open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Axiom

**Axiom** voi tarkoittaa seuraavia:
* aksiooma
* Axiom (muusikko), ranskalais-marokkolainen muusikko
** *[[Axiom (nettialbumi)|Axiom]]*, vuoden 2006 albumi
** *[[Axiom (albumi)|Axiom]]*, studioalbumi
* Axiom Space, avaruusteollisuuden yritys
* Isuzu Axiom, katumaasturi
* Axiom, Minecraft mod
Carlos Montoya

**Carlos Montoya** (13. joulukuuta 1903 Madrid, Espanja – 3. maaliskuuta 1993 Wainscott, New York, Yhdysvallat) oli espanjalainen flamencokitaristi, taustaltaan romani. Hän teki merkittävän uran 1920-luvulta 1950-luvulle, ja hänen ansiostaan flamencomusiikista tuli vakavasti otettava musiikinlaji, kun sitä oli perinteisesti käytetty romanien tanssin ja laulun säestyksenä.

Montoya oli itse taustaltaan romani. Hän kiinnostui flamencosta jo nuorena ja opetteli kitaransoittoa lähipiirin opastuksella. Hän oli kiinnostunut myös flamencon historiasta. Hänen setänsä Ramón Montoya oli menestyksekäs flamencokitaristi.

Montoya ryhtyi soittamaan kitaraa ammattimaisesti 14-vuotiaana ja säesti Madridin kaduilla laulajia ja tanssijoita. Hän alkoi esiintyä kiertueilla 1920-luvulla, ja mukana oli muita esiintyjiä, kuten flamencotanssijat La Teresina ja La Argentina. Toisen maailmansodan syttyessä hän oli juuri Yhdysvalloissa tanssija La Argentinitan kanssa ja jäi New Yorkiin. La Argentinitan kuoltua hän laajensi ohjelmistoaan jazziin, bluesiin ja kansanmusiikkiin.

Ura sai käänteen, kun Montoya alkoi 1948 esiintyä sinfoniaorkesterien kanssa. Hän teki yli 40 levyä, osan orkestereiden kanssa. Hän kuoli New Yorkissa Wainscottissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuuluisia romaneja meiltä ja muualta romanit.fi
Orkestra Suora Lähetys

**Orkestra Suora lähetys** on vuonna 2002 perustettu suomalainen  mustalaismusiikki- ja gospelyhtye. Yhtyeen perustivat Mertsi Lindgren, Dimitri Grönfors ja Timi Järvivuori. Yhtye tunnettiin aiemmin nimillä Lauluyhtye ja Trio Suoran Lähetys. Yhtye voitti vuonna 2009 Ourvision-laulukilpailun ja sai levytyssopimuksen. Vuonna 2012 yhtye julkaisi ensilevynsä *Olen Yksi Meistä*. Vuosina 2017–2022 Orkestra Suora Lähetys teki laajaa yhteistyötä Samuli Edelmannin kanssa. Vuonna 2018 yhtye julkaisi yhdessä Edelmannin kanssa  tehdyn *[[Käteni]]*-levyn, jossa yhtye oli 9-jäsenisenä. Laajempi kokoonpano on käyttänyt nimeä Orkestra Suora Lähetys. *Käteni*-levyn jälkeen Orkestra Suora Lähetys toimi Edelmannin yhtyeenä keikoilla ja he tekivät yhdessä joulukonsertteja.

## Jäsenet

* Mertsi Lindgren
* Dimitri Grönfors 
* Timi Järvivuori
* Matti Pitkänen
* Antti Kivimäki
* Valtteri Bruun
* Jari Kokkinen
* Ricardo Padilla 
* Tomi Saikkonen
Päivitetty: 8.4.2020

## Discografia

* 
* 
* 
* Samuli Edelmann & Orkestra Suora Lähetys: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Romano mirits, 26.4.2016, Suora Lähetys ja Tumma kaiho
Axiom Space

**Axiom Space** on yhdysvaltalainen avaruusteollisuuden yritys, jonka päämaja sijaitsee Houstonissa. Yritys on perustettu vuonna 2016 ja se aikoo rakentaa oman avaruusaseman matalalle Maan kiertoradalle. Yrityksen perustajiin kuuluvat Mike Suffredini, joka työskenteli Nasalle kymmenen vuotta ennen lopettamistaan vuonna 2015, ja Kam Ghaffarian, joka on ollut perustamassa Stinger Ghaffarian Technologies -yritystä.

Yritys lähetti retkikunnan Kansainväliselle avaruusasemalle 8. huhtikuuta 2022. Ax-1 -tehtävä käytti SpaceX:n Crew Dragon -alusta.

Yritys lähettää toisen retkikunnan Kansainväliselle avaruusasemalle 5. toukokuuta 2023. Ax-2 -tehtävä käyttää SpaceX:n Crew Dragon -alusta.

## Lähteet
Hans Nyqvist

**Hans Nyqvist** (s. 1939 Vaasa) on suomalainen muotoilija. 1970-luvulla Nyqvist suunnitteli puusta mm. leluja ja huonekaluja Armi Ratian perustamaan, sisustustavaroita tuottaneeseen Décembreen sekä Bistro-nimistä astiasarjaa, jossa yhdisteltiin materiaaleina puuta ja köyttä.

Nyqvist suunnitteli Riihimäen Lasin Kotilasi-tuotemerkin alle 1980-luvulla, jolloin puhalletun lasin valmistus Riihimäen lasitehtaalla oli päättynyt.  Nyqvistin suunnittelemia laajan tuotannon lasisarjoja ovat mm. Domina, Olga, Assi, Koti-tölkit, Arki-maljakot, Kantti X Kantti -tölkit, Julia, Avanti ja Koti-Kopsu eli Koti-Snaps. Hänen suunnittelemiaan lasituotteita on valmistettu pääosin kirkkaasta ja vihreästä lasista, mutta joitakin malleja on olemassa myös ruskeana versiona. Riihimäen Lasin kaudella Nyqvist työskenteli jonkin aikaa myös Japanissa. 

## Lähteet
TÜSİAD

**TÜSİAD** on vuonna 1971 perustettu turkkilainen liike-elämän etuja ajava järjestö. Nimi TÜSIAD on lyhenne sanoista *Türk Sanayicileri ve İşadamları Derneği* ja se tarkoittaa Turkin teollisuus- ja liikemiesten yhdistystä. Järjestön tavoite on edistää hyvinvointia tukemalla yksityistä yritystoimintaa. TÜSIAD:n pääkonttori sijaitsee Istanbulissa.

