open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
זקיק שיער

**זקיק שיער** הוא איבר השייך לעור אצל יונקים ותפקידו לייצר שיער. תהליך הייצור מורכב משלשה שלבים: גדילה (Anagen), סיום (Catagen) ומנוחה (Telogen). תאי גזע הם האחראיים על ייצור השיער.

בבסיס הזקיק נמצא שורש השערה (או "פאפילה" – Dermal papillae) ומחובר לבלוטת חֵלֶב, המכילה חומר סיכוך ומפרישה תחילה לתוך חלל מרכזי המתנקז דרך פתח זקיק השערה אל פני העור.

אצל בני אדם, מספר זקיקי השיער בדרך כלל קבוע מלידה ואינו משתנה, אך קיימים הבדלים בתפקוד כל זקיק במהלך החיים.

## מבנה

250px|ממוזער|מרכז|איור שכבת עור המכילה זקיקי שיער
650px|ממוזער|מרכז|שכבות העור. עור דק (שעיר) ועור עבה (חלק)

## מחזור גידול
### רקע
צמיחת השערה אינה רציפה, אלא מתנהלת בצורה מחזורית. שערה (בריאה) חיה וצומחת 4 שנים בממוצע, ואז מוחלפת בשערה חדשה.
מחזור הצמיחה של השערה מורכב משלושה שלבים. שלב גדילה (Anagen), סיום (Catagen) ומנוחה (Telogen).

### שלב Anagen
בתקופה זו מתחלקים תאי המטריקס ובונים את השערה בקצב אחיד ובהתמדה. קצב הגדילה הוא בדרך כלל קבוע ואישי. בממוצע גדלות השערות בסנטימטר אחד לחודש. אורך השערה תלוי בעיקר בקצב הגדילה ובאורך תקופת האנגן, שנע בין 18 חודשים לכשלוש שנים. יש גם גורמים משפיעים אחרים, כגון: מין – אצל הנקבה הקצב מהיר יותר, גיל – קצב הגדילה בין גלאים 15 עד 30 מהיר יותר. אחרי גיל 50 הוא יורד באופן חד, והטמפרטורה – קצב הגדילה מהיר יותר באקלים חם בטמפרטורות גבוהות. אולם ההשפעה של גורמים אלה ואחרים היא, בסיכומו של דבר קטנה.

### שלב Catagen
תקופה זו נמשכת כשבועיים עד חודש ובמהלכה מואט קצב הגדילה עד כדי הפסקת הצמיחה ותחילת תהליך התנוונות השורש. זהו שלב מעבר לתקופה הבאה.

### שלב Telogen
לתקופה זו אופיינית הפסקת הגדילה, התכווצות והתנוונות השורש ועלית השערה כלפי חוץ. זוהי תקופת המנוחה של המנגנון המייצר את השערה. היא נמשכת אצל בני אדם בין 3 ל-6 חודשים. השערה הישנה נושרת סמוך לבניית של השערה החדשה.

## קישורים חיצוניים

* מחזור חיי השערה, באתר "hairclinic".

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מערכת הכסות
קטגוריה:שיער
קטגוריה:היסטולוגיה
אייכנשטיין

**אייכנשטיין** הוא שם משפחה יהודי נפוץ. ממשפחת אייכנשטיין יצאה משפחת אדמו"רי זידיטשוב, ממנה התפצלה גם חסידות קומרנה.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
נאה סלמיס פמגוסטה

**נאה סלמיס פמגוסטה** (ביוונית: **Νέα Σαλαμίνα Αμμοχώστου**, "נאה סלמינה אמוכוסטו") הוא מועדון כדורגל קפריסאי המשחק בליגת המשנה הקפריסאית. המועדון הוא במקור מהעיר פמגוסטה, ומאז 1974 מארח את משחקיו בעיר לרנקה.

## היסטוריה
בעקבות מלחמת האזרחים ביוון שפרצה ב-1946 בין אנשי השמאל ואנשי הימין, מועדוני הספורט בפמגוסטה שהיו ימניים פוליטית הגבילו את הספורטאים המזוהים עם מחנה השמאל. אלו הקימו עקב כך את מועדון הספורט נאה סלמיס פמגוסטה, שכלל קבוצת כדורגל, ב-1948. לאחר שבהמשך השנה שחקני הקבוצה סירבו לחתום על הודעת תמיכה בצד הימני במלחמת האזרחים ותמכו בשחקנים המזוהים עם השמאל מקבוצות אחרות שסירבו לעשות זאת, הקבוצה לא הורשתה לשחק באצטדיון ג.ס.א., אשר בו שיחקו הקבוצות בפמגוסטה, במשך מספר שנים. הקבוצה שיחקה תחילה בכר דשא קטן בעיר, ובהמשך הצליחה לגייס כספים מהעירייה להקמת אצטדיון עירוני. בנייתו הושלמה ב-1952.

קבוצות נוספות שהוקמו באותה תקופה והזדהו עם השמאל הפוליטי סבלו מיחס דומה והן לא הורשו להירשם להתאחדות הכדורגל הקפריסאית. עקב כך הן הקימו בהמשך 1948 את פדרציית הכדורגל החובבנית של קפריסין, עם ליגה וגביע משלהם. המצב לא הואיל לכדורגל הקפריסאי ולאחר שכנועים רבים ההתאחדויות אוחדו ב-1953. עם זאת היחס הרע כלפי הקבוצות של הפדרציה נמשך, ורק חלק מהן הורשו לעבור ישירות לליגת העל הקפריסאית. בהסכם בין קבוצות הפדרציה נאה סלמיס פמגוסטה הייתה בין הקבוצות שהסכימו לשחק בליגה השנייה. כמו כן, הקבוצה חזרה לשחק באצטדיון ג.ס.א., והאצטדיון העירוני שימש אותם כמתחם אימונים. ב-1955, לאחר שתי עונות בליגה השנייה, הקבוצה עלתה לליגת העל הקפריסאית.

במהלך פלישת טורקיה לקפריסין ב-1974, הטורקים כבשו את פמגוסטה ותושביה היוונים של העיר ברחו לחלק שנותר בשליטה קפריסאית. המועדון עבר ביחד אתם ושיחק בערים ובאצטדיונים שונים עד שהתקבע באצטדיון אנטוניס פאפאדופולוס בלרנקה, ביחד עם אנורתוסיס פמגוסטה. ב-1979 הקבוצה ירדה למשך עונה אחת לליגה השנייה, ולאחריה חזרה לליגת העל.

ב-1990 הקבוצה זכתה בגביע הקפריסאי, ובהמשך אותה שנה היא זכתה בסופר קאפ. הודות לזכייתה בגביע השתתפה הקבוצה בעונה לאחר מכן בגביע אירופה למחזיקות הגביע, אך היא הודחה בסיבוב הראשון. ב-1991 נבנה בלרנקה אצטדיון אמוכוסטוס בשביל נאה סלמיס פמגוסטה, בעוד אנורתוסיס נותרו במקומם. בהמשך העשור הקבוצה השתתפה בגביע האינטרטוטו מספר פעמים, ללא הישגים משמעותיים.

הקבוצה ירדה ליגה ב-2001, 2003, 2008 ו-2010 וחזרה לליגת העל כעבור עונה בכל אחת מהפעמים.

נכון לעונת 2025/2026 קבוצה משחקת בליגה השנייה.
## תארים
* **[[הגביע הקפריסאי]] (1):** 1990
* **[[הסופר קאפ הקפריסאי]] (1):** 1990

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל קפריסאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1948
קטגוריה:לרנקה: ספורט
קטגוריה:פמגוסטה
סטארטאפ (אלבום)

"**סטארטאפ**" הוא שם אלבום הבכורה של להקת סטארטאפ, שנוצרה בתוכנית המציאות פרויקט הלהקה.

האלבום שוחרר ב-21 ביולי 2013 והוא מכיל 11 שירים, רובם בוצעו ב"פרויקט הלהקה". המפיק המוזיקלי של האלבום הוא הנרי, שהיה גם המפיק המוזיקלי של העונה הראשונה של פרויקט הלהקה. הנרי כתב יחד עם אמיר פרישר גוטמן (מנחה העונה הראשונה של פרויקט הלהקה) את השיר "זה הזמן שלי עכשיו", השיר הראשון באלבום. "זה הזמן שלי עכשיו" היה גם שיר הפתיחה של פרויקט הלהקה בעונה הראשונה.

## סינגלים
השיר "יאללה בלאגן" יצא בתור סינגל ב-25 ביוני 2013. הלהקה צילמה קליפ לשיר זה בחיריה שהופיע בפרק 32, פרק הגמר, של העונה הראשונה של הפרויקט.  

הסינגל השני, "חוקים חדשים למשחק" יצא כסינגל בתאריך 18 ביולי 2013. להקת סטארטאפ הופיעה עם שיר זה בעונה הראשונה של התוכנית "הבנים והבנות" בערוץ הילדים. הקליפ לשיר שוחרר ב-24 באוגוסט 2013.

הסינגל השלישי, "תאמיני", שאותו ביצע ישראל מרמרוש, שוחרר ב-22 ביולי 2013 יחד עם השיר "בעיניים שלך" של שירה מרגלית.

## רשימת שירים

קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
המרכז הלאומי לאמנות, טוקיו

**המרכז הלאומי לאמנות, טוקיו** (ביפנית: **国立新美術館**) הוא מוזיאון גדול ברובע מינאטו שבטוקיו, בירת יפן.

המוזיאון, המשתרע על פני 47,96 מ"ר, מציג מבחר אמנותי של יצירות אמנות מתרבות יפן מתקופות שונות.
האדריכל של מבנה המוזיאון היה קישו קורוקאווה (Kisho Kurokawa).

למוזיאון אין אוסף קבוע ולמעשה הוא מתפקד כגלריה בה מוצגות תערוכות חיצוניות.

