open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ספריית וסקונסלוס

ממוזער|הכניסה לספריית וסקונסלוס
[ממוזער|שלד מעצמות לוויתן צבועות, יצירתו של האמן [גבריאל אורוסקו]]
ממוזער|ספריית וסקונסלוס
**ספריית וסקונסלוס** (בספרדית: **Biblioteca Vasconcelos**) היא ספרייה באזור הצפוני של העיר מקסיקו סיטי. קרויה על שמו של חוסה וסקונסלוס, הסופר, המדינאי והוגה הדעות, שניהל את הספרייה הלאומית של מקסיקו והיה נשיאו של המכון המקסיקני לתרבות היספאנית. הספרייה משתרעת על פני 38,000 מ"ר. עלות בנייתה המתוכננת הייתה 954 מיליון פסוס (כמאה מיליון דולר אמריקאי), אך עלות בנייתה בפועל לאחר התיקונים הייתה גדולה יותר באופן משמעותי, כמאתיים מיליון דולרים.
## היסטוריה
היא נחנכה במרץ 2006 על ידי נשיא מקסיקו ויסנטה פוקס, מעט לפני תום כהונתו. בזמן חנוכתה הוכרזה כאחד המבנים המתקדמים בעולם מבחינה טכנולוגית במאה ה-21.

הספרייה נסגרה לאחר שנה, בחודש מרץ 2007 בשל ליקויי בנייה חמורים. מבקר המדינה המקסיקני גילה 36 חריגות בנייה והוגשו 13 עתירות משפטיות שונות כנגד המתכננים והמבצעים. בין הליקויים שהתגלו, למשל, היו מיקום שגוי של ריצוף ואבני שיש, וסדקים בקירות, ליקויים שעלות תיקונם חייבה עלות של 15 מיליון פסוס נוספים (כ-1.4 מיליון דולרים).

הספרייה נפתחה לקהל בשנית לאחר התיקונים. היא כוללת בניה ארכיטקטונית ועיצובית מרשימה, ובנוסף מוצבים בה באורח קבע פסלים ויצירות אמנות של גדולי האמנים המקסיקנים. אחת מיצירות האמנות המפורסמות המוצבות בה היא יצירתו של האמן גבריאל אורוסקו, שלד לווייתן אמיתי, שעצמותיו צבועות.

## קישורים חיצוניים

* 
* Coolest Library in the World - La Biblioteca Vasconcelos, Hyunwoo Sun, 11 באוקטובר 2012
* ספריית וסקונסלוס - סרטון על יצירות האמנות במקום, 13 בספטמבר 2012

וסקונסלוס
וסקונסלוס
מחוז וילנה

**מחוז וילנה** (בליטאית: **Vilniaus apskritis**) הוא אחד מעשרת מחוזות ליטא. בירת המחוז היא העיר וילנה בירת ליטא.

המחוז ממוקם בדרום-מזרח ליטא, הוא משתרע על פני 9,731 קמ"ר המכסים 14.9% משטח ליטא כולה. ב-1 ביולי 2010 בוטל הממשל המחוזי במחוזות ליטא ובכללם זה של מחוז וילנה, והוא נשאר הלכה למעשה כיחידה טריטוריאלית וסטטיסטית בלבד.

מחוז וילנה הוא המחוז המאוכלס ביותר בין מחוזות ליטא; נכון לשנת 2012 התגוררו בשטחי המחוז כ-806,010 בני אדם, המהווים 27.5% מכלל תושבי ליטא.

## מחוזות משנה
מחוז וילנה מחולק ל-8 רשויות מקומיות:
# אלקטריינאי (רשות מקומית)
# שלצ'ינינקאי (רשות מקומית)
# שירווינטוס (מחוז משנה) (שירווינט)
# שווינציאן (מחוז משנה)
# טרקאי (מחוז משנה)
# אוקמרגה (מחוז משנה)
# המרחב המוניציפלי של העיר וילנה
# וילנה (מחוז משנה)

## קישורים חיצוניים
* 

* נתונים סטטיסטיים של מחוז וילנה. פרסום ממשלתי 

*
בקבוק מעבדה

[ממוזער|שמאל|250px|בקבוקי [ארלנמייר]]

**בקבוק מעבדה** הוא כלי קיבול מעבדתי, אשר עשוי מזכוכית או פלסטיק. גודל הבקבוק נמדד על פי הנפח אותו הוא יכול להכיל. ישנם צורות רבות ונפחים שונים לבקבוקי מעבדה, אך המשותף לכולם זהו גוף רחב וצוואר צר (לעיתים יותר מאחד), שבראשו נמצא פתח הבקבוק. ניתן לאטום את הפתח באמצעות פקק ייעודי, כגון פקק שעם או זכוכית המתאים לפתח. לעיתים ישנה הברגה בצוואר הבקבוק המאפשרת הברגת פקק מתאים, לרוב עשוי מפלסטיק.

הבקבוק משמש למגוון מטרות, ובהן הכנת תמיסות, אחסון, איסוף, מדידת נפחים ועוד. הבקבוק משמש גם לתגובות כימיות ותהליכים נוספים, כגון ערבוב, חימום, קירור, המסה, שיקוע, זיקוק ואנליזה.

## סוגי בקבוקים
[ממוזער|שמאל|[משפך ביכנר יחד עם טבעת ביכנר ובקבוק ביכנר וצינור יניקת אוויר]]
ניתן לסווג את הבקבוקים על פי ייעודם.
* בקבוקים המיועדים לתגובות, הם לרוב בעלי תחתית כדורית, ובעלי צוואר שיכול להתחבר במהירות ובאופן הדוק לכלים אחרים (כגון משפך מפריד). הם עשויים לרוב מזכוכית עבה, דבר המאפשר לבצע תגובות בריק ובלחץ גבוה. ישנם וריאציות נוספות, כגון בקבוקים המכילים מספר צווארים, אשר משמש לתגובות כימיות מורכבות הדורשות ערבוב מבוקר של חומרים כימיים רבים.
* בקבוקים המיועדים לזיקוק, אשר מיועדות להכיל הן את התמיסה המיועדת לזיקוק והן את תוצרי הזיקוק. בקבוקים אלו הם לרוב בעלי צוואר אחד ארוך ודק, ולרוב עשויים מזכוכית דקה המקלה על החימום שנעשה בתהליך הזיקוק.
* בקבוקים המיועדים לאחסון, לרוב בעלי תחתית שטוחה. הם אינם עמידים לשינויים בלחץ ובטמפרטורה, בגלל לחצים הנוצרים מצורת התחתית. לרוב הבקבוקים מסוג זה ישנה התאמה לפקק ייעודי.


קובץ:Conical flask.svg|ארלנמייר או בקבוק חרוטי.
קובץ:Round-bottom flasks.PNG|בקבוק עם גוף כדורי, עם צוואר אחד או יותר, ואפשרות לחיבור פקק זכוכית מותאם.
קובץ:My retort.jpg|אַבִּיק – בקבוק כדורי עם צוואר ארוך הפונה כלפי מטה.
קובץ:Round bottomed flask half full.png|בקבוקן פירנצה – בקבוק עם גוף כדורי, צוואר ארוך ללא אפשרות חיבור פקק זכוכית.
קובץ:Buchner Flask.svg|בקבוק ביכנר – בקבוק עם זרוע צד העשוי מזכוכית עבה. הזרוע מאפשרת חיבור צינור לצד הבקבוק.
קובץ:Volumetric flask.PNG|בקבוק כיול, המיועד להכין נוזלים הדורשים מידה רבה של דיוק. גוף הבקבוק אגסי, צווארו ארוך ובעל קו מילוי היקפי.
קובץ:Vacuum Dewar Flask Red.svg|בקבוק תרמוס (או בקבוק דוור) בעל דופן כפולה, כאשר בין שתי הדפנות יש ריק. 


## הגבלים חוקתיים
ניתן להשתמש בבקבוקי מעבדה לצורך ייצור סמים. כדי להגביל את נגישות הבקבוקים, ישנן מדינות בארצות הברית אשר אסרו את השימוש בבקבוקי מעבדה בבתי ספר, אלא אם קיבלו היתר מיוחד לכך. מגבלה זו גם כוללת חומרי גלם אשר משמשים לייצור סמים.
## ראו גם
* ארלנמייר
* אביק
* זכוכית בורוסיליקט

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי מעבדה
מעבדה
מצרפלס

**מֶצֶרפְּלָס** היא תאגיד ישראלי העוסק בייצור צינורות ומערכות השקיה. היא מאוגדת כאגודה שיתופית. מפעלי מצרפלס ממוקמים בקיבוץ מצר.
## היסטוריה
המפעל החל את דרכו כמפעל כריות בשם "כרמץ", שהיה מחלקה של מפעל בבעלות קיבוץ שער הגולן. בהמשך, הוסב המפעל למפעל לייצור צינורות השקיה, כמחלקה של חברת "פלסים" שבבעלות קיבוץ מרחביה. ב-1970 יצא המפעל במצר לדרך עצמאית, והוקמה האגודה השיתופית מצרפלס (הלחם של "מצר" ו"פלס") המנהלת אותו.