## Historia
TÜSIAD nousi 1990-luvun alussa johtavaksi demokratisoitumista ajavaksi toimijaksi Turkissa. Järjestö kannatti konsensuspolitiikkaa, koska Turkki kärsi heikoista koalitiohallituksista, väkivallasta ja kasvavista sosiaalisista ongelmista. Se halusi myös uudistaa Turkin valtion sekä hajauttaa ja tehostaa hallintoa. TÜSİAD piti uudistuksia edellytyksenä talouden liberalisoinnille, jota tarvittiin Turkin kansainvälisen kilpailukyvyn parantamiseksi. Järjestö julkaisi vuonna 1997 uudistusehdotuksia sisältäneen raportin demokratisoitumisesta nimellä *Perspectives on Democratization in Turkey*.

## Lähteet
Sophie (muusikko)

**Sophie Xeon** (tyyliteltynä **SOPHIE**, syntyjään **Samuel Long**, 17. syyskuuta 1986 – 30. tammikuuta 2021) oli skotlantilainen musiikkituottaja ja laulunkirjoittaja. Sophien värikäs, kokeellinen ote popmusiikkiin oli osaltaan tuomassa hyperpop-nimistä mikrogenreä julkisuuteen 2010-luvulla. Hän käytti paljon muokattua lauluääntä ja vaikutteita undergroundin tanssimusiikkityyleistä musiikissaan.

Sophie pysytteli uransa alussa anonyymina mutta julkisti myöhemmin tiedon siitä, että oli korjannut sukupuolensa naiseksi. Hänen varhaiset singlensä ”Bipp” (2013) ja ”Lemonade” (2014) herättivät huomiota, ja ne koottiin myöhemmin kokoelmalle *Product* (2015). Sophien varsinainen ensialbumi *Oil of Every Pearl's Un-Insides* ilmestyi 2018 ja oli Grammy-ehdokas.

Sophie kuoli tammikuussa 2021 pudottuaan talon katolta Ateenassa yrittäessään ottaa valokuvaa täysikuusta.

## Diskografia

### Albumit

* *Product* (2015)
* *Oil of Every Pearl's Un-Insides* (2018)
* *Oil of Every Pearl's Un-Insides Non-Stop Remix Album* (2019)
* *Sophie* (2024)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ramón Montoya

**Ramón Montoya Salazar** (2. marraskuuta 1880 Madrid, Espanja – 1949) oli espanjalainen romanimuusikko. Hänen veljenpoikansa oli flamencokitaristi Carlos Montoya. Ramón Montoya opetti veljenpojalleen kitaransoittoa, kun tämä oli lapsi. Ramón Montoya aloitti soittamisen ja laulamisen kahviloissa 14-vuotiaana. Hän tuli tunnetuksi säveltäjänä ja säestäjänä. Hän vaikutti monen muusikon uraan, esimerkiksi Paco de Lucían, Niño Ricardon ja Sabicasin, ja kehitti modernin flamencokitaratekniikan.

Montoya esiintyi 15 vuotta yhdessä Antonio Chacónin kanssa. Hän aloitti kitarakonserttien pitämisen, kun kitara sitä ennen oli ollut pääasiassa säestyssoitin. Hän teki kiertueita Euroopassa ja Amerikassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Céline Sciamma

**Céline Sciamma** (s. 12. marraskuuta 1978) on ranskalainen käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja.

Sciamma opiskeli kirjallisuuden maisteriksi Paris Nanterren yliopistossa ennen elokuvaopintojaan. Elokuvaa hän opiskeli vuosina 2001-2005 La Fémis -filmikoulussa. Siellä syntyi myös hänen ensimmäisen elokuvansa *[[Water Lilies|Water Liliesin]]* (2007) käsikirjoitus. *Water Lilies* tapahtuu kuviouinnin maailmassa, ja yhtenä sen aiheista on seksuaalinen herääminen.

Sciamma on feministi. Hänen elokuvansa yleisiä teemoja ovat sukupuolen virtaavuus ja seksuaalinen identiteetti tyttöissä ja naisissa. Sciamma keskittyy elokuvallisiin tapoihin rakentaa naiskatsetta ja tutkijat ovat sitä mieltä, että hän on ollut luomassa uutta tapaa siinä miten naisia katsotaan mediassa. Yksi Sciamman vakioteemoista on lasten ja teini-ikäisten itsenäisyys ja sen muodostuminen.

*Girlhood* (2014), jengiläiseksi liittyvän nuoren naisen kasvutarina sai hyvän vastaanoton ja oli esillä Cannesin filmifestivaaleilla, ollen mukana sen Directors' Fortnight -osuudessa. Elokuva sai myös kritiikkiä siitä, että vaikka näyttelijät olivat tummaihoisia ihmisiä, sen oli silti ohjannut suurimmaksi osaksi valkoihoinen työryhmä.

Sciamman 1700-luvulle sijoittuva *[[Nuoren naisen muotokuva (elokuva)|Nuoren naisen muotokuva]]* (2019) voitti julkaisuvuonnaan Cannesissa Queer Palm -palkinnon ja parhaan käsikirjoituksen palkinnon.

## Filmografia

* 2004 	Les Premières Communions (käsikirjoitus)
* 2006 	Cache ta joie (käsikirjoitus)
* 2007 	Water Lilies (käsikirjoittaja, ohjaaja, näyttelijä)
* 2009 	Pauline (ohjaaja)
* 2010 	Ivory Tower (käsikirjoittaja)
* 2011 	Tomboy (käsikirjoittaja, ohjaaja)
* 2014 	Bird People (käsikirjoittaja)
* 2014  Mademoiselle (näyttelijä)
* 2014  Girlhood (käsikirjoittaja, ohjaaja)
* 2014  Young Tiger (käsikirjoittaja)
* 2016 	Being 17 (käsikirjoittaja)
* 2016  My Life as a Courgette (käsikirjoittaja)
* 2018 	With the Wind (käsikirjoittaja)
* 2019 	Nuoren naisen muotokuva (käsikirjoittaja, ohjaaja)	
* 2021 	Maja lapsuuden reunalla (käsikirjoittaja, ohjaaja)
* 2021  Paris, 13th District (käsikirjoittaja)

## Lähteet
Nelu Orian (albumi)

**Nelu Orian** on Electrecordin Romaniassa vuonna 1971 julkaisema muun muassa romanien kansanmusiikkia sisältävä LP-albumi. Se sisältää 12 musiikkikappaletta, joista kuusi on doinaa, loput învîrtităa ja horaa. Yhtyeen solistina on harmonikkataituri Nelu Orian ja sen taustalla on *Orchestra de Musicǎ popularǎ a Radioteleviziunii*, jonka johdossa vaihtelevat George Vancu, Radu Voinescu ja Victor Predescu. Taustalla kuullaan orkesterissa muun muassa viuluja ja symbaalia

## Lähteet
Emil Tähtiniemi

**Emil Tähtiniemi**, sukunimi aik. *Henriksson* (26. heinäkuuta 1875 Maaria – 11. huhtikuuta 1938 Tähtiniemi, Teisko) oli suomalainen parturimestari.