## קישורים חיצוניים

* 

* תמונות בוויקישיתוף
* אתר המוזיאון באנגלית
* כתבה על המוזיאון באנגלית 2013

קטגוריה:טוקיו: מוזיאונים
קטגוריה:יפן: מוזיאונים לאמנות
Ice Peaks

250px|ממוזער|שמאל|משחק הוקי קרח בהיכל Ice Peaks
**היכל הקרח** **Ice Peaks**, במתחם פארק פרס שבחולון, הוא מרכז ספורט שהוקם בשנת 2013 בסיוע קבוצת תורמים יהודים ממדינות שונות. זירת הקרח בגודל 900 מ"ר של ההיכל נבנתה בטכנולוגיה גרמנית, סביבה הוקם אוהל בגודל 1800 מ"ר המצויד בטכנולוגיות בידוד תרמיות המקדמות אנרגיה ירוקה וטריבונות ישיבה ל-240 צופים לצד מספר דומה של מקומות עמידה. בהיכל מתקיימים משחקי הוקי קרח בבית המרכז של ליגת ההוקי קרח הישראלית (הבית השני בצפון מארח משחקים במרכז קנדה שבמטולה), תחרויות החלקה אמנותית והחלקה חופשית לציבור.

## פעילויות בהיכל
### הוקי קרח
עוד לפני שנפתח ולמרות היות משטח הקרח קטן מהתקן של פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית (IIHF), אישרה התאחדות ההוקי קרח הישראלית את השימוש בהיכל לצורכי הליגה, אך קבעה כי הרכב הקבוצות יוקטן לארבעה שחקני שדה ושוער (במקום חמישה ושוער).

מאז שנפתח, הפך ההיכל למרכז ההוקי קרח במרכז הארץ והביא להקמת קבוצות הוקי קרח רבות נוספות במרכז הארץ ולהקמת הליגה הלאומית (הליגה השנייה). בחודש יולי 2013 הגיעה נבחרת ארצות הברית להתאמן בהיכל לקראת המכביה ה-19. 

לקראת עונת 2013/14 הוחלט בהתאחדות ההוקי קרח הישראלית על פיצול ליגת העל ל-2 בתים על מנת לאפשר לקבוצות המרכז להפחית נסיעות למרכז קנדה, שעד הקמת ההיכל היה המקום היחיד בישראל בו ניתן היה לשחק הוקי קרח. 

בסוף עונת 2013/14 התקיים בהיכל גמר אליפות ישראל, הראשון מחוץ למרכז קנדה, ואף שודר בשידור ישיר בערוץ 9 והפך להיות משחק ההוקי קרח הישראלי הראשון ששודר בזמן אמת בטלוויזיה. בחודש יוני 2014, קיים ההיכל, בשיתוף התאחדות ההוקי קרח הישראלית, טורניר בינלאומי לילדים עד גיל 14 בהשתתפות מספר קבוצות מקומיות וקבוצה אחת מאוקראינה ואף משחק ידידות בין נבחרת ישראל הבוגרת לבין קבוצה אוקראינית.

### החלקה אומנותית
עם פתיחת ההיכל, נפתחו מספר חוגי החלקה על הקרח למתחילים, למתקדמים ואף למבוגרים ונוספו הזדמנויות אימון למחליקים אומנותיים המשתתפים בתחרויות בישראל ובעולם. בשנת 2014 התקיימה בהיכל אליפות ישראל בהחלקה אומנותית בה השתתפו אלכסיי ביצ'נקו - בקטגוריית הגברים והצמד יבגני קרסנופולסקי ואנדריאה דוידוביץ' בקטגוריית ההחלקה האומנותית לזוגות. זו הייתה הופעתם האחרונה של השלושה לקראת אולימפיאדת סוצ'י (2014)

### תוכניות פיתוח
בדצמבר 2014 אישרה עיריית חולון להקים סמוך להיכל הקרח אולם נוסף עם משטח החלקה אולימפי (1,800 מ"ר) ו-1,200 מושבים ביציעים כדי לשמש לאימונים ולארח תחרויות החלקה על קרח והוקי קרח על משטח תקני. האולם החדש אמור היה להיפתח בתחילת 2017. עלות המבנה המתוכנן כ-25 מיליון ש"ח. אך למרות הכנת התוכנית, נכון לעכשיו בנייתו טרם החלה. רק בסוף דצמבר 2017 פורסם המכרז להקמתו ותאריך היעד להקמתו היה סוף 2018. באפריל 2018 נחתם הסכם עם חברת פסגות הקרח המפעילה את המתחם להקמת משטח הקרח האולימפי. שטח מתחם ההוקי קרח יגדל מכ-1,800 מ"ר כיום, לכ-6,600 מ"ר עם זירת ההוקי קרח האולימפית שתושלם בסוף 2020 וצפויה להכיל כ-1,500 צופים. היכל הקרח האולימפי מיועד לארח את משחקי ההוקי קרח במכביה ה-21. אך הבנייה נדחתה וכעת העבודות להקמתו צפויות להסתיים רק בסוף 2024.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:חולון: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:ישראל: הוקי קרח
קטגוריה:ישראל: החלקה אמנותית על הקרח
ווקאו

ממוזער|מפת תקיפות הווקאו במאה ה-16
**ווקאו** (ביפנית: わこう ; ברומאג'י: Wakō; בסינית: 倭寇; בפין-יין: Wōkòu; בקוריאנית: 왜구 *Waegu* באנגלית: Wokou, בתרגום מילולי "פיראטים גמדים" או "פיראטים יפנים") היו שודדי ים שהטילו את חיתתם על חופי יפן, סין וקוריאה במשך כ-300 שנה, מהמאה ה-13 עד המאה ה-16. לא כל מי שהוגדרו כ"ווקאו" לקחו חלק בשוד ימי או יבשתי. חלק מה"ווקאו" עסקו בהברחת סחורות בלבד.

## היסטוריה
במקור הווקאו היו ברובם יפנים, ששירתו מנהיגים פיאודלים, אך בהמשך נפוצה תופעת הפיראטיות באזור כולו. הווקאו המאוחרים יותר היו נצר למגוון קבוצות אתניות. כיום ידוע כי בתחילת המאה ה-16 מרבית הווקאו הגיעו בעיקר מסין. כך, למשל, במזכר סיני משנת 1548 נכתב על ספינת ווקאו שנתפסה. רוב השודדים היו נתינים סינים, אשר היו חמושים, בין היתר, בארבעה-חמישה רובי ארקבוז.

חונגוו, קיסר סין הראשון בשושלת מינג, היה ער לסכנת הווקאו על יציבות שלטונו. לפיכך, כבר בראשית שלטונו, נבנו מצודות לשיפור המגננה בפרובניציות ג'ג'יאנג, שאנדונג ופוג'יין. במקביל, לראשונה, הוצאו צווים האוסרים סחר ימי. פעילות הווקאו קיבלה ממד אלים בעקבות אכיפה קפדנית של צווים אלה. לפי אחד ההסברים, התחרות בין המבריחים גדלה, ולכן הם החלו להתחמש בנשק, אשר שימש למעשי שוד. לפי הסבר אחר, משפחות רבות השפעה בסין חבו כסף רב לכנופיות המבריחים. כדי להימנע מפרעון החוב, הן הפעילו לחץ על הפקידים המקומיים כדי שיאכפו את הוראת הצו. כדי להביא לפירעון החוב החלו כנופיות המבריחים לנקוט במעשי שוד אלימים. בנוסף, היו קשרים בין פקידי הממשל הסינים לאנשי הווקאו, מה שהקשה על השלטון המרכזי לשלוט בתופעת הפיראטים.

פעילות הווקאו שמקורה ביפן התגברה בתקופת סנגוקו, בשל אי-הצלחת השליטים בהשלטת מרותם על הנמלים.

עם זאת, שושלת מינג ניסתה להילחם בתופעה גם באמצעות נזירי שאולין שנשלחו להילחם בשודדי הים, ששלחו ידם גם בהברחות ובדיג בלתי חוקי, והגיעו מהחוף אל ליבה של סין, דרך נהר היאנגצה.

## מחלוקת בנוגע לזהותם
זהותם שנויה במחלוקת וישנן תאוריות שונות לגבי מוצאם האתני והלאומי. בין התאוריות השונות לגבי זהותם, הציע חוקר מאוניברסיטת טוקיו כי הווקאו המקוריים היו למעשה תושבים קוריאנים באיים הסמוכים ליפן, ואולי מעטים מהם היו יפנים, שהטילו אימה על האיכרים שגרו באיים. עם זאת, התאוריה מבוססת על מידע שעבר כאגדה או שמועה ואין לה ביסוס במסמכים היסטוריים מאומתים, או תמיכה של חוקרים נוספים.

התאוריה הרווחת כיום היא של חוקר שפרסם כי הווקאו הראשונים השתייכו לקבוצות אתניות שונות ולא לאומה אחת, וכתב כי הווקאו היו "אנשי שוליים" שחיו במקומות בהם שררה אווירה פוליטית לא יציבה, ללא בריתות לאומיות. במילים אחרות, הווקאו לא היו ארגון ממוסד, אלא כנופיות נפרדות, שלא תמיד שיתפו פעולה.

תומכי התאוריה הזאת מדגישים כי אחד המנהיגים הידועים של הווקאו הראשונים, אג'יבאלדו, נשא שם קוריאני ומונגולי ונטען על ידי מקורות שונים כי הוא מונגולי, קוריאני, יפני או "תושב האיים".

