מטוס תותחים

[ממוזער|300x300 פיקסלים|מטוס תותחים [AC-130 מטייסת המבצעים המיוחדים ה-16]]
**מטוס תותחים** (באנגלית: **Gunship**; בתרגום מילולי: **אוניית תותחים**) הוא כלי טיס צבאי החמוש בתותחי מטוסים כבדים, שנועד בעיקר לתקיפת מטרות קרקעיות, אם כתקיפה אווירית או כסיוע אווירי קרוב.

בשימוש מודרני, המונח באנגלית מתייחס למטוסי כנף קבועה בעלי חימוש כבד המותקן בצידי המטוס (כלומר, יורה הצידה) כדי לתקוף מטרות יבשה או ים. מטוסי תותחים אלה מוגדרים לחוג סביב המטרה במקום לבצע יעפי צליפה. כלי טיס כאלה מתוכננים כך שהחימוש שלהם בצד אחד מתואם לירי אל קודקוד של חרוט דמיוני הנוצר על ידי המטוס והקרקע כאשר הוא מבצע פנייה סביב נקודת ציר קבועה. המונח Gunship באנגלית מקורו באמצע המאה ה-19 כמילה נרדפת לספינת תותחים, והתייחס גם לאוניות מחופות שריון בעלות החימוש הכבד ששימשו במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית.

המונח **מסוק תקיפה** נפוץ כתיאור למסוק חמוש.

## תעופת מלחמת העולם השנייה
### ליווי מפציצים
[ממוזער|המפציץ [נורת' אמריקן B-25 מיטשל היה חמוש בכבדות בתותחי 75 מ"מ ומקלעי 0.50 קליבר של M2 בראונינג.]]
במהלך שנת 1942 ו-1943, היעדר מטוס קרב מלווה  שמיש עבור חילות האוויר של צבא ארצות הברית בזירה האירופית במלחמת העולם השנייה, הוביל לניסויים בהגדלה דרמטית של החימוש של בואינג B-17F מבצר מעופף תקני, ומאוחר יותר של מפציץ קונסולידייטד B-24D ליברייטור בודד. המטרה הייתה לצייד אותם ב-14 עד 16 מקלעי בראונינג AN/M2 בקליבר 0.50 אינץ', שנודעו כבואינג YB-40 מבצר מעופף וקונסולידייטד XB-41 ליברייטור בהתאמה. אלה נועדו ללוות מבני מפציצים כבדים רגילים מעל אירופה הכבושה בהפצצות ההאסטרטגיות, ולשמש כלי ליווי ארוכי טווח תחת ההגדרה "מטוסי תותחים להשמדה". ה-YB-40 תואר לעיתים כמטוס תותחים אווירית, וקבוצה קטנה של 25 מטוסים מבוססי B-17 נבנתה, מתוכם תריסר נפרסו באירופה; ל-XB-41 היו בעיות יציבות ולא נבנה מעבר לשלב הניסוי.

### מטוסי תותחים
במהלך מלחמת העולם השנייה, הוביל הצורך הדחוף במטוסי תקיפה עוצמתיים לפיתוח גרסאות חמושות בכבדות של הנורת' אמריקן B-25 מיטשל. לשימוש נגד ספינות באוקיינוס השקט, 405 מטוסי B-25G חומשו בתותח 75 מ"מ מסוג M4, ואחריהם נבנו אלף מטוסי B-25H. דגמי ה-H, שנמסרו החל מאוגוסט 1943, הזיזו את הצריח הגבי קדימה אל מאחורי תא הטייס, וחומשו בתותח קל יותר בקוטר 75 מ"מ מסוג T13E1. גרסת ה-B-25J הסירה את תותח ה-75 מ"מ אך נשאה סך של שמונה-עשר מקלעי M2 בראונינג בקליבר 0.50 אינץ' (12.7 מ"מ), יותר מכל כלי טיס אמריקאי בן זמנו: שמונה באף המטוס, ארבעה בפודים צמודים תחת תא הטייס בצידי המטוס, שניים בצריח הגבי, אחד בכל אחת מעמדות המותניים (חלוניות בצידי המטוס), וזוג בזנב, מה שאפשר ירי מקסימלי של ארבעה-עשר קנים קדימה ביעפי צליפה. מאוחר יותר ה-B-25J חומש בשמונה רקטות אוויריות במהירות גבוהה (HVAR) בקוטר 130 מ"מ (5 אינץ').