בשנת 1979, הוקם מבנה נוסף למפעל והחברה החלה לפעול לראשונה מחוץ לישראל. לאחר הסכם השלום בין ישראל למצרים השתתף המפעל בפרויקט חקלאי-תעשייתי במצרים, והוקמה בקהיר סוכנות בבעלות מצרית, שהייתה סוכנות בלעדית של מצרפלס. בשנת 1984, רכשה ידע לייצור צינורות ביתיים מחברה צרפתית שפשטה את הרגל. בשנת 1991, זכתה בפרויקט רחב היקף בדרום אמריקה כקבלן משנה של חברה בריטית.

בשנת 1992, הקימה החברה מיזם משותף עם חברת "דוראליין" מארצות הברית בתחום של ייצור צנרת לכבלים. בשנת 2004 רכשה את חלקה של "דוראליין" במיזם. באותן השנים החלה גם שותפות עסקית עם איש העסקים שאול אייזנברג, שהקים פרויקטים חקלאיים ברפובליקות הסובייטיות לשעבר, בעיקר בקזאחסטאן. מצרפלס סיפקה את כל הטפטפות לפרויקטים שלו. בהמשך הקימה מצרפלס חברת בת בארגנטינה, ששיווקה פרויקטים של השקיה לכרמים וליקבים באזור מנדוסה, בו מגדלות חברות מובילות באירופה את ענבי היין שלהן.

בשנת 1994 הייתה מעורבת החברה בפרשת קרטל "אהליך יעקב" במסגרתה יצרה הסדר כובל שגרם לייצוב ועליית מחירים במחירי צנרת פוליאתילן להולכת קווי חשמל. במסגרת הפרשה הורשעה מצרפלס וחויבה בקנס. כמו כן הורשע מנכ"ל החברה דב אביטל וחויב בקנס ובעבודות שירות.

בשנת 1997 הקימה מצרפלס מפעל בספרד בשותפות שווה עם גורם מקומי בשם אגרו-מצר. באוקטובר 2005 בוצע שינוי בהסכם, מצרפלס מכרה את חלקה במיזם לשותף הספרדי תמורת מזומנים והתחייבות לרכוש ממצרפלס את כל צריכת הטפטפות שלו לטווח ארוך.

בשנת 2006 רכשה קבוצת גאון 25% מהבעלות ב"מצרפלס", תמורת 33.5 מיליון שקלים חדשים. בשנת 2018 רכש חזרה קיבוץ מצר את החלק שהיה בבעלות קבוצת גאון תמורת 45 מיליון ש"ח לפי שווי של 180 מיליון ש"ח לחברה כולה.

בשנת 2018 הקימה מצרפלס מיזם משותף עם חברת סקיפר ההודית, המייצרת צינורות פלסטיק לתעשיית המים, בהשקעה משותפת כוללת של 8 מיליון דולר. המיזם עוסק בייצור מערכות השקיה כטפטפות לשוק ההודי.

## פעילות
המפעל מייצר מערכות השקיה מסוגים שונים (צינורות וטפטפות), צנרת מים ביתית, צינורות גז וצינורות לתקשורת.
החברה מעסיקה כ-130 עובדים, מהם 55 בני קיבוץ מצר. בבעלות החברה שלוש חברות בנות: "דורה-ליין" העוסקת בייצור ושיווק שפופרות ומוליכי טלקומוניקציה, "מצרפלס השקיה" העוסקת בשיווק מוצרי החברה בארגנטינה ו"מצרפלס אוסטרליה" העוסקת בשיווק מוצרי החברה באוסטרליה. כ-80% מתוצרת החברה מיוצאים למדינות אחרות, בהן אוסטרליה, ארגנטינה, הודו, ספרד, צ'ילה וקניה.

מאז 2011 מאמצת מצרפלס את מועדון הכדורסל הפועל תל אביב, בהסכם ששוויו מוערך במאות אלפי שקלים בשנה.

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר מצרפלס

## הערות שוליים

קטגוריה:התעשייה הקיבוצית
קטגוריה:תעשייה פלסטית בישראל
סידר רפידס

**סִידֶר רַפִּידְס** (באנגלית: **Cedar Rapids**) היא בירת מחוז לין במדינת איווה בארצות הברית. העיר שוכנת על שתי גדותיו של נהר סידר, במרחק של 160 קילומטרים מזרחית לדה מוין, בירת איווה. בעיר מתגוררים 126,326 תושבים (נכון ל-2010), מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודל אוכלוסייתה באיווה אחרי דה מוין. במטרופולין של סידר רפידס מתגוררים 257,940 תושבים (נכון ל-2010).

## היסטוריה
במקום בו נמצאת העיר היום ישבו בעבר שבטי המסקוואקי (Meskwaki) והסאוק (Sauk).

ב-1838 הגיעו מתיישבי הקבע הראשונים לאזור. הם הקימו באותה שנה את ההתיישבות קולומבוס, אם כי ההקמה באופן רשמי הייתה ב-1849. ב-1841 שם ההתיישבות שונה לסידר רפידס. משמעות השם היא "אשדי סידר" והוא מתייחס לאשדים בנהר הסידר הנמצאים באזור ההתיישבות.

ב-2008 היה שיטפון במספר נהרות באיווה, בהם גם נהר סידר שעלה על גדותיו. חלק גדול מהעיר הוצף, כולל האי מייס (Mays Island) בו שכנו מוסדות השלטון העירוניים, אלפי אנשים פונו מבתיהם ומאות בניינים נהרסו.

ברחבי העיר מתגוררים יהודים וישראלים לשעבר וקיים בית חב"ד פעיל.

## כלכלה
כלכלת העיר מתבססת בעיקר על עיבוד תירס. כמו כן בעיר יש משרדים ראשיים ואזוריים של מספר תאגידים גדולים.

## חינוך
בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת מאונט מרסי ומכללת קו (Coe).

## תחבורה
את העיר משרת נמל התעופה איווה המזרחית, המציע טיסות למספר יעדים מרכזיים במערב ובמרכז ארצות הברית.

מספר חברות רכבות מציעות נסיעות רכבת העוברות דרך העיר, כשהגדולה ביניהן היא יוניון פסיפיק.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איווה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1838
מחוז טאורגה

**מחוז טאורגה** (בליטאית: **Tauragės apskritis**; בפי יהודי האזור: טאווריג) הוא אחד מעשרת מחוזות ליטא. בירת המחוז היא העיר טאורגה (טאווריג).

המחוז ממוקם במערב ליטא, הוא משתרע על פני 4,411 קמ"ר המכסים 6.7% משטח ליטא כולה. ב-1 ביולי 2010 בוטל הממשל המחוזי במחוזות ליטא ובכללם זה של מחוז טאורגה, והוא נשאר הלכה למעשה כיחידה טריטוריאלית וסטטיסטית בלבד.

נכון לשנת 2012 התגוררו בשטחי מחוז טאורגה כ-107,200 בני אדם, 3.7% מכלל תושבי ליטא.

## מחוזות משנה
מחוז טאורגה מחולק ל-4 מחוזות משנה:
# יורבורג (מחוז משנה)
# פאגיגי (מחוז משנה)
# שיללה (מחוז משנה) 
# טאורגה (מחוז משנה) (טבריג)

## קישורים חיצוניים

* 
* נתונים סטטיסטיים של מחוז טאורגה. פרסום ממשלתי 

*
ג'י-אן

**ג'י-ין **(ביפנית: **慈円;**** **17 במאי 1155, קיוטו – 28 באוקטובר 1225 באומי (כיום שיגה) היה משורר, היסטוריון ונזיר בודהיסטי יפני.

## תולדות חייו
[ימין|ממוזער|200x200 פיקסלים|ג&#39;י-אן בציור משנת [1939]]
ג'י-ין היה בנו של פוג'יווארה נו טאדאמיצ'י (藤原 忠通), בן למשפחת פוג'יווארה. הוא הצטרף למנזר בודהיסטי מזרם המהאיאנה כשהיה צעיר ביותר. בתחילה אימץ את השם דוקאיה כשמו הבודהיסטי, ומאוחר יותר שינה אותו לג'י-ין, השם שנשא כל חייו. בסופו של הדבר עלה לדרגת **דאייסוג'ו** (大 僧 正, Daisōjō; "ארכיבישוף"), כלומר מנהיג הכת הבודהיסטית אליה הצטרף.

הוא החל ללמוד ולכתוב את ההיסטוריה של יפן. מטרתו "להאיר את עיני האנשים המתקשים להבין את תהפוכות החיים". יצירת המופת שלו, שהושלמה בסביבות שנת 1220, עסקה בהיסטוריה של יפן ונשאה את השם "גוקאנשו" (Gukanshō; 愚管抄). ב"גוקאנשו" השקפה פסימית על זמנו של ג'י-ין, שבו הייתה יפן מדינה פיאודלית, וג'י-ין טוען בה כי מדובר בתקופה של ירידה דתית והתפוררות התרבות. נקודת המבט הזו על זמנו מקובלת גם בימינו. ג'י-ין טען כי נחוצים שינויים במבנה הפיאודלי, והגן על טענת השוגון לכוח.

