open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הספרייה האזורית מטה אשר

ממוזער|270px|הספרייה האזורית מטה אשר - השאלה עד סף הבית
ממוזער|270px|ספריית הילדים בספרייה האזורית מטה אשר
**הספרייה האזורית מטה אשר**, שנוסדה בשנת 1979 בהתאם לחוק הספריות הציבוריות, היא ספרייה ציבורית הממוקמת בבית הספר "סולם צור" שבגשר הזיו. היא משרתת את יישובי המועצה האזורית מטה אשר.

מנהלת הספרייה היא שפרה שליו.

## הספרייה על סף ביתך
המועצה האזורית מטה אשר משתרעת על שטח של כ-220,000 קמ"ר וכוללת 32 יישובים. המרחקים בין היישובים והספרייה וכן תחבורה ציבורית דלילה יצרו מציאות של קשיי תקשורת ונגישות. עובדה זו הדגישה את הצורך באימוץ שיטת ההשאלה הבינספריתית והתאמתה לתנאי האזור. כך פותח נוהל "הספרייה על סף ביתך".

ייחודה של השיטה הוא נוהל פנימי שפותח בספרייה, לפיו מחלקים בכל יום לספריות היישובים את הספרים המבוקשים על ידי קוראיהן. ספרים אלה מונחים באחריות הספרייה, בכל יום, בנקודת איסוף בבניין המועצה האזורית מטה אשר. משם, נלקחים הספרים, על ידי עובדי המועצה, אל ספריות כל אחד מהיישובים על ידי עובדי המועצה, המביאים את הספרים ליישוב בו הם מתגוררים. עובדי המועצה הם אלה המחזירים לספרייה המרכזית את הספרים שהונחו בתיבה להחזרת ספרים במקום מגוריהם.

שיטה זו מכסה את מרבית ההזמנות הבין ספרייתיות עוד באותו יום בו התקבלה ההזמנה.

הספרייה מקיימת מפגשים תדירים בין הספרנים של הסניפים ביישובים השונים, במטרה ליצור קשרים אישיים ביניהם. הדבר נעשה כדי ליצור תרבות ארגונית המתבטאת באמינות ובמוטיבציה של ספרני האזור.

ביולי 2015 נחנך בספרייה אגף נפרד לספרות ילדים.

## קטלוג הספרייה באינטרנט
בשנת 1997 הייתה הספרייה האזורית לראשונה מבין הספריות הציבוריות שהעלתה את הקטלוג שלה לאינטרנט. איכותו ודיוקו של הקטלוג מבוקרים על ידי צוות הספרניות בספרייה בהתאם לכללים של המרכז לספריות וספרות בישראל. קטלוג זה כולל בתוכו גם את פריטי ספריות הסניפים והוא פתוח להזמנות לכל תושבי האזור בכל שעות היממה.

## פעילויות מיוחדות של הספרייה
* רכש עבור הסניפים
* מפגשי ספרניות
* מפגשי ספרות
* צע"ד את"י
* וויקי מטה אשר - האלבום המשפחתי של מטה אשר
* יריד ספרים
* שבוע הספר במטה אשר

## לקריאה נוספת
***דו"ח על ביקור בספרייה האזורית "סולם צור"** - דפים לספרן בקיבוץ, כ"ד-כ"ה: 21-27, 1980
***המועצות האזוריות "סולם צור", "געתון" ו"נעמן": החוג האזורי לספרנים בהתיישבות** - דפים לספרן בהתיישבות, 1: 18-19, 1983 
***הספרייה האזורית "מטה אשר"**/ דפים לספרן בהתיישבות, 2: 16-17, 1984
*פנינה מטס, סימה שמעוני, **הספרייה האזורית מטה אשר באינטרנט** - דפים לספרנים בבתי הספר, 20: 6, תשנ"ט, 1999 
*אסתר יפתחאל, **האמיני יום יבוא**, עמ' 121-128. הוצאת מערכת, קיבוץ דליה, תשס"ט 2009

## קישורים חיצוניים

* אתר האינטרנט של הספרייה
* תקציר מאמר :The Website of the Public Library Information Technology as an Agent of Change: Case Study of “Mateh Asher” Regional Library, Israel

מטה אשר
קטגוריה:מועצה אזורית מטה אשר: חינוך
קטגוריה:גשר הזיו
לינווד ברקלי

לינווד ברקלי (באנגלית: **Linwood Barclay**) הוא סאטיריקן וסופר קנדי יליד ארצות הברית. הוא פרסם ספרי אוטוביוגרפיה, ספרים הומוריסטיים ורומנים בלשיים.

כתב את טור הסאטירה השבועי בעיתון "טורונטו סטאר", בנוסף להוצאת פודקאסט עם מאמריו. לקח שנת שבתון על מנת לקדם את רומני המתח שלו. הוא תכנן לשוב לעיתון סטאר בספטמבר 2008, אולם ב-28 ביוני 2008 הוא כתב את טורו האחרון, והודיע על פרישתו מהעיתון.

## ביוגרפיה
לינווד ברקלי נולד בשנת 1955 בדאריין שבמדינת קונטיקט בארצות הברית, בן למיוריאל ואוורט ברקלי. אביו היה מאייר, וכשלינווד היה בן 4 עברה המשפחה לקנדה לרגל עבודתו של אביו. בהיותו בן 16 נפטר אביו. עוד בצעירותו גילה עניין בכתיבת סיפורי בלשים, בהשראת ספריו של רוס מקדונלד. קיבל תואר ראשון בספרות אנגלית מאוניברסיטת טרנט. לאחר שלא הצליח למצוא מו"ל לספריו החל לעבוד כעיתונאי. בשנת 1981 עבר לעבוד בעיתון "טורונטו סטאר". בשנת 1993 החל לכתוב טור הומוריסטי בעיתון זה. טוריו קובצו בשלושה ספרים. בשנים 2004–2007 פרסם ארבעה ספרי בלשים שגיבורים הוא הבלש זק ווקר, העובד כבעל טור בעיתון. בשנת 2007 יצא לאור ספרו, No Time for Goodbye" (תורגם לעברית בשם "בלי לומר שלום") שזכה להצלחה רבה. הוא יצא לשנת שבתון מהעיתון לשם קידום ספרו, אך במהלכה פרש מהעיתון ופרסם את טורו האחרון ביוני 2008. מאז פרסם עוד 18 ספרים.

ברקלי מתגורר באוקוויל, אונטריו עם אשתו, נית'ה. לזוג שני ילדים, ספנסר ופייג'.

## ביבליוגרפיה
### ספריו שראו אור בעברית
* מהלך לא מוצלח (2004), הוצאת מודן (2010)
* החבר'ה הרעים (2005), הוצאת מודן
* בלי לומר שלום (2007), הוצאת מודן (2008)
* קרוב מדי הביתה (2008), הוצאת מודן (2009)
* ביום שאיבדתי אותה (2009), הוצאת מודן (2011)
* אל תפנה את מבטך (2010), הוצאת מודן (2014)
* התאונה (2011), הוצאת מודן (2011)
* טוב מראה עיניים (2012), הוצאת מודן (2013)
* בלתי צפוי (2013), הוצאת מודן (2014)
* נקישה בחלון (2013), הוצאת מודן (2016)
* אין בית בטוח (2014), הוצאת מודן (2016)
* הבטחה שהופרה (2015), הוצאת מודן (2017)
* רחוק מן האמת (2016), הוצאת מודן (2018)
* העשרים ושלושה (2017), הוצאת מודן (2019)
* יריית פרידה (2017), הוצאת מודן (2019)
* תקתוק בקומה למטה (2018), הוצאת מודן (2020)
* בפיר המעלית (2019), הוצאת מודן (2021)
* מי שמוצא ראשון (2021) Find You First, הוצאת מודן (2022)
* בנשימה עצורה (2022), הוצאת מודן (2024)
* כל השקרים (2023), הוצאת מודן (2024)
* אני אהרוס אותך (2024), הוצאת מודן (2025)

## קישורים חיצוניים

* 

* טוריו בטורונטו סטאר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים קנדים
קטגוריה:בעלי טור קנדים
קטגוריה:סופרי מתח ואימה
קטגוריה:סאטיריקנים קנדים
קטגוריה:מגישי פודקאסטים קנדים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1955
טיאנחה-1

**טיאנחה-1** (גם: **טיאנחה-I** בסינית: **天河一号** פין-יין: **Tiānhé yīhào** הוא מחשב-על המסוגל לביצועים מקסימליים של 2.566 פטה פלופסים. ממוקם במרכז מחשבי העל הלאומי בטיינג'ין, סין. היה המחשב המהיר בעולם מאוקטובר 2010 ועד יוני 2011, והוא מהמחשבים המועטים בעולם השייכים לסקלת הפטה.

באוקטובר 2010 גרסה משודרגת של המחשב, טיאנחה-1-A, לקחה את הבכורה מהמחשב המהיר בעולם יגואר של ORNL, עם ביצועי שיא של 2.507 פטה פלופסים. ביוני 2011 איבד טיהנהה-1-A את בכורתו כמחשב המהיר בעולם למחשב ה-K היפני.

גם טיאנחה-1 וגם טיאנחה-1-A, מריצים מערכת הפעלה מבוססת לינוקס.

