open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
43 Things

**** (תרגום חופשי לעברית: 43 דברים) הייתה רשת חברתית מקוונת שאפשרה למשתמשיה ליצור ולנהל יעדים אישיים או מקצועיים אשר אותם הם מעוניינים להגשים. הרשימות אותם יצרו המשתמשים היו חייבות לכלול 43 פריטים לכל היותר. לאחר מכן האתר סייע להתקדם אל עבר השלמת היעדים ואפשר למשתמשים לתעד את ההתקדמות שלהם על ידי כתיבת הודעות ופרסום תמונות הקשורות למטרות השונות שאותה הם מעוניינים להגשים.

בנוסף לכך, האתר גם העניק למשתמשים את האפשרות לשאוב השראה מיתר חברי הקהילה, על ידי צפייה ביעדים הפופולריים ביותר באתר, או על ידי צפייה ברשימות יעדים של משתמשים מסוימים באתר מרחבי העולם, ולשקול אף לאמץ יעדים אהובים במיוחד של משתמשים אחרים. בחירת יעד אשר כבר קיים באתר מקשר את המשתמש לפרופילים של המשתמשים האחרים המקווים גם הם להשלים מטרה זו ו/או לפרופילים של משתמשים אשר כבר הצליחו להשלים את היעד. באופן זה ניתן היה לשאול את המשתמשים האחרים שאלות הנוגעות לאופן בו הם הצליחו להתקדם או להשלים את אותו היעדים, ולעיתים אף לשאוב רעיונות, השראה או מוטיבציה ממשתמשים אחרים או לספק למשתמשים אחרים רעיונות השראה או מוטיבציה.

האתר הושק ב-1 בינואר 2005, על ידי חברת Robot Co-op, חברה קטנה הממוקמת בסיאטל.

נכון ליולי 2012 היו רשומים באתר מעל ל-3 מיליון משתמשים. האתר נסגר עם תחילת שנת 2015.

בשנת 2005 האתר זכה בפרס Webby בקטגוריית אתר הרשת החברתית הטוב ביותר.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
קטגוריה:רשתות חברתיות מקוונות
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2005
מרכז הקצה

**מרכז הקצה** או בשמו המלא "**מרכז הקצה לאמנות, תרבות וחברה בגליל**" היה מוסד ללא כוונות רווח בנהריה. המרכז הוקם בשנת 2006 על ידי זוג האמנים יצחק דה לנגה ולי רמון, בתגובה למלחמת לבנון השנייה. המרכז נסגר בסוף שנת 2017.

## גלריה לאמנות
מרכז הקצה הפעיל גלריה לאמנות בה הציגו בתערוכות יחיד אמנים ישראלים בכירים, בהם שמואל כץ, חיים מאור, ז'אק ז'אנו, רפי פרץ, יעקב שטיינהרט, רות קסטנבאום, דרור בן עמי, מריק לכנר, חיה גרץ-רן, דוד גרשטיין, יואל גילינסקי, אברהם אילת, משה קסירר ועוד. כמו כן, טיפח המרכז אמנים צעירים בראשית דרכם כגון קרן מאי-מטקלף ואורן סומך, יהונתן כיס-לב ורינת בלסון. במלאת 75 לעיר נהריה קיים מרכז הקצה סדרת תערוכות אשר עסקו בנהריה העיר, וביניהן הוצגו צילומי הפסיפס הביזנטי הנמצא בנהריה ואינו חשוף לציבור. הגלריה תרמה להרחבת פעילות האמנות בצפון, ובמקביל משתמשת באמנות ככלי לפעילות קהילתית.

## פעילות קהילתית
[300px|ממוזער|בשנת 2011 הופקה והוצגה בגלריה "מרכז הקצה" תערוכת צילומים של פסיפס [הכנסייה הביזנטית בנהריה. היה זה ביוזמת האמנית והאוצרת לי רמון. בנוסף לצילומי הפסיפס העתיק, הוצגה בתערוכה רפליקה במידות 1:1 (193X91 ס"מ) של המוטיב המרכזי של הפסיפס: זוג טווסים ואמפורת מים, הנמצאים מעל האפסיס המרכזי. הרפליקה נעשתה על ידי תלמידי בית הספר לחינוך מיוחד "אילנות", בהדרכתה של לי רמון]]
מרכז הקצה פעל באמצעות האמנות לחיזוק תחושת השייכות לעיר ולאזור, ולטיפוח גאווה וזהות מקומית באמצעות הפעלת פרויקטים קהילתיים עם קהלים שונים: הציבור הכללי, מבוגרים בני נוער וילדים. אוכלוסיות מיוחדות כמו נוער בסיכון (היחידה לקידום נוער, פרויקט חממה) קשישים, ניצולי שואה, נוער בעלי נכויות שונות (פיזיות, חושיות ובעלי פיגור שכלי) וכן באמצעות קיום מפגשים בין ערבים ויהודים.

## פעילות להשבת החיילים החטופים
מרכז הקצה היה שותף במאבק להשבת חטיפת חיילי צה"ל בגבול לבנון (2006), באמצעות מספר תערוכות אמנות שנדדו ברחבי הארץ, ביניהן:
*"במבט חטוף" תערוכת צילום בהשתתפות אודי גולדווסר נפתחה בדצמבר 2006, והציגה 79 צילומים של בכירי הצלמים בישראל, כמו זיו קורן, אבי גנור, אברהם אילת, גיא רז, ורדי כהנא וג'ואל קנטור. התערוכה הוצגה בין היתר במשכן הכנסת.
*"כשהכריש והדג נפגשו לראשונה" תערוכת איורים על פי סיפור שכתב גלעד שליט כשהיה בן 11. עמותת הקצה הזמינה את אגודת המאיירים לאייר את הסיפור, ועשרות אומנים ומאיירים נרתמו ליוזמה. התערוכה שהופקה על-פי הסיפור נדדה ב-11 תחנות וביניהן משכן הכנסת, בית אריאלה בתל אביב, מוזיאון אשדוד לאמנות, בית אוריאל על הכנרת, וכן בפרלמנט האירופי בבריסל. הסיפור והאיורים שבתערוכה יצאו כספר ילדים בהוצאת כנרת זמורה ביתן.

## קישורים חיצוניים

*
*
*גלריית הקצה יוזמת פעילויות שונות לכבוד 75 שנה לנהריה, באתר בית ליברמן – המוזיאון לתולדות העיר נהריה, 1 בינואר 2011
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נהריה: תרבות
קטגוריה:ישראל: גלריות לאמנות
ההסכם האנגלו-עיראקי (1922)

ממוזער|ימין|עותק של ההסכם האנגלו עיראקי משנת 1925
**ההסכם האנגלו-עיראקי** משנת 1922 נחתם בין ממשלת בריטניה ששלטה בעיראק מכוח מנדט של חבר הלאומים, ובין ממשלתה של עיראק

לאחר מלחמת העולם הראשונה חולקו שטחי האימפריה העות'מאנית במזרח התיכון בין צרפת ובריטניה. המחוזות העות'מאניים לשעבר, בגדאד, מוסול ובצרה הושמו תחת שלטון מנדט בריטי שנקרא "המנדט הבריטי על מסופוטמיה". בוועידת קהיר (1921) הוחלט לסיים את "המנדט על מסופוטמיה" ולהשליט על עיראק את השושלת ההאשמית. צעד זה אמור היה להיות מאושר במשאל עם ולהסתיים בחתימת הסכם עם בריטניה. ב-23 באוגוסט 1921 פיצו הבריטים את פייסל איבן חוסיין על הפלתו מכס מלכותו קצרת הימים בסוריה ביולי 1920 על ידי הצרפתים, והמליכו אותו על שטחי המנדט הבריטי על מסופוטמיה ששינו שמם לממלכת עיראק. 

גם לאחר המלכתו של פייסל, הממלכה החדשה המשיכה להיות מדינה הנשלטת על ידי בריטניה במסגרת מנדט של חבר הלאומים.

הסדר זה, מנדט של חבר הלאומים, לא היה לרוחם של הלאומנים העיראקים, וגם לא של הבריטים שנציגיהם בפרלמנט התלוננו על העלות הגבוהה של החזקת הצבא בעיראק. הלאומנים העיראקים חפצו במידה רבה יותר של עצמאות, ואילו הבריטים רצו לשמור על האינטרסים הצבאיים והאסטרטגיים של בריטניה, ועל שליטה בתעשיית הנפט, אך להמעיט את מעורבותם בענייניו הפנימיים של האזור. הדרך שנבחרה להשגת מטרות אלו הייתה כריתת הסכם שיעגן את מעמדה של עיראק כמדינה עצמאית, אך ישמור על תלותה בבריטניה, ועל היכולת הבריטית לשלוט במשאביה ובנכסיה האסטרטגיים והטריטוריאליים.

משא ומתן על ההסכם התקיים במהלך שנת 1922. בתחילת יולי 1922 התפטר שר המסחר של עיראק בגלל תנאי האמנה. 

ההסכם נחתם על ידי הנציב הבריטי סיר פרסי קוקס ב-10 באוקטובר 1922. הלאומנים העיראקים שהרכיבו את ממשלת עיראק ואת הפרלמנט העיראקי שהיה צריך לאשרר את ההסכם לא ראו את ההסכם בעין יפה. ההסכם אושר על ידי הפרלמנט העיראקי רק בשנת 1924 לאחר שתקופתו נקבעה לארבע שנים.

