open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בנימין מורמלשטיין

250px|ממוזער|שמאל|איור של מורמלשטיין, צויר בידי האמן קארל פליישמן (נספה באושוויץ), 1944
**בנימין מורמלשטיין** (9 ביוני 1905, למברג - 27 באוקטובר 1989, רומא) היה רב, פעיל יהודי וראש היודנראט בטרזיינשטט. לפי סרטו של קלוד לנצמן, "אחרון הלא-צדיקים" (2013), מורמלשטיין הוא ראש היודנראט היחיד בכל מזרח אירופה ששרד את מלחמת העולם השנייה והשואה ולכן לזיכרונותיו משמעות מיוחדת.

## חייו
בשנות ה-30 של המאה ה-20 מורמלשטיין היה רב אזורי בווינה וממנהיגי הקהילה היהודית. ב-1938, לאחר האנשלוס, נאלץ לעזור לאדולף אייכמן באיסוף מידע על יהדות העולם לצורך הקמת הלשכה המרכזית להגירת יהודים. בשל תפקידו היה בעל קשרים ענפים עם אייכמן, שהיה הממונה על נושא הגירת היהודים. לפי עדותו של מורמלשטיין בסרט, הוא היה אחד משני היהודים היחידים שהורשו לשבת בנוכחותו של אייכמן. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה נשלח מורמלשטיין עם קבוצה של יהודים להיות בין הראשונים שיכינו את הקרקע לתוכנית ניסקו-לובלין. מורמלשטיין נכח, לפי עדותו, בנאום של אייכמן בו איים במוות על קבוצת היסוד אם לא תבצע את עבודתה כראוי. בשל כך ביקר את העובדה שבמשפט אייכמן התייחסו בביטול לאירוע זה. המשימה ארכה מספר שבועות ולאחריה חזר מורמלשטיין לווינה.

בהמשך נשלח מורמלשטיין לטרזיינשטט, שם מונה לחבר ביודנראט. בין השאר היה אחראי על תברואה ובינוי בגטו. ראש היודנראט הראשון, יעקב אדלשטיין, נשלח לאושוויץ ב-1943 ואת מקומו תפס פאול אפשטיין. לאחר שהגרמנים הוציאו להורג את אפשטיין בספטמבר 1944, מונה מורמלשטיין לתפקיד ראש היודנראט, תפקיד אותו מילא עד לשחרור הגטו במאי 1945. לאחר השחרור נשפט מורמלשטיין על שיתוף הפעולה שלו עם הגרמנים בבית משפט צ'כי ונמצא זכאי. הוא שקל לעלות לארץ ישראל אך לבסוף השתקע באיטליה, ברומא עם משפחתו. לתקופה קצרה שירת כרב של העיר טריאסטה, אך שב עם המשפחה והתיישב באופן קבוע ברומא שם חי עד מותו בשלהי 1989. מורמלשטיין פרסם ספר זיכרונות באיטלקית על גטו טרזיינשטט ועל אייכמן בשנת 1961 ורוב זמנו התפרנס ממכירת רהיטים. מורמלשטיין היה עד 1989 חבר פעיל (גם בפן המדעי) במכון האפיפיורי למקרא ברומא.

## אחרון הלא-צדיקים

בשנות ה-70, במסגרת התחקיר לסרט "שואה", נפגש קלוד לנצמן עם מורמלשטיין בביתו ברומא. לנצמן צילם את הראיונות הממושכים שערך עם מורמלשטיין ובהם שאל וקיבל תשובות על החיים במהלך המלחמה, יחסיו של מורמלשטיין עם אייכמן ובמיוחד תקופת כהונתו כראש היודנראט בטרזיינשטט והדילמות שנלוו לה. מורמלשטיין התגלה כמרואיין אינטליגנטי ביותר, בעל זיכרון חד והבנה של התקופה בה חי. לבסוף לנצמן לא השתמש בחומר המצולם הזה במסגרת סרטו. רק בתחילת המאה ה-21, החליט לנצמן שהגיע הזמן לעשות שימוש בחומרים ויצר סרט ארוך, המבוסס בחלקו הגדול על הראיונות עם מורמלשטיין. הסרט, שנקרא *אחרון הלא-צדיקים*, יצא לאקרנים במחצית השנייה של 2013.

## קישורים חיצוניים
* 
*אוספו הפרטי של מורמשלטיין בנימין, מאוספי הארכיון המרכזי לתולדות העם היהודי.
* ביקורת סרט: שווה לפספס יום עבודה כדי לצפות ב״אחרון הלא צדיקים״, אנשי הספר
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אסירים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:ניצולי השואה: אוסטריה
קטגוריה:ניצולי השואה: צ'כיה
קטגוריה:יהודים בשואה: אוסטריה
קטגוריה:יהודים בשואה: צ'כוסלובקיה
קטגוריה:יודנראט
קטגוריה:וינה: רבנים
קטגוריה:ילידי 1905
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1989
אואונואה

**אואונואה** (טונגאית: **ʻOhonua**) היא המרכז המנהלי של האי אוה שבטונגה. העיירה שוכנת על החוף הדרומי של האי. אוכלוסיית העיירה מונה 1,528 תושבים. ליד העיירה פועל שדה התעופה ובתוכה נמצאים קתדרלה והמרכז המנהלי של המחוז.

## הערות שוליים

קטגוריה:טונגה: ערים
קטגוריה:אוה
קטגוריה:ערי חוף
אלכסיי נמוב

**אלכסיי נמוב** (ברוסית: **Алексей Юрьевич Немов**; נולד ב-28 במאי 1976) הוא מתעמל רוסי בעבר. אלוף אולימפי בעל 12 מדליות, מהן 4 זהב ומספר מדליות באליפויות העולם במחצית השנייה של שנות ה-90. נמוב היה אחרון ברצף מתעמלים סובייטים ורוסים שהיו זוכים במספר רב של מדליות אולימפיות. לאחר פרישתו לא גדל ברוסיה מתעמל ברמתו.

## ביוגרפיה
אלכסיי נמוב החל להתאמן בגיל חמש בבית הספר לספורטאים צעירים בעיר טוליאטי. בשנת 1989 הוא ניצח באליפות ברית המועצות לנוער. החל משנת 1990 הוא השתתף בתחרויות בינלאומיות תוך זכייה במדליות. בשנת 1994 נמוב ניצח באליפות רוסיה לבוגרים. בעקבות כך הוא נשלח לאליפות העולם ונכלל במשלחת ארצו לאולימפיאדה.

במהלך סוף שנות ה-90 אלכסיי נמוב היה הכוכב של הנבחרת וזכה במספר מדליות באליפויות העולם. במשחקים אולימפיים בסידני הוא היה בין מובילי הנבחרת וזכה בשש מדליות.

בשנת 2004 נמוב הגיע למשחקים אולימפיים לאחר פציעה ולא זכה באף מדליה. אומנם בעקבות פרשת השיפוט האיגוד הבינלאומי החליט על שינויים משמעותיים בשיטת הניקוד.

בשנת 2005 נמוב פרש מתחרויות ועוסק בפעילות ציבורית.

## השתתפות באולימפיאדות
המשחקים הראשונים בהם השתתף נמוב היו אולימפיאדת אטלנטה (1996). במשחקים אלו נמוב זכה בשתי מדליות זהב, מדליית כסף ו-3 מדליות ארד. בסך הכול הוא זכה ב-7 מדליות במהלך התחרויות באטלנטה.

את ההישג הזה שיחזר נמוב כעבור ארבע שנים באולימפיאדת סידני (2000).

למשחקי אתונה בשנת 2004 הגיע נמוב ככוכב הנבחרת אף על פי שזמן קצר לפני המשחקים הוא נפצע. ההישג הגדול של נמוב במשחקים אלו היה המקום החמישי בתרגיל מקבילים. בתרגיל על מתח הוא ביצע תרגיל שכלל מספר אלמנטים קשים. שופטי התחרות נתנו לו ציון 9.725 בלבד. צופי התחרות לא נתנו יד להמשך התחרות והייתה מהומה באולם. לאחר רבע שעה הציון שונה ל-9.762 אך גם זה השאיר את נמוב מחוץ לטווח המדליות. הצופים לא נרגעו והמשיכו ברעש. רק לאחר שנמוב עצמו התייצב במרכז האולם וביקש מהצופים לתת אפשרות להמשיך בתחרות הצופים נרגעו.

בעקבות המהומה, חלק משופטי התחרות הוצאו מחבר השופטים ונמוב קיבל התנצלות רשמית של התחרות. תקופה קצרה לאחר התחרות בוצעו שינויים מפליגים בשיטת הניקוד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מתעמלים רוסים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קרב-רב (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים: מתח
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קפיצות (גברים)
קטגוריה:אלופי עולם בהתעמלות
קטגוריה:אלופים אולימפיים מרוסיה
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:מתעמלים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:מתעמלים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:מתעמלים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1976
דניגומודו

**דניגומודו** (בנאורית: **Denigomodu**) הוא מחוז במדינת נאורו שבאוקיינוס השקט. המחוז ממוקם בחלקו המערבי של האי. במחוז קיים יישוב שבו מתגוררים עובדי כריית זרחה. כמו כן פועלים במחוז שני בתי חולים ובית מלון. שטח המחוז הוא 1.18 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 429 תושבים נכון לשנת 2006.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נאורו: מחוזות
מננג

**מננג** (בנאורית: **Meneng**) הוא מחוז בדרום מדינת האי נאורו. מספר תושבי המחוז הוא 1380 תושבים נכון לשנת 2011 ושטחו הוא 3.1 קמ"ר.

