open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
EVA אייר

**EVA אייר** (הגייה: **אִי.וִי.אֵיי אֵייר**; מנדרינית: **長榮航空** הגייה במנדרינית: צ'אנגרונג האנגקונג; אנגלית: **EVA Air**) היא חברת תעופה טאיוואנית שבסיסה נמצא בנמל התעופה הבין-לאומי טאויואן המשרת את בירת המדינה טאיפיי.

בשנת 2019 זכתה במקום השישי בתואר 'חברות התעופה הטובות ביותר'.

## תולדות החברה
החברה נוסדה במרץ 1989. ובתחילה הייתה אמורה להיקרא "אוורגרין איירוויז", אך בגלל הדמיון לשם של חברת המטענים "אוורגרין אינטרנשיונל" הוחלט שהיא תיקרא אווה אייר.

כמה חודשים לאחר היווסדה, באוקטובר 1989 הזמינה החברה 26 מטוסים מהחברות בואינג ומקדונל דגלאס בסכום כולל של 3.6 מיליארד דולר.

בשנת 1991 החלה החברה את טיסותיה כשהיא משתמשת במטוס בואינג 767-200ER וטסה ליעדים מרכזיים באזור המזרח הרחוק.
בשנת 1992 קיבלה החברה את מטוסה הראשון מדגם בואינג 747-400 ובעקבות קבלתו פתחה החברה קו בין יבשתי ראשון ללוס אנג'לס.
כבר בשנת 1994 טסה החברה ל-22 יעדים בכל רחבי העולם.
בשנת 1995 קיבלה החברה את מטוסה הראשון מחברת מקדונל דאגלאס MD-11.
בשנת 2000 החלה החברה בחידוש צי המטוסים לטווח ארוך שלה כשהזמינה מטוסים מדגמי בואינג 777 וכן לראשונה מטוסי איירבוס A330.

בשנת 2013 הצטרפה החברה לברית סטאר אלייאנס.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לפברואר 2021:

## קישורים חיצוניים

* 

*  מדיה וקבצים בנושא אווה אייר באתר Airliners.net

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות טאיוואניות
קטגוריה:טאיוואן: תעופה
קטגוריה:סטאר אלייאנס
קטגוריה:אסיה: חברות תעופה
אוטו (מגזין)

**מגזין אוטו** הוא מגזין הרכב הוותיק ביותר בישראל, המתפרסם אחת לחודש.

## היסטוריה
המגזין נוסד בשנת 1986, על ידי רוני אהרונוביץ' אשר אף שימש כעורכו בשנים 1986–1993. מערכת המגזין הייתה בעבר בגבעתיים, וכיום שוכנת בפתח תקווה. אוהד אלגוב הוא העורך הראשי. מנכ"ל החברה משנת 2007 ועד היום הוא טל חמו, אשר מחזיק גם ב-20 אחוז ממניות החברה.

עיסוקה העיקרי של מערכת אוטו היא הפצת מידע אודות ענף הרכב על תחומיו השונים – החל מידיעות חדשותיות ועד מתן חוות דעת על כלי רכב חדשים. במהלך השנים קמה קבוצת "אוטו מגזין", שמוציאה לאור את **קטלוג אוטו** בתחילת כל שנת דגם (בשנים האחרונות – בכל אמצע שנת דגם). בין נובמבר 2001 וינואר 2010 הוציאה הקבוצה לאור גם את מוסף **אוטו שטח**.

אתר מגזין אוטו הוקם לראשונה בסוף שנות ה-90. מאז חודש האתר שלוש פעמים, כאשר האתר החדש עלה לאוויר במתכונתו הנוכחית בפברואר 2018.

תפוצת המגזין גדלה עם סגירת המגזין המתחרה "הגה" באוקטובר 2012, בעקבות הסכם שנחתם בין מוטו תקשורת, מו"ל הגה וטל חמו מנכ"ל אוטו. במסגרת ההסכם מוטו תקשורת הפיצה את מגזין אוטו למנויי הגה לשעבר. שיתוף הפעולה בין 2 הגופים אף התרחב מספר חודשים לאחר מכן, כשהמגזין הצטרף לפלטפורמת המגזינים הדיגיטלית allmag שהושקה על ידי מוטו תקשורת בדצמבר 2012.

בנובמבר 2021 רכשה חברת "מימון ישיר", העוסקת במתן הלוואות לרכישת רכב, 80% מהמגזין "אוטו" תמורת 20 מיליון ש"ח.

ב-26 במאי 2022 הודיעה הנהלת אוטו בראשות טל חמו על מינוי אוהד אלגוב לעורך הראשי של המגזין והאתר האינטרנט במקום דני פרומצ'נקו.

עיתונאים מובילים אשר כותבים באתר ובמגזין הם, דני פרומצ'נקו, אלי שאולי, יואל פלרמן, יואל שוורץ, גיא גיאור, בן חסון ועוד.

לקבוצת אוטו שיתוף פעולה משנת 2014 עם קבוצת קשת, לחברה הייתה פינה קבועה של מבחני דרכים צולמי בתוכנית הערב "חי בלילה", את המבחנים הגישו דני פרומצ'נקו, אוהד אלגוב, וגיא גיאור.
מדור הרכב של אתר מאקו ואתר N12 הוא אתר הרכב של אוטו.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:עיתונות בעברית
אגוז מלך

ממוזער|''Juglans regia''
שמאל|ממוזער|250px|עץ אגוזי מלך
שמאל|ממוזער|250px|אגוזי מלך

**[[אגוז]] מלך** (שם מדעי: *Juglans regia*), המכונה גם **אגוז אנגלי** או **אגוז קליפורניה**, הוא עץ נשיר המתנשא לגובה של 25–35 מטרים ובעל גזע בקוטר של עד שני מטרים.
קיימים 59 זנים של אגוז המלך. הוא גדל בטבע מדרום-מערב סין מערבה עד לבלקנים. העץ מניב פירות במשך כ-100 שנה.

פירות העץ נאכלים ומשמשים לתעשייה. האגוזים משמשים בעיקר בבישול ובתחום הקונדיטוריה, בעיקר כתוספת לתבשילים ועוגות.

אגוזי מלך ירוקים כבושים מקובלים במספר מטבחים בעולם כתוספת מתובלת למאכלים. אגוזים אלה נקטפים כשהפרי עוד בוסר, לפני שהחלה להיווצר בתוכו הקליפה הקשה של הגלעין.

## בחקלאות התעשייתית
אגוזי המלך מגודלים באופן תעשייתי בסין, ארצות הברית, טורקיה ומקסיקו ובארצות נוספות בהיקף קטן יותר.

עיקר הגידול בסין הוא לצריכה מקומית, לעומת זאת בארצות הברית של אמריקה האגוז מגודל באופן נרחב גם לייצוא כשעיקרו מופנה לאיחוד האירופי.

מקובל במחקר ההיסטורי שהיוונים החלו לגדל את אגוזי המלך בארצם ולבייתם עם פלישת אלכסנדר הגדול להודו ולפרס. היוונים הקדישו עץ זה לארטמיס, ואילו הרומאים הקדישוהו ליופיטר. גם כיום אגוז המלך מגודל באופן תעשייתי ביוון וצריכתו גבוהה עד כה כדי כך שהגידול המקומי אינו מספק את הביקוש, אף על פי שהגידול נעשה בהיקף גבוה ביחס לגודל המדינה. ערכי הייצוא המסחרי של אגוז המלך ביוון נמוכים ביחס לייבוא וכן ביחס לייצוא העולמי.

## צריכה מקומית
בישראל הצריכה השנתית עומדת על 5,248 טון, נתון המשקף צריכה ממוצעת של חצי קילו אגוזי מלך לאדם בשנה.

## תנאי גידול
אגוזי המלך גדלים באזורים בעלי טמפרטורה מתונה. העץ גדל בתנאי שמש או צל חלקי, בקרקע עמוקה, פורייה ומנוקזת היטב.
עץ האגוז מגיע לבשלות לאחר חמש שנים.

## שימושים רפואיים בעבר ועד ימינו
על פי המקורות, גדל האגוז בארץ בתקופת המקרא, והוא נזכר בשיר השירים: . האגוז הנזכר שם, וכן האגוז הנזכר בספרות חז"ל, הוא אגוז המלך. בתקופה הקלאסית השתמשו בפרי לטיפול נגד רעלים, ארס בעלי חיים ונשיכות כלבים, לסילוק טפילי מעי, לטיפול בדלקות פנימיות, בנמק ובהפרשות מוגלתיות. בימי הביניים נמכר האגוז בחנויות לממכר תרופות, וחלקיו שימשו לסילוק תולעי מעיים, לטיפול במחלות פנימיות ובמגוון תחלואים אחרים.

## ערכים תזונתיים
**ערך תזונתי** של **אגוזי מלך** (קלופים), 100 גרם (3–4 מנות):
* 654 קלוריות
*15.2 גרם חלבון
* 65.2 גרם **[[שומן]]**:
** 6.1 גרם חומצות שומן רוויות
** 8.9 גרם חומצות שומן חד בלתי רוויות
** 47.2 גרם חומצות שומן רב בלתי רוויות
* 13.7 גרם פחמימות, כולל 6.7 גרם סיבים תזונתיים
* 0.34 מ"ג תיאמין
* 0.54 מ"ג ויטמין B<sub>6</sub>
* 98 מק"ג חומצה פולית
* 3.4 מ"ג מנגן
* 1.6 מ"ג נחושת
* 158 מ"ג מגנזיום
* 346 מ"ג זרחן
* 3.1 מ"ג אבץ
(מכל 1 ק"ג אגוזים יתקבלו רק 450 גרם לאחר קילוף).

