לקריאה נוספת

*Suzanne G. Cusick. "Raffaella Aleotti", *Grove Dictionary of Music and Musicians|Grove Music Online*, ed. L. Macy (accessed February 15 2006), grovemusic.com (subscription access).
*Suzanne G. Cusick. "Vittoria Aleotti", *Grove Dictionary of Music and Musicians|Grove Music Online*, ed. L. Macy (accessed February 15 2006), grovemusic.com (subscription access).

* סוזאן ג. קוזיק, "רפאלה אלאוטי", מילון גרוב המקוון למוזיקה ומוזיקאים בעריכת ל. מייסי
* סוזאן ג. קוזיק, "ויטוריה אלאוטי, מילון גרוב המקוון למוזיקה ומוזיקאים בעריכת ל. מייסי

## קישורים חיצוניים


* modern performance notes on Aleotti
* commercial CD recording of Alleotti's music 


קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:נגניות עוגב איטלקיות
קטגוריה:מלחיני מדריגלים
קטגוריה:מלחינות איטלקיות במאה ה-17
קטגוריה:מלחינות איטלקיות במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1575