גם הבריטים ייצרו מספר רב של מטוסי קרב-הפצצה דו-מנועיים. לדה הבילנד מוסקיטו מדגם FB.VI היה חימוש קבוע של ארבעה תותחי היספנו סימן 2 בקוטר 20 מ"מ, וארבעה מקלעי M1919 בראונינג בקוטר 0.303 אינץ' (7.7 מ"מ). בנוסף, נשא פצצות במשקל של עד 1,814 ק"ג (4,000 פאונד) בתא הפצצות ועל מתלים המותקנים בתוך פיירינג (Fairing) אווירודינמיים תחת כל כנף, או עד שמונה רקטות RP-3 "60 ליברות". חברת דה הבילנד ייצרה גם שבעה-עשר מטוסי מוסקיטו מדגם FB Mk XVIII חמושים בתותח 6 ליטראות (קוטר 57 מ"מ) עם טוען אוטומטי, אשר שימשו נגד ספינות גרמניות וצוללות.

הגרמנים ייצרו גם הם מספר ניכר של דגמי מטוסי תותחים ("Zerstörer" – "משמיד") החמושים בתותחים כבדים ("Bordkanone"). מטוסי "ציידי טנקים" ייעודיים כגון יונקרס Ju 87G היו חמושים בשני תותחי 37 מ"מ אוטומטיים מדגם BK 37 בפודים תחת הכנפיים. מטוסי יונקרס Ju 88P היו חמושים בתותחי 37 מ"מ, 50 מ"מ ו-75 מ"מ, ושימשו כציידי טנקים ומשמידי מפציצים. ההנשל Hs 129 יכול היה לשאת תותח MK 101 או תותח MK 103 בקוטר 30 מ"מ בפוד (B-2/R-2). מטוסי המסרשמיט Me 410 (בגרמנית: Hornisse) חומשו באותו תותח אוטומטי BK 5 בקוטר 50 מ"מ כמו ה-Ju 88P-4, אך שימשו אך ורק כמשמידי מפציצים. אף אחד מהדגמים של מטוסי הקרב הכבדים הדו-מנועיים הגרמניים לא יוצר או הוסב במספרים גדולים.

## תעופה לאחר מלחמת העולם השנייה
### מטוסי כנף קבועה
[ממוזער|ה-[AC-47 ספוקי|AC-47 סיפק סיוע אוויר קרוב עם שלושה מקלעי M134 מיניגאן 7.62 מ"מ שהורכבו בצידו השמאלי.]]
בקטגוריית מטוסי כנף קבועה מודרניים יותר, שלאחר מלחמת העולם השנייה, מטוס תותחים הוא מטוס עם חימוש כבד המורכב בצידי המטוס כדי לתקוף מטרות יבשתיות או ימיות. מטוסי תותחים אלה הוגדרו לחוג סביב המטרה במקום לבצע יעפי צליפה. מטוסי תותחים חמושים מתוכננים כך שהחימוש שלהם בצד אחד מתואם לירי אל קודקוד של חרוט דמיוני הנוצר על ידי המטוס והקרקע כאשר המטוס מבצע פנייה סביב נקודת ציר קבועה.

הדאגלס AC-47 ספוקי היה מטוס התקיפה הבולט המודרני הראשון. בשנת 1964, במהלך מלחמת וייטנאם, הדאגלס C-47 דקוטה הפופולרי שונה בהצלחה למטוס תותחים על ידי חיל האוויר האמריקאי, עם שלושה תותחי M134 מיניגאן היורים הצידה להתקפות מעגליות. באותה תקופה כונה המטוס "ספינת דרקון", "פאף דרקון הפלא" או "ספוקי" (כינוי רשמי FC-47, אשר תוקן מאוחר יותר ל-AC-47). שלושת תותחי המיניגאן בקוטר 7.62 מ"מ יכלו לירות באופן סלקטיבי 50 או 100 כדורים בשנייה. כשהוא משייט במסלול מעגלי שמאלי במהירות של 222 קמ"ש בגובה של 3,000 רגל, מטוס התותחים היה מסוגל לפגוע באמצעות כדור או נותב אדום (כל כדור חמישי) בכל יארד מרובע של מטרה בגודל מגרש פוטבול בפחות מ-10 שניות. כל עוד המטען הבסיסי של 45 נורי תאורה ו-24,000 קליעי התחמושת שלו הספיק, הוא יכול היה לעשות זאת לסירוגין תוך כדי שיוט מעל המטרה במשך שעות.

