open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ווטפורד (כדורגל)

**מועדון הכדורגל ווטפורד** (באנגלית: **.Watford F.C**) הוא מועדון כדורגל מהעיר ווטפורד שבאנגליה המשחק בצ'מפיונשיפ. המועדון הוקם על ידי הנרי גרוברנד שגם שיחק בעמדת הבלם עבור המועדון בראשית ימיו. המועדון ידוע בכינויו "הצרעות". צבעי המועדון הם צהוב-אדום.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1881 בשם "ווטפורד רוברס" והפך למקצועני בשנת 1897.

קבוצת הכדורגל של המועדון משחקת באצטדיון "ויקארג' רואד" שהוקם בשנת 1922 והוא מכיל 21,577 מקומות לאחר שעברה מהאצטדיון הקודם שלה "קאסיו רואד". האצטדיון עבר לידי בעלות הקבוצה בשנת 2002, אך זמן לא רב לאחר מכן הם נאלצו למכור אותו בחזרה עקב קשיים כלכליים. בשנת 2004 האוהדים פתחו במבצע שביקש תרומות מאוהדי הקבוצה, לרבות האוהד מספר 1 אלטון ג'ון. מרב התרומות נאספו בעזרת מופע צדקה שערך אלטון ג'ון ובשנת 2004 הקבוצה הצליחה לקנות בחזרה את האצטדיון ולהחזירו לידי בעלות הקבוצה.

הקבוצה ידועה גם בזכות נשיא המועדון לשעבר, הזמר המפורסם אלטון ג'ון, שפרש מהתפקיד בנובמבר 2011, לאחר חילוקי דעות עם חברי הנהלת המועדון.

בעונת 1983/1984 הקבוצה הגיעה לגמר הגביע האנגלי.

בשנים 99–1997 שיחקו בקבוצה הכדורגלנים הישראלים רוני רוזנטל ואלון חזן.

ב-21 במאי 2006 העפילה ווטפורד לפרמייר ליג (הליגה הבכירה באנגליה) לאחר ניצחון בגמר פלייאוף ליגת המשנה, 3-0 על לידס יונייטד. בסוף אותה עונה חזרה ווטפורד לליגת המשנה, לאחר שסיימה במקום האחרון בפרמייר ליג. ב-25 באפריל 2015 העפילה לפרמייר ליג לאחר שמונה שנים, בניצחון 0–2 על ברייטון אנד הוב אלביון.

בעונת 2018/2019 הקבוצה הגיעה שוב לגמר הגביע האנגלי, 35 שנים לאחר שעשתה זאת בפעם האחרונה. המשחק הסתיים בתבוסה 0–6 למנצ'סטר סיטי.

בתחילת עונת 2019/2020, לאחר פתיחה רעה וכשהקבוצה במקום האחרון בפרמייר ליג, פוטר חאבי גרסיה ב-7 בספטמבר 2019, ובמקומו מונה קיקה סנצ'ס פלורס,אך גם הוא לא הצליח לשנות את המצב ופוטר בעצמו בתחילת חודש דצמבר, במקומו מונה נייג'ל פירסון שפוטר גם הוא ביולי 2020, כמה ימים לפני סיום העונה. ב-26 ביולי 2020 ווטפורד הפסידה לארסנל במחזור הסיום של הפרמייר ליג ובעקבות כך הקבוצה ירדה לליגת המשנה לאחר חמש עונות רצופות בפרמייר ליג. בסיום עונת 2020/2021, לאחר כשנה בליגת המשנה, שבה הקבוצה חזרה לפרמייר ליג, ושוב ירדה לצ'מפיונשיפ אחרי עונה אחת.

## סגל שחקנים
; נכון ל-10 בספטמבר 2025

 (בהשאלה ממנצ'סטר סיטי)

 (קפטן)
 (בהשאלה מאודינזה)

 (בהשאלה מאודינזה)
 (בהשאלה מצ'לסי)
 (בהשאלה מלוריאן)

## תארים
**[[גביע ה-FA]]**:
*סגנות (2): 1984, 2019

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

*
ווטפורד
קטגוריה:הרטפורדשייר: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1881
ווטפורד

**ווטפורד** (באנגלית: **Watford**, ) היא עיירה ותת-מחוז השוכנים במחוז הרטפורדשייר, צפונית-מערבית לעיר לונדון, בירת בריטניה. העיירה משתרעת על 21.43 קמ"ר ומונה כ-91,000 תושבים, מתוכם 80% הם לבנים, כ-8.2% דרום אסייתים וכ-2.7% הם ממוצא אפרו-קאריבי. ווטפורד מפורסמת בגלל במועדון הכדורגל המקצועי שלה, ווטפורד, המשתתף בצ'מפיונשיפ ואולפני האחים וורנר, ליבסדן בהם צלמו סדרת סרטי הארי פוטר.

## תחבורה
נמל התעופה לונדון לוטון ממוקם כ-15 ק"מ מצפון לווטפורד.

את העיירה משרתים מספר קווי רכבת:
* הקו הראשי של החוף המערבי (West Coast Main Line)  חוצה את העיירה ועוצר בתחנת צומת ווטפורד  
* שלוחה של קו מטרופוליטן של הרכבת התחתית של לונדון מסתיימת בתחנת קצה בווטפורד 
* קו תחנת יוסטון - ווטפורד  של הלונדון אוברגראונד (London Overground) 

## דת
בווטפורד ישנם מספר כנסיות אנגליקניית, שלוש כנסיות קתוליות, שלושה מסגדים, מקדש סיקי, מקדש הינדי ובית כנסת של ק"ק כנסת ישראל (Watford & District United Synagogue).

## שלטון מקומי
בניגוד לעיירות מחוז רבות באנגליה, מועצת וטפורד מונהגת על ידי ראש עיר הנבחר בהצבעה ישירה. ראש העיר הנוכחי היא דורותי תורנהיל, אשת המפלגה הליברלית דמוקרטית.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אנגליה: ערים
קטגוריה:הרטפורדשייר: יישובים
מרוץ חימוש

**מרוץ חימוש** הוא מצב שבו שתי מדינות (או יותר) מגדילות בהתמדה את עוצמתן הצבאית, כשכל אחת מנסה להגיע לעוצמה גדולה מזו של יריבתה.

## מרוצי חימוש בולטים
דוגמה בולטת למרוץ חימוש היא ההתפתחות המקבילה של תותחים ימיים ותותחי חוף ובין תותחים ימיים לבין עצמם לאורך מאות שנים בתחומי ההגדלה ההדדית של טווח הירי ופיתוח יכולות ההמלטות והמיגון של כלי השיט.

מרוצי חימוש התקיימו בעיקר בעת החדשה. אחד מהראשונים שבהם התקיים בתקופה שקדמה למלחמת העולם הראשונה, בשנים 1890–1914, ובו היו מעורבות חמש המעצמות האירופיות: בריטניה, גרמניה, צרפת, רוסיה ואוסטרו-הונגריה.

שימוש עיקרי במושג זה נעשה בתקופת המלחמה הקרה, לתיאור מאמציהן של המעצמות לייצר מלאי גדל והולך של נשק גרעיני ולפתח נשק גרעיני בעל עוצמה גוברת והולכת. קרל סייגן תיאר זאת כשני אנשים שקועים עד צוואר בבריכת בנזין, לאחד שלושה גפרורים ולשני חמישה.

במזרח התיכון התרחש מרוץ חימוש פעמים אחדות: 
* בשנת 1955 חתם נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, על עסקת נשק עם צ'כוסלובקיה (עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית), ובכך החל מרוץ חימוש מול ישראל.
* שיגור הטיל שביט 2 על ידי ישראל בשנות ה-60 היה יריית פתיחה למרוץ חימוש שבו כל מדינות המזרח התיכון ניסו לרכוש יכולת בתחום הטילים.
* בסוף המאה ה-20 החל מרוץ חימוש גרעיני, שבמסגרתו חתרו עיראק ואיראן לרכישת יכולת גרעינית, וישראל עסקה בחיפוש מענה הגנתי והתקפי לניסיונות אלה. למעשה ישראל התחילה את המרוץ הגרעיני במזרח התיכון שלפי פרסומים זרים פיתחה ומפתחת נשק גרעיני בכור בדימונה וטילים בין-יבשתיים.

## עצירתו של מרוץ חימוש

עצירתו של מרוץ חימוש מצריכה בניית אמון בין הצדדים למרוץ, וזה צעד שלא קל לעשותו. להמחשת קושי זה משמשת דילמת האסיר. לכל מדינה יש שתי אפשרויות: להגדיל את תקציב הביטחון שלה או להגיע להסכם עם יריבתה לפירוק החימוש. בכל מדינה מקנן החשש שיריבתה תפר את ההסכם, ולכן כל אחת מהן נוטה לכיוון של מרוץ חימוש. כל מדינה נראית כפועלת באופן רציונלי, אך התוצאה היא בלתי רציונלית בעליל.

לשם הפסקתו של מרוץ החימוש הגרעיני, התקיימו בין ארצות הברית לברית המועצות שיחות שמטרתן צמצום מאגר הטילים והנשק הגרעיני של כל אחת משתי המעצמות, שהסתיימו בחתימת הסכם START.

דרך שונה לסיומו של מרוץ חימוש הוא הגעה למצב שבו אחת מהמשתתפות במרוץ אינה מסוגלת יותר להעמיד משאבים להמשך המרוץ, ולכן נאלצת להפסיקו. יש המייחסים תוצאה זו ליוזמת ההגנה האסטרטגית ("מלחמת הכוכבים"), שהביאה לקריסתה של ברית המועצות.

## משמעות מושאלת

בהשאלה החל המושג לשמש לתיאור תחרות שבה אין גבול מוחלט, וכל מתחרה מנסה לשפר את מקומו היחסי. דוגמה לכך היא הביטוי מרוץ חימוש ביולוגי שבא לתאר אבולוציה שבה בעלי החיים משפרים את כישוריהם כדי לזכות בעדיפות על יריביהם.

