open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
גאו תורינגיה

**גאו תורינגיה** (בגרמנית: **Gau Thüringen**) הוקם ב-6 באפריל 1925. הוא היה חטיבה מנהלית של גרמניה הנאצית במדינה החופשית של תורינגיה בין השנים 1933 ל-1945. לפני כן, מ-1925 עד 1933, הייתה זו חלוקת המשנה האזורית של המפלגה הנאצית באזור זה.

## היסטוריה
שיטת הגאו הנאצית (ברבים Gaue) הוקמה במקור בוועידת מפלגה ב-22 במאי 1926, במטרה לשפר את הניהול של מבנה המפלגה. משנת 1933 ואילך, לאחר תפיסת השלטון של הנאצים, הגאו החליף יותר ויותר את מדינות גרמניה כתת-חלוקות מנהליות בגרמניה.

בראש כל גאו עמד גאולייטר, עמדה שהפכה לחזקה יותר ויותר, במיוחד לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, עם מעט הפרעות מלמעלה. הגאולייטרים המקומיים החזיקו לעיתים קרובות בתפקידים ממשלתיים כמו גם במפלגות והיו אחראים, בין היתר, על תעמולה ומעקב, ומספטמבר 1944 ואילך, גם על הפולקסשטורם והגנת הגאו.

תפקידו של הגאולייטר בתורינגיה הוחזק במקור על ידי ארתור דינטר. ב-30 בספטמבר 1927, פריץ זאוקל, סגנו של הגאולייטר, נכנס לתפקיד זה ושימש עד תום המלחמה. זאוקל שימש גם כנציג הכללי של הרייך להקצאת עבודה. הוא הורשע במשפטי נירנברג והוצא להורג בגין פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות ב-16 באוקטובר 1946. סגניו היו הנס זוורוס ציגלר (1927–1931), ווילי מרשלר (1931–1932), פריץ וכטלר (1932–1935) והיינריך זיקמאייר (1936–1945). 

מחנה הריכוז בוכנוולד היה ממוקם בגאו תורינגיה. מתוך 238,980 אסירים שנשלחו למחנה נהרגו 43,045.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תורינגיה
קטגוריה:גרמניה הנאצית: חלוקה מנהלית
באר (שווייץ)

**באר** (בגרמנית: **Baar**) היא עיירה בקנטון צוג שבשווייץ.

## גאוגרפיה
ממוזער| נהר לורז ליד באר
ממוזער| מבט אווירי מ-500 מטר (1919)
לבאר שטח של 24.85 קמ"ר. 51% משטח זה משמשים למטרות חקלאיות, ואילו 25% מיוערים. בשאר השטח, 22.8% מיושבים (מבנים או כבישים) והיתרה (0.8%) לא יצרנית (נהרות, קרחונים או הרים).

העיירה ממוקמת בחלק הצפוני של נהר הלורז.

## דמוגרפיה
נכון לסוף 2020 בבאר יש אוכלוסייה של 24,686 תושבים. נכון ל-2007 כ-25% מהאוכלוסייה היו אזרחים זרים. רוב האוכלוסייה דוברת גרמנית (83.1%), כאשר האיטלקית היא השנייה בשכיחותה (3.6%) והסרבו-קרואטית במקום השלישית (3.1%).

## חינוך
כ-72% מהאוכלוסייה בבאר (בין גיל 25-64) השלימו השכלה תיכונית או השכלה גבוהה נוספת (כגון אוניברסיטה).

בעיירה יש אצטדיון עם 1,200 עם מקומות ישיבה קבועים. ניתן להרחיב את הקיבולת הרגילה הזו ל-3,000 לאירועים גדולים יותר.

## תחבורה
תחנת הרכבת באר היא תחנה הנמצאת בין ציריך ללוצרן.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שווייץ: ערים
גידו זונטאג

**גידו זונטאג** (בגרמנית: **Guido Sontag**; 1858 – 1931) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
זונטאג נולד במינדן ב-1858 לגנרל הפרוסי גידו זונטאג ולאשתו קרולינה הופמן, והיה אחיו של הגנרל לאו זונטאג. כמו אביו ואחיו התגייס גם הוא ל.

בשנים 1906 עד 1911 הוא היה מפקד בית הספר למלחמה בפוטסדאם בדרגת אוברסט. לאחר מכן הוא היה מפקד רגימנט הרגלים ה-96 (תורינגיה ה-7), שהוצב בגרה, מ-21 באפריל 1911 עד 22 במרץ 1914.

בתחילת מלחמת העולם הראשונה היה זונטאג, שהועלה בינתיים לדרגת גנרל-מיור, מפקד חטיבת הרגלים ה-10, שהוצבה בפרנקפורט על האודר ומונה לראש מטה הקורפוס ה-3 בפיקודו של אוואלד פון לוכוב. בין ה-25 בינואר ל-19 במרץ 1915, זונטאג פעל כמפקד דיוויזיית הלנדווהר הבווארית ה-6, אשר הייתה עסוקה בתחילה בלוחמת חפירות באלזס עילית ולאחר מכן השתתפה בקרב מנסטר. בהמשך הוא עבר לדיוויזיית הרגלים ה-111 והיה מפקדה מ-20 במרץ 1915 עד 20 באפריל 1917 והשתתף עימה ב. מחליפו כמפקד הדיוויזיה היה יוהנס פון בוסה. לאחר המלחמה פרש זונטאג לביתו, שם חי עד מותו ב-1931.

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1858
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1931
דיוויזיית הלנדווהר השישית (בוואריה)

**דיוויזיית הלנדווהר הבווארית השישית** (בגרמנית: **6. Königlich Bayerische Landwehr-Division**) הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני הקיסרי במלחמת העולם הראשונה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-25 בינואר 1915 ונועדה במקור להיות יחידה של וירטמברג. היא הפכה לבווארית באמצעות צו של משרד המלחמה מיום 9 בפברואר 1915. הדיוויזיה נפרסה אך ורק בחזית המערבית באזור הרי הווז' כדי לאבטח את אלזס-לורן. לאחר תום המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.

מודיעין מדינות ההסכמה סיווג את הדיוויזיה כדיוויזיה מדרג שלישי.

## מפקדים
* גידו זונטאג (25 בינואר 1915 – 19 במרץ 1915)
* אוטו פון שמידט (20 במרץ 1915 – 24 באפריל 1916)
* פרידריך שפנמן (5 בינואר 1918 – 20 באוגוסט 1918)

## לקריאה נוספת
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

6
6
לבונטין 7

**לבונטין** הוא מועדון להופעות אינדי בתל אביב. נחשב לאחד ממוסדות האינדי החשובים בישראל, וממועדוני הלילה היחידים שאינם למטרות רווח.

## על המועדון
המועדון הוקם ביולי 2006 על ידי אסיף צחר, דניאל שריד ואילן וולקוב במטרה לשמש במה למוזיקה שאינה פופולרית, כמו ג'אז, רוק ואוונגרד. המועדון מופעל על ידי עמותת "א.מ.א. - אומנות מקורית אלטרנטיבית", הנתמכת על ידי עיריית תל אביב-יפו ומשרד התרבות. נכון לשנת 2024 מופעלים בתל אביב שני מועדוני הופעות בלבד על ידי עמותות, לבונטין 7 והמרץ2, כשהראשון היחיד שנתמך באופן קבוע. שאר המועדונים בעיר הם בבעלות פרטית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: מוזיקה
קטגוריה:תל אביב-יפו: מועדוני לילה
פרדריק-ז'ורז' הר

**פרדריק-ז'ורז' הר** (בצרפתית: **Frédéric-Georges Herr**; 7 במאי 1855 – 27 באוקטובר 1932) היה גנרל צרפתי.

## ביוגרפיה
הר נולד ב-7 במאי 1855 בנופבריזאק, והיה בנו של מנתח אלזסי שבחר להגר לצרפת בעקבות סיפוח אלזס-לורן לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה. הוא נכנס לאקול פוליטכניק ב-1874, והתחתן עם אן פיג'ו, היורשת של משפחת פיג'ו, ב-1883.

מ-1895 עד 1902, הוא לקח חלק פעיל בקולוניזציה של מדגסקר תחת פיקודו של הגנרל גליאני. בשנת 1907 הוא מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-32 באורליאן, וב-23 במרץ 1911 הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגדה ומונה למפקד הארטילריה של הקורפוס ה-6. הוא שימש כמשקיף צבאי בבלקן ב-1912 וחזר משם עמוס בשפע של תצפיות, רעיונות מקוריים ותורות יקרות ערך, שאת תוצאותיהן רשם בשני ספרים על השימוש בארטילריה שקיבלה את תוקף החוק במהלך המלחמה הגדולה.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא פיקד על הארטילריה של הקורפוס ה-6, והיה הראשון שתיאם ירי ארטילרי עם תתפיות ממטוסים.