כמשורר, הוא נכלל ברשימת "שלושים ושישה בני האלמוות של השירה" של פוג'יווארה נו קינטו, שלושים ושישה משוררים שפוג'יווארה ראה בהם מופת ליכולת כתיבת השירים היפנית, והיה המשורר השני הטוב-ביותר מבין הנכללים ב"שין קוקין ואקאשו", קובץ שירה קיסרי יפני לשירים מסוג ואקה. פוג'יווארה נו טייקה כלל אותו ב"אוגורה היאקונין איסשו" (Ogura Hyakunin Isshu), גם הוא קובץ שירה, הכולל מאה שירים מסוגת הוואקה.

## לקריאה נוספת

* Brown, Delmer and Ichiro Ishida, eds. (1979). [ Jien (1221)], *Gukanshō; "The Future and the Past: a translation and study of the 'Gukanshō,' an interpretive history of Japan written in 1219" translated from the Japanese and edited by Delmer M. Brown & Ichirō Ishida.* Berkeley: University of California Press. 
* Encyclopædia Britannica 2005 Ultimate Reference Suite DVD, article- "Jien"
* Mostow, Joshua S., (1996) *Pictures of the Heart: The Hyakunin Isshu in Word and Image*, pp. 421–422


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משוררים יפנים
קטגוריה:נזירים
קטגוריה:ילידי 1155
קטגוריה:נפטרים ב-1225
מחוז פוניבז'

**מחוז פוניבז**' (בכתיב עברי: **מחוז פּוֹנֵבֵז**'; בליטאית: **Panevėžio apskritis**) הוא אחד מעשרת מחוזות ליטא. בירת המחוז היא העיר פוניבז'.

המחוז ממוקם בצפון-מזרח ליטא, הוא הרביעי בגודלו בין מחוזות ליטא ומשתרע על פני 7,881 קמ"ר המכסים 12.1% משטח ליטא כולה. ב-1 ביולי 2010 בוטל הממשל המחוזי במחוזות ליטא ובכללם זה של מחוז פוניבז', והוא נשאר הלכה למעשה כיחידה טריטוריאלית וסטטיסטית בלבד.

נכון לשנת 2012 התגוררו בשטחי מחוז פוניבז' כ-244,300 בני אדם, 8.4% מכלל תושבי ליטא.

## מחוזות משנה
מחוז פוניבז' מחולק ל-6 מחוזות משנה:
# בירז' (מחוז משנה) (בירז'אי)
# קופישקיס (מחוז משנה) (קופישוק)
# המרחב המוניציפלי של העיר פוניבז'
# פוניבז' (מחוז משנה)
# פסווליס (מחוז משנה) (פסווילה)
# רוקישקיס (מחוז משנה) (רוקישוק)

## קישורים חיצוניים

* נתונים סטטיסטיים של מחוז פוניבז'. פרסום ממשלתי 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
סעודת הערבית של בוקר

**סעודת הערבית של בּוֹקֵר** (בצרפתית: **Le souper de Beaucaire**) היא חוברת בעלת אופי פוליטי שכתב נפוליאון בונפרטה בשנת 1793.

## ארוחת הערב
חלק מהאירועים המתוארים בחוברת אמתיים, ביולי 1793, נפוליאון שאז היה קצין תותחנים צעיר ביקר בעיירה בּוֹקֵר  במטרה למצוא עגלות כדי לסחוב תחמושת מאביניון. הוא הגיע במהלך יריד שהתרחש בעיר, וניגש בערב לבית המרזח העירוני. הוא נפגש שם עם ארבעה סוחרים, אחד מנים, שניים ממרסיי, ואחד ממנפוליה. הם אכלו יחד ארוחת ערב ולאחר מכן שוחחו ושתו שמפניה עד שתיים לפנות בוקר. 

שיחתם נסובה על המהפכה והיעקובינים, פרץ ויכוח בין נפוליאון שהיה יעקוביני מושבע באותה תקופה, לבין הסוחרים ממרסיי שהחזיקו בדעות מתונות יותר ודחו את האידאולוגיה הקיצונית של היעקובינים. זמן קצר לאחר מכן העלה נפוליאון על הכתב את פרטיה העיקריים של השיחה ואת דעותיו האישיות, לחוברת בת 32 העמודים קרא בשם "סעודת הערבית של בוקר". הסיפור הוצג באופן שונה מעט, בצורת דיאלוג בין חייל המנסה לשכך את דעותיהם האנטי מהפכניות של ארבעה סוחרים. בחוברת אין הרבה רעיונות, אולם היא כוללת ניתוח קר והגיוני של המצב הפוליטי והחברתי בצרפת באותה תקופה.

באוגוסט של אותה שנה נפגש נפוליאון במרסיי עם ידיד קורסיקני בשם אנטוני כריסטוף סליצ'טי,  הוא נתן לו לקרוא את החוברת והלה התרשם ממנה מאוד ושכנע את נפוליאון להדפיס אותה. גם אוגוסטין רובספייר,  אחיו של מקסימיליאן רובספייר, מנהיג היעקובינים, נהנה מאוד מהחוברת, ונתן לאחיו לקרוא אותה, בהשפעתו של אוגוסטין קודם נפוליאון בדרגה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נפוליאון
מחוז קלייפדה

**מחוז קלייפדה** (בליטאית: **Klaipėdos apskritis**; עד מלחמת העולם השנייה: **מחוז ממל**) הוא אחד מעשרת מחוזות ליטא. בירת המחוז היא העיר קלייפדה.
## גאוגרפיה
המחוז ממוקם במערב ליטא, הוא משתרע על פני 5,209 קמ"ר המכסים 8% משטח ליטא כולה. ב-1 ביולי 2010 בוטל הממשל המחוזי במחוזות ליטא ובכללם זה של מחוז קלייפדה, והוא נשאר הלכה למעשה כיחידה טריטוריאלית וסטטיסטית בלבד.

מחוז קלייפדה הוא השלישי בגודל אוכלוסייתו בין מחוזות ליטא, נכון לשנת 2012 התגוררו בשטחי מחוז קלייפדה כ-333,000 בני אדם, 11.4% מכלל תושבי ליטא.

## מחוזות משנה
מחוז קלייפדה מחולק ל-7 מחוזות משנה:
# המרחב המוניציפלי של העיר קלייפדה
# קלייפדה (מחוז משנה)
# קרטינגה (מחוז משנה)
# נרינגה (מחוז משנה)
# המרחב המוניציפלי של העיר פלאנגה
# שקוד (מחוז משנה) (סקודאס)
# שילוטה (מחוז משנה) (היידקרוג)

## קישורים חיצוניים

* 
* נתונים סטטיסטיים של מחוז קלייפדה. פרסום ממשלתי 

*
מחוז אוטנה

**מחוז אוטנה** (בליטאית: **Utenos apskritis**; ביידיש ובעברית: **מחוז אוטיאן**) הוא אחד מעשרת מחוזות ליטא. בירת המחוז היא העיר אוטנה.

המחוז ממוקם במזרח ליטא, הוא משתרע על פני 7,201 קמ"ר המכסים 11% משטח ליטא כולה. ב-1 ביולי 2010 בוטל הממשל המחוזי במחוזות ליטא ובכללם זה של מחוז אוטנה, והוא נשאר הלכה למעשה כיחידה טריטוריאלית וסטטיסטית בלבד.

מחוז אוטנה הוא התשיעי בגודל אוכלוסייתו בין מחוזות ליטא, נכון לשנת 2012 התגוררו בשטחי מחוז אוטנה כ-147,400 בני אדם, 5% מכלל תושבי ליטא.

## מחוזות משנה
מחוז אוטנה מחולק ל-6 מחוזות משנה:
# אניקשט (מחוז משנה)
# איגנלינה (מחוז משנה)
# מולייטי (מחוז משנה)
# אוטנה (מחוז משנה) (אוטיאן)
# ויסגינס (מחוז משנה)
# זרסאי (מחוז משנה)

## קישורים חיצוניים

* 
* נתונים סטטיסטיים של מחוז אוטנה. פרסום ממשלתי 

*
ורדון (דג)

**ורדון** (שם מדעי: *Sebastes*) הוא סוג של דג במשפחת הוורדוניים (Sebastidae), שמשמש כדג מאכל נפוץ. רוב מיני דג הוורדון חיים בצפון האוקיינוס השקט, אם כי שניים מהם חיים בדרום האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי וארבעה חיים בצפון האוקיינוס האטלנטי. האזור שבו ניתן למצוא את מספר המינים הרב ביותר הוא חופי דרום קליפורניה, שבהם ישנם 50 מיני ורדון.

