open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rodrigo Mora

**Rodrigo Mora de Carvalho** (s. 5. toukokuuta 2007 Custóias, Matosinhos) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän pelaa pääsääntöisesti hyökkäävän keskikenttäpelaajan pelipaikalla mutta voi pelata myös laitahyökkääjänä. Hän on oikeajalkainen ja pituudeltaan 168-senttimetrinen. Mora on edustanut seuratasolla vuodesta 2024 Portugalin pääsarjassa Primeira Ligassa pelaavaa FC Portoa.

Mora on FC Porton kasvatti ja pelasi seuran nuoriso- ja reservijoukkueissa ennen debyyttiään edustusjoukkueessa. Hän on edustanut Portugalin alle 15-, alle 16-, alle 17- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueita. Hän oli vuoden 2024 alle 17-vuotiaiden EM-kilpailujen paras maalintekijä viidellä osumallaan. Lisäksi hän voitti kaudella 2023–2024 UEFA Youth Leaguen maalipörssin viimeisteltyään seitsemän osumaa, mikä oli tasoissa Amin Chiakhan kanssa. Mora valittiin Portugalin A-kokoonpanoon kauden 2024–2025 Kansojen liigaan. Hän ei kuitenkaan päässyt vaihtopenkiltä kertaakaan kentälle.

## Lähteet
Carl Einstein

**Carl Einstein** (syntyjään **Karl Einstein**; 16. huhtikuuta 1885 – 5. heinäkuuta 1940) oli saksalainen taidehistorioitsija ja kirjailija.

Hän syntyi juutalaisperheeseen Neuwiedissa Reinin provinssissa. Hän kuului ekspressionistiseen liikkeeseen ja oli myös Jean Renoirin yhteistyökumppani. Vuonna 1936 hän taisteli anarkistina Espanjan yhteiskunnallisen vallankumouksen aikana. Välttääkseen joutumisen natsien käsiin hän teki itsemurhan vuonna 1940 heittäytymällä Gave de Pau -joen ylittävältä sillalta, lähellä Betharramin pyhäkköä. Hänen ruumiinsa löydettiin Boeil-Bezingistä, ja hänet haudattiin sinne kirkon vieressä sijaitsevalle hautausmaalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Emilienstraßen metroasema

**Emilienstraße** on Hampurin metron U2-linjan asema, joka avattiin 21. lokakuuta 1913. Asemaa käyttää arkisin 8 786 matkustajaa päivässä. Aseman suunnitteli arkkitehtitoimisto Volz und Vogel.

## Historia
Asema avattiin 21. lokakuuta 1913, mikä tekee siitä yhden Hampurin vanhimmista metroasemista. Tuolloin asema oli osa niin sanottua Eimsbüttelin haaralinjaa, joka yhdisti Hellkampin aseman Schlumpiin. 1950-luvun lopulla aseman itäpäässä sijainnut sisäänkäyntirakennus korvattiin uudella rakennuksella, joka sijaitsi hieman lännempänä. 

Asema muutettiin esteettömäksi vuonna 2013.

## Lähteet
Giacomo Losi

**Giacomo Losi** (10. syyskuuta 1935 Soncino – 4. helmikuuta 2024) oli italialainen jalkapalloilija, joka pelasi pääsääntöisesti oikean laitapuolustajan pelipaikalla. Hän oli pituudeltaan 168-senttimetrinen. Pelaajauransa jälkeen hän toimi valmentajana useille joukkueille, muun muassa SSC Barille, US Leccelle ja ASG Nocerinalle.

Losi edusti seuraurallaan muun muassa AS Romaa vuodet 1954–1969. Sen kanssa hän voitti kahdesti Italian cupin 1963–1964 ja 1968–1969 sekä kerran Messukaupunkien cupin 1960–1961. Losi pelasi Italian A-maajoukkueessa 11 ottelua, joista ensimmäisen maaliskuussa 1960 ystävyysottelussa Espanjaa vastaan. Hän pelasi kaksi ottelua vuoden 1962 MM-kilpailuissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Avustettu kuolema

**Avustettu kuolema** on yleiskäsite kuolemassa avustamiselle, ja se voi tarkoittaa jotakin seuraavista menettelyistä:

* Eutanasia, toimenpide, joka aiheuttaa tai nopeuttaa kuolemaa parantumattomasti sairaalla potilaalla kärsimyksen ja kivun välttämiseksi.

* Avustettu itsemurha, toisen henkilön auttaminen tai tukeminen hänen päättäessään elämänsä.

* Uneen vaivuttaminen, lääkkeiden antaminen rauhoittavana tai nukuttavana vaikutuksena henkilölle, joka on kuoleman partaalla, mikä voi nopeuttaa potilaan menehtymistä.
Ayzac-Ost

**Ayzac-Ost** () on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Gave de Pau -joen varrella, noin kaksi kilometriä Argelès-Gazostin kaupungista pohjoiseen.

Parc animalier des Pyrénées on Ayzac-Ostissa sijaitseva eläintarha. Alue on 14 hehtaarin laajuinen, ja siellä voi tutustua noin 100 kasvilajiin ja 500 eläimeen (nisäkkäisiin ja lintuihin).

Kunnan alueella on kaksi kirkkoa. Ayzacin kylässä oleva romaaninen Saint-Andrén kirkko uudistettiin 1600- ja 1700-luvuilla. Alkuperäinen oviaukko, joka sijaitsee etelässä ja avautuu vanhalle hautausmaalle, on muurattu umpeen.

Ostin kylässä on keskiaikaista alkuperää oleva Sainte-Lucien kirkko. Vuonna 1668 Lavedanin alueen perinteinen kellotorni korvattiin uudella nelisivuisella kellotornilla. Kristusta Golgatalla esittävä alttaritaulu on vuodelta 1651, ja se entisöitiin vuonna 2010.


Tiedosto:Église Saint-André d'Ayzac (Hautes-Pyrénées) 1.jpg|Saint-Andrén kirkko.
Tiedosto:Église Sainte-Lucie d'Ost (Hautes-Pyrénées) 1.jpg|Sainte-Lucien kirkko.
Tiedosto:Église Sainte-Lucie d'Ost (Hautes-Pyrénées) 4.jpg|Sainte-Lucien kirkon sisätila.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Osterstraßen metroasema

**Emilienstraße** on Hampurin metron U2-linjan asema, joka avattiin 21. lokakuuta 1913. Asemaa käyttää arkisin 21 286 matkustajaa päivässä.

## Historia
Asema avattiin 23. toukokuuta 1914, mikä tekee siitä yhden Hampurin vanhimmista metroasemista. Tuolloin asema oli osa niin sanottua Eimsbüttelin haaralinjaa, joka yhdisti Hellkampin aseman Schlumpiin. Asemalla oli tuolloin vielä keskilaituri. 1. toukokuuta 1964 metroliikenne Schlumpin ja Hellkampin välillä lopetettiin, mikä tarkoitti sitä, että myös Osterstraßen asema suljettiin. Sulkeminen oli tarpeen, sillä koko haaralinja rakennettiin kokonaan uudelleen osana Stellingeniin johtavan laajennuksen rakennustöitä. Osana rakennustöitä vanha laituri purettiin ja sen tilalle rakennettiin kaksi 120 metriä pitkää sivulaituria. 

## Lähteet
Hoikkajärvi

**Hoikkajärvi** voi tarkoittaa seuraavia:

* Hoikkajärvi, järvi Karstulassa
* Hoikkajärvi, järvi Kuopiossa
* Hoikkajärvi, järvi Nurmeksessa
* Hoikkajärvi, järvi Soinissa.
Cazaux-Fréchet-Anéran-Camors

**Cazaux-Fréchet-Anéran-Camors** on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Neste du Louron -joen varrella, noin 49 kilometriä Bagnères-de-Bigorren kaupungista kaakkoon.