עיקרי ההסכם היוו הכרה ב"ריבונותה הלאומית" של עיראק, תוך חיובה להיעזר ב"סיועה ועצתה" של בריטניה בכל הנוגע למדיניות החוץ, ומחויבויותיה הכלכליות. בריטניה, מצידה, תסייע לעיראק להקים מוסדות עצמאיים ותמליץ על קבלתה לחבר הלאומים.

ההסכם נשאר בתוקפו עד לשנת 1930. ב-1926 הוארך תוקפו ל-25 שנה, אך במקביל החל משא ומתן לניסוחו מחדש. ב-1930 הוחלף ההסכם בהסכם חדש.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-20
אנגלו-עיראקי 1922
אנגלו-עיראקי 1922
קטגוריה:המזרח התיכון: היסטוריה
ליליה סקלה

**לילה סקלה** (באנגלית: **Lilia Skala**; 28 בנובמבר 1896 – 18 בדצמבר 1994) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית-אוסטרית מועמדת פרס אמי, שני פרסי גלובוס הזהב
ופרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1963 על תפקידה בסרט "חמש נזירות וגבר אחד".

## ביוגרפיה
נולדה בשם לילה סופר בווינה.
אמה קתרין סקלה הייתה קתולית ואביה היה ג'וליוס סופר היה יהודי.
סקלה היא בוגרת מגמות אדריכלות והנדסה מ"אוניברסיטת דרזדן".
נאלצה לברוח ממולדתה בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 עם בעלה היהודי אריק ושני בניה הקטנים מפני הכיבוש הנאצי.
סקלה אף הצליחה לשחרר את בעלה מהכלא הנאצי כשנעצר לאחר שהצליחה לשחד את שומרי הכלא.
לצורך ההמלטות השתמשה בשם משפחתה של אמה "סקלה" והיגרה לאנגליה ומשם לארצות הברית.
מיד לאחר שהיגרה לניו יורק החלה סקלה ללמוד אנגלית במטרה לפתח קריירת משחק מקצוענית.

סקלה מתה מנסיבות טבעיות ב-18 בדצמבר 1994 בכפר ביי שור שבניו יורק.

נכדתה השחקנית ליבי סקלה נוהגת מדי שנה להעלות מופע ביוגרפי יחיד לזכרה בשם "לילה!".

## קריירה
סקלה החלה את דרכה בבימות תיאטרון באוסטריה ובהופעות קטנות בסדרות טלוויזיה.
התגלתה לראשונה בשנות ה-50 של המאה ה-20 בסרט המוזיקלי "קרא לי מאדאם" בו שיחקה בתפקיד קטן ובסדרות "אלפרד היצ'קוק מגיש" ו"Kraft Television Theatre" בהן שיחקה כשחקנית אורחת.
ערכה את הופעתה הזכורה והמפורסמת ביותר בשנת 1963 בדרמה של ראלף נלסון "חמש נזירות וגבר אחד" בתפקיד האם מריה הנזירה אשר הקנה לה מועמדויות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב.
היא שיחקה בסרט נוסף של נלסון "צ'ארלי" בתפקיד ד"ר אנה סטראטוס, ההופכת את המוגבל צ'ארלי גורדון (קליף רוברטסון) לגאון.

סקלה הייתה מועמדת לפרס אמי בשנת 1976 על הופעתה בדרמת הטלוויזיה הפוליטית "אלינור ופרנקלין" בתפקיד המחנכת הצרפתייה מרי סובסטרה, המנטורית וחברתה של אלינור רוזוולט (ג'יין אלכסנדר).
בשנת 1977 הועמדה סקלה בפעם השנייה לפרס גלובוס הזהב בתפקיד משנה על הופעתה בדרמה המוזיקלית של ג'יימס אייבורי "רוזלנד" בתור הרקדנית הסלונית רוזה. 

את הופעותיה המשמעותיות האחרונות עשתה סקלה בשנת 1983 בדרמה המוזיקלית המצליחה "פלאשדאנס", בה שיחקה בתור חנה לונג - המורה לריקוד והמנטורית של אלכס אוונס (ג'ניפר בילס), ובשנת 1987 במותחן הפסיכולוגי "שם המשחק".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:מהגרות מאוסטריה לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מאוסטריה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1896
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1896
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1994
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1994
ללנינגרד, העיר הגיבורה

**ללנינגרד, העיר הגיבורה** (ברוסית: **Городу-герою Ленинграду**) הוא אובליסק הניצב בעיר סנקט פטרבורג (לשעבר לנינגרד) שברוסיה. האובליסק נחנך במאי 1985, לציון מלאת ארבעים שנה לניצחון ברית המועצות על גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.

לנינגרד הייתה הראשונה לקבל את התואר הסובייטי "עיר גיבורה" ב-1945, לאחר תום המלחמה, שבמהלכה עמדה במצור הקטלני ביותר בהיסטוריה האנושית, שהוטל עליה על ידי הצבא הגרמני והצבא הפיני (1941-1944).

האובליסק ניצב בכיכר ווֹסטאניה (Восстания; כיכר ההתקוממות). גופו עשוי גרניט, שנכרה ממחצבה הסמוכה לעיר. חתך האובליסק בשליש התחתון שלו הוא מחומש, ולחלקו הגבוה יותר יש חתך של כוכב מחומש.

בראש האובליסק קבוע כוכב מחומש מפלדת אל-חלד. גוף האובליסק מוקף בחלקו התחתון בזר ארד מעוגל. מתחתיו הוצמדו לפאותיו תבליטי ארד, המתארים את הגנת לנינגרד בימי המצור, וכן תבליט של אות מסדר לנין.

גובה האובליסק הוא 36 מטרים, מהם 9 מטרים בבסיס, 22.5 מטרים בחלקו המרכזי ו-4.5 מטרים בחלקו העליון (הכוכב והתורן שתחתיו). הוא ניצב על גבי בסיס עגול בקוטר של 9 מטרים. קוטר הכוכב שבראשו הוא 1.8 מטרים. משקלו כולל הבסיס הוא כ-750 טון.

האובליסק עוצב על ידי האדריכלים ולדימיר סרגייביץ' לוקיאנוב וא"א אלימוב.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אובליסקים
קטגוריה:סנקט פטרבורג: מבנים
קטגוריה:רוסיה: אנדרטאות למלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנדרטאות המצור על לנינגרד
קטגוריה:סנקט פטרבורג: אנדרטאות
דייוויד לוגן

**דייוויד קייל לוגן** (באנגלית: **David Kyle Logan**; נולד ב-26 בדצמבר 1982 בשיקגו, אילינוי) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-פולני ששיחק בנבחרת פולין. ההופעה הראשונה שלו במדיה הייתה ביורובאסקט 2009 שנערך בפולין. שיחק בעבר במכבי תל אביב בעונת 2012/13.

## הקריירה המקצוענית
בעונת 2005/2006 חתם לוגן בפאביה האיטלקית. בדצמבר 2005 הוא הגיע לישראל וחתם בהפועל רמת השרון. באותה עונה הוא סיים עם ממוצע של 15.4 נקודות ב-22 משחקים. בעונת 2006/2007 חזר לארצות הברית והצטרף לפורט וורת' פליירס מליגת הפיתוח של ה-NBA, אך כעבור שבעה משחקים הצטרף לסטארוגארד גדנסקי הפולנית. בעונת 2007/2008, חתם במדי טורוב והוליך את קבוצתו לשמונה הגדולות של היורוקאפ עם ממוצע של 18.6 נקודות למשחק. כעבור שנה הצטרף לפרוקום סופוט, ובעונתו הראשונה ביורוליג סיים עם ממוצעים של 16.9 נקודות ו-2.7 אסיסטים.

בעונתו השנייה היה לאחד השחקנים הבולטים ביורוליג, לאחר שהוליך את הפולנים לראשונה בהיסטוריה עד לשלב ההצלבה ואף לניצחון בודד בסדרה מול אולימפיאקוס. באותה עונה סיים עם ממוצעים של 15.3 נקודות ו-3.4 אסיסטים ב-56% מהשדה. לאחר שהספיק לזכות בשתי אליפויות מקומיות עם פרוקום, הפך לאחד השחקנים המבוקשים באירופה, והוחתם על ידי אלופת ספרד דאז, קאחה לבוראל ויטוריה.

ב-2010/2011 העמיד ממוצעים של עשר נקודות ו-2.4 אסיסטים ביורוליג, ו-8.3 נקודות בליגה הספרדית. לוגן, בעל אזרחות פולנית, שיחק בנבחרת הלאומית ביורובאסקט 2009 והציג ממוצעים של 15.5 נקודות ו-4.5 אסיסטים למשחק, שהעמידו במקום השלישי באסיסטים ובמקום החמישי בקלעים באליפות.

בעונת 2011/2012 שיחק לוגן בפנתינאיקוס היוונית שבה חלה צניחה בממוצעים שלו, עם 6.5 נק' ואסיסט ב-15 דק' בממוצע ביורוליג.

באוגוסט 2012 חתם דייוויד לוגן בקבוצת מכבי תל אביב לחוזה לשתי עונות, ובכך המשיך את מכירת השחקנים המסיבית של קבוצת הכדורסל היוונית פנאתינאיקוס בשל קשיים כלכליים שהמועדון נכנס אליו.