## ראו גם
* טופ500

## קישורים חיצוניים
*האתר הרשמי של האוניברסיטה הלאומית לטכנולוגיות הגנה 
*האוניברסיטה לטכנולוגיות הגנה מפתחת מחשב על באתר Sina English News
*האוניברסיטה לטכנולוגיות הגנה מפתחת מחשב על באתר סוכנות הידיעות שינואה (אנגלית)
* האוניברסיטה לטכנולוגיות הגנה מפתחת מחשב השלישי במהירותו בעולם באתר הניו יורק טיימס
## הערות שוליים

קטגוריה:מחשבי-על
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: מדע וטכנולוגיה
סארני

**סארני** (באוקראינית: Сарни) היא עיר במחוז רובנו, בחבל ווהלין שבצפון-מערב אוקראינה, ציר דרכים ושיט ראשי. תרגום השם סארני מאוקראינית הוא "איילות", על שמן של האיילות הרבות שחיו ביערות שהקיפו את העיר. איילה הוא גם סמלה של העיר.

## היסטוריה
סארני הייתה חלק מדוכסות ווהלין ולאחר מכן סופחה לדוכסות הגדולה של ליטא. משנת 1795 הייתה סארני בתחום מחוז ווהלין של האימפריה הרוסית. בשנת 1921 סופחה סארני לרפובליקה הפולנית השנייה והפכה לבירת מחוז סארני. כמעט מחצית מתושביה היו יהודים, הקבוצה השנייה בגודלה בעיר הייתה אוקראינים, והיתר היו פולנים ובני קבוצות לאומיות אחרות.

מסילת הרכבת הגיעה לסארני בשנת 1885, שנה שבה הוכרה לראשונה כעיר. היא הפכה לצומת חשוב בין פסי הרכבת שבין רובנו-לונינץ לבין אלו של קובל-קורוסטן, בייחוד לאחר הקמת תחנת הרכבת בשנת 1901. תודות לכך התפתח בעיר מרכז גדול של שווקים, בתי מלאכה וגידולים חקלאיים לייצוא. היערות שהקיפו את העיר תרמו גם לשגשוגה של תעשיית העצים במקום.

בשנת 1930 בנו הרשויות הצבאיות של פולין ביצורים ובונקרים באזור סארני, ביצורים שהיוו מעוז הגנה בפני הצבא האדום עם פלישת הסובייטים בספטמבר 1939. אחדים מהבונקרים האלה קיימים עד היום.

בתקופת מלחמת העולם השנייה נרצחו בעיר פולנים רבים – גברים, נשים וילדים - על ידי האוקראינים ששיתפו פעולה עם הגרמנים, אם כי הטבח היה ביוזמה גרמנית, כחלק מהנסיון לבצע באזור טיהור אתני מפולנים. פולנים אחרים גורשו לגרמניה כעובדי כפייה.

בשנת 1944 סיפחה רוסיה את סארני לאוקראינה הסובייטית, שהפכה בשנת 1991 לאוקראינה העצמאית.

## יהודי סארני
בעקבות פרעות קישינב ב-1903 הפכה סארני למרכז יהודי גדול. היא נכללה ברשימת היישובים שבה היו יהודים רשאים להתגורר. בתחילת שנות השלושים של המאה ה-20 נמנו בסארני כ-5,000 יהודים, שהיוו כמעט מחצית מאוכלוסיית העיר. הם קיימו פעילות כלכלית ענפה, וכן פעילות סעד ותרבות עשירה. הם הקימו מפלגות ותנועות נוער ציוניות, שבין חבריהן היו מקימי הקיבוץ בקלוסובה.ממוזער|250px|כרטיס חבר ב"החלוץ" בסארני שקיבל ב-1925 יליד סארני אריה ברלינסקי.
[שמאל|ממוזער|250px|[אנדרטה לזכר יהודי סארני שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון]]
בספטמבר 1939 כבש הצבא האדום את האזור. ביולי 1941 כבשו את סארני הגרמנים, החלו לשדוד רכוש יהודי בה, ונתנו חסות לאוקראינים ששדדו גם הם רכוש יהודי.

באפריל 1942 רוכזו יהודי סארני וכפרי הסביבה בגטו שהוקם בה, ובאוגוסט 1942 רוכזו יהודי הגטו במחנה פולסקה (Poleska), בו היו כ-13,700 יהודים. כשהחלו הגרמנים להוביל את היהודים אל בורות הרצח פרצה במחנה התקוממות, ואלפי יהודים ברחו. רובם נורו ונהרגו במקום, רק כמה מאות הגיעו ליערות, ורק אחדים שרדו עד השחרור בידי הצבא האדום בינואר 1944.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* על העיר סארני -סבא נפתלי והברלינסקים, 2014, עמ' 3–45, אתר carmonia
* סארני באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז רובנו: עיירות יהודיות
קטגוריה:מחוז רובנו: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1648
רוברט זילר

**רוברט זילר** (בגרמנית: **Robert Ziller**, נהגה בגרמנית **צילר**; 24 בינואר 1914 – 17 ביולי 2010) היה צלם וצלם קולנוע אמריקאים ממוצא יהודי-גרמני. עבד באולפני "אוּפא" (UFA) בברלין עם חשובי הקולנוענים האקספרסיוניסטים של שנות ה-30. עלה לארץ ישראל בשנת 1934 וצילם סרטים דוקומנטריים עבור הקרן הקיימת לישראל. אך עבר לארצות הברית.

## קורות חיים
רוברט זילר נולד בברלין. לאחר סיום לימודיו התיכוניים החל לשמש כעוזר-צלם באולפני "אוּפא" (UFA) בברלין, שם עבד עם חשובי הקולנוענים האקספרסיוניסטים של התקופה, ביניהם הבַּמָּאִים האוסטרים פריץ לאנג, גיאורג וילהלם פאבסט (Pabst), האנס שוורץ (Schwartz), צלם הקולנוע היהודי-גרמני אויגן שיפטן (Schüfftan), ועם אנשי קולנוע אחרים. 

בשנת 1933, לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון ובשל היותו יהודי, עזב זילר את ברלין ועבר לפריז, שם עבד על סרטים באורך מלא עם אויגן שיפטן (שנמלט אף הוא לצרפת באותה שנה, בשל היותו יהודי), אך כיוון שלא הצליח להשיג אַרְכָּה לרישיון העבודה שלו, עזב את צרפת בשנת 1934 ועבר לארץ ישראל. 

בתצלומיו של זילר מראשית שנות ה-30 ניכרת השפעת הקולנוע האקספרסיוניסטי הגרמני של התקופה וכן השפעות האסתטיקה האוונגרדית של תנועות "הראייה החדשה" (New Vision) ו"האובייקטיביות החדשה" (New Objectivity), הבאות לידי ביטוי בהדגשת איכויותיו האמנותיות העצמאיות של הצילום כמדיום טכנולוגי-מודרני.

בן עשרים היה זילר כשהגיע לארץ ובראשית דרכו בה עבד כחקלאי. בהמשך חזר לעיסוקו המקצועי ועבד כצלם עיתונות. במהלך שנות ה-40 שב לעבודה קולנועית וצילם גם סרטים דוקומנטריים עבור הקרן הקיימת לישראל. בין היתר, עבד עם הלמר לרסקי על הסרט "אדמה" (הסרט הראשון באורך מלא שצולם בארץ ישראל), על סרטיו "ילדי השמש", "מנגינה עברית" ו"קופת חולים", עם הבמאי הרברט קליין על סרטו "בית אבי" וכן עם הצלם פלויד קרוסבי (Crosby). 

בזמן מלחמת העולם השנייה הצטרף לחיל האוויר המלכותי הבריטי ושירת כצלם צבאי באפריקה, איטליה, צרפת, אנגליה וגרמניה. בשנת 1947 היגר לאנגליה והתגורר בלונדון, שם עסק בעיקר בקולנוע דוקומנטרי, ובשנת 1951 עבר לארצות הברית והתיישב בניו-יורק. צילם לאלפרד היצ'קוק את הסצנות האירופאיות לסרטו "המסך הקרוע" (Torn Curtain) ועבד משך שנים רבות כצלם עבור האו"ם; במסעותיו ברחבי העולם מטעם האו"ם הרבה בצילום סרטים וסטילס. זילר נפטר בליצ'פילד, קוֹנֶטִיקֵט (Litchfield, Connecticut) בארצות הברית ביולי 2010. 

הסרטים שצילם בארץ שמורים בארכיון הסרטים היהודיים ע"ש סטיבן שפילברג; כיוון שֶׁהִרְבָּה בנסיעות ובנדודים בין ארצות, עותקים מתצלומיו נדירים ואף התשלילים - במיוחד אלה של תצלומיו המוקדמים - אבדו.

עשרה מתצלומיו נדפסו בספר If I Forget Thee, a picture story of modern Palestine, by Meyer Levin. The Viking Press, New York, 1947.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צלמים יהודים גרמנים
קטגוריה:צלמי קולנוע יהודים
קטגוריה:צלמי קולנוע גרמנים
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:צלמים יהודים צרפתים
קטגוריה:צלמים יהודים אמריקאים
קטגוריה:צלמים ביישוב
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1914
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010
שירלי בות'

**שירלי בות**' (באנגלית: ** Shirley Booth**; 30 באוגוסט 1898 – 16 באוקטובר 1992) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית זוכת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1952 על הופעתה בסרט "שובי שבא הקטנה". היא זכתה בנוסף בשני פרסי אמי, ובשלושה פרסי טוני.