מאובני ורדון נמצאו עד עידן המיוקן, מקליפורניה ועד יפן (אם כי מאובני אוטולית שנמצאו בבלגיה מקורם עוד בעידן האוליגוקן).

דגי הוורדון הם דגים נפוצים בדיג חובבני ומסחרי, ומינים רבים הגיעו למצב של דיג-יתר. בעקבות זאת ישנו פיקוח והגבלת דיג על מיני הוורדון באזורים רבים. בשל תפוצתם הרחבה, לעיתים מחליפים דגי הוורדון במסעדות את דגי הלוטין היקרים.

## אקולוגיה
את דגי הוורדון ניתן למצוא באזור פני המים ועד 3,000 מטר לעומק הים. לרוב הם חיים בקרקעית הים, לרוב על גבי סלעים, ומכאן שמם באנגלית - **rockfish** (דג הסלע). חלק ממיני הוורדון הם בעלי תוחלת חיים גבוהה במיוחד, ונמנים עם הדגים בעלי תוחלת החיים הגבוהה בעולם, כשידוע על כמה מהמינים שעברו את גיל 100 השנים, והפרט המבוגר ביותר שעליו ידוע הוא 205 שנה.

## גלריה

קובץ:Oweston sting fish for sale at Tsukiji Fishmarket, Tokyo-30.jpg|דגי ורדון בשוק הדגים צוקיג'י
קובץ:Gopher rockfish.jpg|
קובץ:Rockfish (Sebastes spp.) 01.jpg|
קובץ:Sebastes mystinus 2.jpg|


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1829
קטגוריה:דגי מאכל
קטגוריה:ורדוניים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'ורז' קיווייה
מחוז מריאמפולה

**מחוז מריאמפולה** (בליטאית: **Marijampolės apskritis**) הוא אחד מעשרת מחוזות ליטא. בירת המחוז היא העיר מריאמפולה.

המחוז ממוקם בדרום-מערב ליטא, הוא משתרע על פני 4,463 קמ"ר המכסים 6.8% משטח ליטא כולה. ב-1 ביולי 2010 בוטל הממשל המחוזי במחוזות ליטא ובכללם זה של מחוז מריאמפולה, והוא נשאר הלכה למעשה כיחידה טריטוריאלית וסטטיסטית בלבד.

מחוז מריאמפולה הוא השישי בגודל אוכלוסייתו בין מחוזות ליטא, נכון לשנת 2012 התגוררו בשטחי מחוז מריאמפולה כ-157,900 בני אדם, 5.4% מכלל תושבי ליטא.

## מחוזות משנה
מחוז מריאמפולה מחולק ל-5 מחוזות משנה:
# קלווריה (מחוז משנה)
# קזלו רודה (מחוז משנה) (קזלובה-רודה)
# מריאמפולה (מחוז משנה)
# שאקי (מחוז משנה)
# וילקובישק (מחוז משנה)

## קישורים חיצוניים

* 
* נתונים סטטיסטיים של מחוז מריאמפולה. פרסום ממשלתי 

*
דבנפורט

**דבנפורט** (באנגלית: **Davenport**) היא בירת מחוז סקוט במדינת איווה בארצות הברית. העיר שוכנת על הגדה המערבית של נהר מיסיסיפי, המשמש כגבול עם מדינת אילינוי במזרח איווה. בעיר מתגוררים 99,685 תושבים (נכון ל-2010), מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודל אוכלוסייתה באיווה אחרי הבירה דה מוין והעיר סידר רפידס. במטרופולין של דבנפורט, הידוע בשם מרובע הערים (Quad Cities), מתגוררים 379,690 תושבים (נכון ל-2010).

## היסטוריה
במקום בו נמצאת העיר היום ישבו בעבר שבטי המסקוואקי (Meskwaki) והסאוק (Sauk). ב-1832 כוחות ארצות הברית הביסו את השבטים האלו במלחמת נץ שחור, הקרויה על שם הצ'יף נץ שחור שהיה מנהיג שבט הסאוק. אחרי הלחימה האמריקאים אילצו את הילידים למכור להם את האדמות באזור.

אנטואן לה-קלר (Antoine LeClaire), שהיה מתורגמן של האמריקאים במהלך המלחמה, קיבל דרך אשתו, שהייתה בת השבט, שטח משל עצמו. הוא הקים את ביתו שם וב-14 במאי 1836 הוא ייסד את דבנפורט, שנקראה על שם חברו הקולונל ג'ורג' דבנפורט. העיירה נרשמה באופן רשמי במסמכים ב-25 בינואר 1839. באותו זמן בערך נוסד מחוז סקוט ולאחר מערכת בחירות צמודה מול העיירה הקרובה רוקינגהאם, דבנפורט זכתה בתואר של בירת המחוז.

ב-1856 חברת הרכבות רוק איילנד בנתה גשר מעל נהר המיסיסיפי בין רוק איילנד באילינוי ודבנפורט ומסילת הרכבת החדשה הגבירה מאוד את המסחר המקומי עם אילינוי. בהמשך דבנפורט קושרה ברכבות לערים אחרות כמו איווה סיטי והיא הפכה למרכז רכבות אזורי.

העיר נפגעה קשות בעקבות השפל הגדול בשנות ה-30 של המאה ה-20, אך היא הצליחה להתאושש במהירות יחסית. ההתאוששות הואצה עוד יותר לאחר סוף מלחמת העולם השנייה.

## כלכלה
כלכלת העיר מתבססת בעיקר על תעשייה. במטרופולין מרובע הערים נמצאות כמה חברות גדולות שמעסיקות תושבים רבים מהעיר, כשהגדולה מביניהם היא חברת ג'ון דיר לציוד חקלאי שבסיסה במולין מעברו של נהר המיסיסיפי.

## חינוך
בעיר ובמטרופולין שלה נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת סנט אמברוז, אוניברסיטת קפלן ומכללת הכירופרקטיקה פלמר.

## תחבורה
בעיר עוברים הכבישים הבין-מדינתיים 80, המקשר בין סן פרנסיסקו בקליפורניה ובין טינק בניו ג'רזי, ו-74, המקשר בין דבנפורט ובין מדינת צפון קרוליינה.

## ערים תאומות
*  
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איווה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1836
מסיבת פיג'מות

ממוזער|אורחים נחים במסיבת פיג'מות
**מסיבת פיג'מות** או **מסיבת שינה**, היא מסיבה שבה האורחים מוזמנים להישאר ללון במהלך הלילה בבית של עורך המסיבה.
מסיבות פיג'מות נערכות על פי רוב עבור ילדות או בנות נוער.

לעיתים מסיבות הפיג'מות נערכות כדי לחגוג ימי הולדת או אירוע מיוחד אחר.

מסיבת פיג'מות נחשבת ל"טקס מעבר" המעיד על עצמאותם ובגרותם של המשתתפים ועל יכולתם לפתח קשרים חברתיים מחוץ למעגל המשפחה הקרובה.

בשנות ה-90 פורסמו מספר מאמרים בהם זוהתה מגמה חדשה, לפיה הורים מאפשרים לבני נוער בגיל ההתבגרות, בנים ובנות כאחד, ללון ביחד. אופציה זו נתפסת כחלופה בטוחה יותר מאשר בילוי משותף מחוץ לבית.

## מקור השם
מקור השם "מסיבת פיג'מות" הוא מהלבוש הלילי פיג'מה, שהוא בגד שנוהגים ללבוש בזמן השינה וזמן קצר לאחריו ולפניו. לרוב הפיג'מה היא בגד קליל ונוח לשינה.

## פעילויות ומשחקים
ממוזער|קרב כריות הוא אחת הפעילויות הנפוצות במסגרת מסיבות פיג'מות, גלויה משנת 1901

מלבד הלינה המשותפת, מסיבות פיג'מות יכולות לכלול משחקים ופעילות הנהוגים בסוגים אחרים של מסיבות המתקיימים בתוך הבית.
אחת הפעילויות המאפיינות מסיבת שינה היא קרב כריות, שהוא משחק שעוסקים בו בעיקר ילדים, שבמהלכו הם "תוקפים" אחד את השני בכריות. משחק זה עשוי להוות דרך לפורקן מיידי של מתח נפשי וכעס. מאחר שכריות עשויות מחומר רך ומשקלן אינו רב, פעילות זו מסתיימת רק לעיתים נדירות בפציעות כלשהן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

פיג'מות מסיבת
קטגוריה:שינה בילדות
עדי שילון

**עדי שילון** (נולדה ב-10 בדצמבר 1987) היא מנחת רדיו וטלוויזיה ישראלית.

## ראשית חייה ומשפחה
שילון נולדה בתל אביב-יפו, בתם של מנחה הטלוויזיה דן שילון ושל השחקנית מירי שילון (לבית צביון). לאחר מכן עברה עימם להתגורר בקיסריה, וסיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר אמית עתידים שבאור עקיבא. דודה היה מנחה הטלוויזיה יגאל שילון. דודנה הוא במאי הטלוויזיה והקולנוע ירון שילון (בנו של המנחה יגאל שילון).

