open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
זופיה בניה

**זופיה בניה** (בפולנית: **Zofia Bania**; 1907 - 13 ביוני 1991) הייתה חקלאית פולנייה חסידת אומות העולם, שהצילה משפחה יהודית במלחמת העולם השנייה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
האיכרה זופיה בניה, התגוררה בכפר וולוחי, בבית קטן בן חדר אחד, עם בעלה לודוויג, ובנם מניק בן ה-6. זופיה נהגה לקנות מוצרי צריכה בסיסיים בחנותם של ישראל ופרנצישקה (פרניה) רובינק, שגרו בפינצ'וב. לפעמים, כשזופיה לא הייתה מסוגלת לשלם, פרניה נתנה לה מוצרים באשראי. שתי הנשים הפכו לחברות.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה פרניה שאלה את זופיה אם, במקרה הצורך, היא וישראל יוכלו להסתתר בביתה. זופיה אמרה שעליה לחשוב על כך. בינתיים, לאחר שפשטו שמועות על גורל היהודים תחת השלטון הנאצי, החליט ישראל לבנות בונקר מתחת לחנות. באוקטובר 1942 החלו הגרמנים לאסוף את יהודי פינצ'וב ולשלוח אותם לטרבלינקה.

ישראל ופרניה התחבאו בבונקר מתחת לחנותם עד שהסתיימו האקציות ואז נמלטו לעיירה סמוכה. הם לא יכלו לברוח מזרחה לשטח רוסיה, כמו רבים מיהודי האזור, כי פרניה הייתה בחודש השמיני להריונה. לשמחתם שמעו שזופיה מחפשת אותם. הם שכרו אדם שייקח אותם לביתה בעגלה שלו.

זופיה קבלה בחום את בני הזוג רובינק. בגלל היותה ענייה שאלה אם נותר להם כסף. פרניה רובינק ציינה כי היא הייתה מאושרת מכך שזופיה הסכימה להכניס אותם לביתה. לודוויג, לעומת זאת, היה בעל נטיות אנטישמיות, וסירב לבקשת אשתו. עם זאת, זופיה עמדה על דעתה למרות התנגדותו והסתירה אותם בביתם. בני הזוג המשיכו להתווכח בנושא ומשפחת רובינק חיה בביתם בצל החשש לבגידתו של לודוויג. הם עשו כמיטב יכולתם לפייס אותו ואף נתנו לו כסף על שתיקתו והמשך הסיוע.

תחילה שהו ישראל ופרניה במתבן הרפת, שהייתה צמודה לבית. בדצמבר 1942, פרניה נתקפה צירי לידה כשלצידה רק ישראל וזופיה. התינוק מת בלידה, ופרניה חלתה במחלה קשה למשך שלושה חודשים. כעבור זמן, עברו בני הזוג רובינק לבית הראשי, שם הם חלקו את החדר הקטן היחיד עם זופיה, לודוויג ומניק. הבית היה בפאתי וולוחי, חצי קילומטר מבתי השכנים, דבר אשר הפך אותו לבטוח יחסית. כאמצעי זהירות נוסף לודוויג קנה כלב שמירה שהיה נובח בכל פעם שמישהו התקרב לבית. במקרים כאלה, מצאו ישראל ופרניה מסתור במרתף זעיר ששימש לאחסון תפוחי אדמה.

לקראת סוף המלחמה, הודות לנביחות הכלב, הרובינקים הצליחו לחמוק למרתף כשחיילים גרמנים נכנסו לבית והצהירו כי בכוונתם ללון במקום. זופיה הציעה את מיטתו של מניק ישירות מעל הכניסה למרתף, ובאופן זה הסוותה את הכניסה מעיני החיילים. עם זאת, הסכנה נותרה שכן ישראל סבל משיעול, שניתן היה לשמוע בקלות בחלל כה קטן. מניק כל הלילה העמיד פני חולה, השתעל ובכה בקול רם כדי להסוות את שיעוליו של ישראל, וכך הציל את חייהם של הרובינקים.

בני הזוג רובינק שהו עם זופיה במשך עשרים ושמונה חודשים עד שנשלחה פקודה לפנות את כל הבתים באזור. משפחת בניה חפרה בחצר קבר וריפדה אותו עם קש. ישראל ופרניה שהו בקבר זה עד שהאזור שוחרר על ידי הצבא האדום בינואר 1945.

## לאחר המלחמה
בתום המלחמה ישראל ופרניה היגרו לקנדה. בשנת 1986 הם נסעו לפולין יחד עם בנם, הקולנוען שאול רובינק, לבקר את זופיה ומניק. ביקור זה תועד בסרט התיעודי So Many Miracles.
## הכרה והנצחה
ב-16 באוגוסט 2011, הכיר יד ושם בזופיה בניה כחסידת אומות העולם. הטקס התקיים בעיריית קילצה, פולין. היא קיבלה מדליה ושמה נחרט בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם, ירושלים.

## לקריאה נוספת
* 1989. Rubinek, S. So Many Miracles. PENGUIN BOOKS

## קישורים חיצוניים
International Fellowship of Christians and Jews. “So Many Miracles”. 9.8.2017

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי אומות העולם
קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
נוריה ודוולטה פוזדרץ'

**נוריה פוזדרץ**' (בלועזית: ***Nurija Pozderac***; 15 בינואר 1892 – 12 ביוני 1943) **ודוולטה פוזדרץ**' (**Devleta Pozderac**) בני זוג מוסלמים בוסנים שפעלו להצלת יהודים בתקופת מלחמת העולם השנייה והוכרו כחסידי אומות העולם.

## קורות חיים
נוריה פוזדרץ' נולד בעיירה צאזין שבצפון-מערב בוסניה, שהייתה אז חלק מהאימפריה העות'מאנית. הוא היה אחד מ-11 ילדיהם של מורת פוזדרץ', מנהיג מקומי בצאזין. פוזדרץ' הוסמך להוראה, אך במהרה עבר לפוליטיקה והצטרף כפעיל לשורות הארגון המוסלמי היוגוסלבי (JMO). בזכות כישוריו ויכולותיו, הוא הפך לדמות מוערכת ומובילה הן בקהילה המוסלמית והן בקהילה הרחבה בצאזין. בשנת 1929 נבחר פוזדרץ' כחבר באספה המכוננת של ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, וב-1939 נבחר לסנאט בממשלת הממלכה.

## פעילותם בזמן מלחמת העולם השנייה
ב-1941, לאחר פלישת כוחות הציר ליוגוסלביה והקמת מדינת קרואטיה העצמאית (NDH) תחת שלטון האוסטאשה, סירב פוזדרץ' להצעות לכהן בתפקיד בכיר בממשלה. הוא העדיף להצטרף לתנועת ההתנגדות של הפרטיזנים היוגוסלביים בהנהגת יוסיפ ברוז טיטו. פוזדרץ' נשא נאומים פומביים נגד מעשי הזוועה של האוסטאשה, ועודד את הציבור להצטרף להתנגדות. פוזדרץ' לא הסכים לקבל תפקידים בממשלת האוסטאשה, גם במחיר השפלה אישית. נוריה ודוולטה העניקו סיוע תמידי במזון, במחסה ובמציאת מקומות מסתור למאות פליטים שנמלטו מטרור האוסטאשה או נרדפו בשל יהדותם. בנוסף לפעולות ההצלה, הביע פוזדרץ' באופן קבוע את התנגדותו הנחרצת להשמדת היהודים ופעל למנוע את פעולות ההשמדה.

נוריה ודוולטה הצילו את ד"ר איזידור לוי ואשתו קלרה. נוריה הכריז כי איזידור נמצא תחת חסותו והכניס אותו ואת אשתו לביתו ב-1941. כאשר אנשי האוסטאשה באו לביתו סירב נוריה לתת להם לפגוע באיזידור. כאשר איזידור הצטרף לפרטיזנים, דוולטה המשיכה להסתיר את קלרה בביתם. לאורך כל התקופה, נוריה ודוולטה הבטיחו את ביטחונם של בני הזוג תוך סיכון חייהם.

במהלך קרב סוטייסקה ביוני 1943, נפצע נוריה פציעה אנושה ונפטר כעבור ארבעה ימים. לאחר מותו המשיכה דוולטה את פעילותה למרות הסכנות הרבות, תוך שהיא נושאת לבדה בעול הטיפול בפליטים ובמשפחתה. היא נכלאה על ידי האוסטאשה ונשלחה למחנות ריכוז שונים, כולל המחנות בבוסנסקי נובי, קוסטאייניצה וגרדישקה. שחרורה התאפשר הודות ליוסיפ ברוז טיטו, שהציע בחילופי שבויים לשחרר קצין גרמני שנשבה בתמורה לחירותה

## הכרה והנצחה
ב-11 בספטמבר 2012, הכיר יד ושם בנוריה ודוולטה פוזדרץ' כחסידי אומות העולם על הצלת יהודים, ושמם נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם ירושלים. טקס הענקת התואר נערך בבלגרד, סרביה. בתם, סדטה בוליבשיץ', קיבלה את המדליה והתעודה בשמם.

## הערות שוליים

קטגוריה:בוסנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: יוגוסלביה
קטגוריה:זוגות חסידי אומות העולם
סטניסלב קילבשינסקי

**סטניסלב קילבשינסקי** (בפולנית: **;** 26 בספטמבר 1882 - 19 במאי 1955) פרופסור לכימיה פולני קתולי, חסיד אומות העולם שהציל יהודים בשואה.