## ביוגרפיה
בות' נולדה בשם מריג'ו פורד בברוקלין, ניו יורק לוורג'יניה ולאלברט ג'יימס. החלה את דרכה כשחקנית תיאטרון בשם תלמה בות' פורד בברודוויי והתגלתה לראשונה בשנת 1949 במחזה "Goodbye, My Fancy" בתפקיד עליו זכתה בפרס טוני לשחקנית המשנה הטובה ביותר.

בות' זכתה להצלחה מסחררת בשנת 1950 כאשר הופיעה במחזה של ויליאם אינג' "שובי שבא הקטנה" בתפקיד לולה דילייני בעבורו זכתה בפרס טוני שני, הפעם לתפקיד הראשי. בשנת 1952 נסעה בות' להוליווד כדי לשחק בגרסה הקולנועית של דניאל מאן למחזה. בסרט שהיה לראשון שלה כשחקנית קולנוע היא חזרה על תפקיד לולה דילייני וקטפה את פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר ואת פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל קאן. בות' הייתה לשחקנית הראשונה שזוכה בפרס האוסקר ובפרס טוני על אותו תפקיד. בשנה שלאחר מכן זכתה בות' בפרס טוני שלישי בקריירה על הופעתה במחזה של ארתור לורנטס "The Time of the Cuckoo".

בות' לא מינפה את זכייתה באוסקר לכדי קריירה קולנועית ענפה, והופיעה לאחר מכן בשלושה סרטים בלבד: "אודות גברת לסלי" בתפקיד גברת ויויאן לסלי עליו הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר, "השדכנית" בתפקיד השדכנית דולי גלאגר לוי ו-"Hot Spell" לצידם של אנתוני קווין ושירלי מקליין.

בשנות ה-60 שיחקה בות' בסיטקום "Hazel" בתפקיד עוזרת הבית הייזל בורק עליו זכתה בשני פרסי אמי. בכך נכנסה בות' לרשימה אקסקלוסיבית של שחקניות שזכו בפרסי האוסקר, גלובוס הזהב, האמי והטוני.

בות' נישאה בשנת 1929 לשחקן הקומי אד גרנדנר איתו היא הופיעה בתוכנית הרדיו הפופולרית "Duffy's Tavern". הם התגרשו בשנת 1942. בעלה השני היה ויליאם בייקר, והיא הייתה נשואה לו עד למותו בשנת 1951. בות' לא נישאה מאז ולא נולדו לה ילדים.

בשנותיה האחרונות סבלה מעיוורון, היא נפטרה מבעיות רפואיות, בביתה שבעיירה צ'אתהאם, מסצ'וסטס, כשהיא בת 94. היא נקברה ב"בית הקברות הר חברון" שבניו ג'רזי.
על שמה של בות' ישנו כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקנית הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקן הטוב
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקניות
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקנית ראשית בקומדיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן ראשי בקומדיה
קטגוריה:שדרני רדיו וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקנית ראשית בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס דונלדסון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1898
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1898
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1992
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1992
גאנג סטאר

**גאנג סטאר** (באנגלית: **Gang Starr**) היה הרכב היפ הופ מהחוף המזרחי, שכלל את גורו ודי ג'יי פרמייר.

## רקע
ההרכב הוקם בבוסטון בשנת 1985 על ידי קית' אלאם (שאחר כך היה ידוע כ-MC Keithy E ולאחר מכן כגורו) ועל ידי DJ 1, 2 B-Down (ידוע גם כמייק די) יחד עם מספר מפיקים, כמו: דונלד די (Donald D), ג'יי.וי. ג'ונסון (J.V. Johnso) או DJ Mark the 45 King. ב-1987 וב-1988 גאנג סטאר הוציאה לאור שלושה סינגלים בחברת תקליטים Wild Pitch Records.

ב-1989 ההרכב התפצל ורק גורו רצה להמשיך להיקרא תחת השם גאנג סטאר. גורו היה בקשר עם די ג'יי פרמייר ששלח לגורו קלטת עם ביטים. גורו אהב את הקלטת ששלח לו די ג'יי פרמייר והוא צירף אותו להרכב. באותה השנה הם הוציאו לאור את האלבום הראשון שלהם יחד, "No More Mr. Nice Guy", שכלל את הסינגל הראשון שלהם "Words I Manifest". ב-1990 ההרכב חתם בלייבל Chrysalis record. בין השנים 1990 ל-1998 ההרכב הוציא לאור ארבעה אלבומים, שקיבלו ביקורות טובות מצד המבקרים וקהל המעריצים. ב-2003 ההרכב הוציא לאור את האלבום השישי והאחרון שלהם כהרכב, "The Ownerz", שכלל מספר רחב של אומנים ידועים, כמו:סנופ דוג, פאט ג'ו, פרדי פוקס ו-.M.O.P.

ב-2002 השיר "Battle" של ההרכב נכלל בפסקול של הסרט 8 מייל. השיר "Jazz Thing" של ההרכב נכלל בסרט Mo' Better Blues של ספייק לי.
ב-2003 וב-2004 גורו יצא למסע הופעות יחד עם די ג'יי פרמייר. ב-2006 גורו אמר במספר ראיונות שההרכב התפרק.

## המוות של גורו
ב-28 בפברואר 2010, גורו קיבל דום לב ולאחר ניתוח נפל לקומה. היו שמועות שגורו התעורר מהקומה שבה הוא נמצא, אך ב-19 באפריל 2010 בגיל 48 הוא מת מסרטן. גורו הותיר לאחר מותו, את שני הוריו, שלושת אחיו ואת בנו קית' קסים. המפיק של גורו, labelmate Solar, טען שגורו התעורר מהקומה וכתב מכתב לציבור, אך די ג'יי פרמייר וחברים נוספים של גורו מז'אנר ההיפ הופ טענו שהוא מעולם לא חזר להכרה. משפחתו של גורו טענו ש־solar מנע מהם להיות בקשר עם בנם בזמן שהוא היה חולה, קצת לפני שהוא עמד למות. משפחתו של גורו גם פקפקו באמיתותו של המכתב שגורו כתב לפני מותו. בריאיון לרדיו Solar, Conspiracy Worldwide טען שהוא מגן על גורו וכל מה שאמר זה נכון. הריאיון הזה עורר תגובות קיצוניות מצד קהילת ההיפ הופ וקצת הוריד את הערפל בקשר למחלוקת סביב הטענות שאמר.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן

### אלבומי אוסף

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:להקות היפ הופ אמריקאיות
קטגוריה:צמדים מוזיקליים אמריקאיים
קטגוריה:אמני וירג'ין רקורדס
מוסטפא מוראר

**מוסטפא מוראר** (مصطفى مرار) (28 בפברואר 1929 - 14 בדצמבר 2021) היה סופר פלסטיני, ערבי-ישראלי. לאורך יותר מ-70 שנה הוא חיבר יצירות שמתארות את חיי הכפר הפלסטיני הטיפוסי בכלל ואת כפרו שלו במיוחד.

## ביוגרפיה
נולד בכפר ג'לג'וליה למשפחת עובדי אדמה. התחיל את לימודיו היסודיים ב"חדר" שבכפר, והשלים אותם בכפר ג'מאל. את לימודיו העל יסודיים סיים בהצטיינות בעיר קלקיליה. לאחר מכן, הוא הוכרח לחזור לכפר כדי לעזור להוריו בעבודת האדמה, ועבד במחנות המנדט הבריטי.

ב-1948 נפגע מפיצוץ, איבד את רגלו, וטופל בעיר שכם עד 1949. בחזרתו לכפר מצא שרוב המורים בבתי הספר של הכפר עזבו את עבודתם, ודבר זה פתח בפניו דרך לעולם הכתיבה שבו עסק עד מותו. שייח הכפר בזמנו ביקש ממנו ללמד בבית הספר, ועיסוק זה נתן לו את האפשרות להשלים את לימודיו האקדמיים.
ב-1952 הוא התחיל את לימודיו בבית ספר להכשרת מורים ביפו, ואת הלימודים האקדמיים הגבוהים עשה באוניברסיטת בר-אילן. ב 1975 סיים תואר ראשון בלשון וספרות ערבית ובמדע המדינה.

לאחר לימודיו נתמנה מנהל בית-הספר היסודי ע"ש א-ראזי בג'לג'וליה. במשך עבודתו כמורה וכמנהל בכפר התחיל לגלות את אהבתו לעולם הילד, והתחיל להביע אהבה זו בסיפורים שכתב. בין השנים1956 - ערך והגיש את תוכניות פינת-הנוער בקול ישראל בערבית והשתתף בהכנת המשדרים לבתי-הספר. הוא יצא לפנסיה בשנת 1982.

סיפורי מוסטפא מוראר התמקדו בחיי הכפר הערבי, בפערי הדורות והמעמדות ובשינויים שחלו בחברה הערבית.
סיפורו הראשון נדפס ב-1952 בשבועון "חקיקת אלאמר".

נפטר ב-14 בדצמבר 2021.