באוגוסט 2013 חתם דייוויד לוגן באלבה ברלין לשנתיים. בקיץ 2014 חתם לשנתיים בדינאמו סאסארי שאיתה הוא זכה באליפות וגם העפיל ליורוליג, בקיץ 2016 חתם בריטאס וילנה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים פולנים
קטגוריה:כדורסלני א.ס. רמת השרון
קטגוריה:כדורסלני פורט וורת' פליירס
קטגוריה:כדורסלני פרוקום סופוט
קטגוריה:כדורסלני סאסקי בסקוניה
קטגוריה:כדורסלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני אלבה ברלין
קטגוריה:כדורסלני דינמו סאסארי
קטגוריה:כדורסלני ריטאס וילנה
קטגוריה:כדורסלני אבלינו
קטגוריה:כדורסלני שטרסבורג
קטגוריה:כדורסלני בנטון טרוויזו
קטגוריה:שיקגו: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת אינדיאנה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1982
הישאם קנדיל

**הישאם קנדיל** (בערבית: **هشام قنديل**; נולד ב-17 בספטמבר 1962) הוא מדינאי מצרי שכיהן כראש ממשלת מצרים, תחת נשיא מצרים מוחמד מורסי, מאוגוסט 2012 ועד יולי 2013.
## ביוגרפיה
בשנת 1984 קיבל תואר ראשון מהמכללה להנדסה של אוניברסיטת קהיר. הוא יצא ללימודים בארצות הברית, סיים תואר שני באוניברסיטת המדינה של יוטה, ודוקטורט בהנדסה ביולוגית וחקלאית מאוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית.

בשנים 1995–2005 עבד במרכז לחקר המים במצרים ושימש מומחה בכיר למים בבנק האפריקאי לפיתוח בתוניסיה. ב-21 ביולי 2011 מונה לשר המים בממשלתו של עיסאם שרף, והמשיך בתפקיד זה בממשלתו של כמאל גנזורי.

ביולי 2012 הטיל נשיא מצרים, מוחמד מורסי, על קנדיל להרכיב ממשלה חדשה, שתחליף את הממשלה הזמנית שבראשות כמאל גנזורי. ב-2 באוגוסט הציג קנדיל את ממשלתו החדשה, המונה 35 שרים, ובהם שר ההגנה, הגנרל מוחמד חוסיין טנטאווי, שר החוץ, כאמל עמרו ושר האוצר, ממתאז א-סעיד.

עקב הדחת מורסי מתפקידו בידי הצבא, קנדיל הוחלף בחאזם אל-בבלאווי, שמונה במקומו לתפקיד ראש ממשלת מצרים.

בדצמבר 2013 נעצר על ידי משטרת מצרים לאחר שניסה לברוח לסודאן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת מצרים
קטגוריה:שרי ממשלת מצרים
קטגוריה:מנהיגים מצרים שהודחו במהפכה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קהיר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של יוטה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1962
יש דין ויש דיין

**יש דין ויש דיין** הוא ביטוי תאולוגי המופיע במקורות היהדות, המבוסס על האמונה בשכר ועונש אלוהיים. גם היפוכו של ביטוי זה נפוץ במקורות: "אין דין ואין דיין" (בארמית: "לית דין ולית דיין"), והוא מתאר מצב של אנרכיה ושל הפקרות משפטית, בה "אִישׁ הַיָּשָׁר בְּעֵינָיו יַעֲשֶׂה". הביטוי משמש בהתייחסות לאירועים שהתרחשו שהדובר מוצא בהם מימוש של צדק אלוהי, או גם כאזהרה לעתיד.

בשפה העברית המודרנית הביטוי הפך למטבע לשון המתייחס גם לגמול או ענישה בידי-אדם, ובמובן זה הוא ההפך מהמצב המתואר במקרא בו מחמת חולשת השלטון איש הישר בעיניו יעשה.

## על הביטוי
בתרגום ירושלמי לספר בראשית מופיעים הביטוי והיפוכו בוויכוח שבין קין להבל:  (בעברית: ענה קין ואמר להבל: אין דין ואין דיין ואין עולם הבא ואין שכר לצדיקים ואין עונש לרשעים. ענה הבל ואמר לקין: יש דין ויש דיין, ויש עולם הבא ויש שכר טוב לצדיקים ויש עונש לרשעים).

גם בבראשית רבה מופיעים הביטוי והיפוכו: .

## התייחסויות בפוליטיקה ובתרבות
לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות טענו מתנגדי ההתנתקות שפוליטיקאים שתמכו בתוכנית סיימו את תפקידם או נענשו כתוצאה מהתערבות אלוהית, כי "יש דין ויש דיין". המטה להצלת העם והארץ, הפיץ גישה זו בפליירים ובחוברות. גישה זו הוצגה גם בשיר "יש דין ויש דיין" שכתב ושר הזמר אריאל זילבר בשנת 2007. השיר נכלל באלבומו השמיני "פוליטיקלי קורקט", והופק גם כווידאו קליפ.

בתעמולת הבחירות לכנסת השבע עשרה השתמשה מפלגת תפנית בססמה "אין דין. יש דיין" כמשחק מילים על שמו של מספר 1 במפלגה, עוזי דיין.

"יש דין ויש דיין" הוא גם שמו של אחד מסרטיו של יהודה גרובייס משנת 2003, העוסק בסיפור אודות הבעל שם טוב והמגיד ממזריטש.

## קישורים חיצוניים

* אברהם וינרוט, רגשי נקם במערכת הענישה, באתר "דעת", תשס"ו

## הערות שוליים

קטגוריה:מילים וביטויים בעברית
קטגוריה:תורת הגמול
ספיי קידס 3: סוף המשחק

**ספיי קידס 3: סוף המשחק** (באנגלית: **Spy Kids 3-D: Game Over**) הוא סרט הרפתקאות אמריקני משנת 2003 בבימויו של רוברט רודריגז. זהו הסרט השלישי בסדרת סרטי ספיי קידס.

## תקציר העלילה
הסוכן החשאי ג'וני (מגולם על ידי דריל סברה) נקרא על ידי סוכנות הריגול הבינלאומית להתחבר לתוך משחק וידאו תלת־ממדי הפועל על בסיס טכנולוגיית מציאות מדומה אשר מהפנט את השחקנים שמשחקים בו. ג'וני צריך הפעם להציל את העולם ואת אחותו כרמן (מגולמת על ידי אלסקה וגה) אשר נחטפה על ידי יצרן צעצועים מרשע בשם סבסטיאן (מגולם על ידי סילבסטר סטאלון) שמתכנן להשתלט על בני נוער ברחבי העולם באמצעות משחק.

## הדמויות וצוות השחקנים
* ג'וני (דריל סברה / דניאל מגון) - הדמות הראשית בסדרה. אחיה של כרמן ונכדו של ולנטין.
* כרמן (אלקסה וגה / יסמין עיון) - אחותו של ג'וני. נכדתו של ולנטין.
* ולנטין (ריקרדו מונטלבן / דב רייזר) - סבם של ג'וני וכרמן. יושב על כיסא גלגלים כבר 30 שנה.
* ארנולד (ריאן פינקסטון / גומא פריד) - מאוהב בכרמן.
* דמיטרה (קורטני ג'ינס / גל סרי) - מתאהבת במהלך הסרט בג'וני. על אף שבתחילה הייתה הולגרמה אך בסוף הפכה לבת אנוש.
* דוולין (ג'ורג' קלוני / צביקה שוורצברג) - נשיא ארצות הברית.
* סבסטיאן (סילבסטר סטאלון / מיכה מורים)- רשע שרוצה להשתלט על ילדי העולם. הנבל של הסרט.
* גרטי גיגלס (אמילי אוסמנט / שירה זמק) - סוכנת מתחרה של כרמן, אחות של גארי.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי הרפתקאות
קטגוריה:סרטי ריגול
קטגוריה:סרטי תלת-ממד
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:ספיי קידס
יהודה נוריאל

**יהודה נוריאל** (14 ביולי 1963 – 1 ביולי 2020) היה עיתונאי ישראלי. החל את דרכו העיתונאית כעורך התרבות בעיתון "ירושלים", ובהמשך בתפקידי עריכה וכתיבה במוסף "סופשבוע" של מעריב, וכן ב-"7 ימים" ו-"7 לילות" של ידיעות אחרונות, שם הוא כתב עד מותו.

## ביוגרפיה
נוריאל נולד בשכונת נחלת אחים בירושלים להורים ילידי העיר. חלק ממשפחתו יוצאי איראן שהתגוררו קודם במשהד. בילדותו עבר עם משפחתו למעברת תלפיות ובהמשך לבית הכרם בעקבות המלצת יועצת בית הספר. למד בתיכון ליד האוניברסיטה, שירת כקצין מודיעין בצבא ולמד משפטים באוניברסיטה העברית.

עבודתו התקשורתית כללה תפקידים כעורך-משנה במוסף "סופשבוע" של "מעריב", מבקר תרבות ב"רייטינג", עורך ומגיש תוכנית הרדיו "ציפורי לילה מתכופפות", כותב תסריטים לטלוויזיה וחבר פאנל בתוכניות "הינשופים" בערוץ 8 ו"ערב ערב" בפינת "יורים בנגמ"ש" בערוץ כאן 11. ב-2003 פוטר נוריאל מ"מעריב" בעקבות פרסום טור סאטירי במקומון "זמן תל אביב" שהעביר ביקורת על המתנגדים לסרבנות. הטור, שחתום בשם א' שיקלגרובר (שם אביו של היטלר), כלל ציטוטים מדבריו של היטלר. הטור תורגם לאנגלית והופץ באינטרנט, ואף קיבל אישור פרסום במגזין האמריקאי "הארפר'ס". נוריאל הרצה על משפט, מוזיקה וקולנוע, היה מומחה לספורט ואוהד בית"ר ירושלים, ופעיל במאבק לשיפור מעמד בני עדות המזרח.

