בן-חצב יקינתוני

**בֶּן-חָצָב יָקִינְתּוֹנִי** (שם מדעי: *Scilla hyacinthoides*) הוא גאופיט רב-שנתי בעל בצל, מין בסוג בן-חצב, ממשפחת האספרגיים (Asparagaceae), בעבר נכלל הסוג במשפחת השושניים. שמו ניתן לו בשל דמיון פריחתו לחצב ובצבעיה ליקינתון. הוא מתבלט בחורף ובאביב, לאחר הופעת שושנת העלים, בעמוד תפרחת גבוה ומרובה פרחים בצבע כחול-סגול. פריחתו נמנית עם היפות שבפרחי החורש בארץ.

תפוצתו באזור הים-התיכוני, מדרום אירופה ועד צפון עיראק, גבולה המזרחי, כאשר ישראל מהווה את גבול תפוצתו הדרומי. בישראל הוא שכיח למדי בחורשי הגליל העליון, ונעשה נדיר מאוד כלפי דרום — בהרי השומרון ובהרי יהודה; הוא גדל גם בבתי גידול סלעיים ועל גבעות כורכר בחבל הים-תיכוני. בן-החצב יקינתוני הוא צמח מוגן. בן־חצב יקינתוני הוא צמח מוגן בישראל, ומשמש בה גם כצמח נוי. הוא תועד בצרפת כבר בשנת 1576, ומוכר כצמח נוי מאז.

## מאפיינים מורפולוגיים
ממוזער
ממוזער|שושנת של בן-חצב יקינתוני
ממוזער|מימין חצב ומשמאל בן-חצב יקינתוני
ממוזער|תפרחת - הפרחים נפתחים מלמעלה כלפי מעלה
ממוזער
בן-חצב יקינתוני הוא גאופיט רב-שנתי קירח, בעל בצל ושושנת עלים בסיסיים מרובים; עמוד התפרחת חסר עלים. הפריחה חלה בחורף או באביב (פברואר–אפריל), לאחר הופעת העלים.

הבצל דמוי ביצה רחבה, קוטרו 5 עד 10 ס"מ; קליפותיו אפרפרות, וכשהן נקרעות הן מותירות רשת סיבית; קשקשי האגירה הפנימיים (עלים מעובים) מפורדים. הבצל מתחדש בהדרגה משנה לשנה.

השורשים יוצאים מתחתית הבצל ומסועפים.

העלים רבים ומופיעים עם הפריחה, מספרם 8 עד 12, ומרוכזים בבסיס כשושנת סימטרית; עלי השושנת פרושים עד זקופים למחצה ולעיתים מעט שרועים, ובשל אורכם מתכופפים לעיתים בחלקם העליון. אורכם 30 עד 60 ס"מ ורוחבם עד 4 ס"מ; הם סרגליים-מוארכים, מחודדים בקצה ומוצררים בהדרגה לבסיס ושפתם ריסנית. הטרף שטוח וירוק, לרוב עם פס בהיר לאורך האמצע, ומקופל מעט כמרזב לאורך העורק המרכזי; העורק המרכזי בולט בצד התחתון.

עמוד התפרחת לרוב יחיד, חסר עלים לאורכו, עבה ואשון, זקוף פחות או יותר ולעיתים רוכן; גובהו 0.8 עד 1.5 מ', והוא מתנשא הרבה מעל העלים, ואורכו גדול מאורכם.

עמוד התפרחת יחיד, חסר עלים לאורכו, מרובה פרחים קטנים, פורח מלמטה כלפי מעלה, זקוף פחות או יותר ולעיתים רוכן; גובהו 0.8 עד 1.5, והוא מתנשא הרבה מעל העלים, ואורכו גדול מאורכם.

התפרחת אשכול גלילי פחות או יותר, אורכה עד 40 ס"מ, ובה 40 עד 150 פרחים; הפריחה מתקדמת מלמטה כלפי מעלה, וציר התפרחת בצבע סגול כהה (כגון צבע אחלמה).

החפים קטנים, מצויים על ציר התפרחת בבסיס עוקצי הפרחים, ומלווים בחפיות זעירות שעל העוקצים; הם לבנבנים, משתיירים, וצורתם דמוית ביצה עד משולשת.