## מספריו
* **אלכיימה אלמת'קובה**, (1970) - 14 סיפורים
***דרך הייסורים ,** (1970)
***קלאדת אלאפעא**, (1972)
***אבני פי אלג'אמעה**, (1972)
***ג'נאזת אלשייטאן**, (1972)
***חימארונא ובריטניה**, (1972)
***דמע ורמאד**, (1972)
***אלשארע אלטויל**, (1972)
***התאנים והשטנים**, (1974, 3 מהדורות) - סיפורי ילדים בשבח הצדק, האמת ואהבת הזולת
***למרות הערפל**, (1976. פרס הוועד הבינדתי) - סיפור קצר בשבח אחוות העמים והעדות
***ריחאנה, נסיכת הבוסתנים** ,(1978, פרס המועצה לתרבות ואמנות) - מחזה לילדים שהוצג 100 פעמים
***איאם בלאדנא**, (1983)
***כיתאב אלת'ורה**, (1987)
***אלמשרוע**, (1987)
***אלקונבולה אלשרקיה**, (1988)
***סלסלת אוראק מטרוד אל-חלואני**, (1997)
ועוד קובצי סיפורים למבוגרים.
מסיפוריו תורגמו לעברית על ידי חנה עמית- כוכבי, טוביה שמוש (בתוך "סיפורים ערביים", 1972), מרדכי טביב, מחמוד עבאסי (בתוך "מפגש", 1965 - 1966) ואליהו אגסי. סיפורו "אבו עודה" נכלל באנתולוגיה העברית לנוער "כולם בסנדלים" (1973).

## קישורים חיצוניים

* מוסטפא מוראר באתר "ים הספר"

קטגוריה:סופרים פלסטינים
קטגוריה:סופרים ערבים ישראלים
קטגוריה:מנהלי בתי ספר ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:נכים ישראלים
קטגוריה:ג'לג'וליה: אישים
קטגוריה:ערבים במלחמת העצמאות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
קרמן דה פטגונס

**קרמן דה פטגונס** (בספרדית: **Carmen de Patagones**) היא עיר בפרובינציית בואנוס איירס בארגנטינה. העיר ממוקמת על הגדה הצפונית של נהר ריו נגרו, מול העיר ויידמה, בירת פרובינציית ריו נגרו, במרחק של 937 ק"מ מהבירה בואנוס איירס.

## היסטוריה
העיר, ביחד עם העיר ויידמה, היא ההתיישבות העתיקה ביותר בפטגוניה, והיא הוקמה ב-22 באפריל 1779 על ידי פרנסיסקו דה ויידמה, מגלה ארצות שהוביל משלחת ספרדית ליישוב חופי פטגוניה, תחת השם נואסטרה סניורה דל קרמן (מילולית: גבירתנו של קרמן). תחילה היו הערים עיר אחת, ונקראו יחדיו קרמן דה פטגונס. תחילה נבנה מבצר בצדו הדרומי של הנהר (בוויידמה של ימינו), אך הוא נהרס תוך מספר שנים. לאחר מכן נבנה מבצר חדש בצדו הצפוני של הנהר (בקרמן דה פטגונס של ימינו), אשר החזיק מעמד זמן רב בהרבה והוא עדיין עומד כיום. העיירה גדלה, ולבסוף אנשים החלו לחזור ולהתיישב בצדו הדרומי של נהר. בשלב מסוים העיר החליטה להתפצל כשנהר ריו נגרו מהווה את הגבול ביניהן.

לאחר מהפכת מאי ב-1810 (שהתחילה את מלחמת העצמאות של ארגנטינה), שימש המבצר ככלא למלוכנים שהתנגדו לתנועה לקבלת עצמאות.

במהלך מלחמת ארגנטינה–ברזיל (1825–1828), העיר הפכה לבסיס הצי הארגנטינאי, לאחר שהנמל המרכזי של ארגנטינה, בשפך נהר ריו דה לה פלטה, נחסם על ידי ספינות ברזילאיות. הכוחות הברזילאים ניסו לכבוש את העיר ב-7 במרץ 1827, אך נתקלו בהתנגדות חמושה ונאלצו לסגת. בעיר מתקיים פסטיבל המנציח את התאריך הזה.

בסוף שנות ה-80, תחת שלטון הנשיא ראול אלפונסין, הייתה תוכנית להעברת בירת ארגנטינה למחוז פדרלי חדש שיוקם בשטח הערים ויידמה וקרמן דה פטגונס. התוכנית אושרה בקונגרס, אך נגנזה בסופו של דבר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פרובינציית בואנוס איירס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1779
אייסטיין אור

ממוזער|אייסטיין אור
**אייסטיין אור** (בנורווגית: **Øystein Ore**; 7 באוקטובר 1899, אוסלו (אז כריסטיאניה) - 13 באוגוסט 1968, אוסלו) היה מתמטיקאי נורווגי-אמריקאי, על שמו נקרא מספר אור.

## חייו
אור למד באוניברסיטת אוסלו בין השנים 1918–1922, וקיבל תואר דוקטור בשנת 1924, על עבודת דוקטורט בשם "**Zur Theorie der algebraischen Körper**" ("התאוריה של השדות האלגבריים"). לאחר מכן המשיך בלימודיו באוניברסיטת גטינגן, שם למד והושפע עמוקות מגישתה של אמי נתר שלימדה שם אלגברה מופשטת. ב-1925 הפך לעוזר מחקר באוניברסיטת אוסלו.

המתמטיקאי האמריקני ג'יימס פִּירְפּוֹנְט (באנגלית: Pierpont) מאוניברסיטת ייל נסע בשנת 1926 לאירופה במטרה להרחיב את שורות סגל האוניברסיטה במתמטיקאים. אור התקבל לתפקיד, והחל לעבוד באוניברסיטה בשנת 1927 כעוזר פרופסור, ובמהרה הפך לפרופסור חבר, ושנה לאחר מכן לפרופסור מן המניין. ב-1931 מונה לפרופסור שטרלינג (Sterling, דרגת הפרופסורה הגבוהה ביותר באוניברסיטת ייל), תפקיד בו כיהן עד פרישתו לגמלאות ב-1968.

אור היה חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים וממייסדי החברה האקונומטרית (Econometric Society) העוסקת בהקשרים של כלכלה, מתמטיקה וסטטיסטיקה.

נודע בעיקר בזכות עבודותיו בתורת הגרפים, כמו גם בתחומים רבים נוספים. בין תלמידיו המפורסמים ניתן למנות את גרייס הופר שפועלה בתחום המחשוב זכה להכרה בינלאומית, ומרשל הול (Hall), מחשובי המתמטיקאים בתחום תורת הגרפים והקומבינטוריקה. עסק יחד עם גארט בירקהוף בסריג והפך לאחד מהמומחים הבולטים בנושא זה.

בנוסף להיותו מתמטיקאי מוכשר, עסק אור גם בהיסטוריה של המתמטיקה, וכתב ביוגרפיות של מתמטיקאים כמו ג'ירולמו קרדאנו ונילס הנריק אבל.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מתמטיקאים נורווגים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ייל
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1899
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1968
טירת אגסקוב

**טירת אגסקוב** (בדנית: **Egeskov Slot**, נהגה:אייסקואו) היא טירה הנמצאת בדרום האי פין, דנמרק. זוהי טירת המים שנשתמרה בצורה הטובה ביותר באירופה מתקופת הרנסאנס.

## היסטוריה
טירת אגסקוב נבנתה על ידי פרנדס ברוקנהוס (Frands Brockenhuus) בשנת 1554, קודם לכן הייתה במקום חוה חקלאית המתוארכת למאה ה-15.

בעקבות תקופת אי השקט של "מאבק הרוזנים" (בדנית Grevens fejde) ומלחמת האזרחים של המעבר לרפורמציה הפרוטסטנטית, מרבית אנשי האצולה הדנית בנו את בתיהם כמבצרים. הטירה ממוקמת בתוך אגם קטן שעומקו המרבי מגיע ל-5 מטרים. במקור, הכניסה היחידה אליו הייתה בעזרת גשר מתרומם.

לפי האגדה, נדרש יער שלם של אלונים כדי לבנות את היסודות, ומכאן שמה של הטירה, *אגסקוב*, שפירושה "יער אלונים".

## אדריכלות ועיצוב
הטירה בנויה משני בניינים המחוברים בעזרת חומה כפולה ועבה, המאפשרת למגנים עליה לנטוש בית אחד ולהמשיך להילחם מהבית השני. החומה הכפולה בעובי מטר ומכילה באר וגרמי מדרגות נסתרים. המגנים יכלו להתקיף את שורות האויב משני מגדלים פינתיים עגולים. הגנות אחרות מימי הביניים כוללים חרכי ירי, משיקולי ותחנות עגינה לארטילריה. הטירה בנויה על גזעי אלון התקועים בקרקע ומשמשים יסודות. הלבנים מהם בנויה הטירה הם לבנים גדולות מהרגיל שנקראו לעיתים "לבני נזירים". המגדלים החרוטיים בנויים מסדרת פנלים נפרדים.

המבנה מכיל דגם של מערכת ביוב ראשונית, מהראשונות שנעשה בהם שימוש באירופה, בעלת פירים אנכיים לפסולת. החומה העבה כוללת בתוכה באר, שניתן להגיע אליו ממטבח המשרתים בחלק המזרחי של הבניין.

הטירה מכילה תיבת ברזל מסיבית מתחילת המאה ה-16, שהגיעה מטירת הבדהולם, שהייתה שייכת בעבר לאחוזת אגסקוב, שנמצאת כ-10 ק"מ מערבית לטירה.

בתוך הטירה נמצאים ציורי שמן רבים כולל ציור גדול באולם הראשי שבקומה הראשונה של האדמירל הדני נילס ג'ואל, שהביס את הכוחות השוודים בקרב על מפרץ קוגה בשנת 1677.