התגורר בתל אביב, היה אב לבן אחד. בשנה האחרונה לחייו התמודד עם מחלת הסרטן. ב-1 ביולי 2020 נפטר מהמחלה בגיל 56 והובא למנוחות בבית העלמין ירקון. ראיונו האחרון שודר ב-19 ביוני 2020 בתוכנית הרדיו "מייבשים את הביצה".

ב-26 ביולי 2020 פרסמה תמר קפלנסקי תחקיר ב"הארץ" שבו העידו מספר נשים שהיו בזוגיות עם נוריאל על התעללות רגשית מצדו, כשחלק מהן היו נערות בעת ההיכרות עימו. התחקיר עורר תגובות מעורבות: חלק תמכו בעדויות, וחלק הביעו ביקורת על הבחירה לדון בכך רק לאחר מותו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:עורכים ישראלים
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
לשחרר את ווילי

**לשחרר את ווילי** (באנגלית: **Free Willy**) הוא סרט דרמה משפחתי משנת 1993 בבימויו של סיימון וינסר. בסרט מככב קטלן בשם קייקו לצד שחקנים אנושיים.

## עלילה
חבורת ילדי רחוב מתפרעת בפארק סקייטפארק ברנסייד ובפארק ימי שם מציירים הילדים גרפיטי. אחד הילדים ששמו ג'סי נתפס, נשלח למשפחה אומנת ומוטלת עליו המשימה לנקות את הגרפיטי. בביקוריו בפארק המים הוא יוצר קשר עם לויתן קטלן בשם ווילי ומצליח לאלף אותו. הבעלים של המקום מוכן לעשות מופע לווילי. ביום המופע הצופים במפלס התחתון של הפארק מכים במכל המים, מה שמטריד את ווילי והוא אינו מבצע את המופע. הבעלים מחליט להרוג את ווילי באופן שייראה כתאונה ובכך להרוויח את דמי הביטוח. הדבר נודע לג'סי והוא מגייס את אביו המאמץ שעוזר לו להוביל את ווילי במשאית חזרה לים.

## שחקנים
*ווילי - קייקו
*ג'סי - ג'ייסון ג'יימס ריכטר
*גלן גרינווד - מייקל מדסן
*ריי לינדלי - לורי פטי
*אנני גרינדווד - ג'יין אטקינסון
*רנדולף ג'ונסון - אוגוסט שלנברג
*דיאל - מייקל איירונסייד
*טוואיט מרסר - מיקלטי וויליאמסון
*גווני - דניאל האריס
*ווייד - ריצ'רד ריהל
*פרי - מייקל באקול

## מדבבים בעברית
*ג'סי - דן קיזלר
*גלן גרינווד - אוהד שחר
*ריי לינדלי - שירי גולן
*אנני גרינדווד - איה שבא
*רנדולף ג'ונסון - אלברט כהן
*דיאל - שמחה ברבירו
*טוואיט מרסר - יורם יוספסברג
*גווני - שרית וינו אלעד

## סוגיית שחרורו של קייקו

הקטלן שכיכב בסרט שמו קייקו, נלכד ליד חופי איסלנד בשנת 1979. הסרט עורר דיון ציבורי אצל מעריצים בעניין שחרורו.

## המשכים
לסרט יצאו שני סרטי המשך, המסע הביתה (לשחרר את ווילי 2) שיצא לאקרנים בשנת 1995 ומבצע ההצלה (לשחרר את ווילי 3) שיצא לאקרנים בשנת 1997, סרט בעל שם דומה ובסיס רעיוני דומה אבל עם שחקנים אחרים בשם לשחרר את ווילי: הבריחה ממפרץ הפיראטים, הופץ ישירות ל-DVD בשנת 2010 וסדרת טלוויזיה מונפשת ששודרה בערוץ הילדים באמצע שנות ה-90 בעלת אותו שם.

## פסקול
שיר הנושא של הסרט הוא Will You Be There של מייקל ג'קסון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1993
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים על לווייתנים
קטגוריה:לשחרר את ווילי
קטגוריה:סרטים על גני חיות
קטגוריה:סרטים על ילדים
פרנציסקוס מסאל

[שמאל|ממוזער|250px|פרנציסקוס מסאל, בציור הנמצא ב[מנזר באוברונינג, בוואריה]]
**פרנציסקוס מסאל**, בשמו הצרפתי **פרנסואה דה סאל** (בצרפתית: **François de Sales**, בלטינית: **Franciscus Salesius**; 21 באוגוסט 1567, טירת סאל, טוראן-גלייר – 28 בדצמבר 1622, ליון) היה איש דת קתולי צרפתי, בישוף של ז'נבה. הוכרז לקדוש ומורה של הכנסייה הקתולית וכונה בקרב חסידיו "מורה האהבה". הוא היה בן למשפחת אצילים שבחר בחיי נזירות תוך ויתור על כל תאריו ונודע כדרשן מחונן וכאחד התאולוגים הנוצרים החשובים. השפעתו בכנסייה ומחוצה לה הייתה רבה, לרבות בקרב מונרכים כמו הדוכסים של סבויה, קרלו אמנואלה הראשון וויקטור אמדאו הראשון, וכן מלכי צרפת, אנרי הרביעי ולואי השלושה-עשר.
פרסומיו המודפסים בעקבות המצאת הדפוס, היו למעין עיתונים קתולים ראשונים.

## חייו
פרנסואה דה סאל נולד בטירת סאל (Château de Sales) על יד טוראן - גלייר (Thorens-Glières) במחוז סבואה עילית (סבויה עליונה) בצרפת.
למד באוניברסיטאות בפריז ובפדובה ובשנת 1594 הוסמך ככומר.
פעל רבות לשיקום הדת הקתולית באזורי הולדתו והטיף תוך השתדלות רבה ובהצלחה בקרב המאמינים הקלביניסטים מדרום לאגם ז'נבה.
בשנת 1602 נבחר לבישוף של ז'נבה, עם מושבו באנסי. תואר כמנהיג רוחני אמיתי ביחס לצאן מרעיתיו ולאנשי הדת, על ידי מתן דוגמה אישית וכתיבת ספרים. כתביו הידועים ביותר הם "פילותיאה" ו"תיאוטימוס".

יחד עם ז'אן דה שנטל, ייסד פרנציסקוס דה סאל את המסדר "ביקור מרים" או מסדר הסלזיאניות.
פרנציסקוס מסאל מת בליון בשנת 1622. ב-24 בינואר 1623 גופתו הועברה לאנסי.

הוא הוכר כקדוש על ידי הכנסייה הרומית קתולית והיום 24 בינואר הוכרז כחגו.
נחשב לפטרון של סופרים והעיתונאים הקתולים.

## הנצחה
* במאה ה-19 הכומר ג'ובאני בוסקו הקים את מסדר הסלזייאנים שנקרא לזכרו של פרנציסקוס מסאל. למסדר סניף פעיל בשכונת מוסררה בירושלים.
*מספר יישובים נושאים את שמו: סן פרנסואה דה סאל במחוז סבואה, בצרפת, ושלוש עיירות בקוויבק בקנדה: סן-פרנסואה-דה לה רויווייר-דו-סוד, סן-פרנסואה-דה-ל'יל ד'אורליאן וסן-פרנסואה-דה-סאל.
*נושאים את שמו כמה מוסדות חינוך צרפתים: המכללה (קולז') ובית הספר התיכון סן-פרנסואה-דה-סאל בעיר אברה, וכן מכללה ובית ספר תיכון בעיר טרואה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:כמרים צרפתים
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אנשי דת רומים-קתולים
קטגוריה:ילידי 1567
קטגוריה:נפטרים ב-1622
ITV

שמאל|ממוזער|180px
**ITV** היא חברת תקשורת מסחרית גדולה בבריטניה. הרשת הוקמה ב-1955 בכפוף לרגולציה של סוכנות ממשלתית  (ITA) Independent Television Authority על מנת לספק תחרות ל-BBC. בתקופת שנים 1954–1961 חולקו 15 זיכיונות אזוריים ותחנות הטלוויזיה החלו לפעול. מאז הרגולציה עברה כמה שינויים ומספר הזיכיונות השתנה והבעלות על הזיכיונות השתנה. גם בהווה יש 15 זיכיונות שנמצאים בבעלות שתי חברות, כאשר הרוב נמצא בבעלות ITV plc שמפעילה שתי חברות בנות שפועלות באנגליה וצפון אירלנד.

ITV Plc עוסקת בהפקה ושידור משולבים. היא פועלת באמצעות מגזרי Broadcast & Online ו-ITV. מגזר השידור והאינטרנט עוסק בהזמנה ותזמון של תוכניות בערוצי ה-ITV, פרסום שיווקי ותוכניות וניצול זכויות מקוונות. מגזר אולפני ITV עוסק בהפקת תכנות לערוצים של ITV ועבור שדרנים אחרים בבריטניה במגוון רחב של ז'אנרים של תוכניות. החברה הוקמה ב-2 בפברואר 2004 ובסיסה נמצא בלונדון. שניים מן הזיכיונות בבעלות חברת STV Group שפועלת באזור סקוטלנד.