Cazaux-Fréchet-Anéran-Camors on Louronin laaksossa sijaitseva kunta, ja se ulottuu 950–1 250 metrin korkeuteen merenpinnasta. Se koostui alun perin neljästä erillisestä kunnasta. Ne yhdistettiin pareiksi vuonna 1806, ja vuonna 1979 Cazaux-Fréchet ja Anéran-Camors yhdistyivät nykyiseksi kunnaksi. Kunta koostuu kuudesta kylästä, joissa on useita merkittäviä perintökohteita, kuten kivisiä vuoristotaloja. Kunnan alueella on neljä kirkkoa, jotka ovat peruja neljästä alkuperäisestä kunnasta.


Tiedosto:Église Notre-Dame d'Anéran (Hautes-Pyrénées) 2.jpg|Notre-Damen kirkko, Anéran.
Tiedosto:Église Saint-Calixte à Cazaux-Fréchet-Anéran-Camors (Hautes-Pyrénées) 1.jpg|Saint-Calixten kirkko, Cazaux.
Tiedosto:Église Saint-Jacques de Camors (Hautes-Pyrénées) 1.jpg|Saint-Jacquesin kirkko, Camors.
Tiedosto:Chapelle Notre-Dame de Fréchet (Hautes-Pyrénées) 1.jpg|Notre-Damen kappeli, Fréchet.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hohdetetrat

**Hohdetetrat** (Bryconidae) on tetrakaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Keski- ja Etelä-Amerikasta. Aiemmin hohdetetralajit on luokiteltu osaksi tetrojen heimoa.

## Lajit ja anatomia
Hohdetetroihin kuuluu  neljä sukua ja yhteensä 49–52 lajia. Heimo voidaan jakaa kahteen alaheimoon Bryconinae ja Salmininae. Heimon lajit voivat kasvaa 15–100 cm pitkiksi ja heimoon kuuluvatkin monet kookkaimmista tetrakaloista. Kalat ovat ruumiinmuodoltaan pitkänomaisia ja virtaviivaisia, muistuttaen lohikaloja. Myös hampaiden muoto ja määrä ovat hohdetetrojen yhteisiä piirteitä.

## Levinneisyys ja elintavat
Hohdetetrojen levinneisyyalue ulottuu Meksikosta Argentiinaan ja heimon lajeja tavataan kaikkien suurimpien jokien valuma-alueilta. Varsinkin isokokoiset heimon kalat ovat petoja, jotka saalistavat pienempiä kaloja. Monet suuret heimon lajit ovat merkittäviä ruokakaloja.

## Lähteet
Korpi (Säkylä)

**Korpi** on kylä Säkylän kunnassa Satakunnassa. Kylä rajoittuu lännessä Säkylän kirkonkylään, pohjoisessa varuskunta Huovirinteeseen ja luoteessa Vähä-Säkylään.

## Lähteet
Alfred Stock

**Alfred Stock** (16. heinäkuuta 1876 – 12. elokuuta 1946) oli saksalainen epäorgaanisen kemian tutkija, joka tuli kuuluisaksi boori- ja piihydridien tutkimuksesta sekä elohopean myrkyllisyydestä.

## Ura
Stock aloitti opintonsa Berlinin yliopistossa vuonna 1894. Hän aloitti vuonna 1895 tohtoriopinnot Oscar Pilotyn johdolla. Stock valmistui arvosanalla *[[Arvosana|magna cum laude]]* vuonna 1899 kemian tohtoriksi Emil Fischerin alaisena, ja vietti vuoden Pariisissa Moissanin apulaisena. Vuonna 1906 hän meni naimisiin Clara Venzkyn kanssa ja sai kaksi tytärtä. Stockista tuli kemian tiedekunnan johtaja Karlsruhen teknillisessä yliopistossa vuonna 1929. 

Stock sai monia kunnianosoituksia, muun muassa toimiessaan sekä Verein Deutscher Chemikerin (1926–1929) että Deutsche Chemische Gesellschaftin (1936–1938) puheenjohtajana. Hänet nimitettiin useisiin merkittäviin politiikkakomiteoihin ja hän edusti Saksaa useissa kansainvälisissä konferensseissa. Heikentynyt terveys ja kasvavat vaikeudet poliittisten viranomaisten kanssa johtivat hänen eläkkeelle jäämiseensä lokakuussa 1936, kuusikymppisenä.

Stock palasi Berliiniin, missä hän jatkoi elohopean tutkimustaan. Vuoteen 1940 mennessä hänen liikkumisensa oli käynyt niin rajoittuneeksi myogelosin (lihasten kovettumisen) vuoksi, että hän oli lähes täysin kotirajoitteinen. Toukokuussa 1943 hän luopui pienestä laboratoriostaan, jota tarvittiin sodan työtehtäviin, ja vetäytyi Bad Warmbrunniin, Sileesiaan. Venäläisten tykistön jylinä kuuluessa kaukaa hän ja hänen vaimonsa pakkasivat mukaan vain muutamat tavaransa mitä pystyivät ja tekivät uuvuttavan junamatkan Akeniin, pieneen kaupunkiin Elben varrella. Stock kuoli vuonna 1946.

### Tutkimukset ja löydökset
Stock onnistui eristämään useita boorin ja piin hydridiyhdisteitä (boranit ja silaanit), jotka olivat aiemmin erittäin reaktiivisia ja vaikeasti käsiteltäviä. Hän kehitti 1919 Stockin nimikkeistöä, jota käytetään yhä.

Stock tutki boranien erilaisia muotoja, niiden stabiilisuutta ja kemiallisia ominaisuuksia, mikä auttoi ymmärtämään boorin monimutkaisia kovalenttisia verkostoja. Silaanien osalta Stock kehitti tehokkaita synteesimenetelmiä, jotka loivat perustan myöhemmälle orgaaniselle piikemialle ja teolliselle piihydridien käytölle. Stock kehitti myös erityisiä tiiviitä lasiastioita ja suljettuja käsittelymenetelmiä, joiden avulla herkät hydridit voitiin valmistaa ja tutkia ilman, että ne reagoivat ilman kanssa.

Merkittävä osa Stockin työstä liittyi elohopean kemiaan: hän osoitti ensimmäisten joukossa elohopeahöyryjen vakavan myrkyllisyyden ja toi esiin laboratoriokemistien altistumisriskit. Tätä pidetään hänen merkittävimpänä yhteiskunnallisena panoksenaan kemian alalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Hannu Koponen

**Hannu Koponen** -nimisiä henkilöitä ovat:

* Hannu Koponen (1938–2017), yritysjohtaja ja puun mekaanisen teknologian professori
* Hannu Koponen (s. 1955), psykiatrian professori
* Hannu Koponen (s. 1959), hiihtosuunnistaja ja maailmanmestari.
Maria Ehrnström-Fuentes

**Maria Ehrnström-Fuentes** on suomalainen tutkija, joka toimii apulaisprofessorina Kauppakorkeakoulu Hankenin johtamisen ja organisoinnin laitoksella. Hän on myös globaalin kehityksen tutkimuksen dosentti Helsingin yliopistossa.

## Ura ja tutkimus
Maria Ehrnström-Fuentes on erikoistunut kestävän kehityksen tutkimukseen, erityisesti ruohonjuuritason organisaatioiden rooliin kestävyyden edistämisessä. Hänen tutkimuksensa käsittelee muun muassa ruoan ja tekstiilikuitujen tuotantoa sekä yritysten yhteiskuntavastuuta (, CSR) ja sen poliittisia ulottuvuuksia.