ישנם חוקרים הטוענים כי האיבה רבת השנים בין סין ליפן נובעת בין השאר מתופעת הפיראטים, עד כדי כך שהכינוי "הפיראטים הגמדים" הפך לשמם של היפנים בפי הסינים, עד עצם היום הזה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:יפן: תרבות
קטגוריה:מילים וביטויים ביפנית
קטגוריה:יפן: היסטוריה
קטגוריה:שודדי ים
קטגוריה:לוחמה בימי הביניים
איש המאתיים

**איש המאתיים** (באנגלית: **Bicentennial Man**) הוא סרט מדע בדיוני-קומי משנת 1999 המבוסס על הספר "האדם הפוזיטרוני" מאת אייזק אסימוב ורוברט סילברברג (שאף הוא מבוסס על ספרו המקורי של אסימוב בשם "איש המאתיים"). בסרט מככבים רובין ויליאמס, סם ניל, אמבת' דייוויץ, וונדי קרוסון ואוליבר פלאט.

הסרט מגולל את סיפורו של רובוט בעל בינה מלאכותית בשם אנדרו ועוסק בנושאים כגון אנושיות, עבדות, דעות קדומות, קונפורמיות, סקס, אהבה ומוות.

הסרט נעשה בהפקה משותפת של סרטי טאצ'סטון וסרטי קולומביה ובוים על ידי כריס קולומבוס. שם הסרט מגיע מהדמות הראשית אשר מגיעה לגיל של 200 שנים. למרות כישלון בקופות, הסרט קיבל מועמדות לפרס אוסקר לאיפור ולעיצוב השיער הטובים ביותר. ג'יימס הורנר ווויל ג'נינגס כתבו את שיר הנושא של הסרט "Then You Look at Me" אשר בוצע על ידי סלין דיון.

## תקציר עלילה
בעתיד המאוד קרוב אלינו, משפחת מרטין רוכשת את הרובוט המתקדם ביותר, ה-NDR 114 (רובין ויליאמס). הרובוט הופך לבן בית, מנקה ומסדר, עושה שליחויות, ואפילו משכיב את הילדות לישון ומספר להן סיפור.

לאורך כל חיי המשפחה ושלושת דורותיה, ה-NDR 114, המכונה אנדרו, מלווה את המשפחה, ולומד להיות יותר מרובוט - לאהוב ולהתגעגע, עד כאב כזה שאפילו ממציאיו לא תכנתו אותו אליו.

## צוות השחקנים
* רובין ויליאמס - אנדרו מרטין, רובוט אנדרואיד מסוג NDR 114, משרת את משפחת מרטין ושואף להפוך לאנושי.
* סם ניל - ריצ'רד מרטין, אב משפחת מרטין.
* אמבת' דייווידץ - מגלמת את אמנדה מרטין ובהמשך הסרט גם את פורשיה צ'ארני, נכדתה של אמנדה.
** האלי קייט אייזנברג - אמנדה מרטין הצעירה (גיל 7)
* וונדי קרוסון - רייצ'ל מרטין, אם משפחת מרטין.
* אוליבר פלאט - רופרט בורנס, בנו של יוצר רובוטי ה-NDR אשר עוזר להם להפוך ליותר דמויי-אנוש.
* קירסטן וורן - גלתיאה, רובוט NDR והמשרתת של רופרט. מאוחר יותר היא הופכת למשרתת משפחת מרטין.
* סטיבן רוט - דניס מאנסקי
* אנג'לה לאנדיס - גרייס מרטין
** לינזדה לת'רמן - גרייס מרטין הצעירה (גיל 9)
* בראדלי ויטפורד - לויד צ'ארני
** איגור הילר - לויד צ'ארני הצעיר (גיל 10)
* ג'ון מייקל היגינס - ביל פיינגולד
* ג'ורג ד. וואלאס - הנואם הראשון בקונגרס העולמי
* לין ת'יגפן - מרג'ורי בוטה, הנואמת השנייה בקונגרס העולמי

## קישורים חיצוניים
* 

* וואלה סרטים - איש המאתיים
* איש המאתיים באתר סרט
* "איש יובל המאתיים" במגזין "יקום תרבות"

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:אייזק אסימוב
קטגוריה:סרטי כריס קולומבוס
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1999
קטגוריה:סרטי 1999
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-1999
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת ג'יימס הורנר
קטגוריה:סרטים על מוות
ז'רנוב

**ז'רנוב** (בפולנית: **Żarnów**) הוא כפר במחוז אופוצ'נו, בפרובינציית לודז' שבמרכז פולין, לשעבר באזור ההיסטורי של פולין קטן. מקור השם הוא ככל הנראה בביטוי "miejsce żarne" שמתאר את הנוהג הסלאבי הקדום לשרוף עצים כדי להכשיר את הקרקע לעיבוד חקלאי. בכפר ניצבת כנסיית ניקולאוס הקדוש שנבנתה במאה ה-12 ושרידים מהמבנה המקורי שלה עדיין קיימים.

## היסטוריה
האזכור הראשון של הכפר הוא משנת 1065. בשנת 1111 נוסדה ביישוב כנסייה על ידי נסיך מקומי שביקש להביע בכך הכרת תודה על ניצחונו על שבטים פומרניים. כמו כן בתקופה זו היה היישוב מוקף חומה, מעין ביצורים סלאביים  שהיו אופייניים ליישובים סלאביים. בשנת 1136 הכריז האפיפיור אינוקנטיוס השני על היישוב, בשמו הקודם "סארנוב" (Sarnov), כעל מרכז מנהל כנסייתי. בשנת 1191 הוזכרה הכנסייה המקומית במסמכים בני התקופה ככנסייה מרכזית באזור. במאה ה-12 הייתה ז'רנוב מרכז עירוני חשוב באזור פולין קטן. הכפר שכן על ציר מסחר מרכזי בין סנדומייז' למרכז פולין, אך בהדרגה איבד את חשיבותו לטובת העיר הסמוכה אופוצ'נו. למרות זאת קיבל הכפר זכויות עיר במאה ה-15. במאה ה-16 נבנו בכפר מנזר בסגנון גותי וכן מגדל פעמונים מעץ. הפעמונים העתיקים ביותר במגדל, שהושמו בו בשנת 1533, נלקחו על ידי הגרמנים הפולשים במלחמת העולם השנייה

בשנת 1655 היה הכפר אתר קרב מרכזי בין השוודים לפולנים עם פלישת השוודים לפולין, שבתקופה זו הייתה מאוחדת עם ליטא. על "ההר השוודי" באזור ניצבת אנדרטה של הנשר הפולני, לזכר הקרב, אנדרטה שהוקמה ב-1923. 

עם חלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכלל הכפר בשטח האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1815 נכללה ז'רנוב בשטח פולין הקונגרסאית שתחת שלטון האימפריה הרוסית. בשנת 1876 נשללו מהכפר זכויות העיר כתגמול על השתתפות תושביו במרד ינואר 1863.

## יהודי ז'רנוב
לפני מלחמת העולם השנייה גרו בז'רנוב כ-1,500 יהודים. לאחר כיבוש פולין בידי גרמניה הוקמו בעיר יודנרט וגטו. באוקטובר 1942 הועברו לגטו כ-2,500 יהודים מיישובי הסביבה. לאחר ימים מעטים נורו חלק מהיהודים בגטו והיתר, רוב היהודים בגטו, הועברו לאופוצ'נו ומשם גורשו למחנה ההשמדה טרבלינקה. בגטו הושארו כ-50 יהודים לאיסוף חפצי הנרצחים לשם שימוש בחפצים אלה על ידי גרמניה, ולאחר כחודשיים הועברו יהודים אלה לאויאזד. 

באזור זה נולד וגדל עד מהלך מלחמת העולם השנייה, שורד השואה והאדם היהודי המבוגר אי פעם שתועד- ישראל קרישטל, שבהמשך חייו התגורר בישראל, עד יום מותו ב-2017 בגיל 113.  

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* ז'ארנוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:לודז' (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קובוס שחור

**קובוס שחור** (שם מדעי: *Kobus leche smithemani*; קרוי גם **לצ'ווה שחורה**), הוא אחד מחמשת תת-המינים של קובוס המשקפיים, החי באזורי ביצות שבזמביה.

## תיאור ואקולוגיה
פרוותו כהה יותר משאר תת-המינים וצבעה נע בין חום כהה לשחור. פס לבן צר מתוח מהחוטם לאורך הצוואר, מתרחב באזור הבטן, מתפשט מעט לרגליים ומסתיים בתחתית הזנב. שפתיו וצדדי עיניו לבנים. פניו, עורפו וחלקו האחורי בהירים בדרך כלל, ורגליו, לחייו וקצה זנבו שחורים. הגוף גבוה יותר בחלק האחורי, והפרסות רחבות וארוכות, ומונעות מהקובוס לשקוע באדמת ביצות, שהיא בית הגידול העיקרי שלו. הנקבות בהירות יותר, ולעיתים אין אף הבדל ביניהם לבין תת-מינים אחרים. הזכרים בעלי זוג קרניים ארוכות ודקות בצורת נבל, וגדולים יותר מהנקבות. גובה הכתפיים הוא 110-85 ס"מ, אורך הראש והגוף: 180-130 ס"מ, והמשקל נע בין 60 ל-130 ק"ג.
 ממוזער|ימין|240px|קבוצה של זכרים

הקובוסים השחורים חיים בעדרים גדולים ורופפים, ללא מערכת חברתית נוקשה. הזכרים נוטים להיות על אדמה יבשה יותר מהנקבות. לקובוסים יש העדפה לאזורים מוצפים, ולעיתים קרובות הם נכנסים למים שמגיעים עד צווארם, כדי להגיע לצמחים מזינים יותר. עונת הרבייה מתרחשת בעונת הגשמים שבין נובמבר לפברואר והזכרים מקיימים ביניהם קרבות, ומחזיקים טריטוריות קטנות. תקופת ההיריון היא 7-8 חודשים, לאחריהם נולד ולד אחד, השוהה באזורים מוסתרים על היבשה בזמן שאמו אוכלת. האם מגיעה מעת לעת כדי להניק את העופר.