Tähtiniemi meni 13-vuotiaana parturinoppiin Tampereelle. Hän työskenteli sitten parturina Turussa toimien myös teatterikähertäjänä. Vuonna 1894 hän asettui Tampereelle ja perusti sinne oman parturiliikkeen. Tähtiniemen liikkeestä tuli kaupungin johtava liike alallaan ja hän piti sitä 40 vuoden ajan vuoteen 1935 saakka, jolloin hän myi liikkeen ja asettui asumaan omistamalleen Tähtiniemen tilalle Teiskoon.

Tähtiniemi kuului Suomen Parturien ja Kähertäjien liiton liittojohtokuntaan ja toimi liiton varapuheenjohtajana. Hän oli myös liiton Tampereen osaston perustaja ja puheenjohtaja. Tähtiniemi kirjoitti ensimmäisen suomenkielisen parturiammatin käsikirjan ja toimi Suomen Parturien ja Kähertäjien liiton ammattikoulujen tarkastajana. Hän oli Tampereen käsityö- ja tehdasyhdistyksen valtuutettuna 15 vuoden ajan, kuului Tampereen ammattiklubin perustajiin ja oli klubin hallituksen jäsen ja rahastonhoitaja. 

## Julkaisuja
Nimellä *Emil Henriksson*:
* *Kähertäjä- ja parturiammatin käsikirja. 1 osa*. Suomen kähertäjäliitto, Helsinki 1926

## Lähteet
Louis-Gabriel Suchet

**Louis-Gabriel Suchet, duc d'Albuféra da Valencia** (Albuféra da Valencian herttua) (2. maaliskuuta 1770 Lyon – 3. tammikuuta 1826 Marseille) oli ranskalainen upseeri, jolle keisari Napoleon I antoi Ranskan keisarikunnan marsalkan arvon vuonna 1811. Hän kunnostautui erityisesti Aragonian armeijan komentajana Pyreneiden niemimaan sodassa.

## Elämä ja ura
Suchet oli silkkikauppiaan poika ja aikoi alun perin jatkaa isänsä liiketoimintaa, mutta ilmoittautui vuonna 1791 vapaaehtoiseksi kansalliskaartiin. Hän yleni nopeasti, osallistui majurina Toulonin piiritykseen vuonna 1793 ja haavoittui kahdesti Italian sotaretkellä (1796–1797). Vuonna 1798 hänestä tuli prikaatikenraali ja vuonna 1799 divisioonakenraali. Hän ei osallistunut Egyptin sotaretkeen, mutta elokuussa hänestä tuli Guillaume Brunen esikuntapäällikkö. Puolustamalla asemaa hän auttoi André Massénaa pitämään Genovan ja edisti osaltaan Napoleonin onnistunutta Alppien ylitystä, joka huipentui Marengon taisteluun 14. kesäkuuta. Hän osallistui näkyvästi Italian kampanjaan aina Trevison aselepoon asti. Tämän jälkeen hän osallistui ansiokkaasti sotatoimiin Itävaltaa vastaan Austerlitzissa vuonna 1805 ja Preussia vastaan Saalfeldissa ja Jenassa vuonna 1806. Vuonna 1808 hänestä tehtiin kreivi ja hän meni naimisiin Honorine Anthoine de Saint-Josephin kanssa, joka oli Joseph Bonaparten vaimon veljentytär, ja pian sen jälkeen hänet määrättiin Espanjaan. Siellä hän osallistui Zaragozan piiritykseen ja hänet nimitettiin Aragonian armeijan komentajaksi ja maakunnan kuvernööriksi

Suchet tuhosi Joaquín Blaken armeijan Mariassa 14. kesäkuuta 1809 ja kukisti Enrique O'Donnellin Leridassa 22. huhtikuuta 1810. Hänestä tuli Ranskan marsalkka 8. heinäkuuta 1811, ja vuonna 1812 hän valloitti Valencian, mistä hänet palkittiin Valencian herttuan arvonimellä. Ranskan kärsittyä tappion Vitoriassa hänen oli luovuttava ensin Valenciasta ja sitten Barcelonasta, minkä jälkeen hän osallistui Jean-de-Dieu Soultin puolustuskampanjaan. Ensimmäisen restauraation aikana 1814–1815 Ludvig XVIII teki hänestä Ranskan päärin, mutta koska hän oli sadan päivän aikana johtanut yhtä Napoleonin armeijoista, häneltä riistettiin toisen restauraation jälkeen päärin arvo 24. heinäkuuta 1815.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jean-Baptiste Bessiéres

**Jean-Baptiste Bessières, duc d'Istrie** (Istrian herttua) (6. elokuuta 1768 Prayssac, Cahors, Ranskan kuningaskunta – 1. toukokuuta 1813 Rippach, Saksi) oli ranskalainen upseeri, jolle keisari Napoleon I antoi Ranskan keisarikunnan marsalkan arvon ja keisarillisen kaartin komennon vuonna 1804.

## Elämä ja ura
Vuonna 1792 Bessières liittyi sotamiehenä Ludvig XVI:n kaartiin ja osallistui aliupseerina sotaan Espanjaa vastaan. Hän kunnostautui toistuvasti urhoollisuudellaan, ja vuonna 1796 hän palveli kapteenina Napoleonin Italian sotaretkellä, jossa hänet valittiin kaartin komentajaksi vuonna 1796. Seuraavaksi hän palveli prikaatin päällikkönä Egyptin sotaretkellä ja taisteli Abukirissa vuonna 1798. Palattuaan Napoleonin mukana Eurooppaan hän komensi 800 konsulikaartilaista Marengon taistelussa. Hänet ylennettiin divisioonakenraaliksi vuonna 1802 ja Ranskan marsalkaksi vuonna 1804 . Hän johti 9 000 kaartilaisen hyökkäystä venäläistä kaartin ratsuväkeä vastaan Austerlitzin taistelussa vuonna 1805.