## ראו גם
* יתרון צבאי איכותי

קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
פרנק מלגשי

**פרנק מלגשי** היה שמו של ההילך החוקי של מדגסקר בין 1961 ועד 1 בינואר 2005 שאז הוחלף באריארי (Ariary) בשער של חמישה פרנק מלגשי. הפרנק המלגשי החליף את הפרנק CFA, הפרנק ששימש במושבותיה לשעבר של צרפת בשנת 1963. בשנת 1972 עזבה מדגסקר את גוש פרנק CFA והפרנק המלגשי הפך בלתי-ניתן להמרה. מאוחר יותר, עבר המטבע סדרה של פיחותים עד שהוחלף על-ידי האריארי.

## קישורים חיצוניים

*   Central Bank of Madagascar web site 
* History of Malagasy currencies
*Les Monnaies à Madagascar (PDF) 
*Historical banknotes of Madagascar  


קטגוריה:מדגסקר: היסטוריה
קטגוריה:מדגסקר: כלכלה
קטגוריה:מטבעות אפריקה
קטגוריה:מטבעות
PHP-Nuke

**PHP-Nuke** היא מערכת ניהול תוכן (באנגלית Content Management System או בקיצור CMS) המאפשרת ליצור פורטלי אינטרנט. המערכת מופצת על-פי הרישיון הציבורי הכללי של גנו ונחשבת פשוטה לשימוש והתקנה.

## מבנה המערכת
**PHP-Nuke** מורכבת מארבעה חלקים עיקריים:
# בסיס המערכת - המנוע אשר מפעיל את כל החלקים ומאחד אותם למערכת אחת שלמה.
# מודולים (אפשרויות/תוספות) - מנועים חיצוניים שנבנו כדי לשפר את חוויית המשתמש ולהוסיף אפשרויות שהמשתמש מעוניין בהן.
# בלוקים - תפריטים צדדיים אשר ניתנים להורדה חיצונית, המאפשרים לשפר את נוחות השימוש במערכת.
# ערכת עיצוב/סקין - אפשרות חיצונית להכנה ידנית והורדה של עיצובים אשר ניתנים לבחירת המשתמש.

מבין המודולים הקיימים במערכת, העיקריים והנפוצים הם: מערכת הפורומים המבוססת phpBB, מערכת כתבות, מערכת הורדות מתקדמת, מערכת סקרים, מערכת סיקורים, מערכת משתמשים (המאפשרת הרשמה לאתר וכו'). המערכת נבנתה בשפת PHP ומחייבת שימוש בבסיס נתונים מסוג SQL. 

המערכת מאפשרת בין השאר הגבלת תוכן לצורך סינון ועריכה של תכנים. 

בישראל קיימות מספר קהילות המספקות תמיכה למערכת.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אינטרנט
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1999
מבצע מטאטא

שמאל|ממוזער|180px|יגאל אלון, מפקד הפלמ"ח
**מבצע מטאטא** היה חלק ממבצע יפתח בגליל העליון המזרחי במלחמת העצמאות. המבצע נערך בתחילת מאי 1948 באזור שבין הכנרת לעמק החולה, ואילץ את השבטים הבדואים באזור לחצות את הירדן לסוריה. בעקבות המבצע חובר הגליל העליון לתחתון והתאפשרה תחבורה חופשית אליו וממנו. 

## רקע
החל מסוף אפריל 1948 החלו כוחות ההגנה לבצע את תוכנית ד' גם באזור הגליל העליון המזרחי. הרעיון מאחורי התוכנית היה מעבר מאסטרטגיה הגנתית לאסטרטגיה התקפית ויצירת רצף טריטוריאלי יהודי בשטח שהוכר כמדינה היהודית על פי תוכנית החלוקה, והיערכות לקראת פלישת צבאות ערב הצפויה ב-15 במאי, לאחר עזיבת הבריטים את הארץ. 

בעקבות התעצמות הלחימה בגליל וכישלון שתי ההתקפות הראשונות על מצודת המשטרה נבי יושע נשלח יגאל אלון מהמטכ"ל צפונה כדי לבחון את המצב. המלצותיו הביאו להחלטה על מבצע יפתח, אשר נוהל בפיקודו, שמטרתו הייתה להשתלט על הגבול הצפוני המזרחי ממטולה ועד הכנרת, ולמנוע חדירת לוחמים דרך הגבול שהיה למעשה פרוץ. באזור שכנו עשרות כפרים ערבים בנוסף לערביי העיר צפת. כדי לאפשר תנועה חופשית בצירי התנועה החליט אלון בשלב ראשון לפעול נגד הבדואים ממזרח לכביש ט'בחה-ראש פינה שבמשך חודשים התנכלו לתחבורה היהודית שעברה באזורם. לדברי בני מוריס אלון החליט שהדרך הטובה ביותר לחסימת גבול הצפון המזרחי היא על ידי טיהור השטח שממערב לו מכל הלוחמים והאזרחים הערבים. 

בסוף אפריל התפנו רוב הכפריים מצפון וממזרח לראש פינה בהוראת הכוחות הערביים וקצינים סוריים. בכפרים נשארו רק הגברים ולוחמים ערביים. ב-1 במאי נכבשו ביריה ועין זיתים. בליל 2 במאי ירו כוחות פלמ"ח כמה מטחים של פצצות מרגמה לעבר כפרים מצפון לראש פינה שהטרידו את התחבורה היהודית ובעקבות כך החלה בריחה מהכפרים.

### סדר הכוחות למבצע
בסוף אפריל פעלו בגליל העליון שני גדודים של ההגנה: הגדוד השלישי של הפלמ"ח וגדוד 11 של חטיבת גולני. לצורך מבצע יפתח הוזעק גם הגדוד הראשון של הפלמ"ח, אשר פעל עד אז באזורי הגליל המערבי ועמק יזרעאל, אל הגליל העליון המזרחי. כיוון שהדרך אל הגליל העליון עברה אז רק בכביש טבריה-ראש פינה, 'נוצל' מעברו של הגדוד הראשון לצורך הקצאתו כגרעין הכוח המיועד למבצע מטאטא. הגדוד תוגבר גם במחלקה מגדוד 11 ובשתי מחלקות של חטיבת אלכסנדרוני.

## המבצע ותוצאותיו
ב-4 במאי נערך מבצע מטאטא במטרה להרחיק את הבדואים בשטח המשתרע בין כביש טבריה-ראש פינה במערב עד לירדן במזרח. מטרות המבצע הוגדרו: "חיסול בסיסי האויב המחבל ומטריד את התחבורה בגליל, הריסת נקודות היאחזות לכוחות פולשים ממזרח, חיבור הגליל התחתון והעליון ברצועה רחבה ובטוחה יחסית [של שטח יהודי רצוף]". 

למבצע קדמה הרעשת מרגמות, ועם התקרבות לוחמי הגדוד הראשון של הפלמ"ח נמלטו הערבים מזרחה. לטענת הסורים מדובר היה בכ-2,000 איש בני השבטים ערב אל-שמלינה באזור שפך הירדן לכנרת, ערב אל-סמכיה ערב אל-סויאד וערב אל-זנגריה בירדן ההררי. בני שבט ערב אל-הייב בכפר טובא שגילו עמדה אוהדת ליישוב היהודי ואף נלחמו לצידו במסגרת הפלהיב לא נפגעו. למחרת פוצצה יחידת ההנדסה של הפלמ"ח עשרות בתים בזנגריה ובכפרים נוספים.   

כתוצאה מהמבצע חובר הגליל העליון אל שאר חלקי הארץ ונתאפשרה תחבורה חופשית אליו וממנו, ללא צורך בנסיעה בשיירות מאובטחות. לדברי יגאל אלון, למבצע הייתה "השפעה פסיכולוגית עצומה" על ערביי צפת ועמק החולה שנותקו מסוריה, והוא סלל את הדרך לכיבושם.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

מטאטא
מטאטא
קטגוריה:חטיבת יפתח: קרבות ומבצעים
קטגוריה:הגליל העליון: היסטוריה
קטגוריה:חזית הצפון במלחמת העצמאות
מוטי קקון

**מוטי קקון** (נולד ב-16 בנובמבר 1972) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ. קקון שיחק ברוב הקריירה בקבוצת הפועל פתח תקווה ואוהדיה ראו בו את סמל הקבוצה. כינויו **"העיט"** ניתן לו על ידי אוהדי הקבוצה בגלל סגנונו הדומה לזה של אמיליו בוטרגניו מריאל מדריד, בעל אותו כינוי.

## קורות חייו
מוטי קקון גדל במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה. בעונת , עוד בהיותו נער, עלה קקון לקבוצה הבוגרת של הפועל פתח תקווה, וכבר במשחקיו הראשונים הוכיח שהוא ניחן בחוש התמצאות ברחבה וביכולת מיוחדת להבקיע שערים. ב-9 בספטמבר 1992 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, במשחק מול הפועל חיפה.

בעונת  שיחק לצידו של עידן טל בקבוצת מרידה בליגה השנייה בספרד, ולאחר מכן חזר להפועל פתח תקווה ושיחק בה שלוש שנים נוספות. בשנת 2003 עבר לקבוצת הפועל כפר סבא, ולאחר שעלה איתה לליגת העל בשנת 2005 הוחזר קקון לעונת פרישה בהפועל פתח תקווה, שבה לא קיבל דקות משחק רבות מהמאמן ניר לוין. בעונה שלאחר מכן הפך לשחקן הרכב תחת שרביטו של אייל לחמן.

קקון הוא סגן מלך השערים בכל הזמנים של הפועל פתח תקווה עם 134 שערים, כאשר מקדים אותו "ראש הזהב" נחום סטלמך, עם 152 שערי ליגה.

אף על פי שלא הודיע רשמית על פרישתו מכדורגל, קקון למעשה לא שיחק לאחר שעזב את הפועל פתח תקווה בשנת 2007. אולם, בשנת 2010 חזר לשחק בליגה ב', בקבוצת בית"ר פתח תקווה, ולאחר מספר חודשים עבר לקבוצת הפועל מחנה יהודה. בעונה שלאחר מכן רשם את הופעתו האחרונה בקריירה במדי בית"ר פתח תקווה בליגה ג', בה כבש גם את שערו האחרון.