במהלך 60 שנות קיומה הופקו מספר רב של תוכניות מקוריות שזכו להצלחה רבה. חלק מהתוכניות שבמקור שודרו ברשת הגיעו גם לערוץ הילדים (דוגמת סייברנט) ולערוצים אחרים בישראל. בשנת 2005 הם יצרו את הזיכיון "אי האהבה".

## ראו גם
* ערכי תוכניות וסדרות של ITV

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* אתר ITV בע"מ, הבעלים של ITV
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערוצי טלוויזיה בריטיים
ספר העלייה הראשונה

**ספר העלייה הראשונה** הוא קובץ מחקרים על תקופת העלייה הראשונה ואסופת מקורות שנוצרו במהלכה, בעריכת מרדכי אליאב. ראה אור בהוצאת יד יצחק בן-צבי בירושלים בשנת 1982, לציון מאה שנה לתחילת העלייה הראשונה. הספר כולל שני כרכים; הראשון כולל מבוא ומאמרים, והשני: "תעודות, ביוגרפיות וביבליוגרפיה".

## חלק א
*מרדכי אליאב: "ייחודה של העלייה הראשונה - מבוא" 
*שמואל אטינגר וישראל ברטל: "שורשי היישוב החדש בארץ-ישראל"
*רן אהרנסון: "שלבים בהקמת מושבות העלייה הראשונה ובהתפתחותן"
*יהושע בן-אריה: "היבטים גאוגרפיים בראשית התפתחותן של המושבות העבריות בארץ-ישראל"
*אלכס כרמל: "היישוב היהודי, השלטון העות'מאני והקונסוליות הזרות"
*יוסף שלמון: "תנועת הביל"ויים"
*שולמית לסקוב: "חובבי ציון ברוסיה למען היישוב בארץ ישראל"
*דן גלעדי: "הבארון רוטשילד ומשטר החסות של הפקידות"
*ניצה דרויאן: "עלייתם והתערותם של יהודי תימן בעלייה הראשונה
*שמואל אביצור: "החקלאות המלאכה והתעשייה"
*יעקב רואי: "יחסי יהודים-ערבים במושבות העלייה הראשונה"
*יהושע קניאל: "היישוב הישן וההתיישבות החדשה"
*יעקב קלנר: "הראשונים בעיני עצמם"
*רות קרק: "עלייתה של יפן כמרכז היישוב החדש - היבטים חברתיים ותרבותיים"
*יהושע קניאל: "ראשית צמיחתו של היישוב החדש בירושלים"
*ישראל קולת: "פועלי העלייה השנייה"

*חיה הראל: "התנועה הציונית והיישוב בארץ-ישראל בשלהי העלייה הראשונה"

*זאב ולק: "צמיחת החינוך הלאומי במושבות"

*שלמה הרמתי: "תחיית הדיבור העברי במושבות"

*יפה ברלוביץ: "הספריות הציבוריות בימי העלייה הראשונה"

## קישורים חיצוניים
*  

קטגוריה:ספרי 1982
קטגוריה:העלייה הראשונה
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:הוצאת יד יצחק בן-צבי
קטגוריה:ספרי ארץ ישראל
תומרקין

**תוּמרקין** (או **טומרקין**) הוא מטרונים יהודי אשכנזי שפירושו "בנה של תמר".

עקב החלפת הקמץ הקטן בחולם הפך התמר לתומר, כמתואר במאמר 

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה מטרונימיים
נוריאל (פירושונים)

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
קטגוריה:שמות פרטיים תאופורים
שולץ (פירושונים)

**שולץ** (בגרמנית: Schulz, Schultz) הוא שם משפחה ממקור גרמני שמקורו בתפקיד "שולטהייס" (Schultheiß), ראש עיר או ראש כפר בימי הביניים.

קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
מים לפילים (סרט)

**מים לפילים** (באנגלית: **Water For Elephants**) הוא סרט אמריקאי המבוסס על ספרה רב המכר של שרה גרואן. הסרט הוא סרט דרמה רומנטית ומכבבים בו רוברט פטינסון, ריס וית'רספון וכריסטוף ואלץ. הוא בוים על ידי פרנסיס לורנס והופק על ידי גיל נטר, ארווין סטוף ואנדרו ר. טטנבאום.

הסרט יצא ב-22 באפריל 2011 בארצות הברית ובקנדה.

## עלילת הסרט
הסרט מתאר את זכרונותיו של ג'ייקוב בן התשעים (האל הולברוק) בצעירותו ואת הרפתקאותיו ב"קרקס של האחים בנזיני". ג'ייקוב (פטינסון), סטודנט לווטרינריה באוניברסיטת קורנל, נאלץ להפסיק את לימודיו בעקבות טרגדיה משפחתית, בה שני הוריו נהרגים בתאונת דרכים. ג'ייקוב, מחוסר כל, עוזב את עיר מגוריו ומגיע אל הקרקס הנודד של האחים בנזיני, בו מתחיל לעבוד כווטרינר. בקרקס, פוגש ג'ייקוב את אוגוסט (וולץ), מנהל הקרקס ואת אשתו היפהפייה מרלנה (וית'רספון), מאלפת הסוסים. בהמשך הסרט, הקרקס רוכש את הפילה רוזי, בה מטפלים מרלנה וג'ייקוב, והשניים מתקרבים ומתאהבים.

## צוות השחקנים

## הכנסות
מים לפילים הוקרן ב-2,817 בתי קולנוע רגילים בארצות הברית ובקנדה. הסרט גרף ביום הפתיחה, ה-22 באפריל סכום של כ-7 מיליון דולר. בסך הכל הכניס הסרט כ-16.8 מיליון דולר בשבוע ההקרנה הראשון ו-117 מיליון דולר לכל אורך תקופת הקרנתו.

## קישורים חיצוניים

* אתר המעריצים הרשמי של הסרט 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2011

קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
דייוויד היולט

**דייוויד היולט** (באנגלית: **David Hewlett**; נולד ב-18 באפריל 1968) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי קולנוע קנדי שהתפרסם בעקבות תפקידו בסדרה סטארגייט אטלנטיס שצולמה בשנים 2004 עד 2009, בה שיחק את ד"ר רודני מקיי, מדען ומומחה לטכנולוגיה קדמונית.

## ביוגרפיה
היולט נולד ברד היל, אנגליה. הוא עבר לקנדה עם משפחתו בעודו בן ארבע.  

## קריירה
בשנת 1990 שיחק בקומדיה הרומנטית "איפה שהלב", לצד אומה תורמן וכריסטופר פלאמר. ב-1997 שיחק במותחן הפסיכולוגי "יום רע ברחוב" בכיכוב צ'ארלי שין.שיחק בהופעת אורח במספר פרקים של הסדרה "סטארגייט SG-1", דמותו הנרקיסיסטית והצינית זכתה לאהדה רבה בקרב הצופים ולכן הוחלט לשלבה כדמות קבועה וראשית בסדרת הספין "סטארגייט אטלנטיס" .
בשנת 2006 כתב וביים את הסרט "ארוחת בוקר של כלב", סרט קנדי עצמאי בהשתתפות אחותו קייט היולט וכמו כן בהשתתפות חבריו לקסאט בסטארגייט אטלנטיס רייצ'ל לוטריל, כריסטופר ג'אדג' ופול מקגיליון.

בשנת 2007 הופיע היולט בהופעת אורח בסדרה "מקלט באפלה".

בשנת 2015 שיחק בתפקיד חוזר של תאלבור קאלצ'ק בסדרת המדע הבדיוני "חומר אפל". בשנת 2016 שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הדרמה האמריקאית "הון שלטון". בשנת 2021 שיחק בסרטו של גיירמו דל טורו "סמטת הסיוטים".

## פילמוגרפיה

### קולנוע

* *The Darkside* *- 1987*
* *Pin* - 1988
* *Treed Murray - 2001*
* *Ice Men* - 2005
* הלן - 2009
* חשופות - 2010
* כוכב הקופים: המרד - 2011
* צורת המים - 2017
* הקרב על מידוויי - 2019
* סמטת הסיוטים - 2021

### טלוויזיה

* סטארגייט יוניברס (2011)
* Suits (2016)
* *Murdoch Mysteries* (2017-2016)
* Departure (2021) 
* גיירמו דל טורו מציג: חדר הפלאות (2022)
* הסודות של אמילי (2024)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מהגרים מבריטניה לקנדה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנדים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע קנדים
קטגוריה:במאי קולנוע קנדים
קטגוריה:מהגרים מקנדה לארצות הברית
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1968
יבגניה קנייבה

**יבגניה קנייבה** (רוסית: **Евгения Олеговна Канаева**; נולדה 2 באפריל 1990 באומסק, ברית המועצות) היא מתעמלת אומנותית רוסית. הייתה פעמיים ברציפות אלופה אולימפית (בייג'ינג 2008 ולונדון 2012), אלופת עולם ואלופת אירופה בהתעמלות אמנותית בתחרות הקרב רב אישי.

הייתה למתעמלת הראשונה בעולם הזוכה בתחום זה במדליית זהב בשתי אולימפיאדות.

