ריצ'רד דנאט

**פרנסיס ריצ'רד דנאט**  (באנגלית: **Francis Richard Dannatt**; נולד ב-23 בדצמבר 1950) הוא איש צבא בריטי, קצין בדימוס בצבא הבריטי וחבר בית הלורדים. הוא שימש כראש המטה הכללי של הממלכה המאוחדת בשנים 2006–2009.

ב-1971, התגייס דנאט לצבא כקצין ברגימנט ההוורדים הירוקים, ותפקידו הראשון היה בבלפסט כמפקד מחלקה. כמה שנים אחרי שהתגייס, נשלח לשרת בצפון אירלנד, וזכה בעיטור הצלב הצבאי. בעקבות שבץ מוחי קשה שעבר בשנת 1977, שקל דנאט לפרוש מהצבא, אך מפקדו עודד אותו להישאר. ב-1989, לאחר שסיים את לימודיו במכללה לפיקוד ומטה, פיקד דנאט על רגימנט ההוורדים הירוק (בו החל את שירותו). לאחר מכן, פיקד דנאט על קורס הפיקוד הבכיר, ולבסוף קודם לדרגת בריגדיר גנרל. הוא פיקד על החטיבה הממונעת הרביעית בשנת 1994.

ב-1999, פיקד על הדיוויזיה השלישית ובמקביל גם על הכוחות הבריטים בקוסובו. בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, היה מעורב בתכנון פעולות הצבא במזרח התיכון. ב-2003 פיקד על קורפוס התגובה המהירה של הברית, והוביל את הקורפוס בתכנון המבצעים בעיראק ובאפגניסטן. הקורפוס שלו שירת שוב באפגניסטן בשנת 2005.

באוגוסט 2006, מונה דנאט לראש המטה הכללי של הצבא הבריטי, והחליף את סר מייק ג'קסון. בתקופת כהונתו, חתם על הסכם עם התקשורת הבריטית שאפשר לנסיך הארי לשרת באפגניסטן. הוא פרש מתפקידו ב-2009.

בין נובמבר 2009 לבחירות הכלליות בבריטניה במאי 2010, שימש דנאט כיועץ ההגנה של מנהיג המפלגה השמרנית דייוויד קמרון. הוא התפטר כאשר מפלגתו של קמרון הקימה ממשלת קואליציה עם הליברל-דמוקרטים, בטענה ש"ראש הממשלה צריך להסתמך בעיקר על עצתם של השרים המכהנים".

ב-2010, פרסם דנאט אוטוביוגרפיה. הוא נשוי ואב לארבעה ילדים, אחד מהם שירת כקצין במשמר הגרנדירים.

## ראשית חייו
דנאט, בנם של אנתוני ומרי (לבית צ'ילברס), נולד בברומפילד (כיום איחוד של צ'למספורד ואסקס). אביו וסבו היו אדריכלים, ואימו הייתה מורה במכללת ביבל  בלונדון. הייתה לו אחות בכורה שנפטרה מסרטן השד ב-1988.

דנאט ואחותו נשלחו לפנימיות נפרדות. כדי ללמוד בבית ספר תיכון, הוא נשלח למכללת סנט לורנס בקנט, שם הצטרף לכוח הצוער המשולב (CCF). במהלך לימודיו, כשהיה בן 15, פיתח חוסר חיבה לשמו הפרטי, פרנסיס, והחליט לאמץ את שמו האמצעי, ריצ'רד, בתור שמו הפרטי.

## קריירה צבאית מוקדמת
בספטמבר 1969, התראיין דנאט במועצת הוועדות הרגילות על ידי קצין מהרגימנט הרגלי "ההוורדים הירוקים". הוא הצטרף לאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. וב-30 ביולי 1971 החל את שירותו הצבאי בריגמנט ההוורדים הירוקים. מאוחר יותר באותה השנה, הוא נשלח לבלפסט שבצפון אירלנד, כמפקד מחלקה ברגימנט.