ב-27 באוקטובר 1914 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה דיוויזיה ומונה למפקד הדיוויזיה ה-12, עימה הצטיין בקרב אפרז' מ-17 בפברואר עד 5 באפריל 1915. ב-15 בנובמבר 1914 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-6, וב-24 ביולי 1915 מונה למפקד הקורפוס ה-2. ב-8 בספטמבר באותה שנה מונה לפקד על ההגנות של ורדן, שם ניהל את ההגנה נגד המתקפה הגרמנית. לאחר מכן היה מנהל בית הספר לארטילריה בצבא, וב-13 בינואר 1917 מונה למפקד הקורפוס ה-16. ב-6 במאי 1917 הוא מונה לסגן ראש המטה הכללי של הצבא, ולאחר מכן מילא תפקידים שונים ביחידות הארטילריה עד לפרישתו ב-24 באוקטובר 1919.

לאחר פרישתו מהצבא הוא הצטרף לדירקטוריון של מפעלי פיג'ו כבן למשפחה. כאשר מת ב-27 באוקטובר 1932, הוא נקבר בפונט-דה-רויד-ורמונדנס והמרשל פטן נשא נאום ליד קברו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בוגרי אקול פוליטקניק
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1855
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1932
אייגאוס

**אַייגֵאוּס** (ביוונית: **Αἰγεύς**) היה אחד ממלכיה המיתולוגיים של אתונה העתיקה ואביו של תסאוס. הים האיגאי נקרא על שמו.

## ביוגרפיה
אייגאוס היה בנם של , מלך אתונה, ופיליה, בתו של פילאס, מלך מגארה. היו לו שלושה אחים - פאלאס,  ו, ואחות שנישאה לסיירון. לאחר מות פנדיון תפס  את כס המלכות. אייגאוס ואחיו הדיחו את מטיון וחילקו את הממלכה ביניהם.

אייגאוס היה חשוך בנים. הוא ביקש עצה במקדש אפולו בדלפי, והאורקל השמיעה לו את דבר האלים בשיר:

אייגאוס לא ידע את פשר הנבואה, ולכן בדרכו לאתונה עצר ללון אצל  מלך טרויזן ולשאול לעצתו. פיתאוס השקה את אייגאוס ביין עד שהשתכר, ובלילה הנחה אותו אל מיטתה של בתו אַייתֶרָה. אייגאוס שכב עם אייתרה, ובאותו לילה חצתה אייתרה את הים אל האי  הסמוך לחוף ושם שכבה גם עם פוסידון. מן הזיווג הכפול נולד תסאוס. אייגאוס ביקש מאייתרה שתגדל את בנם בלי לגלות לו את זהותו של אביו, אך קודם עזיבתו טמן את סנדליו ואת חרבו תחת סלע ענק ואמר לה כי לכשיגדל הבן, אם כוחו יעמוד לו, עליו להזיז את הסלע וליטול לעצמו את כלי הנשק כהוכחה למוצאו המלכותי. באתונה חבר אייגאוס למדיאה, אשר נמלטה מקורינתוס לאחר שהרגה את ילדיה מיאסון, ומצאה באייגאוס בן לוויה חדש. היא ילדה לו בן בשם . שלטונו של אייגאוס באותו זמן היה מעורער, שכן בניו של אחיו פאלאס חתרו תחתיו.
[ממוזער|אייגאוס מזהה את תסאוס, ציור מאת [ז'אן-איפוליט פלנדרן (1832)]]
כשגדל תסאוס, הוא הרים את הסלע ומצא את הסנדלים והחרב שהשאיר שם אביו. אמו גילתה לו את זהותו של אביו ואמרה כי עליו ליטול את החפצים אל המלך ולטעון לזכותו לכתר. אייגאוס, שלא זיהה את בנו, חשש ממנו ושלח אותו, בעצתה של מדיאה, לצוד את השור מכרתים, חיה אימתנית שהפילה את חיתתה על יושבי מרתון. תסאוס הצליח במשימתו, הביא את השור המת לאתונה וזבח אותו במקדש אפולו. בלית ברירה הזמין אייגאוס את תסאוס לארמונו, ובעת הסעודה הגיש לו גביע יין מהול ברעל שהכינה מדיאה. אך ברגע האחרון, כשתסאוס עמד לשתות, זיהה אייגאוס את חרבו והפיל את הגביע מידיו של בנו. כשאייגאוס התאחד עם בנו שלטונו התחזק, הוא דיכא את המרד של בני פאלאס ומדיאה נאלצה לעזוב.

כאשר יצא תסאוס לכרתים במטרה להרוג את המינוטאורוס, ביקש אייגאוס שספינתו תניף מפרשים לבנים אם תסאוס בחיים ושחורים אם נכשל במשימתו ונהרג בקרב מול המינוטאורוס. תסאוס, המאושר מניצחונו, שכח מבקשתו של אביו והשאיר את המפרשים השחורים שאיתם יצא למשימה. אייגאוס השקיף אל הים מראש צוק, ומשראה את המפרש השחור מונף על ספינתו של תסאוס, קפץ מהצוק אל הים ומת. מאז נקרא ימה של אתונה בשם הים האגאי. פאוסניאס כתב שהוקם לזכרו של אייגאוס מקדש באתונה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי אתונה העתיקה
נשיאות מועצת האיחוד האירופי

**נשיאות מועצת האיחוד האירופי** היא המשרה האחראית על תפקודה של מועצת האיחוד האירופי, הבית העליון של הרשות המחוקקת של האיחוד האירופי. המשרה מתחלפת בין המדינות החברות באיחוד כל שישה חודשים, ואינה מוחזקת בידי אדם אלא בידי ממשלה. תפקידה של הנשיאות הוא לעמוד בראש ישיבות המועצה, לקבוע את סדר היום שלה, לקבוע תוכנית עבודה ולאפשר דיאלוג הן בישיבות המועצה והן עם שאר מוסדות האיחוד האירופי. הנשיאות מוחזקת, בין 1 ביולי ל-31 בדצמבר 2025, בידי דנמרק.

מאז 2007, שלוש נשיאות עוקבות ידועות כ"שלשה נשיאותית" (Presidency trio). שלשה נשיאותית מציבה יעדים ארוכי-טווח וקובעת את הנושאים המרכזיים בהם תטפל בשנה וחצי. הטריו הנוכחי, ה-13 במספר, מורכב מפולין (ינואר-יוני 2025), דנמרק (יולי-דצמבר 2025) וקפריסין (ינואר-יוני 2026).

## היסטוריה
עם הקמת המועצה ב-1957 היו חברות בה שש מייסדות האיחוד (איטליה, בלגיה, גרמניה המערבית, הולנד, לוקסמבורג וצרפת) ועבודתה הייתה מזערית. נשיאות המועצה התחלפה בין החברות כל חצי שנה. עם זאת, ככל שעומס העבודה של המועצה גדל עם גידול מספר החברות, חוסר התיאום בין כל נשיאות עיכב את פיתוח סדרי העדיפויות ארוכי הטווח של האיחוד.

על מנת לתקן זאת הועלה הרעיון של שלשה נשיאותית, במסגרתו קבוצות של שלוש נשיאות עוקבות משתפות פעולה בתוכנית מדינית משותפת. העיקרון יושם ב-2007 עם הטריו הראשון של גרמניה, פורטוגל וסלובניה, ונקבע רשמית באמנת ליסבון ב-2009.

עד אמנת ליסבון הייתה לנשיאות אחריות פוליטית בכל תחומי האינטגרציה האירופית והיא מילאה תפקיד חיוני בתיווך החלטות פוליטיות, אך עם כינון האמנה הופחתה חשיבותה עם פיצול המועצה האירופית ממועצת האיחוד האירופי ופיצול מועצת החוץ מהמועצה לעניים כלליים ויצירת תפקיד הנציג העליון של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון.

## תפקוד
המועצה מתכנסת בהרכבים שונים, התלויים בנושא הנדון. לדוגמה, מועצת החקלאות מורכבת משרי החקלאות הלאומיים של כל מדינה. האחריות העיקרית של הנשיאות היא לארגן ולנהל את כל ישיבות המועצה, מלבד מועצת החוץ שבראשה עומד הנציג העליון. כך, למשל, שר החקלאות של המדינה המכהנת יהיה יושב ראש מועצת החקלאות ובתפקיד זה עליו לייצר פשרות ולפתור קשיים.

כל שלוש נשיאות עוקבות משתפות פעולה כ"נשיאות משולשת" או "טריו נשיאותי" לאורך תקופה של 18 חודשים על מנת לקבוע סדר יום משותף. שיטה זו מבטיחה יותר עקביות בהשוואה לנשיאות רגילה בת שישה חודשים.

תפקידה של נשיאות המועצה המתחלפת כולל קביעת סדר יום ודיונים על הצעות שהוגשו על ידי הנציבות האירופית, תיווך בין הנציבות והפרלמנט האירופי, תיאום מדיניות לאומית ותיווך בין המדינות החברות, וניהול וייצוג המועצה.

נשיאות המועצה מעניקה יתרונות למדינה המכהנת, כגון השפעה והתמקדות המועצה בנושאים החשובים למדינה, אך גם חסרונות, כגון הוצאות רבות והגבלה בידי מערכת הטריו.