פיירצ'ילד AC-119G שדואו וה-AC-119K סטינגר הפחות מוכרים היו מטוסי תותחים מונעי מדחף שפותחו על ידי ארצות הברית במהלך מלחמת וייטנאם. הם היו חמושים בארבעה תותחי מיניגאן 7.62 מ"מ מסוג GAU-2/A (ושני תותחי וולקן M61 שש-קניים נסובים בקוטר 20 מ"מ בגרסת AC-119K), החליפו את ה-AC-47, ופעלו לצד הגרסאות המוקדמות של מטוס התותחים לוקהיד AC-130.
[ממוזער|סרטון הדרכה רשמי מסווג-לשעבר משנת 1970 בנושא מטוס [לוקהיד AC-130 ותפעול בסיסי שלו]]
דווקא המטוס המאוחר והגדול יותר לוקהיד AC-130 "מטוס התותחים 2" (Gunship II) הוא שהפך למקור המודרני למונח "Gunship" בתעופה הצבאית שלאחר מלחמת העולם השנייה. מטוסים חמושים אלה השתמשו במגוון מערכות נשק, כולל תותחי מיניגאן GAU-2/A בקוטר 7.62 מ"מ, תותחי M61 וולקן שש-קניים נסובים בקוטר 20 מ"מ, תותחי אקוולייזר GAU-12/U (Equalizer) חמישה-קניים נסובים בקוטר 25 מ"מ, תותחי שרשרת Mk44 Bushmaster II בקוטר 30 מ"מ, תותחים אוטומטיים L/60 בופורס 40 מ"מ, ותותחי הוביצר 105 מ"מ מסוג M102. הדאגלס AC-47 ספוקי, הפיירצ'יילד AC-119, וה-AC-130 ספקטר/ספוקי, היו פגיעים, ונועדו לפעול רק לאחר השגת עליונות אווירית.

במהלך מלחמת וייטנאם, עיצבה ארצות הברית גם גרסאות קטנות יותר של מטוסי תותחים, דוגמת הפיירצ'יילד AU-23 פיסמייקר וההליו AU-24 סטאליון. מטוסים אלו נועדו להיות זולים, פשוטים להטסה ולתחזוקה, והיו מיועדים למסירה לממשלות ידידותיות בדרום-מזרח אסיה במטרה לסייע במבצעים נגד התקוממות. בסופו של דבר, הם שירתו בחיל האוויר הלאומי של חמר, בחיל האוויר המלכותי התאילנדי ובחיל האוויר של הרפובליקה של וייטנאם, וזכו לשימוש מוגבל גם מצד חיל האוויר של ארצות הברית.

התעניינות מחודשת במושג ספינות התותחים הביאה לפיתוח גרסה ייעודית של אלניה C-27J ספרטן. אף על פי שחיל האוויר של ארצות הברית החליט שלא לרכוש את ה-AC-27J, מדינות אחרות, ביניהן איטליה, בחרו במטוס להכנסה לשירות. בנוסף, בשנת 2013 פורסם כי פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר של ארצות הברית בחן גרסת מטוס תותחים של ה-C-145A Skytruck (גרסה של PZL M28), שהייתה חמושה במערכת מקלעים כפולה GAU-18 בקליבר 0.50 אינץ'.

חלק מחילות האוויר במזרח התיכון החלו להתנסות במטוסי תותחים קטנים מה-AC-130, כאשר חיל האוויר הירדני הסב שני מטוסי AC-235 ומטוס AC-295 אחד למטוסי תותחים. אלו חמושים בתותחי שרשרת M230 בקוטר 30 מ"מ מתוצרת חברת ATK המותקנים בצד, ובמגוון חימושים המותקנים על פיילונים בכנפיים, הכוללים רקטות בקוטר 70 מ"מ (2.75 אינץ'), טילי הלפייר ופצצות.

### מסוקי קרב
[ממוזער|ה[מיל מי-24 היה אחד ממסוקי הקרב הייעודיים הראשונים]]
מסוקי הקרב הראשונים פעלו גם הם בתצורת ירי צידי, כאשר דוגמה מוקדמת לכך היא מסוק האלואט III. במהלך מלחמות צרפת מעבר לים באפריקה בשנות ה-60, ערך חיל האוויר הפורטוגלי ניסויים בהתקנת מקלעי 0.50 אינץ' מסוג M2 בראונינג, במערך כפול של ירי הצידה בחלק ממסוקי האלואט III שלו. מאוחר יותר, המקלעים הוחלפו בתותח MG 151 בקוטר 20 מ"מ בהתקנה בודדת. מסוקים אלו היו ידועים בשירות הפורטוגלי כ"הליקאנהויש" (Helicanhões – מסוקי תותחים), והם שימשו לליווי מסוקי תובלה לא חמושים באיגוף אנכי ולמתן סיוע באש לכוחות הקרקע. חיל האוויר הדרום אפריקאי וחיל האוויר של רודזיה השתמשו מאוחר יותר במסוקי אלואט III חמושים בתצורה דומה לזו הפורטוגלית, בהתאמה במלחמת הגבול של דרום אפריקה ובמלחמת הסבך הרודזי.