## גלריה

תמונה:Egeskov Slot A1.jpg|מבט חיצוני על הטירה   
תמונה:Egeskov Slot A2.jpg|מבט צידי על הטירה 
תמונה:Egeskov Slot A3.jpg|מבט חיצוני על הטירה 
תמונה:Egeskov Slot A4.jpg|מבט חיצוני על הטירה 


## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי בדנית

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אגסקוב
אוגוסט פאלם

250px|ממוזער|שמאל|אוגוסט פאלם
**אוגוסט תיאודור פאלם** (**August Teodor Palm**; 5 בפברואר 1849 – 14 במרץ 1922) היה סוציאליסט שוודי, פעיל חברתי ודמות מפתח בהפצת הרעיונות הסוציאליסטיים ובבניית המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בשוודיה, והובלתה לכיוון רפורמיסטי.

## חייו
פאלם היה בנו של מורה ליד מאלמו, ממנו התייתם בגיל 10, ולאחר מכן עבר הכשרה כחייט. כשהיה בן 18 ערך מסע לימודי בדנמרק ובגרמניה שלאחריו, ב-1874 התיישב כחייט בהדרסלב בצפון שלזוויג. באותה שנה גם נישא לג'והאנה לרסון.

### פעילות פוליטית מוקדמת
במהלך מסעותיו בגרמניה למד וקלט את רעיונות הסוציאליזם (בעיקר כתוצאה מאיחודן של שתי המפלגות הסוציאליסטיות בגרמניה לכדי מפלגה אחת, ה-SPD ב-1875). ב-1877 גורש מגרמניה לאחר הפצת תעמולה סוציאליסטית. עד 1881 שהה בדנמרק, וב-1881 חזר לשוודיה. ב-6 בנובמבר באותה השנה, במאלמו, נאם פאלם את הנאום הסוציאליסטי הראשון בשוודיה והתחיל את מסעו הפוליטי בגטבורג ובסטוקהולם.

### תועמלן פוליטי
שוודיה בסוף המאה ה-19 הייתה מדינה בעלת אחוז אוריינות גבוה כיוון שהדת הנהוגה בה היא לותרניזם (שעל-פיה על כל מאמין להיות מסוגל לקרוא את כתבי הקודש ללא תיווך) - מה שמאפשר הפצת תעמולה ורעיונות באמצעים כתובים בצורה רחבה. עם הידיעה הזאת, במרץ 1882, הקים פאלם את העיתון Folkviljan ("רצון העם"), ושימש כעורכו עד 1885, אז העיתון נסגר. ב-25 בספטמבר 1885 עבר פאלם לסטוקהולם, החל בהפצת העיתון הSocial-Demokraten ("הסוציאל-דמוקרט"), ושימש כעורכו בשנה הראשונה להפצתו. החל מסתיו 1886 היה ילמאר ברנטין העורך הראשי של עיתון זה. הממשלה השוודית שלחה אותו לכלא לשלושה חודשים בעוון הצהרות שפרסם בעיתון זה. 
תרומתו הגדולה ביותר של פאלם הייתה בכך שהביא לאיגוד עובדי תעשיית העץ השוודיים ואיגוד עובדי תעשיית המתכת השוודיים תחת אידאולוגיה סוציאליסטית. 
ב-1889, ביוזמתו של פאלם, קמה בשוודיה ה-SAP ("מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה") שמהווה איחוד בין שלושה מועדונים סוציאליסטיים גדולים בשוודיה שהוקמו בעזרת פאלם. במבנה הפוליטי של שוודיה באותה התקופה, לא התאפשר למי שאינו בעל רכוש רב להיבחר ולבחור בפרלמנט, ועל כן עיקר עשייתה של ה-SAP היה בהפצת תעמולה ואיגוד עובדים.

### ביקורו בארצות הברית
ב-1900 הוזמן פאלם לבקר בארצות הברית על ידי המועדון הסקנדינבי של מפלגת העבודה הסוציאליסטית של אמריקה בפרובידנס, רוד איילנד, בשיתוף עם מועדונים דומים בניו יורק וברוקלין, במטרה למשוך חברים נוספים למועדונים אלו. מסעו התחיל ב-1 בספטמבר 1900, והוא מתועד בספר "תמונות מטיול לארצות הברית" (Ögonblicksbilder från en tripp till Amerika) שפורסם ב-1901.

## כתביו
*Några drag ur mitt lif ("כמה מובאות מחיי"), 1899
*Ögonblicksbilder från en tripp till Amerika ("תמונות מטיול לארצות הברית"), 1901
*Ur en agitators lif ("מחייו של תועמלן") 1904

## ראו גם
* מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פוליטיקאים שוודים
קטגוריה:ילידי 1849

קטגוריה:נפטרים ב-1922
Theme Hospital

**Theme Hospital** (נקרא גם בעברית: **בית חולים**) הוא משחק סימולציה למחשב מבית Bullfrog וחברת EA Games אשר שווק לראשונה בשנת 1997 ובו השחקן בונה ומתפעל בית חולים. המשחק זכה להצלחה רבה ונמכר ב-4 מיליון עותקים ברחבי העולם. המשחק נחשב למוצלח יותר מ-Theme Park שקדם לו, ועדיין ניתן למצוא אותו באתרים של משחקי נוסטלגיה.

## מהלך המשחק
### מטרת המשחק
מטרת המשחק היא לנהל את בית החולים בפן הפיננסי, כוח האדם והציוד. על בית החולים לאבחן את המחלה מבין מגוון מחלות אפשריות כמו "hyperlangue" (בעלי לשון גדולה), "בלתי נראים", "סינדרום המלך" (אנשים שחושבים שהם אלביס פרסלי) וכדומה.

במשחק 12 שלבים, ובכל שלב נדרש לבנות מהתחלה את בית החולים, ככל שמתקדמים בשלבים ישנן יותר מחלות אפשריות, יותר ציוד נדרש, ושטח בית החולים שתחת ניהול המשתמש גדול יותר. כדי לעבור שלב, על השחקן למלא מספר תנאים כמו העלאת המוניטין של בית החולים, הגדלת הריווחיות שלו, העלאת רמת המוסד או אחוז האנשים שנרפאו בו. בנוסף, במספר שלבים יש תנאים מיוחדים כגון, שכל הרופאים יעבדו ביעילות של מעל 80%.

### ניהול המשחק
השחקן אינו מנהל פיזית רופא או מטופל מסוים אלא מנהל את כל בית החולים, על ידי בניית החדרים הנדרשים (אבחון, טיפול, מנוחה, שירותים, מחקר, הוראה), שכירת אנשי הצוות שיאיישו אותם וריהוט בית החולים באופן כללי. למרות זאת, ניתן להתערב בטיפול במטופל מסוים תוך כדי משחק, למשל על ידי שינוי את התור של החולים וקידום החולים הקרובים יותר למוות; ניתן לחייב פציינט לעבור טיפול מסוים גם אם האיבחון לא הסתיים; ניתן לפטר עובדים על מנת להחליפם בעובדים יעילים יותר או בעובדים זולים יותר, ועוד.

### כוח אדם
כוח האדם האפשרי להעסקה מחולק לארבעה סוגים:
* פקידות קבלה ומיון
* אחיות לביצוע בדיקות כלליות וטיפולים פשוטים ונפוצים
* רופאים לטיפולים ואבחונים מסובכים, העוסקים גם בניהול מחקר והכשרת עמיתיהם
* אנשי תחזוקה האחראים לניקיון בית החולים, השקיית העציצים ותיקון המכונות

הרופאים יכולים להיות מומחים באחד משלושה תחומים (פסיכולוג, מנתח או חוקר רפואי) בהם יש לו רמת ניסיון מסוימת (מרופא מתחיל ועד ליועץ), כאשר רק יועצים יכולים להכשיר רופאים אחרים. לכל אנשי הצוות קיים הפרמטר של רמת ניסיון שגורם לעבודה מהירה או יעילה יותר. בדרך כלל, ככל שרמת הניסיון גבוהה יותר כך המשכורת גבוהה יותר.

## פלטפורמות
המשחק יצא במקור לPC ב-1997 ושנה לאחר מכן יצאה גרסה לפלייסטיישן.

בנוסף לגרסאות הרשמיות, מספר קהילות קוד פתוח פיתחו את המשחק בקוד פתוח, אולם ללא הצלחה. בשנת 2008 פרויקט קוד פתוח בשם OpenTH פיתח גרסה טובה למשחק בעיקר בשפת C++ ומעט ב-Lua תחת רישיון GNU GPL; פרויקט זה הסתיים והיום האתר מפנה לפרויקט CorsixTH. ב-2009 יצא פרויקט דומה בשם CorsixTH שאנשיו פיתחו את המשחק בעיקר ב-Lua תחת רישיון ציבורי של MIT. כדי להפעיל את המשחק נדרש דיסק התקנה מקורי או אימג' להתקנה. פרויקט זה מתוחזק באופן שוטף והגרסה האחרונה יצאה במאי 2013. פרויקט CorsixTH שימש גם לפיתוח גרסה לאנדרואיד שניתן למצוא ב-Google Play Store.

## משחקי המשך למשחק
ב-30 באוגוסט 2018 יצאה גרסה מחודשת למשחק שמיועדת למחשבים האישיים בשם Two Point Hospital .

גרסה זו היא למעשה חידוש של הגרסה הראשונה של המשחק שפותחה בשיתוף פעולה עם המפיק והמעצב המקורי של המשחק הראשון.

## קישורים חיצוניים

* Tow Point Hospital האתר הרשמי של משחק ההמשך
* בית חולים, באתר מסע אל העבר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סימולציות ניהול ממוחשבות
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1997
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן
קטגוריה:משחקי DOS
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בממלכה המאוחדת
James Pond 2

**James Pond 2** ידוע גם כ-**Super James Pond** הוא משחק וידאו מסוגת משחקי הפלטפורמה. המשחק מהווה המשך למשחק James Pond ושניהם פותחו על ידי אותו מפתח. המוזיקה נוצרה על ידי ריצ'רד גוז'ף, בעזרת חברת RoboCop film theme.