Ehrnström-Fuentes on tutkinut suomalaisyhtiöiden, kuten UPM:n, toimintaa Uruguayssa ja sen vaikutuksia paikallisiin yhteisöihin ja ympäristöön. Hän on erityisesti kiinnostunut eukalyptusplantaasien vaikutuksista vesivarantoihin ja paikallisiin elinkeinoihin.

## Tutkimushankkeet
Ehrnström-Fuentes johtaa tutkimushanketta nimeltä ”The socio-ecological and politico-economic dynamics of ecological restoration through tree planting schemes in the global South” (TreesForDev). Hankkeessa tutkitaan puiden istuttamisen vaikutuksia ihmisiin ja luontoon, ja siihen osallistuu tutkijoita Suomesta, Madagaskarilta, Etiopiasta, Mosambikista ja Brasiliasta. Hankkeelle on myönnetty rahoitusta Suomen Akatemialta ja ulkoministeriöltä.

## Palkinnot ja tunnustukset
Ehrnström-Fuentes on saanut palkinnon avoimesta oppimis- ja opetuskäytännöstä. Hänen järjestämänsä ”Sustainable Organising” -kurssi on palkittu vuoden 2023 avoimena oppimis- ja opetuskäytäntönä.

## Lähteet
Zaisan

**Zaisan** () on järvi samannimisessä laaksossa Itä-Kazakstanin alueella Kazakstanissa. Sen pohjoispuolella ovat Naryn- ja Kürşımvuoret ja eteläpuolella Sauyr ja Tarbağatai. Järven pinta on 395 metriä merenpinnan yläpuolella. Sen läpi virtaa Irtyšjoki, jota kutsutaan järven yläpuolella ”Mustaksi” ja alapuolella ”Valkoiseksi Irtyšiksi”.

Ennen Būqtyrman vesivoimalaitoksen rakentamista Zaisanin pinta-ala oli 1&nbsp;788 neliömetriä, pituus 111 ja leveys 30 kilometriä ja keskisyvyys 4–6 metriä. Padon valmistuttua siitä tuli osa voimalan patoallasta ja sen pinta-ala kasvoi huomattavasti. Järvellä harjoitetaan kalastusta ja laivaliikennettä. Viime aikoina Zaisanin Kiinan puolelta saama vesimäärä on pienentynyt ja tekojärven pinta on laskenut. Jos vesi jatkaa vähenemistään, järvi saattaa eriytyä patoaltaasta ja palata aikaisempaan tilaansa.

## Lähteet
Harish (Israel)

**Harish** () on kaupunki Pohjois-Israelissa. Sen asukasluku oli 39&nbsp;001 vuonna 2023. Kaupunki sijaitsee Haifan hallintoalueella.

## Historia
Harish perustettiin alun perin vuonna 1982, ja kibbutsi siitä tuli vuonna 1985. Kibbutsi lakkautettiin vuonna 1993, kun se yhdistettiin toisen kylän kanssa. Vuonna 2015 Israelin hallinto hyväksyi 1 miljardin sekelin kehityssuunnitelman, jonka tavoitteena on muuttaa Harish 50&nbsp;000 asukkaan kaupungiksi. Harish on sittemmin kasvanut nopeasti: vuonna 2015 asukkaita oli vain noin tuhat, ja vuonna 2023 asukkaita oli jo noin 39&nbsp;000. Harishista tuli virallisesti kaupunki vuonna 2022.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tarbağatai

**Tarbağatai** (, ) on Zaisan- ja Alaköljärvien välissä sijaitseva vuoristo Kazakstanin Abain ja Itä-Kazakstanin alueilla sekä Kiinan rajalla. Sen pituus itä-länsisuunnassa on 300 ja leveys 30–50 kilometriä. Vuorten keskikorkeus on 2&nbsp;000–2&nbsp;100 metriä. Korkein kohta on Tastau (2&nbsp;992 metriä).

Tarbağatai liittyy lännessä Kazakstanin kumpumaahan ja idässä Sauyrvuoriin. Se on muodostunut etupäässä liuskeesta, kalkki- ja hiekkakivestä sekä graniitista. Usein tasalakisia vuoria leikkaavat syvät rotkot. Alueella tapahtuu viiden–kuuden magnitudin maanjäristyksiä.

Seudulla vallitsee kuiva mannerilmasto. Talvet ovat kylmiä ja lumisia ja kesät lämpimiä. Vuotuinen sademäärä on 300–500 millimetriä. Sulamisvesistä saa alkunsa pieniä jokia, jotka yleensä kuivuvat kesällä. Rinteillä on aroa, alppiniittyjä ja pensaikkoa. Ainoastaan rotkoissa kasvaa pieniä aasianomenapuu- ja poppelimetsiköitä. Kasvikunnaltaan vuoristo muistuttaa sekä Altaita että Tienšania, mutta eläinkunnaltaan se on lähempänä Altaita ja Siperiaa.

Vuoriston reuna-alueilla viljellään viljaa ja alppiniittyjä käytetään kesälaitumena. Länsiosassa harjoitetaan myös puutarhanhoitoa.

## Lähteet
Assumption (Seychellit)

**Assumption** on Seychelleihin kuuluva pieni saari Intian valtamerellä. Se on osa Aldabran saariryhmää. Pinta-alaa saarella on noin 10,5&nbsp;km². Assumptionilla oli 1900-luvulla guanoon liittynyttä kaivostoimintaa ja myöhemmin sille on kaavailtu esimerkiksi qatarilaista lomakohdetta.

## Maantiede

Assumption sijaitsee Intian valtamerellä hieman Päiväntasaajasta etelään ja se on osa Aldabran saariryhmää. Aldabran saari sijaitsee noin 27 kilometrin päässä Assumptionista luoteeseen. Matkaa Seychellien asutuimmalle saarelle Mahéen on 1&nbsp;140&nbsp;km. Assumptionin pinta-ala on 10,5&nbsp;km². Sen pituus on noin 6&nbsp;km ja leveys 1,6&nbsp;km. Saaren hiekkaranta on yksi Seychellien pisimmistä. Rantaviivaa on yhteensä noin 17&nbsp;km.

Assumptionin lajisto on kärsinyt ihmisen toiminnasta ja saarella on runsaasti vieraslajeja. Saarella pesiviä lintulajeja ovat pikkutropiikkilintu, seeprakyyhky ja madagaskarinmedestäjä. Saarella muuten tavattuja lajeja on yli 40. Aikanaan saarella on esiintynyt Aldabralla tavattavia endeemisiä lajeja, kuten lentokyvytön rantakana *[[Dryolimnas cuvieri|Dryolimnas cuvieri abbotti]]*, joka katosi vuoteen 1937 mennessä. Kasvilajeja Assumptionista tunnetaan 157 ja niistä pieni heinäkasvi *[[Panicum assumptionis]]* on saaren kasveista ainut endeeminen laji. Etenkin saaren dyynejä hallitsee Seychellien kotoperäinen *[[Tournefortia argentea]]*. *Phelsuma abbotti* on endeeminen lisko ja sen ohella Assumptionissa tavataan myös muilla saarilla esiintyvää lajia *[[Cryptoblepharus boutonii]]*. Saarelle on istutettu myös aldabranjättiläiskilpikonnia. Saaren rannikko on tärkeä liemikilpikonnan munimisalue.

Saarella on kiitotie ja maihinnousun mahdollistava laituri. Saaren kautta kulkee esimerkiksi Aldabralle matkustavia tutkijoita.

## Historia
Assumptionin löysi kapteeni Corneille Nicholas Morphey 14. elokuuta 1756. Assumptionin nimi juontuu löytöpäivästä, jota seuraava päivä oli katolisen kirkon Marian taivaaseenottamisen päivä (*Assumptio Mariae*). 