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:סין: עצים
קטגוריה:אגוזים וזרעים אכילים
קטגוריה:פירות נשירים
קטגוריה:אלונאים
קטגוריה:עצים בתנ"ך
חביב ונאיפה קהוואג'י

**חביב ונאיפה קהוואג'י** היו זוג מרגלים, ילידי חיפה שבישראל. פעלו כגייסי סוכני מודיעין למען "המשרד השני" (המודיעין) הסורי.

נאיפה נלכדה בישראל בשנת 1960 לאחר שחצתה את הגבול לירדן במטרה להגיע לסוריה וליצור קשר עם מפעיליה. הירדנים לא האמינו לגרסה שמסרה בחקירתה וכלאו אותה. היא שוחררה רק לאחר שנענתה להצעה לפעול למען המודיעין הירדני. היא הועמדה לדין יחד עם מפעילה, נהג משפרעם בשם דאוד לביב עמורי, ונידונה לשתי שנות מאסר.

שמה עלה לכותרות שנים אחדות לאחר מכן כאשר עבדה כמורה וסטרה לאחד מתלמידיה שנעמד דום בזמן צפירת זיכרון לחללי צה"ל. לימים נישאה לחביב קהוואג'י, חיפאי יליד 1931 ופעיל בתנועת אל ארד. השניים עזבו את ישראל, ונחשפו שוב באפריל 1970, כשהתברר שהם מגייסים בקפריסין סוכנים עבור המודיעין הסורי. חלק מהסוכנים שגויסו על ידם פעלו מאוחר יותר ברשת הריגול הערבית-יהודית שנלכדה ב-1973. בין חבריה המרכזיים של רשת זו נמנו דאוד תורכי, אודי אדיב, דן ורד, אניס קרעאווי וסוחבי נערני.

## ראו גם
*ריגול בקרב ערביי ישראל

## קישורים חיצוניים
* תיאור פרשת הריגול, באתר השב"כ

קטגוריה:ישראלים שריגלו למען סוריה
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:ערבים ישראלים
איסיאר בויאין

**איסיאר בויאין** (בספרדית: **Icíar Bollaín**; נולדה ב-12 ביוני 1967) היא שחקנית, תסריטאית ובמאית קולנוע ספרדייה.

## ביוגרפיה
בויאין, נולדה במדריד ויש לה אחות תאומה זהה בשם מרינה. אביה היה מהנדס אווירונאוטי ואמה מורה למוזיקה.
איסיאר ואחותה התאומה גילו עניין באומנויות בגיל מוקדם: איסיאר נמשכה לעשיית סרטים, בעוד שאחותה למדה להיות זמרת אופרה.
בויאין לוהקה על ידי ויקטור אריס לסרט "הדרום" (El Sur) בשנת 1983, שבו ערכה את הופעת הבכורה שלה כשחקנית.

בגיל 18, יחד עם אחותה התאומה מרינה, היא לוהקה על ידי דודם, חואן סבסטיאן בולאין, לשני סרטים: "שתי הגדות" (Las dos orillas, 1987); כמה שנים לאחר מכן השתתפו השתיים גם בסרט "אמור לי שקר" (Dime una mentira, 1992).
היא הופיעה גם בסרטים בבימויים של פליפה וגה, מנואל גוטיירס אראגון, וחוסה לואיס בוראו.
בשנת 1995, יצא הסרט "ארץ וחירות" צבע שערה האדמוני היה אחד הגורמים שבגללם בחר בה הבמאי קן לואץ’ לסרט, העוסק במלחמת האזרחים בספרד. החוויה שעברה בעבודה עם לואץ’ הובילה אותה לכתוב את הספר "קן לואץ’: משקיף בודד" (Ken Loach: un observador solitario).

בגיל 23 הקימה בויאין חברת הפקה בשם La Iguana ("האיגואנה"), ובמסגרתה יצרה שני סרטים קצרים:
Baja Corazón (1992) ו־Los Amigos del muerto (1994).בעזרת תמיכתו של הבמאי פרננדו קולומו, ביימה את סרטה העלילתי הראשון,
"היי, את לבד?" בשנת 1995 — סיפור על שתי נערות צעירות שחולמות למצוא גן עדן עלי אדמות ויוצאות למסע ארוך לעבר הים.
בשנת 1999, יצא סרטה העלילתי השני, אותו כתבה במשותף עם חוליו יאמאסארס.

בשנת 2003, ביימה את סרט הקולנוע "קח את עיניי". הסרט זכה בשבעה פרסי גויה (האוסקר הספרדי), ביניהם הבמאי, השחקן, השחקנית והתסריט הטובים ביותר.
בויאין השתתפה עם הסרט ב"פסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות" בשנת 2004.

בשנת 2010, ביימה את סרט הדרמה "בין טיפות הגשם" בכיכובו של גאל גרסיה ברנאל, הסרט זכה בפרסים ומועמדויות רבות בפסטיבלים רבים בכל העולם, ביניהם פרס חביב הקהל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ובשלושה פרסים בטקס פרסי גויה.

בשנת 2020, ביימה את סרט הדרמה "חתונתה של רוזה", דרמה קומית על אישה בת 45 מחליטה להתחתן עם עצמה כדי להשיב את עצמיותה ואת עצמאותה. באותה שנה, היא הוזמנה להיות חברה באקדמיה האמריקאית לקולנוע.

בספטמבר 2025, חתמה בויאין על עצומה "עובדי תעשיית הקולנוע למען פלסטין" שקוראת לאמנים לא לעבוד עם מוסדות קולנוע ישראלים "התומכים בטענות לרצח עם ברצועת עזה".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ספרדיות
קטגוריה:במאיות קולנוע ספרדיות
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ספרדים
קטגוריה:זוכי פרס גויה: הבמאי הטוב
קטגוריה:ילידות 1967
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1967
דן ארבל

שמאל|ממוזער|250px|השופט בדימוס ארבל
**דן ארבל** (נולד ב-1943) הוא שופט בדימוס, אשר כיהן בעבר כנשיא בית משפט השלום בתל אביב והמרכז, שופט מחוזי, ומנהל בתי המשפט בישראל.

ארבל הוא בעל תואר ראשון ושני במשפטים מאוניברסיטת תל אביב, מוסמך במשפט אזרחי-מסחרי מאוניברסיטת תל אביב, וכיום משמש כמרצה למשפטים בקריה האקדמית בקרית אונו.

ארבל כיהן כיו"ר ועדת הבחירות של מועצת תנועת קדימה בין השנים 2008–2012. בין השנים 2006–2007 כיהן בראש ועדת ערר של משרד החינוך לעניין רישוי בתי ספר על פי חוק הפיקוח על בתי ספר.
במקביל הוא מרצה בקריה האקדמית אונו בנושא דיני נזיקין.

בפברואר 2012 התמנה כנשיא המוסד לבוררות עסקית.

## קישורים חיצוניים

* בורר דן ארבל - אתרו של השופט בדימוס דן ארבל
*

## הערות שוליים

קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בתל אביב
קטגוריה:מנהלי בתי המשפט
קטגוריה:שופטי בית משפט השלום בתל אביב
קטגוריה:סגל הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
הר שיפון

**הר שיפון** הוא הר געש רדום ברמת הגולן הנמצא כקילומטר מדרום לקיבוץ אורטל וכ-4 קילומטרים צפונית מזרחית לנפח. והוא ההר הדרומי מערבי שבקבוצת הרי הגעש בצפון הגולן. גובהו 971 מ' והוא מתנשא מעל סביבתו כ-150 מטרים. בערבית הוא נקרא תל אבו ח'נזיר, כלומר תל אבי החזיר, כינוי ערבי לשד טוב המופיע בפתאומיות ממעמקי האדמה לעזרת עוברי אורח במצוקה ומשום חזירי הבר הנפוצים באזור זה. בעברית הוא קרוי על שם צמח שיפון ההרים, הצומח באזור. מסופר כי אהרן אהרנסון, אשר גילה את "אם החיטה", חקר את צמח השיפון הגדל באזור.

מפסגת ההר תצפית אל הגולן, הגליל והחרמון.

בשנת 2011 נחנך על פסגת התל תיאטרון אבן הצופה לכיוון סוריה. התיאטרון שנועד להנציח את פעולתה של חטיבת המילואים 679 במלחמת יום הכיפורים, צופה ממרומי התל על גזרת הלחימה בה השתתפה החטיבה בימי הבלימה בראשית המלחמה.

## גלריה

## ראו גם
* שמורת הר שיפון

## קישורים חיצוניים

*  זה זמן הגולן

 

שיפון
שיפון
קטגוריה:קו התלים הישראלי
יוסף קורח

הרב **יוסף קורח** (ה'תרע"ג, 1913 - ד' בכסלו ה'תשנ"א, 21 בנובמבר 1990) היה מרבני קהילת צנעא שבתימן. הרב יוסף השתייך לזרם הדרדעים.

## ביוגרפיה
נולד בצנעא לרב שלום קורח. הוא נינו של הרב חיים קורח.

למד תורה מאביו ומהרב יחיא אביץ'. כמו אביו, היה תלמידו של הרב יחיא קאפח. לפרנסתו היה מלמד תינוקות. היה ממקימי בית הספר בצנעא והתמנה לסגן מנהל בו. לימד את תלמידיו מוסר ודרך ארץ, כתיבה ועוד.

הרב יוסף נתמנה כרב בית הכנסת בית אלכסאר במקומו של הרב סעיד צאלח שעלה לארץ ישראל.

היה עסקן ציבור וסייע להצלת ילדים מ"גזירת היתומים". שימש כמזכיר הוועד לעזרת עניי תימן, שנתמך על ידי התאחדות התימנים בישראל.

הרב קורח חיבר בילדותו אזהרות לפי מנין המצוות של הרמב"ם. לאחר שנודע לו שהרב יוסף קאפח מחבר גם הוא אזהרות כתב:

עלה לישראל והתיישב ברמת עמידר שברמת גן. היה רב השכונה התימני. שלח את ילדיו לחינוך חרדי.