## ביוגרפיה
קנייבה נולדה באומסק, שבסיביר. אמה, סווטלנה, הייתה מתעמלת אומנותית ברמה עולמית. אביה, אולג, הוא המאמן של הרכב המתאבקים בסגנון היאבקות יוונית-רומית ואחיה הגדול התאבק בקבוצה שאביו אימן. סבתה היא שמשכה אותה להתעמלות האומנותית בגיל 6. מאמנה הראשון, אלנה, התרשם מהתלהבותה ללמוד לעשות אלמנטים בדרגת קושי גבוהה. אחד העובדים בבית הספר ההתעמלות שהתאמנה בו, נזכר בה שבילתה שעות רבות באימונים למרות שכל התלמידים האחרים נעלמו לבתיהם עקב השעה המאוחרת, וסבתא שלה הייתה עומדת במסדרון חשוך וקר ומחכה לקחת אותה הביתה. מלבד אהבתה להתעמלות אומנותית, ידועה בחביבותה ובטיפולה לאחרים, ואף כינו אותה "אמא תרזה" על ידי צוות הדרכה.

### אלופת אירופה
באליפות אירופה בהתעמלות אמנותית שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 2008 זכתה קנייבה במדליית זהב בתחרות הקרב רב אישי. באליפות אירופה שנערכה בבאקו, אזרבייג'ן בשנת 2009 זכתה קנייבה בכל 5 מדליות הזהב האפשריות.

### אלופה אולימפית
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה קנייבה במדליית זהב בתחרות הקרב רב אישי בתוצאה של 75.500 נקודות (חבל - 18.850, סרט - 18.850, חישוק - 18.850, אלות - 18.950).

באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה קנייבה במדליית זהב בתחרות הקרב רב אישי והגנה על תוארה.

ימין|ממוזער|200px

### אלופת עולם
באליפות העולם בהתעמלות אמנותית שנערכה באוג'יאמדה, יפן בשנת 2009 זכתה קנייבה בכל 6 מדליות הזהב האפשרויות, באליפות העולם שנערכה במוסקבה רוסיה בשנת 2010 היא זכתה ב-5 מדליות, מהן 4 זהב ובאליפות העולם שנערכה במונפלייה, צרפת בשנת 2011 היא זכתה בכל 6 מדליות הזהב האפשרויות פעם נוספת.

בשנת 2013 פרשה קנייבה מהשתתפות בתחרויות לאחר שנישאה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מתעמלות אומנותיות רוסיות
קטגוריה:אלופות האוניברסיאדה: מתעמלות
קטגוריה:מתעמלות אומנותיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:מתעמלות אומנותיות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:זוכי מדליית משחקי העולם
קטגוריה:אלופות אולימפיות מרוסיה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: התעמלות אמנותית
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1990
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1990
גרייסון הול

**גרייסון הול** (באנגלית: **Grayson Hall**; 18 בספטמבר 1922 – 7 באוגוסט 1985) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון יהודייה-אמריקאית מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1964 על הופעתה בסרט "ליל האיגואנה".
התפרסמה במשך כשש שנים בתור כוכבת אופרת הסבון האפלה "צללים אפלים" .

## ביוגרפיה
הול נולדה בפילדלפיה בשם שירלי ה. גרוסמן לאלינור, שחקנית בתיאטרון יידיש ילידת דרום אפריקה ולג'וזף גרוסמן, יליד לטביה.
התעניינה במשחק לצורך מפלט מילדותה הקשה מאחר שהוריה נפרדו כאשר הייתה בת שמונה.
נבחנה בצעירותה למספר מחזות בניו יורק סיטי.

## קריירה
הול החלה את דרכה כשחקנית בסדרות טלוויזיה תחת שם הבמה שירלי גרייסון. לאחר ששינתה את שמה לגרייסון הול הופיעה בשנת 1962 בסרטה הראשון הדרמה "שטן על עקבים גבוהים".
התגלתה לראשונה בסרטו של ג'ון יוסטון "ליל האיגואנה" בו שיחקה בתפקיד מיס ג'ודית פלווס עליו הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב.
שיחקה לאחר מכן באופן מועט למדי בתפקידי קולנוע בסרט הצרפתי "היכן את פולי מרגו?" בתפקיד עורכת מגזין האופנה מיס מקסוול, בהפקת האימה "גרגוילים" ובסרט "הבלש בעל רגלי הקטיפה".

### צללים אפלים
הול הפכה לדמות מוכרת בארצות הברית וברחבי העולם בזכות תפקידה הקבוע באופרת הסבון הגותית "צללים אפלים". בסדרה גילמה הול תפקידים שונים ובראשם הפסיכיאטרית ד"ר ג'וליה הופמן.
בזכות הצלחתה הגדולה ביים יוצר הסדרה דן קורטיס שני סרטי אימה מלאים "בית הצללים האפלים" ו"ליל הצללים האפלים" ובהם חזרה הול על תפקיד ג'וליה הופמן.

## חיים אישיים
בשנת 1946 נישאה הול לשחקן טד ברוקס בלוס אנג'לס. הם נפרדו לאחר שלוש שנים והול חזרה בחזרה למגוריה שבניו יורק.
ב-1952 התחתנה עם תסריטאי הסדרה "צללים אפלים" סם הול, בנם התסריטאי מתיו הול נולד ב-1958.
בעצת בעלה שינתה לקראת סוף שנות ה-50 את שם הבמה שלה מ"שירלי גרייסון" ל"גרייסון הול".

הול מתה ממחלת סרטן הריאה ב-7 באוגוסט 1985 בגיל 62 בביתה שבניו יורק סיטי לאחר מאבק של חצי שנה.
ע"פ צוואתה גופתה נשרפה.

## פילמוגרפיה נבחרת
* שטן על עקבים גבוהים (1962)
* ליל האיגואנה (1964)
* הבלש בעל רגלי הקטיפה (1965)
* היכן את פולי מרגו? (1966)
* בית הצללים האפלים (1970)
* ליל הצללים האפלים (1971)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פילדלפיה: אישים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1985
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1985
חן אהרוני (אלבום)

**חן אהרוני** הוא אלבום הבכורה של הזמר, היוצר, המלחין והמוזיקאי חן אהרוני שיצא ב-23 בדצמבר 2010. לפני יציאתו הרשמית של האלבום יצאו לאור 5 סינגלים ממנו ובהם הסינגל "נשימה", בו שר אהרוני ביחד עם הדוגמנית אסתי גינזבורג - מה שהיה בשבילה טבילת האש הראשונה בשירה, השיר צעד 11 שבועות במצעדים השבועיים ומקום השיא שהגיע אליו היה מקום ראשון.

## שירי האלבום

## קישורים חיצוניים

* שירי האלבום באתר יוטיוב
* אקורדים לשירי האלבום באתר tab4u
* מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר שירונט
* 

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2010
קטגוריה:אלבומי חן אהרוני
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת פליי רקורדס
תיאטרון ניקו ניתאי

**תיאטרון ניקו ניתאי**, שעד 2023 נקרא **תיאטרון קרוב**, הוקם בשנת 2001 על ידי הבמאי והשחקן ניקו ניתאי. התיאטרון פעל בבית מרכזים שבדרום תל אביב, ולאחר השריפה בבית מרכזים בשנת 2003 עבר לתחנה המרכזית החדשה של תל אביב.

התיאטרון מציע רפרטואר מקורי לצד מחזאות קלאסית ומודרנית. אנסמבל התיאטרון כולל כ-50 שחקנים, מבוגרים וצעירים, כולם בוגרי בית הספר למשחק. 
התיאטרון העמיד לעצמו כמטרה לקרב את אוכלוסיות שונות אל מקורות התרבות העכשוויים והקלסיים ולפתח איתם פרויקטים חינוכיים מגוונים.

סגנון ההפקות שונה מהמוצג על הבמות הממוסדות, והוא כולל אירועים תרבותיים חינוכיים שבו המחסום בן האמן לצופה נמחק לחלוטין. הקהל הופך לחלק בלתי נפרד מהאירוע.
במשכנו לשעבר של תיאטרון קרוב, בתחנה המרכזית, היו שני אולמות בהם הועלו למעלה מ-100 אירועים מדי שנה.

בשנת 2023 התיאטרון שינה את שמו ל"תיאטרון ניקו ניתאי", והוא עבר למשכנו החדש בתל גיבורים 5, תל אביב. 

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
ממוזער|230px|ימין|סמליל התיאטרון כשנקרא "תיאטרון קרוב"

קטגוריה:תל אביב-יפו: תיאטראות
קטגוריה:ישראל: תיאטרוני פרינג'
תיאטרון הקיבוץ

**תיאטרון הקיבוץ** הוא תיאטרון רפרטוארי לילדים ונוער, המעלה מדי שנה הצגות מקור וקלאסיקות עולמיות וישראליות.

## היסטוריה
תיאטרון הקיבוץ הוקם כתיאטרון פוליטי-סאטירי בהשראת תיאטרון פיסקטור וברכט בשנות ה-30 על ידי שולמית בת-דורי, חברת קיבוץ משמר העמק, תחילה פעל בשם "**בימת הקיבוץ**" ולימים הוחלף לשמו הנוכחי.

התיאטרון פעל בעיקר בתחום הקיבוץ והחל משנות ה-60 הפך לתיאטרון חברתי הנתמך על ידי משרד החינוך והתרבות, בנוסף לתנועה הקיבוצית. בין שנות ה-60 ועד לשנות ה-80 המשיך לפעול בעיקר בקיבוצים, ומשם גם הגיעו מרבית שחקניו, אולם במהלך אמצע שנות השמונים נפתח לקהלים שונים בארץ, בהם בעיקר ילדים ובני נוער, ועם קבוצת שחקניו החלו להמנות שחקנים מוכרים מהתיאטרון הרפרטוארי.