Pyreneiden niemimaan sodassa Bessièresin voitto Medina de Riosecossa vuonna 1808 antoi Napoleonin veljelle Josephille mahdollisuuden päästä Madridiin ja vakiinnuttaa asemansa Espanjan kuninkaana. 22. toukokuuta 1809 Bessières johti ratsuväkiosastoa Itävaltaa vastaan Aspern-Esslingin taistelussa ja voitti aikaa Wagramin taistelussa, jossa hän haavoittui vakavasti. Hänet lähetettiin kuitenkin pian pysäyttämään brittiläisten Walcherenin retkikunta Flanderissa. Vuonna 1809 hänet nimitettiin Istrian herttuaksi. Hänet lähetettiin takaisin Espanjaan 50 000 miehen komennossa pitämään pohjoista aluetta hallussaan. Vuonna 1812 hän komensi kaartin ratsuväkeä Borodinossa ja Moskovasta vetäytymisessä. Vuoden 1813 kampanjan alussa hänet nimitettiin Napoleonin koko ratsuväen komentajaksi. Lützenin taistelua edeltävänä päivänä hän sai surmansa yhteenotossa Rippachissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Metyylikinnamaatti

**Metyylikinnamaatti** (C10H10O2) eli **metyylisinnamaatti** on tyydyttymättömiin estereihin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hajusteiden valmistukseen. Metyylikinnamaattia esiintyy useissa kasveissa, muun muassa kamferibasilikassa, pikkugalangajuuressa ja mansikoissa.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa metyylikinnamaatti on valkoista kiteistä ainetta, jolla on miellyttävä haju. Yhdiste ei juurikaan liukene veteen mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin.

Metyylikinnamaattia valmistetaan metanolin ja kanelihapon esteröintireaktiolla tai vaihtoehtoisesti bentsaldehydin ja metyyliasetaatin Claisen-kondensaatiolla.

Metyylikinnamaattia käytetään hajusteena esimerkiksi saippuoissa ja kosmetiikkatuotteissa sekä aromiaineena.

## Lähteet
Mary Margaret O’Hara

**Mary Margaret O'Hara** (s. 1950-luvun lopulla) on kanadalainen laulaja, laulunkirjoittaja ja näyttelijä. Hän syntyi irlantilaiskatolilaiset juuret omaavaan perheeseen Torontossa, ja samaan perheeseen kuuluu myös näyttelijä Catherine O'Hara.

Mary Margaret O'Hara tunnetaan parhaiten albumistaan *Miss America*, jonka Virgin Records julkaisi vuonna 1988. Levynteko oli useiden tuottajien kanssa tapahtunut pitkä prosessi: albumi oli valmis jo vuonna 1984, mutta Virgin ei ollut tyytyväinen. Osa siitä äänitettiin lopulta uudelleen lopullista julkaisua varten.

Miss Americaa on pidetty poikkeuksellisena levynä, jolla on monia epätavallisia laulu- ja soitinratkaisuja, balladeja ja rosoisia reunoja. O'Haralla onkin sen pohjalta kulttisuosiota. Hän ei kuitenkaan ole koskaan tehnyt varsinaista kakkosalbumia. Omien sanojensa mukaan: vaikka hänellä onkin ideoita, niin jokin estää.

O'Hara julkaisi vuonna 2001 albumin nimeltään *Apartment Hunting*, joka oli samannimisen elokuvan soundtrack, ja jolla on muutama *Miss America* -albumin tyylinen kappale. Hän myös näytteli tässä elokuvassa. Hän on jatkanut satunnaisia esiintymisiään konserteissa ja festivaaleilla, viimeksi Le Guess Who? -festivaaleilla Alankomaissa vuonna 2017.

## Diskografia

* *Miss America* (albumi, 1988)
* *Christmas* (EP, 1991)
* *Apartment Hunting* (albumi, 2001)
* *This Is What I Want* (single, 2014)

## Lähteet
Romano miritš

**Romano miritš** (suom. Romanihelmet) on Yleisradion vuodesta 1995 kerran viikossa lähetetty romanikulttuuria ja elämää käsittelevä ajankohtaisohjelma. Alun perin ohjelma tuli Radio Suomesta ja myöhemmin se siirtyi Yle 1:lle. Ohjelman pituus on 15 minuuttia, se on pääosin suomenkielinen ja siinä on suomen romanikieliset uutiset. Ohjelma lähetettiin ensimmäisen kerran 6.11.1995. Ohjelman toimittamisesta vastasi 1995–2009 Raila Halmetoja. Tämän jälkeen toimittajina ovat olleet muun muassa Miriam Schwartz, Tuovi Putkonen, Maria Friman ja Jaakko Laakso. Romaniuutisten kääntäjinä ja lukijoina ovat olleet Tuula ja Valfrid Åkerlund sekä Miranda ja Urpo Vuolasranta ja heidän tyttärensä Miriam Schwartz.

Tuovi Putkonen kertoi ohjelman 20-vuotismuisteloissaan, että ohjelma on päässyt kertomaan historiallista tapahtumista, kuten romanipolitiikan strategiat -selvityksen valmistuminen, alueellisten romaniasiain neuvottelukuntien vakinaistaminen ja Euroopan ja Suomen romanifoorumien perustaminen. Sodissa kaatuneet romanit saivat Hietaniemen hautausmaalle muistomerkin, romanisotaveteraaneilla oli juhla säätytalossa, ja ensimmäistä kertaa romanisotaveteraani sai kutsun presidentinlinnaan. Suomen romanien historia -kirja julkaistiin, kansallinen romanipäivä 8.4. tuli almanakkaan vuonna 2014. Romaneille annettiin ensimmäiset arvonimet, jotka saivat opetusneuvos Viljo Koivisto ja sosiaalineuvos Väinö Lindberg. Ensimmäinen romanitaustainen tohtori, Sarita Friman-Korpela, väitteli sosiaalipolitiikasta vuonna 2014.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Romano miritš 25 vuotta, Tiivistetty versio juhlaohjelmasta 10.8.2021 
* Romano miritš 25 vuotta, Presidentti Tarja Halonen muistelee ohjelman aloittamista (24.11.2020)
Bon-Adrien Jeannot de Moncey

**Bon-Adrien Jeannot de Moncey, duc de Conegliano** (Coneglianon herttua) (31. heinäkuuta 1754 Moncey, Besançon, Ranskan kuningaskunta – 20. huhtikuuta 1842 Pariisi) oli ranskalainen upseeri, jolle keisari Napoleon I antoi Ranskan keisarikunnan marsalkan arvon vuonna 1804.