עוקצי הפרחים חסרי מפרק; בשלב הפריחה הם זקופים-מפושקים, בצבע סגול כהה, והתחתונים ארוכים פי כמה מן הפרח, ובכך מקנים לתפרחת מבנה כמעט גלילי. בשלב הפרי הם אופקיים, ניצבים לציר התפרחת וקשתיים.

הפרח בעל סימטריה רדיאלית, דו-מיני, בעל שחלה עילית ועטיף פשוט כותרתי שעליו מפורדים.

העטיף פרוש לרווחה ככוכב בעת הפריחה; עלי העטיף 6, דמויי עלי כותרת, חופשיים, בעלי עורק אמצעי כהה יותר ולעיתים פס ירקרק בצדם החיצוני; הם חסרי צופנים. אורכם 6 עד 7 מ"מ ורוחבם כ-2 מ"מ, מוארכים, בצבע סגול כהה בוהק; לאחר הפריחה הם קמלים (מתקמטים ומתכווצים) ומשתיירים.

אבקנים 6; הזירים נימיים, קבועים בבסיס העטיף, סגולים בהירים ואורכם כ-5 מ"מ; המאבקים בצבע אדום-יין עד ארגמן כהה, בולטים על רקע העטיף הבהיר יותר וקבועים על הזיר בגבם. האבקה סגולה כהה, ולעיתים צהובה.

השחלה בת 3 מגורות; בכל מגורה שתי ביציות תלויות זו לצד זו; עמוד שחלה אחד, נימי; הצלקת כדורית.

הצופנים הם מעין מכלים הממוקמים בין בסיסי האבקנים לשחלה; הם מפרישים צוף בכמות ניכרת, החשוף ונגיש למבקרים.

הפרי הלקט כדורי-פחוס, קרומי, בן 3 מגורות ובעל שלושה חריצים; הוא נפתח בשלוש קשוות לאורך המגורות. בכל מגורה זרע אחד או כמה זרעים.

הזרעים כדוריים, שחורים וחסרי אריל.

הנביטה על-קרקעית, כלומר גבעול הנבט שמתחת לפסיגים, המכונה תת-הפסיג, מתארך ודוחף את הפסיגים אל מעל פני הקרקע.

מספר הכרומוזומים: 2n = 20.

## פנולוגיה
[250px|ממוזער|בן חצב יקינתוני מבט על. צולם ביישוב [רקפת (יישוב)|רקפת]]
הפריחה מתחילה בראשית מרץ. האבקת הפרחים נעשית על ידי דבורים קטנות. כל פרח בנוי משישה עלי עטיף פתוחים לרווחה. העטיף הפתוח מאפשר לסוגים שונים של חרקים להיכנס את הפרח ולשאוב צוף.

עמוד התפרחת הבודד גדל באביב (פברואר-מארס) ומתארך במהירות. צבע עמוד התפרחת ירוק או סגול. לאחר גמר ההתארכות של העמוד נפתחים דורי הפרחים זה אחר זה, מתחתית התפרחת כלפי מעלה. הפרחים נישאים על עוקצים שאורכם כגודל העטיף לפחות. העטיף כולל שישה עלים בצבע תכול-סגול. לעיתים יש פס ירקרק בצדם החיצוני. לפרח שישה אבקנים. לאבקה צבע סגול כהה, אך לעיתים האבקה צהובה. ההאבקה על ידי מינים רבים של חרקים הנמשכים לצוף. הפרות נפתחים בתחילת הקיץ (מאי-יוני), ומפזרים את הזרעים על ידי תנועה של עמוד התפרחת ברוח או בעקבות פגיעת בע"ח.

בבסיס עמוד התפרחת ישנה שושנת עלים גדולה וצפופה של עלים ישרים וארוכים. השושנת פרושה אך לא שרועה.

## בית גידול ותפוצה בעולם ובישראל
טיפוס תפוצתה של בן-חצב יקינתוני הוא צפון ים-תיכוני, ותחום תפוצתו משתרע מדרום אירופה (דרום צרפת, איטליה והאיים קורסיקה, סרדיניה וסיציליה), דרך הבלקן ויוון ואיי הים האגאי המזרחיים, עד טורקיה; משם נמשך מזרחה אל קפריסין, לבנון–סוריה וישראל (גבולו הדרומי), ומגיע עד צפון עיראק (גבולו המזרחי).