## נשיאות מועצת האיחוד האירופי

## ראו גם
*נשיא הפרלמנט האירופי
*נשיא הנציבות האירופית
*מועצת האיחוד האירופי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:האיחוד האירופי: משרות פוליטיות
לאדאניבה

**לאדאניבה** (באנגלית: **Ladaniva**; נקרא על שם דגם הרכב הסובייטי-רוסי לאדה ניבה) הוא צמד מוזיקת עולם צרפתי-ארמני שנוסד ב-2019, ומורכב מהזמרת הארמנית ז'קלין בגדסריאן והרב-נגן הצרפתי לואי תומאס. ייצג את  באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "Jako".

## קריירה
לאחר שבילו יחד בלילה אחד החליטו בגדסריאן ותומא להקים את הצמד המוזיקלי. בגדסריאן נולדה ב-1997 בארמניה, וגדלה במינסק שבבלארוס. בשנת 2014 היגרה עם אמה לצרפת. תומאס נולד ב-1987 למשפחת מוזיקאים ידועי-שם. הוא למד ג'אז בקונסרבטוריון המקומי בעירו.

במהלך 2020, בעיצומה של מגפת הקורונה העולמית, פרסם הצמד שני סינגלים "Vay Aman" ו-"Zepyuri Nman", שזכו להצלחה רבה, במיוחד בארמניה. באותה שנה פורסם המיני-אלבום הראשון שלו, *[[Ladaniva (מיני-אלבום)|Ladaniva]]*. לאחר מכן יצא גם "Kef Chilini", שהגיע ל-18 מיליון צפיות ביוטיוב תוך מספר חודשים. בשנת 2023 יצא אלבום הבכורה של הצמד, שנשא את אותו השם של יצירתו הקודמת, *[[Ladaniva (אלבום)|Ladaniva]]*.

ב-9 במרץ 2024 הוכרז על ידי תאגיד השידור הארמני כי השניים נבחרו לייצג את המדינה באירוויזיון 2024, שנערך במאלמה שבשוודיה. ב-13 במרץ יצא שירם לתחרות, "Jako". הם התחרו בחצי הגמר השני, שהתקיים ב-9 במאי, בו דורגו במקום השלישי עם 137 נקודות. הגמר שודר ב-11 במאי, ובסופו דורגו במקום השמיני עם 183 נקודות – התוצאה הטובה ביותר של ארמניה מאז אירוויזיון 2016. ב-14 ביוני 2024 פרסם הצמד את אלבומו השני, *[[Ladaniva (Postcards)]]*.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 2023: *[[Ladaniva (אלבום)|Ladaniva]]*
* 2024: *[[Ladaniva (Postcards)]]*

### מיני-אלבומים
* 2020: *[[Ladaniva (מיני-אלבום)|Ladaniva]]*

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2024
קטגוריה:נציגי ארמניה באירוויזיון
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2019
דביבוני בונבוני

**דביבוני בונבוני** היא סדרת טלוויזיה מונפשת ישראלית לילדים הנועדה להכרת מזון ונוצרה על ידי חברת האנימציה "היילנדר הפקות" שגם יצרו את משחקי מחבואים וחידני, בישראל הסדרה שודרה בערוץ לולי. באנגלית ובשפות אחרות מכונה הסדרה בשם "**Ronny the Racoon**" (רוני הדביבון).

שיר הפתיחה בוצע על ידי מקהלת שרונית בהדרכת תמר חתוכה.

## עלילה
דביבוני בונבוני הוא דביבון חום, בכל פרק הוא ומשפחתו יוצאים לטיול בשדה או בכל מקום אחר כדי להשיג מזון הביתה, כל פרק הולך לפי מבנה קבוע: קודם ניתן לראות את דביבוני בונבוני מתכונן לטיולו כאשר הוא חובש כובע ועונד מיימיה. לאחר מכן הוא ומשפחתו יוצאים לטיול במקום כלשהו בו ישנו מזון ובמהלך הקציר, הקטיפה או ההכנה של המזון יתנגן דקלום הנמשך כמה שניות (בפרקים בהם מופיעים פירות או ירקות יקרוץ כוכב לבן) בסוף כל פרק דביבוני ומשפחתו יאכלו את אותו המאכל וגם את מוצריו, אחרי הארוחה יקבל דביבוני תג מהוריו עליו מצויר אותו האוכל שהוא אכל ואז יש הסבר קצר על אותו המאכל, לבסוף ישנו דקלום.

## דמויות
כל הדמויות בתוכנית הם דביבונים מסוג דביבון לופת.
* **דביבוני בונבוני**: הדמות המרכזית בתוכנית.
* **אמא**: אימו של דביבוני.
* **אבא**: אביו של דביבוני.
* **סבתא**: סבתו של דביבוני, מופיעה רק בכמה פרקים. מביניהם: דלעת, אפונה, פסטה וברוקולי.
* **חומי**: כלב המחמד של סבתא של דביבוני.
* **פיצי**: חתולת המחמד של סבתא של דביבוני.
שאר הדמויות מופיעות רק בפרק אחד.

## פרקים

קטגוריה:ערוץ לולי: סדרות
קטגוריה:סדרות ערוץ הופ!
קטגוריה:סדרות הנפשה ישראליות
קטגוריה:סדרות ילדים של ברוש הפקות
דיוויזיית המילואים ה-33 (האימפריה הגרמנית)

**דיוויזיית המילואים ה-33** (בגרמנית: **33. Reserve-Division**) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה באוגוסט 1918.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה עם גיוס הצבא הגרמני באוגוסט 1914. הדיוויזיה החלה את המלחמה כחלק מהעתודה המרכזית של מבצר מץ (*Hauptreserve/Festung Metz*).

למרות שהוגדרה כדיוויזיית מילואים, היא הורכבה בתחילה מחטיבת רגלים אחת פעילה וחטיבת מילואים אחת. החטיבה הפעילה הייתה חטיבת הרגלים הבווארית ה-8, אשר נותקה מדיוויזיית הרגלים הבווארית ה-4. שאר חיילי הדיוויזיה הגיעו בעיקר מפרובינציית הריין הפרוסית ומפרובינציית וסטפאליה.

דיוויזיית המילואים ה-33 החלה את המלחמה בחזית המערבית, שם לחמה במערכה על הגבולות והתקדמה לאזור ורדן. מספטמבר 1914 עד אוגוסט 1916, היא החזירה את הקו באזור שבין נהרות המז והמוזל. בסוף 1916, היא ספגה אבדות כבדות בשלבים המאוחרים של קרב ורדן ב-1916. לאחר מספר חודשים בחפירות בלורן, היא נשלחה לאזור שמן דה דאם ונלחמה בקרב השני על האן, הידוע גם כקרב שמפאן השלישי (ובעיני הגרמנים כקרב הכפול על האן ובשמפאן), ושוב ספגה אבדות כבדות. בספטמבר 1917 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, והגיעה לשם זמן קצר לפני שביתת הנשק בדצמבר בחזית זו. היא חזרה לחזית המערבית בינואר 1918, שם נלחמה בכמה קרבות, כולל התקפות על האן ושמפאן-מארן נגד כוחות צרפתים ואמריקאים, שלאחר מכן היא פורקה וחייליה חולקו לדיוויזיות אחרות. המודיעין של מדינות ההסכמה דירג אותה כדיוויזיה טובה ב-1917, אך לפני פירוקה ב-1918, היא דורגה כדיוויזיה מדרג רביעי. 

## מפקדים
* גנרל-לויטננט ויקטור קרל וילהלם באוש (2 באוגוסט 1914 עד 21 ביוני 1917)
* גנרל-מיור קונו פון בארפוס (22 ביוני 1917 – 9 באוגוסט 1918)

## לקריאה נוספת
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

## הערות שוליים

33
33
שביט וסט

שמאל|ממוזער|280x280 פיקסלים| אנימציה של מסלול C／1975 V1 סביב השמש
**שביט וסט**, שכינוי הרשמי **C/1975 V1**, **1976 VI** ו-**1975n** הוא שביט שהתגלה באוגוסט 1975. בשיא בהירותו, בפברואר 1976, ניתן היה לצפות בו באור יום מלא, והוא נחשב אחד השביטים הגדולים הבהירים ביותר שחלפו במערכת השמש הפנימית. וסט הוא שביט עם זמן מחזור ארוך, המוערך בכ-500,000 שנה.

לאחר מעבר הפריהליון שלו, התגלה כי השביט התפצל לארבעה חלקים.

## היסטוריה
שביט וסט התגלה בצילום על ידי ריצ'רד מ. וסט ממצפה הכוכבים הדרומי האירופי ב-10 באוגוסט 1975. השביט הגיע לפריהליון (הגישה הקרובה ביותר לשמש) ב-25 בפברואר 1976. במהלך הפריהליון הגיע השביט לשיא בהירות נראית של 3-, ולמעט הירח היה האובייקט הבהיר ביותר בשמי הלילה. בין ה-25 ל-27 בפברואר דיווחו משקיפים כי השביט היה בהיר מספיק כדי לצפות בו באור יום מלא.

למרות שאסטרונומים צפו כי שביט וסט יהיה בהיר מאוד, התקשורת הפופולרית לא הרבתה לעסוק בו. חוסר העניין נבע בחלקו מהאכזבה משביט קוהוטק ב-1973, שהיה צפוי להיות בהיר במידה חריגה: הפעם נזהרו מדענים מלפרסם תחזיות שעלולות לעורר את ציפיות הציבור.