העדרים נודדים בעקבות השיטפונות העונתיים, שמביאים בעקבותיהם אדמה פורייה וצמחים מזינים לרוב. כאשר יש הצפה קיצונית הם מוצאים מקלט באזורים מיוערים. ביבשה, הקובוסים די איטיים בגלל פרסותיהם, אך במים כאשר הם נמלטים מטורפים הם מסוגלים לרוץ במהירות, הודות לרגליהם הגדולות והחזקות שמניעות אותם בזינוקים ארוכים, וכן בגלל פרסותיהם המונעות מהם לשקוע - מה שנותן להם יתרון.

## מצב שימור
בעבר הקובוס השחור היה מצוי בשתי אוכלוסיות בזמביה: אחת בקרבת הגבול עם מלאווי, והשנייה, הגדולה יותר, בצפון זמביה עם גלישה לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. כיום האוכלוסייה המזרחית נכחדה והאוכלוסייה הצפונית התמעטה ומתרכזת בעיקר סביב ביצת בנגוואולו. גם כיום הקובוס השחור מאוים על ידי ציד לא חוקי ובניית סכרים, ומצבו מוגדר על פי IUCN כ**פגיע** (VU). האוכלוסייה העולמית שלו נאמדת בכ-36,000 פרטים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צבאי סוף
קטגוריה:זמביה: יונקים
פיוטר קוזלוב

**פיוטר קוזמיץ' קוזלוב** (רוסית: Пётр Кузьми́ч Козло́в; 15 באוקטובר 1863 – 26 בספטמבר 1935) היה מגלה ארצות רוסי וסובייטי. הוא ידוע כתלמידו וממשיך דרכו של חוקר הארצות ניקולאי פרז'וואלסקי במסעותיו למרכז אסיה ובעיקר למונגוליה וטיבט. בתקופת ברית המועצות היה חבר באקדמיה האוקראינית למדעים (1928) וכמו כן היה חבר של כבוד באגודה הגאוגרפית הרוסית.

## חייו

נולד למשפחה של סוחרי בקר. בילדותו נהג להצטרף לאביו במסעותיו לאוקראינה לצורך יבוא בקר, מה שאולי הצית את חיבתו למסעות. למד בבי"ס הריאלי ע"ש אלכסנדרוב בסמולנסק. לאחר פגישה מקרית עם פרז'וואלסקי בשנת 1882, קיבל פיוטר הזמנה להשתתף עמו במשלחתו הרביעית למרכז אסיה. לשם כך היה עליו להתנדב לצבא מאחר שפרז'וואלסקי הרכיב את צוות המסע שלו בלעדית מאנשי צבא. מ-1883 ועד 1926 השתתף קוזלוב בשש משלחות גדולות למונגוליה, לצפון ולמערב סין וכן למזרח טיבט, שלוש מהן בראשותו. בשנת 1905 נפגש עם טובטן גיאטסו הדלאי לאמה ה-13 בעיר אורגה (כיום אולן בטור).

במהלך מסעו המונגולו-סצ'ואני (1907–1909) גילה קוזלוב את שרידיה של העיר הטַנגוּטית חרה-חוטו . במהלך חפירות ארכאולוגיות שנערכו באתר זה בשנים 1908 ו-1909 התגלה מבנה של ספרייה עתיקה בה נמצאו שרידים בהיקף גדול של כ-6,000 מגילות הכתובות בשפה הטנגוטית , בהן יצירות מן הספרות הבודהיסטית, שלא היו ידועות קודם לכן ואין דומה להן בשפות אחרות.

בשנת 1910 פגש קוזלוב את פיוטר קרופוטקין, שמסעות המחקר שלו הניחו את היסוד לחקר המדעי של המזרח הרחוק הרוסי בתחומי האנתרופולוגיה, הגאולוגיה והגאוגרפיה, ושניהם קיימו חליפת מכתבים.

קוזלוב מונה על ידי ממשלת המעבר הרוסית כמושל שמורת הטבע אַסקניָה-נוֹבָה  שבאוקראינה, זאת כנראה בעקבות היכרותו עם פרידריך אדוארדוביץ' פליץ'-פיין מיוזמי הקמת שמורת הטבע. עם זאת, לשמורה הגיע קוזלוב רק לאחר 'מהפכת אוקטובר' בדצמבר 1917.

במשלחתו האחרונה (המשלחת המונגלו-טיבטית בשנת 1923–1926) תכנן קוזלוב להגיע ללהסה בירת טיבט. בגלל תככים פוליטיים (בעיקר מהמשרד לענייני חוץ והמינהל לעניינים פוליטיים של ברית המועצות) נאלץ קוזלוב לשנות את תוכניתו ולהתמקד בחקר מונגוליה (ללא טיבט). ב-1925 החל קוזלוב בחפירות ארכאולוגיות בקברי האצולה ההונים (של סוף המאה הראשונה לפנה"ס – תחילת המאה הראשונה לספירה) באתר נוֹין-אוּלה  שבמונגוליה, ובמהלכן העלה תגליות מדעיות חדשות.

לאחר שהתרחק מעיסוקיו כחוקר, התגורר קוזלוב לסירוגין בכפר ליד נובגורוד, ובדירתו בסנט פטרסבורג.

ב-26 בספטמבר 1935 (בגיל 71) נפטר קוזלוב ממחלת לב במהלך שהותו בסַנַטוֹרְיוּם בעיר פטרגוף . הוא נקבר בבית הקברות הלותרני 'סמולנסק' בסנט פטרסבורג.
אלמנתו, אליזבטה וולודימירובנה קוזלובה , זכתה להכרה בינלאומית כצפרית. היא נפטרה כ-40 שנה לאחר מות בעלה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מגלי ארצות רוסים
קטגוריה:מרכז אסיה: חוקרים ונוסעים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1863
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1863
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1935
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1935
תחנת הרכבת התחתית צ'רינג קרוס

**תחנת הרכבת התחתית צ'רינג קרוס** (באנגלית: **Charing Cross tube station**) היא תחנה של רשת הרכבת התחתית בלונדון. התחנה נמצאת בכיכר טרפלגר שברובע הסיטי של וסטמינסטר, בסמוך לתחנת צ'רינג קרוס המשמשת חיבור לרשת הרכבת.

לתחנה אין מבנה מעל לאדמה וניתן להגיע עליה על ידי שתי כניסות; ברחבת כיכר טרפלגר ובכניסה לרחוב הסטרנד (ה-A4).

## היסטוריה
בשנת 1906 נפתחה תחנת 'כיכר טרפלגר' שהוקמה על ידי חברת הרכבת 'בייקר סטריט וווטרלו' (כיום קו בייקרלו). שנה מאוחר יותר הוקמה בצמוד לתחנה 'תחנת צ'רינג קרוס' במטרה לשרת את הנוסעים המגיעים לתחנת הרכבת. בשנת 1914 הרציפים של שתי התחנות חוברו כדי להקל על הנוסעים העוברים בין קווי הרכבת התחתית השונים. באותה התקופה צ'ראינג קרוס חוברה בקו רכבת תחתית גם לתחנת אמבנקמנט (מדרום לתחנת הרכבת צ'רינג קרוס), בשנת 1915 שונו שמות התחנות והמתחם בכיכר טרפלגר קיבל את השם 'סטרנד' (על שם רחוב הסטרנד) ואילו התחנה מדרום קיבלה את השם 'צ'רינג קרוס'.

בשנת 1973 רציפי קו נורת'רן בתחנת הסטרנד נסגרו כדי לאפשר הקמה של קו הג'ובילי החדש, כתוצאה מהרחבת התחנות והקמת הקו החדש, שונות שמות התחנות פעם נוספת; תחנת 'סטרנד' קיבלה חזרה את שמה המקורי תחנת 'כיכר טרפלגר' ואילו תחנת 'צ'רינג קרוס' קיבלה את השם 'צ'רינג קרוס אמבנקמנט'. בשנת 1979, עם פתיחת קו ג'ובילי החדש, תחנת כיכר טרפלגר קיבלה את שמה הנוכחי 'תחנת צ'רינג קרוס', מצד שני תחנת 'צ'רינג קרוס אמבנקמנט' קיבלה את השם 'אמבנקמנט'.

בשנת 1999 נסגרו הרציפים המחברים את התחנה לקו ג'ובילי והתוכניות להרחיב את הקו לכיוון מזרח לאורך רחוב הסטרנד נזנחו וההסתעפות המובילה לתחנת צ'רינג קרוס אינה בשימוש עוד. עם זאת, מספר סרטים וסדרות צולמו ברציפים אלו כמו גם במנהרות שאינן עוד בשימוש, בהם הסרט קרייפ (2004) והסרט סקייפול (2012).

## קישורים חיצוניים

* 
* אודות התחנה באתר התחבורה של העיר לונדון.
* הסבר על שינויי השמות של ארבע התחנות באזור באתר 'Square Wheels'.
* אודות החלק הנטוש של התחנה באתר 'Abandoned Stations'.

צ'רינג קרוס
קטגוריה:וסטמינסטר: תחבורה
גרבר (פירושונים)

**גרבר** (Gerber) הוא שם משפחה ממקור גרמני שפירושו בורסקאי.

קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
דניאל בוטייל

**דניאל בוטייל** (נולד ב-4 ביוני 1994) הוא אתלט ישראלי, אלוף ישראל בקפיצה לרוחק (2014).

## ביוגרפיה
בוטייל מתאמן בהדרכת רוגל נחום.

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2011 סיים בוטייל במקום חמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.67 מטר ובמקום שישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.85 מטר.

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני 2012 זכה בוטייל במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.87 מטר, אחרי יוחאי הלוי חבור לאגודה (16.86 מטר) ולפני תום יעקובוב ממכבי חיפה כרמל (11.55 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.10 מטר.

באליפות ישראל באתלטיקה לנוער שנערכה ביוני 2013 זכה בוטייל במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא ישראלי חדש לנוער של 15.61 מטר, שיפור של 19 ס"מ לשיא הנוער בן ה-21 של אבי טיירי, ו-58 ס"מ לשיאו האישי. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה הוא זכה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.52 מטר, אחרי יוחאי הלוי חברו לאגודה (16.45 מטר) ולפני תום יעקובוב ממכבי חיפה כרמל (15.31 מטר). שלושה שבועות לאחר מכן, במסגרת תחרויות האתלטיקה של המכביה התשע-עשרה, הוא סיים במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.49 מטר.