במחוז פועל אחד משני מלונות התיירות שבמדינה. כמו כן שכן במחוז המעון הרשמי של נשיא נאורו, שנשרף ב-2001 על ידי המון זועם. במחוז נמצאים גם אצטדיון ומתקן מעצר למהגרים לאוסטרליה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נאורו: מחוזות
אגדה (ספר)

**אגדה** הוא ספר דיסטופי בז'אנר המדע הבדיוני, משנת 2013, מאת הסופרת מרי לו.

## תקציר העלילה
הסיפור מתרחש בלוס אנג'לס העתידית ומתמקד בשתי דמויות לסירוגין. יוני, בת לאצולה המקומית, היחידה באימפריה שקיבלה ציון מושלם במבדקים מיועדת להילחם בחזית נגד הקולוניות, ודיי, פושע מבוקש שברח לאחר שנכשל במבדקים. דרכיהם מצטלבות כאשר דיי מנסה לגנוב תרופות מגפה מבית החולים על מנת לעזור לאחיו החולה עדן שחלה במוטציה של המגפה. במהלך הבריחה הוא מטיל סכין באחיה הבכור של יוני, מיטיאס ומואשם בהריגתו. יוני מוצאת את התליון שלו (מטבע דולר אמריקני, מוגן במעטפת פלדה) ומשתמשת בו כדי למצוא אותו. לאחר "פגישת עסקים" עם דיי היא מתחילה לעקוב אחריו. במהלך החיפוש היא מצילה את ידידתו של דיי, טס, מקרב סקיץ (קרב ברים מאורגן). דיי חובש אותה וביחד הם משוטטים בעיר (מבלי להיות מודעים זה לזהותו של זה). לבסוף יוני מגלה שהוא דיי לאחר שהתנשקו, ומובילה אותו למלכודת שבמהלכה אמו נהרגת. לאחר שהוא נחקר הוא מספר לה שסכינו פגע בכתף של מיטיאס ולא בחזהו. לאחר זמן מה, כששותפה לתפקיד יורה באזרחים חפים מפשע היא מגלה צופן ביומניו של מיטיאס המוביל אותה לבלוג סודי שבו היא מגלה שהרפובליקה משתמשת בעניים כשפני ניסוי למגפה על מנת להשתמש בה נגד הקולוניות ובנוסף היא מגלה שדיי הוא עילוי מושלם. לאחר שכמה רמזים שהיא מוצאת קושרים את רצח אחיה לרפובליקה ולא לדיי, היא מחליטה לשחרר אותו ואת אחיו לפני מועד ההוצאה להורג. כורתת ברית עם המורדים הפטריוטים ומגלה שיום ההוצאה להורג הוקדם. במהלך ההסכם היא מוכרת להם אלקטרו-פצצה ולאור הגילוי היא נעצרת. הספר ממשיך בוולנסיה ושם מגלים שאחיו של דיי, ג'ון, התחלף איתו והוצא להורג במקומו.

## עולם
רוב הסיפור מתרחש בלוס אנג'לס בעתיד. לפי הספר, שיטפונות פגעו בארצות הברית וגרמו לפיצול ארצות הברית לקולוניות ולרפובליקה. בין השתיים מתנהלת מלחמה עזה על שטחים. המגפה היא וירוס שמתפתח במפעלים תת-קרקעיים ומוזרם לאזורי העוני לניסויים ובדיקות. מעבר לכך, ברפובליקה קיימים מורדים המכונים פטריוטים. המבדקים הם סדרת מבחנים שכל ילד רפובליקה עובר בגיל 10 והציון הוא מתוך 1500. עילוי הוא כל אחד שבין 1400 ל-1499. עילוי מושלם הוא ילד שקיבל ציון של 1500, אך קיימים רק שניים כאלה, דיי ויוני. מתחת ל-1000 נכשלים. לפי דברי הרפובליקה, כל הנכשלים נשלחים למחנות עבודה, אך האמת היא שהם נשלחים לבתי חולים שם עושים עליהם ניסויים והורגים אותם.

## סדרת ספרים
בסדרה יצאו מספר ספרים
# אגדה (ספר)
#עילוי 
#אלוף 
בנוסף יצאו עוד מספר ספרים :
* Life Before Legend - תיאור העולם לפני הספר הראשון, טרם תורגם לעברית
* Life After Legend - תיאור העולם אחרי הספר השלישי, טרם תורגם לעברית
* Rebel - הספר הרביעי בסדרה, המתרחש עשר שנים לאחר אירועי אלוף, טרם תורגם לעברית

## ביקורות ופרסים
הספר זכה לביקורות מעולות רבות.
*בעיתון הגרדיאן נכתב כי "הספר מדהים והשאיר אותי דבוק לכיסא לכל אורכו"
* באתר Goodreads הספר קיבל ציון של כ-4.2 על ידי כ-360,000 מצביעים.

## קישורים חיצוניים
* הספר, באתר בוקנט
* 
* הסרט במסד הנתונים הקולנועיים IMDb. (באנגלית).
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 2013
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
חוצה כוכבים

**חוצה כוכבים** (באנגלית: **Star-Crossed**) היא סדרת מדע בדיוני אמריקאית, שנכתבה על ידי מרדית' אבריל (Meredith Averill). שידור הסדרה החל ב-17 בפברואר 2014 בערוץ CW, ב-8 במאי 2014 הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת ובה 13 פרקים.

## תקציר העלילה
הסדרה מתחילה בכך שחייזרים נוחתים בכדור הארץ לאחר שברחו מכוכב האם שלהם. לאחר 10 שנים משולבים שבעה חייזרים (בני נוער), כחלק מניסוי, בבית ספר תיכון. העלילה ממשיכה בכך שמתפתח רומן בין נערה וחייזר. (בין אמרי לרומן שכאשר נחת בכדור הארץ שהיו בני 6 היא הצילה אותו, והייתה בת האדם הראשונה שהייתה נחמדה אליו). בין לבין יש עלילות נוספות שמתקשרות לבסוף לקשר בין רומן לבין אמרי.

העלילה מתרחשת בשנת 2024.

## שחקנים
* איימי טיגרדן – אמרי וויטהיל
* מאט לנטר – רומן
* מליס ג'ו – ג'וליה
* טיטוס מייקין ג'וניור – לוקאס
* גריי דיימון – גרייסון
* נטלי האל – טיילור
* צ'לסי גיליגן – טרי
* גרג פינלי – דרייק
* ברינה פלנסיה – סופיה

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הסדרה 

קטגוריה:סדרות מדע בדיוני אמריקאיות
קטגוריה:סדרות נעורים אמריקאיות
קטגוריה:The CW: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2014
אייוו

**אייוו** (בנאורית: **Aiwo**) היא מחוז במערב מדינת האי נאורו. שטח המחוז הוא 1.1 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 1,285 תושבים נכון לשנת 2006. למרות שאין לנאורו בירה ולרוב מתייחסים אל יארן כאל בירת נאורו, לעיתים מקובל להתייחס לאייוו כאל הבירה הבלתי רשמית של המדינה. רוב מפעלי התעשייה של נאורו מרוכזים במחוז. אתרים חשובים במחוז הם: נמל חדש, צ'יינהטאון, אחד משני מלונות התיירות במדינה, תחנת כוח, מנהל ממשלה המקומי של נאורו, ומתקנים של חברת הזרחה הנאורית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נאורו: מחוזות
פרובו

**פרובו** (באנגלית: **Provo**) היא העיר הגדולה ביותר במחוז יוטה, והשלישית בגודלה במדינת יוטה שבארצות הברית. העיר ממוקמת כ-69 קילומטרים דרומית לעיר הבירה של יוטה, סולט לייק סיטי.

לפי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2010, אוכלוסיית פרובו מנתה 112,488 אנשים ואוכלוסיית המטרופולין מנתה 526,810 תושבים, זו העיר השלישית בגודל המטרופולין שלה במדינת יוטה אחרי הערים סולט לייק סיטי ואוגדן-קלירפילד. בעיר נמצאת אוניברסיטת בריגהאם יאנג, אוניברסיטה פרטית להשכלה גבוהה אשר בבעלות הכנסייה המורמונית. משרדיה הראשיים של חברת נובל (חברה העוסקת בתוכנה ובטכנולוגיית מידע) שכנו אף הם בעיר.

בשנת 2009 הופיעה פרובו ברשימת "היכן לגור ולשחק" במגזין *National Geographic Adventure* של הערוץ *Nat Geo People* כ'מרכז תרבותי'. ב-2010 מגזין "פורבס" דירג את פרובו כאחד מעשרת המקומות הטובים ביותר לגדל משפחה. לאחר מכן, בשנת 2013, "פורבס" דירג את פרובו במקום השני ברשימת 'המקומות הכי טובים לעסקים וקריירה'.

ב-17 באפריל 2013 הכריזה על כך שתהיה אזור המטרופולין השלישי בארצות הברית שיארח את Google Fiber, ועל ידי כך תהיה עיר בעלת רשת סיבים אופטיים.

## היסטוריה
סילבסטר אסקלנטה, חוקר פרנציסקני ספרדי, נחשב לחוקר האירופאי הראשון אשר ביקר באזור זה, בשנת 1776.

פרובו נקראה במקור 'פורט יוטה', כשהחלה להיות מיושבת בשנת 1849 על ידי 33 משפחות מורמוניות מהעיר סולט לייק סיטי, אבל נקראה מחדש "פרובו" בשנת 1850, על שם אטיין פרובו, סוחר פרווה צרפתי-קנדי שהגיע לאזור בשנת 1825.

בשנת 1872 העיר חובה למערכת מסילת רכבת והחל פיתוח תעשייתי של העיר.

בשנת 1984 בעיר הוקמה חברה "נו סקין". מטה שלה עד היום ממוקם בעיר.

## אוכלוסייה
על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2010, 112,488 אנשים, 31,524 משקי בית, ו-21,166 משפחות התגוררו בעיר. צפיפות האוכלוסייה הייתה 1,042.5 נפש לקמ"ר. בעיר היו 84.8% לבנים, 0.7% שחורים או אפרו אמריקאים, 0.8% הודים אמריקאים, 2.5% אסיאתים 1.1% פאסיפים, 6.6% מגזעים אחרים ו-3.4% משני גזעים או יותר.