## קריירה
שילון החלה את דרכה התקשורתית בתוכנית הרדיו היומית "חי מתל אביב" ב-2010 כמגישה יחד עם עופרי פרישקולניק. עד 2010 הפיקה גם את תוכניות הרדיו "האיש הקטן מהרדיו", "תוכנית הבוקר" ו"לב תל אביב". באותה השנה גם ערכה את תוכנית הרדיו של שלישיית מה קשור, ששודרה לפרקים גם בטלוויזיה בערוץ 24, והחלה להגיש יחד עם שני נחשוני את תוכנית הרדיו "זורמות" ברדיו תל אביב.

בשנים 2010–2014 עבדה בתוכנית הבוקר ברדיו, עם סלוצקי ודומינגז, בתחנה 101.5FM. ב-2010 הפיקה וערכה את התוכנית והחל מ-2012 עבדה כמגישה מחליפה יחד עם שני נחשוני.

ב-2012 השתתפה בתוכנית היומית "15 דקות" ב-HOT בידור ישראלי בהנחיית נדב בורנשטיין, שם סקרה יחד עם חבריה לאולפן את תוכניות הריאליטי. בהמשך השתתפה בפאנל התוכנית "הדיבור" בהנחיית אלירז שדה בערוץ 24.

ב-2014 השתתפה בפאנל המגזין היומי של ערוץ הוט בידור ישראלי, "חדשות הבידור" למשך זמן קצר עד ביטול הפאנל בתוכנית. באותה שנה גם השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי של HOT3, "מחוברים פלוס" בעונתה השנייה. בהמשך החלה להגיש את התוכנית "העשירייה" בערוץ 24.

בתחילת 2015 השתתפה בפרויקט של איגוד האינטרנט הישראלי יחד עם ידועני רשת נוספים. החל מ-2015 משתתפת כחלק מהפאנליסטים בתוכנית הבידור של רשת, "מלחמת המינים" לצד מירב פלדמן. באותה השנה גם לוהקה לעונה השנייה של הדוקו-ריאליטי של הוט "היחידה 2", וכן החלה להגיש תוכנית רדיו לילית יחד עם זוהר ישראל בשם "עשר בלילה עם עדי שילון וזוהר ישראל" ברדיו תל אביב.

בשנים 2016–2017 הגישה את התוכנית היומית "מנת הבית", של הזכיינית רשת בערוץ 2.

החל מ-2018 ועד 2019 הנחתה את התוכנית "היכון, הכן, שף!" ברשת 13.

ב-2022 יצא ספרה "על החיים ועל האוכל".

## חיים אישיים
ב-2015 החלה שילון מערכת יחסים עם השחקן הערבי-ישראלי יוּסף (ג'ו) סווייד. במרץ 2018 הם נישאו בטקס אזרחי בחו"ל והם התגוררו לסירוגין בברלין. באוקטובר 2019 נולדה בתם המשותפת. באוקטובר 2024, השניים נפרדו.

ב-1 בדצמבר 2025 פורסם ששילון בזוגיות עם השחקן אקי אבני.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
עדי
קטגוריה:משתתפי היחידה (תוכנית טלוויזיה ישראלית)
קטגוריה:משתתפי מחוברים
קטגוריה:ישראליות שהיגרו לגרמניה
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לגרמניה
קטגוריה:סגל רשת
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1987
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
פרנסס וייט

**פרנסס וייט** (באנגלית: **Frances White**; נולדה ב-1 בנובמבר 1938, לידס) היא שחקנית בריטית. ידועה בעיקר בשל משחקה באופרת הסבון "קרוסרודס" בתפקיד קייט המילטון, וכמיס פלוד בסיטקום של ה-BBC "ממאי עד דצמבר".

## ביוגרפיה
וייט נולדה בלידס. יש לה בני משפחה רבים באירלנד והיא מעורבת בחיים שם.

היא השתתפה בתוכניות טלוויזיה רבות, בין השאר ב-"Trevor's World of Sport"; בסדרה "דנג'רפילד"; בסדרה הקומית "A Very Peculiar Practice"; כקסנדרה הנביאה מטרויה בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" בפרקים "The Myth Makers"; כיוליה, בתו של אוגוסטוס, קיסר רומי, ב"אני, קלאודיוס"; ובתפקיד המלכה שארלוט, אשתו של המלך ג'ורג' השלישי, בסדרה Prince Regent.

בקולנוע השתתפה בין השאר בסרטים The Pumpkin Eater (1964), Press for Time (1966) וב"מרי מלכת הסקוטים" (1971).

בסדרת האנימציה לילדים "Peppa Pig" גילמה את הדמות של גרני פיג.

היא מתגוררת בכפר מחוץ לעיר ברקהמסטד שבהרטפורדשייר.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1938
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1938
אוניברסיטת יאשי

**אוניברסיטת יאשי** (ברומנית: **Universitatea Iași**, הידועה גם כ**אוניברסיטת אלכסנדרו יואן קוזה** (ברומנית: **Universitatea Alexandru Ioan Cuza**) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת ביאשי, רומניה.
[שמאל|ממוזער|[אלכסנדרו יואן קוזה]]
אוניברסיטת יאשי נוסדה ב-26 באוקטובר 1860 והיא המשך של מוסדות חינוך גבוה קדומים יותר שהתקיימו ביאשי. בעת הקמת האוניברסיטה היו בה שלוש פקולטות, משפטים, פילוסופיה וספרות ותאולוגיה והיו לה שבעים מאזינים לקורסים שלה. האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט וחברה בקבוצת קוימברה.
שמאל|ממוזער|כיכר האוניברסיטה

## הלומדים והפקולטות באוניברסיטת יאשי
בשנת הלימודים 2011 - 2012 נרשמו לאוניברסיטת יאשי, ל-15 הפקולטות שלה, 31,249 סטודנטים ומתוכם 22,945 לתואר ראשון, 7,108 לתואר שני ו-1,196 לדוקטורט.

הפקולטות של האוניברסיטה הן:
* הפקולטה לביולוגיה
* הפקולטה לכימיה
* הפקולטה למשפטים
* הפקולטה לכלכלה ומנהל עסקים
* הפקולטה לחינוך גופני וספורט
* הפקולטה לפילוסופיה ומדעי החברה
* הפקולטה לפיזיקה
* הפקולטה לגאוגרפיה וגאולוגיה
* הפקולטה למידענות
* הפקולטה להיסטוריה
* הפקולטה לספרות
* הפקולטה למתמטיקה
* הפקולטה לפסיכולוגיה ומדעי החינוך
* הפקולטה לתאולוגיה אורתודוקסית
* הפקולטה לתאולוגיה רומאנו-קתולית

## ראו גם
* ספריית אוניברסיטת יאשי

## קישורים חיצוניים

* 

* אוניברסיטת יאשי על מפת העיר יאשי

## הערות שוליים

*
יאשי
קטגוריה:יאשי: מבנים
יאשי
יאשי
נמל התעופה הבין-לאומי חמד

**נמל התעופה הבין־לאומי חמד** (בערבית: **مطار حمد الدولي**) הוא נמל התעופה של העיר דוחה, בירת קטר. הנמל, שנפתח ב־30 באפריל 2014, החליף את נמל התעופה הבינלאומי הישן של דוחה. מפתיחתו ועד 2019, זכה באופן עקבי בתואר "נמל התעופה הטוב ביותר במזרח התיכון" לפי חברת Skytrax. ב־2021 זכה גם במקום הראשון בעולם כולו לפי Skytrax. בשנת 2025 ירד למקום השני בעולם לפי Skytrax, אחרי נמל צ'נאי בסינגפור.

## הקמת נמל התעופה
תכנון נמל התעופה החדש החל בשנת 2003 ועבודות ההקמה שלו החלו ב-2005. נמל התעופה נבנה על פי רעיון עיצובי של נווה מדבר. ועדת הפיתוח של הנמל החדש מסרה את חוזה פיתוח הנמל לחברת ההנדסה בכטל האמריקאית. תכנון הטרמינל והזרועות ממנו נעשה על ידי פירמת התכנון הבינלאומית HOK. עבודות ההקמה נעשו על ידי חברות קבלניות מטורקיה ומיפן.

נמל התעופה תוכנן להיפתח כבר בשנת 2009, אך שורה של עיכובים גרמו לדחיית הפעלתו עד ל-1 בדצמבר 2013, המועד שבו החלו לפעול טיסות מטען מנמל התעופה. לאחר עיכובים נוספים נחנך הנמל ב-30 באפריל 2014. ב-27 במאי 2014 העתיקו אליו את פעילותן חברת קטר איירווייז ויתר חברות התעופה שפעלו מנמל התעופה הישן.