באוקטובר 2021 חתם מוטי קקון כשחקן פעיל בגיל 48, בקבוצת הפועל גני תקווה מליגה ג׳. 

לקקון שתי הופעות בנבחרת ישראל, הראשונה מביניהן ב-17 בינואר 2001 במשחק ידידות מול נבחרת אוזבקיסטן.

## הישגים בולטים
;קבוצתיים
* גביע המדינה ()

;אישיים

* מלך השערים של הליגה הלאומית (1): 1996/1997 (20 שערים)

## קישורים חיצוניים

* מוטי קקון באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני מרידה
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני הפועל מחנה יהודה
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בספרד
קטגוריה:פתח תקווה: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
חיבוט הקבר

**חיבוט הקבר** הוא עונש המוזכר בקבלה על הנאה שאינה לשם שמים. בספר ראשית חכמה הובא מדרש הנקרא "מסכת חיבוט הקבר" המתאר את עונש חיבוט הקבר. "מסכת חיבוט הקבר" הוכנסה גם לתוך "מסכת שמחות" אחת מן המסכתות קטנות של התלמוד. חיבוט הקבר מוזכר בקצרה גם בחיבור "שיעור קומה", חיבור מיסטי קדום העוסק בתיאור גודלו של הגוף האלוהי. ביאור על חיבוט הקבר מוזכר בפרקים הראשונים של ספר התניא.

## מהותו
על פי התיאורים במדרשים, עומד מלאך המוות על קבר המת ושואלו מהו שמו, ומכה על ידיו. הרשעים שוכחים את שמם לאחר מותם ועל כן יש הנוהגים לומר פסוק בסוף תפילת שמונה עשרה כסגולה שלא ישכחו את שמם באותו הזמן. אם לא ידע המת מהו שמו אזי כורת מלאך המוות את אבריו, ואילו מלאכי החבלה -שליחיו, שבים ומרכיבים את הגוף כדי להכינו לסבב נוסף של ענישה כזו, ובכך להגדיל את עינוייו.

חלק מן החוקרים סוברים שהאמונה בחיבוט הקבר הופיעה ביהדות בתקופת הגאונים בהשפעת האסלאם. בספרות האסלאמית קיימים תיאורים של "עד'אב אלקבר" כלומר עינוי הקבר. לפי תיאורים אלה, לאחר שהאדם מת מופיעים בקברו שני מלאכים מפחידים ששמם "מנכר" ו"נכיר" (משמעותם של שמות אלה בערבית היא: מכוער, דוחה). שני המלאכים האלה מעירים את הנפטר ושואלים אותו שאלות נוקבות לגבי התנהגותו בעולם הזה. לאחר שהנפטר עונה להם הם מחזירים אותו למצב של חוסר הכרה עד שיתעורר מחדש ביום הדין. 

## סגולות
העולים לקבר המת, כדי להתפלל לעילוי נשמתו, קוראים פסוקים המתחילים באותיות שמו של הנפטר, או תפילות המתחילות באות הראשונה של שמו, כסגולה נגד חיבוט הקבר. (כמו כן בספרי סגולות מובאות סגולות שונות תחת הכותרת "להנצל מחיבוט הקבר"). לפי המבואר בספר התניא בפרק ח',על ידי שהיהודי מכוון ועובד את השם בענייני העולם ( ובעיקר בענייני אכילה ושתייה ותשמיש המיטה) לשם שמים, הוא יכול להיפטר לגמרי מחיבוט הקבר. לא כסגולה, אלא לכתחילה הגוף לא יצטרך לעבור חיבוט הקבר, כי לא יהיה צורך לנקות את הגוף מהקליפה שנדבקת בו.

מובא בספר "היום יום" של הרבי מליובאוויטש, בפתגם של ז' טבת שע"י אמירת אותיות התורה 4 שעות ביום נפטרים מחיבוט הקבר.

כמו כן, כדי להיפטר כליל מחיבוט הקבר מובא שעל האדם להיות מגומלי חסדים, להתפלל מתוך כוונה אמיתית, ולהיות מכניס אורחים.

סגולת השבת מהווה גם היא כדרך להיפטר מעונש זה, על כן מקובל כי אלו שהובאו לקבורה בסמוך לכניסת השבת נפטרים מעונש חיבוט הקבר.

## בתרבות
חיבוט הקבר מוזכר בסיפור "המלבוש" מאת ש"י עגנון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פולקלור יהודי
קטגוריה:קבורה ביהדות
קטגוריה:ענישה
ססטינה

**ססטינה** היא שיר בעל מבנה המציית לכללים הבאים: 
* בשיר 39 שורות: שישה בתים בני שש שורות כל אחד, ולבסוף בית בן שלוש שורות. 
* שש המילים המסיימות את שש השורות של הבית הראשון, מסיימות גם את שש השורות של כל אחד מהבתים הבאים, בסדר קבוע. אם נסמן את שש המילים המסיימות את שש השורות של הבית הראשון באותיות אבגדהו, הרי הסדר שבו יופיעו מילים אלה בבתים הבאים הוא ואהבדג, גודאבה, הגבואד, דהאגוב, בדוהגא. 
* שש מילים אלה מופיעות גם בבית האחרון, בן שלוש השורות. בשורה הראשונה יופיעו המילים ב, ה, בשורה השנייה – ד, ג, ובשורה השלישית – א, ו.

המצאת מבנה שירי נוקשה ומורכב זה מיוחסת לארנו דניאל מפרובאנס, טרובדור בן המאה ה-12.

הססטינה הראשונה בשפה האנגלית נכתבה בידי פיליפ סידני, והיא ססטינה כפולה.

עם כותבי הססטינות נמנים פרנצ'סקו פטרארקה, דנטה אליגיירי, רודיארד קיפלינג, עזרא פאונד, ויסטן יו אודן ואליזבת בישופ.

בעברית השתמש בצורת הססטינה המשורר האיטלקי אפרים לוצאטו, שחי במאה ה-18. שירו "זאת רעייתי" הוא דוגמה מוכרת לססטינה עברית, והוא מופיע בין היתר באנתולוגית שירי האהבה "כחוט השני" בעריכת דן פגיס (הקיבוץ המאוחד תשל"ט) ובמאמרו של לודוויג שטראוס  "כמה מושגי יסוד של תורת הספרות", המופיע בכינוס מאמריו בעברית, "בדרכי הספרות" (מוסד ביאליק 1975). יש לציין שזו ססטינה חסרה, בת 36 שורות בלבד, ללא שלוש השורות המסיימות.

## קישורים חיצוניים
* ססטינה, ססטינה מאת אליזבת בישופ, בתרגומה של גילי בר-הלל
*  ססטינת ערפדים מאת ניל גיימן. נכללת בספרו "עשן ומראות"
* 
 

קטגוריה:שירה
קטגוריה:טכניקות ספרותיות
קטגוריה:סוגות שיריות
איינשטייניום

**אַיְינְשְטַיְינְיוּם** (באנגלית: **Einsteinium**) הוא יסוד מלאכותי מתכתי ורדיואקטיבי, שסמלו הכימי Es ומספרו האטומי 99. זהו היסוד ה-7 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים. איינשטייניום מופק על ידי הפצצת פלוטוניום בנייטרונים ונוצר לראשונה בידי אדם במהלך הניסוי הראשון של פצצת המימן. הוא נקרא על שם אלברט איינשטיין, בכנס האטום הראשון בז'נבה, אוגוסט 1955, חודש לאחר פטירתו של איינשטיין. איינשטייניום הוא אחד משני היסודות הכבדים ביותר שניתן להפיקם על ידי הפצצת נייטרונים (בניגוד להפקה במאיצי חלקיקים בלבד), והיסוד הכבד ביותר שהוכנה דגימה מתכתית טהורה שלו. תפוקת האיינשטייניום העולמית, בכורים הגרעיניים הספורים המתאימים לכך, עומדת על כמיליגרם אחד לשנה. השימוש היחיד של איינשטייניום הוא בתחום המחקר המדעי.

## היסטוריה
האיינשטייניום זוהה לראשונה בדצמבר 1952 על ידי אלברט גיורסו באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ועל ידי קבוצה נוספת בראשות ג.ר שופין במעבדה הלאומית לוס אלמוס שבארצות הברית. אלו וגם אלו בחנו נשורת מהניסוי הראשון בפצצת מימן בנובמבר 1952 (קיסוס מייק, שהיה חלק מסדרת ניסויים קצרה בשם "מבצע קיסוס" ). הם גילו את האיזוטופ **<sup>253</sup>Es** (זמן מחצית החיים 20.5 יום), אשר הופק מההיתוך הגרעיני של 15 נייטרונים עם 238U (שעבר אז התפרקות בטא). הממצאים נשמרו בסוד עד 1955 עקב מתיחויות המלחמה הקרה.

ב-1961 הופק די איינשטייניום כדי להכין כמות מיקרוסקופית של 253Es. משקלה של דוגמה זו היה בערך 0.01 מיליגרם, והיא נמדדה במד משקל מיוחד. החומר שהופק שימש להפקת מנדלביום (יסוד טרנס-אורני נוסף). איינשטייניום נוסף הופק בכור האיזוטופים במתח גבוה במעבדה הלאומית אוק רידג' בטנסי, על ידי הפצצת <sup>239</sup>Pu בנייטרונים. כ-3 מיליגרם נוצרו במשך למעלה מ-4 שנות הקרנה, ולאחריה הפרדה כימית מכמות התחלתית של קילוגרם אחד איזוטופ פלוטוניום.

## תרכובות
רשימת תרכובות ידועות של איינשטייניום:
* EsBr2 - איינשטייניום ברומיד (II).
* EsBr3 - איינשטייניום ברומיד (III).
* EsCl2 - איינשטייניום כלוריד (II).
* EsCl3 - איינשטייניום כלוריד (III).
* EsF3 - איינשטייניום פלואוריד (III).
* EsI2 - איינשטייניום יודיד (II).
* EsI3 - איינשטייניום יודיד (III).
* Es2O3 - תחמוצת איינשטייניום (III).
* איינשטייניום אוקסיכלוריד
* איינשטייניום הקספלואוריד
* איינשטייניום טטרפלואוריד

## איזוטופים של איינשטייניום

## קישורים חיצוניים

* WebElements.com - Einsteinium
* EnvironmentalChemistry.com - Einsteinium
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הנצחת אלברט איינשטיין
קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:אקטינידים
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
קטגוריה:אפונימים
חרמחב

[ממוזער|חרמחב ואמיניה בפסל [אבן גיר מסקארה ב]]
פרעה **חורמחב** (1321 – 1293 לפנה"ס) היה האחרון למלכי השושלת השמונה-עשרה של מצרים העתיקה הפרעונית.