### דת
* מורמונים - 98.0%
* נוצרים קתולים - 1.1%
* נוצרים פרוטסטנטים - 0.8%
* אחר - 0.2%

## ערים תאומות
* 
* 
[250px|ימין|ממוזער|[אוניברסיטת בריגהאם יאנג, צולמה ממזרח הקמפוס.]]

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:יוטה: ערים
*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1850
קטגוריה:מטרופולין פרובו–אורם
הלמה של לינדלף

בטופולוגיה, **הלמה של לינדלף** היא למה הקובעת שמרחב מנייה שנייה הוא מרחב לינדלף.

הלמה היא ניסוח כללי יותר של העיקרון לפיו כל קבוצה פתוחה בישר הממשי היא איחוד בן-מנייה של קטעים פתוחים.

## הוכחת הלמה
יהי X מרחב מנייה שנייה, ויהי \mathcal{U} כיסוי פתוח של X. נראה שקיים לו תת-כיסוי בן מנייה. מהנתון, קיים ל-X בסיס בן מנייה \mathcal{B} = \{B_n\}_{n=1}^\infty . לכל n \in \mathbb{N} נבחר איזושהי קבוצה בכיסוי \mathcal{U} המכילה את B_n, אם ישנה. נסמן את אוסף הקבוצות שהתקבל ב-\mathcal{U}'. הוא בן מנייה מעצם בנייתו, ונראה כעת שהוא כיסוי של X. אכן, תהי x \in X. מהגדרת הכיסוי, קיימת איזושהי U \in \mathcal{U} כך ש-x \in U. זהו כיסוי פתוח, ולכן מהגדרת בסיס קיים n עבורו x \in B_n \subseteq U. אבל, מבניית \mathcal{U}' יש איזושהי קבוצה בו המכילה את B_n (ייתכן שזו U, אמנם זה לא משנה) ולכן היא מכילה גם את x. מכך נקבל ש-\mathcal{U}' תת-כיסוי בן מנייה כנדרש. \blacksquare

## קבוצות פתוחות בישר הממשי
הלמה של לינדלף בגרסתה הממשית, קובעת כי כל קבוצה פתוחה U \subset \mathbb{R} היא איחוד בן-מנייה של קטעים פתוחים, שכן כל x \in U מוכל באיזה קטע ממשי x \in I_x \subset U בעל קצוות רציונליים. היות שיש מספר בן-מניה של קטעים ממשיים בעלי קצוות רציונליים, ניתן לבחור ל-U כיסוי בן-מניה של קטעים פתוחים.

לינדלף
קטגוריה:הוכחות
מיתרידטס הראשון, מלך פרתיה

[250px|ממוזער|שמאל|[מטבע של מיתרידטס הראשון]]
**מיתרידטס הראשון** (138-195 לפנה"ס) שלט על האימפריה הפרתית בשנים 138-171 לפנה"ס, לאחר שירש את כס המלוכה מאחיו פראטס הראשון. הוא הפך את הממלכה הפרתית לאימפריה גדולה ורבת עוצמה, לאחר שהרחיב את גבולותיה למזרח, דרום ומערב. במהלך תקופת שלטונו השלימו הפרתים את השתלטותם על כל החלק המזרחי של הממלכה הסלאוקית. בשלב ראשון פנה מיתרידטס מזרחה, וכבש את ממלכת באקטריה, כולל העיר הראת (167 לפנה"ס), ובכך העניק לפרתים שליטה על דרכי המסחר החשובות (דרך המשי), שעברו באזור זה. לאחר מכן פנה מיתרידטס מערבה, תקף את הסלאוקים והשתלט על כל המישור האיראני, ועל דרום מסופוטמיה, כולל ממלכות פרס, מדי ועילם, והערים הגדולות בבל וסלאוקיה. 

בשנת 140 לפנה"ס הביס מיתרידטס את המלך הסלאוקי דמטריוס השני "ניקאטור" ולקח אותו בשבי, אך שנתיים לאחר מכן הוא נהרג בקרב כנגד צבא סלאוקי בפיקוד אנטיוכוס השביעי, אחיו של דמטריוס השני, ליד סלאוקיה. לאחר מותו ירש אותו בנו, פראטס השני.

בגלל כיבושיו הרבים של מיתרידטס וסובלנותו הדתית, הוא הושווה לשליטים איראניים גדולים שקדמו לו, כולל כורש הגדול מייסד האימפריה הפרסית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלכי האימפריה הפרתית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2 לפנה"ס
משפט קנטור-בנדיקסון

**משפט קנטור-בנדיקסון** הוא משפט מתמטי הקובע שכל קבוצה סגורה בישר הממשי היא איחוד זר של קבוצה מושלמת וקבוצה בת-מנייה.

המשפט התקבל במסגרת ניסיונותיו של גאורג קנטור להוכיח את השערת הרצף. מהמשפט נובע שכל קבוצה סגורה של ממשיים היא בת-מנייה או מעוצמת הרצף.

## ניסוח פורמלי
קבוצה P היא **[[קבוצה מושלמת]]** אם היא הקבוצה הנגזרת של עצמה. בנוסח שקול, P מושלמת אם ורק אם היא סגורה ואין לה נקודות מבודדות.

**משפט קנטור-בנדיקסון**. לכל X\subseteq \mathbb{R} סגורה קיימת P מושלמת ו-C בת-מנייה, כך ש-X=P\cup C ו-P\cap C = \empty.

## הוכחה
ההוכחה המקורית של המשפט עושה שימוש ב**[[דרגת קנטור-בנדיקסון]]** של הקבוצה. אם X קבוצה סגורה בישר שדרגתה \alpha אז X^{\alpha} קבוצה מושלמת. מכך שהישר הוא מרחב מנייה שנייה נובע ש-X\setminus X^\alpha בת-מנייה. נציג כאן הוכחה אלמנטרית יותר.

תהי X\subseteq \mathbb{R} סגורה. נתייחס ל-X כמרחב טופולוגי עם הטופולוגיה המושרית מהישר. **נקודת עיבוי** של X היא נקודה שכל סביבה שלה (ב-X) אינה בת-מנייה. תהי P קבוצת נקודות העיבוי של X.

נוכיח כי C=X\setminus P בת-מנייה. B=\{X\cap (p,q) : p,q\in\mathbb{Q}\} הוא בסיס בן-מנייה של X. תהי \{U_n\}_n קבוצת כל איברי B שהן קבוצות בנות-מנייה.

כל x\in U_n אינה נקודת עיבוי, כי U_n סביבה בת-מנייה, ולכן x\in C. מצד שני, לכל x\in C יש סביבה בת-מנייה, המכילה תת-סביבה בסיסית כלשהי שהיא בת-מנייה, ולכן C=\cup_{n\in\mathbb{N}}U_n. מכאן ש-C בת-מנייה כאיחוד בן-מנייה של קבוצות בנות-מנייה.

נוכיח כי ל-P אין נקודות מבודדות. תהי x\in P ותהי U סביבה שלה. מכיוון ש-x נקודת עיבוי U אינה בת-מנייה. C בת-מנייה ולכן U\setminus C מכילה אינסוף נקודות. אולם U\setminus C\subseteq X\setminus C=P, ולכן U מכילה אינסוף נקודות של P, כלומר x לא מבודדת ב-P.

כדי להוכיח ש-P מושלמת נותר להוכיח כי היא סגורה ב-\mathbb{R}. P סגורה ב-X כי C פתוחה ב-X כאיחוד של קבוצות פתוחות. לפי הגדרת הטופולוגיה המושרית קיימת Y סגורה ב-\mathbb{R} כך ש-P=X\cap Y. לכן P סגורה בישר כחיתוך של קבוצות סגורות.

## הקשר להשערת הרצף
כל קבוצה מושלמת היא ריקה או מעוצמת הרצף. לכן ממשפט קנטור-בנדיקסון נובע שכל קבוצה סגורה היא בת-מנייה (במקרה P=\empty) או מעוצמת הרצף. כל קבוצה פתוחה לא ריקה מכילה גם היא קבוצה מושלמת לא ריקה (כי היא מכילה קטע סגור שהוא מושלם). קנטור קיווה להוכיח שכל קבוצה שאינה בת-מנייה מכילה קבוצה מושלמת ובכך להוכיח את השערת הרצף. אם מניחים את אקסיומת הבחירה, טענה זו אינה נכונה וניתן לבנות בלכסון דוגמה נגדית.

קנטור-בנדיקסון
קנטור-בנדיקסון
מחוז ברום

**מחוז ברום** (באנגלית: **Broome County**) הוא מחוז במדינת ניו יורק שבארצות הברית. לפי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2010 האוכלוסייה במחוז הייתה 200,600. המחוז נקרא על שם ג'ון ברום, פוליטיקאי וסגן מושל מדינת ניו יורק בשנים 1804-1810. בירת המחוז והעיר הגדולה ביותר היא העיר בינגהמטון.

## היסטוריה
כאשר נוסדו המחוזות בפרובינציית ניו יורק בשנת 1683, מחוז ברום הנוכחי היה אז חלק ממחוז אלבני. זה היה מחוז ענקי שכלל את החלק הצפוני של מדינת ניו יורק ואת מדינת ורמונט של היום. במהלך השנים גודלה של מחוז אלבני קטן ואפשר להקמת מחוזות קטנים יותר. בשנת 1806 מחוז ברום התפצל ממחוז טיוגה וכך נוסד.

## דמוגרפיה
על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2000, היו במחוז 200,536 אנשים, 80,749 משקי בית ו-50,225 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 110 נפש לקמ"ר

## קישורים חיצוניים

* 
* 

ברום
כנסיות העץ של אזור הקרפטים בפולין ובאוקראינה

**כנסיות העץ של אזור הקרפטים בפולין ואוקראינה** (פולנית **Drewniane cerkwie regionu karpackiego w Polsce i na Ukrainie**; אוקראינית **Дерев'яні церкви карпатського регіону Польщі і України**) היא קבוצה של 16 כנסיות מזרחיות-קתוליות ואורתודוקסיות הנמצאת בדרום פולין ובמערב אוקראינה שהוכרו ב-2013 כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. 