### אלוף ישראל
באליפות ישראל באתלטיקה יולי 2014 זכה בוטייל במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 7.34 מטר, לפני תום יעקובוב (7.32 מטר) וגדי אוחיון מעמק חפר (7.26 מטר).

## שיאים אישיים
* קפיצה לרוחק: 7.34 מטר (2014)
* קפיצה משולשת: 15.61 מטר (2013)

## קישורים חיצוניים
* דניאל בוטייל, באתר איגוד האתלטיקה בישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי ישראל בקפיצה לרוחק
קטגוריה:בוגרי ישיבת קריית הרצוג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1994
גרובר

**גרובר** הוא שם פרטי ושם משפחה (Gruber), ממקור אנגלו-סקסיושמם של יישובים שונים בארצות הברית. 
כמו כן, בתעתיק Gruber הוא שם משפחה ממקור גרמני שפירושו, עמק או קניון. זהו שם המשפחה הנפוץ ביותר באוסטריה.
 
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
שרפשטיין

**שרפשטיין** הוא שם משפחה יהודי שפירושו אבן משחזת.

 
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
אריאל בן דיין

**אריאל בן דיין** (נולד ב-14 במרץ 1975) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה אשר פיקד בעבר על חטיבת המרום ועל יחידות עוקץ ולוט"ר.

## שירותו הצבאי
עם גיוסו לצה"ל התנדב בן דיין לפלס"ר שריון של חטיבה 500. בפלס"ר עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. בהמשך עבר קורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שימש במספר תפקידי פיקוד בצה"ל ובהם רל"ש אלוף פיקוד הדרום, יואב גלנט וכמפקד בית הספר לקליעה, צליפה ולוחמה בטרור. לאחר מכן מונה למפקד יחידת עוקץ. בתפקידו הבא שימש כמפקד מרהו"ם בדרגת אל"ם. בשנת 2014 נשפט וננזף על ידי הקחצ"ר, יהודה פוקס, בשל העובדה כי אישר לתורם פרטי לערוך מסיבת בת מצווה במתקן אדם. בין היתר לקח בן דיין חלק במבצע שובו אחים. בשנת 2017 פרש משירות הקבע.

לאחר שירותו כיהן כסמנכ"ל תפעול בקבוצת אדלסון, דירקטור בחברת אלקו ובחברת אירודרום.

בן דיין בוגר תואר ראשון במנהל עסקים וכלכלה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן.

## קישורים חיצוניים

* .
* .

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי חטיבת המרום
קטגוריה:מפקדי יחידת עוקץ
קטגוריה:מפקדי בית הספר לקליעה, צליפה ולוחמה בטרור
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
נועם נאמן

**נועם נאמן** (נולד ב-26 ביוני 1987) הוא אתלט ישראלי, אלוף ישראל לשעבר בריצת 3000 מטר מכשולים. הוא בעל התוצאה השלישית בטיבה של ספורטאי ישראלי במקצוע זה בכל הזמנים ובעל מדליית ארד מהמכביה השמונה-עשרה (2009) בריצת 1500 מטר.

## ביוגרפיה
נועם נאמן גדל במזכרת בתיה. בכיתה י' נרשם למבחנים למרוצי שדה בית ספריים והחל להשתתף בתחרויות ריצה. הריצה שמשכה אותו יותר מכל הייתה ריצת 3000 מטר מכשולים, ומאז 2004 הוא מודרך בידי אביו, עמית נאמן, שהיה בעבר שיאן ישראל בחצי מרתון.

נאמן לא עבר את המסלול הרגיל שעוברים ספורטאים מצטיינים בישראל. הוא ויתר על מעמד של ספורטאי מצטיין והתגייס לקורס טיס. לאחר שנשר משם היה מדריך כושר ביחידת מגלן. כמו כן, לאחר שהשתחרר מצה"ל, לא התרכז נאמן באימוני הריצה באופן בלעדי אלא נרשם ללימודי הנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון. רק בתחילת שנת 2014, לאחר שסיים את לימודיו, הפך נאמן לאתלט במשרה מלאה. במהלך שנה זו הלכו תוצאותיו והשתפרו, וכיום תוצאתו הטובה ביותר היא גם התוצאה השלישית בטיבה בישראל בכל הזמנים.

בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמונה-עשרה שנערכו ביולי 2009 זכה נאמן במדליית ארד, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:56.77 דקות, אחרי ימר גטהון מישראל (3:53.39 דקות) ואסמרו אררו מישראל (3:55.07 דקות).

בשנת 2013 התחרה נאמן באוניברסיאדת קאזאן, וסיים במקום החמישי. 

בתחרות שנערכה בדסאו גרמניה ב-11 ביוני 2014 קבע נאמן בריצת 3000 מטר מכשולים שיא אישי חדש של 8:38.15 דקות. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בציריך שווייץ באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום ה-22 בריצת 3000 מכשולים בתוצאה של 8:45.33 דקות.

## שיאים אישיים
* ריצת 1500 מטר: 3:48.41 דקות (2009)
* ריצת 3000 מטר מכשולים: 8:37.23 דקות (2017)
* ריצת 10,000 מטר: 29:52.15 דקות (2009), תל אביב, ישראל

## קישורים חיצוניים
* נועם נאמן באתר IAAF (התאחדות האתלטיקה הבינלאומית) 
* נועם נאמן, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי ישראל בריצת 3000 מטר מכשולים
קטגוריה:מזכרת בתיה: אישים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת אווירונאוטיקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מרילנד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
בנימין בן מישאל

**רבי בנימין בן מישאל** (ה'תל"ב–אחרי ה'תע"ט) המכונה אמינא, היה אחד המשוררים הגדולים של יהדות פרס.

## ביוגרפיה
רבי בנימין נולד בשנת ה'תל"ב (1672 או 1673). הוא התגורר בכאשאן, שם נשא אישה ונולדו לו צאצאים, אולם חיי המשפחה שלו היו אומללים. בתקופה מסוימת בחייו הוא נטש את אשתו וילדיו עזב את העיר כאשאן ויצא לגור באחד היישובים לרגלי הר אַלְוַנְד. כנראה שהיה זה בהמדאן.

כאשאן הייתה בין הערים המעטות בפרס שהתברכה בקהילה יהודית משגשגת. העיר אפילו כונתה, במאות ה-17 ו -18, "ירושלים הקטנה". בה חיו משוררים מפורסמים כמו: באבאי בן לוטף, באבאי בן פרהאד, שמואל בן פיר אחמד, אלישע בן שמואל, רבי גרשון ורפואה בן אלעזר. בית המדרש המרכזי בעיר נוסד על ידי הרב משה הלוי מאנוסי ספרד, שהתיישב בכאשאן כנראה בסוף המאה ה-15 או ראשית המאה ה-16. בבית מדרש זה התחנכו רבני העיר ותלמידי החכמים.

עוד בטרם לידתו של רבי בנימין, משנות שלטונו המוקדמות של שאה עבאס הראשון 1629–1581 עד נפילת השושלת הספווית במהלך הפלישה האפגאנית. ולאחר מכן בתחילת ימי שלטונו של שאה נאדר . 1746–1736, סבלו בני הקהילה היהודית בכאשאן מרדיפות קשות. הסיבות לרדיפות אלה לא נחקרו כל צורכן. לא התגלו הסברים חד משמעיים כוללים, תאולוגיים או כלכליים, לאופי הרדיפות. בשנת ה'ת"ץ (1729/30), הטילו ראשי הכהונה השיעית מיסים כבדים על בני הקהילה ואילצו את יהודי העיר להתאסלם. הם אמנם התאסלמו ונשארו מוסלמים לתקופה של שבעה חודשים. על אירועים אלה מספר בשירתו הכרונולוג והמשורר באבאי בן פרהאד מכאשאן.

## יצירתו הספרותית
עיקר כוחו הספרותי של רבי בנימין בן מישאל בשירים שחיבר בשפה הפרסית. עד עתה היו ידועים פחות מתריסר שירים מפרי-עטו, וחלק קטן מהם אף ראו-אור בקבצים של שירה ופיוטים.
עקב חקירה מקיפה על חייו ומפעליו הספרותיים עלה בידי אמנון נצר לגלות כארבעים משיריו הפזורים בכתבי-יד שבספריות בארץ ובעולם בנושאי קודש וחול.