*[[הניו יורק טיימס]]*, לעומת זאת, דיווח ב-2 במרץ 1976 כי וסט הוא "שביט שעשוי להוכיח את עצמו כאחד הבהירים בעשור הזה" ויהיה "נראה לעין בלתי מזוינת".
ימין|ממוזער| מסלול השביט וסט בשמים במשך 7 ימים. הלולאות של תנועה הפוכה נגרמות על ידי פרלקסה מהתנועה השנתית של כדור הארץ סביב השמש. התנועה הגדולה ביותר מתרחשת כאשר השביט קרוב ביותר לכדור הארץ.

## זמן מחזור
עם מסלול כמעט פרבולי, ההערכות של זמן המחזור של שביט זה היו בין 254,000 ל-558,000 שנים. חישוב המסלול של שביט עם זמן מחזור כה ארוך מורכב ביותר, מכיוון שהגרעין שלו התפצל באירוע, שייתכן שגרם להפרעה לא-גרביטציונית של המסלול.

## פיצול
לפני מעבר הפריהליון, זמן המחזור של שביט וסט הוערך כ-254,000 שנים. לאחר שהשביט עבר במרחק של כ-30 מיליון ק"מ מהשמש (0.2 יחידה אסטרונומית), הגרעין התפצל לארבעה שברים.

הדיווח הראשון על הפיצול הגיע ב-7 במרץ 1976 בערך בשעה 12:30UT, כאשר התקבלו דיווחים כי השביט נשבר לשני חלקים. האסטרונום סטיבן אומירה, שצפה בשביט באמצעות טלסקופ שובר אור 9 אינץ' של הרווארד, דיווח כי שני שברים נוספים נוצרו בבוקר ה-18 במרץ.

הפיצול של הגרעין היה, באותה תקופה, אירוע חריג למדי, היות שעד אותו זמן נצפו מעט מאוד מקרים של התפרקות שביטים. אחת הדוגמאות הקודמות הבולטות ביותר הייתה השביט הגדול של 1882, ממשפחת שביטי קרויץ. מאז, נצפו שביטים נוספים המתפצלים או מתפוררים במעברם בסמוך לשמש או הרחק ממנה, דוגמה השביט שומייקר-לוי 9.

מאז 2003 השביט התרחק למרחק של כ- מהשמש.

## מינוח

במינוח של אותה תקופה, הוא היה ידוע בשם *Comet 1976 VI* או *Comet 1975n*, אך המינוח המודרני הוא *C/1975 V1*. (שים לב ש"1976 VI" משתמש בספרה הרומית VI = 6, בעוד "C/1975 V1" היא האות V והמספר 1). שמאל|ממוזער| שביט וסט במרץ 1976, סביב שיא הבהירות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שביטים
עיר הדובשונים

**עיר הדובשונים** (ביפנית: **メイプルタウン物語**), היא סדרת אנימה יפנית משנת 1986, אשר הופקה על ידי אולפני טואי אנימציה וכללה 52 פרקים. הסדרה שודרה במקור ביפן ברשת Asahi Broadcasting Corporation מ-19 בינואר 1986 עד 11 בינואר 1987. בעקבות הצלחת הסדרה הופקה סדרת המשך בשם "New Maple Town Stories: Palm Town Chapter", אשר שודרה במקור בין ה-18 בינואר 1987 עד 27 בדצמבר 1987 וכללה 52 פרקים.

הסדרה המקורית שודרה לאורך השנים במדינות שונות, כולל בארצות הברית בה היא שודרה בערוץ ניקלודיאון בין השנים 1987 ל-1990. בישראל הסדרה שודרה בסוף שנות השמונים בערוץ הראשון.

## תקציר העלילה
הסדרה התמקדה בהרפתקאותיה של ילדה ארנבת אנתרופומורפית בשם פאטי ובבני משפחתה אשר גרים בעיר הציורית "עיר הדובשונים" אשר מכילה חיות אנתרופומורפיות ידידותיות רבות. הסדרה עוסקת לרוב בחיי היומיום שלהם, בחברויות שונות, ובאתגרים העומדים בפני תושבים העיר.

פאטי מתיידדת עם בובי הדוב, ויחד, הם חוקרים את העיר, פוגשים תושבים אחרים, ולעיתים רבות מנסים לפתור סכסוכים שונים ומנסים לסייע לשכניהם.

## קישורים חיצוניים
*  

קטגוריה:טואי אנימציה: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סבן אנטרטיינמנט: תוכניות וסדרות
קטגוריה:אנימות ומאנגות הרפתקאות
קטגוריה:סדרות אנימה משנות ה-1980
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות אנימה
קטגוריה:סדרות אנימה לילדים צעירים
הדיוויזיה ה-56 (האימפריה הגרמנית)

**הדיוויזיה ה-56** (בגרמנית: **56. Infanterie-Division**) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

## היסטוריה
דיוויזיית הרגלים ה-56 הוקמה ב-5 במרץ 1915, והחלה להתארגן במהלך החודשיים הבאים. היא קיבלה את רגימנט הרובאים ה-35 (ברנדנבורג) מדיוויזיית הרגלים ה-6, רגימנט הרגלים ה-88 (דוכסות נסאו ה-2) מהדיוויזיה 21 ואת רגימנט הרגלים ה-118 (הדוכסות הגדולה של הסן ה-4 – "הנסיך קרל") מדיוויזיית הרגלים ה-25. רגימנט הרובאים ה-35 היה רגימנט פרוסי מברנדנבורג, רגימנט הרגלים ה-88 היה רגימנט פרוסי מדוכסות נסאו לשעבר, ורגימנט הרגלים ה-118 היה מהדוכסות הדוכסות הגדולה של הסן.

לאחר התארגנות ואימונים באזור שמפאן בצרפת, הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית. היא השתתפה במתקפת גורליצה-טרנוב של 1915, ובקרב למברג. בסוף יוני 1915 הועברה הדיוויזיה חזרה לחזית המערבית.

הדיוויזיה לחמה מספטמבר עד נובמבר 1915 בקרב שמפאן השני. לאחר תקופה בשוחות ולאחר מכן מנוחה בעתודת הצבא, במאי 1915, נכנסה הדיוויזיה לקרב ורדן, ונלחמה במאבק על גבעת המתים. הדיוויזיה הצטרפה לקרב על הסום בסוף אוגוסט 1916. באוקטובר 1916 קיבלה הדיוויזיה את חטיבת חיל הרגלים ה-47 של Ersatz כתגבורת, וחזרה לשלב האחרון של קרב הסום בנובמבר. חטיבת הרגלים ה-47 של ה-Ersatz הועברה מהדיוויזיה בינואר 1917. הדיוויזיה נשארה בלוחמת עמדה לאורך הסום ובפלנדריה בתחילת 1917. היא התמודדה עם המתקפה הבריטית באראס באפריל ומאי, ולאחר מכן, לאחר זמן רב יותר בתעלות, היא שבה לוורדן באוגוסט. הדיוויזיה נשארה בוורדן בתחילת 1918, ולאחר מכן חזרה לאזור פלנדריה. היא סיימה את המלחמה בקרב לפני קו ההגנה אנטוורפן-מאס. לאחר סיום המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.

המודיעין של בעלות הברית דירג את הדיוויזיה כדיוויזיה מדרג שני, בעיקר בשל הלחימה הקשה והאבדות שספגה. 

## מפקדים
*גנרל-מיור הנס שאך פון ויטנאו (1 במרץ 1915 – 29 ביוני 1915)
*גנרל-לויטננט לאו זונטאג (30 ביוני 1915 – 17 ביוני 1916)
*גנרל-לויטננט קרל פון ויכמן (18 ביוני 1916 – 1 ביולי 1918)
*גנרל-מיור הלמוט פון מאלצהאן (2 ביולי 1918 – ינואר 1919)

## לקריאה נוספת
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

## הערות שוליים

56
56
קופאטי

**קוּפָּאטִי** (בגאורגית: **კუპატი**) הוא סוג של נקניקייה מהמטבח הגאורגי. מעי בקר ממולא בבשר. היא העשויה מבשר ונפוצה במדינות הקווקז ומרכז אסיה.

הנקניקיה דומה בטעמה לנקניקיית הצ'וריסו, ועשויה מבשר בקר, כבש או חזיר, מתובלת בשומן, שום, בצל ופלפל שחור שאותם טוחנים, מערבבים וממלאים למעי בקר.

נהוג לצרוך את הנקניקייה בחגים ואירועים מיוחדים לאחר שעברה תהליך של עישון או בישול ובליווי של ירקות טריים ולחם.