בפולין נכללות: כנסיית מיכאל המלאך בברונארי (Brunary), כנסיית לידת הבתולה מרים המבורכת בחוטיינץ (Chotyniec), כנסיית פרסקבייה הקדושה בקוויאטון (Kwiatoń), כנסיית חסדה של מרים הבתולה באובצ'ארי (Owczary), כנסיית יעקב הקטן בפוברוז'ניק (Powroźnik), כנסיית פרסקבייה הקדושה ברדרוז' (Radruż), כנסיית מיכאל המלאך בסמולניק (Smolnik) וכנסיית מיכאל המלאך בטוז'נסק (Turzańsk). 

באוקראינה נכללות: כנסיית ירידת רוח הקודש בפוטליץ' (Потелич), כנסיית השילוש הקדוש בז'ובקבה (Жовква), כנסיית גאורגיוס הקדוש בדרוהוביץ' (Дрогобич), כנסיית דימטרו הקדוש במטקיב (Матків), כנסיית ירידת רוח הקודש ברוהאטין (Рогатин), כנסיית לידת הבתולה המבורכת מרים בניז'ני ורביז (Нижній Вербіж), כנסיית המלאך מיכאל באוז'וק (Ужок) כנסיית עליית האדון ביאסיניה (Ясіня). 

ניתן למצוא אתרים דומים ברחבי הקרפטים כגון: כנסיות העץ בדרום פולין קטן, כנסיות העץ בהרי הקרפטים הסלובקיים וכנסיות העץ במרמורש.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פולין: כנסיות
קטגוריה:אוקראינה: כנסיות
קטגוריה:פולין: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אוקראינה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:פולין קטן (פרובינציה): מבנים
קטגוריה:פודקרפצקיה: מבנים
מערת הפלמ"ח

**מערת הפלמ"ח** היא מערה טבעית בקרבת קיבוץ משמר העמק ששימשה לאימוני הפלמ"ח משנת 1941 ועד סיום מלחמת העצמאות בשנת 1948. שופצה בשנת 1989 על ידי חברי משמר העמק, ונפתחה לביקורים על מנת לספר את סיפור המקום ואת סיפורו של הפלמ"ח.

ב-2013 הוצב ליד המערה, פסל של שוקי כהן בשם "מדורות הפלמ"ח". הפסל מורכב משש דמויות מתכת המסמלות את יחידות הפלמ"ח: המסתערבים, הסיירים, החבלנים, הדתיים, הצנחנים והגרמנים. ליד כל דמות יש פסל של מדורה ועליו כתוב: "פלמ"ח".

המקום הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.

## תקופת הפלמ"ח
המערה נמצאת בחורש סבוך ממערב לקיבוץ, שימשה רועים בדואים, והתגלתה על ידי חברי הקיבוץ לאחר עלייתו לקרקע בסוף 1926. עם הקמת הפלמ"ח ב-1941, נבחרה המערה לאתר אימונים של הפלמ"ח עקב ריחוקה מדרכים ראשיות ומעינם הבוחנת של הבריטים. במקום נערכו אימונים של יחידות מיוחדות כמו המחלקה הערבית (המסתערבים) והמחלקה הגרמנית. כמו כן שימש המקום לכינוסי מפקדים וכנקודת יציאה לפעולות.

## לאחר סיום מלחמת העצמאות
לאחר סיום מלחמת העצמאות הוזנחה המערה. ב-1989 שופצה המערה על ידי חברי הקיבוץ שגם מפעילים את המקום . המקום מציע מגוון חוויות הקשורות לשימור מורשת הפלמ"ח כמו הרצאות, תערוכת כלי נשק האופייניים לתקופה, סרטים תיעודיים, וקומזיצים.

## קישורים חיצוניים

* 
* מערת הפלמ"ח באתר מערת הפלמ"ח (אורכב)
* מערת הפלמ"ח באתר המועצה לשימור אתרים
* הפסל "מדורות הפלמ"ח, באתר local

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי מורשת במחוז צפון
קטגוריה:משמר העמק
קטגוריה:הנצחת הפלמ"ח
קטגוריה:מחוז הצפון: מבנים לשימור
קטגוריה:ישראל: מערות
לאמבאסה

**לאמבאסה** (בפיג'ית: **Labasa** – מבוטא Lamˈbasa) היא עיר בפיג'י השוכנת בחלקו הצפון-מזרחי של האי ונואה לוו (Vanua Levu) והיא העיר הגדולה ביותר באי. העיר היא בירת המחוז הצפוני של המדינה. לאמבסה ממוקמת על הדלתה של שלוש נהרות שאחד מהם נתן לה את שמה. ברחוב הראשי של העיר הופעל הרמזור הראשון בכל האי. אוכלוסיית העיר מנתה 27,949 תושבים בשנת 2007.
## כלכלה
העיר מוקפת בשטחים חקלאיים. ענף הגידול העיקרי הוא קנה סוכר. בעיר פועל המפעל הגדול ביותר באי לעיבוד קני סוכר. לאחרונה קטן היקף הגידול והייצוא של קני הסוכר עקב שינויים פוליטיים ואובדן שווקים בחו"ל. התופעה גרמה להגירתם של תושבים לאי ויטי לוו בחיפוש אחר תעסוקה.

בית החולים של העיר הוא המרכז הרפואי הגדול ביותר באי ולאחרונה הוא הורחב. רוב כלכלתה של העיר נשענת על חקלאות ובדרך כלל היא מחוץ לתנועת התיירות. יש בה מלון אחד, בית קולנוע וכמה מסעדות. בעיר פועל שוק גדול המספק מגוון של תוצרת חקלאית, דגים ובשר.

## קישורים חיצוניים
* Labasa Island - Go Visit Fiji

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיג'י: ערים
לוטוקה

**לוטוקה** (בפיג'ית: **Lautoka**) היא העיר השנייה בגודלה בפיג'י. העיר שוכנת במערב האי ויטי לוו, 24 ק"מ מצפון לעיר נאדי ופועל בה הנמל השני בגודלו במדינה. העיר ידועה כ"עיר הסוכר" עקב היותה שוכנת בלב אזור גידול קנה הסוכר העיקרי של פיג'י. שטחה של העיר 16 קמ"ר ואוכלוסייתה מנתה 52,220 תושבים בשנת 2007. העיר היא בירתו של המחוז המערבי של פיג'י.
## כלכלה
לוטוקה ידועה כ"עיר הסוכר" עקב שטחי הגידול הנרחבים של קנה סוכר מסביב לעיר. מפעל עיבוד קני הסוכר בעיר הוא המעסיק הגדול בלוטוקה. המפעל הוקם בראשית המאה העשרים והעסיק פועלים מהודו ומאיי שלמה. כיום עובדים במפעל כ-1300 עובדים. תעשיות נוספות בעיר הם תעשיית העץ, ייצור בגדים, מזקקה, מבשלת בירה, תעשיית תכשיטים, מפעלי פלדה, דיג, מדגרה, ייצור מוצרים ביתיים, תעשיית צבעים ובניה.
## היסטוריה
פרוש שם העיר הוא "מהלומת חנית", על שם דו-קרב בין שני ראשי שבטים שנערך במקום על פי המסורת. האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה קפטן ויליאם בליי שעבר במקום האנשים שנותרו נאמנים לו לאחר המרד על הבאונטי. בליי חלף במקום ב-7 במאי 1789 בדרכו לאי טימור.
## דמוגרפיה
מאז שנת 1970 לוטוקה גדלה במהירות ומאז שנות התשעים קצב הגידול של האוכלוסייה גדל אף יותר. בראשית שנות השבעים היה גודל אוכלוסיית העיר 12,000 על פי ההערכות. לאור היותה מרכז לענף הסוכר, הרוב הגדול של האוכלוסייה הוא ממוצא הודי. ב-1986 אוכלוסיית העיר מנתה 39,000 תושבים וב-1996 היא מנתה 43,000, אף על פי שלא ברור מה היו גבולות האזור האורבני בשני המפקדים. ב-2005 מנתה אוכלוסיית העיר על פרבריה כ-50,000 תושבים בשטח של 16 קמ"ר. כיום אוכלוסיית המטרופולין של לוטוקה מונה כ-80,000 תושבים, אך רוב הגידול באוכלוסיית העיר נובע מתנועת הגירה של תושבים ממוצא פיג'י מהאזורים הכפריים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיג'י: ערים
קטגוריה:אוקיאניה: ערי נמל
קטגוריה:האוקיינוס השקט: ערי נמל
פראטס השני

250px|ממוזער|שמאל|מטבע של פראטס השני
**פראטס השני** (128-171 לפנה"ס) שלט על האימפריה הפרתית בשנים 138-128 לפנה"ס. בתקופתו עמדה האימפריה הפרתית בפני איומים קשים ממזרח וממערב. המלך הסלאוקי אנטיוכוס השביעי (הגדול) הביס את הפרתים בסדרת קרבות, והצליח לכבוש בחזרה חלק גדול מהשטחים שאבדו לאימפריה הסלאוקית באזור איראן של ימינו. אולם בשנת 129 לפנה"ס, תקף הצבא הפרתי בפיקוד פראטס השני את הצבא הסלאוקי, בעת שחנה במשכנות חורף ליד אקבטנה, והביס אותו. אנטיוכוס השביעי נהרג בקרב, או התאבד אחריו, ובנו סלאוקוס נפל בשבי הפרתים. התבוסה הסלאוקית הייתה מוחלטת, ובעקבותיה שבו הפרתים והשתלטו על כל שטחי האימפריה הסלאוקית ממזרח לנהר פרת. פראטס השני שחרר את דמטריוס השני, שהוחזק כבן ערובה בידי הפרתים במשך עשר שנים, סייע לו לחזור ולתפוס את השלטון על מה שנותר מהאימפריה הסלאוקית, ואף נשא לאישה את אחת מבנותיו. הוא שאף להפוך את הממלכה הסלאוקית, ששלטה עתה רק על אזור סוריה, למדינת חסות פרתית. 