## קורות חיים
סטניסלב קילבשינסקי השתייך לאינטליגנציה הפולנית. הוא נולד בעיר טושין שבפולין, הסמוכה לעיר לודז'. למד כימיה בברלין ובאוניברסיטה בווינה הוסמך לדוקטורט בשנת 1911. אשתו איזבלה הייתה יהודיה. בין השנים 1913–1920 היה שותף במחקר על סינתזה של גומי מאתנול. השיטה שפותחה על ידו הוכרה כפטנט במדינות רבות. ב-1929 הוזמן על ידי ממשלת צ'ילה לסייע בייצור הארסנובנזן למדינה. תוצאות המחקר בו השתתף אפשרו ייצור מורחב של גומי סינתטי ברחבי ברית המועצות ב־1932 וברחבי פולין ב-1938 .

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
במהלך מלחמת העולם השנייה, סטניסלב נכלא במחנה הריכוז דכאו כחלק מהתוכנית הגרמנית להשמדת האליטות בפולין. בדכאו הועסק בחברת התרופות "א. קובלסקי" בוורשה, ולאחר מכן הצליח להשתחרר מדכאו בתמורה לשוחד. בקיץ 1942, כשהחל הגירוש הגדול של יהודי ורשה לטרבלינקה, הפכה דירתו ברחוב ססקה לתחנת מעבר ליהודים. לסטניסלב היו קשרים עם ארגון המחתרת הפולני ז'גוטה, שמטרתו הייתה לסייע ליהודים שנמלטו מהגטו בהשגת מסמכים מזויפים ובאיתור מקומות מסתור. איזבלה, אשתו שהייתה בעלת שורשים משפחתיים יהודיים, דחקה בחברותיה ובקרוביה היהודים להימלט מהגטו. שניהם חיפשו ומצאו דירות מתאימות להסתרת היהודים הנמלטים, תמכו בהם כלכלית מתקציב ז'גוטה וסיפקו להם מסמכים אריים מזויפים שהגיעו ממחתרת הצבא הפולני. במהלך המלחמה סטניסלב הציל יהודים, ביניהם, לודוויג הירשפלד ומשפחתו, ולדיסלב סטרלינג ואשתו, ג'וליאן אזנר ואשתו.

## לאחר המלחמה
ב-1 ביולי 1945 מונה סטניסלב על ידי הסנאט של האוניברסיטה הטכנולוגית בלודז', לפרופסור במחלקה לטכנולוגיית גומי ופלסטיק ובנובמבר 1945 לראש המחלקה לטכנולוגיית מוצרי רפואה בפקולטה לרוקחות של אוניברסיטת לודז'. הוא המשיך לחקור ולפתח מוצרים. כיהן כיושב ראש המועצה המדעית של המכון לפלסטיק של האקדמיה הפולנית למדעים בורשה. נפטר ב־1955.

## הכרה והנצחה
ב-26 באוקטובר 1978 הוכר סטניסלב קילבשינסקי כחסיד אומות העולם ושמו נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים. לוח הנצחה לזכרו נמצא בבניין הפקולטה לכימיה באוניברסיטה לטכנולוגיה של לודז'.

## קישורים חיצוניים

* Imię: Stanisław Nazwisko: Kiełbasiński
* STANISŁAW KIEŁBASIŃSKI

## הערות שוליים

קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
מיהאל לקטארי

**מיהאל לקטארי** (באלבנית: **Mihal Lekatari**; נפטר ב-2003) היה אלבני, פעיל בתנועת ההתנגדות האלבנית, שהוכר כחסיד אומות העולם על הצלת יהודים במלחמת העולם השנייה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
באפריל 1939, איטליה כבשה את אלבניה וייסדה במדינה משטר בובות שעבד בשיתוף פעולה עם גרמניה הנאצית. בשנת 1942, 130 יהודים מהעיר פרישטינה נשלחו על ידי השלטון האיטלקי לעיירה קאוויה (Kavajë). תחילה הגיעו היהודים למעין מחנה ריכוז בסמוך לעיר. רק לאחר מכן הוחלט לאפשר ליהודים לצאת מגבולות המחנה כל עוד הם נשארים בתוך העיר. על היהודים הוטלו מגבלות תנועה לתחום היישוב בלבד וכן נדרשו לדווח על נוכחותם מדי יום למשטרה המקומית. היהודים סבלו ממחסור במזון, שכן בעירייה היה קושי להכיל כמות נוספת של תושבים.  

מיהאל לקטארי היה בחור צעיר, תושב העיירה קאוויה. לקטארי ידע איטלקית ולכן מיד התחבר עם היהודים שהגיעו אל העיר ונרתם לעזור להם להיקלט. הוא התיידד במיוחד עם בני משפחת קונפורטי: ההורים, יעקב ורחל, ושלושת בניהם, נפתלי בן ה-18, ניסים בן ה-13 ומיכאל בן ה-11. המשפחה נשארה בעיירה כשנתיים. לקטארי נשאר עם המשפחה בקשר יומיומי ולימד אותם את השפה האלבנית על מנת שיוכלו להסתדר בכוחות עצמם. הוא ארגן להם הנחות בשוק והגן עליהם מפני מקומיים שאיימו עליהם.

ביולי 1943, בעלות הברית פלשו לאיטליה והשתלטו על סיציליה. הממשל הפשיסטי של מוסוליני קרס וגרמניה החלה להשתלט על שטחים בבעלות איטליה, כמו אלבניה. לקטארי חשש לחיי היהודים שנמצאו בסכנה מפני הגרמנים. הוא החליט לעזור להם לברוח לעיר הבירה טירנה, מתוך מחשבה כי שם הם יהיו מוגנים יותר מפני השלטון הנאצי. על מנת שיוכלו לעבור לטירנה מבלי להיתפס בידי הנאצים, היה עליהם להשיג זהות אלבנית בדויה. לקטארי נסע לכפר חריזג' הסמוך לטירנה, שם פרץ לתחנת משטרה וגנב באיומי אקדח תעודות ריקות וחותמת. לאחר שחזר לקאוויה, לקטארי ארגן את חלוקת התעודות המזויפות ליהודים כך שכל יהודי קיבל תעודה עם זהות מוסלמית בדויה. לקטארי ושותפיו עבדו במשך שבועיים רצופים, ללא תמורה, עד שהסתיימה מלאכת החלוקה. לקטארי גם דאג לתת לבני משפחת קונפורטי וליהודים נוספים, כתובות של מכרים שלו בטירנה שהסכימו להסתיר אותם בביתם.

## לאחר המלחמה
לקטארי חי באלבניה עד יום מותו. בשנת 1954, המשפחות שהציל התכנסו יחד בבלגרד ולקטארי הוזמן למפגש כאורח כבוד.  לקטארי כתב מכתב ב-1991, המספר את סיפורו ומציין כי לידיעתו כל אחת ממשפחות היהודים עבורם זייף תעודות שרדו את המלחמה.

## הכרה והנצחה
מיהאל לקטארי הוכר כחסיד אומות העולם ב-3 ביוני 1992. שמו נחרט על קיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם וכן התקיים טקס לכבודו ביד ושם.

## קישורים חיצוניים
* יד ושם, ״Rescue of Jews in Albania”
* Kulla D, Stephen, “Albania: The Country That Actually Saved Jews During the Holocaust”, Gratz College, Pennsylvania United States of America
* Nidam-Orvieto, Iael, Steinfeldt, Irena, “The Rescue of Jews in Albania Through the Perspective of the Yad Vashem Files of the Righteous Among the Nations”, Yad Vashem, Jerusalem

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי אומות העולם
קטגוריה:נפטרים ב-2003
נעורי זהב

השיר "**נעורי זהב**" הוא גרסה עברית שכתבה הפזמונאית עידית חכמוביץ' לשיר רוסי פופולרי הידוע בשמות "**Смуглянка**" או "**Смуглянка-Молдаванка**" (רומניזציה: **"Smuglyanka Moldavanka"**; בעברית: "**שזופונת**" או "**שזופונת מולדאבית**"). השיר נכתב בשנת 1940 על ידי המשורר יאקוב שבדוב והולחן בידי אנטולי גריגורביץ' נוביקוב , לכבודו של המהפכן המולדובי גריגורי קוטובסקי.

## רקע
השיר נכתב בשנת 1940, בשעה שברית-המועצות עוד לא השתתפה במלחמת העולם השנייה. הרפובליקה הסוציאליסטית המולדובית נוצרה ביוני 1940 על ידי ברית המועצות, בעקבות הסכם ריבנטרופ-מולוטוב על חבלי הארץ בסרביה ובוקובינה, שהיו חלק מרומניה. הסובייטים ניסו ליצור שוני תרבותי בין המולדאבים לרומנים, בין השאר שינו את כתיב השפה הרומנית, מאותיות לטיניות לקיריליות והפכו את גרגורי קוטובסקי, שהיה פושע ידוע, לגיבור לאומי מולדובי.
המלחין נוביקוב והמשורר שבדוב נתבקשו לחבר סוויטה שתוקדש לקוטובסקי, ושבמרכזה גיבורה מולדובית, שנלחמת לצד הבולשביקים.
בשנת 1944, השיר בוצע על ידי מקהלת הצבא האדום ושודר ברדיו. השיר נעשה פופולרי, סמוך לסיום מבצע "יאשי-קישינב" שבו כבש הצבא האדום את רומניה וחלקים ממולדובה, כולל עיר הבירה, קישינב.
בשנת 1979 זכה השיר בתואר "שיר השנה" בברית המועצות, בביצועה של סופיה רוטרו.

## בתרבות
בשנת 1973 השיר הופיע בסרט הסובייטי "רק ותיקים מתגייסים למלחמה" של הבמאי ליאוניד ביקוב. בסרט, טייס קרב צעיר מציג את השיר בפני חבריו לטייסת, וכך זוכה לכינוי "הנערה האפלה". הסרט הפך לשובר קופות, שנצפה על ידי 54 מיליון צופים בתוך חמישה חודשים. בעקבות זאת, השיר התפרסם ברחבי ברית המועצות, ונכנס לרפרטואר של שירי עם רוסיים.