בין שיריו ראויים לציון:
*תפסיר עקדת יצחק, המבוסס על הפיוט 'עת שערי רצון להיפתח ' מאת יהודה בן-שמואל אבן-עבאס מן המאה ה-12
*תפסיר מגילת אסתר, המבוסס על המקור המקראי ועל מדרשים
*תפסיר אזהרות שלמה אבן גבירול, שאמינא חיברו בשנת 1732
*פיוט תחנונים ארוך בעברית, שנכתב בשנת ה'תע"ט (1719). הפיוט כולל 23 מחרוזות שירה בנות ארבעה טורים כל אחת. 22 המחרוזות הראשונות ערוכות לפי סדר הא"ב. המחרוזות סדורות לפי צליל חוזר בשורות סמוכות (חריזה) ואקרוסטיכון אלפביתי. בכל 22 המחרוזות האלה כל המלים בשלושת הטורים הראשונים מתחילות באות זהה. הטור האחרון הוא תמיד מתוך מזמור תהילים קי"ט.
להלן המחרוזת הראשונה של פיוט תחנונים:

במחרוזת האחרונה, החותמת את היצירה ראשי התיבות של כל אחת משלוש השורות שבה, מצטרפים למילים: "בנימין בן מישאל שנת ה'תע"ט". השורה הרביעית כמו בשאר המחרוזות לקוחה מספר תהלים פרק קי"ט

## ספריו
* **תפסיר מגלת אסתר**, נדפס בשנת 1879
* **ספר עקידת יצחק**: מתורגם ללשון פרס צחה בחרוזים ובתוספת נופך ממדרשים ומספרי מוסר י.נ. לעווי ושותפיו, 1902 או 1903
## לקריאה נוספת
* חנינא מזרחי, תולדות יהודי פרס ומשורריהם, ירושלים 1966.
* אמנון נצר, 'פרס, יהודים . . . פרסית-יהודית', האנציקלופדיה העברית, כ"ח, ירושלים ותל אביב תשל"ו.
* המבוא בספר כתבי-היד של יהודי פרס במכון בן-צבי, הוצאת יד בן צבי.
* ולסר י' פישל, 'המורשה הספרותית של יהודי פרס', הגות עברית באמריקה, תל אביב. 1972.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים יהודים פרסים
קטגוריה:פייטנים
קטגוריה:יהודים במאה ה-17
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-18
קטגוריה:רבני כאשאן
סוכי מערבי

**סוכי מערבי** (שם מדעי: *Chlamydera guttata*) הוא מין של סוכי אנדמי לאוסטרליה מהסוג *Chlamydera*. תחום התפוצה של הסוכי המערבי מקוטע, והוא נפוץ במרכז אוסטרליה ובאזור פילבארה שבמערב אוסטרליה.

## מיון
במין שני תת-מינים:
**Chlamydera guttata guttata*, נמצא ברוב תחום תפוצת המין
**Chlamydera guttata cateri*, נמצא בכף הצפון-מערבי של אוסטרליה.
הסוכי המערבי הובא לאירופה לראשונה בשנת 1861. משמעות שם המין, *guttata*, היא "מנוקד" בלטינית, והוא מתייחס לגופו המנוקד של הסוכי.

## מאפיינים
בטנו של הסוכי חומה-צהבהבה, וזנבו חום.

אורכו של הסוכי כ-24 עד 28 ס"מ. רוב גופו של הסוכי (מלבד בטנו וזנבו) מנוקד בשחור ובחום, ועל עורפו של הזכר יש ציצת נוצות ורודה. הזכר והנקבה זהים בגודלם ובמידותיהם מלבד בזנב, שארוך יותר אצל הנקבה.

הסוכי המערבי ניזון מפירות, בעיקר מהצמחים הבאים: פיקוס הסלע, אלגום, *Trichosanthes cucumerina *(המכונה "דלעת הנחש") ודבקון. הסוכי המערבי ניזון גם מצוף, פרחים, עכבישים וחרקים כגון נמלים, עשים, חיפושיות וחגבים. הסוכיים שותים לעיתים קרובות, וכמעט אף פעם לא ניתן למוצאם רחוק ממקור מים.

## רבייה
כמו רוב מיני הסוכיים, הסוכי המערבי הוא פוליגמי: הזכר מזדווג עם כמה וכמה נקבות, בעוד הנקבות בלבד אחראיות לקינון ולגידול הגוזלים, ללא סיוע הזכר. הסוכי המערבי, כמו אצל כל מיני הסוכיים, הזכר בונה מבנה ייחודי, הקרוי "סוכה" (ומכאן שמו), על מנת להרשים את הנקבה. זכר הסוכי המערבי בונה מזרדים מבנה הדומה לשדרה עם קירות משני צדדיה; גובהה כ-20 עד 25 ס"מ, ורוחבה כ-25 עד 35 ס"מ. השטח שמסביב לסוכה מקושט בעצמים לבנים וירוקים, כמו פירות בכלל ופירות יער בפרט, קליפות עצים, חלוקי נחל ועצמות. הסוכי משתמש גם בחומרים מעשה ידי אדם, כמו זכוכית, תרמילי אקדח, פקקי בקבוקים ועצמים שונים מברזל ומפלסטיק. סוכות יכולות להמשיך לפעול כמה וכמה שנים, ואם סוכה חדשה נבנית, הסוכה הקודמת ממוחזרת. הזכר מושך את הנקבות על ידי קריאות, וכשהיא מגיעה הוא "מסתתר" ומציץ לפעמים ממקום מחבואו - כנראה כדי לסקרן אותה. לאחר שלב זה, הוא מניף את זנבו, קופץ וטופח בכנפיו, וממשיך לקרוא בקול. בזמן הריקוד הוא פורש כמה וכמה פעמים את ציצת הנוצות שלו מול עיניה של הנקבה.

הנקבה בונה לבדה קן פשוט בצורת כוס על ענפים גבוהים יחסית הקרקע של עץ, בדרך כלל על סבך של דבקונים. הנקבה מטילה שתי ביצים מבריקות בצבע ירוק-צהבהב ומכוסות בקווים שחורים בכל תטולה, ודוגרת עליהן במשך פרק זמן לא ידוע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1862
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון גולד
קטגוריה:סוכיים
קטגוריה:אוסטרליה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:אוסטרליה: עופות
דרך יוסטון

**דרך יוסטון** (באנגלית: **Euston Road**) הוא רחוב בחלקו הדרומי של רובע קמדן בלונדון, הממלכה המאוחדת.
## גאוגרפיה
דרך יוסטון נמצאת על חלק מכביש ה-A501, הרחוב מהווה המשך לדרך מרילבון ממערב (בצומת עם רחוב פורטלנד הגדול ורחוב אלבני) ומשם ממשיך לכיוון מזרח לאורך כ-1.6 קילומטרים עד לאזור תחנת קינגס קרוס, שם הוא מתפצל לדרך פנטונוויל ודרך גרייס אין. דרך יוסטון מהווה חלק מכביש הטבעת הפנימי של לונדון, כמו גם חלק מנתיב תחבורה חשוב ועיקרי אשר מתחבר לכיוון מערב עם ה-A40 ולבסוף עם הכביש M40 והיציאה מלונדון.

לאורך הרחוב מספר אתרים חשובים, בהם שלוש תחנות הרכבת קינגס קרוס, סנט פנקראס ויוסטון, מספר מוסדות השכלה ורפואה ומספר מבני משרדים. לאורך הרחוב ישנן ארבע תחנות של הרכבת התחתית; גרייט פורטלנד סטריט, וורן סטריט, יוסטון סקוואר וקינגס קרוס סנט פנקראס.

דרך יוסטון חוצה את רובע קמדן ומפרידה למעשה בין שכונת בלומסברי מדרום ושכונת קמדן טאון מצפון.

## אתרים חשובים ברחוב
* תחנת קינגס קרוס
* תחנת סנט פנקראס
* הספרייה הבריטית
* אוסף ולקם
* כנסיית סנט פנקראס
* גינות יוסטון סקוואר
* תחנת יוסטון
* בית הספר לאסטרולוגיה של לונדון
* בית החולים האוניברסיטאי לתאונות וחירום

## קישורים חיצוניים

* דרך יוסטון באתר 'London Town'.
* ההיסטוריה של הרחוב באתר 'British History'.

קטגוריה:לונדון: רחובות
קטגוריה:קמדן
פראנץ פאול דקר

**פראנץ פאול דקר** (בגרמנית: **Franz-Paul Decker**; 22 ביוני 1923 – 19 במאי 2014) היה מנצח יליד גרמניה.

## ביוגרפיה
דקר נולד בקלן, גרמניה, שם למד בבית הספר הגבוה למוזיקה עם פיליפ ירנאך ואויגן פאפסט. הופעתו הראשונה כמנצח הייתה בגיל 22, באופרה של קלן, וכעבור ארבע שנים התמנה למנצח של תזמורת התיאטרון הממלכתי של ויסבאדן ולאחר זאת למשרות מנצח התזמורת הסימפונית של ויסבאדן ומנהל מוזיקלי בבוכום. בשנת 1948 התוודע דקר למלחין ריכרד שטראוס במשחק קלפים. שטראוס הזכיר כבדרך אגב שזה עתה סיים תזמור של ארבעה שירים שחיבר זה לא כבר ("ארבעה שירים אחרונים").
 
אף כי דקר ניצח ברצון על כל יצירה שהיא מן הרפרטואר התזמורתי, המוניטין שלו היה בעיקר הודות לגישה שלו ולשליטה שגילה במוזיקה של ריכרד וגנר, ריכרד שטראוס, אנטון ברוקנר, מקס רגר וגוסטב מאהלר. ביצועיו ביצירות של מוצרט, היידן ובטהובן זכו לשבחים על האיזון והצלילות שבהם. גישתו למוזיקה ספרדית ודרום אמריקאית הייתה נועזת וכריזמטית. הוא ניצח על בכורות עולמיות של תריסרי יצירות תזמורתיות מאת מלחינים קנדים ובמהלך הקריירה המכובדת שלו ניצח על 85 אופרות שונות.

דקר היה מנהל מוזיקלי של התזמורת העירונית של בוכום (1964-1956), התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם (1967-1962), התזמורת הסימפונית של מונטריאול (1975-1967), התזמורת הסימפונית של ברצלונה (1991-1985) והתזמורת הסימפונית של ניו זילנד (1996-1991, כמנצח ראשי). הוא כיהן כיועץ אמנותי של התזמורת הפילהרמונית של קלגרי (1977-1975) ושל התזמורת הסימפונית של ויניפג (1982-1980). דקר היה מנצח אורח ראשי של תזמורת מרכז האמנויות הלאומי של אוטווה (1999-1991) ושל התזמורת הסימפונית של אדמונטון (2004-2003).