מוצאו של חורמחב מהעיר הרקליופוליס (בשמה היווני), בדרום הדלתה של הנילוס, במצרים המרכזית, אך יחוסו המשפחתי אינו ידוע במדויק. כנראה ללא שורשים מלכותיים, שימש כאיש צבא שמקורב מאוד למשפחת המלוכה. היה נשוי למות-נדג'ם שהייתה ממשפחת המלוכה, כנראה בתו של איי.

שמו נכתב לעיתים בכתבים המצריים **חורמחב**, ושמו המלא הוא חורמחב מרי-אמון. חורמחב פירושו "האל חור (אל הבוקר והאור, מגן הפרעונים שראשו ראש בז) ".מרי-אמון פירושו "אהוב האל אמון".

חורמחב היה בעל השפעה רבה בארמון, פיקד על הצבא והיה יועץ למלך תות ענח' אמון, שהיה בשנות העשרה שלו, ומת ללא שהותיר יורש מזרעו. ירש אותו **פרעה איי** שמת כעבור תקופה קצרה מאוד, ואז המליך חורמחב את עצמו למלך. שמו על כס המלכות היה **ג'סר חפרור-רע סטפן-רע**. שפירושו - "קדושים הם דברי רע, נבחרו של רע". חורמחב ניסה להשלים עם הכהונה של אמון-רע. הוא כנראה ביטל את שני המלכים שקדמו לו. הוא פעל למנות כוהנים מהצבא על מנת לחזק את התמיכה בו. בשנות שלטונו הוא נלחם בשחיתות בקרב הפקידות והצבא, וניסה לדאוג שכל המיסים יגיעו אליו.

חורמחב הקדיש את מרבית ימי השלטון שלו להשבת הסדר הציבורי, שנתערער לאחר מותו של אח'אנאתון וביטול הרפורמה הדתית שלו, ודיכוי המהומות שפרצו בשל כך. לקראת מותו הוא בחר בפאראמיס, הוא רעמסס הראשון, להיות יורשו, ובכך יסד את השושלת התשע-עשרה. בתקופה הרעמססית הפך חורמחב לאל.

על פי הכרונולוגיה המקראית והמסורתית, יציאת מצרים התרחשה בשנת 1311 לפנה"ס, בתקופת שלטונו של חרמחב.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:בעלי תפקידים בשושלת ה-18 במצרים
קטגוריה:פרעוני השושלת ה-18
מנורה חזני

**מנורה חזני** (נולדה ב-1976) היא במאית קולנוע ישראלית, בוגרת מעלה בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאומנויות.

## קורות חייה
מנורה קצובר נולדה בקדומים ב-1976 לבני קצובר, מראשי המתנחלים ביש"ע. את שירותה הלאומי עשתה כקומונרית בסניף בני עקיבא בקריית ארבע.

היא נישאה לאריאל חזני (בנו של הרב יהודה חזני). אחרי הנישואים עברה עם בעלה להתגורר בהתנחלות חומש שבצפון השומרון, ממנו פונתה ב-2005 במסגרת תוכנית ההתנתקות. 

לימדה משחק בבית הספר לקולנוע יהודי.

חזני תיעדה את חייה מיום נישואיה ועד לידת בתה הבכורה בסרט "בחומש קרוב לשמים". בערב ט' באב התשס"ט שודר בערוץ 10 סרטה התיעודי "התנערי" העוסק בפינוי חומש. ב-2017 פרסמה את סרטה "רוח אחרת" המביא את סיפורו של אביה וחבריו בחידוש ההתיישבות בחברון ובשומרון.

## פילמוגרפיה
* מה שקרה אחרי האביב - סרט גמר תיעודי, 53 דקות (2001)
* בחומש קרוב לשמים - 53 דקות (2003)
* התנערי - 60 דקות (2007)
* רוח אחרת - 91 דקות (2017)

## קישורים חיצוניים

* מנורה חזני (קצובר) באתר בית הספר "מעלה"
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* הרב יוסי פלאי, רוח אחרת באתר הקול היהודי, ג' תמוז תשע"ז
* 

קטגוריה:משפחת חזני
קטגוריה:בוגרות שירות לאומי
קטגוריה:במאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:אלון מורה: אישים
קטגוריה:מתנחלות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1976
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
טרומה

**טרומה** (**Troma Entertainment**) היא חברת סרטי טראש ניו-יורקית שהוקמה ב-1974 על ידי אנשי הקולנוע היהודים לויד קאופמן ומייקל הרץ. טרומה הפיקה מאות סרטים מאז שנות ה-70. בסרטיה ישנו גודש של אלימות, עירום, דם והומור פרוע, ויש המסווגים אותם כסרטי ניצול.

בין הסרטים המופקים במסגרת החברה יש קומדיות, סרטי פעולה, סרטי גוֹר, זומבים ומוטאנטים, סרטים מוזיקליים ועוד. המשותף לכולם הוא תקציב ההפקה הנמוך והמשחק היצירתי בנורמות קולנועיות של צילום, משחק וסוגה. זהו קולנוע קיצוני ואנארכיסטי, השואב השראה מבמאי גוֹר וסליז של תרבות השולים האמריקאית כגון ג'ון ווטרס והרשל גורדון לואיס.

בין הסרטים המפורסמים והמצליחים יותר (יחסית) שהפיקה טרומה נמצאות סדרת הטוקסיק אוונג'ר 1-4 (Toxic Avenger)  שעוסקת בחייו של מנקה מפסידן שנפל לתוך חבית רדיואקטיבית - חוויה ששינתה את חייו; "גולשים נאצים חייבים למות" שעוסק בקרב בין שתי כנופיות גולשים שאחת מהן מורכבת מנאצים, וגם הסרט "סרג'נט קבוקי NYPD" המספר על שוטר ניו-יורקי שבעקבות ביקור בתיאטרון קבוקי מסורתי חווה טרנספורמציות משונות ללוחם קבוקי ונפתח לעולם אוריינטלי חדש וקסום.

החל משנת 1994 מופיע באופן קבוע בסרטים של "טרומה" שחקן הפורנוגרפיה רון ג'רמי. נכון לשנת 2009 הוא השתתף ב-9 סרטים שהפיקה החברה.

טרומה לא רק מפיקים את סרטיהם אלא גם משמשים כמפיצים לסרטים דלי תקציב מהעולם כולו. למרות שהם פועלים בשוליים הקיצוניים של התעשייה, הם מוכרים גם בהוליווד ומאמצים סממנים של קולנוע המיינסטרים כגון שימוש בכוכבים, במרצ'נדייז ובגימיקים המלווים את הקרנות הסרטים. עם זאת הם משתמשים בסממנים אלו בצורה מוגזמת וחתרנית, כפי שהם נוהגים לעשות גם בקונבנציות הקולנוע ההוליוודיות במסגרת סרטיהם.

לויד קאופמן, אחד ממייסדי "טרומה", השתתף בתפקיד עצמו בסרט הישראלי "המנגליסטים" (2003), שביימו דוד אופק ויוסי מדמוני. אחת האמרות הידועות של קאופמן היא "אני אוהב אנשים שמנים יותר משאני אוהב אנשים רזים. הכול תמיד הרבה יותר מצחיק כשזה קורה לאנשים שמנים."

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:חברות אמריקאיות להפקת סרטים
ויימרנר

**ויימרנר** (באנגלית: **Weimaraner**) הוא אחד מגזעי כלב הבית.

## היסטוריה של הגזע

הגזע פותח בתחילת המאה ה-19 בוויימאר אשר בגרמניה, והוא קרוב לפוינטר הגרמני קצר השיער. קיימות מספר סברות לגבי מקורותיו: יש הטוענים כי הוא התפתח מכלבי הגישוש, אחרים אומרים שזהו שילוב של הפוינטר האנגלי והפוינטר הספרדי, ויש הטוענים כי הוא תוצאה של אלבינו שהשתלט על כלבי פוינטר.

## מבנה כללי
לוויימרנר צמיחת שיער הפוכה באזור החזה. הצמיחה יוצרת דמות המזכירה, בעיקר באור השמש, את העיט ששימש כסמלה של רפובליקת ויימאר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הקבוצה השביעית של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה השלישית של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה הראשונה של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:גזעי כלבים
גבעת מצודת לונדון

ממוזער|241x241 פיקסלים|תוכנית המצודה והליברטים שלה, גבעת המצודה משמאל למעלה. הליברטים היו שטחי אדמה הנתונים לשליטה ישירה של המצודה שפונו מכל דבר אחר בגלל דרישות צבאיות, ולמעשה היו מסונפים אליה.[שמאל|ממוזער|250px|אתר ה[גרדום]]
**גבעת מצודת לונדון** (באנגלית: **Tower Hill**), הידועה בקיצור גם כ**גבעת המצודה**, היא גבעה השוכנת צפונית־מערבית למצודת לונדון, במרחק קצר מהגבול עם הסיטי של לונדון, ברובע טאוור האמלטס. הגבעה הייתה בעבר חלק מליברטי טאוור ובניהול ישיר של המצודה.

## היסטוריה
הגבעה היא אחד מהאזורים העתיקים ביותר בלונדון, ובחפירות הארכאולוגיות שנערכו בה נמצאו עדויות להתיישבות אנושית מתקופת הברונזה, וכפר מהתקופה הרומית שנשרף עד היסוד במהלך המרד של בודיקיאה. על פי "ההיסטוריה של מלכי בריטניה" (Historia Regum Britanniae) קבור בגבעה **[[ברוטוס מטרויה]]** (באנגלית ובולשית: **Brutus**), דמות אגדית המוזכרת בפולקלור הבריטי והולשי כמייסד בריטניה.