בשנת 128 לפנה"ס, זמן קצר לאחר ניצחונו של פראטס על הסלאוקים במערב, הותקפה האימפריה הפרתית על ידי שבטי נוודים ממוצא סקיתי, שפלשו עליה מכיוון צפון-מזרח. פראטס השני יצא לקראתם עם צבאו, אך הובס ונהרג בקרב. דודו, ארטאבנוס השני מונה כיורשו.
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלכי האימפריה הפרתית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2 לפנה"ס
דוד הגואל

**דוד (ג'וקי) הגואל** (גווילי) (30 בינואר 1929 – 2 באוגוסט 2019) היה תת-אלוף בצה"ל, שכיהן כמפקד אזור יהודה ושומרון. כמו כן כיהן כמנכ"ל משרד האנרגיה והתשתית וכיושב ראש חברת החשמל לישראל.

## ביוגרפיה
הגואל נולד בשם דוד גווילי בטריפולי שבלוב, הילד השלישי במשפחה בת תשעה ילדים. בגיל שנה ועלה עם משפחתו לארץ ישראל וגדל בשכונת מונטיפיורי שבתל אביב. הוא למד בבית הספר "מונטיפיורי".

בגיל 17 התנדב לארגון "ההגנה" ושירת בפלוגה הדתית של החי"ש. עבר קורס מ"כים תחת פיקודו של יובל נאמן. במלחמת העצמאות לחם במסגרת חטיבת ירושלים ונפצע מספר פעמים במהלך המצור על העיר.

בתום המלחמה הוא יצא לקורס קצינים ולאחר מכן הדריך בקורס זה. בהמשך שימש מפקד פלוגה בגדוד 19 של חטיבת גולני, קצין הדרכה וקצין הגנה מרחבית של פיקוד המרכז, מדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה וב-1959 מונה למפקד גדוד 906.

בתקופת מלחמת ששת הימים שהה בהשתלמות בצבא ארצות הברית. ב-1969 מונה למפקד חטיבת מחוז ירושלים ושירת בתפקיד עד אוגוסט 1973, בתפקיד זה פיקד על מצעדי צה"ל. בתקופת מלחמת יום הכיפורים שירת כראש אג"ם/תוא"ר (תכנון וארגון), לאחר המלחמה עסק בקליטת טנקי טירן בצה"ל. ביוני 1976 מונה למפקד הצבאי של אזור יהודה ושומרון במקומו של אריה שלו, במאי 1978 הודח מתפקידו על ידי שר הביטחון עזר ויצמן, לאחר שתקרית בה חיילי צה"ל זרקו רימוני גז לבית ספר של בנות בבית ג'אלא התפרסמה בטיים מגזין וזכתה לפרסום בינלאומי. בעקבות כך נעצר קידומו והוא פרש משירות הקבע.

לאחר פרישתו מונה בפברואר 1979 למנכ"ל משרד האנרגיה והתשתית, ב-1982 מונה ליו"ר חברת החשמל לישראל וכיהן בתפקיד עד דצמבר 1983, אז סיים את תפקידו על רקע מחלוקות עם שר האנרגיה והתשתית, יצחק מודעי. לאחר מכן כיהן כיו"ר רשות שמורות הטבע, יו"ר תדמור, ראש מחלקת ההסברה וראש מחלקת עליית הנוער בהסתדרות הציונית העולמית ובסוכנות היהודית, דירקטור בחברת אוצר התיישבות היהודים. ממייסדי מרכז מורשת יהדות לוב.

בתחום הפוליטי הצטרף למפלגה הליברלית הישראלית ולליכוד, היה יו"ר הפורום הביטחוני לחוסן לאומי וחבר "המרכז האזרחי".

הגואל קיבל תואר שני במשפטים מהפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית והיה חבר לשכת עורכי הדין. ב-2004 הוענק לו עיטור יקיר ירושלים. התגורר בווילה לאה בירושלים, היה נשוי לחווה (נפטרה ביוני 2022), ואב לשני ילדים. כלתו (אשת בנו) היא אשת התיאטרון שלומית הגואל-טריגר.

ב-2 באוגוסט 2019 הלך הגואל לעולמו בגיל 90.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:מושלים צבאיים ישראלים
קטגוריה:מפקדי חטיבת ירושלים
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:יו"ר חברת החשמל
קטגוריה:מנכ"לי משרד האנרגיה והתשתית
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:עובדי הסוכנות היהודית
קטגוריה:בוגרי תיכון מונטיפיורי
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי לוב
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:חיילי חטיבת ירושלים במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
פראטס השלישי

250px|ממוזער|שמאל|מטבע של פראטס השלישי
**פראטס השלישי** שלט על האימפריה הפרתית בשנים 57-70 לפנה"ס. זמן קצר לאחר עלייתו לשלטון התקיף המצביא הרומי לוקולוס את מלך ארמניה טיגראנס הגדול ואת בן בריתו מיתרידטס השישי מלך פונטוס, שמצא אצלו מקלט. פראטס השלישי סירב להענות לבקשות הסיוע של טיגרנס ומיתרידטס, ושמר על נייטרליות במלחמה בינם לבין הרומאים.

בשנת 67 לפנה"ס שכנע טיגרנס הצעיר, בנו של "טיגרנס הגדול", את הפרתים לפלוש לממלכת ארמניה, כדי להמליך אותו כשליט ארמניה בחסות הפרתים. אולם הפלישה הפרתית נכשלה בהשגת מטרתה, והצבא הפרתי נאלץ לחזור על עקבותיו. שנה לאחר מכן פלש המצביא הרומי פומפיוס לממלכת ארמניה, בשיתוף פעולה עם טיגרנס הצעיר, והכניע אותה. אולם לאחר ניצחונו הכיר פומפיוס בשלטונו של "טיגרנס הגדול" בארמניה, ולקח איתו כבן ערובה את בנו הבוגדני. פומפיוס לא היה מוכן לשתף פעולה עם הפרתים. הוא פלש לגורדינה (Gordyene) ולאוסראינה, שתי ממלכות ואסליות של האימפריה הפרתית בצפון מסופוטמיה, והשתלט עליהם, ובנוסף לכך השפיל את פראטס השלישי כאשר סירב להכיר בתוארו כ"מלך המלכים" (התואר שאומץ על ידי המלכים הפרתיים).

בשנת 57 לפנה"ס נרצח פראטס על ידי שני בניו, מיתרידטס השלישי ואורודס השני, שירשו את כסאו.
## קישורים חיצוניים-

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי האימפריה הפרתית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
מישקה יפונצ'יק

**מוישה יעקב וולפוביץ' ויניצקי** (Мойше-Яков Вольфович Ви́нницкий; 30 באוקטובר 1891, גולטה – 4 באוגוסט 1919), שנודע בכינויו **מישקה יַפּוֹנצ'יק**, כלומר **מישקה היפני** (ברוסית: **Мишка Япончик**), היה שודד יהודי מפורסם מתחילת המאה ה-20, שעמד בראש אחת מכנופיות הפשע של העיר אודסה (רוסיה–אוקראינה) וזכה לפופולריות רבה בקרב התושבים בשל הנוהג לגנוב מעשירים ולחלק את השלל לעניי העיר, מעשים שהעניקו לו את הכינוי "רובין הוד מאודסה".

הכינוי "היפני" הוענק לו על שם עיניו המלוכסנות, אם כי ישנה גרסה הטוענת כי הכינוי נובע מהנוהג שהיה לו לספר לחבריו על התנהלותם של השודדים היפניים בעיר נגסאקי, כפי ששמע פעם מפיו של מלח פורטוגזי. הוא טען כי השודדים היפניים פעלו על פי קווים מנחים שמעולם לא הפרו וכך נהג גם הוא.

## ביוגרפיה
מישקה נולד למאיר וולף בן מרדכי ויניצקי בעיירה גולטה בפלך חרסון (כיום העיירה היא חלק מהעיר פרבומייסק באוקראינה) ב-1891. בהיותו בן 4, המשפחה עברה להתגורר ברובע מולדבנקה באודסה. בהיותו בן 6 התייתם מאביו ולמד בבית הספר היהודי בעיר במקביל לעבודות שביצע במפעל "אנטאר" בעיר.

בתקופת הפוגרומים היהודיים באוקטובר 1905 נטל חלק בהתארגנויות יהודיות שפעלו כארגוני הגנה. הצטרף לארגון של אנרכיסטים קומוניסטים בשם "הרצון הצעיר". לאחר רצח מפקד תחנת המשטרה מיכאילובסקי, הקצין קוז'וחאר הוא נידון לגזר דין מוות אך זה הומתק לבסוף ב-12 שנות מאסר. בעת מאסרו הכיר את גריגורי קוטובסקי.

ב-1917 מישקה שוחרר מכלאו וארגן כנופיית שודדים גדולה שביצעה סדרת שוד בנקים ומועדוני הימורים בעיר. מישקה ניהל קשרים עם אנרכיסטים שונים ושיתף עמם פעולה. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה כנופייתו פשטה על בית הכלא בעיר והביאה לבריחה המונית של אסירים. באמצעות גריגורי קוטובסקי שיתף פעולה עם הבולשביקים.

לאחר שהצבא האדום השתלט על אודסה פשטו שמועות לפיהן מישקה מונה לעמוד בראש השירות החשאי בעיר אך שמועה זו התבררה כשקרית לאחר שראש השירות החשאי בעיר מיכאיל גרינברג הצהיר כי אין לו אף קשר למישקה יפונצ'יק.