נודע כדרשן וכמנחיל תורת השירה של יהודי תימן בציבור. נפטר בד' בכסלו ה'תשנ"א, 1990.

בשנת ה'תשנ"ד הוציא בנו הרב פנחס קורח ספר "ענף עץ אבות" לזכרו, בו בין השאר הוציא לאור את כתבי אביו.

## חיבוריו
כל החיבורים הנזכרים נדפסו בספר "ענף עץ אבות" לזכרו, לצד חיבורי אבותיו:
* **דברי יוסף** - דרשות על התורה
* **אמרי יוסף** - 77 שאלות ותשובות בהלכה
***שירת יוסף** - כ-25 שירים שכתב בצעירותו [שאר השירים שכתב אבדו]
* אזהרות כפי דעת הרמב"ם

## בניו
*הרב פנחס קורח, רב קהילת שערי הלכה בבני ברק
*הרב עזרא קורח, תלמיד חכם, מתרגם פירוש המשניות לרמב"ם מערבית [הוצאת מכון המאור].
*הרב שלום קורח, מגיד שעורים במודיעין עילית

## לקריאה נוספת

* אדם בן נון (עורך), **תהודה 39 - כתב עת למורשת יהדות תימן**, מוקדש לזכרו של הרב יוסף קורח, נתניה תשפ"א (2020)

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים תימנים ישראלים
קטגוריה:אחרוני תימן
יוסף
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת ישראלים
קטגוריה:ילידי 1913
קטגוריה:נפטרים ב-1990
קטגוריה:רבני צנעא
שמורת הר שיפון

**שְׁמורּתַ הַר שִׁיפּוֹן** היא שמורת טבע באזור צפון הגולן. השמורה נמצאת קילומטר וחצי דרומית מקיבוץ אורטל. השמורה משתרעת סביב הר שיפון (הקרוי על שם הצמח הגדל בו שיפון ההרים) שנתן לשמורה את שמה. בשמורה צמחייה אופיינית להרי געש ובה בקיה-צרפתית, געדה קיפחת, וינקה עשבונית,  חרחבינה מגובבת, מרווה כחולה, עוזרר חד-גלעיני, קדד קוצני, שומרר בואסיה, שזיף הדב ושיפון ההרים. מערבית להר הוקמה אנדרטה לזכר 98 חללי חטיבת השריון 679 שנהרגו במלחמות ישראל, מרביתם נהרגו ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים. במקום ניטעו 74 עצי אלון. מסביבם ניטע "יער הלוחמים".
## לקריאה נוספת
* עמנואל הראובני, **קום התהלך בארץ**.

## קישורים חיצוניים
* שמורת הר שיפון באתר Inature

הר שיפון, שמורת
קטגוריה:קו התלים הישראלי
פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין

**פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין** (בגרמנית: **Internationale Filmfestspiele Berlin** או בקיצור: **Berlinale**) הוא פסטיבל סרטים המתקיים בברלין מדי שנה בחודש פברואר, ונחשב לאחד מפסטיבלי הסרטים החשובים בעולם.

פסטיבל הסרטים בברלין מושך את קהל הצופים הרחב בעולם ובין הוותיקים שבו, כאשר הפסטיבל הראשון התקיים בשנת 1951 (אז זכה בו הסרט "ארבעה בג'יפ") והתקיים באופן רציף מאותה שנה. הפסטיבל מציג סרטים מכל רחבי העולם, כאשר בשנים רבות זוכים סרטים שאינם דוברי אנגלית או גרמנית.

## היסטוריה
במהלך שיא המלחמה הקרה בשנת 1950, הציע אוסקר מרטאי, קצין סרטים בסניף שירות המידע של נציב האמריקני בגרמניה שהוצב בברלין, את הרעיון של פסטיבל קולנוע בברלין. ההצעה הועברה באמצעות ועדה שכללה חברי הסנאט של ברלין ואנשים מתעשיית הקולנוע הגרמנית ב-9 באוקטובר 1950. באמצעות מאמציו והשפעתו, שוכנע הממשל הצבאי האמריקני לסייע ולתת הלוואות לשנים הראשונות של פסטיבל הקולנוע הבין-לאומי בברלין.
הפסטיבל הראשון התקיים בין התאריכים 6–17 ביוני 1951, בטיטיאנה-פאלאסט בשטגליץ.
הסרט "רבקה" של אלפרד היצ'קוק פתח את הפסטיבל הראשון ב-6 ביוני.
היסטוריון הקולנוע ד"ר אלפרד באואר היה המנהל הראשון שלו, תפקיד אותו מילא עד 1976.

## פרסים
הפרסים הניתנים בפסטיבל הם פרס דוב הזהב (Goldener Bär) כפרס הסרט הטוב ביותר ולמפעל חיים ופרס דוב הכסף (Silberne Bär) לבמאי הטוב ביותר, לשחקן, לשחקנית, למוזיקה ופרסים נוספים.

בשנת 2017, זכה סרטו של הבמאי הפלסטיני ראאד אנדוני, ״ללכוד רוחות רפאים״ (״اصطياد أشباح״ מתורגם גם כ"ציד הרוחות") בפרס לסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל.

בשנת 2019, זכה הסרט "מילים נרדפות" של נדב לפיד בפרס דוב הזהב. סרטים ישראליים נוספים שהיו מועמדים לפרס דוב הזהב כוללים את "אורח בעונה מתה", "מציצים", "אסקימו לימון", "החיים על פי אגפא", "לנגד עיניים מערביות", "שחור", "בופור" ו"רוק בקסבה". יוסי סידר זכה בפרס דוב הכסף לבמאי הטוב ביותר על הסרט "בופור".

בשנת 2020, בוטל פרס דוב הכסף באופן זמני, לאחר שנחשף אלפרד באואר, שהיווה לו השראה, היה נאצי איש אס־אה בדרגה בכירה שלקח חלק במערך התעמולה של גבלס.

## גלריית תמונות

Internationalkma.jpg|Kino International
Cubix2008.jpg|Cubix Kino
delphiberlin.jpg|Delphi Filmpalast
Berlinale2007.jpg|
SharonStoneBerlinale.jpg|שרון סטון


## ראו גם
*פרס טדי

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
ברלין
קטגוריה:קולנוע בגרמניה
סרטים
פאלקנבאך

**פאלקנבאך** (בגרמנית: **Falkenbach**) היא להקת פולק מטאל מגרמניה. הלהקה היא בעצם מיזם יחיד של ורטיאס ואקיאס.

## היסטוריה
הלהקה הוקמה בשנת 1989 ובאותה השנה הקליטה את קלטת הדמו הראשונה שלה, *Havamal*, קלטת דמו שהתאפיינה דווקא במוזיקת ללא כל השפעה מטאלית. בשנת 1995 שחררה הלהקה את החומר המטאלי המוקדם שלה, כאשר שני דמואים יצאו באותה השנה - *Læknishendr* ו-*Ásynja*. הלהקה הוציאה 7 קלטות דמו מרגע הקמתה, אך רק חמישה מהם ידועים ומוכרים לקהל השומעים. החומר המטאלי הראשוני של פאלקנבאך התאפיין בסאונד בלאק מטאל מחתרתי טיפוסי כלומר סאונד קלוקל וגרוע, ללא הפקה מקצועית. עם השנים התפתחה הלהקה מבחינה מוזיקלית ושילבה מאפיינים של מוזיקת עם ואף הוסיפה יותר אלמנטים אפיים למוזיקה שלה.

רוב השירים של פאלקנבאך נכתבים באנגלית אך חלקם נכתבו בנורדית עתיקה, לטינית ואף בגרמנית עתיקה.
השירים שנכתבו בנורדית עתיקה - רובם ככולם לקוחים מהספרות הנורדית הפאגאנית ומהמיתולוגיה הנורדית.

במהלך שנת 1995 החלו ההכנות לקראת הקלטתו של אלבום הבכורה של הלהקה *Fireblade*, אך בגלל בעיות בציוד ההקלטה, הופסקו ההקלטות לפני שלב המיקסינג.
האלבום Fireblade לא יצא לאור ובדצמבר באותה שנה החלו ההקלטות לאלבום בכורה אחר שישא שם אחר *...En Their Medh Riki Fara...*. הכנת האלבום הושלמה במרץ 1996.

לאחר השקתו של האלבום *Magni Blandinn Ok Megentiri*, אלבומה המלא השני של פאלקנבאך, חדל ורטיאס ואקיאס מלהקליט מוזיקה על מנת להקדיש יותר זמן לחברת התקליטים שהקים: Skaldic Art Productions.

בשנת 2003, 5 שנים אחרי צאתו של אלבומה האחרון של פאלקנבאך, חזר ורטיאס ואקיאס לאולפן ההקלטות יחד עם שלושה מוזיקאים נוספים (שהיו חבריו הקרובים) להקלטת אלבום נוסף העונה לשם *Ok Nefna Tysvar Ty*.
אלבומה האחרון של הלהקה *Heralding - The Fireblade* יצא בשנת 2005, והוא מרכיב ברובו את השירים שהיו אמורים לצאת כאלבום הבכורה המקורי של הלהקה *Fireblade*, כאשר מרבית השירים הוקלטו ונערכו מחדש.
האלבום הכיל גם שני שירים(*Laeknishendr* ו- *Skirnir*) שהופיעו בדמו מ-1995 *Laeknishendr*.
גם באלבום Heralding - The Fireblade השתתפו שלושת המוזיקאים שנטלו חלק בהקלטת האלבום Ok Nefna Tysvar Ty.

ורטיאס ואקיאס מתגורר כיום בעיר דיסלדורף שבגרמניה.