דקר עבד עם מגוון סולנים, בהם ארתור רובינשטיין, אמיל גיללס, שורה צ'רקאסקי, קלרה הסקיל, אידה הנדל, מרתה ארחריץ', הלן גרימו, אליזבת שוורצקופף, ג'סי נורמן, דיים קירי טה קאנאווה וג'ון ויקרס. קונצרט חג המולד שעליו ניצח, עם לוצ'אנו פאווארוטי ותזמורת, צולם בבזיליקה במונטריאול ב-1978 ושודר בטלוויזיה מדי שנה ברחבי העולם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1923
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2014
קבר יריחו

[ממוזער|ממצאי קבר יריחו מוצגים ב[המוזיאון הבריטי|מוזיאון הבריטי]]
"**קבר יריחו**" (באנגלית: Jericho Tomb) הוא כינויו של קבר כנעני המתוארך לבין השנים 1800-1700 לפנה"ס, שהתגלה בקרבת העיר יריחו. כיום, מוצג הקבר במוזיאון הבריטי בלונדון.

הקבר התגלה בחפירה ארכאולוגית שנערכה בשנת 1952 בראשות קתלין קניון, מטעם בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בירושלים, חשפה מספר קברים בעלי מאפיינים משותפים ובהם שימוש במדפי סלע חצובים ובחללי קבורה תת-קרקעיים. בתקופת הברונזה התיכונה שימש הקבר בשימוש משני לקבורה של שבעה אנשים. בקבר, כמו בקברים נוספים מן האזור, נשמרו פריטים אורגניים ובהם שולחן עץ בגובה של 42 ס"מ וברוחב של 142.8 ס"מ, המעיד על איכות אמנותית גבוהה של היוצר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יריחו
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים כנעניים בארץ ישראל
קטגוריה:אוספי המוזיאון הבריטי
יוסף כנען

**יוסף צוקרמן כנען** (1922 – 25 בינואר 2002) היה פזמונאי, פוליטיקאי ועיתונאי ישראלי. כתב כמה מהלהיטים הגדולים בישראל של שנות ה-50, בהם "אבא'לה בוא ללונה פארק", השיר "לא לא לא" של יפה ירקוני, "אל תבלבל לי יותר את המוח" ו"שושק'ה מכרכור".

## ביוגרפיה
יוסף נולד בו שבאוסטריה בשם "היינץ צוקרמן". בגיל 10 עלה לארץ באוניית המעפילים "הנרייטה סאלד" ועבר לתל עדשים, שם עסק בעבודת אדמה. את שירותו הצבאי עשה בחיל המודיעין וסיים אותו בדרגת סרן. בתקופת שירותו הצבאי, עברת את שמו ל"יוסף כנען".

לאחר שירותו הצבאי עבד ככתב בעיתון "דבר" הישראלי וכעורך הראשי של העיתון הכלכלי "שער". עבד גם בעיתון "הנדלסבלאט".

עם הקמת שגרירות ישראל בגרמניה בשנת 1965, מונה כנען לנספח הכלכלי בה, לאור היותו בקיא בעניינים כלכליים ודובר גרמנית שוטפת כשפת אם. ארבע שנים עבד בתפקיד ויצר קשרים הדוקים עם צמרת הממשל הגרמני.

בשנת 1970 טס יוסף כנען לגרמניה והביא לישראל את כספי השילומים, 2,000,000 מרקים במזומן, אשר נשמרו בתוך מזוודה שנקשרה לידו באזיקים.

לאחר השירות הדיפלומטי, הוא קיבל הצעה מעיתון כלכלי גדול מאוד בגרמניה בשם "הנדלסבלאט" ככתב כלכלי לעיתון, הכתב הזר היחיד במערכת. הוא עבד שם 30 שנה עד יומו האחרון, וקיבל עיטור מופת על כך "כאות הוקרה לתרומה בהידוק הקשרים בין שתי מדינות מפולגות". במקביל לעבודתו בעיתון, ניהל את רשת הסופרמרקטים "קו-אופ" וכתב גם לעיתון שווייצרי נחשב.

בין קריירה לקריירה כתב יוסף כנען כמה מהלהיטים הגדולים ביותר של שנות החמישים: "לא לא לא" של יפה ירקוני, "שושק'ה מכרכור" והמפורסם שבהם, "אבאל'ה בוא ללונפארק" ששר ישראל יצחקי.

היה נשוי ליהודית כנען ואב לבן ולבת. נפטר ב-25 בינואר 2002 מסרטן הדם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:סגל דבר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
קאמבק קיד

**קאמבק קיד** (באנגלית: **Comeback Kid**) היא להקת הארדקור פאנק מקנדה שהוקמה בשנת 2002.

## היסטוריה
בפברואר 2005 פרסמה הלהקה את אלבומה המלא הראשון, Wake the Dead. לאחר כמה סיבובי הופעות, זמר הלהקה סקוט וייד עזב את הלהקה, והוחלף בזמר אנדרו נויפלד, איתו החלה הלהקה בהקלטת אלבומה השני, Broadcasting. שחרור האלבום נעשה בד בבד עם סיור הופעות יחד עם רייז אגאינסט בצפון אמריקה.

בסוף 2007 הלהקה לקחה הפסקה קצרה. בזמן זה עזב את הלהקה הבסיסט קווין קול והוחלף במאט קיל.

בשנת 2008 פורסם הדיסק "Through The Noise", סרט דוקומנטרי על 6 השנים הראשונות של הלהקה. במהלך סיבוב ההופעות הנלווה להוצאת הדיסק בקנדה, נויפלד היה שותף לתאונת ואן שבעקבותיה נכתב השיר "G.M. Vincent and I" מהאלבום  Symptoms and Cures של 2010.

אלבומה החמישי של הלהקה, Die Knowing פורסם ב-4 במרץ 2014.

ב-4 ביולי 2019 הופיעה הלהקה בישראל במועדון הבארבי בתל אביב, יחד עם הלהקות הישראליות Not on Tour, האחים צברי ו־Kids Insane.

## דיסקוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות פאנק (Punk)
קטגוריה:להקות קנדיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2001
צץ וצצה

"**צץ וצצה**" היה מופע מוזיקלי שנכתב על ידי נתן אלתרמן ועלה על הבמה בשנת 1969 בהפקת אברהם דשא (פשנל).
המופע מבוסס על מחזה שכתב אלתרמן בשנת 1969, שנת חייו האחרונה, לבקשת הבמאי שמואל בונים. המחזה המקורי נגנז. במקומו ליקטו בונים ואלתרמן שירים שכתב למחזה, הוסיפו שירים ותיקים שכתב אלתרמן ויצרו מופע שנקרא תחילה "ערב פזמוני אלתרמן". אך מאחר שגיבור המחזה הוא ספרן בשם דפדפת, המדפדף בספרים שדמויות שונות צצות מהן, שמו של המחזה שונה ל"צץ וצצה". השחקן בומבה צור השמיע דברי קישור בין השירים, והופיע בדמות פועל במה המתאווה להיות שחקן.

מלבד בומבה צור השתתפו במופע גם השחקנים והזמרים: רבקה זהר, טליה שפירא, מנחם זילברמן ועזרא דגן.

המופע התקיים על במות הבידור בארץ, שיריו יצאו על גבי תקליט. אחדים מהם היו לנכסי צאן ברזל בזמר העברי: "אוריאנה", "זמר שלוש התשובות" ו"גדליה רבע איש" שהושרו בפי רבקה זהר.
## גלריה

קובץ:Dan Hadani collection (990044414740205171).jpg|משתתפי "צץ וצצה" בהופעה לפני חיילים ב-1969 (מימין לשמאל: טליה שפירא, עזרא דגן, רבקה זוהר ומנחם זילברמן
קובץ:Dan Hadani collection (990044414630205171).jpg|בומבה צור במופע "צץ וצצה" לפני חיילים ב-1969

## קישורים חיצוניים

*
*
* המופע צץ וצצה באתר המוקדש לנתן אלתרמן
* שירים מהמופע צץ וצצה באתר שירונט
* כרזת המופע באתר הספרייה הלאומית

קטגוריה:יצירות נתן אלתרמן
קטגוריה:מחזות זמר ישראליים
קטגוריה:מחזות זמר מבוססי מחזות
Beam Me Up Scotty

**Beam Me Up Scotty** (בעברית: **שגר אותי למעלה סקוטי**) הוא המיקסטייפ השלישי של הזמרת הטרינידדית ניקי מינאז'. המיקסטייפ יצא לאור ב-18 באפריל 2009, על ידי הוצאה עצמי. במהלך הקלטת המיקסטייפ עבדה מינאז' עם אמנים רבים, ביניהם ליל ויין, דרייק ובאסטה ריימס.

ב-14 במאי 2021, הוציאה מינאז' את המיקסטייפ בהוצאה מחודשת.

## רקע
המיקסטייפ הוקלט לאחר שליל ויין הבחין בהופעתה של מינאז', שהייתה חתומה בחברת ההקלטות Dirty Money Records, ב-"The Come Up DVD". מינאז' מתארת את המיקסטייפ כחזרתה להתרכז במוזיקה, בעוד באותה תקופה הקריירה שלה התבססה בעיקר על התדמית שלה:

## קידום
המיקסטייפ פורסם להורדה חינמית ברחבי העולם ב-18 באפריל 2009, ויצא לאור כתקליטור בבריטניה ב-6 בספטמבר 2010. לשיר "Itty Bitty Piggy" צולם וידאו קליפ בו מצולמת מינאז' מופיעה עם השיר, ובנוסף מופיעים קטעים מסט הצילומים למיקסטייפ. גם השיר "Go Hard", בו משתתף הראפר ליל ויין, קודם באמצעות קליפ, שצולם על ידי הבמאי קווץ' ק' ריץ'.

## רשימת השמעה

## מיקומי שיא

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מיקסטייפים מ-2009
קטגוריה:אלבומי ניקי מינאז'
קטגוריה:מיקסטייפים באנגלית
Cities XL

**Cities XL** הוא משחק בניית ערים למחשב האישי אשר פותח על ידי Monte Cristo. המשחק מאפשר לשחקנים לשחק ביחד על פני כוכב עצום, ולעבוד ביחד בסחר משאבים או הקמת מבנים מיוחדים על מנת לרצות את צורכיהם של התושבים.