המין הוכנס גם לאזורים שונים מחוץ לתחום תפוצתו הטבעי, ובהם צפון אפריקה (אלג'יריה), דרום-מערב אירופה (פורטוגל וספרד), דרום אוסטרליה וכן דרום ארצות הברית (טקסס ולואיזיאנה).

בישראל משתרע תחום תפוצתו כמעט בכל השפלה (עמק עכו, השרון ודרום מישור החוף), בכל אזורי ההר (הגליל העליון והתחתון, השומרון והרי יהודה), וכן בעמק יזרעאל ובכרמל; נוסף על כך הוא מופיע גם בבקעת החולה, בחרמון, בגולן ובגלעד.

בן-חצב יקינתוני הוא צמח ים-תיכוני מובהק, הגדל בעיקר בבתות ובשדות בור, וכן בחורש הים-תיכוני (במיוחד בגליל העליון ובכרמל), בבתי גידול סלעיים, בעיקר על סלעי גיר, בקרקעות טרשים ועל גבעות כורכר; לדוגמה, הוא מצוי גם בשמורת האירוסים בנתניה. תפוצתו מפוזרת ואינה צפופה; עם זאת, הוא שכיח למדי בחורשי הגליל העליון ובכרמל, ונעשה נדיר מאוד כלפי דרום - בדרום מישור החוף, בהרי השומרון ובהרי יהודה.

## הבדלה ממינים קרובים בישראל
ממוזער|תפרחת של בן-חצב יקינתוני
לאחר העברתם של בן-חצב סתווני ובן-חצב מדברי לסוג חצבון, נותרו בישראל שלושה מינים בסוג בן-חצב. על השינויים הטקסונומיים בסוג ראו בפרק "טקסונומיה והשינויים בסוג" בערך בן-חצב.

שלושת המינים הנותרים הם בן-חצב יקינתוני, בן-חצב החורש ובן-חצב לבנוני. בן-חצב יקינתוני נבדל משני האחרים, בין היתר, בגובהו, במספר עלי השושנת ובבית הגידול: גובה עמוד התפרחת 30 עד 80 ס"מ; האשכול בעל 40 עד 150 פרחים; מספר העלים בשושנת 8 עד 12.

לעומתו, בן-חצב החורש: גובה עמוד התפרחת 15 עד 25 ס"מ; האשכול בעל פרחים מעטים (2 עד 6), הפונים לצד אחד; מספר העלים בשושנת 3 עד 5, היוצאים מבסיס הצמח וארוכים יותר מגבעול התפרחת. עוקצי הפרי שרועים על הקרקע. בית גידולו חורש מוצל או חצי מוצל, לרוב עם אלון מצוי ולעיתים אדר סורי. שכיחותו מצומצמת: מצוי מקומית בקניוני הגליל העליון המערבי, נדיר בגליל העליון ונדיר מאוד בכרמל.

לעומתו, בן-חצב לבנוני בלעדי לחרמון וללבנון עד הרי אנטי-לבנון; הוא דומה לבן-חצב החורש, אך מספר העלים בשושנת קטן יותר (2 עד 4). הוא גדל בחרמון בנקיקי מצוקים ובבסיס עצים בתחום יער הררי פתוח בשליטת אלון התולע, ברום 1400 עד 1900 מ'. פרחיו כחולים כהים יותר ונוטים בדרך כלל מטה.

## תמונות

קובץ:בן-חצב יקינתוני פרח 1.jpg
קובץ:בן חצב יקינתוני, חורשת הארבעים, חיפה.jpg|בן חצב יקינתוני, חורשת הארבעים, הר הכרמל
קובץ:PXL 20240329 045747033.jpg|בן חצב יקינתוני ביישוב חוות יאיר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:יקינתוניים
קטגוריה:ארץ ישראל: יקינתוניים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:פרחים סגולים בארץ ישראל
קטגוריה:פרחים כחולים בארץ ישראל
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1767