וליוס פטרקולוס

[ממוזער|עמוד שער מאויר של [דפוס ראשון|מהדורת הדפוס הראשונה משנת 1520, בעריכת ביאטוס רנאנוס .]]
**מרקוס וליוס פטרקולוס** (בלטינית: *Marcus Velleius Paterculus*; 19 לפנה"ס לערך – 31 לספירה לערך) היה היסטוריון, חייל וסנאטור רומאי. הוא כתב חיבור היסטורי על תולדות רומא, בסגנון רטורי ביותר, שכיסה את התקופה שמסוף מלחמת טרויה ועד שנת 30 לספירה, אך הוא מועיל ביותר לתקופה שבין מותו של יוליוס קיסר בשנת 44 לפנה"ס למותו של אוגוסטוס בשנת 14 לספירה.

## ביוגרפיה
מעט פרטים על חייו של וליוס ידועים בוודאות; אפילו השם הפרטי הרומי  שלו אינו ודאי. פריסקיאנוס , הסופר העתיק היחיד שהזכיר אותו, מכנה אותו "מרקוס", אך עמוד השער של מהדורת הדפוס הראשונה משנת 1520, מכנה אותו "פובליוס" (*Publius*), כנראה עקב בלבול עם אדם בשם פובליוס וליוס הנזכר אצל ההיסטוריון טקיטוס. אותו הכרך מכנה אותו במקום אחר "גאיוס" (*Gaius*). כמה סופרים מודרניים משתמשים בשם האחרון, המבוסס על כתובת שנמצאה על אבן דרך באל חרוש  באלג'יריה, שהייתה בעבר חלק מהפרובינקיה הרומית נומידיה; אך הכתובת מזהה את גאיוס וליוס פטרקולוס כלגאטוס אוגוסטי , משרה שלא ידוע שההיסטוריון כיהן בה, ומאמינים שהיא מתוארכת לתקופת שלטונם של הקיסרים קלאודיוס או נירון, שבהן סבורים שהוא היה כבר מת. גאיוס וליוס פטרקולוס המדובר עשוי להיות אותו אדם שהיה קונסול בשנת 60 לספירה, ולוקיוס וליוס פטרקולוס היה קונסול בשנה שלאחר מכן; אך לא ברור כיצד היה להם קשר משפחתי להיסטוריון.

שאר המידע אודות וליוס מגיע מתיאורו הקצר שלו עצמו על חייו, הכלול בהיסטוריה שלו. הוא נולד למשפחת אצולה קמפנית בסביבות שנת 19 לפנה"ס, אם כי מקום לידתו אינו ידוע. הוא היה נכד נינו של מינאטוס מאגיוס (*Minatus Magius*) מאייקולאנום  שבסאמניום, שקיבל את האזרחות הרומית עבור פעולותיו במהלך מלחמת בעלות הברית. כמה מאבותיו בדורות הבאים החזיקו בתפקידי מגיסטראטים או פיקודים צבאיים חשובים, ובהם דודו, קפיטו (*Capito*), שהיה חבר בסנאט הרומי.

כבחור צעיר, שירת וליוס כטריבון צבאי בפרובינקיות המזרחיות של רומא. בשנת 2 לספירה, הוא היה עם צבאו של גאיוס קיסר, והיה עד באופן אישי לפגישה בין המצביא הצעיר לפראטס החמישי  מלך פרתיה על גדות נהר הפרת. שנתיים לאחר מכן, וליוס היה פרפקט פרשים תחת פיקודו של טיבריוס בגרמאניה, לאחר שכבר מילא את תפקיד ה-*praefectus castrorum* . הוא המשיך כחבר בכיר במטה של טיבריוס עד שובו של הקיסר העתידי לרומא בשנת 12 לספירה. בזמן ששירת תחת טיבריוס, נבחר וליוס גם לקוואיסטור, שלב חשוב במסלול המשרות, ומילא תפקיד זה בשנת 7 לספירה.

לפני מותו בשנת 14 לספירה, ייעד הקיסר אוגוסטוס את וליוס ואת אחיו, מאגיוס קלר, למשרת הפראיטור. הקיסר מת לפני שניתן היה לקיים את ה-*comitia*, ולכן שני האחים נבחרו רשמית תחת טיבריוס, וכיהנו במשרה בשנת 15 לספירה. מעט פרטים נוספים ידועים על חייו של וליוס; הוא הקדיש את חיבורו ההיסטורי למרקוס ויניקיוס , ומתוך תיאורו את האירועים במהלך הקונסולאט של זה בשנת 30 לספירה, וליוס בוודאי היה עדיין חי באותה שנה. אך וליוס היה בין ידידיו של סיאנוס, אותו הוא משבח בכתביו, ומכיוון שאין ראיות לכך שההיסטוריון חי זמן רב לאחר נפילתו של חברו, נראה סביר שגורלו היה זהה.