## Elämä ja ura
Poikana Moncey värväytyi kahdesti Ranskan armeijaan, mutta hänen isänsä hankki hänelle molemmilla kerroilla vapautuksen. Lopulta hän pääsi vakituiseen palvelukseen ja omaksui Ranskan vallankumouksen aatteet. Moncey taisteli ansioituneesti vuosien 1793 ja 1794 Ranskan vallankumoussotien sotaretkillä Espanjan rajalla, ja hän nousi pataljoonan komentajasta Länsi-Pyreneiden armeijan ylipäälliköksi muutamassa kuukaudessa, ja hänen menestyksekkäiden toimiensa ansiosta Espanjan hallitus oli pakotettu solmimaan rauha. Tämän jälkeen hän toimi ylipäällikkönä vuoteen 1799 asti, jolloin hallitus, joka epäili häntä rojalistisista näkemyksistä, erotti hänet. Napoleonin vallankaappaus toi hänet takaisin sotavoimiin, ja Napoleonin Italian-kampanjassa vuonna 1800 hän johti 20 000 miehen joukon Sveitsistä Italiaan vaikeakulkuisen Sankt Gotthardin solan yli ja osallistui Marengon taisteluun.

Vuonna 1801 Napoleon nimitti hänet santarmien tarkastajaksi, ja keisariksi tultuaan Ranskan marsalkaksi. Vuonna 1805 Monceylle myönnettiin Kunnialegioonan suurristi ja vuonna 1808 Coneglianon herttuan arvonimi. Pyreneiden niemimaan sodan puhjettua Moncey lähetettiin Espanjaan armeijakunnan komentajaksi. Hän sai tunnustusta voittoisasta etenemisestä Valenciaan ja hän osallistui Napoleonin kampanjaan Ebrojoella ja Zaragozan toiseen piiritykseen vuonna 1809. Hän kieltäytyi palvelemasta Venäjän sotaretkellä ja tunnettiin Napoleonin sotasuunnitelmien vastustajana, eikä näin ollen osallistunut sotaretkiin vuosina 1812 ja 1813. Vuonna 1814 Moncey kuitenkin osallistui Pariisin ulkopuolella käytyyn taisteluun 30. maaliskuuta. Bourbon-restauraation aikana Moncey nimitettiin santarmien ylitarkastajaksi ja Ranskan pääriksi. Hän pysyi puolueettomana sadan päivän keisarikunnan aikana, koska tunsi uskollisuutta Ludvig XVIII:ta kohtaan, mutta Waterloon taistelun jälkeen häntä rangaistiin vangitsemisella ja marsalkan arvonimen menettämisellä, koska hän kieltäytyi osallistumasta marsalkka Michel Neyn oikeudenkäyntiin. Hänet otettiin takaisin virkaansa vuonna 1816. Monceyn viimeinen aktiivipalvelus oli armeijakunnan komentajana Espanjan kanssa käydyssä lyhyessä sodassa vuonna 1823.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sabicas

**Sabicas**, oikea nimi: **Agustín Castellón Campos**, (1912 Pamplona, Espanja – 1990 New York, Yhdysvallat) oli espanjalainen flamencokitaristi, syntyperältään romani.

Sabicasin ura osui flamencokitaran läpimurtoon. Hän mullisti kitaransoiton omaperäisellä tyylillään. Hänen vaikutuksensa jälkeentuleviin kitaristeihin, esimerkiksi Paco de Lucíaan ja Serranitoon, on kiistaton.

Sabicas sai ensimmäisen kitaran nelivuotiaana, ja ensiesiintymisensä hän teki kuusivuotiaana. Hänen esikuvansa oli Ramón Montoya. Hänen tyylinsä kehittyi kuitenkin paljon omaperäisemmäksi, kun hän säesti aikakauden tunnettuja cantaoreja eli flamencolaulajia. Vuosina 1925–1935 hän kiersi perheensä kanssa Espanjassa, mutta sisällissodan puhjettua perhe lähti maanpakoon Etelä-Amerikkaan. Hän teki kiertueita yhdessä flamencotanssija Carmen Amayan kanssa, jonka hän oli tuntenut jo lapsena. Vuonna 1955 hän asettui New Yorkiin, jossa hän piti soolokonsertteja.

Sabicas palasi Espanjaan vasta 1967.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aapeli Häyrinen (toimitusjohtaja)

**Aapeli Häyrinen** (14. huhtikuuta 1888 Joroinen – 23. huhtikuuta 1949) oli suomalainen toimitusjohtaja.

Aapeli Häyrinen aloitti jo nuorena liikealalla ja toimi useita vuosia eri liikkeissä apulaisena. Hän oli 10 vuotta kauppiaana Savonlinnassa ja muodosti sitten omistamansa liikkeen *A. Häyrinen Osakeyhtiö* -nimiseksi yhtiöksi toimien sitten yhtiön johtokunnan puheenjohtajana. Häyrinen oli mukana perustamassa useita eri yrityksiä (Alanne ja Kumpp. Oy Viipurissa, Kauppa Oy Helsingissä, Joensuun Kauppa Oy Joensuussa, Tampereen Tukkuliike Oy Tampereella ja Kupittaan Savi Oy Turussa) ja kuului niiden johtokuntiin. Häyrinen oli myös Ilmakosken Villatavaratehdas Oy:n johtokunnan puheenjohtajana. Hän perusti Lahteen Kutomo ja Neulomo Oy -nimisen villa- ja silkkikutomon ja alusvaatetehtaan ja toimi sen toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana. Hän oli myös Lahden Verkatehdas Oy:n johtokunnan puheenjohtajana. Vuonna 1941 Häyrinen perusti vielä Lahteen Kooen Oy -nimisen lyhyttavarain tukkuliikkeen.

Häyrinen kuului useisiin liikeapulais- ja liikemiesyhdistykseen ja hän oli Savonlinnan Liikemiesyhdistyksen kunniajäsen. 

Aapeli Häyrinen on haudattu Lahden vanhalle hautausmaalle.

## Lähteet
Jean Mathieu Philibert Sérurier

**Jean Mathieu Philibert Sérurier** (8. joulukuuta 1742 Laon, Ranskan kuningaskunta – 21. joulukuuta 1819 Pariisi) oli ranskalainen upseeri ja poliitikko, jolle keisari Napoleon I antoi Ranskan keisarikunnan marsalkan arvon vuonna 1804.

## Elämä ja ura
Sérurier syntyi Laonissa keskiluokkaiseen perheeseen. Oltuaan Laonin miliisin luutnantti hän liittyi Ranskan kuninkaalliseen armeijaan ja palveli seitsenvuotisessa sodassa Hannoverin sotaretkellä vuonna 1759. Hän oli mukana myös Portugalin (1762) ja Korsikan (1771) sotaretkillä. Vallankumouksen alkaessa hän oli saavuttanut majurin arvon, ja sen aikana hänestä tuli eversti, prikaatikenraali ja lopulta divisioonan kenraali. Hän taisteli François-Christophe Kellermannin ja Barthélemy Louis Joseph Schérerin alaisuudessa Alppien armeijassa vuonna 1795 ja Napoleonin alaisuudessa divisioonankomentajana Italiassa Vicossa, Mondovissa, Castiglionessa ja Mantovassa. Sotilaallisten ominaisuuksiensa lisäksi hän osoitti suurta hallinnollista lahjakkuutta hallitessaan Venetsiaa (1797) ja Luccaa (1798). Hänen joukkonsa kutsuivat häntä "Italian neitsyeksi", koska hän noudatti tiukkoja kurinpito- ja rehellisyysvaatimuksia.