## ראו גם
* לוקאניקו
* לוקאנקה
* צ'וריסו

## קישורים חיצוניים

* מתכון קופאטי עם ביצים, באתר Renkaskitchen
* 
* קופאטי, או נקניקייה גאורגית עם גרגרי רימונים, באתר Theflyingpork

## הערות שוליים

קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:המטבח הגאורגי
סלמאן מולא

**סלמאן מולא** (בערבית: **سلمان ملا**; נולד ב-7 באוקטובר 1967) הוא ראש המועצה המקומית ירכא.

## ביוגרפיה
נולד וגדל בירכא. למד בבית ספר יסודי "אל אמאל" ובתיכון "אחווה" ירכא.

בשנת 1985 התגייס לצה"ל לגדוד חי"ר 299 ושירת כחובש קרבי. לאחר מכן יצא לקורס קצינים עבר למערך הלוגיסטיקה ושימש במגוון תפקידים: קצין לוגיסטיקה בחטיבה המערבית. קצין לוגיסטיקה בחטיבת הערבה. קצין אספקה באוגדת עזה. קצין אספקה באוגדת מילואים. השתחרר מצה"ל בדרגת סגן-אלוף בשנת 2012.

בשנת 1998 למד לתואר ראשון בהמזרח התיכון ולימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה.

בשנת 2007 למד לתואר שני לביטחון לאומי ומינהל ציבורי באוניברסיטת חיפה.

בשנת 2012 למד לימודי תעודת הוראה במכללת אורנים. ולימודי תעודה לנוער בסיכון במכללה האקדמית גליל מערבי.

בשנת 2019 עבר קורס למנהלים במכון אבני ראשה.

בשנים 2013–2019 היה מורה לאזרחות, רכז משמעת וביטחון ורכז אגף שחר בית ספרי. בבית ספר "אחווה" ירכא.

בשנים 2020–2024 שימש מנהל בית ספר "אחווה" ירכא.

בבחירות ב-2024 התמודד לראשות המועצה מול אנואר סלאמה וחמוד מוח'לס וניצח עם 63.8% מהקולות.

הוא נשוי לענת ואב לשבעה. מתגורר בירכא.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* סלמאן מולא, באתר מועצה מקומית ירכא

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי מועצות מקומיות בישראל
קטגוריה:פוליטיקאים דרוזים ישראלים
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:מנהלי בתי ספר ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
קטגוריה:ראשי מועצת ירכא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
Ladaniva (אלבום)

***Ladaniva*** (בעברית: **לאדאניבה**) הוא אלבום הבכורה של הצמד המוזיקלי הצרפתי-ארמני לאדאניבה. את האלבום הוציאה ב-29 בספטמבר 2023 לאור חברות התקליטים ג'יגולי מיוזיק ו-PIAS רקורדס. הוא כולל 11 רצועות, כולן מושרות בארמנית ובצרפתית, ואורכו עומד על 37 דקות ו-45 שניות.

מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים: "Shakar", "Wayo waya", "Je voulais", "Je t'aime tellement" ו-"Jako". האחרון מביניהם נבחר לייצג את  באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה. בערב הגמר הוא הגיע למקום השמיני עם השמיני עם 183 נקודות.

בקדמת העטיפה מופיעה הזמרת, מחייכת חיוך רחב ובעלת הבעה שמחה ומלאת חיים. היא חובשת כיסוי ראש בצבעים חמים ומגוונים, ועונדת שרשרת צוואר גדולה ועגילים ארמנים מסורתיים. היא לובשת חולצה בצבע סגול עם ז'קט או צעיף פתוח בצבע כתום המונח על כתפיה. ברקע ניתן לראות את הצלע הגברית בצמד, יושבת על רקע נוף טבעי הכולל הרים ואדמה חשופה. השמיים בתמונה צבועים בגוונים של כחול וכתום במטרה לדמות שקיעה או זריחה.

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים
* 	
## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2023
קטגוריה:אלבומי לאדאניבה
Ladaniva (Postcards)

***Ladaniva (Postcards)*** (בעברית: **לאדאניבה**) הוא אלבום האולפן השני של הצמד המוזיקלי הצרפתי-ארמני לאדאניבה. את האלבום הוציאה ב-14 במאי 2024 לאור חברות התקליטים ג'יגולי מיוזיק ו-PIAS רקורדס. הוא כולל 17 רצועות, כולן מושרות בארמנית ובצרפתית, ואורכו עומד על 61 דקות ו-36 שניות.

זהו אלבום המשך ל-*[[Ladaniva (אלבום)|Ladaniva]]*. יצאו מתוכו שני סינגלים מסחריים: "Here's to You Ararat" ו-"Saraiman".

בעטיפה רואים את שני חברי הצמד המוזיקלי לאדאניבה. הם מצולמים לצד מכונית ישנה, כנראה מדגם לאדה, הניצבת בשטח פתוח ומדברי עם נוף הררי ברקע. הזמרת עומדת לצדה של המכונית, לובשת שמלה קצרה בצבע אדום ונעלי ספורט, עם יד אחת שנשענת על גג המכונית. הבעת פניה נראית רצינית וממוקדת. חבר הצמד השני יושב בתוך המכונית, לבוש בחולצה קצרה בצבע כחול, מכנסיים קצרים וכובע מצחייה. הוא יושב ברגליים יחפות, ונראה רגוע ונינוח. המכונית עצמה ישנה ומתפוררת, עם דלת צד אחת פתוחה לרווחה וחלון אחורי שבור או חסר. השטח סביבם פתוח ורחב ידיים, עם הרים ירוקים באופק ושמיים כחולים מעל.

## רשימת רצועות

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי לאדאניבה
דיוויזיית המילואים ה-80 (האימפריה הגרמנית)

**דיוויזיית המילואים ה-80** (בגרמנית: **80. Reserve-Division**) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה בסוף דצמבר 1914 ואורגנה במהלך החודש הבא, כשהיא הגיעה לקו בתחילת פברואר 1915. היא הייתה חלק מהגל הגדול השני של דיוויזיות חדשות שהוקמו בתחילת מלחמת העולם הראשונה, דיוויזיות המילואים ה-75 עד ה-82.  הדיוויזיה הייתה בתחילה חלק מקורפוס המילואים ה-40. הדיוויזיה כללה את רגימנט המילואים ה-264 מתורינגיה, שתואר כרגימנט סקסוניה-אלטנבורג, רגימנט המילואים ה-265 מהדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין ורגימנט המילואים ה-266 אשר הוקם גם בדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין, אך על פי הדיווחים כללה מגויסים ממקלנבורג-שטרליץ, פומרניה ואזורים אחרים. רגימנט הרגלים ה-34, שהחליף את ה-265 ב-1915, היה מפרוסיה המערבית.

דיוויזיית המילואים ה-80 לחמה בתחילה בחזית המזרחית, ונלחמה לראשונה בקרב השני על האגמים המזוריים. ב-1915 היא נלחמה במצור על קובנה ובקרבות ניימן ווילנה. מאוקטובר 1915 עד דצמבר 1916 פעלה הדיוויזיה בלוחמת חפירות, ונלחמה בקרבות לאורך אגם נרץ', ולאחר מכן הועברה לחזית המערבית. היא הייתה בעתודה ולאחר מכן פעלה בלוחמת חפירות בפלנדריה ובארטואה עד אפריל 1917, אז נלחמה בקרב אראס. מאוחר יותר ב-1917, היא נלחמה בקרב פשנדל והתנגדה למתקפה הצרפתית בוורדן. הדיוויזיה השתתפה במתקפת האביב הגרמנית של 1918, ונלחמה בקרב הראשון על הסום (1918), שנקרא גם הקרב השני על הסום (כדי להבדיל בינו לבין הקרב ב-1916). מאוחר יותר היא התנגדה להתקפות נגד שונות של בעלות הברית, כולל מתקפת אואז-אן ומתקפת מז-ארגון. הדיוויזיה פורקה בשנת 1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה. המודיעין של בעלות הברית דירג את הדיוויזיה כדיוויזיה מדרג שלישי. 

## מפקדים
* גנרל-לויטננט מקס קרל גוטלוב בקמן (20 בדצמבר 1914 – 3 בנובמבר 1915)
* גנרל-מיור אריך פון רדרן (4 בנובמבר 1915 – 12 ביוני 1916)
* גנרל-לויטננט פרידריך קרל אריך גבל (13 ביוני 1916 – 16 במרץ 1917)
* גנרל-מיור תאודור קרל ארנסט קרנר (17 במרץ 1917 – 14 במאי 1918)
* גנרל-מיור פאול יאנקה (15 במאי 1918 – 23 בינואר 1919)

## לקריאה נוספת
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

## הערות שוליים

80
80
נחל עפרן

שמאל|ממוזער|250px|גבים בנחל עפרן
**נחל עַפְרָן** (מערבית: وادي عفران, תעתיק מדויק: ואדי עפראן) הוא נחל אכזב במורדות הדרומיים של רכס חתירה בנגב הצפוני. בנחל ערוץ קניוני תלול ובו מפלים, גבים ומעוק מרשים.
## מסלול הנחל
ראשיתו של נחל עפרן ליד האנדרטה שבראש מעלה אברהם, בפינתו הדרומית-מערבית של המכתש הגדול. מכאן יורד הנחל דרומה בעמק מתון, אך בין קירות זקופים של סלעי גיר מגיל הקנומן. בהמשך מתקרב הנחל אל הכפיפה הגאולוגית החריפה של הרכס לעבר בקעת צין, והוא מעמיק את ערוצו בין מצלעות הסלע המרשימות שבמורדות הרכס.
בערוצו זורם מפל בגובה 6–7 מ', ולאחריו נבלע הנחל במעוק צר ביותר ותלול, שגושי סלע ענקיים תקועים בין קירותיו. בקרקעיתו של המעוק הזה יש מכתשות עמוקות ומדרגות מפל. בדרגשי הסלע שמשני עברי המעוק יש ריכוזים מרשימים של מאובני מגדלונים מצוררים וכהים. קטע המעוק של הנחל מסתיים בתחתית הכפיפה הגדולה בשתי מכתשות גדולות ומפל קטן ביניהן. לאחריו עובר הנחל מתחום הסלע הקשה של מורדות רכס חתירה אל סלעי הקירטון הרכים של בקעת צין. בבקעת צין עובר הנחל ממערב לגבעת מדור, באפיק שטוח ורחב, עד נקודת חיבורו אל נחל מדור, שאף הוא יורד מקמר חתירה לבקעת צין, כ-2 ק"מ מצפון לגשר הרכבת הגדול בנחל צין.