מלבד רוסית ועברית, יש לשיר יש גרסאות ביותר מ-20 שפות שונות, ביניהן: יאקוטית, אוקראינית, קזחית, הונגרית, אסטונית, לטבית, פולנית, צ'כית, סלובקית, סרבו-קרואטית, שוודית, גרמנית, צרפתית, אנגלית, הינדי, פנג'אבי, סינית, יפנית, וייטנאמית, וקוריאנית.

## גרסאות בעברית
את מילות השיר בעברית, שאינן תרגום של השיר המקורי, כתבה הפזמונאית עידית חכמוביץ', ילידת קיבוץ יגור. השיר יצא לאור באלבומם של להקת הזמר הגבעטרון, "רחוק רחוק" בשנת 1986. ישנן גרסאות נוספות שנכתבו בעברית לשיר:
* המשורר יהושע פרושנסקי כתב גרסה בעברית בשם "השקדייה" בשנת 1948.
* צבי שטטינר, בוגר בית הספר החקלאי "כדורי", כתב גרסה בעברית בשם "שיר הכדוריסטים" בין השנים 1945-1947.
* שמואל בונים וצבי לאור, חברי קיבוץ יקום, כתבו גרסה בעברית בשם "השחמחמונת" בין השנים 1944-1946.
* אלי סט, עורך הקטגוריה "השירים הרוסיים" באתר "זמרשת" לשימור הזמר העברי, כתב גרסה בעברית בשם "שכנתי השחרחורת" בשנת 1964.

## קישורים חיצוניים
* נעורי זהב, באתר הספרייה הלאומית
* 
* השחמחמונת, באתר זמרשת
* אקורדים לשיר, באתר Chordify
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גבעטרון
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים סובייטים
פלדקירכן (מחוז)

**פלדקירכן** (בגרמנית: **Feldkirchen**) הוא מחוז במרכז מדינת קרינתיה שבאוסטריה.

במחוז 10 ערים ועיירות:

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קרינתיה: מחוזות
משפחת שבצ'נקו

**מריאנה שבצ'נקו** (בלועזית: **Szewczenko Marianna**), **מיקולאי שבצ'נקו** (בלועזית: **Szewczenko Mikołaj** 1888 - ? ), ובתם **מריה שבצ'נקו מוסיאלוויץ**' (בלועזית: **Musialowicz, Maria Szewczenko** - נולדה ב-1909 - ?) היו משפחה מבסולאיווק, עיירה ליד ורשה, אשר הוכרו כחסידי אומות העולם על הצלת ילדים בשואה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
לפני מלחמת העולם השנייה התגוררו מריאנה ומיקולאי שבצ'נקו עם בתם מריה, ברחוב ברזסקה בעיירה סולאיווק הסמוכה לעיר ורשה. המשפחה ניהלה בעיירה מעדניה.

במהלך האקציה שערכו הגרמנים במרץ 1942, גורשו יהודי האזור לגטו ורשה ורבים מהם נספו במהלך הגירוש עצמו. בין המגורשים היו בני זוג בשם ווטאש, ושני ילדיהם - טאדק וגניה. בני משפחת שבצ'נקו הכירו את משפחת ווטאש והציעו להם להתארח בביתם, אולם משפחת ווטאש הצליחו למצוא מקום מסתור זמני בשכונת רודרינג. מריה והוריה סיפקו להם מזון וניסו להבריחם למקום בטוח למשך מספר ימים. כאשר הגיעו לאישה מבוגרת בשם מינקאפה, שאמרה להם להמתין עד הערב, התברר שכבר באותו ערב הגיעו לשם כמה אנשי גסטאפו עקב הלשנה.

אנשי הגסטאפו שמרו עליהם כל הלילה, וכשעלה השחר נלקחו למקום אחר. הילדים הצליחו לברוח ליער ברגע של בלבול. אביהם ניסה לברוח יחד איתם ולא הצליח, ואמם, שנעצרה ונלקחה למקום אחר, נורתה למוות באכזריות.

מריה מוסיאלוויץ' הייתה עדה לרצח אמם של הילדים. מתוך תחושת חמלה, החליטה לטפל בגניה וטאדק (המכונה גם טוביה) ווטאש, ילדיהם של בני הזוג שנרצחו, אשר בכו מרה על גופות הוריהם. למרות הסכנה לחייה, מריה הבריחה את שני היתומים מתוך קהל היהודים שנאסף בתחנת הרכבת והמתין להעלאה לקרונות השילוח. היא לקחה אותם לבית הוריה, מריאנה ומיקולאי שבצ'נקו, אשר הסכימו לטפל בהם ולתת להם מחסה.

למרות חשדות השכנים והפחד ממלשינים, גניה וטאדק נשארו בבית משפחת שבצ'נקו, שטיפלה בהם במסירות ובחמלה. מדי פעם שהו הילדים גם בביתה של מריה.

## לאחר המלחמה
גניה וטאדק (טוביה) ווטאש שוחררו בספטמבר 1944, ולאחר המלחמה עלו לארץ ישראל ושמרו על קשר עם מציליהם.

## הכרה והנצחה
ב-21 בדצמבר 1982 הכיר יד ושם במריה מוסיאלוויץ' ובהוריה, מריאנה שבצ'נקו ומיקולאי שבצ'נקו, כחסידי אומות העולם. נערך לכבודם טקס בוורשה, ושלושתם מונצחים בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם.

## הערות שוליים

שבצ'נקו
מימה סאינה

**מימה סאינה** (בלועזית: **Mima Saïna**; תאריך לידה לא ידוע - אוקטובר 1945) הייתה אומנת הולנדית ממוצא אינדונזי, שהצילה פעוט יהודי במלחמת העולם השנייה. על כך, הוכרה כחסידת אומות העולם.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
מימה נולדה באיי הודו המזרחיים אשר היו תחת שליטה הולנדית. בצעירותה היגרה מימה להאג שבהולנד. למרות שדיברה רק מלאית, מצאה עבודה כאומנת לשלושת ילדי בני הזוג יוהאנה וטולה מדנה, שגם מוצאם הולנדי־אינדונזי.

יוהאנה וטולה התגרשו אולם חלקו משמורת משותפת על שלושת ילדיהם. בספטמבר 1942, כשנתיים לאחר פלישת גרמניה הנאצית להולנד, פנתה אל יוהאנה שכנתה היהודיה גיטל מינזר, בבקשה להחביא את בנה אלפרד בן העשרה חודשים. יוהאנה הפנתה אותה לבעלה לשעבר טולה שגידל את שלושת ילדיהם המשותפים עם מימה. אלפרד, שכונה "בובי" התגורר רק בביתו של טולה .

המשפחה בעלת המראה האסייתי, נדרשה להמציא סיפור כיסוי שיספק הסבר לכך שהיא מגדלת ילד לבן. סיפור הכיסוי היה שאלפרד נולד כתוצאה מהריון מחוץ לנישואין של יוהאנה. מאחר שבן זוגה החדש של יוהאנה לא חפץ בו, אלפרד נשאר בביתו של טולה. למרות סיפור הכיסוי, הימצאותו של אלפרד בבית משפחת מדנה נשמרה בסוד שהיה ידוע רק לקהילה האינדונזית בהאג. במקרים בהם הנאצים ערכו חיפושים אחר יהודים, דאגו מימה ויתר חברי משפחת מדנה, להחביא את אלפרד בגומחה מתחת למדרגות. אלפרד התגורר בחדרה של מימה שטיפלה בו במסירות במשך שלוש שנות שהותו בבית המשפחה.

## לאחר המלחמה
באוגוסט 1945 שוחררה גיטל מינזר אמו של אלפרד ממחנה ראוונסבריק. לאחר תקופת הבראה קצרה בשווייץ, שבה גיטל להולנד. בגלל שבין מימה לאלפרד נוצר קשר הדוק, הוחלט כי מימה תעבור לגור עם אלפרד וגיטל בדירה קרובה לבית משפחת מדנה. כחודשיים לאחר מכן, באוקטובר 1945, נפטרה מימה מדימום תוך מוחי.

## הכרה והנצחה
אלפרד מינזר פנה ליד ושם ומסר את עדותו ב־22 באפריל 2002, בעקבות המלצת רבו, הרב מורי שרייבר. מימה סאינה הוכרה כחסידת אומות העולם ב-12 בינואר 2003 ושמה נחקק על קיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם. טקס הענקת המדליה נערך בנוכחות משפחת מדנה. אלפרד נבחר על ידי משפחת מדנה לקבל את המדליה של מימה, כאדם הקרוב אליה ביותר.

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי אומות העולם
קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:נפטרות ב-1945
1989 בטלוויזיה

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1989 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.

## אירועים בולטים

* 9 במאי – תחרות האירוויזיון התקיימה בלוזאן שבשווייץ. בתחרות זכתה יוגוסלביה, עם השיר "Rock Me" ("המם אותי"), אותו ביצעה הלהקה הקרואטית ריווה.
* במהלך שנת 1989 החלה בישראל פעילותן של חברות הטלוויזיה בכבלים אשר החלו לספק, לראשונה בישראל, שירותי טלוויזיה רב-ערוצית.

## סדרות ותוכניות טלוויזיה חדשות ב-1989

;**בארצות הברית**
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות האמריקאיות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה בארצות הברית במהלך שנת 1989. תאריך העלייה לשידור שמצוין בטבלה מתייחס לתאריך בו הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית. לרשימה מקיפה יותר של סדרות טלוויזיה אמריקאיות ששודרו בארצות הברית לראשונה בשנה זו, ראו **[[:קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1989]]**.