James Pond 2 הופצה במקור למחשבים אמיגה, אטארי ST וכן לקונסולת המשחקים סגה מגה דרייב, על ידי שלושה מפיצים שונים. בהמשך הופיע המשחק בגרסאות גם למחשבים אמיגה CD32, סגה גיים גיר, קומודור 64, סגה מאסטר סיסטם ו-SNES. גרסת SNES נקראה בצפון אמריקה Super James Pond 2, ובאזורים אחרים נקראה || Super James Pond. בהמשך יצא המשחק בגרסה לפלייסטיישן, ל-Game Boy Advance, ל-נינטנדו DS וכגרסת הורדה ל-פלייסטיישן 3.

## מאפייני המשחק
המשחק מתחיל מחוץ למפעל הצעצועים של סנטה קלאוס. קיימות דלתות רבות, וכל אחת מהן מובילה לשלב מרובה תתי שלבים, אשר מספרם בכל הדלתות הוא 50. כל תתי השלבים בכל דלת, מאופיינים בערכת נושא הקשורה לנושא מסוים. יצורים עוינים מסתתרים בדלתות אלו, והם באים במגוון צורות. אין נשק במשחק והדרך היחידה לנצחם היא לקפוץ עליהם. במהלך נפילה לאחר זינוק לאוויר ניתן להתקפל בעת הנפילה מטה, והדבר נחשב לשתי קפיצות רגילות. ברוב המקרים לאחר סיום שתי דלתות, קיימת דלת בה שוכנת מפלצת ייחודית הקשורה בערכת הנושא שלה לשתי הדלתות שסוימו. בעת סיום חלק מהדלתות, מופיעות במרחב הכניסה אליהם הטבות שונות.

השריון של גופו של גיי'מס (השחקן) מאפשר לו להאריך את גופו אנכית לאורך בלתי מוגבל, וכך להיתפס בתקרה במידה וקיימת מעליו. דבר זה מאפשר ליפול על אויבים ב"הפתעה" מלמעלה, וכן לגשת לאזורים במשחק שאינם נגישים באופן רגיל.

במהלך המשחק אוסף ג'יימס אובייקטים שונים, המקנים לו נקודות. אובייקטים ייחודיים יספקו לו תכונות מיוחדות כדוגמת כנפיים, וכוכבי הגנה. ניתן במהלך המשחק להשיג מטוס, מכונית ואמבטיה מעופפת.

## ביקורות
המגזין ACE נתן לגרסת אמיגה של המשחק דירוג של 934, מתוך 1000 נקודות אפשריות, והגדיר אותו "מלוטש, בעל משחקיות גבוהה (...) ומהנה" וכן "מצוין ומושלם". המגזין Mega הציב את המשחק במקום ה-20 מתוך משחקי סגה מגה דרייב הטובים בכל הזמנים.

## קישורים חיצוניים
* James Pond 2: Codename: RoboCod באתר MobyGames

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1991
קטגוריה:משחקי DOS
קטגוריה:משחקי קומודור 64
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן
קטגוריה:משחקי סופר נינטנדו
קטגוריה:משחקי גלילה צדדית
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בממלכה המאוחדת
קטגוריה:משחקי סגה מגה דרייב
טיאנחה-2

ממוזער
**טיאנחה-2** (בסינית: 天河-2; נקרא גם **שביל החלב 2**) הוא מחשב-על הממוקם בגואנגג'ואו, ברפובליקה העממית של סין. הוא פותח על ידי קבוצה של 1,300 מדענים ומהנדסים, ומגיע לביצועים של 33.86 פטה פלופס.

על פי רשימת ה-TOP500 היה המחשב המהיר בעולם נכון לסוף נובמבר 2015, ונכון לפברואר 2017 הוא המחשב השני במהירותו בעולם לאחר ש-**[[Sunway TaihuLight]]** תפס את מקומו.

## היסטוריה
הפיתוח של טיאנחה-2 תוקצב על ידי תוכנית 863, והעומדים מאחוריו היו ממשלת סין, הממשל של מחוז גואנדונג, ועיריית גואנגג'ואו. המחשב נבנה על ידי האוניברסיטה הלאומית לטכנולוגיות הגנה, ושוכלל על ידי חברת טכנולוגיית המידע Inspur. Inspur ייצרה את לוחות המעגלים המודפסים, ועזרה בהתקנת ובדיקת תוכנת המחשב. תאריך היעד המקורי לסיום המיזם היה בשנת 2015, אך לבסוף הוכרז עליו בשנת 2013. ביוני 2013 החל המחשב לעבוד באופן מלא, והגיע למלוא יכולותיו החישוביות בסוף 2013.

ביוני 2013 הגיע המחשב לפסגת הדירוג של רשימת ה-TOP500 כמחשב המהיר בעולם. במקום השני היה המחשב טיטן בפער של כמחצית מיכולות הטיהנהה-2. הטיטן במחלקת האנרגיה של המעבדה הלאומית של אוק רידג' הגיע לביצועים של 17.59 פטה-פלופס, בעוד הטיהנהה-2 הגיעה ל-33.86 פטה-פלופס. ביצועי טיהנהה-2 הגבוהים החזירו את הבכורה לסין, לאחר שטיאנחה-1 היה אף הוא המחשב המהיר בעולם לתקופת מה. המוסד למהנדסי חשמל ואלקטרוניקה אמר כי הניצחון של טיאנחה-2 "מסמל את רצינותה של סין לנצח במרוץ החימוש בתחום מחשוב העל". לסין יש 66 מחשבי על מתוך ה-500 הטובים ביותר, והיא שנייה מבחינת המספר רק לארצות הברית המחזיקה ב-252 מחשבים.

ביוני 2013 דורג המחשב כשישי בעולם על ידי רשימת Graph500 של מחשבי העל. על פי בדיקתם המערכת הגיעה לביצועים של 2,061 ג'יגה TEPS, בעוד המערכת המובילה IBM Sequoia הגיעה ל-15,363 TEPS.

טיהנהה-2 מוקם במרכז מחשוב העל הלאומי בגואנגג'ואו.

## יישומים
על פי האוניברסיטה הלאומית לטכנולוגיות הגנה, טיאנחה-2 משמש לסימולציות ניתוחים ויישומי אבטחה של הממשל בסין.

טיאנחה-2 מריץ את מערכת ההפעלה Kylin, גרסה של הפצת לינוקס שפותחה על ידי האוניברסיטה הלאומית לטכנולוגיות הגנה. ניהול משאבי המערכת מבוסס על תוכנת SLURM.

## הערות שוליים

קטגוריה:מחשבי-על
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: מדע וטכנולוגיה
ודיע א-סאפי

**ודיע א-סאפי ** (בערבית: **وديع الصافي**, תעתיק מדויק: **ודיע אלצאפי**; 1 בנובמבר 1921 – 11 באוקטובר 2013) היה זמר ומלחין לבנוני. הוא נחשב לאחד מגדולי הזמרים בעולם הערבי. לא-סאפי מקום חשוב ומכובד בהיסטוריה של הזמר הערבי והלבנוני בפרט.

## ביוגרפיה
ודיע א-סאפי נולד בכפר ניחא  שבהרי השוף בשם ודיע בשארה יוסף פרנסיס (وديع بشارة يوسف فرنسيس), והוא הבן השני במשפחה בעלת שמונה בנים. אביו בשארה יוסף ג'יבריל פרנסיס, עבד בצבא הלבנוני. מאחר שהמשפחה סבלה מחיי עוני החליטה לעבור ב-1930 לביירות. שם הצטרף ודיע א-סאפי לבית ספר השייך למנזר קתולי, והתחיל לנגן בלהקה של בית הספר. אחרי שלוש שנים הוכרח לעזוב את הלימודים על מנת לעזור בפרנסת המשפחה.

## דרכו המקצועית
היציאה לעולם האמנות הייתה ב-1938, לאחר שזכה במקום הראשון בתחרות שירה שהתקיימה ברדיו הלבנוני, בתקופת המנדט הצרפתי (השיר הזוכה היה: "يا مرسل النغم الحنون"). כאשר החליטה הוועדה בתחרות להעניק לו את הכינוי "ודיע א-**סאפי**" בשל קולו הזך (סאפי – صافي – נקי, זך) ומאז דבק בו כינוי זה. הזמר המצרי הענק מוחמד עבד אל-והאב קרא לו האיש "בעל גרון מזהב". בעיתונות הלבנונית ובאמצעי תקשורת ערבים, היו לו כינויים נוספים, כמו: "זמר הארזים" (مطرب الأرز), קדוש הזמר (قديس الطرب) ועוד.

בסוף שנות ה-50 הוא ייסד, יחד עם עוד מוזיקאים לבנוניים, את פסטיבל בעלבכ, כדי לקדם את השירה הלבנונית.

עם פרוץ מלחמת האזרחים בלבנון ב-1976 הוא עבר למצרים ומשם לבריטניה, עד שבסופו של דבר התיישב בפריז. היו לו שלוש אזרחויות נוספות לאזרחותו הלבנונית: צרפתית, מצרית וברזילאית.

במהלך חייו כתב והלחין מעל 1,000 שירים.