משום שלתיאטרון אין אולם משלו הוא מגיע לקהלים בשיתוף עם תיאטראות שונים, בעיקר בפריפריה, במתנ"סים, בתי ספר, מחנות צה"ל וקהל היעד המקורי שלו, הקיבוצים. וכן לוקח חלק בפסטיבלים בישראל כדוגמת פסטיבל עכו ובחו"ל.

בשנת 2007 העלה בארצות הברית ובקנדה את ההצגה "מען לא ידוע" העוסקת באידאולוגיה הנאצים ומשוחקת על ידי בניהם של ניצולי שואה. ההצגה הועלתה כחלק מאירועי יום הזיכרון הבינלאומי לשואה.

### פרסים
* **הצגת השנה לנוער** בשנים 2006 ("תמונה משפחתית"), 2007 ("אגדת סוף העונה"), 2008 ("מחויבות אמיתית") ו-2009 ("אזעקת אמת").
* **[[פרס הבמה לילדים ונוער]]** – הצגת השנה בשנים 2017 ("הנערים ברחוב פאל"), 2020 ("המסע לאי אולי").
* **פרס הבמה לילדים ונוער** – עיצוב וידאו בהצגת ילדים 2021 ("היידי בת ההרים").
* **פרס קרן תרבות חיפה** (פסטיבל חיפה הבינלאומי ה-26) – הצגה הזוכה בקטגוריית ילדים ("הקסם של מוצרט").
* **פרס הבמה לילדים ונוער** – הצגת השנה יחיד בשנים 2020 ("פלאפל") ו-2021 ("נסיך צפרדע").
* **פרס קרן תרבות חיפה** (פסטיבל חיפה הבינלאומי ה-32) – הצגה הטובה ביותר לילדים ("הכי דוב שיש").
* **פרס הבמה לילדים ונוער** – הצגת השנה לגיל הרך 2022 ("האריה הרעמתן והג'ירפה גם").

### הצגות התיאטרון

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* אתר נוסף לתיאטרון
* הצגות התיאטרון, באתר "הבמה"
* תיאטרון הקיבוץ, באתר "הבמה"
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* לראשונה מאז הקמתו לפני 70 שנים "תיאטרון הקיבוץ" יוצא להופעות מחוץ לישראל, באתר "כאן נעים"
* אורית פראג, מיתה הסוערת, הזמן הירוק, 6 באוגוסט 2009

קטגוריה:הקיבוץ בתרבות ובאמנות
הקיבוץ
קטגוריה:הקיבוץ
המשטרה הלאומית של מזרח טימור

**המשטרה הלאומית של מזרח טימור** (בטטום: **Polísia Nasionál Timór Lorosa'e**; בפורטוגזית: **Policia Nacional de Timor-Leste**; בר"ת: **PNTL**) הוא הכוח המשטרתי הארצי של מזרח טימור.

## היסטוריה

המשטרה הוקמה במאי 2002 על ידי האו"ם, לפני שמזרח טימור קיבלה ריבונות. מטרת הכוח לספק ביטחון ומשפט, לשמור על החוק והסדר ברחבי הארץ וגם כדי לאפשר פיתוח מהיר של שיטור אמין, מקצועי ונטול משוא פנים.

כונני הגיוס נערכו בתחילת שנת 2000, והטירונות הראשונה החלה ב-27 במרץ 2000, בחסות מנהל האו"ם במזרח טימור (UNTAET). ב-10 באוגוסט 2001, המשטרה הלאומית של מזרח טימור הוקמה באופן רשמי, שהייתה אמורה לעבוד לצד מנהל האו"ם.

בעבר, נקרא הארגון (**East Timor Police Service** (**ETPS**, מאוחר יותר שונה שמו ל-(**Timor-Leste Police Service** (**TLPS**, ולבסוף נקבע השם הנוכחי.

המשטרה קיבלה אחראיות בלעדית על כל נושאי השיטור במזרח טימור ב-10 בדצמבר 2003.

יש לפחות שלוש יחידות מיוחדות בארגון: יחידת המילואים של המשטרה (לשעבר יחידת שירות לפריסה מהירה), יחידת משמר הגבול ויחידת ההתערבות המהירה (UIR).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מזרח טימור: צבא וביטחון
פביאן המבוכן

**פביאן המבוכן** (בגרמנית: **Fabian Hambüchen**; נולד ב-25 באוקטובר 1987 בברגיש גלאדבאך) הוא מתעמל גרמני, הוא האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), סגן אלוף אולימפי (לונדון 2012), אלוף עולם (שטוטגרט 2007) ושלוש פעמים אלוף אירופה (דברצן 2005, אמסטרדם 2007 ולוזאן 2008) במתח. אלוף אירופה בקרב-רב ובקרקע.

## הישגים
המבוכן היה בן פחות מ-17 כשהיה חבר במשלחת הגרמנית לאולימפיאדת אתונה (2004). הוא העפיל לשלב הגמר בתרגיל המתח, וסיים במקום השביעי, וכן היה שותף למקום השמיני בו זכתה הנבחרת הגרמנית בתחרות הקבוצתית. באליפות העולם שנערכה במלבורן ב-2005 לא רשם הישגים גבוהים, אך באליפות אירופה שנערכה בדברצן הוכתר לראשונה כאלוף אירופה, בתרגיל המתח. באליפות שנערכה באורהוס ב-2006 זכה בשתי מדליות ארד, בקרב-רב ובתרגיל הקפיצות.

באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט ב-2007, רשם המבוכן את הישג השיא שלו, כשזכה במדליית הזהב במקבילים. בנוסף, זכה במדליית הכסף בקרב-רב וסיים במקום השישי בקפיצות. באותה שנה הוכתר שוב כאלוף אירופה במתח, וכן זכה במדליית כסף בקרב-רב, באליפות שנערכה באמסטרדם. בעקבות הישגיו אלה, נבחר באותה שנה לספורטאי השנה בגרמניה. 

באליפות אירופה שנערכה בלוזאן ב-2008 זכה בפעם השלישית במדליית הזהב במתח, וכן זכה במדליית כסף בתרגיל הקבוצתי ובמדליית ארד בתרגיל הקרקע, וסיים במקום החמישי בקפיצות ובמקבילים. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) העפיל לארבעה גמרים. הוא זכה במדליית הארד במתח, סיים במקום הרביעי בתרגיל הקרקע ובמקבילים, ובמקום השביעי בקרב-רב. 

באליפות אירופה שנערכה במילאנו ב-2009 זכה המבוכן בשתי מדליות זהב, בקרב-רב ובתרגיל הקרקע. בנוסף, זכה במדליית ארד במקבילים וסיים במקום השביעי בקפיצות. באליפות הבאה, שנערכה בבירמינגהאם, איבד את שני תאריו, אך זכה במדליית הזהב עם הנבחרת הגרמנית בתחרות הקבוצתית. כן זכה במדליית ארד במתח, אותה חלק עם בן ארצו פיליפ בוי, שזכה לניקוד זהה, וסיים במקום השמיני בטבעות.

באליפות העולם שנערכה ברוטרדם ב-2010 זכה המבוכן בשתי מדליות ארד נוספות, במתח ובתחרות הקבוצתית, וכן סיים במקום הרביעי בתרגיל המקבילים. באליפות שנערכה בטוקיו ב-2011 הסתפק במקום הרביעי בתרגיל המתח, וכן סיים במקום השישי עם הנבחרת הגרמנית בתחרות הקבוצתית.

### מדליית כסף אולימפית
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה המבוכן במדליית הכסף בתרגיל המתח, וכן סיים במקום השביעי עם נבחרת גרמניה בתחרות הנבחרות ובמקום ה-15 בגמר הקרב-רב.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלופי עולם בהתעמלות
קטגוריה:אלופים אולימפיים: התעמלות
קטגוריה:מתעמלים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:מתעמלים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:מתעמלים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:מתעמלים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:אלופים אולימפיים גרמנים: התעמלות
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1987
Storm Corrosion

**Storm Corrosion** הוא הרכב אנגלי-שוודי בראשותם של שני סולנים של שתי להקות: מיקאל אוקרפלט מלהקת הפרוגרסיב מטאל השוודית, אופת' וסטיבן וילסון מלהקת הרוק המתקדם הבריטית, פורקיופיין טרי.

הקשר בין אוקרפלט ווילסון התחיל ב-2001 כשסטיבן וילסון הפיק את אלבומם החמישי של אופת', Blackwater Park. השניים התחילו לכתוב שירים ב-2010. ב-2012, הוציאו את אלבום הבכורה שלהם שהוקלט ב-2011 ונושא את שם הלהקה ב-Roadrunner Records.

## האלבום
האלבום כולל 6 יצירות בין 6 ל-10 דקות. כל הטקסטים נכתבו בידי סטיבן וילסון והולחנו על ידי אוקרפלט ווילסון. באלבום מתופף גווין האריסון המתופף של פורקיופיין טרי. האלבום הופק על ידי הצמד. השירים הם בסגנון רוק מתקדם, פרוגרסיב מטאל, אוונגרד ורבים. האלבום הוא סיפור המתרחש בתוך יער אפל וקודר.