## חיבורו "תולדות רומא"
הכותרת המקורית של חיבורו של וליוס, "תולדות רומא", אינה ודאית. במהדורה המודפסת הראשונה מכונה החיבור בעמוד השער קורא לה "*P. Vellei Paterculi Historiae Romanae duo volumina ad M. Vinicium cos"* ("שני כרכי ההיסטוריה הרומית של פובליוס וליוס פטרקולוס לקונסול מרקוס ויניקיוס"), אך נראה שכותרת זו הוקצתה על ידי מעתיק, או על ידי אחד המדקדקים. החיבור מכונה לעיתים קרובות "קיצור ההיסטוריה הרומית", שגם שימש ככותרת, וכך גם הכותרת המקוצרת יותר *Historiae Romanae* ("היסטוריה רומית"), או פשוט *Historiae* ("היסטוריה").

החיבור מורכב משני ספרים, וככל הנראה נתפס כהיסטוריה אוניברסלית . הספר הראשון מכסה את התקופה שבין סוף מלחמת טרויה לחורבן קרתגו בסוף המלחמה הפונית השלישית, בשנת 146 לפנה"ס. בכרך זה חסרים כמה חלקים, כולל ההתחלה, וקטע לאחר הפרק השמיני, העוסק בייסוד רומא. הספר השני, הממשיך את ההיסטוריה מתקופת הגראקכים  ועד לקונסולאט של מרקוס ויניקיוס בשנת 30 לספירה, נותר שלם. הוא מועיל במיוחד כתיאור האירועים הרציף היחיד של תקופה זו; החלקים בהיסטוריה של ליוויוס העוסקים ברפובליקה המאוחרת אבדו, וידועים רק מתמצית קצרה, בעוד שהיסטוריונים אחרים כיסו רק חלקים מתקופה זו. התקופה שממותו של יוליוס קיסר בשנת 44 לפנה"ס ועד מותו של אוגוסטוס בשנת 14 לספירה מפורטת במיוחד.

נושאי כתיבתו של וליוס מורכבים בעיקר מאירועים היסטוריים בולטים ותיאורי דמויות, תוך השמטת פרטים פחות בולטים, אם כי חשובים באותה מידה.
הוא מתבסס על כתביהם ההיסטוריים של קאטו הזקן, קווינטוס הורטנסיוס , פומפיוס טרוגוס, קורנליוס נפוס וליוויוס, שרובם אבדו. הוא מקדיש גם תשומת לב מסוימת לספרות היוונית והרומית, ומתעד פרטים ייחודיים על לוקיוס אפרניוס  ולוקיוס פומפוניוס , אך באופן מוזר הוא משמיט כל אזכור של דמויות ספרותיות חשובות כמו פלאוטוס, הורטיוס ופרופרטיוס. לדברי וליוס, שיא השלמות בכל תחום ספרותי מושג במהירות על ידי הראשונים. עם זאת, זו לא הייתה תובנה מקורית שלו, אלא השקפה סטנדרטית של זמנו.