Sérurier auttoi Napoleonia Brumairekuun 18. päivän vallankaappauksessa ja teki sotilasuransa jälkeen loistavan poliittisen uran Ranskan keisarikunnassa, jolloin hänestä tuli senaattori, kreivi, marsalkka ja Hôtel des Invalidesin kuvernööri. Vuonna 1814 hän kuitenkin äänesti Napoleonin kaatumisen puolesta, ja Bourbon-restauraation aikana hänestä tehtiin Ranskan pääri. Hänet erotettiin toisen restauraation jälkeen kaikista viroistaan, koska hän oli kääntynyt Napoleonin puolelle sadan päivän keisarikunnan aikana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kaufland

**Kaufland** on saksalainen hypermarketketju, jonka ensimmäinen myymälä avattiin Saksan Neckarsulmissa vuonna 1984. Sillä on yhteensä yli 1500 myymälää useissa Euroopan maissa. Ketju on Lidlin kanssa osa Dieter Schwarzin omistamaa Schwarz Gruppea.

## Lähteet
Rallineloset

**Rallineloset** oli 1950-luvun alussa perustettu suomalainen lauluyhtye, jonka tunnetuimmat kappaleet olivat Toivo Kärjen-Reino Helismaan "Viimeinen cowboy", "Jätkällä on joulu" ja "Meni neljä miestä kaupunkiin". Yhtye on levyttänyt myös Tapio Rautavaaran ("Laivat puuta, miehet rautaa"), Matti Louhivuoren ("Pirssimiehen päivä", "Lauttaralli") sekä Poju Turakaisen ("Tietysti") kanssa.

## Jäsenet
* Ami Lovén
* Pekka Nuotio
* Reino Ahtiainen
* Urho Niemelä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Laulujen tekstit ja käännökset
Zdena Tominová

**Zdena Tominová** (s. **Holubová**) (7. helmikuuta 1941 Praha, Böömin ja Määrin protektoraatti - 24. toukokuuta 2020 Praha, Tšekki) oli tšekkiläinen toisinajattelija ja kirjailija sekä yksi Peruskirja 77:n allekirjoittajista. 

## Elämä
Tominová syntyi Saksan miehittämässä Prahassa vuonna 1941. Hän aloitti kirjailijan uransa vuonna 1959 julkaisten surrealistista muun muassa runoutta ja novelleja. Tominová opiskeli Kaarlen yliopistossa filosofiaa ja sosiologiaa mutta ei voinut jatkaa tohtorinopintojaan Prahan syksyn jälkeisessä Tšekkoslovakiassa. Tämän jälkeen Tominová työskenteli muun muassa tulkkina ja kääntäjänä. Hän osasi sujuvasti venäjää, ranskaa, saksaa sekä englantia. Tominová meni naimisiin filosofi Julius Tominin kanssa, kun he kumpikin olivat varsin nuoria. 

### Peruskirja 77:n allekirjoitus
Tominován mukaan hän päätti allekirjoittaa Tšekkoslovakian totalitääristä kommunistihallintoa kritisoineen Peruskirja 77:n, kun hänet erotettiin työstään Prahan tiedotuspalvelussa sen jälkeen kun hän oli osallistunut Jan Patočkan hautajaisiin. Tominová oli peruskirjan toinen naispuolinen allekirjoittaja Marta Kubišován jälkeen. Laajan ja hyvän kielitaitonsa ansiosta Tominová puhui usein ulkomaalaisten toimittajien kanssa liikkeen puolesta.

Tšekkoslovakian turvallisuuskoneisto häiritsi sekä Tominováa että Tominia voimakkaasti tämän jälkeen. Siitä huolimatta Tominit järjestivät kotonaan Prahan Letnássa luentoja länsimaalaisten professoreiden kanssa. Muutaman kokouksen jälkeen Tominová joutui tuntemattomaksi jääneen miehen hyökkäyksen kohteeksi. Myös hänen kirjojensa julkaisu kiellettiin.

### Elämä maanpaossa
Tominová ja Tomin pääsivät muuttamaan Isoon-Britanniaan vuonna 1980, jonne Julius oli kutsuttu Oxfordin yliopiston toimesta. Lopulta luvattua työtä ei kuitenkaan tullut. Aviopari erosi kaksi vuotta maahan saapumisensa jälkeen. Tämän lisäksi Tšekkoslovakian hallitus riisti Tominován kansalaisuuden, eikä hän voinut palata takaisin kotimaahansa ennen samettivallankumousta. 

Britanniassa Tominová työskenteli muun muassa BBC:lle. Hän myös jatkoi kirjailijan uraansa ja julkaisi kaksi englanninkielistä romaania. Tominová vietti lähes koko loppuelämänsä Isossa-Britanniassa, mutta muutti takaisin Tšekkiin lastensa luokse kun hänen terveydentilansa alkoi heiketä. Hän kuoli Prahassa vuoden 2020 toukokuussa.

## Kunnianosoitukset
Tšekin presidentti ja Peruskirja 77:n toinen allekirjoittaja Václav Havel myönsi Tominoválle ansiomerkin vuonna 2003.

## Lähteet
Bronisława Wajs

**Bronisława Wajs** (17. elokuuta 1908 Lublin – 8. helmikuuta 1987 Inowrocław) oli puolalainen romanikielellä kirjoittava mustalaisrunoilija, joka tunnettiin yleisesti hänen romanikielisellä nimellä Papusza. Nimi tarkoittaa nukkea.

## Elämä
Bronisława Wajs syntyi romaniperheeseen, joka vaelsi Puolassa Podoliassa, Volyniassa ja Vilnan läheisyydessä. Hän oli poikkeuksellinen romaninainen, koska hän opetteli lukemaan ja kirjoittamaan. Hän ei kuitenkaan käynyt koulua.

Hän meni kuusitoistavuotiaana naimisiin 24 vuotta vanhemman isäpuolen veljen Dionizy Wajsin kanssa. He eivät saaneet lapsia ja hedelmättömyys oli yksi syy, miksi hänet suljettiin romaniyhteisön ulkopuolelle. 

## Runot
Bronisława Wajsin runojen julkisuuteen tulon taustalla oli vuonna 1949 romaniyhteisöön liittynyt Jerzy Ficowski, joka huomasi Papuszan lahjakkuuden. Hän käänsi romanikielelle, joskus hyvin vajavaisesti, kirjoitetut säkeet puolaksi. 