במאי 1919 עמד בראש גדוד 54 שלחם נגד סימון פטליורה. אנשי הגדוד היו בעיקר אנשי עולם התחתון. המשמעת ביחידה הייתה ירודה מאוד וליונה יקיר היו ספקות האם ניתן להכריז על היחידה כיחידה מבצעית. תקופה קצרה לאחר הקמתה היחידה התפזרה ומישקה הוזמן לבירור בפיקוד. כאשר הוא סירב להתייצב הוא הואשם בבגידה ולבסוף בעת ניסיון מעצר נורה ומת. מאיר זיידר שהיה סגנו בגדוד הרג את גריגורי קוטובסקי כצעד נקמה.

## השפעת דמותו על התרבות
כדמות של שודד שגנב מעשירים ומחלק השלל לעניים, היווה מישקה השראה לציורים וסיפורים לא מעטים.
* היווה השראה לדמות השודד בניה קריק מתוך "סיפורי אודסה" מאת איסאק באבל
* סדרת הטלוויזיה הרוסית "הרפתקאותיו וחייו של מישקה יפונצ'יק" מ-2011, מבוססת על סיפורי אודסה של באבל וזכתה להצלחה רבה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:אתאיסטים יהודים
קטגוריה:מורשעים בדין
קטגוריה:מורשעים בדין ברוסיה
קטגוריה:אודסה: אישים
קטגוריה:שודדים
קטגוריה:אישים במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:חללי מלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:ילידי 1891
קטגוריה:נפטרים ב-1919
VAZ 2106

**VAZ 2106** (ברוסית: **ВАЗ-2106**) היא מכונית נוסעים סובייטית ממשפחת מכוניות "ז'יגולי" שיוצרה במפעל אווטוואז בעיר טוליאטי במהלך השנים 1975-2006. במהלך תקופה זו נבנו כ-4.3 מיליון מכוניות בקו הייצור של המפעל בטוליאטי ובמפעלים נוספים. בשפת העם המכונית מכונה "השישייה".

## רקע
ב-11 באוגוסט 196 נחתם הסכם בין ברית המועצות לבין חברת פיאט על הקמת מפעל לייצור מכוניות חדש. בהתאם להסכם, היה על המפעל לייצר מכוניות על בסיס פיאט 124 עם התאמות לפי דרישה. המכוניות הראשונות היו מדגם VAZ 2101 ובמקביל אליהן, החל ייצור מכוניות מדגם משופר מסוג VAZ 2103. בשנת 1974 הוחלט שיש להתחיל בתכנון דגם חדש שיחליף את VAZ 2103. רוב השינויים, בנוסף למנוע חדש, התמקדו בהוזלת הדגם ובשינויי ייצוב. כמו כן, הוחלט להתקין במכונית החדשה מנוע חזק יותר.

ייצור סדרתי של מכוניות מדגם VAZ 2106 החל ב-21 בפברואר 1976. במהלך שנות הייצור הוכנסו מספר שינויים, כגון שינויים בצורת המכונית, שינויים במערכת הבלמים ומעבר לתיבת הילוכים בעלת 5 הילוכים.

בסוף המאה ה-20 ייצור מכוניות מדגם זה עבר למפעלים נוספים - בשנת 1998 החל ייצור במפעל בעיר סיזרן, ב-2001 בחרסון (אוקראינה) ובשנת 2002 באיז'בסק. במפעל זה ייצור מכוניות מדגם VAZ 2106 נמשך עד לשנת 2006. הרכב הופיע כניידת של משטרת סנקט פטרבורג בסרט הג'יימס בונד, "גולדן איי" (1995).

במשך תקופה ארוכה (1976-1982) מכונית VAZ 2106 הייתה הדגם היוקרתי ביותר מתוצרת אווטוואז, בעקבות אמינותה ונוחות התחזוקה. גם בתחילת שנות ה-2000, היה למכונית ביקוש בעקבות מחיר זול יחסית ועל אף שהיא כבר לא הייתה יכולה להתחרות עם מכוניות מדגמים שתוכננו בסוף המאה ה-20.

לארץ הגיעה VAZ 2106 בייבוא אישי בלבד עם גלי עלייה מברית המועצות בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים. 

## דגמים
* VAZ 2106 - הדגם הבסיסי
* VAZ 21060 - דגם עם מנוע מתקדם שיוצר במפעל באיז'בסק
* VAZ 21060 - דגם עם מנוע זהה ל-VAZ 2103
* VAZ 21062 - דגם בסיסי המותאם לארצות עם תנועה בצד שמאל.
* VAZ 21063 - דגם עם מנוע משופר
* VAZ 21064 - דגם VAZ 21063 המותאם לארצות עם תנועה בצד שמאל.
* VAZ 21065 - דגם משופר שייצורו החל בשנת 1990 וכלל תיבת הילוכים עם 5 הילוכים.

## קישורים חיצוניים

* תיאור המכונית 

קטגוריה:מכוניות סובייטיות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1976
יורדנקה פנדקובה

**יוֹרְדָנְקַה אָסֶנוֹבָה פָנְדֶקוֹבָה** (בבולגרית: **Йорданка Асенова Фандъкова**; נולדה ב-12 באפריל 1962, סמוקוב, הרפובליקה העממית של בולגריה) היא פוליטיקאית בולגרייה אשר כיהנה בין השנים 2009–2023 כראשת עיריית סופיה, בירת בולגריה.

## חייה
יורדנקה פנדקובה נולדה בסמוקוב ובהמשך רכשה תואר אקדמי בלימודי רוסית באוניברסיטת סופיה ועסקה בהוראה. היא הצטרפה למפלגת "אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה" בהנהגתו של בויקו בוריסוב ונבחרה לפרלמנט הבולגרי. בין ה-27 ביולי ועד ה-19 בנובמבר 2009, כיהנה כשרת החינוך של בולגריה בממשלתו של בויקו בוריסוב. עוד כיהנה כסגנית ראש עיריית סופיה וב-15 בנובמבר 2009 נבחרה לראשות העיר והייתה לאישה הראשונה שנבחרה לתפקיד. באוקטובר 2011 נבחרה לכהונה שנייה בתפקיד. ב-2014, נאבקה פנדקובה נגד קיומו של מצעד לפידים לילי בחוצות בסופיה, לציון יום השנה למותו של הגנרל הלאומני והאנטישמי חריסטו לוקוב ובעקבות התנגדותה אסר משרד הפנים הבולגרי על קיומו. יורדנקה פנדקובה נשואה ואם לבת. היא כיהנה בארבע כהונות כראשת העיר סופיה. ב-2023 לא התמודדה בבחירות המקומיות, סיימה את כהונתה ובמקומה נבחר ואסיל טרזייב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בולגריות שנולדו ב-1962
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1962
קטגוריה:נשים בראשות עירייה
קטגוריה:פוליטיקאיות בולגריות
קטגוריה:ראשי עיריית סופיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סופיה
VAZ 2101

**VAZ 2101** (ברוסית: **ВАЗ-2101**) היא מכונית נוסעים סובייטית ממשפחת מכוניות **"[[ז'יגולי (רכב)|ז'יגולי]]"** שהייתה מיוצרת במפעל אווטוואז בעיר טוליאטי במהלך השנים 1970–1988. במהלך תקופה זו בקו הייצור של המפעל נבנו כ-4.85 מיליון מכוניות. בשנת 2000 המכונית זכתה בתואר "מכונית הטובה של המאה ה-20 ברוסיה". בשפת העם המכונית מכונה "קופייקה".

## רקע
ב-11 באוגוסט 1996 נחתם הסכם בין ברית המועצות לבין חברת פיאט על הקמת מפעל לייצור מכוניות חדש. בהתאם להסכם המפעל היה צריך לייצר מכונית על בסיס פיאט 124 עם התאמות נדרשות. המכוניות הראשונות נבנו ב-19 באפריל 1970. באוגוסט קו הייצור עבר לייצור סדרתי. בשנת 1973 נבנו 380 אלף מכוניות מדגם VAZ-2101.

## תיאור המכונית
כבר מתחילת הדרך היה ברור שצריך להתאים את המכונית האיטלקית לדרכים ירודות בברית המועצות ויכולת תחזוקה של המוסכים. לצורך כך שונתה מתכונת הבלמים האחוריים, החוגון ומערכת ההילוכים. בסך הכול נכנסו כ-800 שינויים במכונית האיטלקית שהייתה בסיס למכונית הסובייטית. המכוניות הייתה פריצת דרך בשוק הסובייטי. איכות הייצור אפשרה כבר בתחילת שימוש במכונית לנצל אותה במלואה, במהירויות גבוהות לא היה רעש חזק בסלון המכונית, המכונית צוידה במערכת חימום הסלון ולא הייתה בעיה גדולה בהתנעת המכונית בחורף. לראשונה למכוניות סובייטיות הותקנה מערכת קירור מתקדמת. לאור יתרון גדול של המאייד שהותקן במכונית זו עד מהרה הוא עבר למכוניות מייצור מוסקביץ'.

למרות שנפח המנוע היה קטן יחסית למכוניות סובייטיות אחרות המכונית הייתה חזקה מספיק וללא בעיה הסתדרה עם עליות ודרכים קשות.

## דגמים
* VAZ-2101 - הדגם הבסיסי שהיה מיוצר עד לשנת 1983
* VAZ-21011 - דגם עם מנוע חזק יותר בעל נפח 1.3 ליטר ושינויים שונים ששיפרו את המכונית
* VAZ-21013 - דגם עם שיפורים שהושמו בדגם VAZ-21011 אך עם מנוע 1.2 ליטר
* VAZ-2101-94 - דגם עם מנוע של 1.5 ליטר לצורכי מערכת הביטחון
* Lada 1200 - דגם המיועד לייצוא.

בשנות ה-70 מכוניות השתתפו במרוצי ראלי בינלאומיות וזכו בפרסים.