שביל הטיול המסומן העובר בנחל עפרן נקבע כחלק משביל ישראל. השביל תלול, עובר דרך גבי נחל עפרן, ובכמה מקומות הותקנו בו מאחזי יד ומדרגות ברזל.

## לקריאה נוספת
* מסלול נחל מדור וגבי עפרן באתר נאקב
* מקטע 39 בשביל ישראל העובר בנחל מדור מתוך אתר החברה להגנת הטבע

## הערות שוליים

עפרן
קטגוריה:שביל ישראל
גורי שנקה

**גורי שנקה** (בנורווגית: **Guri Schanke**; נולדה ב-1961) היא זמרת ושחקנית נורווגית.

## קריירה
שנקה ביצעה את הופעת הבכורה שלה כשחקנית בתיאטרון באוסלו, היא השתתפה במספר מחזות זמר, בהם "אנני אוקלי אשת לפידות" ו"עלובי החיים". בשנות התשעים החלה להופיע באופרת הסבון "Hotel Cæsar".

היא עסקה רבות בהפקות דיבוב בשפה הנורווגית, בין תפקידיה נמנים פוקהונטס בסרט "פוקהונטס", פרדיטה בסרט "על כלבים וגנבים" של דיסני, דוכסית ב"חתולים בצמרת" וברבי ב"צעצוע של סיפור 2".

היא לקחה חלק בעונה הראשונה  של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" הנורווגית  והגיעה עד למקום השני.

ב-2007 זכתה בתחרות מלודי גרנד פרי עם השיר "Ven a bailar conmigo", בעקבות זאת ייצגה את נורווגיה באירוויזיון 2007 בהלסינקי.

## חיים אישיים
היא הייתה נשואה לקומיקאי איווינד בלאנק.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרות נורווגיות
קטגוריה:מדבבות נורווגיות
קטגוריה:משתתפי מלודי גרנד פרי
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2007
קטגוריה:נציגי נורווגיה באירוויזיון
Ladaniva (מיני-אלבום)

***Ladaniva*** (בעברית: **לאדאניבה**) הוא המיני-אלבום הראשון של הצמד המוזיקלי הצרפתי-ארמני לאדאניבה. את האלבום הוציאה ב-13 ביוני 2020 לאור חברות התקליטים ג'יגולי מיוזיק ו-PIAS רקורדס. הוא כולל ארבע רצועות, כולן מושרות בארמנית, ואורכו עומד על 11 דקות ושנייה אחת.

## רקע
שני המוזיקאים, ז'קלין בגדסריאן ולואי תומאס, שילבו את תרבותם ואת מקורותיהם הארמנים והצרפתיים, והביאו לידי ביטוי את האיכויות הייחודיות של שני העולמות המוזיקליים שלהם ביצירה ביתית. תהליך ההקלטה וההפקה של האלבום התרחש ברובו באולפן ביתי.

## ניתוח מוזיקלי
*Ladaniva* כולל ארבע רצועות. הן משלבות אלמנטים של פולק ארמני מסורתי עם מוטיבים מזעריים של מוזיקה מודרנית, כמו רוק ופופ. מרבית כלי הנגינה היו ארמנים מסורתיים, אך נעשה שימוש בסינתיסייזרים מתקדמים.

## עטיפה
בעטיפה ניתן לראות את חברי הצמד המוזיקלי לאדאניבה בסביבה ביתית ואינטימית. בגדסריאן, הלבושה בחזיית קולר שחורה וחצאית ארוכה צבעונית, עומדת לצדו של תומאס, שיושב ומנגן על גיטרה אקוסטית. הוא לבוש בחולצת טי שירט לבנה ומכנסיים קצרים.

הסביבה נראית כמו חדר עבודה או סטודיו ביתי, מלא בפריטים שונים, כמו בקבוקי זכוכית, כלי חרס, פוסטרים וציורים תלויים על הקירות.

## רשימת רצועות

## הערות שוליים

קטגוריה:מיני-אלבומי בכורה מ-2020
קטגוריה:אלבומי לאדאניבה
Zach Bryan

***Zach Bryan*** הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמר והיוצר האמריקאי זאק בריאן. הוא יצא ב-25 באוגוסט 2023, תחת הוצאת בלטינג ברונקו ווורנר. בהפקה עצמית לחלוטין, הוא כולל הופעות אורח של קייסי מאסגרייבס והלומינירז, בין היתר. בטקס פרסי גראמי ה-66 הפרויקט קיבל שלוש מועמדויות, כולל לאלבום הקאנטרי הטוב ביותר, וזכה בגראמי הראשון שלו לביצוע הקאנטרי הטוב ביותר של צמד/להקה על שיתוף הפעולה "I Remember Everything" עם מאסגרייבס.

מבחינה מסחרית, האלבום הגיע היישר לראש מצעד בילבורד 200 עם שבוע הסטרימינג הגדול ביותר לאלבום רוק, בעוד שהסינגל המוביל שלו "I Remember Everything" הפך לשיר הראשון שהגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100, מצעד שירי הקאנטרי ומצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים בארצות הברית בו-זמנית.

לקידום האלבום, בריאן ייצא לסיבוב הופעות "Quittin Time Tour '24" במהלך שנת 2024. הוא התחיל ב-6 במרץ ביונייטד סנטר בשיקגו, אילינוי, וצפוי להסתיים ב-19 בדצמבר בברקליס סנטר בברוקלין, ניו יורק.

## רקע והרכב
בריאן חשף ש"אין הסבר גדול" או "חידת היגיון" מאחורי אף אחד מהשירים באלבום. במקום זאת, הוא פשוט תיאר אותם כ"שירים ופואמות" שהוא רצה לשתף כי הוא חשב שהם מיוחדים. הוא התייחס לרצועות כ"כבדות" ו"מעוררות תקווה" אבל מה שהכי חשוב לו זה שהן שלו. עם יציאתו, בריאן הודיע שאסור למאזינים להיכנס לאלבום מתוך מחשבה שזה יהיה "בראש המצעדים" או שזו הייתה "הכוונה שלו", אחרת הם "יתאכזבו קשות".

בריאן שיתף לראשונה טיזרים של עשר רצועות ב-25 ביוני 2023 באינסטגרם שלו ורמז על צאת האלבום בקרוב. הוא גם חשף שהאלבום הזה היה בשבילו ושלא אכפת לו אם המאזינים יאהבו אותו. בריאן הכריז על האלבום עם פרטים על העטיפה ורשימת הרצועות ב-9 באוגוסט. הפרויקט מתואר כ"אלמנטים של אינדי רוק ופולק לתוך הטייק הייחודי של [בריאן]" של מוזיקת קאנטרי.

## הופעה מסחרית
האלבום הגיע למקום הראשון בבילבורד 200 עם 200,000 יחידות שקולות לאלבום, השבוע הגדול ביותר לאלבום רוק מזה ארבע שנים והאלבום הראשון של בריאן שהגיע לראש המצעד. הוא גם זכה בשבוע הסטרימינג הגדול ביותר לאלבום רוק בתולדות מצעד הבילבורד. האלבום גם הגיע למקום הראשון בקנדה ובניו זילנד, ולמקום השני באוסטרליה ובאירלנד.

## פרסים ומועמדויות

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

### מצעדים שנתיים

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי קאנטרי
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של בילבורד: אלבומים
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומי כסף בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אלבומי פלטינה בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי פלטינה בקנדה
קטגוריה:אלבומי חברת וורנר רקורדס
Where I've Been, Isn't Where I'm Going

***Where I've Been, Isn't Where I'm Going*** (בעברית: "**איפה שהייתי, זה לא לאן שאני הולך**") הוא אלבום האולפן השלישי ואלבום הבכורה בהפצת חברת תקליטים גדולה של המוזיקאי האמריקאי שאבוזי, שיצא ב-31 במאי 2024, תחת הוצאת אמריקן דוגווד ואמפייר דיסטריביושן. קדם לו הסינגל "A Bar Song (Tipsy)", שהגיע לראש המצעדים בארצות הברית, והוא כולל שיתופי פעולה עם נואה סיירוס, בין היתר. האלבום הגיע למקום החמישי בבילבורד 200.