ב-1971, חזר דנאט לבריטניה כדי לעבור קורס מפקדי מחלקות, ולאחר מכן שב לרגימנט שהיה אז במערב גרמניה. לבסוף, הוא והריגמנט שלו חזרו לבלפסט ב-1972. ב-7 בפברואר 1972, זכה דנאט בעיטור הצלב הצבאי, על גבורה במבצע שבו ספג הריגמנט שלו אש במזרח בלפסט. ב-30 בינואר 1973, הוא קודם לדרגת לויטננט.

לאחר שסיים את שירותו בריגמנט בצפון אירלנד, הגיש דנאט בקשה לסיים תואר ב"שירות" – תואר באוניברסיטה אזרחית בחסות הצבא – במכללת הטפילד שבאוניברסיטת דרהאם, והחל ללמוד היסטוריה כלכלית מאוחר יותר ב-1973. במסגרת הסדרת התואר ב"שירות", נדרש דנאט לחזור לרגימנט ההוורדים הירוק במהלך יולי–אוגוסט של אותה השנה. במשך כשנתיים, הגדוד שירת בצפון אירלנד – בארמגה ב-1974 ובדרום ארמאג ב-1975. במהלך מבצע ב-1975, היה דנאט מעורב בהשמדת מטען חבלה מאולתר. המטען היה לכוד, וניסיון להשבית אותו הביא לפיצוץ. הוא לא נפצע, אך ארבעה חיילים נהרגו. זמן קצר לאחר מכן, דנאט עצר אדם בקשר לתקרית ובהמשך נתן עדות נגדו בבית המשפט. ב-1976, סיים דנאט את לימודיו, וחזר לרגימנט שלו, ששירת אז בברלין. ביולי 1977, הוא הועלה לדרגת קפטן.

ב-11 בנובמבר 1977, לקה דנאט באירוע שבץ מוחי, ובילה את רוב השנתיים הבאות בחייו בהחלמה, אך הורשה לחזור לתפקיד הצבאי ב-1978. הוא שירת בצפון אירלנד, מלווה באשתו, שילדה את בנם הראשון של בני הזוג בבית החולים באזור קרייגבון.

דנאט סיים את שירותו בצפון אירלנד לפני שאר הרגימנט ונותב לאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. ב-1989, נשלח דנאט למחנה קטריק שבצפון יורקשייר, כמפקד פלוגה.

ב-1981, נשלח לקפריסין עם כוח שמירת השלום של האו"ם. ב-30 בספטמבר 1982, עם חזרתו לבריטניה, הוא הועלה לדרגת מייג'ור, ומונה לראש חטיבת השריון ה-20, שבסיסה בגרמניה המערבית.

ב-1983, חזר דנאט להוורדים הירוקים, ששירתו אז גם הם במערב גרמניה. ב-1985, שירת בצפון אירלנד כחצי שנה. ב-1986, מונה לעוזר צבאי של שר הצבא.

ב-30 ביוני 1987, הועלה דנאט לדרגת לוטננט קולונל, ועבד במשך שלוש שנים במשרד הפנים, בתפקיד שהוא תיאר כ"מגשר על הפער" בין הצבא לפוליטיקאים. ב-1988, מונה דנאט למפקד רגימנט ההוורדים הירוקים.

עם שובו למכללת המטה בקמברלי, עבר את קורס הפיקוד העליון והמטה (HCSC), ולאחר מכן קודם לדרגת קולונל ב-31 בדצמבר 1991, רטרואקטיבית עד ל-30 ביוני 1991.

ב-31 בדצמבר 1993, פיקד דנאט על צוות קרב החטיבה הקלה הרביעית, שבסיסו בגרמניה.

הוא פיקד על המגזר הדרום-מערבי של UNPROFOR, המורכב מחיילים ממספר מדינות, ובמקביל שירת כמפקד הכוחות הבריטיים, האחראי על פיקוח על הפעולות של כל הכוחות הבריטיים בבוסניה. לאחר החתימה על הסכם דייטון בנובמבר 1995, UNPROFOR הפכה לכוח ההפיכה בראשות נאט"ו, והחטיבה בפיקוד דנאט שולבה בדיוויזיה רב-לאומית בפיקודו של מייק ג'קסון. מאוחר יותר, הוענק לדנאט עיטור מסדר האימפריה הבריטית על שירותו בחבל הבלקן.