File:Seinfeld actors montage.jpg|משתתפי הסדרה "סיינפלד"
File:The Simpsons Ride at Universal Studios Florida (cropped).jpg|פסלי הדמויות הראשיות בסדרה "משפחת סימפסון"



;**בישראל**
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות הישראליות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה בישראל במהלך שנת 1989. לרשימה מקיפה יותר של סדרות טלוויזיה ישראליות ששודרו בישראל לראשונה בשנה זו, ראו **[[:קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1989]]**.

;**במדינות אחרות**

## סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-1989
;**בארצות הברית**

## נולדו

* 9 בינואר – נינה דוברב, שחקנית קנדית-בולגרית
* 2 בפברואר – אלכס שארפ, שחקן בריטי
* 16 בפברואר – אליזבת אולסן, שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית
* 17 בפברואר – קורד אוברסטריט, זמר ושחקן אמריקאי
* 1 במרץ – אמרוד טוביה, שחקנית אמריקאית
* 1 במרץ – דניאלה מונה, שחקנית, רקדנית וזמרת אמריקאית
* 2 במרץ – נטלי עמנואל, שחקנית אנגלייה
* 11 במרץ – אנטון ילצ'ין, שחקן קולנוע יהודי-אמריקאי (נפטר ב-2016)
* 11 במרץ – דניאלה קרטס, שחקנית ישראלית
* 16 במרץ – תימור כהן, שחקנית ישראלית
* 14 במאי – ספיר דרמון, שחקנית ומדבבת ישראלית
* 26 במאי – עמית פרקש, שחקנית וזמרת ישראלית
* 29 במאי – אביגיל הררי, שחקנית טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון ישראלית
* 14 ביוני – לוסי הייל, שחקנית, וזמרת אמריקאית
* 27 ביוני – מתיו לואיס, שחקן בריטי
* 11 ביולי – דייוויד הנרי, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי
* 22 ביולי – יון תומרקין, שחקן ישראלי
* 23 ביולי – דניאל רדקליף, שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-בריטי
* 15 באוגוסט – ג'ו ג'ונאס, זמר בלהקת האחים ג'ונאס ושחקן
* 3 בספטמבר – מאור שוויצר, שחקן ישראלי
* 18 בדצמבר – אשלי בנסון, שחקנית אמריקאית

## נפטרו

[שמאל|ממוזער|150px|[לוסיל בול]]
* 26 באפריל – לוסיל בול, שחקנית טלוויזיה ("לוסי אהובתי") (נולדה ב-1911)
* 4 באוקטובר – גרהאם צ'אפמן, קומיקאי בריטי (מחבורת "מונטי פייתון") (נולד ב-1941)
* 6 באוקטובר – בטי דייוויס, שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית (נולדה ב-1908)

## פרסים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים
הרמאגור (מחוז)

**הרמאגור** (בגרמנית: **Hermagor**) הוא מחוז בדרום-מערב מדינת קרינתיה שבאוסטריה.

במחוז 7 ערים ועיירות:

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קרינתיה: מחוזות
נאדז'דה וליובוב ארכיפצובה

**נאדז'דה ארכיפצובה** (ברוסית : **Архипцова Надежда**; ? - 1992) ו**ליובוב וולצ'ק (ארכיפצובה)** (ברוסית: **Любовь Волчак**; נולדה ב-8 בספטמבר 1931) הן אם ובת מהעיירה הלוסק שבבלארוס שהוכרו כחסידות אומות העולם על הצלת ילדה יהודיה בתקופת השואה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
ערב מלחמת העולם השנייה, חיו בעיירה הלוסק שבבלארוס כ-3000 יהודים, שהיוו 70% מכלל האוכלוסייה. עם הכיבוש הנאצי, על יהודי העיירה נכפה לענוד טלאי צהוב ונשלחו לגטו. בעיירה הוקם מחנה לעבודות כפייה, אליו נשלחו היהודים יום יום, והעונש על אי התייצבות היה הוצאה להורג בירייה. ב-2 בדצמבר 1941, הוצאו להורג כל יהודי העיירה בבורות הירי מחוצה לה.

אולגה שולמן בת ה-11 הייתה השורדת היחידה ממשפחתה לאחר הטבח ביהודים בעיירה הלוסק. יומיים אחרי הטבח, היא דפקה על דלת ביתה של נאדז'דה ארכיפצובה, שהכניסה אותה לביתה והחביאה את אולגה במרתף הבית למרות הסיכון הרב והמצוקה הכלכלית. נאדז'דה התאלמנה ב-1942 ונותרה עם 4 ילדים, ליובוב, לריסה, אנטולי וולדימיר שהשתתפו במעשה ההצלה. ליובוב בתה הבכורה הייתה חברתה של אולגה. שתיהן למדו יחד בבית הספר.

אולגה התמודדה עם סיוטים חוזרים ונשנים, ולכן ליובוב, ישנה איתה וטיפלה בה. לקראת חיפושים שערכו הנאצים, הזהירו השוטרים המקומיים את נאדז'דה, והיא הייתה מסתירה את אולגה, פעם בעליית הגג, פעם במרתף, או באסם ופעם בתוך עשב גבוה בשדה. בבית המשפחה שרר עוני, הילדים נאלצו לאסוף תפוחי אדמה רקובים וקפואים מהם ניזונו. הם חיו בפחד תמידי שיתפסו על ידי הנאצים.

בקיץ 1943, גברו חיפושי הנאצים, נאדז'דה נאלצה לשלוח את אולגה אל אחותה, שגרה בכפר סלבקוביצ'י ליד שטחי הפרטיזנים. נאדז'דה ליוותה את אולגה ובכך סיכנה את עצמה ואת משפחתה. משם הועברה אולגה בעזרתם של הפרטיזנים אל אולגה באליצקאיה (סלבקו). היא שהתה במשך כחודשיים בביתה עד שהופסקו חיפושי הנאצים. עם תום החיפושים, הוחזרה אולגה לביתה של נאדז'דה והסתתרה אצלה עד ה-27 ביולי 1944 יום שחרורה של הלוסק.

## לאחר המלחמה
מעט אחרי שחרורה של הלוסק, יצרה אולגה קשר עם דודה, דריר לאוניד שמואלוביץ'. ועברה להתגורר עמו. אולגה שמרה על קשר עם נאדז'דה, ליובוב ושאר בני משפחת ארכיפצובה וביקרה אותם לעיתים תכופות גם עשרות שנים אחרי תום המלחמה.

ליובוב למדה בסמינר למורים בבוברויסק, והוסמכה כמורה. היא נחשבה למורה נאהבת וחרוצה ועבדה במקצוע מעל ל-35 שנים. ואף, זכתה בפרס ממשרד החינוך הבלארוסי.

בשנת 1992, נפטרה נאדז'דה.

## הכרה והנצחה
ב-29 בינואר 1998 הוכרו נאדז'דה ארכיפצובה ובתה ליובוב וולצ'ק כחסידות אומות העולם ושמן נחקק על קיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם, ביד ושם, ירושלים. הטקס נערך במינסק שבבלארוס.

ב-1 בדצמבר 1998 נחנכה לזכרן של נאדז'דה וליובוב, אבן הזיכרון ה-17 בסמטת חסידי אומות העולם בעיר בוברויסק שבבלארוס. הרב הראשי של בוברויסק שאול חבאבו, חנך את אבן הזיכרון לזכר בנות משפחת ארכיפצובה. כמו כן, בסמטת חסידי אומות העולם בעיר ניצבת אבן זיכרון גדולה לכבוד כל חסידי אומות העולם. באירוע, הוקרן לראשונה הסרט הדוקומנטרי "סמטת חסידי אומות העולם". במשך שעה וחצי הוצגו סיפורי שלושה חסידי אומות העולם בלבד, ביניהם נאדז'דה ובתה ליובוב.

## קישורים חיצוניים
* From The Depths campaign, ''Helping A Hero'', The Giving Back Fund

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידות אומות העולם
קטגוריה:חסידות אומות העולם לפי מדינה
קטגוריה:בלארוסים חסידי אומות העולם
רמון טראטס

**רמון טֶרַאטְס אספסיו** (בספרדית: **Ramon Terrats Espacio**; נולד ב-18 באוקטובר 2000) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדות הקשר המרכזי וקשר הכנף באספניול מהלה ליגה בהשאלה מוויאריאל.

## קריירה
טראטס נולד בברצלונה, קטלוניה, וב-27 ביוני 2019, לאחר סיום תקופתו באקדמיות הנוער, הוא חתם על חוזה לשנה אחת בקבוצת סאנט אנדראו מהליגה הספרדית הרביעית.

טראטס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-15 בספטמבר 2019, כשעלה כמחליף במחצית השנייה בתיקו ביתי 1–1 נגד סרדניולה דל ואייס. הוא עזב את המועדון ב-22 ביולי, וחתם בז'ירונה יומיים לאחר מכן, בה שובץ לקבוצת המילואים ששיחקה אף היא בליגה הרביעית.

טראטס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ז'ירונה ב-4 בנובמבר 2020, כשפתח בהרכב בהפסד 2–2 בליגה השנייה בחוץ מול ריאל סרגוסה. ב-24 בפברואר, הוא האריך את חוזהו בקבוצה עד 2024.

טראטס היה בעיקר שחקן ספסל במהלך עונת 2021/2022, בה קבוצתו עלתה ללה ליגה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה ב-14 באוגוסט 2022, כשפתח בהרכב בהפסד 1–0 נגד ולנסיה.