## דיסקוגרפיה
**אלבומי אולפן**
* 1996 - ...En Their Medh Riki Fara...
* 1998 - ...Magni Blandinn Ok Megintiri...
* 2003 - Ok Nefna Tysvar Ty
* 2005 - Heralding - The Fireblade

**קלטות דמו** (5 קלטות דמו ידועות מתוך 7)
* 1989 - Havamal (אלבום\דמו אקוסטי)
* 1995 - Laeknishendr
* 1995 - Promo '95
* 1995 - Asynja
* 1996 - Skinn Af Sverði Söl Valtiva...

## חברי הלהקה
* ורטיאס ואקיאס (Vratyas Vakyas) - שירה, גיטרות וקלידים.

## מוזיקאים משלימים
* Hagalaz - גיטרות בOk Nefna Tysvar Ty וב-Heralding - The Fireblade.
* Tyrann - שירה בOk Nefna Tysvar Ty וב-Heralding - The Fireblade.
* Boltthorn - תופים בOk Nefna Tysvar Ty וב-Heralding - The Fireblade.

## קישורים חיצוניים
* 

* דף הפייסבוק הרשמי של פאקלנבאך
* פאלקנבאך בחברת התקליטים Napalm Records

קטגוריה:להקות גרמניות
קטגוריה:להקות פולק מטאל
קטגוריה:הרכבים מוזיקליים של אדם אחד
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1989
כוורת - הופעה חיה, קיץ 1984

**כוורת - הופעה חיה, קיץ 1984** הוא אלבום כפול של להקת כוורת שיצא לאחר שבקיץ 1984 הלהקה התאחדה לסיבוב הופעות. ההופעה המוקלטת בתקליט היא הופעה שהתקיימה בהיכל התרבות בתל אביב. ההופעה הייתה בסדר גודל שלא נראה עד אז.

סיבוב ההופעות זכה להצלחה רבה, להופעות הגיעו מעריצים שהיו ילדים קטנים בשנים שלפני הפירוק. מלבד השירים הישנים של הלהקה, בוצעו גם שירים מקריירות הסולו של חברי הלהקה, לרבות מחרוזת הומוריסטית בשם "כוורת און 45", מעין פארודיה על אוסף הדיסקו "Stars On 45" שהיה פופולרי באותה תקופה. בנוסף, כתב אלון אולארצ'יק לכבוד האיחוד את השיר "מאיר ואלון" שמדבר על חייו עם מאיר פניגשטיין בארצות הברית.

האלבום יצא באופן רשמי על גבי תקליטים וקלטות בלבד. עם העברת הקטלוג של כוורת לדיסקים ב-1989, אלבום זה לא הודפס מחדש עקב מחלוקת על זכויות ההקלטה, אותן חלקו הד ארצי ו-NMC (אשר נקראה בזמנו CBS). ב-1998, כחלק מקידום מופע האיחוד של אותה שנה, חלק מלהיטי האלבום הופצו לראשונה על דיסק שלא יועד למכירה, אותו ניתן היה להשיג כחלק ממבצע של חברת תנובה. הדיסק כלל עטיפה חדשה, שנשאה תמונה עדכנית של חברי הלהקה.

באותו סיבוב הופעות של קיץ 84, הופיעה הלהקה גם בתיאטרון קיסריה - הופעה זו תועדה אף היא והופצה לזמן קצר על גבי קלטת וידאו בצבע. מופע הסיום, שסגר את סיבוב ההופעות, נערך בפארק הירקון והיה פתוח לקהל הרחב ובחינם. בהופעה נכחו, להערכות המשטרה, כחצי מיליון איש והיא נחשבת להופעה שהביאה את כמות הקהל הגדולה ביותר להופעה בישראל. ההופעה שודרה גם בגלי צה"ל. לכבוד הופעת הפרידה הוסיפה הלהקה שירים רבים אשר לא בוצעו בשאר ההופעות בסיבוב, חלקם גם לא בוצעו מאז.

## רשימת השירים במהדורת התקליט

## רשימת השירים במהדורת הדיסק

## רשימת השירים בהופעת הפרידה

## משתתפים
*גידי גוב - שירה
*דני סנדרסון - גיטרה, שירה
*אפרים שמיר - גיטרה, תופים, שירה
*יצחק קלפטר - גיטרה, שירה
*יוני רכטר - קלידים, שירה
*אלון אולארצ'יק - גיטרה בס, שירה
*מאיר פניגשטיין - תופים, שירה

## קישורים חיצוניים
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי כוורת
קטגוריה:אלבומי הופעה בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מיכאל תפוח
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
וולף היידנהיים

רבי **בנימין זאב [וולף] בן שמשון היידנהיים** (בראשי תיבות: **רוו"ה**; בכתיב שנהג בזמנו: **וואלף היידענהיים**; בגרמנית: **Wolf Heidenheim**; 1757, ה'תקי"ז – 23 בפברואר 1832, כ"ב באדר א' ה'תקצ"ב) היה חוקר מסורה ובלשן יהודי גרמני. ערך והדפיס ספרי קודש רבים, בהם חמשה חומשי תורה סידורים ומחזורים. למד בישיבה בפיורדא אצל רבי יוסף שטיינהארט, מחבר הספר "זיכרון יוסף", וכן תלמידו המובהק של רבי נח חיים צבי ברלין שהיה רב באה"ו.

## ספריו ומלאכתו
בשנת 1799 הקים היידנהיים בית דפוס נודע בעיירה רדלהיים שבפאתי פרנקפורט. ספריו נחשבו לבעלי יוקרה מיוחדת, משום שהשקיע רבות בהגהה ובעיצוב. בין השאר הדפיס גם חומשים עם ביאורו של הרב יקותיאל הכהן ("יהב"י הנקדן") יחד עם הוספות שלו; עד גילוי כתר ארם צובא, והדפסת תנ"ך מדויק ע"פ כתר ארם צובא וכתבי יד מדויקים נוספים על ידי הרב מרדכי ברויאר, חומשיו היו נחשבים כמדויקים ביותר, ותנ"ך קורן הסתמך על נוסחו. כמו כן הוציא מחזורים בתשעה כרכים עם ביאור משלו על הפיוטים. כל ספריו זכו לשבחים רבים מפי גדולי דורו. עם זאת, יש שמתחו ביקורת על סידורו, הן משום ששינה מהנוסח המקובל בהסתמך על יצחק סטנוב, שנחשד כזייפן וכמשכיל, והן משום שעירב בין נוסח אשכנז המערבי לנוסח פולין.

היה מקובל בחוגי היהודים, ורבנים שונים אף כתבו עליו בהערכה. לדוגמה, רבי משה סופר כתב עליו (חו"מ תשובה פט) "שכילה כמה זמן בהגהת הפיוטים ולתרגמם בלשון אשכנז ואלמלא הוא- הפיוטים כבר נשתקעו ולא נאמרו בדורות הללו, כידוע". לעומת זאת, בהקשרים אחרים סייע לרפורמים במחלוקתם עם האורתודוקסים, ועל פי טענות מסוימות הושפע מהגותם.

פרסם ספרים בנושא דקדוק עברי: "מבוא ללשון" (1806) ו"משפטי הטעמים" (1808). הותיר אחריו מספר רב של חומרים וכן מאמרים מפרי עטו בנושא דקדוק שלא פורסמו, בשל צווי הגבלה על הדפסת ספרים. בית הדפוס נחרב בידי הנאצים לאחר למעלה ממאה שנות פעילות.

הוא הדפיס על חשבונו בשנת 1812 את ספר "דברי אגרת" שחיבר חברו מענדל שטיינהארט, שכולל בתוכו תשובות על שינויים במנהגים מסוימים, כמו אכילת קטניות בפסח. בין היתר היה מקורב אל מיכאל קרייצנאך, מראשי הרפורמים.

ברדלהיים, המהווה כיום חלק מפרנקפורט, קיים רחוב על שמו. ברחוב שוכן בית העלמין היהודי שבו היידנהיים קבור.

## לקריאה נוספת
* 
* "ר' וואלף היידענהיים, חייו ומפעלו", תקי"ז–תקצ"ב:
:* ;
:* 
* ישראל מאיר לוינגר, **ר' וואלף היידענהיים, חייו ומפעלו** - תקי"ז-תקצ"ב, הופיע בתוך: **הגדה של פסח: בנימין וואלף היידענהיים מתרגם מדקדק ומדפיס: קוים לדמותו**, ירושלים: י' מ' לוינגר, תשמ"ז/ 1987. (דפוס צילום של הגדה של פסח רעדלהיים תקפ"ב כולל השער המקורי בתוספת חיבור מאת לוינגר)

* Michel Garel, 'The rediscovery of the Wolf Haggadah,' *Journal of Jewish Art* 2 (1974), 22-27.
* Israel Meir Levinger, 'Die deutschen Gebetsbücher und Chumaschim: 150. Jahrzeitstag von Wolf Heidenheim,' *Udim* 11-12 (1981-1982), 69-82. 


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים גרמנים
קטגוריה:מו"לים יהודים גרמנים
קטגוריה:סידורים ומחזורי תפילה
קטגוריה:בוגרי ישיבת פיורדא
קטגוריה:פרשני הפיוט
קטגוריה:ילידי 1757
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1832
קטגוריה:פרנקפורט: אישים
אקיטן (רומנסה)

**אֵקִיטָן** (בצרפתית: **Equitan**) היא עלילה ברטונית, סוג של שיר-עלילתי, שכתבה מארי דה פרנס בשלהי המאה ה-12. השיר הוא אחד מתריסר השירים הידועים כעלילות של מארי דה פרנס. כשאר העלילות שלה, **אקיטן** כתוב צרפתית עתיקה, בחריזה של זוגות משפטים בני 8 הברות. בפואמה זו, המונה 320 שורות, המחברת מתרה באלו הזוממים לפגוע באדם אחר, שהם עלולים להיקלע למצב-ביש.

## עלילה

אקיטן, מלך נאנט, מתאהב באשתו הנאווה של סוכן-ביתו. המלך מתייסר בשל רגשותיו אליה מחד, ונאמנותו לסוכן-ביתו מאידך. כאשר אקיטן מתוודה בפניה על רגשותיו, היא מפקפקת בכוונותיו בשל פערי המעמדות ביניהם. הוא משכנעה שרגשותיו כנים, ובכך נפתחת פרשת-אהבים ביניהם.