הכנסייה הסמוכה, כנסיית כל הקדושים שליד המצודה, ידועה בשרידי האדריכלות הרומנסקית שבה, המתוארכים לשנת 680 בקירוב.

## אתרים סמוכים
בגבעה נמצאים גם אנדרטת גבעת מצודת לונדון, תחנת הרכבת הקלה טאוור גייטוויי, ותחנת הרכבת התחתית טאוור היל. הרחוב הקרוי טאוור היל הוא קטע קצר של כביש A3211 בין רחוב בייוורד וצומת המחברת בין מיינוריז וטאוור היל טראס.

## הוצאות להורג
פרסומה של גבעת המצודה נובע מההוצאות להורג שנערכו בשטחה. בין האישים הידועים שהוצאו להורג בגבעה ניתן למנות את:
[שמאל|ממוזער|250px|תדפיס פופולרי המתאר את הוצאתו להורג של [ג'יימס סקוט, הדוכס הראשון ממונמות']]
* 1381 - סיימון סדברי, הארכיבישוף מקנטרברי (ראשו נערף על ידי המון זועם)
* 1381 - סר רוברט היילס
* 1388 - סר סיימון דה ברלי
* 1397 - ריצ'רד פיץ אלן, הרוזן האחד-עשר מארונדל
* 1462 - ג'ון דה ור, הרוזן השנים עשר מאוקספורד
* 1470 - ג'ון טיפטופט, הרוזן הראשון מווסטר
* 1495 - סר ויליאם סטנלי
* 1497 - ג'יימס טאצ'ט, מפקד מרד קורנוול ב-1497
* 1499 - אדוארד פלנטג'נט, הרוזן השבעה-עשר מווריק
* 1510 - אדמונד דאדלי
* 1510 - סר ריצ'רד אמפסון
* 1521 - אדוארד סטאפורד, הדוכס השלישי מבקינגהאם
* 1535 - ג'ון פישר, הבישוף של רוצ'סטר
* 1535 - סר תומאס מור, לשעבר הלורד צ'נסלור
* 1536 - ג'ורג' בוליין, אחיה של אן בולין
* 1537 - תומאס דארסי, ברון דארסי הראשון
* 1538 - הנרי קורטני, הרוזן מדבון
* 1540 - תומאס קרומוול, הרוזן מאסקס
* 1547 - הנרי הווארד, הרוזן מסארי
* 1552 - סר ראלף ויין
* 1552 - אדוארד סימור, דוכס סומרסט
* 1554 - סר תומאס ואייט הצעיר
* 1554 - לורד גילדפורד דאדלי
* 1572 - תומאס הווארד, הדוכס הרביעי מנורפוק
* 1615 - סר ג'רווייס הלוויס
* 1631 - מרווין טאצ'ט, הרוזן השני מקאסלהבן
* 1641 - תומאס ונטוורת', הרוזן הראשון מסטאפורד
* 1645 - ויליאם לוד, הארכיבישוף מקנטרברי
* 1662 - סר הנרי ויין
* 1683 - אלג'רנון סידני
* 1685 - ג'יימס סקוט, הדוכס הראשון ממונמות'
* 1716 - ג'יימס רדקליף, הרוזן השלישי מדרוונטווטר
* 1746 - ויליאם בויד, הרוזן הרביעי מקילמרנוק
* 1747 - סיימון פרייזר, הלורד האחד-עשר מלובאט

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לונדון
מצודת לונדון
גרין פארק

[ממוזער|250px|שמאל|מפת הפארק (משמאל) ו[פארק סנט ג'יימס (מימין) משנת 1833.]]
[שמאל|ממוזער|250px|גרין פארק ב[לונדון]]
**גרין פארק** (באנגלית: **Green Park**, בתרגום לעברית: **פארק ירוק**) הוא אחד מהגנים המלכותיים של לונדון. פארק גרין נמצא בין הייד פארק לבין פארק סנט ג'יימס. בניגוד לפארקים האחרים בלונדון, אין בפארק זה פסלים, אגמים או מזרקות. הפארק הוא אזור מיוער הסובב את דרך קונסטיטושן ("דרך הבריאות" - על שם הצעדות שנהג המלך לעשות בפארק מדי בוקר) המובילה לארמון בקינגהאם.

## היסטוריה
במקור שימש אזור זה מקום קבורה למצורעים שנפטרו בבית החולים סנט ג'יימס שעמד בסמוך. הפארק תוחם לראשונה במאה ה-16 על ידי הנרי השמיני. באותה עת היה האזור חלק מאחוזת משפחת פולטני (Poulteney). בשנת 1688, עת שהאזור כונה שדה סנדפיט (Sandpit Field), הועבר האזור לחזקת המלך (באותה עת המלך צ'ארלס השני), והשטח הפך לפארק מלכותי. צ'ארלס הורה על בניית השבילים בגן, והשתמש בו לצייד איילים.
כמו כן המלך הורה על בניית בית קרח על מנת לספק קרח לארמונות המלכותיים שהיו בסמוך.

לאחר שרעיית המלך ראתה את המלך קוטף פרחים לפילגשו, הורתה בצו מלכותי לעקור את כל הפרחים מהפארק, ומאז, בהתאם לצו זה, לא נשתלים בפארק פרחים.

במהלך שלהי המאה ה-18 והמאה ה-19 היה הפארק אתר של הפרחת כדורים פורחים ושל מופעי זיקוקים. בשנת 1749 הלחין גאורג פרידריך הנדל את היצירה "מוזיקה עבור מופע זיקוקים מלכותי" עבור זיקוקים שהופרחו בפארק.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* הגנים המלכותיים

גרין
מפרץ פטרס

**מפרץ פטרס** הוא מפרץ הנמצא מדרום לחלקה המערבי של יוון התיכונה, ומצפון לחצי האי פלופונסוס, ומפריד בין מפרץ קורינתוס ובין הים היוני. המפרץ קרוי על שם העיר פטרס שממוקמת על מצר ריו-אנטיריו, המחבר בין מפרץ פטרס ומפרץ קורינתוס.

גבולותיו של המפרץ הם; יחידה אזורית איטולה-אקארנאניה בצפון, מצר ריו אנטוריו ומפרץ קורינתוס במזרח, אכאיה בדרום והים היוני במערב.

בשנת 2004 נחנך גשר ריו–אנטיריו, גשר מעוגן כבלים המקשר בין העיר ריו שבדרום המפרץ לעיר אנטיריו שבצפונו. הגשר נחשב ליצירת מופת ארכיטקטונית והנדסית עקב ההתגברות המתוחכמת שנעשתה בבניתו על הקשיים הרבים שעמדו בפני מהנדסי הגשר. קשיים אלה כללו מים עמוקים, חומרי בניין לא בטוחים ליסודות, פעילות סייסמית באזור, וסכנת צונאמי והתרחבות מפרץ קורינתוס עקב תזוזת לוחות טקטוניים.

## ערים חשובות על חופיו
[שמאל|ממוזער|300px|מפרץ פטרוס, כפי שנראה מחוף [אכאיה]]
* מיסולונגי
* פטרס

## קישורים חיצוניים

פטרס
פטרס
הייד פארק

[שמאל|ממוזער|250px|הייד פארק ו[גני קנזינגטון]]
**הייד פארק** (באנגלית: **Hyde Park**) הוא פארק בגודל 2.5 קמ"ר במרכז לונדון, אנגליה. הפארק הוא אחד מן הגנים המלכותיים של לונדון. במרכז הפארק נמצא אגם הסרפנטיין, ובמערבו של הפארק דרך הכרכרות המערבית המפרידה בינו לבין גני קנזינגטון.

## היסטוריה
אדמות הפארק נרכשו על ידי הנרי השמיני מנזירי מנזר וסטמינסטר.
מבנה הגנים תוכנן בשנת 1820 על ידי הארכיטקט דסימוס ברטון.
בשטח נבנה בשנת 1851 ארמון הקריסטל עבור התערוכה הגדולה שנערכה באותה שנה.

## אתרים בפארק
בקצהו הצפון מזרחי של הפארק נמצאת פינת הנואמים, ובקרבתה מארבל ארץ'.

לאחר מלחמת העולם השנייה נבנתה בפארק אנדרטת הארטילריה.

כמו כן נמצאת בפארק אנדרטת המזרקה לזכר הנסיכה דיאנה אשר נחנכה ב-6 ביולי 2004.

בצדו המזרחי של הייד פארק, בפארק ליין (Park Lane), נמצאת האנדרטה לבעלי חיים במלחמה.

## [[אולימפיאדת לונדון (2012)]]
בפארק התקיימו תחרויות הטריאתלון והשחייה במים פתוחים של האולימפיאדה, שנערכו באגם סרפנטיין.

## ראו גם
*הפיגועים בהייד פארק ובריג'נטס פארק

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* מפת אזור הפארק
* מפת הפארק במפות גוגל
* הייד פארק במאה ה-19

*
קטגוריה:לונדון: פארקים
קטגוריה:וסטמינסטר
קטגוריה:מבנים שתכנן דסימוס ברטון
פינת נואמים

[שמאל|ממוזער|250px|פינת הנואמים ב[הייד פארק]]
**פינת הנואמים** או **ספיקרס קורנר** (באנגלית: **Speakers' Corner**) נמצאת בפינה הצפון־מזרחית של הייד פארק בלונדון, בקרבת מארבל ארץ' ובקרבת המקום בו עמדו עמודי התלייה של טייברן.

בפינת הנואמים נערכות באופן מסורתי, בכל יום ראשון, התכנסויות לצורך דיונים הפתוחים לציבור הרחב. פינת הנואמים קיבלה מעמד לא רשמי כאזור "זכות דיבור" בשנת 1872, בעקבות חוק הגנים והגנים שחוקקה הממשלה באותה שנה, שבין היתר קבע את הזכות להיפגש ולדבר בחופשיות בהייד פארק.

