שוהה בלתי חוקי

[שמאל|ממוזער|250px|מעצר שוהים בלתי חוקיים, שנסעו ברכב שנמצא בתוכו [מטען חבלה]]
בישראל, **שוהה בלתי חוקי** (בראשי תיבות: **שב"ח**) הוא מי שנמצא בתחומי המדינה בלא שיש בידיו היתר לכך. אף שהביטוי יכול להתייחס לאזרח של כל מדינה באשר היא, השימוש בו מתייחס בעיקר כלפי פלסטינים תושבי יהודה והשומרון וחבל עזה. אלה אינם זקוקים לאשרות כניסה ולדרכונים בעת שהם נכנסים לישראל, כי אם להיתרי כניסה ("תסריח", בערבית: **تصريح**) המונפקים בידי מנהלת התיאום והקישור. בהיתרים אלה נקבעים לעיתים אזורים מסוימים המותרים לכניסה ולעיתים נקבע בהם היתר לשהייה בכל תחומי המדינה. כמו כן, מצוינות בהם מטרות השהייה: תעסוקה, צרכים רפואיים, צרכים אישיים ועוד.

בשל הרצף הטריטוריאלי הקיים בין ישראל לבין אזור יהודה והשומרון וחבל עזה, הסתננות או כניסה בלתי חוקית של פלסטינים לישראל קלה ונפוצה יותר מאשר ממדינות אחרות. באזורים בהם הוקמה גדר ההפרדה ההסתננות הפכה לקשה יותר.

ישראל מגבילה כניסת פלסטינים לישראל הן בשל הרצון למנוע ביצוע פעולות טרור, הן בשל הרצון למנוע ביצוע עבירות פליליות כגון גנבות כלי רכב והן מנימוקים הקשורים במבנה שוק העבודה בישראל.

## שוהים בלתי חוקיים
לאחר מלחמת המפרץ ב־1991 בוטל היתר הכניסה הכללי שהוענק לתושבי יהודה ושומרון וחבל עזה ונדרש היתרי כניסה פרטניים. פלסטינים שלא קיבלו היתר פרטני המשיכו לעבור לישראל שלא דרך מעברים מוסדרים.

בדו"ח של ועדת סגן הרמטכ"ל בינואר 1996 הוערך כי מספר הפלסטינים המועסקים בישראל ללא היתר כניסה שווה ואף גדול מ־21,950 בעלי ההיתרים.

ב־2009 הוערך מספר השוהים הלא חוקיים על ידי גורמים שונים במערכת הביטחון כנע בטווח של 20 אלף ל-50 אלף. בעמותת קו לעובד העריכו בשנת 2010 כי כ-15 אלף פלסטינים שוהים בישראל ללא היתר.

באוגוסט 2016 העריך הרמטכ"ל גדי איזנקוט שמדי יום נכנסים לישראל כ-50–60 אלף שוהים בלתי חוקיים.

בדיון בוועדה לביטחון לאומי במרץ 2024, נמסר על ידי יועמ"ש המשרד לביטחון לאומי, עו"ד יאיר מתוק, כי כ-80% מתיקי הפשיעה הפלילית בהם מעורבים פלסטינים, מקורה בשב"חים, וכי בשנים 2022–2017 בוצעו 30%–50% מהפיגועים על ידי שב"חים פלסטינים.

## ענישה
במסגרת המאבק בתופעת השהייה הבלתי חוקית, נחקק בשנת 1996 חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה), האוסר על העסקה, הלנה והסעה של שוהים בלתי חוקיים. החוק נקבע תחילה כהוראת שעה, המוארכת מדי שנה או שנתיים, כדי שהכנסת תוכל לבחון את ההסדר לעיתים קרובות ולהכניס בו שינויים. אולם במהלך השנים חלק משמעותי מההסדרים נקבעו כהוראת קבע בחוק הכניסה לישראל (למעט ההוראות הנוגעות להטלת עונש מזערי ביחס לקנסות ומאסרים).

בית המשפט העליון קבע כי העונש שיש להטיל על מלינים, מעסיקים ומסיעים של שוהים שלא כדין צריך להיות עונש מאסר משמעותי. אולם מחקר אמפירי שבחן את מדיניות הענישה של בתי משפט השלום הראה כי הוראה זו לא מיושמת, וכי במרבית המקרים מוטלים על המורשעים בעבירה זו עונשים שאינם כוללים מאסר כלל.. עם זאת, במספר מקרים הורשעו מסיעי שב"חים שהסיעו מחבלים מתאבדים לזירת פיגוע, בסיוע לרצח או הריגה ונידונו לעונשי מאסר בפועל שבין 9 ל-30 שנים בכלא.

על השוהים הבלתי חוקיים עצמם הוטלו בעבר עונשי מאסר של כחודש ימים לפחות, גם כאשר מטרת כניסתם לישראל הייתה לפרנסה בלבד, בעקבות פסיקות של בתי משפט מחוזיים שקבעו כי עונש זה משקף את רמת הענישה ההולמת. על מדיניות זו, שהובילה לאלפי מאסרים של שוהים שלא כדין נמתחה ביקורת חריפה, עד שבסוף 2014 הורה בית המשפט העליון על ביטול מדיניות זו והמרת המאסרים בפועל למאסרים מותנים לתקופות קצרות, במקרים בהם מטרת הכניסה לישראל היא פרנסה בלבד.

## ראו גם
* מבקש מקלט
* הסתננות מאפריקה לישראל

## קישורים חיצוניים
* 
*מעורבות שוהים בלתי חוקיים בטרור, באתר שירות הביטחון הכללי, 27 באוגוסט 2007
* 
*חגי אטקס, ופאק עדנאן, שב"חים בישראל - האם המדיניות הישראלית נגד מגפת הקורונה תרמה לגידול בתעסוקתם?, המכון למחקרי ביטחון לאומי, מבט על, גיליון 1596, 8 במאי 2022

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: צבא וביטחון
קטגוריה:הגירה בלתי חוקית
קטגוריה:ישראל: הגירה וכניסה למדינה
קטגוריה:מונחים בסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:הברחה