יום אחד, אשת סוכן-הבית שואלת את המלך בדמעות אם יום יבוא והוא ישליכנה מעליו לטובת אחרת, רמת-יחס. המלך אומר לה שהיא אהבתו היחידה, ושאלמלא בעלה היה כבר נושאה לאישה לפני זמן רב. האישה, בשומעה זאת, מציעה להרוג את סוכן-הבית באמבט מים רותחים. התוכנית היא שהמלך ובעלה ירחצו באמבט, ואז יוכל המלך לטעון מאוחר יותר שסוכן-הבית נפטר ללא סיבה נראית לעין בעת הרחצה. איש, כמובן, לא יטיל ספק בעדות המלך.

מאוחר יותר, המלך וסוכן-ביתו יוצאים למסע-ציד. הם שוהים בבקתת-ציד ובה שני אמבטים זה לצד זה בחדר השינה. כשסוכן-הבית יוצא לרגע להביא דבר-מה, המלך והאישה מכינים את מלכודתם, ואז מתנים אהבים. סוכן-הבית חוזר אל הבקתה ונתקל בדלתו הנעולה של חדר-השינה. הוא מטיח את אגרופיו בדלת בעוצמה רבה, עד שלבסוף היא נכנעת, ונדהם מהמחזה הנגלה לנגד עיניו - שני האוהבים, מעורטלים. המלך, בוש בעירומו, בניסיון להסתיר את מבושיו קופץ למקום המחסה הראשון שהוא רואה - אמבט המים הרותחים. סוכן הבית, נזעם מבגידת אשתו, משליך גם אותה אל האמבט, והזוג הנואף נשלק למוות.

## פתיח השיר בגרסה האנגלית של מייסון

## לקריאה נוספת
* אריה סתיו, **עלילות אבירי השולחן העגול - מבחר פרקי שירה מן הסאגה הארתוריאנית**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2007.
* ברגס ובסבי (מתרגמים), **[[ספר העלילות]] של [[מארי דה פרנס]] - הגרסה האנגלית**, הוצאת ספרי פינגווין, 1986.

## קישורים חיצוניים
* אקיטן, המקור, באתר אוניברסיטת מאניטובה
* אקיטן, תרגום מחורז לאנגלית של ג'ודית פ. שואף
* אקיטן, גרסה אנגלית של יוג'ין מייסון לספר העלילות של מארי דה פרנס, ובה גם אקיטן, תחת הסימן XI, "העלילה של אקיטן"

קטגוריה:מעשיות ואגדות
קטגוריה:ספרות צרפתית
ACID

בהנדסת תוכנה, ובפרט בתחומי מסדי הנתונים וניהול התנועות, המונח **ACID** הוא ראשי תיבות של **Atomicity**, **Consistency**, **Isolation**, ו-**Durability**. תרגום המונחים לעברית הוא **[[אטומיות_(מסדי_נתונים)|אַטוֹמִיוּת]]**, **[[עקביות_(מסדי_נתונים)|עִקְבִיּוּת]]**, **[[בידוד_(מסדי_נתונים)|בִּידוּד]]** ו**[[עמידות_(מסדי_נתונים)|עֲמִידוּת]]**. תכונות אלה הן אבן הפינה של מסדי נתונים ומערכות לניהול תנועות, ובלעדיהן לא ניתן להבטיח את שלמות הנתונים במערכות אלה. בפועל, תכונות ה-ACID נאכפות במידה רופפת יותר כדי לשפר את ביצועי המערכת.

בהקשר של מסדי נתונים, פעולה לוגית אחת נקראת תנועה. דוגמה לתנועה היא העברת סכום כסף בין שני חשבונות בנק. פעולה זו, למרות שהיא כוללת מספר פעולות בדידות (חיוב החשבון המשלם וזיכוי חשבון הנמען), יש להתייחס אליה כפעולה לוגית אחת. תכונות ה-ACID הן אלה המבטיחות שתנועות כאלה תעובדנה באופן אמין. 

פירוט מונחי ה-ACID הוא כדלקמן: 
***Atomicity** (אטומיות) – כל תנועה על כל מרכיביה השונים מתבצעת כיחידה אחת או שלא מתבצעת כלל.
***Consistency** (עקביות) – בכל זמן נתון הנתונים צריכים להיות עקביים (למשל בדוגמת העברת כספים בין שני חשבונות: סכום הכספים בשני החשבונות צריך להיות זהה לפני ואחרי העברה)
***Isolation** (בידוד) – התנועה צריכה להיות מופרדת בזמן גישה אליה מתנועות אחרות (למשל אי אפשר לגשת לבצע עדכון בחשבון הבנק במסגרת טרנזקציה כאשר טרנזקציה אחרת מופעלת על חשבון זה באותו רגע)
***Durability** (עמידות) – אם התנועה הסתיימה בהצלחה אזי השינוי שנגרם חייב להתקיים במערכת גם אם היא נופלת מייד אחרי ביצוע התנועה (או שהמצב יחזור לקדמותו במידה והתנועה נכשלה בביצוע) 

## קישורים חיצוניים

* The ACID Model, באתר about.com 
*טיפול ראוי בתנועות (מתוך קורס בסיסי נתונים, פרופסור ליאור רוקח)
* [ACID Properties](http://msdn.microsoft.com/en-us/library/aa719484(v=vs.71).aspx), באתר מיקרוסופט 
* what does ACID mean in DBMS?, באתר יאהו תשובות 

קטגוריה:הנדסת תוכנה
קטגוריה:מסדי נתונים
קטגוריה:מערכות לניהול מסדי נתונים
מוראט הראשון

**מוראט הראשון** (טורקית **I. Murat**; טורקית עות'מאנית **اول مراد**; 29 ביוני 1326 – 15 ביוני 1389) היה בנו של אורהן הראשון, נולד בבורסה ונהרג במהלך קרב קוסובו. היה סולטאן האימפריה העות'מאנית בין השנים 1359 ועד יום מותו בקרב קוסובו.

מוראט המשיך את כיבושי האימפריה העות'מאנית מערבה ודרום-מערבה, והמשיך במפעלו של אביו ליישוב טורקים בטריטוריות כבושות. הוא חיזק את שיטת התימאר, שמר על סובלנות כלפי אויביו ודבק בשיטה הווסאלית. מוראט הוא שהגה את רעיון חיל היניצ'רים, והראשון שכונן יחסים עם המעצמות האיטלקיות של הרפובליקה של ונציה והרפובליקה של ג'נובה, אשר זכו לזכויות מסחר בשטחי העות'מאנים.

שלטונו התאפיין בהנהגת שלטון וסאלי ביזורי, ובניהול מלחמות הן במערב נגד האירופים והן במזרח נגד שבטים טורקים שקראו תיגר על שלטונו. בשנת 1361 הוא כבש את אדירנה וקבע בה את בירתו (הבירה האירופית הראשונה של האימפריה). בין השנים 1366–1376, כבש הסולטאן שטחים בבולגריה של ימינו ובכלל זה את הערים פלובדיב, סטארה זאגורה, קיוסטנדיל וסופיה. הצאר הבולגרי איבן שישמן, כרת עם הסולטאן הסכם שלום והשיא לו את אחותו תמָרַה, שהייתה בתה של אמו, המלכה ממוצא יהודי, תאודורה (שרה) ואביו המלך אלכסנדר. בשנת 1386 הוא הביס קואליציה של בולגרים, סרבים ומתנדבים הונגרים בקרב פלושניק . בשנת 1387, כבש את סלוניקי מידי הקיסרות הביזנטית שהשתלטה עליה מחדש בשנת 1403. בשנת 1389 נערך קרב קוסובו, ובסופו סופח מישור קוסובו לשטחי העות'מאנים. קרב זה נחשב לקרב מכונן בלאומיות הסרבית, למרות תבוסתם. בקרב זה מצא מוראט את מותו. לפי הפולקלור הסרבי, מילוש אוביליץ' היה זה שהרג את מוראט הראשון.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סולטאני האימפריה העות'מאנית

קטגוריה:ילידי 1326
קטגוריה:נפטרים ב-1389
שפופרת רנטגן

**שפופרת רנטגן** היא שפופרת קתודית שפולטת קרינת רנטגן (קרני X), והיא החלק המרכזי במערכות לצילום רנטגן. קרני הרנטגן הן קרינה אלקטרומגנטית מייננת בעלת אורך גל הקצר מעט מקרינה אולטרה סגולה (UV). שפופרות רנטגן השתכללו בעקבות "שפופרת קרוקס" בה נתגלתה לראשונה פליטת קרני רנטגן ב-8 בנובמבר 1895. מאוחר יותר הגישה למקור אמין ומבוקר של קרינת רנטגן יצרה את תחום הרדיולוגיה, היכולת של צילום ודימות דרך חמרים אטומים על ידי קרניים חודרות. שפופרות רנטגן משמשות גם במערכות טומוגרפיה ממוחשבת, סורקי מטען בנמלי תעופה ובקרת איכות בתעשייה.

## היסטוריה
250px|ממוזער|שמאל|שפופרת קרוקס
250px|ממוזער|שמאל|שפופרת קולידג'
קרני ה-X נתגלו על ידי הפיזיקאי וילהלם רנטגן בעת שערך ניסויים בשפופרות שונות בהם שפופרת שהומצאה על ידי ויליאם קרוקס בניסויים עם שפופרת זו גילה שהיא פולטת קרני X.