Papuszan koko säilynyt kirjallinen tuotanto on vain noin neljäkymmentä käsinkirjoitettua teosta. Hän jätti myös muutamia proosatekstejä, jotka kuvaavat mustalaisten elämää.

## Lähteet
Abigail Fillmore

**Abigail Fillmore** (13. maaliskuuta 1798 – 30. maaliskuuta 1853) oli Yhdysvaltain entisen presidentin Millard Fillmoren vaimo ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen vuodesta 1850 vuoteen 1853. 

## Elämä

Fillmore syntyi Saratogan piirikunnassa New Yorkissa 13. maaliskuuta 1798. Hänen isänsä, paikallisesti tunnettu baptistisaarnaaja nimeltä Lemuel Powers, kuoli pian Abigailin syntymisen jälkeen. Hänen äitinsä muutti länteen, Semproniuksen kylään. Hänen äitinsä piti koulutusta erittäin tärkeänä ja Abigail kiinnostui kirjoista jo varhain. 

Abigail työskenteli vuodesta 1817 lähtien kokopäiväisesti opettajana. Vuonna 1819 hän aloitti opettamisen yksityisessä New Hope Academyssa. Hänen vanhin oppilaansa siellä oli 19-vuotias Millard Fillmore. Pari ystävystyi nopeasti, mutta Fillmore keskittyi lakiopintoihinsa eikä avioliittoon. Vuonna 1823 Millard sai lakimiehen lupakirjan, ja pari meni naimisiin 5. helmikuuta 1826. Pari muutti vuonna 1830 Buffaloon, ja Millard teki siellä töitä lakimiehenä. Yhdessä Millard ja Abigail auttoivat perustamaan lainakirjaston ja korkeakoulun kaupunkiin.  Kasvattaessaan lapsiaan Abigail luki paljon, opiskeli ranskaa ja oppi soittamaan pianoa. 

Kun Millardin poliittinen ura vei hänet osavaltion edustajakokoukseen ja sitten kongressiin, Abigail matkusti usein hänen kanssaan jättäen lapsensa ​​Buffaloon. Vuonna 1849 Millard valittiin maan varapresidentiksi, ja kun presidentti Zachary Taylor kuoli gastroenteriittiin heinäkuussa 1850, Millard Fillmore astui presidentin virkaan. 

Koska Abigail kärsi päänsärystä, reumasta ja muista sairauksista, heidän teini-ikäinen tyttärensä Mary korvasi usein äitiänsä ensimmäisen naisen tehtävissä. Huolimatta huonosta terveydestään, Abigail Fillmore oli mukana seuraavan presidentin Franklin Piercen virkaanastujaisissa, jossa kova tuuli ja lumisade palellutti hänet. Hän sai keuhkokuumeen ja kuoli Willard-hotellissa Washingtonissa 30. maaliskuuta 1853. Ruumis vietiin Buffaloon ja haudattiin sinne.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bunkkeri (Helsinki)

**Bunkkeri** oli Helsingin Jätkäsaaressa sijainnut vanha satamavarastorakennus. Se valmistui vuonna 1972 tullaamattoman tavaran varastoksi Länsisatamaan, joka oli tuolloin rahtisatama. Myöhemmin se toimi muun muassa viereisen Verkkokauppa.comin varastona. 

Bunkkeri rakennettiin satamavarastoksi, mutta siihen tarkoitukseen se valmistui myöhässä, sillä tavaraliikenne oli siirtymässä kontteihin. Rakennus jäikin osittain vajaalle käytölle. Sitä käytettiin muun muassa kahvi- ja tupakkasäkkien varastointiin.

Vuonna 2008 rakennus siirtyi Helsingin kaupungille, joka vuonna 2018 myi sen SRV:lle 22,7 miljoonalla eurolla. Maaliskuussa 2024 alkoi rakennuksen purkutöiden ensimmäinen vaihe, jonka aikana siitä purettiin noin kaksi kolmasosaa. Purkutöiden on määrä päättyä kesään 2026 mennessä. Tontille rakennetaan uusi liikuntakeskus.

## Suunniteltu uusiokäyttö
Bunkkerin rakennesuunnittelijana 1970-luvulla toiminut Bertel Ekengren osallistui vuonna 2015 järjestettyyn kilpailuun, jossa haettiin toteuttajaa rakennuksen muutostöille, ja vuonna 2018 hän teki rakennusoikeudesta tarjouksen. Kaupunki ei kuitenkaan pitänyt tarjousta uskottavana.

Vielä vuoden 2023 suunnitelmissa rakennus olisi säilytetty, vaikkakin siitä olisi purettu huomattavia osia. Tarkoitus oli muuttaa se liikuntatiloiksi ja 300 asukkaan asuinrakennukseksi. Hanke kohtasi kuitenkin useita viivästymisiä, joita aiheuttivat muun muassa valitukset. Vuonna 2022 uutisoitiin, että Helsingin kaupungin tavoitteena oli saada liikuntatilat käyttöön vuoden 2026 aikana, kun taas asuntojen arvioitiin valmistuvan vuonna 2027. Sittemmin SRV ja Helsingin kaupunki kuitenkin ilmoittivat purkavansa sopimuksen. Perusteluksi esitettiin nopeasti heikentynyt markkinatilanne.

## Rakennuksen purkaminen
Bunkkerin purkutyöt aloitettiin keväällä 2024. Rakennus on niin suuri ja raskasrakenteinen, että kaupunki arvioi purka-urakan kestävän kesään 2026 asti. Viimeisessä purkuvaiheessa puretaan kellari ja valmistellaan uudisrakennusta.

Puretun Bunkkerin tilalle rakennetaan liikuntakeskus, johon on suunniteltu muun muassa kahdeksan radan uima-allasta sekä tiloja esimerkiksi palloilu- ja kamppailulajeille. Rakentaminen on tarkoitus aloittaa vuosien 2026–2027 vaihteessa, ja liikuntakeskuksen arviodaan avautuvan vuonna 2029.