בפינה זו נאמו בין השאר במהלך השנים גם קרל מרקס, לנין, ג'ורג' אורוול ורבים אחרים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הייד פארק
קטגוריה:לונדון: פארקים
קטגוריה:רטוריקה
קטגוריה:לונדון: אטרקציות תיירותיות
שפיק אסעד

**שפיק אסעד** (בערבית: **شفيق اسعد**; 10 באפריל 1937 - 6 ביוני 2004) היה פוליטיקאי דרוזי-ישראלי, חבר הכנסת בכנסת התשיעית וראש המועצה המקומית בית ג'ן.

## קורות חיים
נולד ב-10 באפריל 1937 בבית ג'ן. למד בבית ספר תיכון רמה.

אסעד היה מזכיר ההסתדרות בבית ג'ן בשנים 1967-1961 ולאחר מכן כיהן כראש המועצה המקומית בית ג'ן בשנים 1969-1967. בשנת 1976 הוא הפסיד בבחירות לראשות המועצה, לרג'א קבלן.

הצטרף לתנועת ד"ש (התנועה הדמוקרטית לשינוי) ופקד יותר מ-1000 דרוזים לתנועה. בבחירות הפנימיות הצביעו החברים אותם פקד עבור יגאל ידין, מאיר עמית ועבורו, בשנת 1977 נבחר מטעם ד"ש לכנסת התשיעית. לאחר פיצול ד"ש השתייך לתנועה הדמוקרטית יחד עם יגאל ידין ואחרים. במחצית הראשונה של 1980 ניהל יחד עם שלמה אליהו מגעים על חבירה לליכוד ולעבודה, וביוני 1980 השניים פרשו מהתנועה הדמוקרטית והקימו את סיעת אחווה. המגעים עם מפלגות שונות נמשכו ולבסוף חבר לתנועה להתחדשות ממלכתית. 

בשנות ה-80 שימש שוב ראש המועצה המקומית בית ג'ן, והוביל את המאבק על הרחבת היישוב, הממוקם בלב שמורת הר מירון, מול רשות  שמורות הטבע. בנוסף ניטש מאבק על הזכות לעבד חלקות אדמה שבבעלות תושבי הכפר שגם הוכרזו שמורת טבע.

בשנים 1998–2003 כיהן פעם נוספת כראש המועצה המקומית בית ג'ן.

שפיק אסעד נהרג בתאונת דרכים ב-6 ביוני 2004, בגיל 67.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי כנסת דרוזים
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ד"ש
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם התנועה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם תנועה להתחדשות ממלכתית
קטגוריה:חברי הכנסת התשיעית
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:בית ג'ן: חברי הכנסת
קטגוריה:ראשי מועצת בית ג'ן
קטגוריה:ראשי מועצות מקומיות בישראל
קטגוריה:פוליטיקאים דרוזים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
קרונוס

**קרונוס** או **כרונוס** (ביוונית: **Κρόνος**) הוא שליט הטיטאנים, ואדון האסיף במיתולוגיה היוונית. במיתולוגיה הרומית הוא נקרא סטורנוס.

## דמותו
קרונוס הוא בנם של אורנוס (השמיים, מלך האלים הראשון), ואשתו גאיה (האדמה), אחיה ובעלה של ריאה, אביהם של זאוס, פוסידון, האדס, הרה, דמטר, הסטיה וכיירון.

קרונוס הוביל את המרד באביו אורנוס, ובעידוד אימו גאיה, סירס אותו באמצעות חרמש שנתנה לו, ונישל אותו מהשלטון על העולם.

בקללה אשר רבצה על קרונוס, אשר נאמרה על ידי הוריו, גאיה ואורנוס, נובא כי אחד מבניו ידיח אותו משלטונו בעולם, ויתפוס את מקומו כשליט האלים. בשל כך, נהג קרונוס לבלוע את ילדיו בזה אחר זה מיד כשנולדו. אשתו, ריאה, סבלה מכך, וכאשר נולד בנו השישי, זאוס, נתנה לבעלה אבן עטופה בד במקום בנה. קרונוס בלע את האבן והיה בטוח כי בלע את בנו.

כאשר גדל, רצה זאוס לנקום באביו על מעשיו. קרונוס, שלא ידע שבנו חי, לקח אותו כאחד מעובדיו. זאוס שם שיקוי הקאה (תערובת חרדל ויין) בנקטר (משקה האלים) של קרונוס. כאשר שתה את הנקטר, הקיא קרונוס את כל בניו ובנותיו שבלע בעבר יחד עם האבן, אבן זו היא האומפלוס שבדלפי.

לאחר הקאת האלים, פרצה מלחמה בין האלים הצעירים בראשות זאוס, ובין הטיטאנים בראשות קרונוס. הטיטאנים הפסידו, וקרונוס הורד מכיסאו ונכלא בטרטרוס, תהום ללא תחתית, כשהוא קצוץ לאלף חתיכות.
סדרי שלטון חדשים נוצרו עם ניצחון האלים הצעירים על הטיטאנים, כאשר זאוס קיבל לידו את מעמד שליט האלים, ואת השליטה על השמיים, הברקים והרעמים. את השליטה בימים ובאוקיינוסים הוא נתן לאחיו, פוסידון, ואת השליטה בשאול הוא נתן לאחיו השלישי, האדס.

המיתולוגיה הרומית אימצה את דמותו של קרונוס, אך הוא מכונה בה בשם אחר – **[[סטורן (מיתולוגיה)|סטורנוס]]**. בנוסף לסגולותיו הקודמות, היא הוסיפה לתכונותיו גם את השלטון על הזמן. הרקע האטימולוגי של המילה אינו ברור. טועים להאמין כי משמו של קרונוס נגזרה המילה "קרונוס" – "זמן", כמו במילים "כרונולוגיה", "כרוניקה" וכיוצא בזה. סביר יותר לשייך את המילה לשורש שמי או הודו-אירופי שמשמעו "בעל הקרניים" (השוואה אפשרית: האל Kroni במיתולוגיה ההודית). בעידן ההלניסטי אומנם הגיעו לידי בלבול בין קרונוס הקדום לבין כרונוס (χρόνος) "זמן" (Kairos). מכל מקום, קרונוס הבולע את ילדיו הוא הלבוש המיתי של הרעיון על הזמן הבולע את ילידי הזמן.

סמלי ההיכר של קרונוס באמנות הם בדרך כלל שעון חול, חרמש ענק ומגל.

## מקדש סטורנוס
[ממוזער|קרונוס וילדיו, פסל של [אוגוסט רודן במוזיאון רודן פריז]]
המקדש לאל סטורנוס היה בפורום של רומא העתיקה.
המקדש, הממוקם בקצהו המערבי של הפורום, הוא אחד המקדשים העתיקים ביותר שהיו בפורום. המקדש הוקם בין השנים 501 לפנה"ס ו-498 לפנה"ס.

## במקורות היהודיים
שמאל|ממוזער|200px|ריה, אשתו של קרונוס נותנת לו אבן עטופה כדי להציל את בנה זאוס
קרונוס מופיע בתנ"ך פעם אחת בשמו הכנעני – **כִּיּוּן** (). לפי מפרשי התנ"ך, זהו אליל כוכב שבתאי. בתלמוד (פרק ראשון של מסכת עבודה זרה) מוזכר החג שלו – "חג סטורניה".

## בתרבות
בסרטים ובסדרות של זיכיון מסע בין כוכבים קרונוס הוא עולם הבית של הקלינגונים. סדרת הספרים פרסי ג'קסון והאולימפיים, המבוססת על המיתולוגיה היוונית, עוסקת בההתעוררות מחדש של קרונוס וניסיונו להשמיד את אלי האולימפוס.

מופיע כדמות במשחק המחשב Smite.

קרונוס גם מופיע כדמות בסדרת משחקי god of war בקונסולה של סוני Playstation.

מופיע כאנטגוניסט במשחק הווידאו Hades 2.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טיטאנים
מארבל ארץ'

**מארבל ארץ**' (באנגלית: **Marble Arch**; מילולית: קשת השיש) היא קשת הנמצאת בקרבת פינת הנואמים בהייד פארק בלונדון שבאנגליה, בקצהו המערבי של רחוב אוקספורד.
## היסטוריה
את הקשת תכנן האדריכל ג'ון נאש בשנת 1828, בסגנון דומה לקשת קונסטנטינוס ברומא. הקשת נבנתה משיש קרארה, ובמקור שימשה כשער הכניסה לארמון בקינגהאם, ששופץ גם הוא והורחב על ידי נאש. הקשת הועברה למקומה הנוכחי בשנת 1851. מארבל ארץ' משמש כנקודת ההתחלה של כביש A5 ההיסטורי, אשר חיבר את לונדון לאנגלסי בצפון-מערב ויילס.

התבליטים נוצרו על ידי הפסלים: אדוארד הודג'ס ביילי, וריצ'רד ווסטמאקוט.

סמוך למקום בו עומדת הקשת עמד בעבר הגרדום של טייברן - אתר הוצאה להורג בין השנים 1388–1793.

## אזכורים בתרבות

* לאונרד כהן מזכיר את המארבל ארץ' בשירו הללויה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הייד פארק
קטגוריה:לונדון: אנדרטאות
קטגוריה:לונדון: אטרקציות תיירותיות
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
קטגוריה:מבנים ויצירות שהועתקו ממקומם
קטגוריה:מבנים שתכנן ג'ון נאש
תקופת אזוצ'י-מומויאמה

ממוזער|טקסט=מפה של יפן בתקופת אזוּצִ'י-מוֹמוֹיאמָה|מפה של יפן בתקופת אזוּצִ'י-מוֹמוֹיאמָה
**תקופת אזוּצִ'י-מוֹמוֹיאמָה** היא תקופה בהיסטוריה של יפן שנמשכה ככל הנראה מ-1568 ועד לשנת 1600 והיוותה את החלק המרכזי של תקופת סנגוקו, תקופה ארוכה של מלחמת אזרחים ששררה ביפן, במהלכה יפן אוחדה מספר פעמים תחת שלטון אחד שהתפרק זמן מה לאחר מכן, ולבסוף אוחדה תחת טוקוגאווה איאיאסו שייסד את שוגונות טוקוגאווה וסיים את מלחמת האזרחים הארוכה. התקופה קיבלה את שמה משמן של טירותיהן של שני השליטים הבולטים של התקופה: אודה נובונאגה שאיחד את יפן מבירתו בטירת אזוצ'י וממשיכו טויוטומי הידיושי שאיחד את יפן ושלט מטירת מומויאמה.