## נמל התעופה
נמל התעופה נבנה חמישה קילומטרים ממזרח לנמל התעופה הישן של דוחה. הוא משתרע על פני שטח של 22 קילומטרים רבועים, שמחציתו היא שטח ים שיובש. נמל התעופה תוכנן להתמודד עם קיבולת של 50 מיליון נוסעים בשנה (על פי הערכה אחרת יוכל לקבל עד 93 מיליון נוסעים בשנה).

בנמל הוקם טרמינל אחד, הממוקם בחלקו הדרומי של שטח הנמל. קיימת בנמל תשתית להקמת טרמינל שני בעתיד.

טרמינל 1 כולל חמש זרועות: זרועות A ו-B (10 שערי עלייה למטוס בכל אחת) מתפצלות מבנין הטרמינל לכיוון מזרח ומערב; זרוע C (13 שערים), הארוכה ביותר, מתפצלת ממנו לכיוון צפון, ואילו זרועות D ו-E, שבנייתן הושלמה רק בחלקה (כרגע עם ארבעה שערים בכל אחת), מתפצלות מן הקצה הצפוני של זרוע C. מקצת השערים אינם כוללים גשרי עלייה למטוס. ארבעה מהשערים מסוגלים לשרת את מטוסי הענק איירבוס A380. ממזרח וממערב לזרוע C נבנו רחבות חניה נוספות למטוסים.

לאחר שתושלם בניית הזרועות בטרמינל 1 יהיו בנמל התעופה 41 שערי עלייה למטוס המצוידים בגשרים ו-22 רחבות חניה נוספות למטוסים, אשר גישת הנוסעים אליהן תיעשה באמצעות אוטובוסים.

בנמל התעופה שני מסלולי טיסה מקבילים (16L/34R ו-16R/34L), במרחק של שני קילומטרים זה מזה, אשר מבנה הטרמינל נתון בתווך ביניהם. אורך המסלול הראשון הוא 4,850 מטרים (מהארוכים בעולם) ואורך השני - 4,250 מטרים.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר הקמת נמל התעופה החדש של דוחה

## הערות שוליים

קטגוריה:דוחה: מבנים
חמאד
שטראשון

**שׂטראשון** הוא שם משפחה יהודי.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
BM-25 (משגר רקטות)

**BM-25** הוא משגר רקטות סובייטי רב קני שפותח בברית המועצות ויכול לשגר רקטות בקוטר של עד 250 מ"מ ב-6 קנים.
המשגר פותח בשנת 1957 ושימש בשירות צבא רוסיה עד שנות ה-70 ומשמש עד היום בתימן.

## ראו גם
* קטיושה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רקטות ארטילריות סובייטיות
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1957
מארק קירק

**מארק סטיבן קירק** (באנגלית: **Mark Steven Kirk**; נולד ב-15 בספטמבר 1959) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. כיהן כסנאטור מטעם מדינת אילינוי וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
קירק נולד בשמפיין שבאילינוי וגדל בקנילוורת'. ב-1981 סיים תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת קורנל ב-1982 תואר שני מבית הספר לכלכלה של לונדון וב-1992 סיים תואר JD במשפטים מאוניברסיטת ג'ורג'טאון.

ב-1989 התנדב לכוחות המילואים של צי ארצות הברית, ושירת כקצין מודיעין עד שחרורו בדרגת קומנדר ב-2013. הוא מילא משימות במבצע כוח מאוחד ביוגוסלביה, בשמירה על האזור אסור לטיסה בצפון עיראק ובמלחמת אפגניסטן.

השנים 1984 עד 1990 עבד במטהו של חבר הקונגרס ג'ון פורטר מאילינוי, לאחר מכן עבד כעוזר במחלקת המדינה של ארצות הברית, כעורך דין בפירמה פרטית וכיועץ של ועדת יחסי החוץ בבית הנבחרים האמריקאי.

בשנת 2000 נבחר לנציג המחוז העשירי של אילינוי בבית הנבחרים של ארצות הברית והחל כהונתו בינואר 2001, מאז הוא נבחר לארבע כהונות נוספות. בנובמבר 2010 זכה בבחירות לסנאט, והושבע באותו החדש עקב מילוי כיסאו החסר של ברק אובמה, שמולא זמנית על ידי רולנד בריס. במהלך כהונתו, החזיק קירק בשולחן הממתקים של הסנאט.

קירק כיהן בסנאט כחבר בוועדת ההקצבות, בוועדת הבנקאות, ועדת הבריאות, החינוך, העבודה והפנסיונים, ובוועדה המיוחדת להזדקנות. יחד עם בוב מננדז מהמפלגה הדמוקרטית נמנה עם המובילים בסנאט לחקיקת העיצומים נגד איראן במטרה לפגוע בתוכנית הגרעין האיראנית.

בינואר 2012 סבל משבץ איסכמי, עבר שורת ניתוחי בראשו להקלת הנפיחות במוחו ונזקק לשנת שיקום והחלמה עד שובו לעבודה בינואר 2013, כך שנעדר מהסנאט במשך שנה. כתוצאה מכך משתמש קירק בכיסא גלגלים.

בבחירות 2016 הפסיד קירק לתמי דקוורת' מהמפלגה הדמוקרטית.

## קישורים חיצוניים

* 
* מארק קירק באתר הסנאט
* אתר הבחירות של מארק קירק
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:שמפיין (אילינוי): אישים
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאילינוי
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאילינוי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-112 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:בוגרי בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:ראשי סגל בארצות הברית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת אפגניסטן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
ג'ק ריד

**ג'ון פרנסיס ריד** (באנגלית: **John Francis Reed**; נולד ב-12 בנובמבר 1949), הידוע כ**ג'ק ריד**, הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, המכהן כסנאטור מטעם מדינת רוד איילנד מאז שנת 1997. קודם לכן כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
ריד נולד בקרנסטון שברוד איילנד, כבנם של מרי לואיס (לבית מונהאן) וג'וזף אנתוני ריד. הוא סיים את לימודיו באקדמיית לה סאלה שבפרובידנס, וכן באקדמיה הצבאית של ארצות הברית שנמצאת בבסיס וסט פוינט, ניו יורק, שם הוא סיים תואר ראשון במדע ב-1971. לאחר השלמת השכלתו האקדמית, שירת שנים אחדות בצבא ארצות הברית, עבר קורס קציני חי"ר ושירת כצנחן עד שחרורו ב-1979 בדרגת קפטן. הוא שירת בגדוד השני, במסגרת הרגימנט ה-504 בדיוויזיה המוטסת ה-82, שם היה למפקד מחלקה, מפקד פלוגה וקצין מטה גדודי. גם לאחר שחרורו מהצבא, המשיך ריד לשרת במילואים עד שנת 1991.

ריד למד בבית הספר לממשל ג'ון פ. קנדי שבאוניברסיטת הרווארד, שם סיים תואר שני במדיניות ציבורית. לאחר מכן חזר לווסט פוינט ב-1978, שם שירת כפרופסור חבר במחלקה למדעי החברה. לאחר סיום שירותו הצבאי, נרשם ללימודים בבית הספר הרווארד למשפטים, שם הפך לחבר במועצת יועצי הסטודנטים. ב-1982 סיים תואר J.D במשפטים ושימש כעמית בפירמת עורכי דין בוושינגטון די. סי., הנקראת "Sutherland Asbill & Brennan".

לאחר מכן נבחר ריד לשרת כחבר בסנאט המדינתי של רוד איילנד ב-1984. הוא נבחר לשתי כהונות נוספות, עד סיום שירותו ב-1990. בהמשך נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1991, כשזכה ב-59% ממניין הקולות, על תקן המחוז השני של רוד איילנד, ונבחר לתפקיד זה לשתי כהונות נוספות. ב-1996 החליט להתמודד לסנאט של ארצות הברית, לאחר שהסנאטור הדמוקרטי המכהן קלייבורן פל, ששירת בתפקיד זה מ-1961, הודיע כי יפרוש מתפקידו. ריד הביס את יריבתו הרפובליקנית ננסי מאייר, ברוב של 63% מן הקולות. הוא נבחר לסנאט לשלושה כהונות נוספות, כשהאחרונה בהן הייתה ב-2014.

בסנאט חבר ריד בוועדת הכוחות המזוינים, שם הוא הדמוקרט הבכיר ביותר, וכן בוועדת ההקצבות ובוועדה לבנקאות, שיכון ועניינים אורבניים. החל מ-3 בינואר 2025 הוא משמש כחבר הבכיר בוועדת הכוחות המזוינים של הסנאט של ארצות הברית.