ב-18 בינואר 2023, הושאל טראטס לויאריאל ב', ששיחקה בליגה השנייה, עד סוף העונה. בפברואר הוא שוב קיבל מקום בקבוצה הבוגרת תחת המאמן קיקה סטיין, וב-30 באפריל כבש את שער הבכורה שלו בליגה, כשהבקיע את השער השלישי של קבוצתו בניצחון ביתי 3–1 על סלטה ויגו.

ב-30 ביוני 2023, חתם טראטס על חוזה לשלוש שנים בויאריאל, לאחר שהמועדון מימש את סעיף הרכישה שלו.

ב-3 בפברואר 2025, הושאל טראטס לחטאפה עד לסיום העונה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ז'ירונה
קטגוריה:כדורגלני ויאריאל
קטגוריה:כדורגלני חטאפה
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-2000
מיקה סגל

**מיקה סגל** (נולדה ב-11 במרץ 2003) היא שחקנית טלוויזיה ותיאטרון ישראלית.

## חיים אישיים
סגל למדה במגמת תיאטרון בתיכון היובל בהרצליה, ובמקביל ללימודיה הייתה חברה בלהקת "על הבמה" של התיאטרון העירוני בהרצליה.

את שירותה הצבאי עשתה ביחידת מיטב, והשתתפה בסרטוני הסברה לנערים ולנערות המיועדים לגיוס.

נכון לפברואר 2025, סגל נמצאת בזוגיות עם השחקן עמית הכטר, שאותו הכיר לה עידן שלו, ששיחק לצידה בסדרה "זאת שלי".

## קריירה
ב-2021 סגל כיכבה בתפקיד הראשי בסדרה "זאת שלי" וב-2023 השתתפה בסדרה "לעוף על אנה", שתיהן בערוץ טין ניק. על גילום דמותה של שלי בן-זקן בסדרה "זאת שלי" הייתה מועמדת לפרס "פריצת השנה במשחק" בטקס נבחרי השנה של אתר פרוגי, ולפרס השחקנית הטובה ביותר בסדר קומית בטקס פרסי הטלוויזיה והנוער של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.

מאז 2024 משחקת בהצגה "צו פינוי" של תיאטרון ארצי, לצד עמית הכטר.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות תיכון היובל (הרצליה)
קטגוריה:בוגרי תיכון היובל (הרצליה)
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-2003
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2003
מירה שדות

**מירה שדות** (1939 – 11 בפברואר 2026) הייתה קדרית ואמנית קרמיקה ישראלית.

## ביוגרפיה
מירה שדות נולדה בצ'רנוביץ, רומניה (כיום באוקראינה) בשנת 1939. בשנת 1946 עלתה לארץ ישראל.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 למדה בסמינר אורנים. שם, נחשפה לראשונה לקדרות בשעוריה אצל חנה חר"ג צונץ. באותה עת התגוררה בקיבוץ גונן ושימשה כמורה לאמנות בבית-הספר האזורי בכפר בלום. בשנת 1969 עברה להתגורר בראש פינה. בשנת 1972 עברה להתגורר בירושלים, שם נרשמה ללימודים במחלקה לעיצוב קרמי בבצלאל. במחצית שנות ה-70 של המאה ה-20 עברה להתגורר במושב טל שחר.

בין השנים 1984–2000 שימשה כמרצה במחלקה לעיצוב קרמי בבצלאל. שם לימדה קדרות, שריפות מיוחדות ופיתוח זיגוגים. חיברה את הספרים "בטיחות בעיצוב הקרמי" (1990) ו-"פרקים בתולדות העיצוב הקרמי" (1994) בהוצאת בצלאל.

## חיים אישיים
התגוררה במושב טל שחר.

בשנת 2005 נפטר בנה תור שדות.

## השכלה
* 1960–1962 המכון לאמנות, אורנים, טבעון.
* 1969–1973 המחלקה לקדות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים.

## תערוכות יחיד וזוגיות
* 1995 – "מירה שדות: תערוכת רישומי", בית האמנים, ירושלים
* 2015 – "אם בורחת מבשורה", בית יד לבנים, רחובות (עם שרה אינסלר)
* 2024 – "נשיקה מהתנור: מירה שדות", בית בנימיני, תל אביב-יפו
* 2025 – בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים

## גלריה

קובץ:Rehovot 001.JPG|יד לטייס תור שדות (2010), בית יד לבנים, רחובות
קובץ:Rehovot 002.JPG|יד לטייס תור שדות (2010), בית יד לבנים, רחובות


## קישורים חיצוניים

* 
* מירה שדות, באתר סקר אמנות הקיר בישראל
* 
* ישראלי, רז, אמהות שכולות מתמודדות עם הכאב ביצירה, 21 באפריל 2014

## הערות שוליים

קטגוריה:אמניות קרמיקה ישראליות
קטגוריה:אמני קרמיקה ישראלים
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:טל שחר: אישים
קטגוריה:גונן: אישים
קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:סגל בצלאל
קטגוריה:אמהות שכולות: חללי צה"ל
קטגוריה:ישראליות ילידות רומניה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2026
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2026
הר זערור

**הר זערור** המכונה גם **זהרת אבו זערור** הוא הר במדבר יהודה, דרום-מזרחית לתקוע. גובהו 616 מטר מעל פני הים. ההר נקרא על שם צמח העוזרר, אשר בערבית נקרא "זערור".

ההר נמצא כ-4.1 קילומטרים דרומית-מזרחית ליישוב תקוע, וכ-3.3 קילומטרים מזרחית ליישוב מעלה עמוס, בסביבתו בנויים מאחזים וחוות חקלאיות.

מן הנחל נשקף נוף לצפון ומרכז מדבר יהודה, בקעת הורקניה, ירושלים, הרי בנימין, ים המלח וגם אל עבר ממלכת ירדן.

מן הנחל זורמים יובלים של נחל תקוע.

## מצפה יוני
במהלך מלחמת חרבות ברזל, הוקם על פסגת ההר 'מצפה יוני' ובו מרפסת תצפית מקורה ובור מים לזכרו של  שנפל בלחימה ברצועת עזה במהלך המלחמה.

## הערות שוליים

זערור
קטגוריה:תקוע
זערור
A Knight's Tale

***A Knight's Tale*** (בעברית: "**סיפור [[אביר]]**") הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר הישראלי תמיר גרינברג, הידוע בשם הבמה תמיר. האלבום יצא לאור ב-27 בינואר 2025 וכולל 18 רצועות באורך כולל של 56 דקות.

## רקע ויצירה
תמיר גרינברג זכה לחשיפה ראשונה בשנת 2021 בתוכנית הכישרונות "הכוכב הבא".

גרינברג עבד על אלבומו הרבה לפני "הכוכב הבא", והשקיע מאמץ ממושך בהוצאתו. הוא החל לכתוב את השירים כבר בשנת 2019, והשיר האחרון הושלם כחודשיים לפני צאת האלבום, בנובמבר 2024. גרינברג ציין כי רבים מהשירים מוקדשים לנשים מסוימות מחייו, כולל קשר טווח רחוק שהיה לו בלוס אנג'לס, אך כי הוא לא מספר לנשים שהשירים נכתבו עליהן ומעדיף שהן יבינו לבד. גרינברג תיאר את יצירת האלבום כ"מסע של חקירה פנימית, מוזיקלית ואישית", שבמהלכו השתנה כאדם.

עטיפת האלבום מציגה את גרינברג מחופש לאביר, אוחז בלב ובוורד.

## קידום
ארבע מתוך רצועות האלבום יצאו כסינגלים לפני צאתו.

ביום צאת האלבום, גרינברג ערך ערב השקה באינטימי במלון סוהו האוס ביפו העתיקה.

מופע השקת האלבום התקיים באקספו תל אביב ב-20 בפברואר 2025, עם עיבודים חדשים לשיריו בליווי להקתו.

במרץ 2025 גרינברג הוציא את הרצועה "Big Wolf" כסינגל שיווקי לתחנות הרדיו הישראליות.

## הרכב
האלבום כולל 18 רצועות, כולן בשפה האנגלית. באלבום אין שיתופי פעולה, כי גרינברג רצה שהאלבום יהיה כולו שלו. האלבום מושפע מז'אנרים כמו ג'אז, בלוז, נשמה, R&B ורוק. גרינברג משתמש בקלאסיקות ישנות כדי ליצור נאו סול משלו.

שירים רבים באלבום נוגעים בנושאים אישיים וזוגיים: הרצועה "Forever" מייצגת את החיבור בין ישן לחדש, עם השפעות נשמה קלאסית ושילוב מודרני שמתאים גם לקהל עכשווי. הרצועה "Up & Away" מתוארת כחיבור סוחף בין רית'ם אנד בלוז לרוק, עם הרמוניות שמושפעות ממוזיקת נשמה וג'אז. הרצועה "Chasing Fame" מתאפיינת בקווים מלודיים מלאי נשמה, גמישות ווקאלית, דינמיקה מובנית והתפתחות הדרגתית.

הרצועה "U Should Be Here" היא שיר אהבה עם סגנון אולד-סקול, טקסט רגשי על שברון לב, בהשפעת קרטיס מייפילד, סטיבי וונדר והטמפטיישנס. השיר נכתב לפני פריצת מלחמת חרבות ברזל, אך קיבל הקשר חדש לאחר צאתו.

הרצועה "Pass U By" עוסקת בהשוואה בין מי שאתה חושב שאתה לבין מי שאתה באמת.

האלבום מסתיים בעיבוד חדש לשיר "Tell Me Where The Light Goes", איתו זכה בתוכנית "הכוכב הבא" בשנת 2021.