במהלך מלחמת העצמאות של אלג'יריה, הפעילו הצרפתים מסוקי סיקורסקי H-34 שכונו "פיראט", אשר חומשו בתותח גרמני בקוטר 20 מ"מ מסוג MG151 ובשני מקלעים בקליבר 0.50 אינץ'. בימיה הראשונים של מלחמת וייטנאם, מסוקי H-34 של חיל הנחתים של ארצות הברית היו מבין מסוקי התקיפה הראשונים בזירה, וצוידו בערכה הזמנית הראשונה (TK-1), שכללה שני מקלע M60C ושני משגרי רקטות 2.75 אינץ' בעלי 19 קנים (דגם Mk 40). הפעולות התקבלו בהתלהבות מעורבת, ומסוקי ה-H-34 החמושים, שכונו "סטינגרס", הוצאו במהירות משירות. ערכת ה-TK-1 היוותה את הבסיס לערכת ה-TK-2 ששימשה מאוחר יותר במסוקי ה-UH-1E של חיל הנחתים.

צבא ארצות הברית ניסה גם הוא להשתמש במסוקי H-34 כמטוסי תותחים, חמושים במקלעי M2 בקליבר 0.50 וברקטות 2.75 אינץ'. בספטמבר 1971, חומש מסוק CH-34 בשני מקלעי M2 בקליבר 0.50, בארבעה מקלעי M1919 בקליבר 0.30, בארבעים רקטות 2.75 אינץ', בשתי רקטות אוויריות בעלות מהירות גבוהה (HVAR) בקוטר 5 אינץ', וכן בשני מקלעי 0.30 נוספים בחלונות האחוריים בצד שמאל, ובמקלע 0.50 אחד בדלת המטען בצד ימין. התוצאה הייתה המסוק החמוש ביותר בעולם באותה תקופה.

כמו כן, במהלך מלחמת וייטנאם, מסוקי בל UH-1 אירוקוי הנפוצים הוסבו למסוקי תקיפה על ידי התקנת מערכות החימוש של מסוקי צבא ארצות הברית – אלו היו כלי נשק לירי קדימה, כגון מקלעים, רקטות ותותחים אוטומטיים, שהחלו להופיע בשנים 1962–1963. מסוקים יכולים להשתמש במגוון תמרוני קרב כדי להתקרב למטרה. במקרה שלהם, המונח Gunship (מטוס תותחים) זהה במשמעותו ל"מסוק בעל חימוש כבד". במיוחד מסוקי תקיפה ייעודיים כמו הבל AH-1 קוברה מתאימים גם הם להגדרה זו. בכל מקרה, חימוש מטוסי תותחים אלה כולל מקלעים, רקטות וטילים.

המיל מי-24 הסובייטי הוא מסוק תקיפה חמוש ומשוריין גדול, המשמש גם כמסוק תובלה. הוא נכנס לשירות בשנות ה-70 והופעל על ידי חיל האוויר הסובייטי לפני 1991, על ידי המדינות שירשו אותו לאחר 1991, ועל ידי למעלה מ-30 מדינות נוספות. המסוק היה חמוש בכבדות ובעל גוף מחוזק, שתוכנן לעמוד בירי מקלעים בקוטר 0.50 אינץ' (12.7 מ"מ). תאי הטייס המשוריינים וראש הרוטור מטיטניום מסוגלים לספוג פגיעות של תותחי 20 מ"מ.

## דוגמאות
### מטוסי כנף קבועה
ממוזער|מטוס פיירצ'יילד AU-23A במהלך טיסה
* פיירצ'יילד AU-23 פיסמייקר
* בסלר BT-67
* דאגלס AC-47
* פיירצ'יילד AC-119
* לוקהיד AC-130
* הליו AU-24 סטאליון
* איירבוס AC-235
* איירבוס AC-295

### מסוקים
ממוזער|מסוק קרב מדגם בל UH-1B במלחמת וייטנאם
* איירוספסיאל SA319 אלואט III
* איירוספסיאל SA 330 פומה
* בואינג CH-47 צ'ינוק
* בל UH-1B/C/M
* מיל מי-24
* ה.א.ל רודרה
* ה.א.ל לאנסר
* ה.א.ל פראצ'אנד
* סיקורסקי MH-60L DAP
* חרבין Z-9WA

## לקריאה נוספת

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 


## הערות שוליים

קטגוריה:תעופה צבאית
קטגוריה:מונחים בתעופה