ריד נשוי ואב לילדה. הוא קתולי באמונתו.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* ג'ק ריד, באתר הסנאט
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי רוד איילנד
קטגוריה:קרנסטון: אישים
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מרוד איילנד
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מרוד איילנד
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-112 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של רוד איילנד
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-119 של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי בית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
טים סקוט

**טימותי יוג'ין "טים" סקוט** (באנגלית: **Timothy Eugene "Tim" Scott**; נולד ב-19 בספטמבר 1965) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. סקוט מכהן כסנאטור מטעם מדינת קרוליינה הדרומית משנת 2013. בנוסף, מכהן גם כיו"ר ועדת הבנקאות, השיכון והעניינים האורבניים של הסנאט של ארצות הברית. קודם לכן כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
סקוט נולד בצפון צ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית, הוא גדל יחד עם אחיו בתנאי עוני במשפחה חד-הורית לאחר שאמו נמלטה מאביו. בתיכון התדרדר בלימודיו. בעל מסעדת מזון מהיר, שזיהה את הרעב והמצוקה הכספית שלו העניק לו כריכים חינם, הפך לדמות אב בשבילו והנחיל לו את עמדותיו הכלכליות השמרניות. בשנים 1983–1984 למד בסיוע מלגת פוטבול בקולג' פרסביטריאני וב-1988 סיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת דרום צ'ארלסטון. לאחר הלימודים פתח סוכנות ביטוח שזכתה להצלחה.

בשנים 1995 עד 2008 כיהן כחבר במועצת מחוז צ'ארלסטון. ב-2009 נבחר לבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית. בנובמבר 2010 נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ברוב של 65%. ב-2012 נבחר לכהונה נוספת ברוב של 63%.

בינואר 2013 מונה על ידי מושלת קרוליינה הדרומית ניקי היילי לסנאטור, בעקבות פרישתו של ג'ים דמינט. בנובמבר 2014 נבחר להשלים את כהונתו של דמינט בסנאט ברוב של 61%. הוא היה בכך לאפריקאי אמריקאי הראשון שנבחר לסנאט מאחת ממדינות דרום ארצות הברית מאז המאה ה-19. בנובמבר 2016 נבחר לכהונה מלאה ראשונה ברוב של 61%. סקוט מכהן בסנאט כחבר בוועדת הכספים, בוועדת החינוך, בריאות ועבודה, בוועדת הבנקאות, השיכון והעניינים האורבניים, בוועדת העסקים הקטנים והיזמות ובוועדה המיוחדת לענייני הזדקנות.

במאי 2023 הכריז על מועמדותו בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2024.

ב-12 בנובמבר 2023 התראיין לרשת פוקס ניוז והודיע על השעיית הקמפיין שלו בבחירות המקדימות בעקבות סקרים נמוכים.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* טים סקוט באתר הסנאט
* אתר הבחירות של טים סקוט
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הדרומית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקרוליינה הדרומית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הדרומית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-112 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-119 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של קרוליינה הדרומית
קטגוריה:פוליטיקאים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:סנאטורים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:אפרו-אמריקאים חברי בית הנבחרים של ארצות הברית
קטגוריה:תנועת מסיבת התה: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
פטי מארי

**פטרישה לין "פטי" מארי** (באנגלית: **Patricia Lynn "Patty" Murray**; נולדה ב-11 באוקטובר 1950) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הדמוקרטית, המכהנת כסנאטורית מטעם מדינת וושינגטון מאז שנת 1993. מינואר 2023 ועד ינואר 2025 היא כיהנה כנשיאה הזמנית של הסנאט של ארצות הברית, התפקיד השני הבכיר ביותר בסנאט והשלישי בסדר הירושה של הנשיא. היא האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד.

## ביוגרפיה
מארי נולדה בבות'ל שבוושינגטון, עיירה קטנה במחוז קינג הסמוכה לסיאטל. היא בתם של בברלי ודייוויד ג'ונס, למשפחה בת שבעה ילדים. אמה עסקה בחשבונאות ואביה הוא בוגר מלחמת העולם השנייה, זוכה עיטור לב הארגמן. מוצאה הוא ולשי, סקוטי, אירי וקנדי-צרפתי. היא קתולית.

ב-1971 סיימה מארי תואר ראשון בחינוך פיזי באוניברסיטת המדינה של וושינגטון. היא שימשה כגננת במשך מספר שנים, ולאחר מכן לימדה כיתת הורנות במכללה במדינת וושינגטון בשנים 1984–1987. ב-1988 התמודדה בהצלחה לסנאט המדינתי של וושינגטון, בו כיהנה עד 1993.

ב-1992 הכריזה על כוונתה להתמודד לסנאט של ארצות הברית, בצל פרסומים של הסיאטל טיימס על מעורבות בתקיפה מינית של הסנאטור הדמוקרטי המכהן ברוק אדמס. חרף הכחשותיו, רמת הפופולריות שלו במדינה ירדה, והוא הכריז על כוונתו לפרוש מן החיים הפוליטיים. מארי הביסה את יריבה בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית, ובבחירות הכלליות עמדה מול חבר בית הנבחרים הרפובליקני רוד צ'נדלר, עליו גברה ברוב של 54%. עם בחירתה הייתה לאישה הראשונה המייצגת את מדינת וושינגטון בסנאט. היא נבחרה לכהונות נוספות ב-1998, 2004 ו-2010.

בשנים 2013–2015 שישמה כיושבת ראש הוועדה לתקציב בסנאט. קודם לכן שימשה כיושבת ראש משותפת בוועדה של הקונגרס להפחתת הגירעון. היא גם משמשת כחברה הבכירה בוועדת ההקצבות של הסנאט של ארצות הברית. בעברה הייתה חברה בוועדת התקציב ובוועדה לענייני חיילים משוחררים.

מארי נשואה לרוב ואם לשני ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* פטי מארי באתר הסנאט
* הדף של פטי מארי בפייסבוק
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת וושינגטון
קטגוריה:נשים ראשונות בתפקידים ציבוריים
קטגוריה:חברות בית הנבחרים של ארצות הברית ממדינת וושינגטון
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממדינת וושינגטון
קטגוריה:חברות בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי בתי המחוקקים של מדינת וושינגטון
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-112 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-119 של ארצות הברית
קטגוריה:סנאטוריות חברות המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של וושינגטון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1950
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950
נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית

**נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית** (באנגלית: **Chief Justice of the United States**
מילולית:** השופט הראשי של ארצות הברית**) הוא האדם העומד בראש מערכת בתי המשפט הפדרליים של ארצות הברית (הרשות השופטת של הממשל הפדרלי האמריקאי). הנשיא הוא אחד מתשעת השופטים בבית המשפט העליון של ארצות הברית, והאחרים הם השופטים העמיתים של בית המשפט. באנגלית ידוע השם, בתרגום מילולי, "זקן השופטים של ארצות הברית", והיה קרוא מ-1789 ועד 1866 כ"נשיא בית המשפט העליון" (Chief Justice of the Supreme Court).

נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית הוא הדמות המשפטית הבכירה ביותר במדינה, ופועל כמנהל הבכיר ביותר של בתי המשפט הפדרליים. הנשיא מנהל את הליכי בית המשפט העליון ומנהל את הדיונים בעל-פה המתנהלים תחת בית המשפט. כאשר בית המשפט מעניק דעה בפסק דין, הנשיא, אם נמצא בעמדת הרוב, מחליט מי רושם את עמדת בית המשפט. כאשר מתרחש משפט הדחה של נשיא ארצות הברית מכהן, מנהל נשיא בית המשפט העליון את המשפט בסנאט. 

משנת 2005 מכהן ג'ון רוברטס כנשיא בית המשפט העליון.

## נשיאי בית המשפט

## קישורים חיצוניים

* 

*
ועדת השרים למתן היתר לפרסומים

**ועדת השרים למתן היתר לפרסומים** היא ועדה ממשלתית ישראלית שבה חברים שלושה שרים, ומטרתה לאשר לפרסום פרסומים של עובדי הציבור ועובדי הציבור לשעבר. 

סעיף 117 לחוק העונשין, שהחליף את סעיף 27 לחוק דיני העונשין (ביטחון המדינה, יחסי חוץ וסודות רשמיים), תשי"ז­-1957, מטיל עונש של שלוש שנות מאסר על עובד ציבור שמסר, ללא סמכות כדין, ידיעה שהגיעה אליו בתוקף תפקידו, לאדם שלא היה מוסמך לקבלה. במיוחד רלוונטית הגבלה זו לעובד ציבור בכיר, המעוניין לפרסם ספר זכרונות על תקופת כהונתו, אך היא חלה גם על עובדי ציבור זוטרים. 

בהתאם לסעיף זה פורסמו בשנת 1975 כללים לעניין היתרים לפרסום ספרים וחוברות בידי עובד ציבור.

הכללים מגדירים עובד ציבור: "ראש הממשלה, שר, סגן שר, נושא משרה או תפקיד ממלכתי במינוי על־פי חיקוק, עובד המדינה לפי חוק שירות המדינה (מינויים), תשי״ט-1959, או לפי חוזה או בדרך אחרת, לרבות חייל ושוטר, וכן מי שהיה מן המנויים בהגדרה זו וחדל להיות אחד מאלה".