## פרסים ומחוות
* ב-1989 הוזמן לקונצרט מחווה בפריז לרגל סיום יובל זהב לקריירה שלו כזמר.
* א-סאפי זכה בחמישה תארים להצטיינותו בתקופת הנשיאים כמיל שמעון, פואד שהאב, סולימאן פרנג'יה ואליאס הראווי.
* הנשיא אמיל לחוד העניק לו את תואר "אל-ארז".
* ב-1991 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת רוח הקודש – אל-כסליכ  שבלבנון.
* הסולטאן העומאני העניק לו ב-2007 תואר מדרגה ראשונה.

## פסטיבלים
* "אל-עורס פי אל-קריה" – בעלבכ 1959
* פסטיבל ג'בייל – 1960
* פסטיבל להקת אל-אנוואר – 1960–1963
* פסטיבל אל-ארז – 1963
* ארדנא אילא אל-אבד – בעלבכ 1964
* פסטיבל בית א-דין – 1970–1972
* בעלבכ – 1973–1974

## סרטים
* "אל-ח'מסה גְנֵיה" ("חמש הלירות המצריות";  גְנֵיה – לירה מצרית)
* "ע'זל אל-בנאת"
* "מוואל" ו"נאר א-שוק" ב-1973

## חיים אישיים
ב-1952, הוא התחתן עם מלפינא טאניוס פרנסיס, קרובת משפחה שלו, ולהם שתי בנות, דוניא ומארלין, וארבעה בנים, פאדי, אנטואן, ג'ורג' ומילאד.

## מותו
ודיע א-סאפי הלך לעולמו בגיל 92 באוקטובר 2013, טקס ההלוויה התקיים בקתדרלת סנט ג'ורג' במרכז ביירות, בהשתתפות קהל המונים ודמויות אמנותיות, פוליטיות וחברתיות רבות. הוא נקבר בעיר הולדתו ניחא , בשוף.

## קישורים חיצוניים

* הלך לעולמו הזמר ודיע א-סאפי באתר כרמל

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זמרים לבנונים
קטגוריה:מוזיקה ערבית
קטגוריה:נוצרים לבנונים
קטגוריה:ילידי 1921
קטגוריה:לבנונים שנפטרו ב-2013
רונלד פורר

**רונלד (רוני) פורר** (נולד בשנת 1951) הוא איש עסקים, אספן וסוחר אמנות ישראלי.

## ביוגרפיה
רונלד פורר נולד בשנת 1951 בתל אביב. לאחר שירות צבאי ביחידת מודיעין, נסע לשווייץ, שם השלים תואר ראשון במדעי המדינה ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת לוזאן.

בין השנים 1976–1994 חי בלונדון, שם ייסד וניהל את חברת Contitrade Corporation, שעסקה בסחר בינלאומי בברזל ופלדה. (1975–1987) ייסד את החברות לסחר באמנות Orinoco Foundation בשנים 1987–1990 ואת Golconda International בשנים 1990–1994.

בשנת 1994 חזר לישראל והקים את גולקונדה אמנות, המתמחה באמנות ישראלית. בשנת 1998 יצא לאור ספרו "ציור ישראלי: מפוסט אימפרסיוניזם עד פוסט ציונות" בהוצאת Overlook Press בניו יורק.

בשנת 2000 השלים את לימודי הדוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת St. George. תקציר מחקרו, "יצחק דנציגר ויגאל תומרקין: מפגשים", העוסק בהשוואת יצירתם של האמנים יגאל תומרקין ויצחק דנציגר, יצא לאור בשנת 2001 בהוצאת "בבל".

כיום הוא מנהל את גלריה קונטמפוררי ביי גולקונדה וגולקונדה אמנות ומכהן במועצות המנהלים של Golconda International ומוזיאון נחום גוטמן. הוא מייצג אמנים שונים, כגון צומי היאשי, דוד ניפו ובני אפרת.

## דיוקן
לכבוד יום הולדתו ה-60 צייר האמן דוד ניפו את דיוקנו של פורר. בשנת 2013 נבחרה היצירה להיכלל בתחרות הדיוקנאות שעורך הנשיונל פורטרט גלרי בלונדון מדי שנה (BP Portrait Award 2013). הדיוקן הוצג ב-NPG ובגלריות נבחרות ברחבי אנגליה עד מאי 2014. בשנים 2014–2015 הדיוקן הוצג במוזיאון תל אביב לאמנות באגף הדיוקנאות של מחלקת האולד מאסטרס.

## תערוכות שאצר בארץ

## ספרים ומחקרים שיצאו בדפוס
* בשנת 1998 יצא לאור ספרו של רוני פורר "ציור ישראלי: מפוסט אימפרסיוניזם עד פוסט ציונות" בהוצאת Overloo Press בניו יורק.
* תקציר מחקרו של רוני פורר, "יצחק דנציגר ויגאל תומרקין: מפגשים", העוסק בהשוואת יצירת של האמנים יגאל תומרקין ויצחק דנציגר, יצא לאור בשנת 2001 בהוצאת "בבל".

## פרויקט המבחנה
בשנת 2012 ייסד פורר בחלל העליון של גלריה קונטמפוררי ביי גולקונדה את "פרויקט המבחנה", שמטרתה לחשוף ולהציג אמנים צעירים ומבטיחים שטרם התבססו בעולם האמנות המקומי.
* 2012-** אינלוזיו** ליטל נדם
* 2013 -** לבד** רון ארליך
* 2014 – **דריוס** דניאל צאל, אוצר: רוני פורר
* 2015 – **Black is A Colour** דרור בן עמי, **אטלנטיס** כילי קורן.
* 2016 – **האריסטוקרטית** איתן בוגנים, **שתיקת הפרפר** יונתן דנציגר.

## קישורים חיצוניים
* דוד ניפו: סיפורו של דיוקן
* 
* Contemporary by Golconda, חלל לאמנות עכשווית בבעלותו של רוני פורר
* הדיוקן באתר האינטרנט של תערוכת הדיוקנאות, אתר האינטרנט של הנשיונל פורטרט גלרי 

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:אספני אמנות ישראלים
קטגוריה:סוחרי אמנות ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לוזאן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
פראיה דה פיפה

ממוזער|פראייה דה פיפה|250x250 פיקסלים
**פראייה דה פיפה** (בפורטוגזית **Praia de Pipa**, היינו, "חוף העפיפון") הוא חוף בברזיל, השוכן ליד העיירה טיבאו דו סול, כ-84  ק"מ מנאטאל בירת ריו גראנדה דו נורטה.

עד שנת 1626, החוף נודע בשם Itacoatiara כלומר "הצוק הצבוע", מאוחר יותר הפך ל- Ponta do Cabo Verde ("הכף הירוקה"), וכיום ידוע  בשם פראייה דה פיפה. רצועת חוף זו נתגלתה על ידי מתיישבים פורטוגזים שקראו לחוף Orotapiry,  או "הכפר של הגבר הלבן". עד לגילוי המקום על ידי גולשים ותרמילאים בשנות ה-70 של המאה ה-20 הייתה פיפה כפר דייגים.

חופי פיפה הם מן היפים בברזיל, בעלי חול רך וצחור, מים נקיים וצוקים בגובה של כעשרה מטרים. הנוף השליו המסיבות והגלים בסמוך לחוף מהווים מוקד משיכה לגולשים, תיירים וצעירים מהערים הסמוכות. בפיפה קיימים מספר חופים, הידועים בהם הם -Praia Da Amor האהוב על הגולשים, Praia Da Dolphin אל חוף זה מגיעים לעיתים דולפינים וחוף Praia do Madeiro.

מרבית העסקים כיום מנוהלים על ידי זרים. יחד עם זאת, בשל העובדה כי קיימות מגבלות חוק ביחס להרחבת הפעילות באזור, שכן מדובר בסביבה מוגנת, בתי העסק ממוקמים בצפיפות יחסית.

## קישורים חיצוניים

* מידע על החוף, באתר אקספלורר
* מידע על החוף, באתר גרינגו

קטגוריה:ריו גראנדה דו נורטה
קטגוריה:חופים
קטגוריה:ברזיל: גאוגרפיה
השליח (סרט)

**השליח** (באנגלית: **The Messenger**) הוא סרט דרמה בכיכובם בן פוסטר, וודי הרלסון, סטיב בושמי, ג'נה מאלון וסמנתה מורטון. זהו סרטו הראשון של אורן מוברמן כבמאי, אשר יחד עם אלסנדרו קמון גם כתב את התסריט.

## עלילה
ויל מונטגומרי (בן פוסטר) הוא סמל ראשון בצבא ארצות הברית שחוזר אחרי שסבל פציעה קשה בעיראק. הוא נחשב לגיבור אך לא מרגיש שום סיפוק. נשארו לו שלושה חודשים לשרת עד השחרור והוא מקבל פקודה להצטרף לצוות מודיעי נפגעים כדי להודיע למשפחות החיילים שנהרגו. בצוות איתו נמצא קפטן טוני סטון (וודי הרלסון) - אלכוהוליסט בגמילה. כל הודעה למשפחה שונה מהקודמת ומתגלה כמשימה קשה ביותר.