1900-luvun alussa aloitettiin saaren guanon eli merilintujen ulosteen hyödyntäminen. Vuoteen 1945 mennessä saarelta oli kaivettu 160&nbsp;000 tonnia guanoa. Guanoteollisuus alkoi taantua Seychelleillä 1980-luvun alusta lähtien ja Assumptionissa se lakkasi vuonna 1984.

Myöhemmin saaren suhteen on esitetty erilaisia ideoita sen kehittämisestä. Ajoittain ne ovat herättäneet vastustusta paikallisten keskuudessa. Saari sijaitsee lähellä vilkkaita merikauppareittejä ja se on esimerkiksi tästä syystä herättänyt kiinnostusta ulkomailla. Intia sopi Seychellien kanssa sotilastukikohdan rakentamisesta saarelle vuonna 2015. Hanke kaatui kuitenkin muutamia vuosia myöhemmin sen vastustukseen. Sotilastukikohdan sijaan osa saaresta vuokrattiin Qatarin hallitsijasuvun omistmaalle sijoitusyhtiölle, joka alkoi rakennuttamaan saarelle luksuslomakohdetta. Hanke on yritetty pysäyttää oikeudessa esimerkiksi ympäristösyiden takia.

## Lähteet
Wimmelbuch

**Wimmelbuch** tai **Wimmelbilderbuch** (saksa, kirjaimellisesti: *Piiloobjektien kuvakirja*) on eräänlainen suurikokoinen sanaton kuvakirja. Sille on ominaista kokonaan levitetyt piirustukset, joskus porttaussivujen yli, jotka kuvaavat yksityiskohtaisia ​​kohtauksia ihmisten, eläinten ja esineiden kanssa. Tyypillisesti lapsille tehdyt piirrokset ovat täynnä hahmoja ja esineitä, jotka voidaan löytää.

Hieronymus Boschia ja Pieter Brueghel Vanhempaa pidetään formaatin isinä. Nykykirjailijoita ovat muun muassa Hans Jürgen Press, Richard Scarry, Ali Mitgutsch, Mitsumasa Anno, Rotraut Susanne Berner ja Eva Scherbarth. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Yhdysvalloissa wimmelbookit saavuttivat suosiota brittiläisen kuvittajan Martin Handford *Where’s Wally?* -sarjan menestyksen myötä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Wimmelbuch-kustantajan verkkosivusto, jolla on tietoa genrestä
Julius Tafel

**Julius Tafel** (2. kesäkuuta 1862 – 2. syyskuuta 1918) oli sveitsiläinen kemisti, joka tuli tunnetuksi Tafelin yhtälöstä.

## Ura
Tafel opiskeli kemiaa Zürichissä, Münchenissä ja Erlangenissa, ja sai tohtorin tutkintonsa Emil Fischerin ohjauksessa 1884. Hän työskenteli Fischerin apulaisena Würzburgissa 1885–1892, erityisesti hiilihydraattien synteesin parissa, ja esitteli kokeelliset tulokset 1890 Berliinissä.

Fischerin siirtyessä Berliiniin, Tafel jäi jatkamaan tutkimuksiaan vuonna 1892, jotka keskittyivät strykniiniin, puriineihin ja aminoyhdisteisiin. Laboratorio-olosuhteiden yksinkertaisuuden ja terveysongelmien vuoksi hän siirtyi kuitenkin vähitellen fysikaaliseen kemiaan ja sähkökemiaan, osin työskenneltyään Wilhelm Ostwaldin kanssa Leipzigissä. 

### Tafelin yhtälö
Vuonna 1898 Tafel onnistui ensimmäisenä pelkistämään strykniiniä elektrolyyttisesti käyttämällä pelti-katodia, ja vuonna 1901 hän toteutti ensimmäisen virtsahapon elektrolyyttisen pelkistyksen.

Tafelin sähkökemiallisten tutkimustensa pohjalta hän kehitti kaavan kuvaamaan sähkökemiallisen reaktion nopeuden ja ylijännitteen suhdetta:

$\eta = A \cdot \log\left(\frac{i}{i_0}\right)$

Würzburgissa Tafelista tuli professorin viransijainen 1903–1910.

## Viitteet
Costin diskografia

Tämä on suomalaisen rap-artisti Costin diskografia.

## Albumit

## EP:t

## Singlet

### Muut listasijoitukset

## Vierailijana

## Musiikkivideot

* *Jäätä suonis* (2021)
* *Davy Jones* (2021)
* *Movie* (2021)
* *Robben* (2021)
* *Vuosii* (2021)
* *Hole In One* (2022)
* *Ei hedonistei* (2022)
* *meikä matadori* (2022)
* *ANNAWA* (2022)
* *Ei hedonistei #2* (2023)
* *Ennen vanhaan* (2023)
* *Suutari* (2024)
* *Ruletti* (2024)
* *Vaisto* (2024)
* *Dice* (2024)
* *Myötävirta* (2024)
* *Paletti* (2025)
* *Willy Wonka Freestyle* (2025)
* *Crazy Times* (2025)

### Lyriikkavideot

* *Maailman ympäri* (2023)
* *PARTYBOY* (2023)
* *DNA* (2023)
* *Kirja* (2023)
* *Gambiitti* (2024)
* *Koodisto* (2025)
* *Jackson* (2025)
* *Karttakirja* (2025)
* *Kello käy* (2025)
* *Piranha* (2025)
* *Majatalo* (2025)
* *Klondike* (2025)

## Lähteet

* https://open.spotify.com/artist/5BTRN678gL6XT4kv3TBopQ
* https://ifpi.fi/lista/artistit/costi/
Pahalgamin terrori-isku 2025

**Pahalgamin terrori-isku** tapahtui Intian hallitseman Jammun ja Kashmirin territorion Pahalgamissa 22. huhtikuuta 2025, kun asemiehet hyökkäsivät intialaisten turistien suosimaan lomakohteeseen. 26 siviiliä sai surmansa surmansa, heistä lähes kaikki hindulaisia miespuolisia turisteja. Iskun tekijäksi julistautui aluksi Lashkar-e-Taiban osana pidetty The Resistance Front, joka kuitenkin kiisti vastuun iskusta hieman myöhemmin. Intian mukaan iskun tekijät saivat surmansa heinäkuussa toteutetussa armeijan ja poliisin operaatiossa.

Intia syytti iskusta Pakistania ja toteutti iskuja Pakistanin puolelle toukokussa operaatio Sindoorin aikana. Pakistan vastasi iskuihin ja alkoi muutaman päivän mittainen tulitaukoon päättynyt konflikti.

## Tausta
Kashmirin konflikti juontaa juurensa Intian jakoon, jonka jälkeen suuri osa entisestä muslimienemmistöisestä Jammun ja Kashmirin ruhtinaskunnasta liitettiin Intiaan ja pienempi osa Pakistanin. Elokuussa 2019 Intia kumosi perustuslain artiklan 370, joka oli taannut Kashmirille osittaisen autonomian. Seuranneiden uudistusten perusteella tehtiin mahdolliseksi esimerkiksi siirtolaisuus Kashmiriin alueen ulkopuolelta, mikä herätti vastustusta paikallisten keskuudessa. Pakistanin puolella on toiminut useita eri terroristijärjestöjä, jotka ovat tehneet iskuja Intiassa. Yksi huomattavimmista näistä järjestöistä on Lashkar-e-Taiba, joka vain hieman ennen Pahalgamin iskuja vaati jihadia Kashmirissa.

## Isku
22. huhtikuuta 2025 aseistautuneet miehet iskivät Intiassa suosittuun lomailukohteeseen Pahalgamissa Baisaranin laaksossa Intian Kashmirissa. Silminnäkijöiden mukaan maastopukuiset asemiehet etsivät erikseen hindumiehiä, joita käskettiin todistamaan uskontonsa lausumalla islamilainen uskontunnustus. Naiset jätettiin erikseen eloon, hinduiksi todetut miehet surmattiin ampumalla.