**שפופרת קרוקס** (נקראת גם שפופרת קתודית קרה, או שפופרת פריקה), הנקראת על שם ממציאה, ויליאם קרוקס, היא שפופרת הדומה לנורה ועשויה מזכוכית, בעלת לחץ אוויר נמוך (בערך 100 פסקל). לשפופרת קתודת אלומיניום מעוקלת, שמטרתה היא לרכז את האלקטרונים לכיוון האנודה - ה-"מטרה". מתח חשמלי גבוה המסופק לאלקטרודות גורם להאצה של האלקטרונים לעבר המטרה (בתהליך של פריקה חשמלית), תוך שהם מייננים את האוויר, ומואצים הלאה אל המטרה. פגיעת אלקטרון במטרה יוצרת קרינת X (קרינת X פלואורסצנטית אופיינית, שהיא קרינת X חלשה, שנוצרת כתוצאה מיוניזציה של אלקטרון מאטום המטרה. עקב העוצמה החלשה של הקרינה האופיינית, שפופרות קרוקס לא נמצאות כיום בשימוש.

**שפופרת קולידג**' (נקראת גם שפופרת קתודית חמה) היא שיפור לשפופרת קרוקס, שנבנתה על ידי ויליאם קולדיג' ב-1913. הלחץ בשפופרת הוא סביב 10-4 פסקל (10-6 טור). בשפופרת מסוג הזה האלקטרונים נפלטים מקתודת מתכת (תיל טונגסטן) מחוממת בריק (פליטה תרמיונית). המתח מאיץ את האלקטרונים וגורם לחימום האנודה.
## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:רדיולוגיה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: המצאות
קטגוריה:שפופרות ריק
תרבות הממלכה המאוחדת

**תרבותה של הממלכה המאוחדת** עשירה ומגוונת ולה השפעה על התרבות העולמית כולה. הממלכה המאוחדת היא מדינה אירופית שמקיימת קשרים תרבותיים עם קולוניות שהיו בעבר תחת שליטתה ובמיוחד עם ארצות שבהן אנגלית היא שפה רשמית. מהגרים מהודו, פקיסטן והאיים הקאריביים תרמו רבות לפיתוחה של התרבות הבריטית במהלך העשורים האחרונים.

מלבד מקורות חיצוניים, מקורות תרבותיים מקומיים של הממלכה המאוחדת באו מאיחוד תרבויות של מדינות עצמאיות ולכן ניתן להתייחס בנפרד אל התרבות באנגליה, קורנוול, סקוטלנד, ויילס וצפון אירלנד.

## מרכיבי התרבות
[שמאל|ממוזער|100px|תמרור דו-לשוני ב[סקוטלנד]]

בממלכה המאוחדת אין שפה רשמית. עם זאת, מאחר שאנגלית בריטית מדוברת על ידי כ-95 אחוזים מהאוכלוסייה ניתן לראות בה שפה רשמית דה פקטו.

למרות האמור, לאומים לא אנגליים נלחמים על הישרדות שפות לאומיות כגון קורנית, גאלית סקוטית, אירית וולשית באמצעות חינוך, מדיה ועוד.

הספרות המקומית הראשונה נכתבה במספר שפות קלטיות שונות. ספרות בשפה הוולשית הופיעה במאה ה-6 ובאותו זמן הופיעה גם שירה אירית שקיימת עד היום באירלנד כולה.

שמאל|ממוזער|100px|הדף הראשון בביאוולף
שבטים גרמאניים החלו לחדור לממלכה החל משנת 449 והביאו עמם לאנגליה את המיתוסים שלהם. המיתולוגיה האנגלו-סקסית הייתה מיתולוגיה גרמאנית, ודמתה מאוד למיתולוגיה הנורדית.

הנצרות (הרומית והקלטית) החליפה את האלים העתיקים של אנגליה לקראת המאה ה-8 והמאה ה-9 לספירה. חדירת הנצרות העלימה את עקבותיה של הדת האנגלית הקדומה. אחד התיאורים היחידים שבידינו מספר על מלך מקנט שהסכים לפגוש את המיסיונר הקדוש אוגוסטין רק באוויר הפתוח, היכן שהיה תחת הגנת האל ודן. איסורים נוצריים על מעשים פגאניים מהווים מקור חשוב לחקר הדת.

ימין|ממוזער|100px|ויליאם שייקספיר
הספרות הבריטית הפכה לחלק חשוב מהספרות העולמית הודות למחזותיו של **[[ויליאם שייקספיר]]** הנחשבים בעיני רבים למחזות הגדולים ביותר שנכתבו בשפה האנגלית ובתרבות המערב. הרומן האנגלי כבש את מקומו הודות ל**[[דניאל דפו]]** שנחשב, יחד עם סמיואל ריצ'רדסון, לאבי הרומן האנגלי ("רובינזון קרוזו" הוא ספרו הידוע ביותר). גם **[[הנרי פילדינג]]** היה אחד ממייסדי הרומן האנגלי.

## קישורים חיצוניים

*
שדרות סן-מישל

שמאל|ממוזער|250px|פסלו של סן-מישל על המזרקה שבכיכר סן-מישל, שבצפון '''שדרות סן-מישל'''

**שדרות סן-מישל** (צרפתית: Boulevard Saint-Michel) היא אחד משני הרחובות הראשיים שברובע הלטיני בפריז (השני הוא שדרות סן-ז'רמן). זוהי שדרה נטועה טורי עצים שחוצה את הגדה השמאלית מצפון לדרום, מ**גשר סן-מישל** שעל הסן ו**[[כיכר סן-מישל]]** הסמוכה, דרך שדרות סן-ז'רמן, והלאה משם לאורך אזור הסורבון וגני לוקסמבורג, ועד לכיכר קמיל ז'ליאן, שם הן מסתיימות אל מול תחנת הרכבת "פורט רויאל" ושדרות האובזרווטואר. את השדרות יצר הברון אוסמן במקביל לרחוב סן-ז'אק, שהיה הציר צפון-דרום ההיסטורי של פריז.
השדרה מהווה את קו הגבול המפריד בין הרובע החמישי והרובע השישי של העיר (הבתים בעלי המספרים האי-זוגיים בצד המזרחי שייכים לרובע החמישי, והבתים בצד המערבי, בעלי המספרים הזוגיים, שייכים לרובע השישי). אורכו 1380 מטרים, ורוחבו הממוצע הוא 30 מטרים. הרחוב קרוי על שם "גשר סן-מישל", המחבר בין הגדה השמאלית לאיל דה לה סיטה. בסלנג מכונות השדרות לעיתים "בול' מיש" (Boul'Mich). 

כציר מרכזי ברובע הלטיני שימש האזור (ועדיין משמש) למגורי וחיי סטודנטים, אך מעבר לכך הוא מהווה מוקד מסחרי ותיירותי מרכזי, כשחנויות מעצבים הולכות ותופסות עם הזמן את מקומותיהן של חנויות הספרים הקטנות. באזור הצפוני של השדרה מתרכזים מרבית המבקרים, הודות לחנויות הספרים שבו (כגון החנויות הגדולות ז'יבר ז'וזף וז'יבר ז'ון), בתי הקפה, בתי הקולנוע וחנויות הבגדים. 

המבנים המרכזיים בשדרה הם מוזיאון קלוני, בית-הספר סן-לואי, "אקול דה מין", והעיר האוניברסיטאית (cité universitaire) שסביב אזור הסורבון.

## היסטוריה
שדרות סן-מישל נקראו בעבר "שדרות סבסטופול בגדה השמאלית" (boulevard de Sébastopol Rive Gauche), ש"בלעו" לתוכן את רחוב דה דה פורט סנט-אנדרה (rue des Deux Portes Saint-André), את פסאז' הרקור (passage d'Harcourt), את רחוב דה מקון (rue de Mâcon), את רחוב נב דה רישלייה (rue Neuve de Richelieu), את רחוב פופה (rue Poupée), חלק רחוב דה לה הארפ (rue de la Harpe) ומרחוב ד'אנפר (rue d'Enfer), חלק מכיכר סן-מישל הישנה ומרחוב דה ל'אסט (rue de l'Est). החלק משדרות סן-מישל שבכניסה לרחוב אנרי ברביוס (rue Henri Barbusse) ורחוב דה ל'אבה דה ל'אפה (rue de l'Abbé de l'Epée) נקרא בעבר כיכר לואי מרטן (place Louis Marin). 

בשנת 1871, "אוטל דז אטרנז'ה" היה מקום המפגש של חבורת "וילן בונהום" (Vilains Bonhommes) ששמו שונה אחר-כך על ידי שארל קרוס ל"סירקל זוטיק" (Circle Zutique), ובו נכללו פול ורלן וארתור רמבו.

ב-10 בדצמבר 1934, מייסדי אגודת Comité de rédaction du traité d’analyse נפגשו בקפה א. קפולד, שבשדרות סן-מישל מספר 63, כדי לדון בכתיבת ספר לימוד על אנליזה מתמטית. בפגישה נכחו אנרי קרטן, קלוד שבלי, ז'אן דלסאר, ז'אן דיידונה, רנה דה פוסל ואנדרה וייל. חבורה זו, יחד עם אחרים, הפכה לחוג המתמטיקאים המפורסם קבוצת בורבקי.

## קישורים חיצוניים

* מיקום השדרה במפת העיר פריז
* תצלום פנורמי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סן-מישל, שדרות
קטגוריה:הרובע השישי של פריז
קטגוריה:הרובע החמישי של פריז
וינסטון רויס

**וינסטון רויס** (באנגלית: Winston W. Royce) (1929–1995) היה חוקר בתחום הנדסת תוכנה, ידוע בעיקר (**בטעות**) כמי שפיתח את מתודולוגיית פיתוח התוכנה מפל-המים. במאמר מפורסם שכתב בשנת 1970, יצא רויס חוצץ כנגד שיטות "תכנת ותקן" שהיו נהוגות באותה התקופה. בחלק השני של המאמר, הציע רויס מודל איטרטיבי לפיתוח תוכנה, דהיינו, כזה המעודד פיתוח מחזורי. רויס המליץ לפתח מערכות תוכנה בשני מחזורי פיתוח ('Do it twice'), וטען שבפרויקטים בהם מידת החדשנות גדולה, יש להתייחס למחזור הפיתוח הראשון של המערכת כפיילוט שצריך לזרוק אותו ('Throw-away').