## ביקורות

בביקורת שפורסמה בבלוג של מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי, האלבום תואר כשילוב של רטרו ומודרניות וצוין כי הוא מציג נוכחות קולית עוצמתית, רגש עמוק, ועיבודים עשירים ומשתמש בהרמוניות עשירות, דינמיקה מובנית, ומשחק בין מינור ומז'ור להבעת רגש. ווקלית, צוין כי גרינברג משלב באלבום בין קול ראש לקול חזה בצורה חלקה, עם ויברטו עדין וגמישות קולית. בנוסף, נכתב כי ההפקה ברמה גבוהה ומתאימה לסטנדרטים בינלאומיים.

## רשימת רצועות
* כל הרצועות נכתבו והופקו על ידי תמיר גרינברג, אלא אם צוין אחרת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2025
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי בלוז
קטגוריה:אלבומי חברת די-מיוזיק
נדב זמיר

**נדב זמיר** (נולד ב-7 ביוני 2001) הוא כדורגלן ישראלי בעמדת השוער בהפועל ירושלים.

## קריירה
זמיר התחיל את הקריירה שלו בקבוצות הילדים של הפועל אסי גלבוע והפועל נצרת עילית בהתאמה, עד שבגיל 16 הצטרף לעירוני קריית שמונה בה התקדם עד לקבוצה הבוגרת. ב-27 בפברואר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 2–4 למכבי חיפה כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-34 של המשחק לאחר הרחקתו של השוער דז'יוגאס ברטקוס. מאחר שהכרטיס האדום גרר אחריו השעיה למשחק שאחריו, זמיר פתח גם בתיקו 2-2 נגד הפועל באר שבע כמה ימים לאחר מכן.

ב-2 ביולי 2023 חתם בהפועל ירושלים כשוער מחליף לאדבאיו אדליי. בעונתו הראשונה במועדון רשם 17 הופעות בליגה ועונה לאחר מכן הפך לשוער הראשון של המועדון לאחר עזיבתו של אדליי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:שוערי כדורגל ישראלים
קטגוריה:שמשית: אישים
קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלני הפועל ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2001
מצפור קרל לוץ

**מצפור קרל לוץ** ממוקם ביער שווייץ הוא נקודת תצפית על הכנרת ועל הרי הגולן. המצפור מנציח את פועלו ההומניטרי יוצא הדופן של קרל לוץ, דיפלומט שווייצרי שהוכר כחסיד אומות העולם בזכות פעולותיו להצלת יהדות הונגריה ומעניק למבקרים הזדמנות להכיר את תרומתו תוך התבוננות בנופי הצפון הייחודיים.

## רקע והנצחה
מצפור קרל לוץ מנציח את פועלו של קרל לוץ (1895–1975), דיפלומט שווייצרי שהוכר כחסיד אומות העולם בזכות פעולותיו להצלת למעלה מ-60,000 יהודים בהונגריה בתקופת מלחמת העולם השנייה. במסגרת תפקידו כסגן הקונסול בשגרירות שווייץ בבודפשט, העניק כתבי חסות ליהודים וסיפק להם מחסה בבתים מוגנים, תוך נטילת סיכון אישי. כמו כן, הוא פעל למניעת גירושם של כ-2,000 יהודים שעלו מגרמניה לארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. בשנת 1964 קיבל הכרה כחסיד אומות העולם מיד ושם.

## מיקום ותיאור המצפור
המצפור ממוקם בחלקו הצפוני של יער שווייץ, מעל המצפור התלת-מפלסי, ומציע תצפית על הכנרת והרי הגולן. הקרן הקיימת לישראל הקימה במקום רחבת תצפית מקורה בפרגולה, המאפשרת למבקרים ליהנות מהנוף. במקום ישנם שביל נגיש, חניה לנכים, ספסל ורחבה מותאמים לנוחותם של מבקרים עם מוגבלויות. בסביבת המצפור נטועים עצי אקליפטוס המקור, אשר נשתלו בשנות ה-50 של המאה ה-20 כדי להתמודד עם תנאי האקלים, מניעת סחף קרקע והשפעות של שריפות ורעייה בלתי מבוקרת.

## תרומה והקמה
המצפור הוקם הודות לתרומה בסך 360,000 ש"ח מצד בני ברית שווייץ ותורמים של קק"ל שווייץ. טקס החנוכה נערך בנוכחות יו"ר קק"ל דניאל עטר, שגריר שווייץ בישראל ז'אן דניאל רוך, אגנס הירשי – בתו החורגת של קרל לוץ, ראש עיריית טבריה יוסי בן דוד, נשיא קק"ל שווייץ ארתור פלוטקה, וכן נציגי בני ברית, ניצולי שואה ואורחים נוספים.

## ייעוד המצפור
המצפור מושך אליו מבקרים רבים, בהם צועדי שביל ישראל ורוכבי שביל סובב כנרת, ומהווה נקודת תצפית על הנוף הפתוח של טבריה, הכנרת והרי הגולן. סמוך למצפור נמצא חניון לילה עם משטחי חצץ סקוריה, המותאמים ללינת שטח.

## חשיבות היסטורית
קרל לוץ נודע בפעולותיו להצלת יהודים בתקופת השואה, אך תרומתו לעניין היהודי החלה עוד לפני כן. בשנים 1935–1941 שירת כסגן הקונסול השווייצרי בארץ ישראל, ובמסגרת תפקידו פעל למנוע את גירושם של כ-2,000 יהודים שעלו מגרמניה על ידי הבריטים. קשריו עם פקידי ממשל נאצים בתקופה זו סייעו לו לפעול מאוחר יותר להצלת יהודי הונגריה במהלך מלחמת העולם השנייה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: נקודות תצפית
קטגוריה:הנצחת אישים זרים בישראל
קטגוריה:רכס פוריה
קטגוריה:הנצחת חסידי אומות העולם
נל ואן דן אקר-אשר

**נל ואן דן אקר-אשר** (בהולנדית: **Nel van den Akker-Asher**; נולדה ב-10 בדצמבר 1917) הייתה חברת המחתרת ההולנדית וחסידת אומות העולם, שהצילה יהודים בהולנד במלחמת העולם השנייה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
נל נולדה באמסטרדם, הולנד. בצעירותה קיבלה חינוך נוצרי והייתה חברה בהסתדרות הנוער הסוציאליסטית באמסטרדם, תנועה שדגלה בשוויון בין יהודים ולא יהודים. במהלך מלחמת העולם השנייה תחת הכיבוש הנאצי, משפחתה הייתה מעורבת בפעילות מחתרתית. אחיה עסק בהדפסת מסמכים בלתי חוקיים ואביה היה פעיל במחתרת.

בתחילת מלחמת העולם השנייה, יצרה נל קשר עם קבוצה קומוניסטית שסייעה ליהודים במסתור. היא הייתה חברה במחתרת החלוצית הבלתי חוקית בהולנד. בתחילת 1943, לאחר שהכירה את קרל אורוסלן אשר התגורר באמסטרדם, החלה בפעילות להשגת תלושי מזון עבור יהודים במסתור.

בהמשך, החלה לשתף פעולה עם ארנולד דונר שעסק במציאת מקומות מסתור ליהודים. בשנת 1944 החלה לעבוד עם לורה דורלאכר, חברה בארגון ווסטרוויל. יחד הן פעלו ליצירת קשרים בין חברי מחתרת נוספים, סיפקו תעודות זהות מזויפות, כרטיסי מזון וכסף למסתתרים, והכינו תשתית להברחת כלואים במחנה וסטרבורק. הן דאגו וביקרו יהודים במקומות מסתור שונים, כולל את משפחת סלאקר באסן.

פעילותה של נל התרכזה בעיקר במחוז דרנטה, שם היו יהודים רבים שהסתתרו.

בשנה האחרונה של המלחמה, כאשר פעילות ההצלה של תנועת "החלוץ" הועברה לצרפת, שם אורגנה בריחה של כ-80 חברים לספרד דרך הרי הפירנאים, המשיכה נל בפעילותה בהולנד ללא לאות. היא יצרה קשרים עם תנועת המחתרת ההולנדית באספן והמשיכה בפעילותה עד לשחרור הולנד.

## לאחר המלחמה
לאחר המלחמה נל ואן דן אקר-אשר נישאה לאחד מחברי תנועת "החלוץ".

## הכרה והנצחה
נל אשר ואן דן אקר הוכרה כחסידת אומות העולם ב-16 ביוני 1964. בטקס ביד ושם ב-3 באוגוסט 1964, קבלה נל את תעודת ההוקרה והשתתפה בנטיעת עץ בגן חסידי אומות העולם על שם קבוצת ווסטרוויל אליה השתייכה.

## הערות שוליים

קטגוריה:הולנדיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הולנד
קטגוריה:ילידות 1917
גודלו ביירון

**גודלו אדגר ביירון** (באנגלית: **Goodloe Edgar Byron**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מרילנד בין השנים 1971–1978.

## ביוגרפיה
ביירון נולד בעיירה ויליאמספורט. הוריו, ויליאם ביירון וקת'רין ביירון, ייצגו שניהם את מחוז הקונגרס השישי של מרילנד בבית הנבחרים של ארצות הברית – ויליאם בין השנים 1939–1941, וקת'רין בין 1941–1943. משפחת ביירון הייתה חלק מקהילת כנסיית סנט ג'ון בהייגרסטאון. הוא למד בבית הספר למשפטים של חיל הפרקליטות הצבאית (The JAG School) שבאוניברסיטת וירג'יניה, והצטרף לחיל הפרקליטות של צבא ארצות הברית (U.S. Army JAG Corps).

הוא שירת כפרקליט צבאי בין השנים 1953 ל-1957, והשתחרר בכבוד בדרגת קפטן. לאחר מכן השלים לימודי תואר שני במשפטים בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. בהמשך נבחר לבית הנבחרים של מדינת מרילנד (1963–1967) ולסנאט של מרילנד (1967–1971).