## דמויות ראשיות
* בן פוסטר - סמל ראשון ויל מונטגומרי
* וודי הרלסון - קפטן טוני סטון
* סטיב בושמי - דייל מרטין
* ג'נה מאלון - קלי
* יאיא דה קוסטה - מוניקה וושינגטון
* סמנתה מורטון - אוליביה פיטרסון
* גאיוס צ'ארלס - בראון
* איימון ווקר - לוטננט קולונל סטיוארט דורסט
## פרסים ומועמדויות
* 2009 - שני פרסים בפסטיבל ברלין: פרס דוב הכסף לתסריט הטוב ביותר (אורן מוברמן, אלסנדרו קמון) ו-*Peace Film Award* (אורן מוברמן)
* 2009 - שני פרסים של National Board of Review of Motion Pictures : שחקן המשנה הטוב ביותר (וודי הרלסון), *Spotlight Award* (אורן מוברמן)
* 2010 - פרס אינדפנדנט ספיריט לוודי הרלסון בקטגוריית שחקן משנה הטוב ביותר.
* 2010 - מועמדות לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.

## קישורים חיצוניים
* 

#### ביקורות
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים שצולמו בניו ג'רזי
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מלחמה אמריקאיים
Airfix Dogfighter

**Airfix Dogfighter** הוא משחק וידאו למחשבים אישיים המדמה טיסה. פותח על ידי החברות Unique Development Studios ו-Paradox Interactive, והופץ על ידי חברת EON Digital Entertainment. המשחק מבוסס על המותג הפופולרי Airfix של מודלי מטוסים מפלסטיק. יצא לאור לראשונה ב-14 בינואר שנת 2000, בצפון אמריקה ואירופה.

## מבט כולל
המשחק משוחק מזווית המציגה את מטוס השחקן מאחוריו, או מלמעלה לו. חמישה עשר סוגי מטוסים ממלחמת העולם השנייה עומדים לרשות השחקן, וניתן לעצב את ההדפס שעל גבי המטוסים באופן אישי. המשחק מתבצע בסביבת בית תלת־ממדי, בסגנון שנות ה-50, כשכל הכלים המשתתפים במשחק הם מיניאטורות של כלים צבאיים. במשחק פזורים חפצים שבירים, המאפשרים לשחקן לקבל כתוצאה משבירתם הטבות שונות. קיימות 20 משימות, וכל עשר מהן מיועדות כנגד הצבא שב-10 האחרות, בחלקים השונים של הבית.

## טריטוריות
לרוב החדרים נדרש מפתח כדי להיכנס, והוא מתגלה במהלך המשחק ובהתאם למשימה. כשהשחקן שייך לכוחות שבקומה העליונה. הוא אינו יכול לרדת במדרגות ליותר ממספר שניות, משם שטיל אקראי יפגע בו והוא יושמד. הדבר תקף גם למתחיל בקומה התחתונה שאינו יכול לעלות. בשלב האחרון של מסע המלחמה של אחד מהצדדים, ניתן לסייר בכל הבית באופן חופשי.

## נשק
מנוע המשחק תומך ב-9 סוגי נשק. מכונת הירייה, הרקטה, הפצצה, והתותח, זמינים לשני הצדדים, ויכולים להשתדרג ב-4 רמות, בשל אכילת אלמנטים המיועדים לכך. לכל צד יש שני כלי נשק ייחודיים לו, במשחק מול המחשב.

צד אחד יכול להשתמש בטילים מונחים, ובלייזר של קרן חלקיקים, כשלעומתו הצד השני משתמש בפצצות מוצנחות, ובסלילי טסלה המסוגלים להכות יחידות מרובות במקביל. בשתי המשימות האחרונות של סיום מסעי המלחמה, שני הצדדים מקבלים יכולת כשחקנים אנושיים להפעיל פצצה גרעינית. כלי הנשק הייחודיים אינם ניתנים לשדרוג.

### טנקים
במהלך המלחמה הלוחמה מתבצעת מול טנקים שהיו פופולריים במלחמת העולם השנייה, כדוגמת הצ'רציל, הטיגר, וה-M4 שרמן.

### כלים נוספים
בנוסף לכלים שהוזכרו למעלה, ניתן לפגוש במשחק בצוללות, צפלינים, ג'יפים, ומתקני בליסטיקה שונים.

## עריכה אישית
במדור מיוחד במשחק, ניתן לערוך הן את ההדפסים והסמלים שעל גבי המטוסים, והן את תוך הבית על כל חפציו. בנוסף ניתן להגדיר התנהלות של חפצים בהתאם לשלב הנבנה, כגון גילוי מפתח לדלת בזמן פיצוץ חפץ מסוים.

## ראו גם
*Flight Simulator X
*כוכב כחול

## קישורים חיצוניים
* 
*the last remaining fansite

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי מדמי טיסה
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2000
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בשוודיה
משה פינקל (רב)

הרב **משה פינקל** (תרמ"ג, 1883 - י"ז בתשרי תרפ"ו, 5 באוקטובר 1925) היה ר"מ בישיבת סלובודקה וישיבת חברון. בנו של רבי נתן צבי פינקל, ה"סבא מסלובודקה".

## ביוגרפיה
למד בישיבת מיר אצל הרב אליהו ברוך קמאי, וכן אצל הרב אליעזר גורדון. כמו כן, נשלח על ידי אביו (יחד עם אחיו הרב אליעזר יהודה) ללמוד אצל הרב חיים סולובייצ'יק בבריסק. כמו כן, למד תקופה בישיבת ראדין אצל החפץ חיים.

בסיוון תרע"ג נישא לשרה זלאטה, בתו של הרב משה מרדכי אפשטיין, ראש ישיבת סלובודקה. חתונתו הייתה אירוע מכונן בישיבה, ובנוסף הרב אליהו ברוך קמאי הגיע להשתתף בה. לאחר שמסר את דרשתו, חזר עליה הרב אברהם אליהו קפלן בחרוזים.

לאחר נישואיו, החל לכהן כר"מ בישיבה, והחל למסור שיחות מוסר. בהמשך, הקים מכינה לישיבת סלובודקה, בשם "אור ישראל", בראשה עמד הרב יחזקאל ברשטין, מחבר הספר ה"דברי יחזקאל". הרב פינקל היה מגיע מדי פעם למסור שיעורים במכינה זו.

בחורף תרפ"ה עלה לארץ ישראל, לכהן כר"מ בישיבה בחברון. כעבור פחות משנה, בחול המועד סוכות תרפ"ו, נפטר באופן פתאומי, והוא בן 42.

הרב מאיר שמחה הכהן התבטא עליו שהוא יהיה ה"קצות החושן" של הדור. במכתב תנחומים לאביו, כתב הרב ירוחם ליבוביץ עליו: "ארון ה'", "נר ישראל", "באורו נראה אור".

אשתו זלאטה, נפטרה אף היא בצעירותה, בראשית אוגוסט 1939, והיא בת 46.

## ילדיו

* בתו גולדה מרים, גדלה אצל סבה הרב אפשטיין ובהמשך אצל דודיה הרב יחזקאל סרנא, הרב אייזיק שר והרב אליעזר יהודה פינקל. נישאה לרב שמחה זיסל ברוידא, לימים ראש ישיבת חברון.
* בנו הרב דוד פינקל, חתנו של הרב הלל ויטקינד, היה למדן ומקורב לחזון איש ולרב מבריסק, נפטר בגיל 37 בשנת תשי"ז
* בנו רבי מאיר פינקל, חתנו של הרב שמעון מרדכי ברגשטיין עבר לארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

* תולדות רבי משה פינקל - בספר נסיך ממלכת התורה

## הערות שוליים

קטגוריה:רבני ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)
משה
קטגוריה:משפחת משה מרדכי אפשטיין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר (בלארוס)
קטגוריה:בוגרי ישיבת טלז
קטגוריה:בוגרי ישיבת ראדין
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הנביאים
קטגוריה:רבני ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1883
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1925
יין שי

**יִין שִׂי** (סינית מסורתית: 尹喜 פין-יין: yǐn xǐ), הקרוי גם "יִי מהמעבר" (גְווָאן יִי) ו"אדון המעבר" (גונְג דוּ), שימש מפקד מעבר ההרים הָאנְגוּ בתקופתו של המלך גָ'או מג'וֹאוּ, בתחילת המאה ה-10 לפנה"ס. 

על פי ספרי ההיסטוריה העתיקים, יִין שִׂי היה מי שקיבל לידיו מלאו דזה את הספר הנודע "דאו דה ג'ינג": 

בספרות הדאואיסטית הורחב כבר הדיבור על יִין שִׂי, מעצם היותו מראשוני הדאואיסטים:

בספר "הגדות על בני אלמוות מופתיים" מציין לְיוֹ שְׂיָאנְג בפרק על יִין שִׂי כי גם הוא השאיר כתבים: "נהנה לכתוב ספרים, סך כולם תשעה דפים, וייקרא שמם 'גְווָאן לִינְג דְזְה'". בחלק "תיעוד הספרות" בספר האן מוזכר הספר בשם "גְווָאן יִין דְזְה" בתשעה דפים ומיוחס ליִין שִׂי מתקופת ג'ואו. ספר זה כבר אבד, והגרסה הקיימת בימינו, אשר קיבלה מאוחר יותר את השם "קלאסיקת האמת של ראשית הספרות", מקורה בתקופת שושלת סונג הדרומית. גם בג'ואנג דזה מצוינים "גואן ין ולאו דאן", הם יִין שִׂי ולאו דזה, בנשימה אחת כמי שהבינו את הדרך.

בדאואיזם מכונה יִין שִׂי "איש האמת של ראשית הספרות". מבין אסכולות הדאו, אסכולת ראשית הספרות ואסכולת שומרי המגדל רואים ביִין שִׂי את אבי האסכולה שלהם.

## הערות שוליים

קטגוריה:סין: היסטוריה