את המאמר עיטרו מספר דיאגרמות שביארו את המודל, ואחת מהן, אחרי פרשנות נאיבית שעשו לה אחרים (בעיקר בארגון NATO), הפכה לדיאגרמה המקובלת המציגה את מודל מפל-המים (רויס כלל לא השתמש במטפורה "מפל-מים" במאמר). מאז, רויס מזוהה בטעות כמי שפיתח את המתודולוגיה, ותקופה ארוכה נחשב לאבי השיטה. בהתבסס על הפרסום המקורי וכן על ראיון שנערך עם בנו של רויס, קבע קרייג לרמן בספרו שהפרשנות הפשטנית שנשתרשה לדברים של רויס הפוכה לחלוטין מכוונתו המקורית, ולמעשה אין הוא אחראי למתודולוגיה זו.

יש לציין שמתודולוגיית מפל המים השפיעה עמוקות על תעשיית התוכנה והיא הייתה, ונכון לתחילת המאה העשרים ואחת - עודנה, מקור עיקרי לבעיות בפרויקטים לפיתוח תוכנה.

## ראו גם
* מפל-המים
* מתודולוגיית פיתוח תוכנה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים




קטגוריה:מהנדסי תוכנה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של קליפורניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
וילהלמסהאפן

שמאל|ממוזער|250px|הקיסר וילהלם הראשון, על שמו נקראת העיר
שמאל|ממוזער|250px|אזור הנמל והמוזיאון הימי
**וילהלמסהאפן** (בגרמנית: **Wilhelmshaven**) היא עיר נמל בסקסוניה התחתונה שבגרמניה. היא נמצאת בחוף המערבי של יאדבוזן (Jadebusen, מפרץ יאדה שבים הצפוני). אוכלוסייתה מנתה 83,238 נפש ב-2006.

## תולדותיה
וילהלמסהאפן היא עיר חדשה יחסית במונחים גרמניים. היא נוסדה ב-1869 על ידי וילהלם הראשון מלך פרוסיה, בשל הצורך בבסיס ימי לצי הפרוסי המתפתח.

במקום ניצב מבצר, ה"זיבטסבורג" (Sibetsburg) לפחות משנת 1383; המבצר הוחזק על ידי פירטים והוחרב ב-1433 על ידי ברית ערי הנזה. ארבע-מאות שנים לאחר מכן תכננה ממלכת פרוסיה להקים צי ונמל בים הצפוני. ב-1853 הסדיר הנסיך אדלברט מפרוסיה את חוזה יאדה (Jade-Vertrag) עם הדוכסות הגדולה של אולדנבורג. על פי תנאי החוזה נמסרו לידי פרוסיה 3.13 קמ"ר מהטריטוריה האולדנבורגית במפרץ יאדה. וילהלם הראשון (שנעשה לימים הקיסר הגרמני הנושא אותו שם) חנך את הנמל שש-עשרה שנים לאחר מכן והעניק לו את שמו. 

וילהלמסהאפן צמחה והפכה לאחת מערי הנמל החשובות של גרמניה. דוכסות אולדנבורג גם היא הפיקה תועלת מן הנמל; סמוך לווילהלמסהאפן נוסדה על אדמת הדוכסות העיר ריסטרינגן (Rüstringen). ב-1937 אוחדו וילהלמסהאפן וריסטרינגן.

במלחמת העולם השנייה הופצצה העיר על ידי מטוסי בנות הברית בשל היותה הבסיס הימי הראשי של הצי הגרמני. בהפצצות נחרבו שני שלישים מבנייני העיר.

## וילהלמסהאפן ופרשת אקסודוס
במסגרת מבצע "אואזיס" של הצבא הבריטי גורשו כ-4500 מעפילי האנייה "אקסודוס-1947" / 'יציאת אירופה תש"ז' לגרמניה.
תחילה, בראשית חודש ספטמבר 1947, הועברו המעפילים הועברו למחנות אמסטאו  ופופנדורף, שהיו מותאמים יותר לשהייה בתקופת קיץ.
עם התקרב החורף, בחודש נובמבר 1947, הועברו המעפילים למבנים של בסיסי צבא בעיר אמדן ובבסיס חיל הים Admiral-Armin-Zimmermann-Kaserne בזנגוורדן שליד וילהלמסהאפן.
בחודש ספטמבר 2019 נערך מסע של "צוות מורשת אקסודוס" לגרמניה ובמהלכו הוצבו שלטי הנצחה באמדן, זנגוורדן ובבסיס חיל הים הגרמני, על שם האדמירל ארמין צימרמן, בזנגווארדן.

## וילהלמסהאפן כיום
לאחר המלחמה שימש הנמל לא רק לצרכים צבאיים, אלא גם למסחר ולתיירות. כיום שוב משמש הנמל כבסיס הימי הראשי של גרמניה בים הצפוני. זהו הנמל השלישי בגודלו במדינה אחרי המבורג והנמל המשותף של ברמן וברמרהאפן, והוא משמש בעיקר לטעינה ופריקה של דלק ומוצריו. מלבד הצי המלחמתי, מקורות התעסוקה העיקריים של וילהלמסהאפן הם התעשיות הכימיות ובתי הזיקוק לנפט. עם זאת, אחוז המובטלים בעיר הוא הגבוה ביותר במערבה של המדינה. צנרת מקשרת את מסוף הדלק ובתי הזיקוק עם מרכזי תעשייה אחרים בגרמניה. בווילהלמסהאפן קיימת גם אוניברסיטה למדעים שימושיים (Fachhochschule), בה לומדים הנדסה ומינהל עסקים.

## אתרי תיירות

בווילהלמסהאפן ישנו אקווריום ובו בעלי חיים ימיים מן הים הצפוני. סימן ההכר של העיר הוא ה- Kaiser-Wilhelm-Brücke ("גשר הקייזר וילהלם"), החוצה את הכניסה למפרץ יאדה. הוא נבנה ב-1908, אורכו 159 מ' ובעבר היה הגשר התלוי הגדול ביותר באירופה. התצוגות העיקריות של המוזיאון הימי הן המשחתת "מלדרס" (Mölders), צוללת וכלי שיט מלחמתיים קטנים כמו גם תצוגה של תולדות הצי הגרמני מן המאה ה-19 ואילך.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:סקסוניה התחתונה: ערים
קטגוריה:גרמניה: ערי חוף
קטגוריה:גרמניה: ערי נמל
קטגוריה:הצי הגרמני
קטגוריה:פרוסיה: צבא וביטחון
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1869
קטגוריה:הים הצפוני: ערי נמל
אל-ג'זארי

ממוזער|דיאגרמה מספר של אל-ג'זארי
ממוזער|משאבה הלקוחה מכתבי אל-ג'זארי
ממוזער|150px|שעון הפיל הלקוח מכתבי אל-ג'זארי

**בדיע א־זמאן אבו אל-עז בן אסמאעיל בן א־רזאז אל־ג'זארי** (בערבית: **بديع الزمان ابو العز بن إسماعيل بن الرزاز الجزري**; 1136 – 1206) היה איש אשכולות מוסלמי: מלומד, ממציא, מהנדס, אומן ואמן. ידוע בעיקר בשל "ספר הידע של התקנים מכניים גאוניים" (בערבית: الجامع بين العلم والعمل النافع في صناعة الحيل; 1206) שבו תיאר 50 התקנים מכניים מלאי המצאות והפתעות מסוגים שונים, יחד עם הוראות כיצד לבנות אותם.

## רקע היסטורי
דבר אינו ידוע על חייו של אל ג'זארי מלבד מה שכתוב בהקדמה לספרו. בזמן כתיבת הספר הוא היה בשירותו של נאסיר אל דין, השליט הארתוקי בדיארבקיר. הוא שרת את משפחת המלוכה החל ב-1181 (577 להג'רה) אצל השליט נור אל-דין מוחמד (אביו של נאסיר) והיה בשרות המשפחה, אצל אביו ואחיו של נאסיר, שקדמו לו, במשך עשרים וחמש שנים.

הארתוקים היו שושלת טורקמנית מצאצאי ארתוק ביי, מצביא מוסלמי שהיה מושל ירושלים ב-1086. במאה ה-12 השליטים הארתוקים שמרו על ממלכה עצמאית מול שכנותיה החזקות יותר, הסלג'וקים, הביזנטים והצלבנים. עם כניסתו של צלאח א-דין האוטונומיה שלהם כמעט הסתיימה. ב-1181 נור אל-דין הגיע להסדר עם צלאח א-דין אשר במסגרתו הוענקה לו דיארבקיר. בספר אל ג'זארי מתאר את הדלת שהכין לארמון בדיארבקיר וסביר להניח שזה היה משכנו בכל התקופה.

אל ג'זארי היה מהנדס מעשי ואמן יותר מאשר תאורטיקן. חלק ניכר ממכונותיו מבוסס על ניסוי וטעייה. דונלד. ר. היל, מתרגם ה"ספר הידע של התקנים מכניים גאונים", מונה 11 עותקים ידועים. הספר היה ככל הנראה פופולרי מאוד, משום שבהשוואה לספרים מתקופה זו, נותרו מספר רב של עותקים של כתב היד עד ימינו .

חלק מעבודתו של אל ג'זארי נוצר בהשראת מכונות קודמות, למשל שעון הטירה המונומנטלי שלו מתייחס לשעון מים מוקדם אשר מיוחס לארכימדס בפרק המזרקות הוא מצטט את האחים בנו מוסא וחולק על מערכת הבקרה שלהם. בפרק על החליל המתמיד הוא מצטט עבודה שאבדה עם השנים של חיבת אללה ועוד. אל ג'זארי מתאר את השינויים והשיפורים שהוא עשה לעבודה של קודמיו, אבל מוסיף התקנים, טכניקות ורכיבים שהם חידושים מקוריים אשר אינם מופיעים למיטב ידיעתינו אצל איש מקודמיו.