## קישורים חיצוניים

* תיאור המכונית 

קטגוריה:מכוניות סובייטיות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1970
כלצידים

ממוזער|Torymus tanaceticola
ממוזער|Gonatocerus triguttatus
[ממוזער|[זחל פונדקאי של צרעות Euplectrus פרזיטואידים.]]
**כלצידים** (שם מדעי: Chalcidoidea) היא על-משפחה של צרעות בסדרת הדבוראים. זו אחת מהקבוצות הגדולות בסדרה שבה כ-22,000 מינים מוכרים למדע ועוד עשרות אלפי מינים שעדיין אינם מתוארים. ניתן למצוא נציגים של העל-משפחה במרבית חלקי העולם, אך בגלל גודלם הקטן והקושי לחקור אותם מעט ידוע על הביולוגיה שלהם.

## תיאור
הצרעות המשתייכות לעל-משפחת הכלצידים קטנות מאוד – אורכן לא עולה לרוב על 3 מילימטר. המין Dicopomorpha echmepterygis, ששייך לעל-משפחת הכלצידים, הוא החרק הקטן ביותר בעולם – אורכו של זכר בוגר הוא כ- 0.11 מילימטר. לצרעות אלו מספר מצומצם של עורקים בכנפיים, למינים רבים צבעים מטאליים ומחוש ברכי.

## ביולוגיה
מרבית המינים בעל-המשפחה הם פרזיטואידים – הנקבות מטילות ביצים על גבי או בתוך פרוק-רגליים אחר; הצאצאים הבוקעים מהביצה ניזונים מהפונדקאי וגורמים למותו. ישנו מגוון גדול של פונדקאים השייכים לשלוש-עשרה סדרות של חרקים ושתי סדרות של עכבישנים. חלק מהמינים ספציפיים לפונדקאי ממין מסוים וחלקם יכולים להטיל במגוון פונדקאים. הנקבות יכולות להטיל בתוך או על גבי ביצי הפונדקאי, הזחלים, הנימפות, הגולם או דרגת הבוגר של הפונדקאי. חלק מהמינים משתקים את הפונדקאי ועוצרים את התפתחותו ואילו מינים אחרים מאפשרים לפונדקאי להמשיך בהתפתחות תוך כדי שהם ניזונים ממנו. הבוגרים ניזונים לרוב מצוף פרחים. בחלק מהמינים קיימת הזנה טורפנית – הנקבות הבוגרות יכולות, בנוסף להטלה על הפונדקאי, גם להיזון ממנו. מינים מעטים אוכלי-צמחים, חלקם אוכלי-זרעים וחלקם יוצרי-עפצים. בין המינים אוכלי הצמחים ניתן למצוא את צרעות הפיקוס, ממשפחת הצרפגיתיים (Agaonidae) המאביקות את פרחי הפיקוסים.

## הדברה ביולוגית
צרעות כלצידיות הן אחת הקבוצות החשובות ביותר בהדברה ביולוגית של חרקים מזיקים. מאות מינים קשורים בהדברה יישומית נגד פרפרים, עשים, כנימות עלה, כנימות מגן, כנימות עש ועוד. גם בישראל ישנו שימוש בצרעות אלו – לדוגמה: מין של צרעת האנגירוס (Anagyrus) נגד כנימות קמחיות.

## מיון
כיום מחולקת על-המשפחה ל-19 משפחות שונות, חלקן פאראפילטיות, עם יותר מ-90 תת-משפחות.

**משפחות**:
* אגנואידים (Agaonidae) Walker, 1846
* Aphelinidae, Thomson, 1876
* Chalcididae, Latreille, 1817
* Encyrtidae, Walker, 1837
* Eucharitidae, Latreille, 1809
* (Eulophidae, Westwood, 1829 (including Elasmidae
* Eupelmidae, Walker, 1833
* Eurytomidae, Walker, 1832
* Leucospidae, Fabricius, 1775
* Mymaridae, Haliday, 1833
* Ormyridae, Förster, 1856
* Perilampidae, Latreille, 1809
* Pteromalidae, Dalman, 1820
* Rotoitidae, Bouček & Noyes, 1987
* Signiphoridae, Ashmead, 1880
* Tanaostigmatidae, Howard, 1890
* Tetracampidae, Förster 1856
* Torymidae, Walker, 1833
* Trichogrammatidae, Haliday, 1851

## לקריאה נוספת
* קוגלר, יהושע (1989). על-משפחת הכלצידים, מתוך החי והצומח של ארץ ישראל, עורך עזריה אלון, כרך 3 ("חרקים"), עמ' 325-334.
* פילוגנזה של כלצידים: (A Molecular Phylogeny of the Chalcidoidea (Hymenoptera באתר כתב העת PLOS ONE.
* יצוא חקלאי חדש: צרעות טפילות בתוך מומיות של כנימות בפורטל הישראלי לחקלאות, טבע וסביבה.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר מקיף בנושא: Chalcidoidea
* מסד הנתונים הבינלאומי של הכלצידים: Universal Chalcidoid Database

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1817
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אנדרה לטריי
קטגוריה:דבוראים שנציים
ארסאקס הראשון

**ארסאקס הראשון** (יוונית **Αρσάκης Α**; פרסית **ارشک یکم** (ארשק); פרסית עתיקה 𐎠𐎼𐏁𐎣; פרתית: 𐭀𐭓𐭔𐭊) היה המייסד והשליט הראשון של האימפריה הפרתית. פרטים רבים על מוצאו ועל חייו אינם ברורים. רוב החוקרים מאמינים, שהוא היה ראש שבט נוודים ממוצא סקיתי, בשם "פארני", הפרני שעבדו ביחד עם עוד שני שבטים יצרו את הקונפדרציה של דאהה אשר הסתמכה במיוחד על כוחם של סוסים מה שהפך אותם לבלתי ניתנים לכיבוש בידי אימפריות רבות. הקונפדרציה השתלטה על מחוז פרתיה, בצפון מזרח איראן של ימינו, סביב אמצע המאה ה-3 לפנה"ס, שם ייסד ארסאקס את שושלת המלוכה הפרתית, שנודעה בשם "השושלת הארסאקידית" (Arsacid dynasty), ככל הנראה זה קרה בשנת 247 לפנה"ס שם הפך ארסקאס למלך של אסק.

סביב שנת 250 לפנה"ס מרד אנדראגורס, המושל של "פרתיה" כנגד השלטון המרכזי הסלאוקי, תחת המלך סלאוקוס השני קאליניקוס והשתלט על המחוז. אראסקס ניצל מצב זה, ואת חולשתה של האימפריה הסלאוקית, כדי לפלוש בראש שבטו לתוך פרתיה, ולהשתלט עליה, לאחר שהביס והרג את אנדראגורס. בשנת 247 לפנה"ס הוא הכריז באופן רשמי על עצמאות משלטון האימפריה הסלאוקית, ובכך ייסד את שושלת המלוכה הפרתית. מספר ניסיונות של המלך הסלאוקי סלאוקוס השני להשתלט מחדש על המחוז המורד נכשלו, וה"פראני" (ששינו את שמם ל"פרתים", על שם המחוז אותו כבשו) הצליחו לשמור על שליטתם על אזור פרתיה עד למותו של אראסקס.

לפי ההיסטוריון אפיאנוס, החל משנת 246 לפנה"ס אחיו של ארסאקס, טרידיטס הראשון, הוא ששלט על פרתיה בשמו של ארסאקס, או שהיה שותף בשלטון. ייתכן גם שלאחר מותו של ארסאקס (כנראה בשנת 211 לפנה"ס), טירידטס ירש את כסאו, ואימץ את השם ארסאקס השני כסימן להמשכיות שושלת המלוכה, אולם מספר חוקרים סוברים, ש"ארסאקס השני" (ששלט בממלכה הפרתית בשנים 191-211 לפנה"ס) היה בנו, או בן אחיו, של ארסאקס. האימפריה הפרתית לאחר מכן התפתחה וכבשה את הממלכה הסלאוקית והפכה להמשכיות של האימפריה הפרסית. השם ארסאקס עבר מעל 50 שליטים פרתים עד לכיבוש השושלת בידי הסאסאנים לאחר יותר משלוש מאות שנה.

## קישורים חיצוניים

 

קטגוריה:מלכי האימפריה הפרתית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס
משחק הישרדות-אימה

**הישרדות-אימה היא ז'אנר של משחקי פעולה בוידאו,  ומציב במרכזו אתגר אחד עיקרי: היכולת של השחקן להישאר בחיים.**

**הישרדות-אימה** היא ז'אנר של משחקי פעולה בוידאו, בהשראת ספרות האימה, אשר עלילותיהם מתמקדות בהישרדות השחקן. בעוד ניתן למצוא לחימה במשחקים אלו, היא עלולה להיות שונה ממשחקים אחרים בכך שהשחקן עלול לחוש חלש יותר בשל הגבלות בתחמושת, בריאות, מהירות וכו'. חקירת האזור היא חלק משמעותי גם כן מהמשחקיות, כמו גם פתירת חידות שונות. במשחקים אלו ניתן למצוא ייצוג ברור לסגנון האימה באווירה האפלה ובתקיפות מהירות וחזקות שנועדות להבהיל.

המונח "הישרדות-אימה" שימש לראשונה בהוצאה היפנית המקורית של Resident Evil ב-1996, שלקח השראה ממשחקי אימה קודמים כמו Sweet Home מ-1989 ו-Haunted House. מאז השם נטבע עבור משחקים בעלי משחקיות דומה. ב-2005 חל שינוי בסוגה כאשר במשחק Resident Evil 4 החלו לשלב יותר ויותר מאפיינים ממשחקי הפעולה והיריות בגוף ראשון ושלישי. צעד זה גרם לפיצול הדעה הכללית לגבי שם הסוגה, כאשר הוצע רבות לפצל את הסוגה למשחקי "הישרדות-אימה" ומשחקי "אימה-פעולה". בדרך זו או אחרת, ניתן לראות בבירור את סוגת האימה בשני סוגי המשחקים.