תחילתה של התקופה חופפת את שלהי תקופת אשיקאגה שקדמה לה. ב-1568, בעוד יפן שסועה במלחמות אזרחים ואוזלת ידו של השלטון המרכזי ניכרת בכל. הצליח נובונאגה, שהיה בן למשפחת סמוראים, לאחד תחתיו מספר מחוזות ביפן ולצאת לקרב על עיר הבירה קיוטו. נובונאגה הצליח לכבוש את העיר, הקים בה את טירתו והחזיר לשלטון את אשיקאגה יושיאקי, נצר לשוגונות אשיקאגה ששלטה לפנים במדינה והשוגון ה-15 במספר והאחרון משושלת זו. יושיאקי שימש כשליט בובה תחת ידיו של נובונאגה ולאחר 5 שנים, ב-1573, הדיח אותו נובונאגה סופית מהשלטון. 

בשנת 1582 המצביא אקצ'י מיטסוהידה בגד בנובונאגה וכיתר אותו בבית תה, ונובונאגה ביצע ספוקו על מנת שלא ליפול בידי האויב. את מקומו כשליט בפועל של המדינה תפס עוזרו טויוטומי הידיושי. טויוטומי יצא למלחמה ברוצח של אדונו והביס אותו. הוא הצליח לאסוף די כוח כדי לחזור ולשלוט בבירה קיוטו, משם גם להשתלט על כל יפן, שהפכה שוב למדינה מאוחדת תחת דגלו ב-1590. הידיושי לא קיבל את התואר שוגון, כיוון שלא נמנה עם משפחות האצולה ביפן, אך תחת זאת קיבל מן הקיסר את התואר "**טאיקו**", תואר כבוד שני במעלה. הידיושי העביר את מפקדתו לאוסקה אך השאיר נציגות גם במומויאמה, משם ניהל את קשריו עם החצר הקיסרית. לאחר שהתפנה מאיחוד ארצו, פנה הידיושי למלחמות חוץ וניהל שתי פלישות לקוריאה ואף התכוון להגיע בכיבושיו לסין.

כאשר נתבשרה יפן על מותו של הידיושי בשנת 1598, הועבר השלטון בקיסרות לעוזרו השני של נובונאגה טוקוגאווה איאיאסו, שעם קבלת הכח לידיו יצא להתקפה כנגד כל בני הידיושי באשר הם, וזאת כדי לנטרל כל דרישת ירושה מצד יורשיו החוקיים של אדון הקיסרות הקודם. לאחר שוך הקרבות, בשנת 1600, החזיק איאיאסו בכוח שלטוני אדיר ביפן. בשנת 1603 הוא זכה לקבל את התואר שוגון והקים באדו (טוקיו של ימינו) את שוגונות טוקוגאווה, שעתידה לשלוט ביפן עד לאמצע המאה ה-19. הקמת שוגונות טוקוגאווה בידי טוקוגאווה איאיאסו מסמלת ביפן את תחילתה של תקופת אדו, הידועה גם כתקופת טוקוגאווה.

## ראו גם
* טירות של תקופת אזוצ'י-מומויאמה

## קישורים חיצוניים

* אריה בביץ', היסטוריה של יפן - ימי הביניים, באתר אגודת הידידות ולשכת המסחר ישראל-יפן
* 
* 
* 

אזוצ'י-מומויאמה
תוכנית ווסטוק

שמאל|ממוזער|250px|דגם של החללית ווסטוק
**תוכנית ווֹסטוֹק** (ברוסית: **Восто́к**, "מזרח") הייתה תוכנית חלל סובייטית שהצליחה לשגר את האדם הראשון לחלל, הקוסמונאוט יורי גגארין, והשיגה הישגים רבים נוספים.
במסגרת תוכנית זו פותחה החללית ווסטוק וטיל השיגור ווסטוק ששימש לשיגור החלליות.

בשלב הניסויים שוגרו לחלל לפחות חמש חלליות ווסטוק עם בעלי חיים, וכמה חלליות עם בובות דמה במטרה לבחון את כשירות החלליות לשיגור בני אדם.

קדמה לתוכנית זו תוכנית ספוטניק, ולאחר סדרת משימות במסגרת תוכנית ווסטוק באה סדרת משימות במסגרת תוכנית ווסחוד.

## שיגורי ווסטוק
[שמאל|ממוזער|90px|תרשים של [ווסטוק (משגר)|משגר הווסטוק]]
* **[[ספוטניק 4]]** (קוראבל-ספוטניק 1) - שוגר ב-15 במאי 1960 עם בובת דמה, נתפרסם בכך שבטעות חלק גדול מהחללית נפל במרכז עיר בוויסקונסין, ארצות הברית.
* **[[ספוטניק 5]]** (קוראבל-ספוטניק 2) - שוגר ב-19 באוגוסט 1960 עם שתי הכלבות "ביילקה" "סטרלקה", 40 עכברים, 2 חולדות וצמחים שונים. כל בעלי החיים הושבו בהצלחה לכדור הארץ לאחר יממה בחלל.
* **[[ספוטניק 6]]** (קוראבל-ספוטניק 3) - שוגר ב-1 בדצמבר 1960 עם שתי כלבות : "פצ'ולקה" ו"מושקה", נכשל בחזרה לאטמוספירה ופוצץ מרחוק.
* **[[ספוטניק 9]]** (קוראבל-ספוטניק 4) - שוגר ב-9 במרץ 1961 עם בובת דמה של אדם והכלבה "צ'רנושקה", חזר בשלום לאחר הקפה אחת בחלל.
* **[[ספוטניק 10]]** (קוראבל-ספוטניק 5) - שוגר ב-25 במרץ 1961 עם בובת דמה של אדם והכלבה "זווזדוצ'קה", חזר בשלום לאחר הקפה אחת בחלל.
* **[[ווסטוק 1]]** - שוגר ב-12 באפריל 1961 והיווה את הטיסה המאוישת הראשונה בחלל עם הקוסמונאוט **[[יורי גגארין]]**.
* **[[ווסטוק 2]]** - שוגר ב-6 באוגוסט 1961 והיווה את היממה המלאה הראשונה של אדם בחלל, הקוסמונאוט גרמן טיטוב (שהוא האדם הצעיר ביותר בחלל עד היום, הוא שוגר בטרם מלאו לו 26 שנים).
* **[[ווסטוק 3]]** ו**[[ווסטוק 4]]** - שוגרו ב-11 וב-12 באוגוסט 1962 זו אחר זו ויצרו קשר רדיו בחלל ביניהן, הן התקרבו עד למרחק של 5 ק"מ זו מזו.
* **[[ווסטוק 5]]** - שוגר ב-14 ביוני 1963 לטיסת סולו שתוכננה להמשך 8 יממות אך הסתיימה לאחר 5 ימים בלבד עקב טעות אנוש.
* **[[ווסטוק 6]]** - שוגרה ב-16 ביוני 1963 ובה האישה הראשונה בחלל, הקוסמונאוטית **[[ולנטינה טרשקובה]]**.

בנוסף לכך, בשנת 1960 בוצעו שני שיגורים לא מאוישים לא מוצלחים.
שבע משימות ווסטוק נוספות תוכננו, והן אמורות היו להימשך עד 1966, אך הן בוטלו.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:האדם בחלל
ווסטוק
חג'אז

**חִג'אז** (בערבית: **الحجاز**) הוא אזור במערב ערב הסעודית. העיר המרכזית בחג'אז היא **[[ג'דה]]**, אך הוא מוכר יותר בשל העיר הקדושה למוסלמים שבו – מכה. כאזור, "החג'אז" הוא בעל משמעות היסטורית ופוליטית לעמים הערביים ולאסלאם.
שמאל|ממוזער|250px|מפה המראה את מיקום חג'אז בתוך ערב הסעודית
פירוש השם חג'אז הוא "מחסום" או "גבול".
חבל ארץ הררי זה משמש כמפריד גאוגרפי בין המישורים המדבריים של חצי האי ערב לבין ים סוף. החל במאה ה-7 היה האזור למרכז המדינה הערבית האסלאמית שהוקמה על ידי מוחמד וממשיכיו. אחרי שהועברה בירת המדינה לדמשק הפכה חג'אז לחלק מהח'ליפות האומיית ומאוחר יותר עברה תחת שליטת הח'ליפות העבאסית שבירתה הייתה בגדאד. בהמשך הייתה שנים רבות תחת שלטונן של מצרים ושל האימפריה העות'מאנית, אולם זכתה לתקופה קצרה של עצמאות פוליטית בראשית המאה ה-20. היה זה אחד מהאזורים שהוסתו למרוד בעות'מאנים על ידי לורנס איש ערב הבריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1916 הכריז חוסיין בן עלי, השריף של מכה, על עצמאות האזור, אולם בשנת 1924 נגזלו ממנו סמכויותיו על ידי אבן סעוד מנג'ד הסמוכה. הסיפוח היה שלב מכריע ביצירת ערב הסעודית.

## ראו גם
* מסילת הרכבת החיג'אזית
* השושלת ההאשמית
* ערבית חג'אזית

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* שטרות מחג'אז

## הערות שוליים

קטגוריה:ערב הסעודית: גאוגרפיה
קטגוריה:ערב הסעודית: היסטוריה
קמבל

**קמבל** (באנגלית: **Kemble**) הוא כפר במחוז גלוסטרשייר, אנגליה. כפר זה נמצא במרחק כששה קילומטרים ממוצאו של נהר התמזה, הוא הכפר הראשון על נהר התמזה. חלקים מהכנסייה היפה שלו מתוארכים לשנת 1250.

הכפר קמבל היה בעבר צומת מסילות ברזל מרכזי, אשר חיבר את קו גולדן ואלי העובר מסווינדון לצ'לטנהאם, עם הקווים שהסתעפו ממנו. קווים נוספים אלה אינם פעילים מאז שנות ה-60, אולם בכפר נותרה תחנת רכבת גדולה ובעלת חשיבות, בה עוברים מספר רב של נוסעים מדי יום. תחנה מקומית זו לא נפתחה לנוסעים עד שנת 1882, אז החליפה את דרך טטברי הסמוכה.