## הערכה ביקורתית

### רשימות סוף שנה

## הצלחה במצעדים
*Where I've Been, Isn't Where I'm Going* הגיע היישר למקום החמישי במצעד הבילבורד 200 ולמקום השני במצעד אלבומי הקאנטרי בארצות הברית בתאריך ה-15 ביוני 2024, ומכר כ-50,000 יחידות שקולות לאלבום.

## פרסים ומועמדויות

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

### מצעדי סוף שנה

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי חברת אמפייר דיסטריביושן
אלכסנדר ברודסקי

**אלכסנדר ברודסקי**  (ברוסית: **Александр Ильич Бродский**; 19 ביוני 1895 - 21 באוגוסט 1969) היה כימאי יהודי סובייטי - אוקראיני. התמחה בחקר תמיסות ואיזוטופים.

## קורות חיים
אלכסנדר ברודסקי נולד בשנת 1895 ביקטרינוסלב (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום באוקראינה למשפחה יהודית. אביו היה מהנדס כימיה.

בשנת 1913 ברודסקי סיים לימודי בית ספר והחל ללמוד במכון למהנדסי הרים בעיר. במקביל הוא העמיק את התעניינותו בכימיה ושמע הרצאות באוניברסיטה. בשנת הלימודים החמישית ברודסקי עבר להמשך לימודים באוניברסיטת מוסקבה וסיים אותה בשנת 1922 (בגלל אירועי מלחמת האזרחים ברוסיה הלימודים התארכו מעבר לתכנון) תוך התמחות בכימיה פיזיקלית. 

**ברודסקי** חזר לעיר דנייפרופטרובסק (כיום דניפרו) והחל ללמד במוסדות להשכלה גבוהה. בשנת 1926 הוא התמנה לפרופסור. בשנת 1927 הוא התחיל לעבוד במכון לכימיה פיזיקלית שהוקם בעיר. בשנת 1934 ברודסקי קיבל לראשונה בברית המועצות מים כבדים. חומר זה היה חשוב למחקר גרעיני וייצור פצצה גרעינית. בשנת 1939 ברודסקי מונה למנהל מכון המחקר בו עבד.

בשנת 1941, לאחר פלישת נאצים לברית המועצות הועבר המכון בו עבד ברודסקי לאופה. ברודסקי המשיך במחקריו ובשנת 1943 נבחר כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות.

בשנת 1943 ברודסקי עבד למוסקבה והתמנה לפרופסור במכון לטכנולוגיה פלדה וסגסוגות. בשנת 1949 הוא עבר לקייב אליו הוחזר גם המכון בו עבד לפני תחילת המלחמה.

ברודסקי פעל בקייב עד לפטירתו בשנת 1969. הוא נטמן בבית העלמין באיקובה.

למשפחה היה אוסף גדול של יצירות אומנות. אוסף זה נתרם למוזיאונים של קייב.

בנוסף למחקרים ברודסקי כתב מספר ספרים בנושא התמחותו. ספר לימוד לאוניברסיטאות "כימיה פיזיקלית" יצא לאור ב 13 מהדורות.

על תרומתו לקידום המדע לברודסקי הוענק תואר גיבור העמל הסוציאליסטי (1969), עיטור לנין (1953 ו-1969), עיטור הדגל האדום של העמל (1945) ופרס ברית המועצות (1946). הוא קיבל פרסים ועיטורים נוספים.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה 

קטגוריה:כימאים יהודים אוקראינים
קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:יהודים מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין באיקובה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1895
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1969
איסאק ברוק

**איסאק ברוק**  (ברוסית: **Исаак Семёнович Брук**; 8 בנובמבר 1902 - 6 באוקטובר 1974) היה מהנדס יהודי סובייטי. בראשותו נבנו מחשבים שהחלו לפעול בשנת 1951.

## קורות חיים
איסאק ברוק נולד בשנת 1902 במינסק (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בבלארוס למשפחה יהודית. אביו עבד בבית החרושת לייצור סיגריות.

לאחר סיום בית ספר ברוק החל ללמוד הנדסת חשמל ב. הוא סיים את הלימודים בשנת 1926 והחל לעבוד בתחום החשמל במוסקבה. בספטמבר 1930 הוא עבר לחרקיב ועבד במפעל ייצור מכונות חשמל. הוא היה אחראי על ביצוע חישובים הנדרשים לתכנון מכונות חשמל חדשות.

בשנת 1934 ברוק חזר למוסקבה ובשת 1935 התחיל לעבוד במכון לאנרגיה בראשות גלב קרז'יז'אנובסקי. בעבודה במכון הוא עשה חישובי יציבות של מערכות חשמל. הוא עשה עבודת תואר שלישי ופוסט-דוקטורט (1937) בנושא. לצורך ביצוע חישובים נדרשים ברוק בנה מחשבים אנלוגיים. על הישגיו בתחום בשנת 1939 ברוק נבחר לחבר בהתכתבות באקדמיה למדעים של ברית המועצות.

בתקופת מלחמת העולם השנייה ברוק פיתח מערכת בקרת ירי למטוסי קרב.

בשנת 1948 לברית המועצות הגיעו ידיעות על בניית מחשב בארצות הברית. ברוק הקים צוות שהחל לפעול בתחום ובשנת 1951 המחשב הראשון החל לפעול. בהמשך הצוות בנה מחשבים נוספים. ברוק הועמד בראש המעבדה שהייתה אחראית לתחום והחל משנת 1958 היה מנהל מכון למחשבים שפיתח מחשבים שפעלו בזמן אמת.

ברוק כתב מספר ספרים בנושא התמחותו ובבעלותו היו 30 פטנטים.

לברוק הוענקו מספר עיטורים של ברית המועצות.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה 

קטגוריה:מהנדסים יהודים רוסים
קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:ממציאים יהודים רוסים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1902
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1974
דיוויזיית המילואים ה-48 (האימפריה הגרמנית)

**דיוויזיית המילואים ה-48** (בגרמנית: **48. Reserve-Division**) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1914 ואורגנה במהלך החודש הבא, והגיעה לקו באוקטובר. היא הייתה חלק מהגל הראשון של דיוויזיות חדשות שהוקמו בתחילת מלחמת העולם הראשונה, דיוויזיות המילואים ה-43 עד ה-54. הדיוויזיה הייתה חלק מקורפוס המילואים ה-24.

דיוויזיית המילואים ה-48 הייתה מעורבת יחסית, אך הגיעה בעיקר מהמחוזות הצבאיים ה-11 וה-18. רגימנטים המילואים ה-221 וה-222 הוקמו בדוכסות הגדולה של הסן. רגימנט המילואים ה-223 גויס במחוז הפרוסי הסן-נסאו, עם גדוד אחד בשניהם משטחי נסיכות הבוחר מהסן לשעבר, דוכסות נסאו והעיר פרנקפורט אם מיין. רגיינט המילואים ה-224 היה ממדינות תורינגיה ומהמחוז הפרוסי סקסוניה. לאחר שרגימנט המילואים ה-224 הועבר לדיוויזיית הרגלים ה-215, דיוויזיית המילואים ה-48 הפכה ליחידה הסיאנית אפילו יותר.

דיוויזיית המילואים ה-48 לחמה תחילה בחזית המערבית, ונכנסה לקו באוקטובר בין המז למוזל. לאחר מכן היא עברה לאזור פלנדריה וארטואה בהתקדמות צפונה הידועה בשם המרוץ אל הים. היא נלחמה בליל בסוף אוקטובר ובאיפר עד נובמבר. בסוף נובמבר הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית. היא נלחמה במספר קרבות, כולל קרב לודז' בחורף 1914, ולאחר מכן השתתפה במרדף אחר הרוסים מקרפטיה ומגליציה האוסטרית, לאחר מתקפת גורליצה-טרנוב. הדיוויזיה נותרה בלוחמת חפירות ובקרבות שונים בחזית המזרחית לאחר מכן, והתמודדה עם חלק ממתקפת ברוסילוב ב-1916. מאוקטובר 1916 עד אפריל 1917 צורפה הדיוויזיה לארמייה האוסטרו-הונגרית השלישית, ולאחר מכן צורפה לארמייה האוסטרו-הונגרית השנייה. במאי 1917 חזרה הדיוויזיה לחזית המערבית, והחזיקה את הקו ליד ורדן, מול המתקפה הצרפתית שם באוגוסט וספטמבר. הדיוויזיה הייתה בתעלות בלורן מסוף ספטמבר עד תחילת דצמבר 1917, ולאחר מכן באלזס עילית עד אמצע פברואר 1918. לאחר מכן היא נכנסה לעתודת הצבא עד אפריל, אז נכנסה לקו באזורי פלנדריה וארטואה. היא נשארה בלחימה בחלק הצפוני של החזית המערבית עד תום המלחמה. הדיוויזיה פורקה ב-1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה.

ב-1917 דירג המודיעין של בעלות הברית את הדיוויזיה כדיוויזיה בינונית. בשנת 1918 היא דורגה כדיוויזיה מדרג שני. 