#Drag Ropes
#Storm Corrosion
#Hag
#Happy
#Lock Howl
#Ljudet Innan

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:צמדים מוזיקליים בריטיים
קטגוריה:להקות רוק מתקדם
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 2012
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2010
אומגה רד

**אומגה רד** (באנגלית: **Omega Red**) הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *X-Men Vol.2 #4* מינואר 1992 ונוצרה על ידי צמד האמנים ג'ים לי וג'ון ביירן.

אומגה רד הוא האלטר אגו של ארקדי גרגוריביץ' רוסוביץ, רוצח שכיר מרוסיה אשר נלכד בידי סוכן האינטרפול לשעבר שון קאסידי ונמסר לרשות הק.ג.ב.. השירות החשאי הרוסי רצה בו לצורך ניסויי "סופר-חייל" בדומה לאלה שנערכו בקפטן אמריקה. לפי מקור נוסף, ארקדי היה חייל סובייטי שהוצב בעיירה סיבירית קטנה ורצח את אנשיה. הוא נתפס בידי חבריו לנשק והוצא להורג בירייה אחת בראשו. ממוניו נדהמים כאשר ארקדי שורד את הירייה וממליצים עליו לפרויקט "סופר חייל". הממשלה הסובייטית שתלה בכל אחת מזרועותיו זרוע קרבונדיום נשלפת, העשויה מסגסוגת  מחושלת יותר מסגסוגת האדמנטיום. אולם, זרועות הקרבונדיום היו רעילות ביותר לארקדי, והוא נזקק לשאוב את כוח החיים של קורבנותיו כדי להמשיך לחיות. אומגה רד נהרג בידי וולברין בחוברת *Wolverine: Origins #39* מאוקטובר 2009, אך מאז דמותו נולדה מחדש בידי המאפיה הרוסית.

דמותו של אומגה רד מדורגת במקום 95 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN.

## ראו גם
* ויפלאש וקונסטריקטור - דמויות בדיוניות דומות מאותה חברה

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
מאסטרמיינד

**מאסטרמיינד** (באנגלית: **Mastermind**) הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט המופיע בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. המאסטרמיינד המקורי הופיע לראשונה בחוברת *The X-Men #4* ממרץ 1964 ונוצר על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.

המאסטרמיינד המקורי הוא ג'ייסון וינגארד, מוטאנט בעל כוחות טלפתיים ליצירת אשליות מורכבות. וינגארד עבד כמנטליסט בקרנבל עד אשר הצטרף למגנטו ועזר לייסד את אחוות המוטאנטים הראשונה, וגם ניסה להתקבל לחוג הפנימי של מועדון הלפייר. הוא שיחק תפקיד מרכזי ב"סאגת הפניקס האפלה", ויכל לשלוט אפילו במוחם של טלפתיים חזקים כצ'ארלס אקסבייר וג'ין גריי בעזרתה של המלכה הלבנה.

לאחר מותו של וינגארד בעקבות וירוס הירושה, הופיעו שלוש בנותיו, שגם להן כוחות של יצירת אשליות. הראשונה, מרטיניק ג'ייסון, שהשתמשה בשם הקוד שלו כמאסטרמיינד השנייה, ואילו השנייה, רייגן וינגארד, נטלה את הזהות ליידי מאסטרמיינד. הבת השלישית לכאורה היא חברת האקס-מן מגאן גווין, שידועה בשם הקוד פיקסי. גם מרטיניק וגם רייגן היו חברות באחוות המוטאנטיות של המלכה האדומה. בעקבות אירועי "שחר אקס", ובמיוחד "אימפריה" של שנת 2020, ג'ייסון וינגארד היה בין המוטאנטים שהוחזרו לחיים והוא מתגורר כעת באי קרקואה, מקום המפלט למוטאנטים.

דמותו של מאסטרמיינד מדורגת במקום 98 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
סאורון (קומיקס)

**סאורון** (באנגלית: **Sauron**) הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *The X-Men #59* מאוגוסט 1969, ונוצרה על ידי הכותב רוי תומאס והמאייר ניל אדמס.

סאורון הוא האלטר אגו של קארל לייקוס, גנטיקאי ופסיכותרפיסט המתמחה בהיפנוזה שכנער ננשך בידי פטרוזאור מוטאנט וכעת חולק בזהות מפוצלת ומרושעת עם ערפד פטראנודון דמוי אנוש ששואב את אנרגיית החיים מאנשים. הוא מתגורר לעיתים ביערות הפרהיסטוריים של הארץ הפראית. דמותו נוצרה כערפד אנושי לאחר שקוד הקומיקס אסר על השימוש באדם זאב (לייקוס לקח את שמו מסאורון של ג'.ר.ר. טולקין).

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
טום קאסידי השחור

**טום קאסידי השחור** (באנגלית: **Black Tom Cassidy**) הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה תחת מעטה צללים בחוברת *Uncanny X-Men #99* מיוני 1976 ובהופעה מלאה כשני גליונות לאחר מכן, והיא נוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר דייב קוקראם.

טום קאסידי השחור הוא האלטר אגו של תומאס סמואל אימון קאסידי, מוטאנט אירי המסוגל לתמרן ולהקרין אנרגיה דרך עולם הצומח. בתחילת שנות ה-2000, קאסידי החל לפתח מוטציה משנית, והפיזיולוגיה והמורפולוגיה שלו השתנו באופן קיצוני. הוא הפך לצמח דמוי אנוש המסוגל להשפיע על גופים וחיי הצומח כחלק ממנו. בן דודו של סוכן האינטרפול וחבר אקס פקטור לשעבר שון קאסידי. טום גידל בחשאי את בתו של שון, תרזה, וצירף אותה לכנופייתו. זאת ועוד, טום קאסידי השחור היה שותפו לפשע של ג'אגרנוט למשך הרבה שנים, עד אשר זה האחרון כיפר על עוונותיו והצטרף לאקס-מן. פרט ללחימתו השוטפת בקבוצת האקס-מן, הוא התעמת מספר פעמים עם דדפול, ספיידרמן ומספר גיבורי על נוספים.

בסדרה המצוירת על האקס מן, הוא וג'אגרנוט מנסים לחטוף את ג'ין גריי, ומובסים בידי באנשי. את דמותו של טום קאסידי השחור בסרט הלייב אקשן "דדפול 2" מגלם השחקן ג'ק קסי.

## ביוגרפיה בדיונית
טום קאסידי נולד בדבלין, והוא בן דודו של שון קאסידי, ולשעבר חברו היחיד של ג'אגרנוט. בשלב מה מחייו, פרץ ריב בינו לבין שון לגבי בעלות אחוזת קאסידי, ובעקבות ניצחונו של שון טום נוטר לו טינה רבה. לאחר מכן, הוא מנסה להרוג אותו, וכך נאסר. בשהותו בכלא, הוא מתידד עם האסיר קיין מרקו, והשניים בורחים מהכלא. כעבור כמה ניסיונות כושלים להרוג את שון, שבאותה העת אימץ את השם באנשי, ג'אגרנוט וטום מחליטים לנסות להרוג את האקס-מן, ניסיון שנכשל. בניסיון הברחת ויברניום, טום, ג'אגרנוט ותרזה (שכעת נקראת סיירין) מתעמתים נגד האקס-מן וספיידרוומן, ומפסידים בקרב נגדם. השלושה נלקחים למעצר, אך סיירין משתחררת חרף גילה, ואילו ג'אגרנוט וטום בורחים. הם נראים אחר כך מנסים לחטוף את מאדאם ווב, מוטאנטית בעלת כוחות חזקים, אך אינם מצליחים בעקבות התערבותו של ספיידרמן. טום חוטף לאחר מכן את המוטאנט סאן-ספוט ואת אביו, אך הוא מובס על ידי סאן ספוט. בחיפושו אחר ג'אגרנוט, הוא נתקל בסיירין ובקבוצת אקס פורס, ונאבק נגדם. כשהוא מובס, טום נחטף על ידי דדפול אל יצרן הנשק טוליבר.

לאחר שנורה בידי קייבל, טום עובר ניתוח שבמהלכו משתילים חומר דמוי עץ בגופו, ובשל יכולתו הוא מסוגל להטיח אגרופי עץ באויביו, אך בעקבות וירוס גנטי, חומר העץ מתפשט על גופו והופך אותו למוטציית צמח. הוא פונה אל המנתחים, עובר ניתוח לקבלת יכולת ריפוי דומה לזו של דדפול אך הם אינם מסוגלים להסיר את החומר הצמחי מעליו, וכתוצאה מכך כל גופו מורכב כעת מאותו חומר, ובגלל השינוי כוחותיו יוצאים משליטה, הוא משתגע ומגלה כי ביכולתו ליצור כפילי צמח של עצמו. הוא נהיה חבר באחוות המוטאנטים, ושולח את ג'אגרנוט להסתנן אל האקס-מן ולדלות מהם מידע, אך ג'אגרנוט שוכח מטרה זו ומצטרף אל האקס-מן בכוונתו בלבד. טום, זועם, נלחם בג'אגרנוט ומפסיד, וכתוצאה מכך מסולק מאחוות המוטאנטים.

לאחר אירועי בית אם, טום מאבד את יכולת הריפוי שלו ואת צורת הצמח שלו. הוא מצטרף לארגון האוויר השחור, ונשלח להרוג את קבוצת אקסקליבר. הוא מנצח אותם בקלות, פרט לג'אגרנוט. הוא מפסיד לו שוב, אך מצליח לגרום לו להצטרף אליו שנית. בהופעתו האחרונה, הוא מנסה להתנקש בחייו של דדפול, ונכשל.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס