open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יצאנו אט

[שמאל|ממוזער|330px|"יצאנו אט חיוור היה הליל". פלוגה ג' פורצי [מעלה פלמ"ח]]
"**יצאנו אט**" הוא שירו של המשורר והפזמונאי חיים חפר, שהולחן על ידי דוד זהבי ובוצע לראשונה על ידי הצ'יזבטרון. השיר, שנעשה אהוד מאוד ביישוב ובחברה הישראלית, זכה לגרסאות כיסוי רבות, בהן של שושנה דמארי, אסתר עופרים, יפה ירקוני, אריק איינשטיין, שלמה ארצי, ישי לוי, אייל גולן, אוריאל שלומי, ששי קשת, דני מסנג ולירון רמתי. בישראל נהוג לנגנו בקהילות ובטקסים צבאיים וממלכתיים ובכלי התקשורת, בימי זיכרון ובאירועים הקשורים למאבק על הקמת המדינה וההגנה עליה.

## תכנים ואמירות
השיר פורסם ב-1946 בעיתון "במעלה" של הנוער העובד. דוד זהבי, שראה את השיר בעיתון, החליט להלחינו על אף שלא הכיר באותו הזמן את כותב השיר. נושאי השיר הם אהבה, פרידה ושכול ברוח אירועי מאבק היישוב על הקמת המדינה; הוא נחשב למבטא את רגשותיהם וחוויתם של אנשי הפלמ"ח שנהגו לשיר אותו בעיקר מסביב למדורה. לאחר מכן אומץ על ידי לוחמי מלחמת העצמאות, ששכלו רבים מחבריהם במלחמה.

השיר המחורז הכולל ארבעה בתים, מדבר בלשון רבים. **הבית הראשון** המתאר את פנייתם של הלוחמים אל החזית, פותח במילים:  ומסיים במילות פרידה אל דמות נשית יחידה, ידידה, חברה או רעיה רומנטית, אשר „הַדְּמָעוֹת” „עֲצוּרוֹת” בעיניה, בשל הפרדה, ובשל אי הוודאות אם הלוחמים ישובו מהקרב.

**הבית השני** ממשיך את תיאורי עצב הפרידה והדמעות אצל הדמות הנשית, ורומז על חוויות משותפות שלה עם מי מהלוחמים אשר נותרו כזיכרון: „וְאַתְּ זָכַרְתְּ אֶת הַשָּׁעוֹת בְּטֶרֶם”; והשורה האחרונה מדגישה את ההקשר הלחימתי: „יָצָאנוּ בַּמִּשְׁעוֹל הַצַּר לַקְּרָב”.

ב**בית השלישי** מפרט האני השר על החוויות המשותפות בין הדמות הנשית לבין דמות הלוחם; חוויות אלו כללו: צחוק, ריקוד לקול המוזיקה שמפיקה מפוחית, ומגע גופני של השניים בחיק הטבע:

**הבית הרביעי** מתאר את רגשות המחסור והגעגועים של הדמות הנשית אל החבר שבחזית המלחמה ואת כללי ההתנהגות והמוסר הנהוגים, או המצופים ממנה; מנת חלקה הם הבדידות, היחידאות בהיותה נאמנה לחבר שבמרחקים, ואלו, המלווים בעצבות ובכובד מביאים לאיטיות: פסיעה איטית, ולהמתנה בשתיקה מאופקת.

## קישורים חיצוניים

* על השיר יצאנו אט במאגר שירי פלמ"ח באתר מוזיאון הפלמ"ח

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1946
קטגוריה:שירי הצ'יזבטרון
קטגוריה:שירי שושנה דמארי
קטגוריה:שירי יפה ירקוני
קטגוריה:שירי אריק איינשטיין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי חיים חפר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי דוד זהבי
יטרו וילמס

**יטרו וילמס** (בהולנדית: **Jetro Willems**; נולד ב-30 במרץ 1994) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת המגן בקבוצת ניימכן.

## קריירה
וילמס החל את דרכו בקבוצת הנוער, ספרטאן 20'. מאוחר יותר, הצטרף וילמס לקבוצת הנוער של ספרטה רוטרדם. ב-2010, עלה וילמס לקבוצה הבוגרת של ספרטה רוטרדם כבר בגיל 16. את הופעתו הראשונה המקצועית במועדון ערך ב-16 בינואר 2011.

ב-31 באוגוסט 2011, חתם וילמס לשלוש עונות בפ.ס.וו. איינדהובן. ב-23 באוקטובר 2011, ערך הופעת בכורה נגד ויטסה ארנהם.

וילמס הפך לכדורגלן ההולנדי הצעיר ביותר ששיחק במסגרת תחרויות אופ"א, לאחר ששיחק ב-3 בנובמבר 2011 במסגרת הליגה האירופית נגד הפועל תל אביב.

ב-3 באפריל 2012 הוארך חוזהו במועדון ההולנדי עד לסיום עונת .

בקיץ 2017 חתם וילמס באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה. בעונת הבכורה שלו במועדון הגרמני היה וילמס שותף לזכייה ההיסטורית של איינטרכט פרנקפורט בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 1–3 בגמר על באיירן מינכן. וילמס שיחק 90 דקות במשחק הגמר.

ב-2 באוגוסט 2019 הושאל וילמס לניוקאסל יונייטד מהפרמייר ליג לעונה אחת.

## קריירה בינלאומית
לוילמס 16 הופעות במדי נבחרת הולנד עד גיל 17 בכדורגל, ו-3 הופעות במדי נבחרת הולנד עד גיל 19.

עם נבחרת הולנד עד גיל 17 בכדורגל, זכה וילמס ב-2011, באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19. ב-26 במאי 2012 ערך וילמס את הופעת הבכורה בנבחרת הולנד הבוגגרת במשחק ידידות, נגד בולגריה.

וילמס נטל חלק עם נבחרת הולנד ביורו 2012, ושיחק בכל משחקיה של הנבחרת בטורניר. וילמס הפך לכדורגלן הצעיר ביותר ששיחק ביורו אי פעם כשעשה זאת בגיל 18 ו-71 יום.

## תארים
**פ.ס.וו. איינדהובן**:
* הגביע ההולנדי: .
* הסופר קאפ ההולנדי: 
* אליפות הולנד: 

**איינטרכט פרנקפורט**:
* הגביע הגרמני: 2017/18

**נבחרת הולנד עד גיל 17 בכדורגל**:
* אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17: 2011.

**תארים אישיים**:
* הכדורגלן הצעיר ביותר ששיחק ביורו אי פעם.
* הכדורגלן ההולנדי הצעיר ביותר ששיחק במסגרת אופ"א אי פעם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מגני כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:כדורגלני ספרטה רוטרדם
קטגוריה:כדורגלני פ.ס.וו. איינדהובן
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט פרנקפורט
קטגוריה:כדורגלני ניוקאסל יונייטד
קטגוריה:כדורגלני גרויטר פירט
קטגוריה:כדורגלני ניימכן
קטגוריה:כדורגלני קאסטיון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הולנד
קטגוריה:רוטרדם: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני חרונינגן
קטגוריה:כדורגלני הראקלס אלמלו
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1994
רוקוול-MBB X-31

ה**רוקוול-MBB X-31** היה מטוס ניסוי לבחינת טכנולוגיות הנעה וקטורית שפותח בשיתוף פעולה בין ארצות הברית וגרמניה כחלק מתוכנית משותפת לשיפור יכולות התמרון של מטוסי הקרב. ההנעה הווקטורית מאפשרת למטוס לנוע בכיוון שונה מהכיוון אליו מופנה חרטום (אף) המטוס, דבר המאפשר יכולות תמרון ותנועה מרובות יותר ממטוס בעל הנעה רגילה. מערכת בקרת טיסה מורכבת איפשרה למטוס לטוס בזוויות התקפה גבוהות במיוחד, בהם מטוס רגיל היה מזדקר.

## ראו גם
* הנעה וקטורית
* X-29
* X-32

## קישורים חיצוניים

* ה-X-31 באתר נאס"א

קטגוריה:מטוסים ניסיוניים אמריקאיים
קטגוריה:כלי טיס בעלי כנף דלתא
מחלף אליקים

**מחלף אליקים** הוא מחלף המחבר את כביש 6 (כביש 70 לשעבר) עם כביש 672.
## מבנה
המחלף נקרא על שם היישוב הסמוך אליקים. הוא הוקם בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 כחלק מפרויקט הרחבת כביש 70 ומיחלוף הצמתים בין מחלף זכרון יעקב ליקנעם. המחלף מקשר את הכביש המרכזי המוביל ממרכז הארץ לצפונה עם עוספיה ודלית אל-כרמל וממשיך משם לחיפה, בצדו השני הוא מקשר אל יישובי רמת מנשה. בצמוד למחלף היה מרכז מסחרי. 

מבנה המחלף הוא בתצורת מחלף יהלום. כביש 672 עובר בגשר עילי מעל כביש 6. לצורך השתלבות עם כביש 6 נבנו רמפות ירידה ועליה. הפניות לכביש 672 מתבצעות במעגלי תנועה הנמצאים משני צידי הגשר.

## קישורים חיצוניים

*רשימת תצלומים של מחלף אליקים 

קטגוריה:יקנעם עילית: תחבורה
אליקים
אליקים
מקדונל דאגלס X-36

ה**[[מקדונל דאגלס]] X-36** (Tailless Fighter Agility Research Aircraft) היה מטוס ניסוי ללא טייס לבחינת יכולות טיסה ללא כנפי זנב.

## תכנון ופיתוח
ה-X-36 נבנה בקנה מידה של 28% מגודלו של מטוס קרב בגודל סטנדרטי והוטס מרחוק על ידי טייס שהוצב בתחנת בקרה על הקרקע. המטוס לא כלל כנף זנב ובמקומו כלל כנפוני ייצוב קדמיים, מאזנות חצויים ומערכת הנעה וקטורית מתקדמת. למרות זאת המטוס לא היה יציב הן בנסיקה והן בסיבסוב ועל כן צויד המטוס במערכת טוס על חוט לייצוב הטיסה.

המטוס טס לראשונה ב-17 במאי 1997 וביצע סך הכל 31 טיסות מוצלחות, שהביאו לסיום התוכנית לאחר שכל מטרותיה הושגו. באוגוסט 1997, כאשר התוכנית עדיין פעלה, אוחדה מקדונל דאגלס אל תוך בואינג, ועל כן המטוס מזוהה לעיתים כ**בואינג X-36**.

ה-X36 השיג יכולות תמרון גבוהות מאוד שהיו אידיאליות למטוסי קרב. למרות התאמתו הפוטנציאלית והצלחתו לא פותח מטוס קרב אמיתי המבוסס על ה-X-36.

## בתצוגה
מטוס X-36 אחד מוצג במוזיאון הלאומי של חיל האוויר של ארצות הברית סמוך לדייטון, אוהיו. מטוס שני מוצג במרכז המחקר של חיל האוויר האמריקאי בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה.

## ראו גם
* מטוסי ה-X

## קישורים חיצוניים

* ה-X-36 באתר נאס"א

קטגוריה:מטוסים ניסיוניים אמריקאיים
קטגוריה:מקדונל דאגלס
קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים אמריקאיים
תמר נוי

**תמר נוי** (20 במאי 1926 – 14 באוגוסט 1997) הייתה ארכאולוגית ישראלית שהתמחתה בתחום הפרהיסטוריה.

## חייה
נוי נולדה בארץ ישראל, למדה ארכאולוגיה באוניברסיטה העברית. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בתקופה הנאוליתית ורוב חפירותיה עסקו בתקופה זו.

בין השנים 1954–1960 השתתפה בחפירות באתר הארכאולוגי נחל אורן ביחד עם משה שטקליס. בתחילה כעוזרת מחקר ולאחר מכן כשותפה. בין השנים 1969–1971 נחפר האתר פעם נוסף במשלחת בראשותה בהשתתפות: אריק היגס ואנתוני לג מטעם האוניברסיטה העברית, מוזיאון ישראל ואוניברסיטת קיימברידג'.

בין חפירותיה היו גם אתר מהתקופה הפלאוליתית התחתונה בחולון, אתר הגושרים באצבע הגליל, ואתר ליד זיקים. חפרה גם באתר ליד גלגל בבקעת הירדן, אתר מהתקופה הנאוליתית הקדם קרמית א. באתר נמצאו זרעים ופירות במצב השתמרות טוב שעזרו רבות להבנת ראשית החקלאות במזרח הקדום.

נוי הייתה בין המייסדים של העמותה הישראלית לפרהיסטוריה, נמנתה על מקימי כתב העת המדעי של העמותה "מתקופת האבן" והייתה העורכת הראשונה שלו.

לאחר ייסוד מוזיאון ישראל התמנתה לאוצרת האגף לפרהיסטוריה במוזיאון. במסגרת תפקידה בנתה את אוסף המוזיאון.

נוי פרסמה מאמרים בקדמוניות בכתב העת "ארץ ישראל", "מתקופת האבן" ועוד. ספרה "חולות חלוצה" סקר פרהיסטורי שכתבה ביחד עם ענת מרחב ודניאל ציפר, התפרסם בשנת 1971.

בעלה של נוי היה הפרופסור לספרות דב נוי. לאחר פטירתה הוקמו באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטה העברית שתי קרנות על שמה ועל שם בעלה. במסגרת פעילות ארכיון הסיפור העממי בישראל שהוקם באוניברסיטת חיפה, מחולק מדי שנה פרס תמר נוי ודב נוי המוקדש לעבודה מצטיינת בתחום הארכאולוגיה הפרהיסטורית והספרות העממית.

## לקריאה נוספת
*עופר בר יוסף ויוסף גרפינקל, '''הפרהיסטוריה של ארץ ישראל: תרבות האדם לפני המצאת הכתב''', ירושלים, הוצאת אריאל בשיתוף מוזיאון התרבות הירמוכית ע"ש יהודה רות, 2008, עמ' 329

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:ארכאולוגיות ישראליות
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל מוזיאון ישראל
קטגוריה:משפחת נוי
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1997
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997
קו גינזה

**קו גינזה** (ביפנית: **東京地下鉄銀座線**) הוא אחד מתשעת קווי הרכבת התחתית של העיר טוקיו, בירת יפן. אורכו הוא 14.3 קילומטרים. הקו הוא הראשון שנבנה במסגרת הרכבת התחתית של טוקיו (בשנת 1927) והוא קו הרכבת התחתית הראשון שנבנה ביבשת אסיה.

## תיאור הקו
הקו עובר במרכזה של טוקיו מתחנת שיבויה בדרום-מערב אל תחנת אסקוסה בצפון-מזרח. הוא משרת את רבעי שיבויה, מינאטו, צ'ואו, צ'יודה וטאייטו. בהיותו הקו הישן ביותר במערכת הקווים של הרכבת התחתית של טוקיו ממוקמות 19 תחנותיו בעומק לא רב תחת פני הקרקע - לרוב לא יותר מקומה וחצי. פסי הקצה הדרום-מערבי של הקו אף מגיחים מעל פני הקרקע.

הקו וכן קו מרונואוצ'י הם הקווים היחידים ברכבת התחתית של טוקיו המשתמשים ברוחב מסילה של 1,435 מילימטרים (יתר הקווים משתמשים ברוחב מסילה של 1,067 מילימטרים). מהירות הנסיעה של הרכבות בקו היא 65 קילומטר לשעה.

הקו נקרא רשמית **קו 3 גינזה** ומסומן על גבי מפות הרכבת התחתית בצבע הכתום. תחנותיו מסומנות באות G.

## תולדות הקו
שמאל|ממוזער|250px|אחד הקרונות הראשונים שפעלו בקו
הקו נהגה על ידי איש העסקים נוריצוגו הייאקווה, מייסד הרכבת התחתית של טוקיו, אשר הקים אותה החל מ-1920 בהשראת הרכבת התחתית של לונדון.

קטע הקו הראשון - בין ארבע תחנותיו הצפוניות דהיום (2.2 קילומטרים) - הושלם ב-1927, וכאשר נפתח היה כה פופולרי עד כי הנוסעים נאלצו להמתין עד שעתיים לנסיעה בת חמש הדקות בו. עד 1931 הושלמו 2.2 קילומטרים נוספים מן הקו. השפל הכלכלי הגדול עיכב את המשך הבנייה, אך ב-1934 הושלם אורכו המתוכנן של הקו דאז, 8 קילומטרים, עד תחנת שימבשי.

ב-1938 החל שירות רכבות בקטע הדרומי של הקו, משיבויה לטורנומון (5.5 קילומטרים), ושנה לאחר מכן חוברו שני קטעי הקו (בתוספת של 800 מטרים) והחל שירות בהם מקצה אל קצה. התחנה החדשה ביותר בקו, תחנת טאמיקה-סאנו, נפתחה ב-1997.

שמו הנוכחי של הקו - על שם שכונת גינזה ברובע צ'ואו - ניתן לו ב-1953 כדי להבדילו מקו הרכבת התחתית השני שנבנה בטוקיו, קו מרונואוצ'י.

ב-2009 הוערך הקו כשביעי במידת העומס שבו מבין קווי הרכבת התחתית של טוקיו.

## קישורים חיצוניים

* מפת קווי הרכבת התחתית של טוקיו

גינזה
קטגוריה:טוקיו: תחבורה
קטגוריה:יפן: רכבות
מרלו לואיס

**מרלו לואיס** (באנגלית Marlo Lewis; ) היה מפיק בפועל אמריקאי של מגוון תוכניות קומדיה עבור CBS, ידוע כעוזר מפיק של התוכנית "המופע של אד סאליבן".

## חייו
מרלו לואיס הוא בנם של פסנתרן קונצרטים וזמרת אופרה, ואחיה של הזמרת מוניקה לואיס. בשנות הארבעים היה למנהל סוכנות "Blaine Thompson Advertising", שם הוא יצר והפיק ביחד עם אשתו, מינה בת' (Mina Beth) את תוכנית הרדיו היומית Luncheon at Sardi's.

בשנת 1948 יצר את "Toast of the Town", תוכנית טלוויזיה עם אד סאליבן. בשנת 1955 שונה שם התוכנית להמופע של אד סאליבן. ביחד עם אד סאליבן, לואיס דאג באופן אישי לתזמון המופע של כל אחד מהקטעים בתוכנית. בשנת 1956 הופיע אלביס פרסלי בתוכנית, אבל מרלו היה מודאג בגלל שמועה שכוכב הרוק אנד רול "תלה בקבוק קטן של שתייה קלה במהמפשעה שלו מתחת למכנסיים שלו, ומתי שהוא מנענע את הרגל שלו, זה נראה כאילו איבר מין שלו מגיע לברך", וכך עקב אותה שמועה צולם אלביס פרסלי באותה תוכנית מהמותניים ומעלה.

מלבד תוכנית זו לואיס עזר בהשקת המופע של ג'קי גלסון, המופע של דיאנה שואו, והמופע של פיל סילבר.

בשנת 1960, לאחר 12 שנה של הפקה משותפת הוא עזב את ה"מופע של אד סאליבן" כדי לפתוח חברת הפקות עצמאית. אחד מהפרויקטים הראשונים שלו היו מופע הבלט מפצח האגוזים בביצוע מיוחד לחג המולד לABC בשנת 1961. הוא הפיק מספר מחזות זמר לפרי קומו.

בשנת 1967 הצטרף לסוכנות "Norman, Craig & Kummel", ונבחר לסגן היושב ראש שלה שנה לאחר מכן.

בשנת 1979 הוא פרסם ביחד עם אשתו ספר בשם *פריים טיים* (Prime Time), אשר הכיל סיפורים "מאחורי הבמה" של המחבר בזמן היותו מפיק.

לואיס גם ייסד את האקדמיה לאומנות הטלוויזיה ומדע. ביחד עם אד סאליבן הוא זכה בפרס פיבודי עבור פעילות הומניטריות. בשנת 1992 הוא נבחר ל"היכל התהילה של מפיקי הטלוויזיה"

הוא נפטר בשנת 1993, בביתו אשר ברנצ'ו מיראז, קליפורניה כתוצאה מאי ספיקת לב, כשהוא מותיר אחריו אישה ושני ילדים.

## לקריאה נוספת

* Marlo Lewis and Mina Bess Lewis, *Prime Time* (1979).
* "Marlo Lewis Is Dead: TV Producer Was 77", *New York Times*, June 10, 1993.


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1993
טלגרף (עיתון ישראלי)

**טלגרף** היה עיתון כלכלי יומי, שיצא לאור בישראל בין השנים 1993 ו־1996. 
## היסטוריה
העיתון הוקם על ידי קבוצת אנשי עסקים, ובהם אהרן דוברת, יצחק שרם, אבי טיומקין, פויו זבלודוביץ' וג'ק נאש, במטרה להתחרות ב"גלובס", שהיה היומון הכלכלי המוביל בישראל. גיליונו הראשון יצא ב-23 במאי 1993. העיתון הודפס גם במוצאי שבת, וסיסמת הפרסום שלו, שעקצה את המתחרה, הייתה "אל תברבר גלובלית, דבר טלגרפית". בדומה ל"גלובס", גם "טלגרף" הודפס על נייר ורוד. עורכו של העיתון היה מתי גולן, ששימש קודם לכן עורך "הארץ" ו"גלובס". אבי טיומקין, שהיה בעל המניות הגדול בעיתון, הפך בשנה האחרונה לקיומו לעורך הראשי של העיתון. 

חודשים אחדים אחרי שהחל לצאת לאור הונפקו מניותיה של חברת "טלגרף", שהוציאה לאור את העיתון, בבורסת נאסד"ק בארצות הברית, תוך גיוס של כ–10 מיליון דולר. "טלגרף" נסגר ב־20 במאי 1996, לאחר כשלוש שנות פעילות, לאחר שלא הצליח לנגוס בנתח השוק של "גלובס" ונתקל בקשיי מימון בעקבות הפסדים של 18 מיליון דולר.

עם סגירת העיתון נפסק המסחר הסדיר במניותיה של חברת "טלגרף" והיא הפכה לשלד בורסאי, שב-1999 נרכש בידי איש העסקים צביקה ברינבוים, שהכניס לשלד את פעילותה של חברת המחשוב "חילן (1989)", אחת ממטרות הרכישה היו קיזוז הפסדים הצבורים של טלגרף לצורכי מס, כנגד פעילותה החדשה של החברה. ביוני 2000 חברת "טלגרף", שינתה את שמה ל-"חילן" והחלה להיסחר בבורסה עם הפעילות החדשה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:עיתונות כלכלית
קטגוריה:שנות ה-1990 בישראל
נבחרת ארגנטינה בכדוריד

**נבחרת ארגנטינה בכדוריד** מייצגת את ארגנטינה בטורנירי כדוריד בינלאומיים: אליפות העולם בכדוריד, האליפות הפאן-אמריקאית בכדוריד והמשחקים הפאן-אמריקאיים. היא זכתה 7 פעמים באליפות אמריקה. נכון לדצמבר 2022 הנבחרת מדורגת במקום ה-26 על ידי התאחדות העולמית.

## אולימפיאדות
נבחרת ארגנטינה השתתפה פעמיים במשחקים האולימפיים, באולימפיאדת לונדון (2012). היא ניצחה רק את נבחרת בריטניה, ולא עברה את שלב הבתים ובאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ניצחה רק את תוניסיה וגם לא עברה את שלב הבתים.

## אליפויות העולם
ארגנטינה השתתפה לראשונה באליפות העולם בכדוריד ב-1997, בטורניר שנערך ביפן. היא הפסידה בכל משחקיה, וסיימה במקום ה-22. מאז, השתתפה ארגנטינה בכל אליפויות העולם שנערכו, באליפות שנערכה ב-2001 בצרפת העפילה לראשונה לשלב שמינית הגמר, אך הפסידה לנבחרת שוודיה וסיימה במקום ה-15. באליפות העולם שנערכה בשוודיה בשנת 2011 רשמה את הישג השיא שלה, כשסיימה במקום ה-12. בשלב הבתים הראשון דורגה במקום השלישי, אחרי שוודיה ופולין, ובשלב הבתים השני דורגה במקום השישי והאחרון. במשחק על המקום ה-11 הפסידה לגרמניה בהארכה. בשנת 2021 היא זכתה במקום ה-11.

## אליפויות אמריקה
מאז החלו אליפויות אמריקה בכדוריד, ב-1979, נעדרה מהן ארגנטינה רק פעמיים (ב-1983 וב-1989). בכל 9 האליפויות שנערכו מאז 1996 העפילה למשחק הגמר, ו-5 פעמים גם הוכתרה כאלופת היבשת. בארבע מתוך חמש האליפויות ניצחה על חודו של שער. הטורניר נערך שלוש פעמים בבואנוס איירס, ב-1981 (אז סיימה במקום הרביעי), ב-2002 וב-2012 (בשתי אלה זכתה באליפות). 

הישגי הנבחרת:

## במשחקים הפאן-אמריקאיים
ארגנטינה השתתפה בכל תחרויות הכדוריד שנערכו במסגרת המשחקים הפאן-אמריקאיים, מאז הוחל בקיומם במשחקי אינדיאנפוליס 1987. באותו טורניר, וגם בזה שנערך בהוואנה ב-1991 סיימה במקום החמישי והאחרון, אך מאז החלה במגמת שיפור עקבית. בפעמיים הבאות (מאר דל פלאטה 1995 וויניפג 1999) סיימה במקום השלישי, אחרי נבחרות קובה וברזיל. בסנטו דומינגו (2003) ובריו דה ז'ניירו (2007) סיימה כסגניתה של ברזיל, ובמשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגואדלחרה ב-2011 זכתה לראשונה במדליית הזהב, לאחר ניצחון על ברזיל.

## קישורים חיצוניים

* 
* ההתאחדות הארגנטינאית לכדוריד 
* דף באתר התאחדות העולמית

## הערות שוליים

ארגנטינה
כדוריד
ראשון (עיתון ספורט)

**ראשון** היה שבועון כדורגל שיצא לאור בישראל בשנים 1999–2001. העיתון, שהשתייך לרשת שוקן, הופיע מדי יום ראשון. הוא הוקם במטרה להציע סיקור נרחב ומעמיק של כדורגל ישראלי ועולמי בהיקף גדול מזה שהופיע במוספי הספורט שצורפו לעיתונים היומיים. עורכו היה איתן מרקוביץ', ובין הכותבים הבולטים בו היו אלון עידן, אדם גלס, שאול ביבי ואורי משגב. לאחר כשנה וחצי של פעילות ו־73 גיליונות נסגר העיתון, ככל הנראה בשל קשיים כלכליים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:ישראל: שבועונים
משמרת ישוע

**משמרת ישוע** היא המשמרת התשיעית מבין עשרים וארבע משמרות כהונה שסידרו דוד המלך וצדוק הכהן על פי גורל בתקופה שקודם בניית בית המקדש הראשון. בשנת מותו של דוד המלך, לפני חג השבועות שנת ב'תתקכ"ה (היינו 836 לפניה"ס).

משמרת זו מוזכרת בתנ"ך בספר דברי הימים יחד עם קביעת המשמרות; .

## מוצא המשמרת

לפי פרשנות המלבי"ם, מוצא משמרת ישוע היה מבני איתמר הכהן (ולא מבני אלעזר בן אהרן).

## אחר חורבן בית שני
לפי דעתו של החוקר שמואל קליין, בעקבות חורבן בית שני עברו כל העשרים וארבע משמרות – ומשמרת ישוע בתוכן – לעיירות הגליל – הן בגליל העליון והן בגליל התחתון. בכך, בני משמרת ישוע התיישבו בארבל אשר בגליל התחתון.

רבי אלעזר הקליר מקונן על המצב המדוכא כתוצאת חורבן בית המקדש וביטול משמרה זו מעבודתה במקדש באומרו;

## בסדר משניות לזכר המשמרות
היה מנהג קדום בארץ ישראל – ולפחות עד שנת ד'תשצ"ד, להזכיר את המשמרות בכל יום שבת ולומר פיוטים, כמו "איזו היא המשמרת – משמרת פלוני – הרחמן ישיב את המשמרת למקומה במהרה בימינו אמן". וכן מצאו בגניזת מצרים שם משמרה מסוימת כתוב לפני כל פרק של העשרים וארבע משניות של מסכת שבת, כי נהגו ללמודו באותה השבת, בכך יוצא פרק **רבי עקיבא** לפרקו של משמרת ישוע.

## בני המשמרות
יש משערים כי התנא נתאי הארבלי היה כהן מבני משמרת ישוע. ואילו בתקופת הגאונים נזכר כהן אחד מבני משמרת ישוע בארבל; "נקבר **חזקיה ראש גולה מבבל** ב"גבעת ארבל" אשר **לישוע בן נשרף הכהן**.

## קריאה נוספת
* טוביה כהנא, 'הכהנים למשמרותיהם ולמקומות התיישבותם', בתוך: תרביץ מח, עמ' 9–29.

## הערות שוליים

קטגוריה:כ"ד משמרות כהונה
סבטלנה ברגר

[250px|ממוזער|שמאל|תפאורה ל"[גן הדובדבנים" בתיאטרון החאן]]
[שמאל|ממוזער|250px|[ניר רון בהצגה "חוקר פרטי", תיאטרון החאן, 2011]]
[שמאל|ממוזער|250px|מימין לשמאל: [עירית פשטן, שמרית לוסטיג, ויטלי פרידלנד, ארז שפריר ואודי רוטשילד ב"אהובת הדרקון", החאן]]

**סבטלנה בּרֶגֶר** (ברוסית: **Светлана Брегер**) (נולדה ב-1972) היא מעצבת תפאורה ותלבושות ישראלית.

## ביוגרפיה
ברגר נולדה בקריבוי רוג שבברית המועצות (כיום באוקראינה) לאנה וארקדי ברגר.

בין השנים 1987 ל-1991 למדה עיצוב אופנה ותלבושות לתיאטרון בקולג' בית הספר המקצועי לאמנות על שם גרקוב ברוסטוב על הדון ברוסיה. באוגוסט 1991 עלתה לישראל עם משפחתה.

בשנים 1993–1998 למדה עיצוב תפאורה לתואר ראשון ושני בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב.

## עבודה בתיאטרון
עבודתה הראשונה של ברגר בעיצוב תיאטרון ב-1998 הייתה עיצוב התפאורה למחזה "התחתונים" מאת קרל שטרנהיים, בתיאטרון הבימה, בבימויו של גדליה בסר ובכיכובו של דורון תבורי. בשנה שלאחר מכן עיצבה את התפאורה למחזה "צל חולף" מפרי עטו ובבימויו של מיקי גורביץ' בתיאטרון החאן, מאז היא עובדת ברציפת בעיצוב בתיאטרון הרפרטוארי.

עיצבה תפאורות ותלבושות בתיאטרון הבימה, התיאטרון הקאמרי, תיאטרון החאן הירושלמי, תיאטרון גשר, תיאטרון חיפה, תיאטרון באר שבע, אנסמבל תיאטרון הרצליה, תיאטרון יידישפיל, תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער, תיאטרון הילדים מדיטק חולון, תיאטרון תמונע, קבוצת מחול נעה דר והסטודיו למשחק ניסן נתיב.

בין השאר, עבדה עם הבמאים מיקי גורביץ', יבגני אריה, ישראל גוריון, עודד קוטלר, גדליה בסר, רוני ניניו, אודי בן-משה, רפי ניב, משה נאור, בן לוין, מוטי אברבוך, רביד דברה, חגית רכבי ניקוליבסקי, רוני פינקוביץ', מישה לוריה ועירד רובינשטיין.

ברגר היא זוכת פרס הבמה לילדים ונוער לשנים 2009-2008 על עיצוב התפאורה להצגת "אמיל והבלשים" במדיטק, בבימויו של רפי ניב.

בשנת 2018 זכתה בפרס התיאטרון הישראלי על עיצוב התפאורה להצגה "מלך הכלבים" בתיאטרון בית לסין.

ב 2022 זכתה בפרס הבמה לילדים ונוער על עיצוב התפאורה להצגה "אלי", תיאטרון אורנה פורת בבימויו של עמית אפשטיין.

הייתה מועמדת לפרס התיאטרון הישראלי :

לשנת 2011 על עיצוב התפאורה להצגה "חוקר פרטי" בחאן הירושלמי בבימויו של מיקי גורביץ'.

לשנת 2012 על עיצוב תפאורה להצגה " החולה המדומה" בתאן הירושלמי בבימויו של אודי בן-משה.

לשנת 2013 על עיצוב תלבושות להצגה "הגיבן מנוטרדם" בתיאטרון באר שבע בבימויו של עידו ריקלין.

בשנת 2012 חידשה ביחד עם מעצבים נוספים את פעילות אמב"י - האגודה למעצבי במה בישראל והיא נמנית עם הוועד המנהל של האגודה.

## חיים פרטיים
ברגר נשואה לעיתונאי תני גולדשטיין ואם לשתי בנות. היא מתגוררת ברמת גן.

## רשימת הפקות כרונולוגית

## קישורים חיצוניים

* 
* סבטלנה ברגר באתר תיאטרון הבימה

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכות פרס התיאטרון הישראלי
קטגוריה:זוכי פרס התיאטרון הישראלי
קטגוריה:מעצבות ישראליות
קטגוריה:מעצבים ישראלים
קטגוריה:מעצבי במה ישראלים
קטגוריה:מעצבות במה ישראליות
קטגוריה:מעצבי תלבושות ישראלים
קטגוריה:מעצבות תלבושות ישראליות
קטגוריה:עולות בשנות ה-1990
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:גבעתיים: אישים
קטגוריה:ישראליות זוכות פרסים
קטגוריה:מעצבות אופנה ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1972
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
פיליפס אידווו

**פִילִיפְּס אוֹלָאוֹסֶבִּיקַן אִידוֹווּ** (באנגלית: **Phillips Olaosebikan Idowu**; נולד ב-30 בדצמבר 1978) הוא אתלט בריטי ממוצא ניגרי, סגן האלוף האולימפי (בייג'ינג 2008) ואלוף עולם (ברלין 2009) בקפיצה משולשת.

## ביוגרפיה
אידווו נולד להורים ניגרים ברובע האקני שבלונדון. בבית הספר הוא גילה את כישרונו בכדורסל ובפוטבול, אולם תחום הספורט שבו הצליח בצעירותו יותר מכול היה אתלטיקה. בשנת 1997 זכה באליפות אנגליה לבתי ספר במקצה הקפיצה המשולשת ובאליפות איגוד האתלטיקה החובבני, וכן הגיע למקום רביעי באליפות אירופה לנוער.

בשנת 2000 סיים במקום שישי באולימפיאדת סידני ובשנה שלאחר מכן סיים במקום תשיעי באליפות העולם באדמונטון. במדליה הראשונה שלו בתחרות מסדר גודל עולמי זכה במשחקי חבר העמים הבריטי ב-2002, שם זכה במדליית כסף וקבע שיא אישי של 17.68 מ'. באותה שנה סיים במקום חמישי באליפות אירופה.

בשנת 2003 נפצע אידווו בברכו, פציעה אשר הצריכה ניתוח ואשר השביתה אותו למשך כל העונה. שאיפתו לחזור לכושר לקראת אולימפיאדת אתונה לא התממשה, כאשר פסל בשלוש קפיצותיו בגמר באותה אולימפיאדה.

במרץ 2006 זכה אידווו במדליית הזהב במשחקי חבר העמים במלבורן, אולם מאוחר יותר באותה שנה סיים רק במקום החמישי באליפות אירופה בבירמינגהאם. בשנת 2007, בהיעדרו של האלוף האולימפי כריסטיאן אולסון משוודיה, זכה אידווו באליפות אירופה באתלטיקה באולם בבירמינגהאם, תוך שהוא קובע שיא אליפות חדש של 17.56 מ'. ביוני אותה שנה זכה בתחרות ליגת הזהב באוסלו, ובחודש שלאחר מכן כבר נמנה עם שלושת קופצי המשולשת הטובים בעולם.

### אלוף עולם באולם
ב-9 במרץ 2008 זכה אידווו בתואר העולמי הראשון שלו, אליפות העולם באתלטיקה באולם, אשר התקיימה באותה שנה בוולנסיה. באליפות זו שבר את השיא הבריטי ואת שיא חבר העמים בקפיצה משולשת באולם של ג'ונתן אדוארדס. למרות הצלחתו באליפות העולם באולם ובמשחקי חבר העמים, בחר אידווו להחליף את מאמנו ועבר להתאמן תחת אסטון מור. באולימפיאדת בייג'ינג זכה אידווו במדליית הכסף בקופצו 17.62 מטר, 5 ס"מ פחות מתוצאתו של נלסון אבורה מפורטוגל.

### אלוף עולם
בתחילת עונת האתלטיקה של 2009 סבל אידווו שנית מפציעה בברכו ולא היה באפשרותו להגן על תוארו באליפות אירופה באולם. ברם, באוגוסט של אותה שנה באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה הוא זכה במדליית זהב תוך שהוא קובע שיא אישי חדש של 17.73 מטר, לפני נלסון אבורה (17.55 מטר) ואלקסי קופיו מקובה (17.36 מטר). באליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד ביולי 2010 זכה במדליית זהב בשיא אישי חדש של 17.81 מטר.

באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית, בשנת 2011 זכה אידווו במדליית כסף בתוצאה של 17.77 מטר, אחרי כריסטיאן טיילור מארצות הברית (17.96 מטר) ולפני ויל קליי, אף הוא מארצות הברית (17.50 מטר). באותה שנה מונה לחבר מסדר האימפריה הבריטית על תרומתו לאתלטיקה.

באולימפיאדת לונדון (2012) סיים אידווו במקום 14 בתוצאה של 16.53 מטר ולא הצליח להעפיל לשלב הגמר.

### חייו האישיים
אידווו ידוע בשל אופיו האקסצנטרי. הוא מחליף תדיר את צבע שיערו, בעל פירסינג במקומות שונים בפניו וצוחק צחוק מתפרץ בולט. יש לו חברה בשם קרליטה ושני ילדים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אתלטים בריטים
קטגוריה:קופצי משולשת
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אנגלים ממוצא ניגרי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברונל
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1978
ליוואן סנדס

**ליוואן סנדס** (באנגלית: **Leevan Sands**; נולד ב-16 באוגוסט 1981) הוא קופץ משולשת בהאמי, זוכה מדליית ארד אולימפית (בייג'ינג 2008) ומדליית ארד באליפות העולם (פריז 2003). הוא בן דודו של רץ המשוכות שמר סנדס.

## ביוגרפיה
סנדס נולד בנסאו שבאיי בהאמה ולמד בבית הספר התיכון באקדמיית האוויר של פלורידה. 

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו במנצ'סטר בשנת 2002 זכה סנדס במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.26 מטר, אחרי ג'ונתן אדוארדס מאנגליה שקבע שיא משחקים חדש של 17.86 מטר ופיליפס אידוו מאנגליה (17.68 מטר).

### מדליית ארד באליפות העולם
באליפות העולם שנערכה בפריז שבצרפת בשנת 2003 זכה סנדס במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.26 מטר, אחרי כריסטיאן אולסון משוודיה (17.72 מטר) ויואנדרי בטנזוס מקובה (17.28 מטר).

באליפות העולם שנערכה בהלסינקי שבפינלנד בשנת 2005 סיים סנדס במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.39 מטר, ס"מ אחד פחות ממדליית ארד. בשלב המוקדמות, הוא קבע תוצאה של 17.41 מטר, ועלה מהמקום הראשון.

### השעיה בשל אימרוץ
בין החודשים מרץ לספטמבר 2006 הושעה מתחרויות בשל שימוש בסם האסור לוומתאמפטמין, אננטיומר של מתאמפטמין.

באליפות העולם שנערכה באוסקה שביפן בשנת 2007 סיים סנדס במקום 21 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.53 מטר.

### מדליית ארד אולימפית
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה סנדס במדליית ארד בקפיצה משולשת בשיא בהאמה חדש של 17.59 מטר, אחרי נלסון אבורה מפורטוגל, שקבע תוצאה של 17.67 מטר, ופיליפס אידוו מבריטניה, שקפץ למרחק של 17.62 מטר. 

באליפות העולם שנערכה בברלין שבגרמניה בשנת 2009 סיים סנדס במקום רביעי בתוצאה של 17.32 מטר, 4 ס"מ ממדליית ארד, באליפות העולם שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית בשנת 2011 הוא סיים במקום שביעי בתוצאה של 17.21 מטר ובאולימפיאדת לונדון (2012) הוא סיים במקום החמישי עם תוצאה של 17.19 מטר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אתלטים בהאמים
קטגוריה:קופצי משולשת
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אתלטים שהורשעו באימרוץ
קטגוריה:ילידי 1981
אריגו בקארי

**אריגו בקארי** (באיטלקית: **Arrigo Beccari**); (1909 – 2005) היה כומר איטלקי וחסיד אומות העולם. בקארי פעל בעיירה נוננטולה שליד מודנה באיטליה וביחד עם ג'וזפה מוריאלי, רופא העיירה, הציל 120 יהודים בתקופת מלחמת העולם השנייה, רובם ילדים.

## פעילותו בתקופת השואה
אריגו בקארי לימד בסמינר קתולי בקרבת נוננטולה. ביולי 1942 הגיעה לנוננטולה קבוצה של 50 ילדים יהודים מאזור הכיבוש האיטלקי בצפון יוגוסלביה, בהדרכת יוסף איתאי (יושקו אינדיג). בסיוע D.A.E.E – סוכנות הסעד היהודית בה הכירה הממשלה הפשיסטית - שוכנו הילדים ב'ווילה אמה' שבנוננטולה, שם הצטרפו אליהם עוד 50 ילדים פליטים. ב-8 בספטמבר 1943 כבשו הגרמנים את צפון איטליה. בקארי לא שאל את הממונים עליו במודנה ושיכן את הילדים בסמינר. הוא גם סייע בהכנת מזון לילדים אחרים ששוכנו בבתי איכרים בכפרים הסמוכים.

בסוף 1943, כאשר הגבירו הנאצים את חיפושיהם אחר יהודים מסתתרים, סייע ד"ר ג'וזפה מוראלי בהנפקת תעודות זהות מזויפות לכל 120 הילדים ומדריכיהם והילדים הוברחו לשווייץ.

לאחר מכן גילה הגסטפו את בריחת הילדים לשווייץ, תפס את בקארי וחקר אותו כדי שיגלה את שמות המעורבים בפעולת ההצלה ואת מקום מחבואם של יהודים אחרים. בקרי עמד בעינויים ואחרי חודשים בכלא בולוניה שוחרר.

ב-1964 העניק יד ושם לבקארי ולד"ר ג'וזפה מוראלי את התואר "חסידי אומות העולם"
ממוזער|העץ שניטע ביד ושם לכבוד חסיד אומות העולם אריגו בקארי

## ראו גם
*מרי אליזבת הסלבלאד
*ג'וזפה מוריאלי
*וילה אמה
*יוסף איתאי

## קישורים חיצוניים
* סיפורו של אריגו בקארי באתר יד ושם

קטגוריה:כמרים איטלקים
קטגוריה:איטלקים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: איטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1909
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2005
מאיר בית-אש

**מאיר בית-אש** (1911 – 15 בספטמבר 1970) היה מהנדס ישראלי, קצין ההנדסה של פיקוד הדרום, ממפתחי הנגב ואילת.

## תולדות חייו
בית-אש נולד בירושלים לשלמה בטיש, סוחר בדים, ולאשתו רוזה לבית בוחבוט. ד"ר שמעון בטיש, מנכ"ל משרד הבריאות בשנות ה-50 של המאה ה-20, היה אחיו. המשפחה נאלצה לעזוב את הארץ בתחילת מלחמת העולם הראשונה, הגרה לארגנטינה, וחזרה ארצה ב-1926. בית-אש למד הנדסה בטכניון בחיפה, והוסמך כמהנדס אזרחי.

בית-אש עבד במחלקת העבודות הציבוריות של ממשלת המנדט, והיה אחראי להקמת בניינים וסלילת כבישים באזורים שונים בארץ. בתקופת מלחמת העולם השנייה פיקח על הקמת מחנות צבא.

### בצה"ל
במלחמת העצמאות גויס בית-אש ועסק בתכנון הגנת פתח תקווה ורמת גן. ב-1949 הגיע לאילת כמפקד בסיס חיל ההנדסה, וב-1950 היה אחראי להקמת בית הממשלה ומכון המים, ואף הקים את בתי המגורים הראשונים שנועדו לאזרחים. בית-אש היה ממונה על פריצת הדרך מסדום לעין גדי, ועל הרחבתה וסלילתה של הדרך במעלה עקרבים. מאוחר יותר שרת בתפקיד קצין ההנדסה של פיקוד הדרום. בתקופה זו, במסגרת מבצע "חיים", פיקח על עבודות לסלילת הכביש המרכזי לאילת, ובהן פריצת מעלה העצמאות בצפון מכתש רמון. באחד מביקוריו באילת יזם הקמת מזח מאולתר - ראשית נמל אילת.

### בתמנע ובאילת
אחרי שחרורו מצה"ל עבד בית-אש תקופות קצרות במפעלי ים המלח ובחבל לכיש. מסוף 1955 עד מרץ 1958 היה מנהל ההקמה של מכרות הנחושת בתמנע. ההחלטה על החלפתו לקראת המעבר לייצור נתקלה בהתנגדות העובדים.

בית-אש פתח משרד הנדסי באילת והתמקד בפיתוח התיירות לאזור. הוא הציע לסלול כבישים לאתרים ונקודות תצפית בהרים, וערך סיורים בשטח לתכנון תוואי הכבישים. ב-1958 הכין, בעקבות רעיון שהעלה יושב ראש המועצה המקומית חנוך ננר, את התוכנית הראשונית לבניית אזור תיירות מבוסס על לגונות מלאכותיות בחוף הצפוני של אילת. החברה לפיתוח חוף אילת החלה בעבודות להקמת האזור בשנת 1966. לקראת חגיגות העשור לשחרור אילת, במרץ 1959, הקים בית-אש בחוף הצפוני מחנה לארוח אלפי מטיילים. החגיגות לא משכו קהל, והמחנה נותר ריק.

ביולי 1959 עזב בית-אש את אילת עקב קשיים כלכליים. בהמשך עסק בפעולות פיתוח שונות באפריקה ובאסיה, כנציג של חברות ישראליות. הוא נפטר ב-15 בספטמבר 1970.

## קישורים חיצוניים
* 
* , , 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהנדסים אזרחיים ישראלים
קטגוריה:אילת: אישים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:קציני הנדסה של פיקוד הדרום
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1970
רוטברג

**רוטברג** הוא שם משפחה ממקור גרמני.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
הקונסרבטוריון של מוסקבה

**הקונסרבטוריון של מוסקבה** (ברוסית: **Московская государственная консерватория имени П. И. Чайковского**, קונסרבטוריון ממשלתי על שם צ'ייקובסקי של מוסקבה) הוא מוסד להשכלה גבוה בתחום המוזיקה בעיר מוסקבה.

## היסטוריה
הקונסרבטוריון נוסד בשנת 1866 על ידי ניקולאי רובינשטיין ונסיך ניקולאי טרובצקוי.
[שמאל|ממוזער|200px|בניין הקונסרבטוריון ב[רחוב בולשאיה ניקיטסקאיה]]

המקור התקציבי של המוסד היה בהכנסות מקונצרטים, תרומות, שכר לימוד ומענקים שהתקבלו מעיירה והממשל. עד לשנת 1879 משך הלימודים היה 6 שנים והחל משנה זו הורחב ל-9 שנות לימוד. התוכנית הנוכחית כוללת 5 שנות לימוד.

בשנת 1901 הקונסרבטוריון עבר לבניין חדש שהורחב בשנת 1933. הבניין כולל "האולם הגדול" ל-1740 מקומות שמהווה גם היום אחד האולמות הראשיים למוזיקה קלאסית במוסקבה. באופן מסורתי באולם זה נערכות קונצרטים של תחרות צ'ייקובסקי הבינלאומית. בשנת 2010 האולם נסגר לצורך ביצוע שיפוצים נרחבים. הוא נפתח מחדש בשנת 2011 תוך ביצוע שחזור של המראה שהיה לו בשנת הפתיחה המקורית בשנת 1901. בנוסף לכך הבניין כולל עוד שני אולמות - "אולם קטן" לכ-440 מקומות ו"אולם רחמנינוב" לכ-250 מקומות. בשלושת האולמות נערכות כ-500 קונצרטים בשנה.

מייסד המוסד, ניקולאי רובינשטיין היה גם מנהלו עד לשנת 1881. בהקמת הקונסרבטוריון פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי מונה לפרופסור והוא החזיק בתואר זה עד לשנת 1878. על כן, החל משנת 1940 המוסד נקרא "קונסרבטוריון על שם צ'ייקובסקי" על שמו. בשנת 2003 המוסד קיבל מעמד של אוניברסיטה.

בשנת 1948, בעקבות פרסום מאמר ביקורתי בעיתון פראבדה דמיטרי שוסטקוביץ' פוטר מקונסרבטוריון. באותה שנה פוטר גם מנהל המוסד ומונה מנהל חדש אלכסנדר סבשניקוב. הוא היה מנהל עד לשנת 1974. סבשניקוב היה מנצח מקהלות מוצלח ובעל דעות של קומוניסט אדוק. מנהל הנוכחי, אלכסנדר סוקולוב מונה לתפקיד בשנת 2001 ועזב אותו בשנת 2004 לאור קבלת מינוי בממשלה הרוסית כשר התרבות. הוא שב לנהל את הקונסרבטוריון בשנת 2009.

עד לשנת 1918 המוסד היה חלק מ- "ארגון המוזיקה הקייסרי", ובשנת 1918 עבר להיות תחת חסות משרד ההשכלה הסובייטי.

נכון לשנת 2012 הקונסרבטוריון כולל את הפקולטות הבאות:
* זימרה
* ניצוח
* תאוריה
* הלחנה
* תזמורות
* פסנתרנות
* היסטוריית המוזיקה והביצוע

כמו כן שוכן במתחם הקונסרבטוריון מוזיאון רובינשטיין (משנת 1912) הוא כולל ספרייה מוזיקלית גדולה ותצוגות שונות על חיי המלחין צ'ייקובסקי ועל היסטוריית המתחם.

בשנת 2012 היו 500 מורים וכ-1500 סטודנטים.

בתקופת ברית המועצות הוענק לקונסרבטוריון  עיטור לנין פעמיים. כמו כן, בשנת 2000 ארגון אונסק"ו העניק למוסד את מדליית מוצרט עבור התרומה המיוחדת לתרבות מוזיקלית.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:מוסקבה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:1866 ברוסיה
קטגוריה:רוסיה: בתי ספר למוזיקה
קטגוריה:מוסדות מוזיקה ברוסיה
קטגוריה:פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קונאמי

**חברת קונאמי אחזקות** (ביפנית: **コナミ株式会社**) היא חברה יפנית העוסקת בפיתוח ושיווק צעצועים, קלפים להחלפה, סדרות וסרטי אנימה, מכונות מזל, מכונות ארקייד ומשחקי וידאו.

החברה ידועה במיוחד בשל מספר סדרות משחקי וידאו פופולריות שפיתחה לאורך השנים בהן Castlevania, Contra, Dance Dance Revolution, Gradius, Frogger, מטאל גיר, Pro Evolution Soccer, Silent Hill, Bloody Roar ויו-גי-הו!.

החברה נוסדה בשנת 1969 באוסקה שביפן על ידי קאגמאסה קוזוקי (Kagemasa Kōzuki), אשר עודנו היו"ר הנוכחי של החברה, בתור חברה להשכרה ותיקון מכונות ג'וקבוקס.

בשנת 2018 חתמה החברה על הסכם עם קבוצת הכדורגל מילאן

מטה החברה ממוקם בטוקיו.

## לוגואים

File:Konami 1st logo.png|הלוגו של החברה בשנים 1981 עד 1986
File:Konami 3rd logo.png|1986 - 1998 (באותיות נטויות), 1998 - 2003 (באותיות מודגשות)
File:Konami 4th logo 2.svg|2003–הווה


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברות יפניות
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בטוקיו
קטגוריה:חברות משחקי וידאו יפניות
קטגוריה:מותגים יפניים
קטגוריה:חברות תוכנה יפניות
סויוז 26

**סויוז 26** (ברוסית: **Союз-26**) היא חללית סויוז שהמריאה ב-10 בדצמבר 1977 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן. המטרה הייתה לבצע עגינה בתחנת החלל סאליוט 6.

## צוות
### המראה
* יורי רומננקו - מפקד
* גאורגי גרצ'קו - מהנדס טיסה.
### נחיתה
* ולדימיר דז'ניבקוב - מפקד
* אולג מקארוב - מהנדס טיסה
### צוות גיבוי
* ולדימיר קובליונוק - מפקד
* אלכסנדר איוואנצ'נקוב - מהנדס טיסה

## תיאור טיסה
"סויוז 26" שוגרה ב-10 בדצמבר 1977 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T.

החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת חלל סאליוט 6 ולהביא משלחת קבועה הראשונה. העגינה בוצעה ב-11 בדצמבר לתא העגינה האחורי. זאת מכיוון שלאחר ניסיון לא מוצלח של צוות סויוז 25 היו ספקות בתקינות תא עגינה קדמי. לאחר העגינה הצוות עבר לתחנת החלל. עד ל-13 בדצמבר הושלמו כל הסידורים בתחנת החלל ובמהלך היום נערך סיור טלוויזיוני במתחם. ב-20 בדצמבר הקוסמונאוטים יצאו לחלל לבדיקת תא עגינה קדמי. הסיור נמשך שעה ו-28 דקות ובמהלכו נבדק תא עגינה קדמי. לאחר הסיור סוכם שתא עגינה תקין, זה אפשר להמשיך בתוכנית ולבצע עגינה של חללית סויוז 27. 

ב-10 בינואר בתחנת החלל עגנה חללית סויוז 27 (ולדימיר דז'ניבקוב היה מפקד צוות). לאחר התחברות החללית סויוז 27 הקומפלקס כלל 3 חלליות מחוברות ובו היה צוות של 4 אנשים. 

ב-16 בינואר הקוסמונאוטים שהגיעו לחלל בחללית סויוז 27 (ולדימיר דז'ניבקוב ואולג מקארוב) נכנסו לתא חללית "סויוז 26", התנתקו מתחנת החלל וחזרו לכדור הארץ.

חללית "סויוז 27" נותרה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום לצוות שהיה בתחנה.

## קישורים חיצוניים

* נתוני המשימה
* נתונים מאנציקלופדיית החלל

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1977 בברית המועצות
קטגוריה:1978 בברית המועצות
קולין גרינווד

**קולין צ'ארלס גרינווד** (באנגלית: **Colin Charles Greenwood**, נולד ב-26 ביוני 1969) הוא מוזיקאי אנגלי. ידוע בעיקר בתור הבסיסט של להקת הרוק האלטרנטיבי רדיוהד. הוא מנגן גם בקלידים ובסינתיסייזר. קולין הוא אחיו הגדול של חברו ללהקה, ג'וני גרינווד.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רדיוהד
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1969
חצי מרתון

[שמאל|ממוזער|250px|מרוץ חצי מרתון ב[ניו יורק, 2008]]
**חצי מרתון** היא ריצה למרחק של 21.0975 ק"מ - מחצית מאורכו של מרתון מלא. על פי רוב ריצות חצי מרתון הן ריצות כביש.

ריצות חצי המרתון אינן נכללות באירועי ספורט גלובליים כגון משחקים אולימפיים ואליפויות עולם באתלטיקה. אמנם התאחדות האתלטיקה הבינלאומית מקיימת מרוצים המהווים אליפות עולם בחצי מרתון, אך רובן המכריע של ריצות חצי המרתון מתקיימות כמרוצים עממיים הפתוחים להשתתפות הקהל הרחב.

בשנים האחרונות מספר המשתתפים בריצות חצי מרתון עולה בהתמדה והפופולריות של ריצות אלו גואה - בשנת 2008 דיווח העיתון Running USA כי זהו המירוץ בו מתרחשת העלייה המהירה ביותר במספר המשתתפים מדי שנה.

ישנן מספר סיבות מובהקות לפופולריות הרבה של חצי המרתון בקרב חובבי הריצה: זוהי ריצה מאתגרת בהרבה מהמרחק השכיח במרוצים עממיים של 10 ק"מ, אך עם זאת ההכנות לריצה אינן כה מחייבות כהכנות למרתון, העומס הגופני (וכתוצאה ממנו ההסתברות לפציעות) אינו כה גדול כזה של המרתון, וזמן ההתאוששות מהמירוץ מהיר בהרבה מזמן ההתאוששות מריצת מרתון.

## שיאי עולם
### נשים
*שיא העולם שייך ללטסנבט גידיי () בתוצאה של 1:02:52 שעות. הוא נקבע בוולנסיה, ספרד, ב-24 באוקטובר 2021
*שיא העולם, בריצה לנשים בלבד, שייך לפרס ג'פצ'ירצ'יר () בתוצאה של 1:05:16 שעות. הוא נקבע ב-2020.

### גברים
*שיא העולם שייך לג'ייקוב קיפלמו (אוגנדה) בתוצאה של 56:42 דקות. הוא נקבע בברצלונה, ספרד ב-16 בפברואר 2025.

### עשר הרצות הטובות ביותר בריצת חצי מרתון

### עשרת הרצים הטובים ביותר בריצת חצי מרתון

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אתלטיקה: ריצות
פיירו המשוגע

**פיירו המשוגע** (בצרפתית: **Pierrot Le Fou**) הוא סרט מ-1965 של הבמאי הצרפתי ז'אן-לוק גודאר, בכיכובם של אנה קארינה וז'אן-פול בלמונדו. הסרט מבוסס על "אובססיה" (Obsession) רומן שנכתב על ידי ליונל וויט (Lionel White) ועובד לתסריט. הסרט היה סרטו העשירי של ז'אן-לוק גודאר באורך מלא, הוא יצא בין סרטו "אלפאוויל" (Alphaville) ל"גברי, נשי" (Masculine Feminine). לסרט הייתה הצלחה קופתית גדולה בצרפת באותה שנה ונבחר כסרט שייצג את צרפת בפרס האקדמיה ה-38 בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר אך הוא לא התקבל למועמדות.

## עלילת הסרט
פרדיננד גריפון (ז'אן-פול בלמונדו) נשוי אך לא שמח בחלקו ולאחרונה פוטר מעבודתו בחברת טלוויזיה. לאחר שפרדיננד בילה ערב בפריז אשר היה מלווה בדיונים רדודים, הוא חש צורך להימלט ומחליט לברוח יחד עם השמרטפית, חברתו לשעבר, מריאן רנואר (אנה קארינה). הוא עוזב את אשתו, ילדיו ואת דרך החיים הבורגנית. הוא בא אל ביתה של מריאן ומוצא שם גופה ללא רוח חיים. פרדיננד מגלה במהרה שהארגון הצבאי החשאי - OAS (ארגון מחתרתי ימני צרפתי בזמן מלחמת אלג'יר) בעקבותיה. **פיירו** הוא שם החיבה שמריאן נתנה לפרדיננד בזמן היותם יחד,  אך שם חיבה זה לא התקבל בברכה מצידו של פרדיננד.

מריאן יוצאת למסע פשיעה מפריז עד לים התיכון במכוניתו של האדם המת. הם מנהלים חיים דינמיים ונעים כל הזמן ממקום למקום. אחרי שהם שורפים את המכונית של האדם המת, יחד עם הכסף שהיה בתא המטען, הם גם מטביעים מכונית שנייה שגנבו בים התיכון. בהמשך, הם מתמקמים בריביירה הצרפתית ומערכת היחסים שלהם מתחילה להיות מתוחה. פרדיננד קורא ספרים, מתפלסף וכותב ביומנו.

מריאן מאסה בצורת החיים שלהם והתעקשה שהם יחזרו לעיר, שם הם פגשו את אנשי הארגון המחתרתי שרודף אחריהם. חברי הארגון המחתרתי מענים את פרדיננד ואז עוזבים. בגלל הבלבול מריאן ופרדיננד נפרדים, כשמריאן יוצאת בחיפוש אחרי פרדיננד ופרדיננד מתמקם בטולון. לאחר שהם נפגשו שוב מריאן מנצלת את פרדיננד כדי להביא מזוודה מלאה בכסף, לפני שהיא בורחת יחד עם החבר האמיתי שלה שאותו היא תיארה  בעבר כאחיה. פיירו יורה במריאן ובחבר שלה, וברגע השיא של הסרט הוא צובע את פניו בכחול ומנסה לפוצץ את עצמו באמצעות קשירת דינמיט בצבעים של אדום וצהוב יחד מסביב לראשו ומדליק את הפתיל. רגע אחרי הוא מתחרט, אולם זה מאוחר מדי והוא מתפוצץ.

## שחקנים
* ז'אן-פול בלמונדו: פרדיננד גריפון, ידוע גם בשם "פיירו".
* אנה קארינה: מריאן רנואר.
* גרזיאלה גלוואני: מריה גריפון.
* דירק סאנדרס: פרד.
* ג'ימי קארובי: גמד.
* רוג'ר דוטואה: גנגסטר מס' 1
*האנס מייר: גנגסטר מס' 2
*סמואל פולר: בעצמו.
*הנסיכה עיישה עבדי: בעצמה.
*אלקסיס פוליאקוף: המלאח.
*ריימונד דבוס: האיש בנמל.
*לזלו סזאבו: לזלו קובקס.
*ז'אן פייר לאוד: הבחור הצעיר בקולנוע.
*ז'ורז' סטאקט: סטאקט.

## קישורים חיצוניים

* תמונות מאחורי הקלעים
* מידע מ- The Criterion Collection
* ניתוח הסרט על פי לורנס רוסל
* PIERROT LE FOU, באתר new wave film
* PIERROT LE FOU, באתר janusfilms

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי ז'אן-לוק גודאר
קטגוריה:סרטי 1965
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
24 דקות

**24 דקות** היה חינמון יומי ישראלי, שיצא לאור בשנים 2008–2009 והיה בבעלות קבוצת ידיעות אחרונות.

## היסטוריה
הקמת העיתון החלה בסוף 2007, במטרה להתחרות בחינמונים ובראשם ישראל היום, שצברו פופולריות והחלו לפגוע בתפוצתו של עיתון האם, ידיעות אחרונות. תחילה חתמה קבוצת ידיעות אחרונות על הסכם עם איש העסקים שלמה בן-צבי וקבוצת "הירש מדיה" לשימוש בהסכם ההפצה הבלעדי שהיה לבן-צבי עם רכבת ישראל עבור החינמון "ישראלי", שהפקתו הופסקה באותה עת. התכנון הראשוני היה ש"ישראלי" ימשיך לצאת לאור כעיתון בוקר ו-"24 דקות" כעיתון צהריים. אולם ב-13 בדצמבר 2007 הוחלט ברכבת ישראל לאפשר את הפצת העיתון המתחרה "ישראל היום" בתחנות הרכבת, להפר את הסכם ההפצה הבלעדי עם בן-צבי ומעורבותו במיזם החדש נפסקה.

הגיליון הראשון יצא לאור ב-31 בדצמבר 2007, אולם עובדי רכבת ישראל לא נתנו למחלקים שלו להיכנס לתחנות. כחודש אחר כך חתם "24 דקות" על הסכם עם רכבת ישראל והופץ בתחנות לצד "ישראל היום". בנוסף הופץ בדוכני מפעל הפיס ובסניפי דואר ישראל ורשת הקפה ארומה. עורכו היה ערן טיפנברון אך לא הייתה לו מערכת חדשות עצמאית, והידיעות שהתפרסמו בו התבססו ברובן על פרסומים ב-ynet ובאתר הספורט ONE, שניהם בשליטת קבוצת ידיעות אחרונות. "24 דקות" אופיין כצהובון, שהציג כותרות גדולות ובוטות ועיצוב צבעוני והרבה לפרסם בשערו ידיעות רכילות, על פי אתר "העין השביעית, במטרה לתת לחינמונים באופן כללי תדמית זולה ולפגוע בעקיפין בתדמית "ישראל היום" כעיתון רציני. ביוני 2009 נסגר העיתון, לאחר שלא הצליח להתחרות ב"ישראל היום" (במחצית השנייה של 2008 זכה העיתון לחשיפה של שבעה אחוזים בלבד, לעומת 23.2 אחוזים למתחרה) והוא הופץ בעיקר במרכז הארץ ולא באופן נרחב כמו "ישראל היום".

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:מוצרי קבוצת ידיעות אחרונות
הרחבה של משחק לאסטרטגיות מעורבות

בתורת המשחקים, **הרחבה של משחק לאסטרטגיות מעורבות** היא משחק בצורה אסטרטגית שבו קבוצת האסטרטגיות של כל שחקן היא קבוצת האסטרטגיות המעורבות שלו במשחק המקורי (התפלגות על קבוצת האסטרטגיות הטהורות) ופונקציית התשלומים היא תוחלת התועלת של האסטרטגיות הטהורות.

## הגדרה
יהי \ G = ( N,(S_{i})_{i \in N},(u_{i})_{i \in N} )  משחק בצורה אסטרטגית שבו:
*\ N  היא קבוצת השחקנים.
*לכל שחקן \ S_{i}, i \in N  היא קבוצת האסטרטגיות הטהורות שלו. קבוצה זו היא קבוצה לא ריקה וסופית.
*\ u_{i}  היא פונקציה המתאימה לכל וקטור אסטרטגיות תשלום לשחקן \ i  .
**ההרחבה של <math>\ G </math> לאסטרטגיות מעורבות היא המשחק בצורה אסטרטגית**

\ \Gamma = ( N,(\Sigma_{i})_{i \in N},(U_{i})_{i \in N} )  שבו:
*\ N  היא קבוצת השחקנים.
*קבוצת האסטרטגיות של שחקן \ i  היא \ \Sigma_{i} = \Delta (S_{i}) , כאשר \ \Delta (S_{i})  היא קבוצת כל ההתפלגויות על \ S_{i} .
*פונקציית התשלומים לשחקן \ i  היא הפונקציה \ U_{i} : \Sigma \longrightarrow \mathbb{R}  המתאימה לכל וקטור אסטרטגיות \ \sigma = (\sigma_{1}, \ldots, \sigma_{n}) \in \Sigma = \Sigma_{1} \times \ldots \times \Sigma_{n}  את התשלום

\ U_{i} = E_{\sigma}[u_{i}(\sigma)] = \sum_{(s_{1} \ldots s_{n}) \in S} u_{i}(s_{1} \ldots s_{n})\sigma_{1}(s_{1}) \sigma_{2}(s_{2}) \ldots \sigma_{n}(s_{n}) 

## שיווי משקל במשחק עם אסטרטגיות מעורבות

משפט נאש קובע כי לכל משחק בצורה אסטרטגית שבו מספר סופי של שחקנים ולכל שחקן יש מספר סופי של אסטרטגיות טהורות, קיים שיווי משקל באסטרטגיות מעורבות.
## דוגמה
במשחק בעיטות העונשין בכדורגל, האסטרטגיות הטהורות של הבועט הן לבעוט לצד ימין של השער (R) או לבעוט לשמאלו (L). האסטרטגיות הטהורות של השוער הן לקפוץ לצד ימין (R) או לזנק לצד שמאל של השער (L). כאשר השוער קופץ לכיוון הנגדי, הבועט מצליח להכניס את הכדור לשער ומרוויח נקודה (השוער מפסיד נקודה). כאשר השוער קופץ לכיוון הבעיטה הוא מצליח לבלום את הכדור ומרוויח נקודה (הבועט מפסיד נקודה).

משחק זה יכול להיות מתואר על ידי מטריצת התשלומים הבאה:

אם הבועט ישתמש תמיד באותה אסטרטגיה טהורה השוער ידע זאת ויוכל לעצור את הכדור. כאשר כל אחד מהשחקנים ישחק באסטרטגיות מעורבות, השחקן יבעט לימין בסיכוי
\ \alpha  ויבעט לשמאל בסיכוי \ 1-\alpha  והשוער יקפוץ לימין בסיכוי \ \beta ולשמאל בסיכוי \ 1-\beta  .
פונקציית התשלום של הבועט:
:: \ U_{1}(\sigma)=(-1)\cdot \alpha \beta + 1\cdot \alpha (1-\beta) + 1\cdot (1-\alpha) \beta + )(-1)\cdot (1-\alpha)(1- \beta) 
ובדומה פונקציית התשלום של השוער:
:: \ U_{2}(\sigma)=1\cdot \alpha \beta + (-1)\cdot \alpha (1-\beta) + (-1)\cdot (1-\alpha) \beta + 1\cdot (1-\alpha)(1- \beta) 

שיווי המשקל היחידי במשחק זה הוא אסטרטגיה מעורבת כאשר השוער והבועט בוחרים כל אחת מהפעולות שלהם בהסתברות \ \frac{1}{2} כלומר \ \beta=\frac{1}{2} , \ \alpha=\frac{1}{2}  ותוחלת התשלום של כל שחקן היא 0.

## ראו גם
* עקרון האדישות

## לקריאה נוספת
*

קטגוריה:תורת המשחקים
ג'סי ויליאמס (ספורטאי)

**ג'סי דניאל ויליאמס** (באנגלית: **Jesse Daniel Williams**; נולד ב-27 בדצמבר 1983) הוא אתלט אמריקאי, אלוף העולם (טגו 2011) בקפיצה לגובה.

## ביוגרפיה
ויליאמס נולד במודסטו שבקליפורניה. הוא למד בתיכון בראוטון שבראלי, קרוליינה הצפונית, וזכה שלוש פעמים באליפות קרוליינה הצפונית לתיכונים. בשנת 2002 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית.

באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בקינגסטון, ג'מייקה, בשנת 2002 סיים ויליאמס במקום הרביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.21 מטר. לאחר שנה עבר לאוניברסיטת דרום קליפורניה ושם השלים תוכנית לסטודנטים ספורטאים שבמסגרתה זכה באליפות המכללות באתלטיקה באולם ובאצטדיון בשנים 2005 ו-2006. 

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בולנסיה, ספרד, בשנת 2008 סיים ויליאמס במקום השישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.27 מטר, ובאותה שנה ניצח במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת בייג'ינג בתוצאה של 2.30 מטר. במשחקים עצמם הוא סיים במקום 19 בתוצאה של 2.25 מטר. בתחרות שנערכה בבאנסקה ביסטריצה שבסלובקיה בפברואר 2009 קבע את שיאו האישי בקפיצה לגובה באולם, 2.36 מטר.

### אלוף עולם
בשנת 2011 זכה ויליאמס באליפות ארצות הברית באתלטיקה ביוג'ין, אורגון, בקובעו שיא אישי של 2.37 מטר. באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית, אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה עם תוצאה של 2.35 מטר, לפני אלכסיי דמיטריק מרוסיה (2.35 מטר) וטרוור בארי מאיי בהאמה (2.32 מטר). הוא האמריקאי הראשון שזכה בתואר זה מזה 20 שנה.

אף שבמבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון סיים ויליאמס במקום הרביעי בלבד, שאינו מקנה מקום בנבחרת לאולימפיאדה, הוא השיג את הקריטריון האולימפי מוקדם יותר אותה שנה לאחר שזכה בתחרות בניו יורק בתוצאה של 2.36 מטר, בעוד שניק רוס, שסיים במקום השלישי, לא השיג קריטריון זה. משום כך, נבחר ויליאמס לסגל האולימפי האמריקאי ללונדון. במשחקים עצמם הוא סיים במקום תשיעי בתוצאה של 2.25 מטר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:אתלטים אולימפיים אמריקאים
קטגוריה:קופצים לגובה אמריקאים
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:קליפורניה: אתלטים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1983
שלומית בת הרודיאס

שמאל|ממוזער|180px|שלומית עם ראש יוחנן המטביל,<br />
גספרה טרברסי, 1760 לערך.
**שלומית** או **שלום** (בשפות אירופאיות ידועה כ-**Salome**; מיוונית **Σαλώμη**; נולדה בשנת 14 לספירה לערך) הייתה נסיכה לבית הורדוס, בתם של הרודיאס והורדוס בן הורדוס הגדול.

בשנת 20 (או 27) לערך, עזבה אמה את אביה ונישאה לאחיו למחצה (ממלתקי השומרונית), הורדוס אנטיפס, ששלט בטטרארכיה של הגליל.
יוסף בן מתתיהו מדגיש כי הייתה זו הפרה של "חוקי האבות", קביעה המתבססת על כך שאישה אינה יכולה לתת גט לבעלה ויכולה להתגרש ממנו רק בהסכמתו. מאחר שהרודיאס עזבה את הורדוס בעודו בחיים וללא הסכמתו, הרי שעל-פי המשפט היהודי חל איסור עריות על אנטיפס להינשא לאשת אחיו.

גם בברית החדשה יש התייחסות להפרת החוק שבנישואי הרודיאס ואנטיפס, שם מסופר כי יוחנן המטביל אמר לאנטיפס כי הרודיאס אינה מותרת לו לנישואין, ובעקבות מחאתו נכלא בבית הסוהר. בברית החדשה שלומית אינה נזכרת בשמה, אלא כ"בת הרודיאס" (אך לפי המסורת הקתולית מדובר בשלומית), שהפכה כלי בידי אמה, כדי לנקום ביוחנן על הוקעת נישואיה:

בשנת 30 לערך, נישאה שלומית לפיליפוס, דודה למחצה (אחיהם למחצה של אביה הביולוגי ואביה החורג, מקלאופטרה הירושלמית), ששלט בטטרארכיה של ארץ טרכון (הבשן). לאחר מותו (בשנת 34), ללא בנים, נישאה שלומית לאריסטובולוס מלך כלקיס, בן דודה (הבן של אחי אמה), וממנו נולדו לה שלושה בנים: הורדוס, אגריפס ואריסטובולוס.

## קישורים חיצוניים

[שמאל|ממוזער|240px|ריקוד שלומית, [מאוריצי גוטליב, 1879.]]
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משפחות מלוכה שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:בית הורדוס
קטגוריה:נסיכות בעת העתיקה
קטגוריה:אישים בברית החדשה
קטגוריה:נשים במאה ה-1
קטגוריה:יהודים במאה ה-1
עיצור דו-שפתי, אפי

**[[עיצור]] [[עיצורים דו-שפתיים|דו־שפתי]] [[עיצורים אפיים|אפי]]** הוא צליל עיצורי המצוי בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא M לטינית קטנה /m/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-m. זהו הצליל לאות **[[מ]]**.

## התרחשות

## ראו גם

קטגוריה:עיצורים