ב-1996, מונה דנאט למנהל צוות תוכנית ההגנה במשרד ההגנה בשנת והיה אחראי לחלק מיישום סקירת ההגנה האסטרטגית, שהופקה על ידי מפלגת הלייבור שעלתה לשלטון ב-1997.

## בפיקוד הגבוה
בינואר 1999, קודם דנאט לדרגת מייג'ור גנרל, ופיקד על הדיוויזיה השלישית. בהמשך השנה, דנאט וצוותו החלו לתכנן פלישה קרקעית אפשרית לקוסובו. בעקבות המספר הרב של החיילים הבריטים המשרתים כחלק בכוח קוסובו הרב-לאומי (KFOR), הוחלט שכוח הדיוויזיה יתפרס בשטח כדי לפקח על הפעולות הבריטיות. זמן קצר לאחר הגעת הכוחות, טור משוריין רוסי עבר לקוסובו והשתלט על נמל התעופה של פריסטינה. וסלי קלארק, המפקד העליון של בעלות הברית באירופה, הורה למנוע מרוסיה לטוס בתגבורת. בסופו של דבר, דנאט, קיבל פקודה להטיל וטו על השימוש בחיילים בריטיים. מאוחר יותר הוענק לו ציון המלכה על שירות יקר על התנהלותו בקוסובו.
[ממוזער|245x245px| דנאט (ראשון מימין) עם ג'יימס דוגדייל, הלורד לוטננט של צפון יורקשייר; מייג'ור גנרל ניק היוטון ו[הנסיך אנדרו, דוכס יורק|הנסיך אנדרו (משמאל)]]
בשובו לדיוויזיה השלישית, דנאט תכנן שני תרגילים ביחידת ההדרכה של הצבא הבריטי בקנדה. דנאט נתן עדות כעד מומחה במשפטו של רדיסלאב קרשטיץ' ביחס לטבח סרברניצה, זמן קצר לאחר מכן, נשלח לבוסניה, שם שימש כסגן מפקד כוח הייצוב של נאט"ו בשנת 2000. שירותו בבוסניה, שתוכנן במקור להימשך שנה שלמה, קוצר כאשר מייקל וילקוקס, המוט השחור, פרש מהצבא. בסופו של דבר, באפריל 2001, מונה דנאט לעוזר ראש המטה הכללי. נוסף על כך, הוא שימש כממלא מקום ראש המטה הכללי.

ב-16 בינואר 2003, הועלה דנאט לדרגת לוטננט גנרל, ומונה למפקד קורפוס התגובה המהירה של הברית. במהלך כהונתו, הוא עסק בעיקר בתכנון פריסה אפשרית של הצבא בעיראק ובאפגניסטן. ביוני 2004, הוענק לו תואר אביר. ב-7 במרץ 2005, הוא הוא מונה למפקד זרוע היבשה, והועלה לדרגת גנרל באותו היום.

### ראש המטה הכללי
[ממוזער|164x164px| דנאט (במדים בצבע האפור) במצעד של יום הצבא ב[סאות'אנד-און-סי|ימין]]
ב-29 באוגוסט 2006, עם פרישתו של מייק ג'קסון, מונה דנאט לראש המטה הכללי.

בריאיון ב-2006, טען כי יש להפחית את נוכחות הכוחות בעיראק כדי לאפשר לצבא להתמקד באפגניסטן, ועל חיילים פצועים להחלים בסביבה צבאית ולא בבתי חולים אזרחיים.

סדרי עדיפויות נוספים של דנאט היו ההתמודדות עם תפיסת המבצעים הבריטיים בעיראק ובאפגניסטן, כיוון שחשש כי התקשורת והציבור הבריטי לא היו מודעים למטרת המשימות או לעוצמתן. ממורמר מהסיקור השלילי יותר ויותר, באוגוסט 2007 הוא קטע חופשה משפחתית בקורנוול כדי לטוס לאפגניסטן במאמץ לשנות את הסיקור באמצעות סדרה של ראיונות. הוא הספיק להיפגש עם בנו, ברטי, ששירת בארץ עם משמר הגרנדירים. מאוחר יותר באותה שנה, דנאט העלה את אותה סוגיה בהרצאה בפני המכון הבין-לאומי למחקרים אסטרטגיים בלונדון. מוקדם יותר באותה שנה, דנאט קיבל את ההחלטה שלא לאפשר לנסיך הארי לשרת בעיראק. עם זאת, לאחר שדנאט תיווך בהבנה עם העיתונות הבריטית, הארי היה מסוגל לשרת באפגניסטן במשך שלושה חודשים בסוף 2007 ובתחילת 2008 עד שהסיפור התפוצץ והוא הורה הביתה.