## מנגנונים ושיטות
הספר כולל חמישים התקנים מכניים המחולקים לשש קטגוריות:
* עשרה שעוני מים ושעונים המבוססים על נרות
* עשרה כלים המיועדים להפך את המשתה ליותר מעניין ומשעשע
* עשרה כדים ואגנים המיועדים לרחצה לפני התפילה או להקזת דם
* עשר מזרקות המשנות את צורתן לסירוגין
* חמש משאבות מים
* חמש המצאות ייחודיות ובהן דלת הארמון בדיארבקיר, "רב בריח" ומכשיר מדידה
כל התקן מלווה בהסבר מילולי ובשרטוטים. עיקר תרומתו של אל ג'זארי היא במנגנונים ייחודיים:

## לקריאה נוספת


* Al-Jazarí, **The Book of Knowledge of Ingenious Mechanical Devices : Kitáb fí ma'rifat al -hiyal al-handasiyya**, Springer, 1973
* Hill, Donald Routledge, **A History of Engineering in Classical and Medieval Times**, 1996 http://books.google.com/books?id=jGShLU3xKsgC



## קישורים חיצוניים

* המכונות של אל-ג'זארי
* "אל-ג'זארי המהנדס הגאון" - באתר למורשת מוסלמית
* המכונות של אל-ג'זארי ושל טאקי אל-דין
* הרובוט המכני מהמאה ה-13, אתר אוניברסיטת שפילד
* שעון המים של הטווסים של אל ג'זארי - דגם שנבנה במכון דוידסון לחינוך מדעי
* ספר היידע של התקנים מכניים מופלאים - בלוג בעברית המוקדש לספר
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהנדסים
קטגוריה:ממציאים
קטגוריה:ערבים
קטגוריה:ילידי 1136
קטגוריה:נפטרים ב-1206
רצח העם במזרח טימור

**רצח העם במזרח טימור** היה מלחמה ורצח עם שהחלה ב-7 בדצמבר 1975 עם תחילת "מבצע לוטוס" ונגמרה ב-1999 במזרח טימור. כרבע מאוכלוסיית מזרח טימור (בין 60 אלף ל-180 אלף חיילים ואזרחים) נרצחה על ידי הצבא האינדונזי לאחר פלישה וכיבוש המדינה על ידי אינדונזיה. בנוסף לרצח אזרחים, בוצע גם עיקור מסיבי של נשים טימוריות, על ידי הזרקת חומרים מעקרים לגופן, במסווה של חיסון נגד מלריה.

הנשיא האינדונזי שהורה על הפלישה של 35 אלף חיילים אינדונזים למזרח טימור היה סוהארטו. חלק גדול מהנשק ששימש לרצח, מומן בעקיפין מכספים אמריקאיים.

ארצות הברית הצטרפה לשאר העולם בגינוי הפלישה האינדונזית, אך מאחורי הקלעים פעלה נגד כל ניסיון למנוע את המשך רצח העם. כך ניתן להתרשם, למשל, מעדותו של השגריר האמריקאי לאו"ם דניאל פטריק מויניהאן שבזכרונותיו כתב כי "ארצות הברית הייתה מעוניינת שהדברים יקרו כפי שהם קרו, ופעלה לשם כך. מחלקת המדינה רצתה שהאו"ם יהיה בלתי יעיל לחלוטין בכל פעולה שינקוט. משימה זו ניתנה לי ובצעתי אותה לא ללא הצלחה".

האירועים עובדו לסרט עלילתי בשם באליבו משנת 2009.

## הערות שוליים

קטגוריה:מזרח טימור: היסטוריה
מזרח טימור
קטגוריה:אינדונזיה: היסטוריה
קטגוריה:פשע באסיה
ה' בניסן

פרשת בר המצוה של ילד שנולד ה' ניסן היא בחלק מהשנים הפשוטות פרשת ויקרא, אך בשנים פשוטות מקביעות (הכז, בשה וגכה) פרשת בר המצוה היא פרשת צו. בשנים מעוברות, פרשת בר המצווה, ברוב השנים, היא פרשת מצורע, אבל בשנים מקביעות (זחג) פרשת בר המצוה היא פרשת תזריע
## חגים ומועדים
* קורבן שלומיאל בן צורישדי נשיא שבט שמעון

## אירועים היסטוריים
* ה'תרע"ז – ג'מאל פאשה, מושלה הצבאי של ארץ ישראל מטעם האימפריה העות'מאנית, מוציא צו לגירוש תושבי יפו ותל אביב
* ה'תרצ"ג – גרמניה הנאצית – מוכרז יום החרם נגד בתי עסק בבעלות יהודים, במהלכו מנעו אנשי האס אה מאנשים להיכנס לבתי-עסק אלו, בזזו אותם והשמידו סחורה
* ה'תשפ"ג – ראש הממשלה בנימין נתניהו פיטר את שר הביטחון יואב גלנט, לאחר שזה דרש לעצור את חקיקת הרפורמה המשפטית, הדבר גרר מחאות המוניות ברחבי הארץ

## נולדו
* ה'תקע"ה – שמואל פרנקל, רב ואדמו"ר של חסידות דאראג
* ה'תרנ"ט – הלל אופנהיימר, בוטנאי ישראלי (נפטר ב-ה'תשל"א)
* ה'תש"א – הרב אשר טננבוים, מנהל ועד הישיבות ורבה של שכונת גבעת שאול בירושלים  (נפטר ב-ה'תשע"ג)
* ה'תשכ"ד – קרן מור, שחקנית וקומיקאית ישראלית
* ה'תשכ"ד – מוטי איוניר, כדורגלן ישראלי ומאמן כדורגל
* ה'תשל"ו – סנדי בר, דוגמנית ושחקנית ישראלית

## נפטרו
* ה'תקפ"ה – הרב אברהם יהושע העשיל, האוהב ישראל מאפטא.
* ה'תרס"ב – הרב שניאור זלמן פרדקין, מרבני היישוב הישן (נולד ה'תק"צ)
* ה'תרפ"ד – הרב צבי אלימלך שפירא האדמו"ר מבלאז'וב
* ה'תש"כ – הרב אליעזר קרסיק יו"ר אגודת חסידי חב"ד בישראל, רב קהילת חב"ד ומנהל ישיבת אחי תמימים בתל אביב
* ה'תשכ"ט – אבא חושי, פוליטיקאי ישראלי
* ה'תשנ"ז – פרופ' נחמה ליבוביץ, חוקרת ומלמדת תנ"ך, כלת פרס ישראל

----
* ד' בניסן – ו' בניסן
* ניסן

ז05
י05
ו' בניסן

פרשת בר המצוה של ילד שנולד ו' ניסן היא ברוב מהשנים הפשוטות פרשת צו, אך בשנים פשוטות מקביעות (השא וזחא) פרשת בר המצוה היא פרשת ויקרא. בשנים מעוברות, פרשת בר המצווה, ברוב השנים, היא פרשת מצורע, אבל בשנים מקביעות (השג) פרשת בר המצוה היא פרשת אחרי מות

## חגים ומועדים
* קורבן אליסף בן דעואל נשיא שבט גד

## אירועים היסטוריים
* ה'תש"ט – החלה העלייה ההמונית של יהדות לוב
* ה'תשס"ט – בנימין נתניהו מציג את ממשלתו השנייה בפני מליאת הכנסת ומתחיל לכהן כראש ממשלת ישראל
* ה'תשע"ט – הגשושית הישראלית הראשונה, בראשית, התרסקה על אדמת הירח.
* ה'תשפ"ד – המתקפה האיראנית על ישראל באפריל 2024

## נולדו
* ה'תרמ"ה – הרב אריה לוין, הצדיק הירושלמי המכונה 'רבי האסירים'. (נפטר ה'תשכ"ט)
* ה'תרס"ז – אברהם ברוידס, "משורר הנוער העובד" (נפטר ה'תשל"ט).
* ה'תרפ"ח – הרב יוסף ליברמן, ראש כוללי האברכים של כולל שומרי החומות, פוסק חשוב, בפרט בתחום המצוות התלויות בארץ. (נפטר בה'תשפ"ג)
* ה'תשי"ח – אשר כהן, מרצה ופרופסור חבר באוניברסיטת בר-אילן
* ה'תשמ"ד – לירון ויצמן, אשת טלוויזיה ורדיו ישראלית

## נפטרו
* ה'שנ"ז – רבי שמואל יהודה קצנלנבוגן (מהרשי"ק), דרשן, מרא דאתרא וראש ישיבה בוונציה. (נולד בה'רפ"א)
* ה'תכ"ו – רבי יעקב בן אליעזר אשכנזי (תמרליש), מקובל וראש ישיבה בקרמניץ ובוינה.
* ה'תרס"ה – הרב אהרן שמואל אסאד רבה של סרדהאלי שבסלובקיה (נולד ה'תק"ץ)
* ה'תרפ"ג – הרב מנחם מנכין היילפרין, מקובל ירושלמי
* ה'תרפ"ח – הרב מאיר דן פלוצקי, מרבני יהדות פולין בתחילת המאה ה-20, מחבר הספר כלי חמדה על התורה.
* ה'תש"ז – רבי אהרן ראטה, אדמו"ר, מייסד חבורת שומר אמונים, שממנה צמחו חסידויות "שומרי אמונים", "תולדות אהרן" (הנקראת על שמו), "תולדות אברהם יצחק" ועוד (נולד תרנ"ה).
* ה'תשמ"ה – מארק שאגאל, צייר יהודי (נולד ה'תרמ"ז).

----
* ה' בניסן – ז' בניסן
* ניסן

ז06
י06