ביירון התמודד לראשונה לקונגרס בשנת 1968, אך הפסיד לחבר הקונגרס הרפובליקני המכהן ג'ון גלן ביל הבן. ביל לא התמודד מחדש ב-1970, וביירון נבחר למלא את המושב שהתפנה. בראשית כהונתו נחשב לדמוקרט שמרני מאוד, במיוחד בנושאי סביבתנות. ארגון "Environmental Action" כלל אותו ברשימת "תריסר המלוכלכים" – חברי קונגרס שלדבריהם היו עוינים במיוחד למטרותיהם. בעקבות זאת, ביירון נתקל באופוזיציה משמעותית בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית ב-1976 מצד דן רופלי, שכמעט וניצח אותו. לאחר מכן ריכך ביירון את עמדותיו הסביבתיות ותמך בחלק מיוזמות שימור הסביבה, אך עדיין נחשב לשמרן באופן כללי.

בכהונתו האחרונה בקונגרס, שירת כחבר בוועדת הכוחות המזוינים שלבית הנבחרים האמריקאי.

ב-11 באוקטובר 1978 לקה ביירון בהתקף לב קטלני בזמן שרץ עם עוזרו לאורך תעלת צ'ספיק ואוהיו  שבמערב מרילנד. על מותו הכריזו בבית החולים של מחוז וושינגטון בעיר הייגרסטאון, בגיל 49. ביירון נטמן בבית הקברות הלאומי אנטיאטם בשארפסברג שבמרילנד.

ביירון התעניין בטענה, שבהווה נחשבת למופרכת, של ד"ר תומאס ג'יי. באסלר, לפיה לא-מעשנים המסוגלים להשלים ריצת מרתון בפחות מארבע שעות יכולים לאכול ככל שירצו ולעולם לא יסבלו מהתקף לב קטלני. על פי התזונאי וחוקר אריכות החיים ניית'ן פריטיקין, ביירון רץ שש פעמים את מרתון בוסטון עם זמן שיא של 3:28:40, ולא עישן במשך 25 שנים. עם זאת, הוא התעלם מאזהרות רופאיו, שהזהירו אותו כי בדיקות הליכון שביצע בין 1974 ל-1978 הצביעו על סתימה הדרגתית בעורקיו הכליליים. הבדיקה האחרונה שביצע, בינואר 1978, הצביעה על חריגה חמורה והייתה חיובית למחלת לב. הרופא המליץ לביירון להפסיק לרוץ עד להשלמת בדיקות נוספות.

ד"ר מנואל חימנז, שביצע את הנתיחה שלאחר המוות, קבע כי לביירון היו "רק פתחים זעירים" בעורקים הכליליים שלו, שהיו חסומים כמעט לחלוטין בשל הצטברות כולסטרול. לדבריו, "העורקים הכליליים של חבר הקונגרס ביירון היו במצב גרוע יותר מאלה של מרבית האנשים שעליהם ביצעתי נתיחות".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מרילנד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון
קטגוריה:בני זוג של פוליטיקאים אמריקאים
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממרילנד
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1978
אוגוסטה גרה

** אַוּגוּסטֶה גֶרֶה** (בגרמנית: **Auguste Gehre**) הייתה אישה גרמנייה שסייעה ליהודים במהלך השואה בתקופת מלחמת העולם השנייה. על פועלה הוענק לה התואר "חסידת אומות העולם" ב-13 באוקטובר 1988.

## ביוגרפיה
אוגוסטה מינה ליקפלדט (Auguste Minna Liekfeldt) נולדה ב-10 בפברואר 1898 באלטווארפ, גרמניה. אמה הייתה אידה ליכפידט-רך. היו לה שלושה אחים: ארדמנדינה, רוברט וווילהלם, שחיו בברלין. היא נישאה לקרל מקס אוטו גרה (Karl Max Otto Gehre), שנולד ב-23 באוגוסט 1897, והתגוררו יחד בברלין, ברחוב קוטבוסר אופר. לזוג נולדה בת שלקתה בדיפתריה וטופלה על ידי רופא המשפחה, ד"ר ארתור ארנדט. בתם, אינגבורג גרה סמית', הייתה אלמנתו של אירווינג סמית'. היא נפטרה בשנת 2008 בגלנס פולס, ניו יורק.

## מלחמת העולם השנייה
במהלך מלחמת העולם השנייה גירשו הנאצים יהודים למחנות ריכוז והשמדה. החל מ-27 בפברואר 1943, עם הבנתו של יוזף גבלס כי נותרו עדיין כ-4,000 יהודים בברלין שלא נעצרו, הוא כתב ביומנו כי יש לעצור אותם במהירות האפשרית ולתייגם כסכנה לציבור.

משפחת גרה, שהתמקמה בדירה קטנה, הכניסה לביתה את ד"ר ארתור ארנדט, רופא מוערך ולוחם מעוטר ממלחמת העולם הראשונה, אשר היו לו אישה ושני ילדים. הוא הוסתר בחדר המזווה של המשפחה ונהנה ממזון שנרכש בכרטיסי המזון שלהם. בנוסף, גרה סייעה לבני משפחתו של ארנדט במציאת מקומות מסתור נוספים. מעשה זה היה נדיר בקרב תושבי ברלין, אשר חששו מהעונשים הקשים הצפויים למי שיסייע ליהודים.

לפני שהגיע לדירת משפחת גרה, ילדיו של ארנדט, אריך ורות, עבדו בעבודות כפייה ב-1942. כאשר נודע לאריך כי גבלס עומד לשלוח את העובדים היהודים למחנה אושוויץ, הוא שכנע את אביו למצוא מקום מסתור. ארנדט נעזר בהאני וגוסטב שולץ מנוי-ציטאו, פרוור מרוחק של ברלין. אני שולץ הייתה בעבר אומנת ומשרתת בבית משפחת ארנדט, ולכן שמרה על רכושם וכלי הרפואה שלו. לעיתים, אשתו של ארנדט, לינה, שהוצגה כשכנה בודדה, הוסתרה גם היא אצל משפחת שולץ, שגידלה ירקות וגידולים נוספים שסייעו במזון לכל המשפחות המסתתרות. מקס קוהלר, בעל מפעל, הסתיר את בנו של ארנדט, את ידידו ברונו גומפל (שהוריו נשלחו לאושוויץ) ולימים גם את אשתו ובתו של ארנדט. קוהלר אמר כי אם כבר צפוי לו עונש מוות על הסתרת יהודי אחד, הרי שאין הבדל אם יסתיר שישה.משפחת ארנדט שרדה את המלחמה, ונכסיהם הושבו להם על ידי משפחת שולץ.

### לאחר המלחמה
משפחת גרה היגרה לארצות הברית בשנת 1948 והתיישבה בגלנס פולס, ניו יורק. קרל עבד בחברת הביטוח "Glens Falls Insurance Company". קרל נפטר ב-12 בדצמבר 1968 בגלנס פולס, ואוגוסטה נפטרה ב-1 בינואר 1972 באותו המקום. שניהם נקברו בבית הקברות "Pine View" בקווינסברי, ניו יורק.

בשנת 1988 הוענק לאוגוסטה ולקרל גרה תואר "חסידי אומות העולם". גם אני וגוסטב שולץ קיבלו הכרה כחסידי אומות העולם באותה שנה.

קרל ואוגוסטה קיבלו את התואר חסידי אומות העולם ב-13 באוקטובר 1988. גוסטב ואני שולץ הוכרו גם כחסידי אומות העולם בשנת 1988.

## בתרבות הפופולרית
* "הבלתי נראים" סרט דרמה דוקומנטרי על מאבקם של יהודים, כמו רות ארנדט, והאנשים שעזרו להם, כולל משפחת גרה.
* "הישרדות בצללים" (2002), שכתבה ברברה לוונהיים, מספרת את סיפורי ההישרדות של משפחות ארנדט ולווינסקי במהלך מלחמת העולם השנייה.

## הערות שוליים

קטגוריה:מתנגדים גרמנים למשטר הנאצי
קטגוריה:מצילים בשואה: גרמניה
קטגוריה:גרמנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:ברלין: אישים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1898
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1898
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1972
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-1972
דנה בצלאל

**דנה בצלאל** (נולדה ב-16 בפברואר 1989, י"א באדר ה'תשמ"ט) היא עיתונאית ואשת תקשורת חרדית ישראלית, אמנית ספוקן וורד ומגישת רדיו. החל מפברואר 2025 מגישה את התוכנית השבועית "התדר של דנה" ברדיו כאן מורשת.

## קורות חיים

בצלאל נולדה וגדלה בירושלים ולאחר מכן עברה עם משפחתה למודיעין-מכבים-רעות. היא התחנכה בבית הספר בית יעקב בחשמונאים ובסמינר לוסטיג ברמת גן. השלימה לימודי תעודה באימון אישי ומקצועי בקריה האקדמית אונו והשתלמות באימון זוגי ואימון לבעלי הפרעות קשב וריכוז באוניברסיטת בר-אילן.

ביוני 2024, בגיל 35, התגייסה לצה"ל במסגרת שלב ב' למסלול המיועד לנשים דתיות-חרדיות.

## קריירה תקשורתית
בשנת 2019 החלה את דרכה העיתונאית בעיתון מקור ראשון, תחילה כמפיקת מוסף שבת והאתר, ובהמשך כעורכת חדשות וכתבת לענייני הציבור החרדי. במסגרת עבודתה סיקרה אירועים משמעותיים בחברה החרדית, ביניהם אסון מירון, פרשת חיים ולדר, פרשיית היעלמותו של מוישי קליינרמן וסוגיות חברתיות שונות. ערכה ראיונות עם אישים בכירים בציבור החרדי והדתי.