Iskussa sai surmansa 26 henkilöä. Heistä 25 oli Intian ja yksi Nepalin kansalainen. Miltei kaikki olivat turisteja. Yksi kuolleista oli paikallinen matkaopas, joka yritti riistää aseen yhdeltä hyökkääjistä.

## Tekijät
Vastuun iskusta otti Telegram-palvelussa The Resistance Front, jota on pidetty Lashkar-e-Taiban osana. Järjestö toi itsensä julkisuuteen Telegramissa vuonna 2019 ja se on sen jälkeen tehnyt useita iskuja Kashmirissa. Vaikka järjestö otti vastuun tapahtumista Pahalgamissa, se pyörsi myöhemmin puheensa väittäen aikaisempaa viestiään hakkeroiduksi.

Intia syytti iskusta nopeasti Pakistania. Intialaisten viranomaisten mukaan iskun tekijöitä oli kolme ja he olivat kaikki Pakistanin kansalaisia. Intia jäädytti Indusjoen vesisopimuksen ja hieman myöhemmin 9. toukokuuta se aloitti niin sanotun operaatio Sindoorin, jonka aikana Intia teki iskuja Pakistanin puolelle terroristien käyttämiksi sanomiinsa kohteisiin. Pakistan iski takaisin ja lopputulos oli muutaman päivän kestänyt konflikti maiden välillä. Konflikti päättyi lopulta tulitaukoon.

Intia sanoi surmanneensa kaikki kolme epäiltyä iskun tekijää armeijan ja poliisin operaatiossa heinäkuussa 2025.

## Lähteet
Eaunes

**Eaunes** () on kunta Ranskan eteläosassa Haute-Garonnen departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin kuusi kilometriä Muret'n kaupungista kaakkoon.

Eaunes koostui 1100-luvulla pääasiassa hajanaisista maatiloista, joita viljelivät Clarté-Dieun sisterssiläisluostarin munkit. Muret'n kuntaan kuulunut Eaunes itsenäistyi vuonna 1777 Louis de Gayrardin ansiosta, josta tuli kunnan ensimmäinen pormestari.

Berdouesista kotoisin olevien sisterssiläismunkkien vuonna 1150 Eaunesiin perustama Clarté Dieun luostari laajeni ja kehittyi lähes kolme vuosisataa. Sisterssiläiset olivat maanviljelyn mestareita. He olivat ensimmäisiä, jotka käyttivät laajalti eläinvetoisia auroja ja tutkivat maaperän lannoittamista luonnonmukaisilla lannoitteilla. Paavin päätös vuonna 1503 muuttaa luostarikirkot seurakuntakirkoiksi ja Ranskan kuninkaan päätös nimittää apotteja, merkitsivät luostarin alamäkeä. Luostarista tuli yksityisomaisuutta vallankumouksen aikana 1700-luvun lopulla. Vuonna 1989 kunta osti luostarin, kunnosti rakennuksia ja puistoa. Tämän jälkeen se avattiin yleisölle ja nykyään siellä sijaitsee kunnallinen mediakirjasto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ildikó

**Ildikó** on unkarilainen naisen etunimi.

Nimi perustunee johonkin germaaniseen *hild*-aineksen sisältävään naisennimeen *([[Hilda]], Hildegard, Hildegund, Kriemhilde* tms.). Se tunnetaan Jordaneksen *Getica*-historiateoksesta, jossa kerrotaan, miten hunnien kuningas Attila viettäessään hääyötään goottipäällikön ”Ildico”-nimisen tyttären kanssa kuoli verenvuotoon. Unkarissa Ildikó-nimen teki tunnetuksi runoilija János Arany Attila-tarustoon perustuvalla eeppisellä runoelmallaan *Buda halála* (’Budan kuolema’, 1863). Nimen suosio kasvoi vielä 1900-luvun puolenvälin jälkeen, niin että vuonna 1967 se oli Unkarissa tyttölapsille annetuista nimistä kolmanneksi suosituin. Sittemmin nimi on jälleen harvinaistunut.

Unkarissa Ildikón nimipäivää vietetään nimen suojeluspyhimykseksi määritellyn Hildegard Bingeniläisen muistopäivänä 17. syyskuuta, sekä 10. maaliskuuta, 30. huhtikuuta, 21. ja 23. syyskuuta ja 17. marraskuuta.

## Tunnettuja Ildikó-nimisiä

* Ildikó Enyedi (s. 1955), unkarilainen elokuvaohjaaja
* Ildikó Lehtinen (s. 1948), suomenunkarilainen kansatieteilijä
* Ildikó Pécsi (1940–2020), unkarilainen näyttelijä
* Ildikó Schwarczenberger (1951–2015), unkarilainen miekkailija
* Ildikó Szabó (s. 1955), unkarilainen pituushyppääjä
* Ildikó Ujlaki-Rejtő (s. 1937), unkarilainen miekkailija

## Lähteet
Ljubija

**Ljubija** (*Љубија*) on pieni kaivoskaupunki Bosnia ja Hertsegovinan Serbitasavallassa. Paikkakunta on ollut tunnettu rautakaivoksistaan. Vuonna 2013 paikkakunnalla asui 2&nbsp;150 henkilöä.

## Maantiede
Ljubija siajitsee Bosnia ja Hertsegovinan luoteisosassa Serbitasavallassa lähellä Prijedorin kaupunkia.

## Historia
Ljubija on ollut jo vanhastaan kaivospaikkakunta. Alueen rautaesiintymät tunnettiin jo Rooman valtakunnan kaudella. Keskiajalla seudulle muutti saksilaisia kaivostyöläisiä. Alueen kaivospotentiaalia tutkittiin Itävalta-Unkarin kaudella hieman ennen ensimmäistä maailmansotaa ja seudulla todettiin olevan edelleen rikkaita rautamalmiesiintymiä. Myöhemmin sosialistisen Jugoslavian kaudella Ljubijanasta tuli maan suurin rautamalmin lähde.

Jugoslavian hajoamissotien aikana 1990-luvun alulla Ljubijan kaivokset tulivat tunnetuksi Bosnian serbijoukkojen toteuttamien etnisten puhdistusten kautta. Serbit tekivät kaivoksilla teloituksia ja joukkohautauksia vuonna 1992 ja kun serbijoukot alkoivat menettämään alueita vuonna 1995 kaivoksiin siirrettiin ruumiita myös joukkohaudoista maan muista osista. Kaivoksissa ruumiita pyrittiin hävittämään sotarikosten piilottamiseksi. Joidenkin arvoiden mukaan kaivoksiin päätyi jopa 8&nbsp;000:n henkilön jäänteet.

Iavostoimintaa kaupungissa on harjoittanut myöhemmin luxemburgilainen teräsyhtiö ArcelorMittal. Se myi toiminnan bosnialaiselle Pavgord Group-yhtiölle vuonna 2025.

## Väestö
Bosnia ja Hertsegovinan vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan Ljubijan asukasluku oli 2&nbsp;150. Heistä bosniakkeja oli 1&nbsp;010, serbejä 875 ja kroaatteja 145. Vuonna 1991 asukkaita oli 3&nbsp;945 ja heistä 2&nbsp;123 oli bosniakkeja, 465 serbejä, 675 kroaatteja ja 595 "jugoslaaveja".

## Lähteet
Balling

**Balling** on taajama Skiven kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 1&nbsp;154 asukasta vuoden 2025 alussa.

## Väestökehitys

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Northamptonin yliopisto

**Northamptonin yliopisto** () on julkinen yliopisto Northamptonissa, Northamptonshiressä, Englannissa. Se perustettiin vuonna 1975 nimellä *Nene College of Higher Education* eri oppilaitosten yhdistyessä. Oppilaitos sai yliopistollisen korkeakoulun aseman vuonna 1999 nimellä University College Northampton ja vuonna 2005 täysivaltaisen yliopiston aseman nimellä University of Northampton.