המשחק תוכנן לצאת ברבעון הראשון של 2009 אך לבסוף יצא ב-8 באוקטובר. ב-8 במרץ 2010 נסגר השירות מרובים משתתפים והמשחק נהיה לשחקן יחיד בלבד. חברת Focus Home Interactive רכשה את הזיכיון ביוני 2010 ושחררה את Cities XL 2011 ב-14 באוקטובר 2010.

## משחקיות
### [[משחק מרובה משתתפים]]
**Cities XL **מאפשר לשחקן את האפשרות לשחק בעולם וירטואלי מתמשך אשר ידוע בשם "כוכב" אשר דורש דמי מנוי חודשיים. כחבר ב"כוכב", שחקנים יכולים לבנות את הערים שלהם בעולם וירטואלי המאוכלס בידי מנויים אחרים, לסחור במשאבים כמו חשמל ואוכל עם משתמשים אחרים, לעבוד ביחד לבניית פרויקטי בנייה מיוחדים כמו מגדל אייפל או פסל החירות, ולבקר ערים אחרות כאווטאר וגם ליצור אירועים.

### [[תוכנית בניין עיר]]ונית
המשחק דורש משחקן לייעד את שטחו לשלושה סוגים של בניינים: מגורים, מסחר ותעשייה, שכל אחד מהם יכול להיות צפיפות שונה. בנוסף מבניי המגורים מחולקים לארבעה מעמדות כלכליים: פועל(Unskilled Worker), עובד משכיל(Skilled Worker), מנהל(Executives), אליטה(Elite). לפני ייעוד השטח יש לבחור את המעמד הכלכלי שיתגורר באזור. על מנת ליצור אתרי בנייה, השחקנים מסמנים אזור במפה לפי בחירתם ובאזור מיד מופיעים אתרי בנייה וכבישים. המבנים ייבנו לפי הדרישה. השחקן גם יכול ליצור אתרי בנייה בודדים.
### [[תחבורה]]
Cities XL מאפשר לשחקנים לבנות מערכת תחבורה עירונית הכוללת: כבישים, גשרים, מנהרות. בנוסף מערכות אחרות שהיו מתוכננות למשחק היו רכבת תחתית, מעבורת ורכבות. בדצמבר 2009 יצא תוסף שמאפשר גם הקמת מערכת אוטובוסים.
## ראו גם
* סים סיטי (סדרת משחקים)
* RollerCoaster Tycoon (סדרת משחקים)
## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2009
קטגוריה:סימולציות ניהול ממוחשבות
קטגוריה:משחקי בניית עיר
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בצרפת
חנות קטנה ומטריפה (מחזמר)

**חנות קטנה ומטריפה** (באנגלית: **Little Shop of Horrors**) הוא מחזמר קומדיית-אימה שכתב הווארד אשמן והלחין אלן מנקן, אודות עובד חנות פרחים אומלל שמגדל צמח הניזון מדם בני-אדם. המחזמר מבוסס על סרט קולנוע דל תקציב בשם זה משנת 1960 - קומדיה שחורה בבימויו של רוג'ר קורמן. המוזיקה, שחוברה על ידי מנקן בסגנונות ה-רוק אנד רול, דו-וופ ו-מוטאון, כוללת מספר שירים ידועים, ביניהם "Little Shop of Horrors", "Skid Row (Downtown)", "Somewhere That's Green" ו-"Suddenly, Seymour".

הצגת הבכורה של המחזמר התקיימה בשנת 1982 על בימת אוף אוף ברודוויי, לפני שההפקה עברה אל תיאטרון האוף ברודוויי Orpheum Theatre, שם רצה במשך חמש שנים. מאוחר יותר נוצרו הפקות נוספות בארצות הברית ובחו"ל, וכן הפקה שהועלתה בברודוויי. מאחר שלהצגה צוות שחקנים מצומצם, ושירים פשוטים לביצוע באופן יחסי, הצגה זו הפכה לפופולרית בקרב תיאטראות קהילתיים, בתי-ספר וקבוצות חובבים אחרות. בשנת 1986 עובד המחזמר לסרט קולנוע באותו השם, בבימויו של פרנק אוז.

בשנות השמונים עלתה בישראל גרסה עברית של המחזמר בשם "זוועות חמודות". בהצגה כיכבו גדי יגיל (סימור), סמדר ברנר (אודרי) אריה מוסקונה (רופא השיניים), שמעון ישראלי (מר מושניק) ודני ליטני (קולו של הצמח).

ב-1993 הפיק אברהם דשא (פשנל) גרסה נוספת של המחזמר בעברית, שביימה שירילי דשא, בהשתתפות שגית שמיר, עידן אלתרמן (שהשתתף בכתיבה), גיל אלון, תומר שרון, שייקה לוי (קולו של הצמח) וגלית גיאת.

בספטמבר 2019 עלתה גרסה מחודשת של המחזמר בתיאטרון האוף ברודוויי Westside, בכיכובם של ג'ונתן גרוף, כריסטיאן בורל ותמי בלאנצ'רד.

בשנת 2026 תעלה גרסה חדשה בעברית  ב"הבימה" לכבוד 40 שנה לעיבוד הקולנועי השני. כשאת התרגום עשה אלי ביז'אווי. ואת הקול של הצמח תעשה נטע ברזילי.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חנות קטנה ומטריפה
טבעת איינשטיין

ממוזער|דוגמה לטבעת איינשטיין הנוצרת בעקבות עידוש כבידתי.
**טבעת איינשטיין** (על שמו של אלברט איינשטיין) היא תופעה בתחום אסטרונומיה תצפיתית בה תנועת קרני האור המגיעות מגרם שמיים מוסטת על ידי מסה גדולה במיוחד, כך שלצופה דמות המקור של גרם השמיים נראית כטבעת. תופעה זו היא מקרה פרטי של עידוש כבידתי.
טבעת איינשטיין מתרחשת כאשר מקור האור, המסה המשמשת כעדשה והצופה נמצאים כולם על ציר אחד.

טבעת איינשטיין המלאה הראשונה שתועדה, המכונה B1938+666, אותרה בשנת 1998 על ידי אסטרונומים מאוניברסיטת מנצ'סטר במצפה הכוכבים ג'ודרל בנק וטלסקופ החלל האבל של נאס"א.

## ראו גם
* עידוש כבידתי
* צלב איינשטיין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קוסמולוגיה
קטגוריה:אסטרונומיה תצפיתית
קטגוריה:תורת היחסות הכללית
קטגוריה:כבידה
עופר בן צבי

**עופר בן צבי** הוא אלוף-משנה במילואים, אשר פיקד על עוצבת ברעם, חטיבה 226 וגדוד 202.

## שירותו הצבאי
עם גיוסו לצה"ל התנדב בן צבי לחטיבת הצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס שב לצנחנים ושימש במספר תפקידי פיקוד בחטיבה. כמפקד גדוד 202 של הצנחנים, הובילו במספר פשיטות בלבנון ובהן מבצע איש דמים, מבצע מוביל, מבצע סיגל ומבצע ערבית. לאחר מכן פיקד על חטיבה 226, חטיבת צנחנים במילואים. בשנים 1982 עד 1984 פיקד על עוצבת ברעם.

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי חטיבה 226
קטגוריה:מפקדי עוצבת ברעם
קטגוריה:מפקדי גדוד 202
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
דוד אלבחרי

**דוד אָלְבָּחָרִי** (בסרבו-קרואטית: **David Albahari**, בסרבית קירילית: **Давид Албахари**; 15 במרץ 1948, פץ', יוגוסלביה – 30 ביולי 2023, בלגרד, סרביה) היה סופר ומתרגם יוגוסלבי-סרבי ממוצא יהודי, חתן פרס נין ל-1996. ב-1994, במהלך מלחמת בוסניה היגר אלבחרי עם משפחתו מבלגרד לקנדה התגורר בקלגרי עד 2016, אז שב לסרביה והתיישב בבלגרד.

## קורות חיים
דוד אלבחרי נולד בחבל קוסובו. אביו היה רופא שלחם במלחמת העולם הראשונה כחייל בצבא סרביה, נפל בשבי במהלך מלחמת העולם השנייה ונכלא במחנה שבויים בסרביה. אשתו וילדיו נרצחו. אמו של אלבחרי, נישאה ליהודי, והתגיירה לאחר שילדה שני ילדים. בשואה איבדה את משפחתה ונישאה בשנית לאביו של דוד. אלבחרי רכש השכלה אקדמית בספרות אנגלית באוניברסיטת בלגרד. ב-1973 פרסם את אסופת הסיפורים הקצרים הראשונה שלו.

לאורך הקריירה פרסם אלבחרי 13 רומנים ו-11 אסופות של סיפורים קצרים. ב-1991 התמנה לנשיא הפדרציה של הקהילות היהודיות ביוגוסלביה. בעת מלחמת בוסניה, במהלך המצור על סרייבו  סייע אלבחרי לפינוים של בני הקהילה היהודית בסרייבו מהעיר. ב-1994 היגר אלבחרי עם משפחתו לקנדה. ב-1996 זכה בפרס נין על ספרו "Mamac" (בעברית: פיתיון). ספריו תורגמו ל-16 שפות. דוד אלבחרי היה חבר האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות. בשנותיו האחרונות כתב אלבחרי גם שירה ומחזות.

הלך לעולמו בבלגרד ב-30 ביולי 2023 לאחר התמודדות ממושכת עם מחלה קשה.

בנו נתן אלבחרי כיהן כחבר האספה הלאומית הסרבית.

## קישורים חיצוניים
* 

* ספריו של דוד אלבחרי אשר תורגמו לעברית, באתר סימניה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים יהודים יוגוסלבים
קטגוריה:מתרגמים יהודים יוגוסלבים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים סרבים
קטגוריה:ילידי 1948
קטגוריה:סרבים שנפטרו ב-2023