משנת 2020 החלה להגיש פינת סקירת עיתונות חרדית ודתית ביומן הבוקר ברדיו כאן מורשת. בשנת 2023 השתלבה בתוכנית "בא בדב" עם דב אייכלר, ובפברואר 2025 החלה להגיש תוכנית שבועית משלה, "התדר של דנה", העוסקת בסוגיות שונות בחברה החרדית והדתית.

הופיעה כפרשנית בערוצי טלוויזיה שונים, בהם ערוץ 14, ערוץ 12 וערוץ הכנסת.

## אמנות

בצלאל היא אמנית ספוקן וורד, בוגרת סדנת "מדברות" לנשים חרדיות בבית אצ"ג בירושלים. בהמשך שימשה כמנחה מלווה בסדנה. ביצירותיה היא עוסקת במגוון נושאים הקשורים לחברה החרדית, כגון רווקות מאוחרת, תקשורת וייצוג נשים חרדיות. הופיעה במספר במות בארץ ובלונדון.

## פעילות חברתית
בצלאל פעילה במספר יוזמות חברתיות, ביניהן ליווי משפחות חטופי טבח השבעה באוקטובר 2023 במסעות התחזקות דתית. היא חברה ברשת המסורתית ושותפה בניהול קהילת The Torah Hub ליזמות חברתית במגזר החרדי. בעבר שימשה כחברת הנהלה בתנועת "תור הזהב" לקידום מורשת יהדות ספרד והמסורתיות בישראל.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* כאן מורשת, דנה בצלאל חוזרת לימים בהם היא הייתה חלק מ”מכסות” התלמידות הספרדיות בסמינר האשכנזי: “ידענו שאנחנו לא הרבה בנות ספרדיות”, סרטון בערוץ "כאן מורשת" ברשת החברתית אינסטגרם

## הערות שוליים

קטגוריה:ויקיפדיה: ערכים של משתמשים חדשים
קטגוריה:עיתונאיות חרדיות ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו חרדים
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - שידורי הרדיו
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1989
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
קטגוריה:נשים בחברה החרדית
ציפרבלאט (להקה)

**צִיפֵרְבְּלַאט** (באוקראינית: **Циферблат**) היא להקה אוקראינית, המורכבת משלושה חברים: הגיטריסט ולנטין לשצ'ינסקי, הסולן דנילו לשצ'ינסקי והמתופף פדיר חודקוב. נבחרה לייצג את  באירוויזיון 2025, שהתקיים בבזל שבשווייץ, עם השיר "Bird of Pray".

## קריירה
ציפרבלאט הוקמה ב-2015. המיני-אלבום הראשון שלה, *Kinoseans*, יצא בדצמבר 2017. בשנת 2019 הוציאה את הסינגל "Vnochi", אותו ביצעה במבחן בד שלה ל-*X-Factor Ukraine*.

בשנת 2022 פרסמה הלהקה את השיר "Zemlya". באוקטובר נחשף כי הייתה אמורה להשתתף ב-*[[אוקראינה באירוויזיון 2023#לפני האירוויזיון|Vidbir 2023]]*, הקדם האוקראיני לאירוויזיון 2023, אולם לא עברה את שלב הסינון הסופי. בנובמבר הוציאה את "Dlya choho ty pryyshla", הסינגל השני מתוך האלבום *Peretvorennya*. הסינגל השלישי והאחרון, "Dysko-Fanko Terapiya", יצא לאור בפברואר 2023. האלבום המלא הועלה לשירותי הסטרימינג ב-7 באפריל.

בשנת 2024 הגיעה הלהקה למקום השני בקדם האוקראיני לאירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "Place I Call Home". ב-8 בפברואר 2025 זכתה בתחרות הקדם עם השיר "Bird of Pray", ונבחרה לייצג את  באירוויזיון 2025, שייערך בבזל שבשווייץ. באירוויזיון, לאחר שהעפילה לגמר, אוקראינה דורגה במקום ה-9 עם 218 נקודות; 60 נקודות מהשופטים, ו-158 נקודות מהקהל.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 2023: *Peretvorennya*

### מיני-אלבומים
* 2017: *Kinoseans*

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות אוקראיניות
קטגוריה:נציגי אוקראינה באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2025
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2015
אינדיאנים רכובים על סוסים

**אינדיאנים על סוסים** (באנגלית: ***Indians on Horseback***) הוא ציור שמן על בד משנת 1911 מאת הצייר האקספרסיוניסטי הגרמני אוגוסט מאקה. הציור נוצר בתקופה שבה היה מקה נתון להשפעת הקוביזם, לאחר שהצטרף לקבוצת "הפרש הכחול" דרך חברו פרנץ מארק. היצירה נמצאת באוסף הגלריה העירונית לנבכהאוס (*Städtische Galerie im Lenbachhaus*) במינכן, לשם נתרמה בשנת 1965 על ידי קרן ברנרד ואלי קהלר.

### תיאור
הנוף בציור מתאר שלוש דמויות ושני סוסים. ברקע נראים הרים חדים ועגולים תחת שמיים כהים בגוון צהוב, ולפניהם בקתות. הדמויות הן "אינדיאנים", כפי שדמיין אותם מאקה. שניים מהם רכובים על סוסים, ואילו השלישי מחזיק כידון המקושט בנוצות כחולות, לבנות ואדומות. קווי המתאר בציור חדים, אך הצבעים נמשחים בשטחים אחידים, בהתאם לסגנונו האופייני של מקה. ניתן לזהות השפעות של פרנץ מארק, כמו הנוף הפנטסטי הכהה והמבריק, הצורות הדמויות נוסחאות והעצים הנטויים שמאלה. עם זאת, זהו גם הציור הראשון שבו שילב מאקה אלמנטים קוביסטיים, אם כי באופן "מתון".

על פי ההיסטוריון לאמנות יוהנס לנגנר, הציור מאופיין ב"צורה פלסטית סכמטית" האופיינית לקוביזם וב"גל של אנרגיות הדוחף שמאלה", הניכר באלמנטים האלכסוניים של הקומפוזיציה. גישתו של מאקה לקוביזם הייתה רכה וצבעונית יותר מזו של עמיתיו; בניגוד ליצירותיו של מארק, סגנונו מזכיר יותר את הפוביזם, שהיה מזוהה עם אמני "איגוד האמנים החדשים של מינכן" (*Neue Künstlervereinigung München*) עד שנת 1910.

המוטיב המרכזי בציור – "הפרא האציל" – קשור גם הוא לקוביזם ומשקף את הכמיהה לגן עדן, שהייתה חלק מתודעת האוונגרד האירופי מאז פול גוגן. כמיהה זו התבטאה ברצון לנתק את הקשר עם מסורות האמנות האירופיות ולעסוק באקזוטי. ההיסטוריונית לאמנות רוזל גולק מצטטת את מאקה, שאמר כי הציור עבורו הוא "שמחה בטבע". בעוד חבריו לקבוצת "הפרש הכחול" דגלו ב"תביעה אינטלקטואלית שקשה להעביר", ציוריו של מאקה התאפיינו ב"קסם של צליל אגדי, הומוריסטי ומיתולוגי, המלא בשירה".

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:סוסים בתרבות
קטגוריה:סוסים באמנות
קטגוריה:לנבכהאוס: ציורים
הפרש הכחול (וסילי קנדינסקי)

**הפרש הכחול** (בגרמנית: **Der Blaue Reiter**) הוא ציור שמן מעשה ידי האמן הרוסי וסילי קנדינסקי משנת 1903 בבוואריה. היצירה נמצאת כיום באוסף פרטי בציריך, ושמה זהה לשמו של אלמנך ולשמה של תנועת האמנות "הפרש הכחול" שקנדינסקי ייסד בשנות ה-1910 המוקדמות יחד עם פרנץ מארק.

## רקע
קנדינסקי נולד במוסקבה בשנת 1866, בנם היחיד של סוחר תה. כאשר הוריו התגרשו, נשלח להתגורר עם דודתו, שם נחשף לראשונה לקסם הצבעים. באוניברסיטה בחר ללמוד כלכלה ומשפטים, וסיים את מבחניו "בקלות". זמן קצר לאחר שנישא לבת דודתו, נתקל בציור מסדרת "ערימות השחת" של קלוד מונה, דבר שהעמיד אותו בפני דילמה – האם להמשיך בקריירה אקדמית כפרופסור או לפנות לאמנות. הוא בחר ללמוד ציור, ובשנת 1896, כשהיה בן שלושים, עבר למינכן שבגרמניה.

## תיאור היצירה
הציור מתאר פרש לבוש בגלימה כחולה הדוהר בשדה על גבי סוס לבן, כשמאחוריו נראית חורשה. היצירה מהווה ציון דרך משמעותי בהתפתחותו האמנותית של קנדינסקי, שסגנונו נע בין אימפרסיוניזם לאמנות המופשטת המודרנית, שבה היה מחלוצי הדרך. זהו אחד מציוריו האחרונים בסגנון האימפרסיוניסטי, והוא מכיל ניצנים מוקדמים של ההפשטה שתאפיין את יצירתו בהמשך. הצבע הכחול, בפרט, נודע למשמעות רוחנית עבורו, כמו גם עבור חברו הצייר הגרמני פרנץ מארק.

מלבד חשיבותו האמנותית, היצירה נושאת משמעות נוספת, שכן שמה, "הפרש הכחול", שימש מאוחר יותר כשמה של קבוצת אמנים מתקדמים שקנדינסקי ייסד בשנת 1911. קבוצה זו פרסמה אלמנך בשם זה וארגנה תערוכות שבהן הציגה את יצירותיה.

## ראו גם
* הפרש הכחול
* אלכסיי פון יבלנסקי
* אקספרסיוניזם

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:ציורים משנות ה-1900