## מפקדים
* גנרל-לויטננט פרדיננד פון האן (25 באוגוסט 1914 עד 7 ביוני 1915)
* גנרל-לויטננט הרמן פון אופלן-ברוניקובסקי (8 ביוני 1915 עד 25 במאי 1917)
* גנרל-מיור קונרד פון היפל (26 במאי 1917 עד 9 בפברואר 1919)

## לקריאה נוספת
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

## הערות שוליים

48
48
ג'וליאן דה לה סל

**ג'וליאן דה לה סל** (באנגלית: **Julian de la Celle;** נולד ב-10 ביוני 1996) הוא שחקן אמריקאי.

## ביוגרפיה
ג'וליאן דה לה סל נולד ב-10 ביוני 1996 בלוס אנג'לס, קליפורניה. הוא למד בתיכון Ramon Cortines VAPA בלוס אנג'לס.

## קריירה
הוא עשה את הופעת הבכורה שלו במשחק ב-2008 בסרט הקצר "היתום". באותה שנה לוהק לשחק בתפקיד דניאל מיד ג'וניור בסדרת הטלוויזיה "בטי המכוערת". מאוחר יותר הוא שיחק בסדרות טלוויזיה רבות, בהן "גיבורים", "משפחת פוסטר", "המדריך לרוצח" ו"קולוני".

בשנת 2019 שיחק בסרט "Ice Cream in the Cupboard".

בשנת 2020 שיחק בסרט "M.O.M. Mothers of Monsters". 

## פילמוגרפיה נבחרת

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1996
הפיתוי (סרט, 2017)

**הפיתוי** (באנגלית: **The Beguiled**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2017 בכתיבה, הפקה ובימויו של סופיה קופולה, עם קולין פארל, ניקול קידמן וקירסטן דנסט בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן The Beguiled של תומאס קאלינן  משנת 1966.

גרסה קודמת לספר הופקה ב-1971 בבימויו של דון סיגל בכיכובם של קלינט איסטווד וג'רלדין פייג'.

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן בו זכתה קופולה בפרס הבמאית הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס דקל הזהב.

העלילה מתרחשת במלחמת האזרחים של ארצות הברית והיא אודות חייל פצוע מצבא האיחוד מקבל טיפול בבית ספר מבודד לנשים אך יצר הפיתוי ותשוקות המין מביא לסיום טרגי.

## תקציר העלילה
וירג'יניה 1864, מרתה פרנסוורת' (ניקול קידמן) מנהלת בית ספר מבודד לבנות. העבדים ורוב התלמידות עזבו והיא נשארה עם המורה אדווינה מורו (קירסטן דנסט) וחמש תלמידות בגילאים שונים.

יום אחד מגלה התלמידה איימי (אונה לורנס) חייל פצוע ברגלו שמבקש ממנה עזרה. הוא מגלה לה שהוא קורפורל בצבא האיחוד בשם ג'ון מק'ברני (קולין פארל) וכי ערק מיחידתו לאחר שנפצע. איימי מחליטה לעזור לו ותומכת בו עד הגיעם לבית הספר שם מחליטה מרתה לטפל בו ולאחר שיבריא, להסגיר אותו לצבא הקונפדרציה.

מרתה ואדווינה מטפלות בג'ון והוא מתאושש, מתחיל ללכת ועוזר לנשים בגינה הירקות.

אדווינה מתקרבת ארליו והם מתנשקים בסתר. גם התלמידה הבוגרת אלישיה (אל פנינג) מתאהבת בו. אדווינה מתכוננת להגיע לחדרו בלילה אך מוצאת אותו במיטה עם אלישיה. הוא קם ומנסה להסביר אך היא הודפת אותו והוא נופל במדרגות ורגלו הפצועה נשברת.

מרתה מחליטה כי יש צורך לקטוע את רגלו בגלל נמק. לאחר הקטיעה הוא נעשה אלים. מרתה מחליטה להסגירו ושולחת את איימי לתלות בד כחול על השער, סימן לחיילי הדרום שיש שבוי צפוני במקום. ג'ון תופס את איימי ומאיים עליה אך מרתה מרגיעה אותו ומחליטה לחסלו על ידי פטריות רעל.

אדווינה מקיימת אתו יחסים אינטימיים והוא מוזמן לסעודה עם כולם, שם מגישים לו את פטריות הרעל והוא צונח ומת.

הן עוטפות אותו, מביאות את הגופה לשער, תולות בד כחול ומצפות לחיילים שייקחו את הגופה.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים
* 

*קדימון לפיתויו 2017, באתר יוטיוב
*קטע הקבלה של מק'ברי על ידי הנשים, באתר יוטיוב
*הסבר מקוצר על הסרט, באתר יוטיוב
*מאחורי הקלעים של הפיתוי 2017, באתר יוטיוב

קטגוריה:סרטי 2017
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי סופיה קופולה

קטגוריה:סרטי מלחמת האזרחים האמריקנית
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
קטגוריה:סרטי דרמה היסטורית
קטגוריה:סרטים על קטועי גפיים
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
קטגוריה:סרטי דרמה היסטורית אמריקאיים
וניאמין וייץ

**וניאמין וייץ**  (ברוסית: **Вениамин Исаакович Вейц**; 4 בינואר 1905 - 27 בינואר 1961) היה מדען סובייטי ממוצא יהודי. הוא היה מומחה בסטטיסטיקה ומשק החשמל.
## קורות חיים
וניאמין וייץ נולד בשנת 1905 בצ'צ'רסק (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בבלארוס) למשפחה יהודית. 

לאחר סיום בית ספר החל וייץ ללמוד סטטיסטיקה באוניברסיטת מוסקבה אותה סיים בשנת 1924 במקביל הוא למד הנדסת חשמל ב וקיבל תואר בשנת 1925.

לאחר סיום הלימודים החל וייץ ללמד במוסדות להשכלה גבוהה. בשנת 1930 הוא התמנה לפרופסור במכון האנרגטי של מוסקבה. בשנת 1932 הוא התקבל כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות.

וייץ היה בין המייסדים של מכון לאנרגיה בראשות גלב קרז'יז'אנובסקי.

בשנת 1927 הוא היה נציג של ברית המועצות בוועידה לסטטיסטיקה כלכלית בז'נבה.

בתקופת מלחמת העולם השנייה כאשר מפעלים רבים הועברו מחלק המזרחי של ברית המועצות לאזור הרי אורל פעל וייץ להתאמת מערכת החשמל לצרכים שגדלו באופן משמעותי תוך זמן קצר. על הצלחת הפרויקט הוא קיבל פרס ברית המועצות בשנת 1942 ועיטור הדגל האדום של העמל בשנת 1945.

בשנים 1944-1959 היה וייץ ראש קתדרה במכון הנדסי-כלכלי במוסקבה.

בשנת 1947 היה וייץ נציג ברית המועצות בוועידה בנושא אנרגיה.

בשנת 1956 פרסם וייץ ביחד עם קרז'יז'אנובסקי ספר על עקרונות בניית מערכת החשמל הארצית בברית המועצות.

וייץ נפטר בשנת 1961 במוסקבה ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'י.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה 

קטגוריה:מהנדסים יהודים
קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1905
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1961
דיוויזיית המילואים ה-49 (האימפריה הגרמנית)

**דיוויזיית המילואים ה-49** (בגרמנית: **49. Reserve-Division**) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1914 ואורגנה במהלך החודש הבא, והגיעה לקו באמצע אוקטובר. היא הייתה חלק מהגל הראשון של דיוויזיות חדשות שהוקמו בתחילת מלחמת העולם הראשונה, דיוויזיות המילואים ה-43 עד ה-54. הדיוויזיה הייתה בתחילה חלק מקורפוס המילואים ה-25. הדיוויזיה גויסה בתחילה באזור הצבאי החמישי, שכלל את פרובינציית פוזן וחלק גדול משלזיה התחתונה בפרובינציית שלזיה, ולאחר מכן קיבלה תגבורות מהמחוז הצבאי הרביעי, שכלל את פרובינציית סקסוניה, דוכסות אנהלט וכמה ממדינות תורינגיה.
ממוזער| רגימנט המילואים ה-226, 12.11.1914
דיוויזיית המילואים ה-49 לחמה בתחילה בחזית המזרחית, ונכנסה לקו באמצע אוקטובר. היא נלחמה בקרב לודז' בנובמבר-דצמבר 1914 ולאחר מכן בילתה את רוב התקופה עד אמצע 1915 בלחימה לאורך נהרות ראוקה ובזורה. ביולי ובאוגוסט 1915 היא נלחמה בקרב על ורשה ולאחר מכן השתתפה בקרבות ההמשך כאשר הכוחות הגרמניים הדפו את הרוסים בחזרה לקו לאורך הנהרות שחרה וסרבץ'. הדיוויזיה נשארה על קו שחרה/סרבץ' עד אוגוסט 1916. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה באזורים שונים של הקו, כולל בקרפטים, עד ינואר 1917, אז הועברה לחזית המערבית. בשנת 1917, היא נלחמה בקרב אראס, קרב פשנדל, וקרב קמברה. היא נשארה בקו באזור פלנדריה עד סוף המלחמה. הדיוויזיה פורקה בשנת 1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה.

ב-1917, המודיעין של בעלות הברית העריך את הדיוויזיה כדיוויזיה טובה. בשנת 1918 היא דורגה כדיוויזיה מדרג שני. 

## מפקדים

## לקריאה נוספת
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

## הערות שוליים

49
49