## משחקיות
בסוגה זו ניתן למצוא מגוון סגנונות של משחקיות המשתמשים בעלילה ובאווירה מטילת אימה. בין הסגנונות ניתן למצוא בעיקר: פעולה, יריות בגוף ראשון, יריות בגוף שלישי ופלטפורמה. בין הסוגות השונות הבדלים במאפיינים בסיסיים, אך משחקי האימה חולקים ביניהם מאפיינים דומים.

### אווירה קודרת
האווירה במשחקים אלו היא גורם משפיע וחשוב להגדרת הסוגה. בעוד ניתן למצוא משחקים צבעוניים, בהירים ועליזים בסוגות השונות, משחקי האימה נוקטים לרוב בבחירת סביבות קודרות וחשוכות, כמו גם עלילה מאיימת שנועדה להפחיד ולהתל בשחקן - כפי שניתן למצוא בספרות האימה. האווירה מתבטאת בסגנון העיצוב של המשחק - החל מאויבים מעוותים ועד לשחקן חבול ופצוע. ניתן לחוש בה גם בעיצוב השמע שכולל מוזיקה שקטה או חוסר מוזיקה בכלל. אותה האווירה נועדת להשרות לשחקן תחושה תמידית שדבר מה אינו כשורה, ומהווה בסיס לאותן התקיפות המבהילות.

### הגבלות
במשחקי האימה המטרה היא לגרום לשחקן להרגיש חשוף, חסר הגנות ומפוחד כמו בהישרדות אמיתית. על מנת להשרות תחושה זו לרוב רמת התחמושת והבריאות של השחקן מוגבלות, כמו שאר משאבים. בין המשחקים בתחום ישנם הבדלים ברמת ההגבלות על מנת לנסות ולהתאים באופן מיטבי את רמת הקושי ותסכול השחקן, כך שיישאר האיום ההישרדותי אך המשחק עדיין יהיה מהנה לשחקן.

### אלימות
במשחקים אלו לרוב מוטמעת אלימות כבסיס כל הפעולה. באלימות זו משולבים לעיתים קרובות יצורים מוטנטיים בעלי מאפיינים גופניים רבים שנועדים לגרום לתחושת גועל לצופה בהם. אותה האלימות מתבטאת לרוב גם בשפה גסה ודם רב. על אותה האלימות נמתחת לעיתים קרובות ביקורת מצד גורמים רבים ושונים - שקוראים להפסקת מכירת משחקים אלו, או לאכיפת מגבלות הגיל שעליהם.

## היעלמות הסוגה
עם יציאת המשחק המוביל בתחום Resident Evil 4 ב-2005, ניתן היה לראות שינויים רבים באופן המשחקיות. עיתונאים רבים ושחקנים הכריזו על כך כ"מות הסוגה" ועל היכחדותה ופינוי המקום לסוגת "אימת פעולה". אך לאחרונה, עם משחקים כמו DayZ, SOMA, Pacify, "בנדי ומכונת הדיו", סדרת "Outlast" ו-Maere, ניתן לומר שמשחקי המחשב חוזרים לתחום.

## ראו גם
* ערכי משחקי הישרדות-אימה
* משחקי עולם פתוח
* משחק פעולה-הרפתקאות

## הערות שוליים

*
קטגוריה:סוגות משחקי וידאו
קטגוריה:אימה לפי סוגה
ילנה אוברזצובה

**ילנה אוברזצובה** (ברוסית: **Еле́на Васи́льевна Образцо́ва**; 7 ביולי 1939 - 12 בינואר 2015) הייתה זמרת אופרה רוסיה. שרה בתפקידים ראשיים, תחילה בברית המועצות באופרה של סברדלובסק ובבולשוי תיאטר, ובהמשך ברחבי אירופה ובארצות הברית. על פעילותה בתחום השירה זכתה במספר עיטורים רוסים וסובייטיים כולל גיבור העמל הסוציאליסטי, וקיבלה את פרס לנין.

## ביוגרפיה
ילנה אוברזצובה נולדה בלנינגרד לאב מהנדס. את תחילת מלחמת העולם השנייה עברה בלנינגרד הנצורה ורק בשנת 1943 פונתה לאזור וולוגדה. מייד לאחר הרחקת הנאצים מפרברי העיר חזרה משפחתה ללנינגרד. אוברזצובה למדה שירה במועדון לשירה של הפיונרים. בשנת 1954 הועבר אביה לעבודה בטגנרוג. בעיר זו למדה אוברזצובה בבית הספר למוזיקה. בשנת 1957 התקבלה למכללה מוזיקלית בעיר רוסטוב על דון. בשנת 1958 עברה למכינה ליד הקונסרבטוריון של לנינגרד. בשנת 1963, עוד בהיותה סטודנטית הופיעה אוברזצובה על במת תיאטרון בולשוי.

בשנת 1964 לאחר סיום הלימודים בלנינגרד התקבלה אוברזצובה ללהקת תיאטרון בולשוי, והתבלטה כבר בהופעתה הראשונה באיטליה. בשנת 1975 נסעה להקת בולשוי לסדרת הופעות בארצות הברית. בסבב הופעות זה זכתה אוברזצובה להצלחה אדירה והתבססה ככוכבת ברמה עולמית.

ילנה אוברזצובה השתתפה במספר פסטיבלים, כולל פסטיבל זלצבורג.

בשנים 1973–1994 לימדה בקונסרבטוריון של מוסקבה.

בשנת 2003 השתתפה אוברזצובה בהופעות ג'אז בהם שרה יצירות של ג'ורג' גרשווין, דיוק אלינגטון ועוד.

בשנים 2007–2008 עמדה אוברזצובה בראש תיאטרון מיכאילובסקי בסנקט פטרבורג.

נפטרה ב-12 בינואר 2015 בלייפציג שבגרמניה כתוצאה מאי ספיקת לב.

## רפרטואר (חלקי)
* ג'וזפה ורדי
** אאידה (אמנריס)
** דון קרלו (אבולי)
** הטרובדור (אזוצ'נה)
** נשף מסכות (אולריקה)
* פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי
** יבגני אונייגין (פיליפייבנה)
** פיק דאם (הרוזנת-מלכת העלה)
* סרגיי פרוקופייב
** "מלחמה ושלום" (אלן בזוחובה, נסיכת מריה)
* מודסט מוסורגסקי
** "חובנשצ'ינה" (מארפה)
** "בוריס גודונוב" (מרינה מנישק)
* אלכסנדר דארגומיז'סקי
** "אורח האבן" (לאורה)
* ניקולאי רימסקי-קורסקוב
** "כלת הצאר" (ליובאשה)
** "סדקו" (לובווה)
* ז'ורז' ביזה
** כרמן (כרמן)
* ז'יל מאסנה
** "ורתר" (שרלוט)
* פייטרו מסקאני
** אבירות כפרית (סאנטוצה)

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:זמרות מצו סופרן
קטגוריה:זמרי אופרה רוסים
קטגוריה:מוזיקאים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:זמרות רוסיות
קטגוריה:סובייטיות שנולדו ב-1939
קטגוריה:רוסיות שנפטרו ב-2015
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2015
ויקטור אן

**ויקטור אן** ידוע גם כ**אן היון-סו** (בקוריאנית: **안현수** ברוסית: **Виктор Ан**; נולד ב-23 בנובמבר 1985 בסיאול) הוא ספורטאי רוסי-קוריאני, מתחרה בהחלקה מהירה על קרח במסלול קצר, נחשב למחליק קרח במסלול קצר הגדול בכל הזמנים.

אן הוא האלוף האולימפי, בעל 8 מדליות אולימפיות, מהן 6 מדליות זהב ו-2 מדליות ארד. הוא זכה באולימפיאדת טורינו (2006) ב-3 מדליות זהב ומדליית ארד אחת ובכך היה לספורטאי הדרום קוריאני הראשון שזכה ב-3 מדליות זהב באולימפיאדה אחת. הוא שיחזר את הישגו זה באולימפיאדת סוצ'י (2014) אך הפעם עבור רוסיה. הוא אלוף עולם, בעל 37 מדליות, מהן 20 מדליות זהב (18 אישיות), 5 פעמים ברציפות אלוף העולם בקרב רב (2007-2003) ושיאן עולם.

אן התחרה עבור קוריאה הדרומית מאז ילדותו, אך משנת 2011 הוא התחרה עבור רוסיה לאחר קבלת האזרחות. לדברי אביו, הוא עבר להתאמן ברוסיה בשל תמיכה נמוכה ולא נאותה אותה קיבל מאיגוד ההחלקה על קרח של קוריאה הדרומית. בתחילה הוא רצה לעבור להתחרות עבור ארצות הברית אך גילה שהמעבר ותהליך קבלת האזרחות ברוסיה פשוט ונוח יותר. לאחר ההצלחה המסחררת שלו בסוצ'י 2014 מספר עיתונים דיווחו על הבנה על החלטתו בקרב תומכיו הדרום קוריאנים, כעס רב כלפי האיגוד הדרום קוריאני ועל כך שיש ניסיון להחזיר אותו למדינה לקראת המשחקים האולימפיים הבאים שיערכו בה (פיונגצ'אנג 2018), אך לבסוף נאסר עליו להשתתף והוא לא צורף למשלחת הספורטאים הרוסיים מטעם הוועד האולימפי הבינלאומי.

באפריל 2020, הודיע על פרישתו מהשתתפות בספורט פעיל.
## שיאיו האישיים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחליקים מהירים על קרח
קטגוריה:ספורטאים דרום קוריאנים
קטגוריה:ספורטאים רוסים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: החלקה מהירה על הקרח
קטגוריה:אלופים אולימפיים מרוסיה
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מחליקים מהירים על קרח באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002)
קטגוריה:מחליקים מהירים על קרח באולימפיאדת טורינו (2006)
קטגוריה:מחליקים מהירים על קרח באולימפיאדת סוצ'י (2014)
קטגוריה:דרום קוריאנים שנולדו ב-1985