Yliopistossa oli lukukaudella 2023–2024 yhteensä 12 060 opiskelijaa. University of Northamptonissa on kolme tiedekuntaa, kauppatieteiden ja oikeustieteiden tiedekunta, taiteiden, tieteiden ja tekniikan tiedekunta sekä terveys-, kasvatus- ja yhteiskuntatieteellinen tiedekunta.

Helsingissä toimiva Helsinki School of Business eli Helbus on Northamptonin yliopiston yhteistyökumppani.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Yliopiston verkkosivut
Merle Curti

**Merle Curti** (15. syyskuuta 1897 Omahan lähistö – 9. maaliskuuta 1996) oli yhdysvaltalainen historioitsija.

Curti väitteli filosofian tohtoriksi Harvardin yliopistosta vuonna 1927. Häntä opettivat Samuel Eliot Morison, Frederick Jackson Turner, Charles Homer Haskins ja Arthur M. Schlesinger Sr.. Curti opetti Smith Collegessa vuosina 1925–1937 ja Columbian yliopiston Teachers Collegessa vuosina 1937–1942. Hän työskenteli vuosina 1942–1968 Wisconsinin yliopistossa, Madisonissa, jossa hän oli historian Frederick Jackson Turner -professori ja ohjasi 86 väitöskirjaa. Curtin opiskelijoiden joukossa olivat Richard Hofstadter ja Warren Susman. Curti julkaisi yli kaksikymmentä kirjaa. Hän sai Pulitzer-palkinnon teoksesta *The Growth of American Thought* (1943).

Curti toimi vuonna 1954 American Historical Associationin puheenjohtajana. Hän meni vuonna 1925 naimisiin tutkija Margaret Wooster Curtin (k. 1961) kanssa. Pariskunta sai kaksi tytärtä. Curti solmi vuonna 1968 toisen avioliiton Frances Bennett Beckerin kanssa. Hänen mukaansa on nimetty Organization of American Historiansin myöntämä Merle Curti -palkinto.

## Lähteet
Pauli Honkanen

**Pauli Johannes Honkanen** (20. helmikuuta 1923 Kittilä – 5. elokuuta 2002 Storfors, Värmlanti, Ruotsi) oli suomalainen maastohiihtäjä. Honkanen oli vuoden 1952 talviolympialaisissa varamiehenä.

SM-kisoissa Pauli Honkanen sai 3×10 kilometrin viestissä hopeaa Ounasvaaran Hiihtoseuran (OH) joukkueessa vuonna 1949 ja 1950. Vuoden 1949 joukkueessa hiihtivät lisäksi Honkasen veli Tauno Honkanen ja Eero Naapuri. Seuraavana vuonna Pauli Honkasen lisäksi OH:n joukkueessa hiihtivät Martti Remes ja Kalevi Huhtalo. Henkilökohtaisesti Honkasella parhaat kilpailuvuodet olivat 1950-luvun alussa, kun hän oli 12. vuonna 1950 15 km:llä, 14. vuonna 1952 50 km:llä ja myöhemmin 11. vuonna 1957 50 km:llä. Muissa kisoissa hän Ounasvaaralla vuonna 1950 kolmas 50 km:llä. Vuoden 1952 olympiakatsastuksissa Honkanen onnistui hyvin. Hänen pikamatkojen katsastussijoituksensa olivat 5. 10 km:llä, 2. 18 km:llä ja tammikuun lopussa  8. 28 km:llä. Niinpä hänet valittiin olympiajoukkueeseen Oslon talviolympialaisiin pikamatkan ja viestin ehdokkaaksi, mutta hän jäi kisoissa varamiehen rooliin. Pauli Honkanen jatkoi uraansa aina 1950-luvun lopulle.

Siviilissä hän toimi poliisikonstaapelina. Hän siirtyi 1960-luvun alussa Ruotsin Värmlantiin Storforsiin, jossa hän työskenteli metallimiehenä. Hän kuoli elokuussa 2022 99-vuoden iässä.

## Lähteet
Ilemin kolmio

**Ilemin kolmio** () on kiistanalainen alue Itä-Afrikassa. Sitä vaativat itselleen Etelä-Sudan sekä Kenia, ja sillä on myös yhteistä rajaa Etiopian kanssa. Alueen pinta-alaa ei ole karkeasti määritelty, mutta se on eri lähteden mukaan  km² –  km².

Ilemin kolmion kiistaa on yritetty ratkaista jo vuosikymmenien ajan, mutta tulokseen ei olla päästy. Alue on käytännössä Kenian hallinnassa, vaikka Etelä-Sudan vaatii sitä itselleen. Etiopialla oli kolmioon pieni aluevaatimus vuonna 1907 Britannian imperiumin kanssa solmitun rajasopimuksen mukaisesti, mutta se luopui kannastaan Sudanin ja Etiopian vuoden 1972 rajasopimuksessa. Koko kiista oltaisiin voitu ratkaista kyseisellä sopimuksella, mutta Keniaa ei otettu mukaan neuvotteluihin.

Rajakiista juontaa juurensa Afrikan siirtomaa-aikaan. Sekä Anglo-egyptiläinen Sudan että Kenian siirtomaa ja protektoraatti olivat Britannian siirtomaita. Ilemin kolmio kuului silloin virallisesti Anglo-egyptiläiseen Sudaniin, mutta Kenian siirtomaalle ja protektoraatille annettiin erityisoikeus alueen käyttöön, jotta Turkanajärven läheisyydessä asuvilla turkanoilla olisi pääsy heidän laidunmailleen. Sudan itsenäistyi vuonna 1956 ja oletti alueen kuuluvan itselleen, mutta Kenia jatkoi alueen hallinnoimista omin päin itsenäistyttyään vuonna 1963.

Nykyisin alue on maastoltaan kuiva ja karu, mutta pohjaveden ja mahdollisten luonnonvarojen takia se on edelleen kiistakapula. Alueen viisi nomadista pääheimoa ovat Kenian turkanat, Etelä-Sudanin didingat ja toposat, Etiopian daasanachit sekä Etelä-Sudanin ja Etiopian välillä kulkevat nyangatomit. Heimot ovat taistelleet usein karjanhoitoalueiden omistuksesta.

## Lähteet
Hald

**Hald** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* Hald, taajama Randersin kunnassa Tanskassa
* Hald, taajama Skiven kunnassa Tanskassa
* Hald, sukunimenä:
** Edward Hald (1883–1980), ruotsalainen taidemaalari, graafikko ja lasitaiteilija.
Hem

**Hem** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* Hem, taajama Larvikin kunnassa Norjassa
* Hem, taajama Skiven kunnassa Norjassa
Kati Kallio

**Kati Kallio** (s. 1977 Helsinki) on suomalainen folkloristi. Hän on tutkinut itämerensuomalaista kalevalamittaista runolaulua, etenkin karjalaisten, suomalaisten ja inkeriläisten suullista perinnettä. Hänen tutkimusnäkökulmansa ovat liittyneet esimerkiksi tyylilajiin, variaatioon, esittämiseen ja kirjallistumiseen. Hän on myös vaikuttanut sähköisten perinneaineistojen analyysimenetelmien kehittämisessä.

Kallio väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2014, ja vuonna 2021 hän sai dosentin arvon. Hän on toiminut erinäisissä säätiöiden sekä Suomen Akatemian rahoittamissa yliopistojen sekä Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran tutkimushankkeissa vuodesta 2002 alkaen.

## Lähteet
Vdara

**Vdara** on hotelli, joka sijaitsee Las Vegasin kaupungissa Yhdysvalloissa. Rakennus on lähes 170 metriä korkea, ja siinä on 55 kerrosta. Hotelli rakennettiin vuosina 2006–2009.