## סגנון
סגנונו של וליוס מאופיין ברטוריקה ראוותנית, הגזמה וצורות דיבור מוגזמות שהיו אופייניות ללטינית של תקופת הכסף. הערכות מודרניות של גישתו ותוצאותיה מגוונות במידה ניכרת. במילון הביוגרפיה והמיתולוגיה היוונית והרומית , כותב ויליאם סמית':
וליוס גילה מיומנות ושיקול דעת רבים, ואימץ את התוכנית היחידה שבאמצעותה ניתן להפוך קיצור היסטורי למעניין או מלמד. הוא אינו מנסה לתת תיאור רציף של כל אירועי ההיסטוריה; הוא משמיט לחלוטין מספר עצום של עובדות, ונאחז רק במעט מהאירועים הבולטים יותר, אותם הוא מתאר באריכות מספקת כדי להשאירם רשום בזיכרונם של שומעיו. הוא גם מפגין טקט רב באופן שבו הוא עובר מנושא אחד למשנהו; הרהוריו מרשימים וקולעים; וסגנונו, שהוא חיקוי קרוב של סאלוסטיוס, מאופיין בבהירות, תמציתיות ואנרגיה, אך בו זמנית מפגין כמה מפגמי סופרי תקופתו בחיבה לביטויים מוזרים ומופרכים. כהיסטוריון, וליוס זכאי למעמד לא מבוטל; בסיפור שלו הוא מפגין אובייקטיביות ואהבת אמת, ובהערכתו את דמויותיהם של השחקנים המובילים בהיסטוריה הרומית הוא בדרך כלל מפגין גם הבחנה וגם שיקול דעת.
נקודת מבט ביקורתית יותר מופיעה במהדורת 1911 של האנציקלופדיה בריטניקה:
המחבר הוא איש חצר יהיר ורדוד, וחסר תובנה היסטורית אמיתית, אם כי בדרך כלל אמין בדבריו על עובדות בודדות. ניתן לראות בו יותר ככותב אנלים של החצר מאשר כהיסטוריון. ידיעותיו שטחיות, שגיאותיו רבות, הכרונולוגיה שלו אינה עקבית. הוא עמל על ציור דיוקנאות, אך דיוקנאותיו הם מריחות... החזרות, העודפים ורשלנות הביטוי המעוותים את החיבור עשויים להיות נובעים בחלקם מהחיפזון שבו (כפי שהמחבר מזכיר לנו לעיתים קרובות) הוא נכתב. פגמי סגנון מסוימים, ובמיוחד המבנה המגושם והמורכב של משפטיו, עשויים להיות מיוחסים אולי להכשרה ספרותית בלתי מספקת. הרטוריקה המנופחת, המאמץ שלאחר מכן באמצעות הפרזה, אנטיתזה ומימרה, מסמנים את הטעם המנוון של תקופת הכסף, שפטרקולוס הוא הדוגמה המוקדמת ביותר לו.
בהקדמתו לווליוס פטרקולוס, פרדריק וו. שיפלי (Frederick W. Shipley) נוקט בגישה אמצעית:
קיצור של היסטוריה רומית, שנערך בחיפזון על ידי קצין צבא... קשה לצפות שיגיע לרמה של היסטוריה גדולה או ספרות גדולה. ובכל זאת, אם מתייחסים אליו כפי שהוא, סקירה מהירה של כעשר מאות שנים של היסטוריה, למרות פגמיו הרבים... הוא המוצלח והקריא ביותר מבין כל קיצורי ההיסטוריה הרומית שהגיעו אלינו. קיצורים הם בדרך כלל לא יותר משלדים; אך וליוס הצליח, למרות היקף חיבורו הקצר, להלביש את העצמות החשופות בבשר אמיתי, ולהעניק לקיצור שלו יותר מצל קל של חיוניות, הודות להתעניינותו הנלהבת בצד האנושי של הדמויות הגדולות בהיסטוריה... [יש לו] הישגים מסוימים משלו בטיפול בנושאים מיוחדים, במיוחד הפרקים על היסטוריה ספרותית, שבהם למחבר יש עניין אמיתי, אם כי לא ביקורתי במיוחד, הפרקים על המושבות הרומיות, ואלה על ההיסטוריה של ארגון הפרובינקיות הרומיות, ובכמה מהדיוקנאות של הדמויות הגדולות בהיסטוריה הרומית.

## מורשת
חיבורו של וליוס לא נועד להיות מחקר היסטוריה מקיף וקפדני. המחבר הודה בכך, והביע את רצונו לכתוב חיבור מפורט יותר, שלטענתו ייתן תיאור מלא יותר של מלחמת האזרחים הרומית והמסעות של פטרונו, טיבריוס, אך אין סיבה להאמין שהוא אי פעם עשה זאת. נראה כי ההיסטוריה שלו לא הייתה ידועה באופן נרחב בעת העתיקה. על פי הסכוליאסט, הוא נקרא על ידי לוקאנוס; נראה כי הכרוניקה של סולפיקיוס סוורוס עוצבה על פי ההיסטוריה של וליוס; והוא מוזכר על ידי פריסקיאנוס, אך נראה שזו מידת השפעתו לפני גילוי כתב יד פגום קשות במנזר מורבאך באלזס בשנת 1515. אף על פי שכתב היד היה מושחת ואבד מאז, הוא היווה את הבסיס לדפוס הראשון שפורסם על ידי ביאטוס רנאנוס  בשנת 1520, ולעותק מאוחר יותר שנרכש על ידי אורלי .

## לקריאה נוספת
* A. J. Woodman, *Velleius Paterculus: The Caesarian and Augustan Narrative (2.41-93)* (1983 Cambridge U.P.; repr. 2004 paperback) = Cambridge Classical texts and commentaries 25.
* A. J. Woodman, *Velleius Paterculus: The Tiberian Narrative* (1977 Cambridge U.P.; repr. 2004 paperback) = Cambridge Classical texts and commentaries 19.
* Velleius Paterculus, *Compendium of Roman History*, trans. F. W. Shipley; Loeb Classical Library 152 (Harvard University Press, 1924

## קישורים חיצוניים

* Velleius Paterculus, Marcus, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, בויקיטקסט
* Velleius Paterculus, באתר Livius.org
* Velleius Paterculus: The Roman History (מקור בלטינית, תרגום לאנגלית)
* ספרים ברשת מאת וליוס פטרקולוס

## הערות שוליים

קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:היסטוריונים של העת העתיקה
קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:מחברים כותבי לטינית
קטגוריה:ילידי המאה ה-1 לפנה"ס
קטגוריה:נפטרים במאה ה-1