בשנת 2008, נאם דנאט בוועידה המשותפת הרביעית לענייני להט"ב בחסות הצבא, וקבע כי הומוסקסואלים מוזמנים לשרת בצבא.

דנאט סיים את תפקידו כראש המטה הכללי באוגוסט 2008.

## פרישתו מהצבא
ממוזער|250x250 פיקסלים| דנאט ב-2010
בפברואר 2009, לאחר פרישתו, פורסם כי דנאט ישמש כנציב מצודת לונדון. וב-1 באוגוסט 2009, נכנס לתפקיד. באותה השנה, הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד לטכנולוגיה מאוניברסיטת אנגליה רוסקין.

זמן קצר לאחר שפרש מהצבא, פנה אליו דייוויד קמרון, שהיה אז מנהיג המפלגה השמרנית ומנהיג האופוזיציה, והזמין אותו להיות היועץ הביטחוני של ממשלת צללים. דנאט הסכים להתמנות לתפקיד. כחלק מהתפקיד, הוא ייעץ לקמרון ולממשלת הצללים שלו עד שהתפטר, זמן קצר לאחר הבחירות הכלליות של 2010.[שמאל|ממוזער| דנאט נואם באירוע ב[שגרירות ארצות הברית בממלכה המאוחדת|שגרירות ארצות הברית בלונדון, אוקטובר 2018]]

ביולי 2010, העיד דנאט בפני "ועדת חקירת עיראק". הוא התמקד בעיקר בתפקידו כמשנה לראש המטה הכללי ב-2002. הוא תיאר את התנגדותו הראשונית להכניס את הצבא לפעולה, וציין כי התכנון היה להתחייבות מינימלית בקרקע והספקת תמיכה ימית ואווירית לארצות הברית.

## חיים אישיים
דנאט פגש את אשתו, פיליפה ("פיפה") במהלך שנתו הראשונה באוניברסיטת דוראם ב-1973. הם התארסו והתחתנו במרץ 1977, ולאחר מכן פיפה הצטרפה לדנאט עם חזרתו לברלין. הם הורים לארבעה ילדים – שלושה בנים ובת אחת.

ב-1977, כשהיה בן 26 בלבד, דנאט סבל משבץ מוחי חמור, שגרם לו לאבד את היכולת לדבר והשאיר את צד הגוף הימני שלו משותק. הוא בילה את רוב השנתיים הבאות בחייו בשיקום, ובסופו של דבר הותר לו לשוב לשירות, אף שהוא עדיין מתעייף יותר בצד הימני של גופו מאשר בצד השמאלי ויש לו השפעות קלות נוספות שנותרו. במהלך השיקום שלו, דנאט, נוצרי אדוק, הופנה לשני פסוקים מתוך הברית החדשה, מה שעורר אותו להאמין שמחויבותו לאמונתו עד אותו זמן הייתה "חצי-לבבית" והניע אותו להתחייבות רבה יותר, שהיא, על פי האוטוביוגרפיה שלו, "עזרה להגדיר מי שהפכתי להיות, הן כאדם והן כחייל". דנאט ייחס מאוחר יותר את הישרדותו מהשבץ ומכמה חוויות כמעט מוות נוספות – כולל האירוע שבגינו הוענק לו צלב הצבא – לאתגר מאלוהים "להקדיש את חייו לישו".

ב-2010 פרסם דנאט אוטוביוגרפיה, בשם "Leading from the Front".

הוא ואשתו מתגוררים בקסוויק שבדרום נורפוק.

## לקריאה נוספת

* 
* 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי הצלב הצבאי
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:מפקדי הכוחות הבריטים וראשי המטה הכללי הבריטי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1950