Vdara sijaitsee noin 6,5&nbsp;kilometrin päässä Harry Reidin kansainväliseltä lentoasemalta. Rakennus on saanut energiaystävällisyydestään kultaisen LEED-sertifikaatin. Sen päämateriaali on betoni.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kotisivut
Liisa Suomela

**Liisa Suomela** (s. 1984 Hailuoto) on suomalainen kaunokirjailija. Hänen esikoisromaaninsa *[[Kaikki päättyy kevääseen]]* ilmestyi WSOY:n kustantamana 8. elokuuta 2025. Kirja on 319-sivuinen ja se kertoo neljästä sodan jälkeen Hailuotoon muuttaneesta ihmisestä.

Suomela asuu Helsingissä. Hän on opiskellut kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa ja kirjallisuutta Helsingin yliopistossa.

## Teokset
* *Kaikki päättyy kevääseen*, WSOY 2025. 

## Lähteet
Luigi Radice

**Luigi Radice** (15. tammikuuta 1935 Cesano Maderno – 7. joulukuuta 2018) oli italialainen jalkapalloilija, joka pelasi vasemman laitapuolustajan pelipaikalla. Hän oli pituudeltaan 173-senttimetrinen. Pelaajauransa jälkeen hän toimi lukuisten joukkueiden valmentajana.

Radice edusti pelaajana muun muassa kahteen otteeseen AC Milania, ensin vuodet 1955–1959 ja myöhemmin 1961–1965. Hän voitti sen riveissä kolmesti Italian liigamestaruuden kausina 1956–1957, 1958–1959 ja 1961–1962. Lisäksi hän voitti joukkueessa Euroopan cupin 1962–1963. Radice pelasi Italian A-maajoukkueessa viisi ottelua, joista ensimmäisen toukokuussa 1962 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Hän pelasi kaksi ottelua saman vuoden MM-kilpailuissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Herbert Spencer Jennings

**Herbert Spencer Jennings** (8. huhtikuuta 1868 Tonica, Illinois – 14. huhtikuuta 1947 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä.

Jennings valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1896. Hän laati tohtorin väitöskirjansa rataseläinten morfogeneesistä. Hän oli yksi ensimmäisistä tieteilijöistä, jotka tutkivat yksittäisten mikro-organismien käyttäytymistä. Jennings julkaisi aiheesta teoksen *Behaviour of the Lower Organisms* (1906). Hän keskittyi myöhemmällä urallaan periytymisen ja vaihtelun mekanismien tutkimiseen yksisoluisilla. Jenningsin myöhempien kirjojen joukossa ovat *Life and Death: Heredity and Evolution in Unicellular Organisms* (1920), *The Biological Basis of Human Nature* (1930) ja *Genetics* (1935).

Jennings johti Johns Hopkinsin yliopiston eläintieteellistä laboratoriota vuosina 1910–1938.

## Lähteet
Sandro Salvadore

**Sandro Salvadore** (29. marraskuuta 1939 Milano – 4. tammikuuta 2007) oli italialainen jalkapalloilija. Hän pelasi pääsääntöisesti liberon pelipaikalla mutta toisinaan myös keskuspuolustajana. Hän oli oikeajalkainen ja pituudeltaan 180-senttimetrinen. Pelaajauransa jälkeen hän valmensi Casalea.

Salvadore oli AC Milanin kasvatti. Hän siirtyi vuonna 1958 seuran edustusjoukkueeseen ja voitti sen riveissä kahdesti Italian liigamestaruuden kausina 1958–1959 ja 1961–1962. Salvadoren toinen joukkue oli Juventus, jota hän edusti 1962–1974. Hän voitti joukkueessa kolmesti liigamestaruuden 1966–1967, 1971–1972 ja 1972–1973. Hän voitti Juventuksen joukkueessa myös Italian cupin 1964–1965. Salvadore pelasi urallaan yhteensä 403 ottelua Italian liigassa ja teki niissä 16 maalia.

Salvadore kuului Italian olympiamaajoukkueen kokoonpanoon kesäolympialaisissa 1960. Hän pelasi joulukuussa 1960 ensimmäistä kertaa Italian A-maajoukkueessa ystävyysottelussa Itävaltaa vastaan. Hän pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua vuoden 1962 MM-kilpailuissa. Lisäksi hän pelasi kaksi ottelua seuraavissa MM-kilpailuissa. Salvadore pelasi yhden ottelun vuoden 1968 EM-kilpailuissa, joissa Italia voitti kultaa. Hän pelasi yhteensä 36 virallista A-maaottelua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aves (saari)

**Aves** on Venezuelaan kuuluva pieni saari Karibianmerellä. Se sijaitsee 500 kilometrin päässä muusta Venezuelasta ja 200 kilometrin päässä lähimmästä toisesta saaresta Dominicasta. Nykyinen pieni saari on jäänne aikanaan paljon suuremmasta ja eroosion ajan kanssa kuluttamasta saaresta. Venezuela operoi saarella vakituisesti asuttua tutkimusasemaa. Saari on ollut myös Venezuelan ja Dominican välisen aluekiistan aihe.

## Maantiede

Aves sijaitsee Karibianmerellä noin 500 kilometrin päässä Venezuelan Margaritan saaresta pohjoiseen ja 200 kilometrin päässä lähimmästä saaresta Dominicasta. Sijaintinsa puolesta se ei ole osa lähimpiä saariryhmiä Isoja-Antilleja tai Pieniä-Antilleja. Saarella on pituutta pohjoisesta etelään suurin piirtein 648 metriä ja leveimmillään se on 107 metriä. Kapein kohta saaren keskellä on vain 14 metriä leveä. Saarta ympäröi koralliriutta. Saaren maaperä on korallihiekkaa ja korallien palasia. Saari pienenee vuosittain etenkin myrskyjen aikana.

Saarella on vain vähän kasvillisuutta. Lajeista yleisin on meritähtipäivikki. Muita harvempia lajeja ovat vihannesportulakka ja kookospalmu. Jälkimmäisiä on havaittu vain muutama. Liemikilpikonnat munivat saaren hiekkarannoille. Nisäkkäistä ainut saarella koskaan tavattu laji on ollut tarkemmin määrittelemätön hiiri. Selkärangattomia saarelta tunnetaan 33 lajia. Lintulajeja saarelta tunnetaan 34 ja se on tärkeä levähdyspaikka muuttolinnuille. Joitakin huomattavimpia lintulajeja saarella ovat ruskotiira, tummaruskotiira ja nokitiira. Saari on kuulunut luonnonsuojelualueeseen vuodesta 1972.

## Historia

Saaren löysivät Amerikkaa tutkivat espanjalaiset ja varhaisin maininta saaresta kartoissa on vuodelta 1529. Saari oli sen löytyessä paljon nykyistä suurempi. Se on pienentynyt ajan kuluessa huomattavasti eroosion myötä. 1700-luvulla saari oli hajonnut useisiin pieniin saariin, joista nykyisin on jäljellä yksi. Saarelle ei muodostunut vakituista asutusta, mutta sillä vieraili tutkimusmatkailijoita, tieteilijöitä, sekä lintujen ja kilpikonnien munien keräilijöitä. Vuonna 1705 kasvitieteilijä Jean-Baptiste Labatin alus haaksirikkoutui saarella hurrikaanin aikana. Labat kohtasi saarelle aikaisemmin haaksirikkoutuneita englantilaisia. Jonkin verran kiinnostusta saareen herättivät sen guanovarat.