האיסור לפרסם אינו חל על עובד הציבור לשעבר כאשר מתקיימים שלושת התנאים הבאים גם יחד:
:(א) חלפו חמש שנים מהיום שחדל להיות עובד הציבור;
:(ב) הידיעה אינה נוגעת לביטחון המדינה או ליחסי החוץ של המדינה;
:(ג) במסירתה אין משום פגיעה באינטרס ציבורי או בזכות של פרט.

אין איסור על פרסום ידיעה שכבר פורסמה. 

לשם בדיקת בקשות היתר לפרסום ולשם מתן היתר לפרסום מוקמת ועדת שרים לעניין זה. עובד הציבור המבקש לכלול ידיעה שהניעה אליו בתוקף תפקידו בפרסום אותו הוא עומד לפרסם, נדרש להגיש את הפרסום לאישור הוועדה. אם הפרסום כולל ידיעה שחלה עליה חובת הצנזורה לפי תקנות ההגנה (שעת חירום), יש להעביר תחילה את הפרסום לבדיקת הצנזורה.

בין פעולות הוועדה היה איסור פרסום מחבר הספר "המטרה מקדשת" בשנת 2016, ועיכוב הפרסום של הספר "תיק כחול-לבן" במשך ארבע שנים עד פרסומו בשנת 1992.

## חברי הוועדה

## הערות שוליים
 

קטגוריה:ישראל: מינהל ציבורי
מתן היתר לפרסומים
קטגוריה:הוצאה לאור
דדו – 48 שנה ועוד 20 יום

**דדו - 48 שנה ועוד 20 יום** הוא ביוגרפיה של רא"ל דוד אלעזר, רמטכ"ל צה"ל בעת מלחמת יום הכיפורים, מאת הסופר חנוך ברטוב. הספר יצא לאור בשנת 1978 בהוצאת ספרית מעריב, ובשנת 2002 יצא לאור במהדורה מורחבת ומוערת בהוצאת דביר.

## תוכן הספר

הספר מחולק לשני כרכים. הכרך הראשון מספר את קורות חייו של דוד אלעזר עד 1973: עלייתו לארץ ישראל בימי המנדט הבריטי, שירותו בפלמ"ח במלחמת העצמאות, הקריירה הצבאית שלו כולל שירותו כמפקד גייסות השריון ואחרי כן כאלוף פיקוד הצפון בזמן מלחמת ששת הימים ועד מינויו לרמטכ"ל ותחילת כהונתו בתפקיד זה.

הכרך השני עוסק בתקופה שלפני מלחמת יום הכיפורים ובמלחמה עצמה, בצורה של יומן מפורט שבו מתוארים בפירוט מהלכי הלחימה ותהליכי קבלת ההחלטות הצבאיות והמדיניות שבהן היה מעורב אלעזר.

## כתיבת הספר והוצאתו לאור
לאחר שוועדת אגרנט מצאה את אלעזר אחראי למחדל תחילתה של מלחמת יום הכיפורים, יעץ לו עורך דינו, אמנון גולדנברג, לכתוב בספר את גרסתו לנסיבות הכניסה למלחמה. אלעזר פנה לחנוך ברטוב שיהיה שותפו למשימה זו, והחל באיסוף המידע הרלוונטי. בערב פסח תשל"ו (1976) הודיע אלעזר לברטוב שהשלים את איסוף המידע, ולמחרת נפטר מהתקף לב. ברטוב נרתם למשימה, והחל לעיין במסמכים ובהקלטות שאסף אלעזר. כתיבת הספר עלתה לו במאמץ נפשי כבד.

הספר הוגש לאישור הצנזורה הצבאית, שהשמיטה מידע על פגישתו של ראש "המוסד", צבי זמיר, עם מקור שנודע בשם "בבל" (ולימים נחשף כאשרף מרואן). שר המשפטים, שמואל תמיר, הציע שברטוב ימסור את הספר גם לוועדת השרים למתן היתר לפרסומים, אך ברטוב, שלא היה חייב בכך משום שלא היה עובד ציבור, סירב.

טרם צאתו לאור של הספר פורסמו פרקים מתוכו בעיתון "מעריב". הספר יצא לאור בדצמבר 1978 בשני כרכים בהוצאת ספרית מעריב. הספר נמכר ב-50 אלף עותקים וזיכה את ברטוב בפרס יצחק שדה לספרות צבאית לשנת 1978. בשנת 2002 הספר יצא לאור בהוצאת דביר במהדורה מורחבת ומוערת, שלה נוספו כ-600 הערות שוליים ופרטים שלא היו ידועים לברטוב בעת פרסום המהדורה הראשונה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ביוגרפיות
קטגוריה:מלחמת יום הכיפורים: ספרים
קטגוריה:ספרי 1978
קטגוריה:ספרי ספריית מעריב
קטגוריה:ספרי הוצאת דביר
קטגוריה:דוד אלעזר
EBid

**ebid** הוא אתר אינטרנט למכירות פומביות שנוסד בדצמבר 1998. יש לו אתרים ייעודיים ב 23 מדינות רק מי שרשום באתרים ייעודיים אלו יכול למכור. עם זאת, מתאפשרת רכישה לקונים ביותר מ-100 מדינות, על ידי רישום באתרים שנועדו ליבשות. ebid משתמש בשירות תשלומים שלו, PPPay, כדי לאפשר למוכרים וקונים לשלם זה לזה במטבעות אירו ולירה שטרלינג, אך אין מגבלה לאופן תשלום זה. Paypal ו-(Skrill (Moneybookers נתמכים גם הם כאמצעי תשלום. מוכרים וקונים יכולים להסכים על כל אמצעי תשלום אחר, אך אמצעים אחרים אלו לא משולבים באתר.

על פי דירוג אלקסה, לשם התחום eBid יש 8 מיליון צפיות בחודש, ומושך כ 60,000 מבקרים ביום (כ 15 מיליון בשנה).

האתר מצהיר על עצמו כ-Google Shopping Marketplace Partner.

## סוגי החברות
ב eBid שלושה סוגי חברות:
# קונה בלבד. החברות ללא תשלום. כדי לקנות באתר מספיק להרשם באתרים שלו שמיועדים ליבשות, למשל ב-as.ebid.net.
# מוכר אקראי. החברות ללא תשלום, אך נדרש אימות באמצעות כרטיס חיוב. העמלה הסופית היא 3%.
# מוכר+ היא חברות המיועדת למוכרים מקצועיים. התשלום עבורה היא אחת לתקופה, או תשלום חד פעמי.

## תוכנית נקודות Buddy Points
החברים יכולים לקבל נקודות בקניה, מכירה, או פרסום של פריט חדש. נקודות אלו יכולות לשמש במכירות Buddy של פריטים החל ממוצרים שימושים המפרסמים את eBid וכלה במצלמות, צגים, ומוצרים חשמליים לבית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירותי אינטרנט
קטגוריה:חברות אינטרנט
קטגוריה:אתרי מסחר אלקטרוני
קטגוריה:בתי מכירות פומביות
היסטוריה של הקולנוע הישראלי (2009)

**היסטוריה של קולנוע ישראלי** הוא סרט תיעודי משנת 2009 בבימויו של רפאל נג'ארי.
## תוכן
הסרט מקיף שני חלקים:
* הקולנוע הישראלי מ-1932 עד 1978
* הקולנוע הישראלי מ-1978 עד 2007

הסרט הוא ניסיון אמנותי ראשון מסוגו לסכם את קורותיו של הסרט הישראלי, החל בקולנוע הציוני המגויס, אשר ביקש להצדיק את הקיום היהודי המתחדש בארץ ישראל בשנות ה-30, וכלה בקולנוע המסחרי והאמנותי של שנות ה-60; החל בצמיחת ייצוגים עדתיים ומקומיים בשנות ה-70 ובהתעוררות הפוליטית של שנות ה-80 לנוכח החרפת הסכסוך בין הישראלים לפלשתינאים, וכלה בקולנוע המגוון, האישי והפיוטי של שנות ה-90 ושנות האלפיים.

הסרט כולל ראיונות מצולמים עם נפתלי אלטר, מוחמד בכרי, חיים בוזגלו, יוסף סידר, סלים דאו, שמוליק דובדבני, רונית אלקבץ, נורית גרץ, עמוס גיתאי, מנחם גולן, איתן גרין, אמיר הראל, אברהם הפנר, נחמן אינגבר, אורי קליין, דובר קוסאשווילי, משה מזרחי, אבי מוגרבי, יעל מונק, ג'אד נאמן, אבי נשר, שולי רנד, זאב רווח, מרק רוזנבאום, דניאל וקסמן, קרן ידעיה.

הסרט הופק בתמיכת פרויקט קולנוע של קרן רבינוביץ'.

## פסטיבלים ומועמדויות
* פסטיבל ברלין - פנורמה, גרמניה 2009
* פסטיבל טורונטו - קטגוריה "עיר לעיר", קנדה 2009
* פסטיבל טוקיו - מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר באסיה, יפן 2009

## ראו גם
* חגיגה לעיניים – סיפורו של הקולנוע הישראלי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2009