בכפר נמצא שדה התעופה קמבל אשר שימש בעבר כשדה אימונים של הצוות האירובטי "**[[החיצים האדומים]]**" של חיל האוויר המלכותי. כיום משמש שדה התעופה כמוזיאון של אווירונאוטיקה.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר המוזיאון שבשדה התעופה קמבל
* אוסף בריסטול אירו

## הערות שוליים

קטגוריה:אנגליה: כפרים
קטגוריה:גלוסטרשייר
קטגוריה:תמזה
כיכר לסטר

שמאל|ממוזער|250px|כיכר לסטר
[ממוזער|260px|כיכר לסטר בשנת [1750 - מבט לכיוון צפון. המבנה הגדול בפינה הצפון מזרחית של הכיכר היא ביתו של פרדריק, הנסיך מוויילס]]
**כיכר לסטר** (באנגלית: **Leicester Square**) היא כיכר להולכי רגל בלבד, באזור וסט אנד שברובע וסטמינסטר של לונדון, אנגליה.

הכיכר נמצאת מערבה לדרך צ'רינג קרוס, צפונה לכיכר טרפלגר, מזרחה לכיכר פיקדילי. במרכז הכיכר פארק קטן, ובו פסל של ויליאם שייקספיר וסביבו דולפינים. בכל אחת מפינותיו של הפארק הקטן הוצב פסל. הפסלים הם של סר אייזק ניוטון, סר ג'ושואה ריינולדס, ג'ון האנטר וויליאם הוגארת. בהמשך הוצבו ברחבי הכיכר פסלי מתכת של צ'ארלי צ'פלין, לורל והארדי, ג'ין קלי מתוך "שיר אשיר בגשם", הארנב מבאגס באני, מיסטר בין, מרי פופינס, הדוב פדינגטון, הארי פוטר ועוד.

כיכר לסטר היא המרכז הקולנועי של לונדון. בכיכר מספר רב של בתי קולנוע, בהם בית הקולנוע עם המסך הגדול בבריטניה, ובית הקולנוע עם מספר המושבים הרב ביותר. בכיכר נערכות כל הקרנות הבכורה בבריטניה. כמו כן יש בה מספר מועדוני לילה אופנתיים.

## היסטוריה של הכיכר
הכיכר הוקמה על שדות שהיו שייכים לרוזן רוברט סידני, הרוזן השני מלסטר, שהיו ממוקמים מול אחוזתו של הרוזן. הרוזן רכש את האדמות שנקראו אז שדות מרטין הקדוש (St. Martin's Field) בשנת 1630, ובשנת 1635 בנה לעצמו בית אחוזה גדול שכונה אז בית לסטר (Leicester House) בחלקו הצפוני של הרחוב. הרוזן תחם את האזור בגדר ומנע בכך מתושבי המחוז הכנסייתי סנט מרטין ( St. Martin's Parish) להשתמש באזור. התושבים פנו למלך צ'ארלס הראשון אשר מינה שלושה מחברי מועצת המלך לנהל בוררות בין הרוזן לבין תושבי המחוז, בסיומה ציווה המלך על הרוזן להשאיר חלק משטחו כשטח פתוח לטובת כל תושבי המחוז.

בשנת 1670 הותוותה צורת הכיכר והחלו להיבנות סביבה בתים. האזור נחשב לאזור אופנתי במיוחד למגורים, ובאחד הבניינים אף התגורר יורש העצר, פרדריק, הנסיך מוויילס. החל מסוף המאה ה-18 פחתה הפופולריות של האזור והוא החל לשמש אזור בו התמקמו מוסדות בידוריים. בית לסטר הפך למוזיאון לטבע שכונה הולופוסיקון ב-1780, ונהרס בשנת 1791 או 1792.

בשנת 1848 הייתה הכיכר בסיס לסכסוך משפטי. בפסק דין טולק נגד מוקסהי נדונה השאלה האם מחויבים דיירים חדשים שמתגוררים בכיכר לציית להסכם שנעשה על ידי הבעלים הקודמים של מבני הכיכר שהסכים לא להקים בניינים נוספים בכיכר. על פי החוק שהיה קיים באותה עת, לא ניתן היה לחייב אדם בגין חוזה שעשה אדם אחר. הלורד צ'ארלס פיפס, הלורד הראשון של קוטנהאם, פסק שבעלים של נכסים מחויבים להתחיבויות של הבעלים הקודמים, משהם רוכשים את הנכס עם התחייבויות אלה. בשל פסיקה זו נותרה הכיכר בצורתה המקורית כפי שהייתה במאה ה-18.
במאה ה-19 נפתחו בכיכר מספר מלונות, וכן תיאטראות ואתרי בידור. תיאטרון אלהמברה נבנה בכיכר בשנת 1854.
בשנות ה-80 של המאה ה-20, עברה הכיכר מתיחת פנים, במהלכה נחסמה האפשרות למעבר כלי רכב והיא הפכה למדרחוב גדול.

הכיכר נותרה עד ימינו כבסיס לתעשיית הבידור, וכיום מצויים בכיכר בתי קולנוע רבים ותיאטראות.

## קישורים חיצוניים

* מצלמת אינטרנט - כיכר לסטר
* ההיסטוריה של כיכר לסטר
* תמונות מכיכר לסטר

לסטר
קטגוריה:לסטר
קרברוס (מיתולוגיה)

שמאל|ממוזער|250px|קרברוס כפי שמופיע באחת מיחידות ההגנה האווירית של צבא ספרד
[ממוזער|220px|[ציור קיר של קרברוס בבית גוברין - מראשה]]
[שמאל|ממוזער|250px|[הרקולס עטוף בעור האריה מנמאה מעלה את קרברוס במוזיאון הוותיקן]]
[שמאל|ממוזער|250px|פסל [אורפיאוס וקרברוס, בכניסה לארמון מדיצ'י בפירנצה]]
**קרברוס** (ביוונית: **Κέρβερος**; לעיתים מתועתק לעברית גם כ**סרברוס** או **צרברוס**) הוא מפלצת אגדית מן המיתולוגיה היוונית, כלב הציד של אל השאול היווני האדס, ושומר שער ממלכתו. בנם של טיפון ואכידנה.
## דמותו
קרברוס מתואר בדרך כלל ככלב ענק ומפלצתי בעל שלושה ראשים וזנב דרקון, בגרסאות אחרות (הסיודוס) חמישים או מאה ראשים. מדי פעם מתואר גם כבעל זנב נחש שהוא מכשכש בו בידידות בפני הבאים להאדס, אבל בולע את מי שרוצה לצאת משם ("תיאוגוניה"), וכן ראשי נחש רבים על גבו.

תפקידו העיקרי של קרברוס הוא למנוע מן המתים לחזור לעולם החיים, אולם ישנן מספר אגדות במיתולוגיה היוונית והרומאית שמתארות גיבורים שהצליחו לחמוק ממנו או להביסו. כך למשל, משימתו האחרונה של הרקולס הייתה להביא את קרברוס מן השאול. לפי גרסה אחת הוא פיתה אותו באמצעות פיסת עוגה, לפי גרסה אחרת הרקולס ביקש וקיבל רשות מהאדס לקחת את כלבו, בתנאי שלא יפגע בו. גרסה שונה של הסיפור מספרת שהרקולס היה צריך לירות חץ בהאדס לפני שיכול היה לקחת את הכלב.

לפי אובידיוס בספרו "מטמורפוזות" במקום שבו נזל רירו של קרברוס על פני האדמה צמח האקוניטון (ברדס הנזיר) הרעיל, שמילא על פי המסורת העממית תפקיד בכישוף, ובימינו בספרות הבלשית.

אורפאוס במסעו לשאול הצליח להרדים את הכלב בנגינתו ולגרום לו לנטוש את משמרתו.

פסיכה מצליחה גם היא לעבור את קרברוס על ידי מתן עוגה, ולפי גרסה אחרת להרדים אותו עם עוגה שמוטמן בתוכה סם שינה. עוגה מורעלת הייתה גם דרכו של איניאס, באגדות המיתולוגיה הרומאית, לעבור את שומר השער האימתני.

## מימי הביניים והלאה
*קרברוס משמש כהשאלה לשומר נאמן קפדן ואכזרי.
*בקומדיה האלוהית של דנטה, קרברוס מופיע במעגל השלישי של התופת, לשם נשלחים אלו שחטאו בגרגרנות, חטא שדינו מיתה בנצרות, וקרברוס מוצב לשמור עליהם.
*בעולם המחשבים, קרברוס הוא שמו של פרוטוקול לזיהוי משתמשים לא חוקיים ברשת שפורסם ב־1988 במסגרת הפרויקט "אתינה" (יוזניקס, דאלאס, טקסס).
*בסיפורי העידן הראשון של ג'.ר.ר. טולקין (הסילמריליון, ברו חעולותיין) מופיע כלב שנקרא בשם "קרכרות" או "קרקרס", השומר על שערי אנגבנד, מצודתו של מלקור שבמעמקי האדמה.
*בסדרת האנימה "סאקורה לוכדת הקלפים" קרברוס הוא אריה מכונף שתפקידו לשמור על ספר קלפי הקלאו, ולמנוע מהקלפים לברוח.
*בספרי "הארי פוטר" מוזכר כי הובא להוגוורטס כלב מסוג זה בשם פלאפי: גם הוא בעל שלושה ראשים, שומר על כניסה למקום חשוב (מקום מחבואה של אבן החכמים), ונרדם לקול מנגינה.
* אחד הירחים של הכוכב הננסי פלוטו (שמו הרומי של האדס) נקרא קרברוס.
* בעבר הייתה קבוצת כוכבים שנקראה קרברוס. הקבוצה ממוקמת ליד קבוצת הכוכבים הרקולס.
* האסטרואיד  שהתגלה על ידי האסטרונום הצ'כי לובוש קוהואוטק ב־1971 נקרא על שמו.
* סוג של יונקים טורפים מתקופת אאוקן שמאובניהם התגלו בשנת 2015 נקרא קרברוס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יצורים מהמיתולוגיה היוונית