Avesista tuli osa Espanjan Venezuelan kapteenikuntaa vuonna 1777. Venezuela itsenäistyi myöhemmin Espanjasta. Kuningatar Isabella II antoi saaren virallisesti Venezuelalle vuonna 1865. Myöhemmin Dominica on vaatinut saarta itselleen Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksen perusteella, jota Venezuela ei ole allekirjoittanut. Venezuela on perustellut oikeuttaan saareen historialla. Venezuela vaatii saaren hallinnan perusteella myös sille yksinomaista talousvyöhykettä. 

Venezuela perusti vuonna 1958 saarelle Simón Bolívarin tieteellisen tutkimusaseman. Sillä on ollut tieteilijöiden vakituista asutusta vuodesta 1978. Asema sijaitsee saaren lounaisosassa.

## Lähteet
Benjamin Hermansen

**Benjamin Hermansen** (1985 – 26. tammikuuta 2001 Oslo) oli norjalainen 16-vuotias poika, joka joutui rasistisen henkirikoksen uhriksi Oslossa 26. tammikuuta 2001. Kaksi nuorta uusnatsia tuomittiin taposta 17 ja 18 vuoden vankeuteen. Tapauksen johdosta järjestettiin ympäri maata suuria mielenosoituksia rasismia vastaan.
## Kuolema
Hermansen liikkui ystävänsä kanssa Holmliassa Søndre Nordstrandin kaupunginosassa Oslossa myöhään illalla 26. tammikuuta 2001, kun he kohtasivat kaksi nuorta miestä, jotka alkoivat uhkailla ja seurata heitä. Ystävän onnistui paeta, mutta Hermansen sai surmansa veitseniskuista.
## Oikeudenkäynti
Teosta epäiltyinä pidätettiin vielä samana yönä 21-vuotias Ole Nicolai Kvisler ja hänen 17-vuotias tyttöystävänsä. Muutamaa päivää myöhemmin, 1. helmikuuta, Tanskan poliisi otti kiinni 19-vuotiaan Joe Erling Jahrin. Kvisler ja nainen syyttivät teosta Jahria. Oikeuden mukaan molemmilla miehillä oli rasistinen motiivi ja he olivat liikkuneet uusnatsipiireissä. Oslon käräjäoikeus tuomitsi 17. tammikuuta 2002 Jahrin 16 vuoden ja Kvislerin 15 vuoden vankeuteen. Molemmat valittivat tuomiosta. Nainen, joka tuomittiin kolmen vuoden vankeuteen osallisuudestaan rikokseen, ei valittanut. Laamanninoikeudessa molempien miesten tuomioita pidennettiin kahdella vuodella. Kvisler sai lisäksi vuoden ja kahdeksan kuukauden tuomion muista rikoksista.

Joe Erling Jahr pyysi vuonna 2018 julkisesti anteeksi tekoaan. Hän kertoi, että vankilavuodet olivat kasvattaneet häntä ihmisenä ja auttaneet pääsemään eroon vihasta. Ole Nicolai Kvisler nähtiin vapautumisensa jälkeen vuonna 2013 uusnatsipiireissä.

## Yhteiskunnalliset reaktiot
Oslossa Youngstorgetilla järjestettiin 1. helmikuuta 2001 rasisminvastainen mielenosoitus, johon osallistui noin 40&nbsp;000 ihmistä. Mukana olivat myös kruununprinssi Haakon ja pääministeri Jens Stoltenberg. Myös muissa kaupungeissa kokoonnuttiin osoittamaan mieltä. Hermansenin hautajaisten aikana 6. helmikuuta Norjan kouluissa järjestettiin suruliputus ja hiljainen hetki. Paikalliset muusikot keräsivät rahaa, jolla perustettiin Hermansenin nimikkosäätiö edistämään rasisminvastaista työtä. Se lakkautettiin vuonna 2021. Norjan opetusministeriö on vuodesta 2002 jakanut Benjamin-palkintoa rasismin ja syrjinnän vastaisessa toiminnassa ansioituneille.

Michael Jackson omisti ''Invincible''-albuminsa Hermansenille. Jackson oli kuullut hänen kuolemastaan yhteisen ystävän kautta.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aralin Karakum

**Aralin Karakum** () on hiekka-aavikko Araljärven koillispuolella Kazakstanin Aqtöben, Ūlytaun ja Qyzylordan alueilla. Se ulottuu Şalqarteñızin ja Şūbarteñızin suolajärviltä 200 kilometrin levyisenä ja 250 kilometriä pitkänä kaistaleena Syrdarjan alajuoksulle. Aavikon pinta-ala on noin 35&nbsp;000 neliökilometriä.

Painanteiden osiin jakama hiekkatasanko laskeutuu pohjoisesta etelään ja muuttuu Araljärvellä rantahiekaksi. Alueella on huomattavat, osin suolaiset pohjavesivarat, jotka ovat yleensä vain kahden tai kolmen metrin syvyydessä. Ilmasto on mantereinen ja kuiva. Vuotuinen sademäärä on 100–150 millimetriä haihdunnan ollessa 1&nbsp;400–1&nbsp;600 millimetriä.

Heinää kasvavaa aavikkoa käytetään ympäri vuoden karjan laitumena. Eläinkuntaan kuuluvat matelijat ja pienet jyrsijät sekä sudet, korsakit ja talvella saiga-antiloopit.

## Lähteet
Otto Haxel

**Otto Haxel** (2. huhtikuuta 1909 – 26. helmikuuta 1998) oli saksalainen ydinfyysikko. Hän tuli tunnetuksi ydinrakenteen maagisten lukujen mallintamisesta yhdessä J. Hans D. Jensenin ja Hans Suessin kanssa.

## Ura
Haxel kävi opintoja Münchenin teknillisessä yliopistossa ja Tübingenin yliopistossa 1927. Hän saavutti tohtorinarvon Tübingenin yliopistossa Hans Geigerin ohjauksessa vuonna 1933. Vuosina 1933–1936 hän toimi siellä Geigerin avustajana, ja saavutti korkeimman arvosanan vuonna 1936.

Haxel oli Uranium Clubin jäsen, jossa hän tutki uraanin neutronien absorptiota. Vuonna 1942 hän siirtyi sotapalvelukseen, johtaen ydinfysiikan tutkimusryhmää Saksan laivaston alaisuudessa.

Sodan jälkeen Haxel toimi Werner Heisenbergin avustajana Max Planck -instituutissa Göttingenissä (1946–1949) ja sai tutkimusapulaisen viran yliopistossa. Hän teki yhteistyötä Fritz Houtermansin kanssa radioaktiivisten isotooppien tutkimuksessa ja työskenteli myös J. Hans D. Jenseniin ja Hans Suessin kanssa ydinydinten vakautta koskevassa tutkimuksessa (“magic numbers”).

Vuosina 1950–1964 Haxel oli fysiikan professori Heidelbergin yliopistossa Saksassa. Haxel osallistui tieteellisiin ryhmiin, kuten Saksan atomienergiakomission ydinfysiikan työryhmään (1956–1957) ja allekirjoitti Gottingenin 18 -manifestin (1957) Saksan taktisten ydinaseiden vastustamiseksi.

Hän oli myös Heidelbergin fysiikan laitoksen II johtaja (1970–1974) ja Karlsruhe Research Centerin tieteellinen ja tekninen johtaja (1970–1975). Hän tutki ydinfysiikan käyttämistä ympäristötieteellisessä fysiikassa, joka johti Heidelbergin yliopiston alaisen ympäristöfysiikan instituutin (*Institute of Environmental Physics)* perustamiseen vuonna 1975.

Haxelia muistettiin Otto Haxel -palkinnolla ja hän sai Otto Hahn -palkinnon vuonna 1980. Hän meni naimisiin Ilse Bartzin kanssa ja sai kaksi lasta. Haxel kuoli Heidelbergissä 26. helmikuuta 1998.

## Lähteet