## Kuvia

Tiedosto:2018-04-21-12-43-47-IMG 7289 (46891758482).jpg|Yksityiskohta julkisivusta.
Tiedosto:Bunkkeri warehouse (Jätkäsaari, Helsinki, Finland) demolition Sep 4, 2024.jpg|Bunkkeria puretaan syyskuussa 2024.
Tiedosto:Bunkkeri warehouse (Jätkäsaari, Helsinki, Finland) demolition Feb 3, 2025.jpg|Bunkkeri osittain purettuna helmikuussa 2025.
Tiedosto:Bunkkerin purku 2 20 9 2025.jpg|Bunkkerin purkuvaihe 20. syyskuuta 2025.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hyväntoivonpuisto

**Hyväntoivonpuisto** () on Helsingin Jätkäsaaressa sijaitseva julkinen puisto, joka on osittain edelleen rakenteilla. Valmistuessaan se on noin kilometrin mittainen ja ylettyy Välimerenkadulta merenrantaan Melkinlaiturille. 88 metriä leveä puisto on yhtä leveä kuin Esplanadin puisto Helsingin keskustassa. Hyväntoivonpuisto kulkee Jätkäsaaren asuintalojen välissä ja on myös keskeinen pyöräliikenteen kulkuväylä. Puiston poikki kulkee reittejä talojen pihoihin.

Puistossa sijaitsee kaupunkiaukioita, leikki- ja oleskelualueita, liikuntakenttiä, koirapuisto ja päiväkodin piha. Puistoon on istutettu satoja puita, joiden on tarkoitus luoda alueesta ”puistometsä”. Vuonna 2020 Hyväntoivonpuisto voitti Vuoden ympäristörakenne -tunnustuksen. Tuomaristo luonnehti aluetta ”Jätkäsaaren sydämeksi ja asukkaiden olohuoneeksi, joka on täynnä elämää.”

Länsisatamankadun pohjoispuolinen osa puistosta valmistui vuonna 2022. Sen rakentamiskustannus oli yli 10 miljoonaa euroa.

Hyväntoivonpuiston pohjoispuolella sijaitsee Selkämerenpuisto. Puistoja erottaa Rokkiporkkana-niminen pyöräilyn ja jalankulun silta. Molempien puistojen yhteenlaskettu koko on viisi hehtaaria.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hulda Huima

**Hulda Huima** on muusikko, media- ja esitystaiteilija Minna-Kaisa Kallisen (s. 16. maaliskuuta 1984) taiteilijanimi, jota hän käyttää musiikkia tehdessään. Kallinen on koulutukseltaan kuvataiteiden maisteri.

Kallinen aloitti omien kappaleiden teon ja kitaransoiton 27-vuotiaana, aloiteltuaan tätä ennen rumpalina. Suomalainen vaihtoehtobändi Mustat Kalsarit toimi Hulda Huiman ensimmäisen albumin (2015) taustayhtyeenä, Kallisen liittyessä itse myös Mustien Kalsarien jäseneksi. Albumin julkaisi Helmi Levyt, ja se julkaisi myös kolme seuraavaa Hulda Huima -albumia.

Vuoden 2017 *Hulda Huima ja Hitaat Sekunnit* sai nimensä Kallisen silloiselta taustayhtyeeltä. Albumia kehuttiin kaihoisaksi ja vilpittömäksi. Tätä seurasi kahden albumin muodostama kokonaisuus: *Maa* (2019) ja *Ilma* (2021). Jälkimmäisen äänimaailma oli perinteisen yhtyesoiton sijaan elektroninen.

Kallinen nimeää vaikuttajikseen mm. Topi Sorsakosken aikaisen Agentsin ja Marko Haaviston Poutahaukat: "iskelmälliset vivahteet musiikissani juontuvat juuri näistä". 

Kallisen taustabändin jäsenet olivat vuoden 2023 keväällä Juuso Paaso (kitara), Ville Laurila (basso) ja Aleksi Karppinen (rummut).

Kallinen perusti vuonna 2023 oman pienen levy-yhtiön Minna Recordsin, korjaamaan omalta osaltaan musiikkialan sukupuolisesti vinoutunutta valtatilannetta. Hän julkaisee seuraavan albuminsa *Muurahaiset nukkuu* tätä kautta syksyllä 2023. 

## Diskografia

* *sanojen reunalta* (ep, 2011, Skeletor Tapes)
* *Hulluus* (ep, 2013, Skeletor Tapes)
* *Hulda Huima / Toni Kettinen* (7" split-single, 2013)
* *Erikoispainos* (ep, 2014)
* *Hulda Huima ja Mustat Kalsarit* (albumi, 2015, Helmi Levyt)
* *Hulda Huima ja Hitaat Sekunnit* (albumi, 2017, Helmi Levyt)
* *Maa* (albumi, 2019, Helmi Levyt)
* *Ilma* (albumi, 2021, Helmi Levyt)
* *Muurahaiset nukkuu* (albumi, 2023, Minna Records)

## Lähteet
Birger Bergersen

**Birger Martin Bergersen** (25. heinäkuuta 1891 Kvæfjord – 14. heinäkuuta 1977 Oslo) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan kirkko- ja opetusministerinä 1953–1960 sekä suurlähettiläänä Ruotsissa 1947–1953. Vuosina 1932–1947 hän työskenteli anatomian professorina Norjan hammalääkärikoulussa sekä oli sen rehtori 1939–1945.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Birger Bergersen'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Gustav Sjaastad

**Gustav Adolf Sjaastad** (6. huhtikuuta 1902 Skogn – 7. toukokuuta 1964) oli norjalainen juristi ja työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1958–1961 ja toimi Norjan oikeusministerinä 1954–1955 sekä elinkeinoministerinä 1955–1959. Vuosina 1961–1964 hän oli Pohjois-Trøndelagin maaherra.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Gustav Sjaastad'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Nikolaus Manuel

**Nikolaus Manuel Deutsch** (1484–1530) oli sveitsiläinen taidemaalari, runoilija, sotilas ja valtiomies. 

## Ura
Manuelin kuuluisin maalaus oli *[[Kuolemantanssi]]a* (*dance macabre*) esittävä sarja vuosilta 1515–1521 eräässä Bernin luostarissa (tuhottu 1660, jäljennöksiä säilynyt). Useimmat hänen muut teoksensa ovat Bernissä ja Baselissa. Ne ovat aiheiltaan uskonnollisia ja historiallisia maalauksia sekä muotokuvia ja ajan hurjaa elämää esittäviä piirustuksia. Runoilijana Manuel sepitti kansanomaisen ytimekkäitä laskiaisnäytelmiä ja satiirisia kirjoituksia katolista kirkkoa vastaan. Työssään Manuel ilmaisi uskonpuhdistusta tukevan kantansa.

## Yksityiselämä
Myös Manuelin poika Hans Rudolf Manuel (1525–1571) oli taiteilija ja runoilija.

## Galleria

File:Albrecht kauw, copia della perduta danza macabra di m.manuel del cimitero domenicano di berna (1512-20), 1649, 01.JPG|Kuolemantanssi (*Dance macabre*), jäljennös.
File:NiklausManuel1530.jpg|Nikolaus Manuel Deutsch


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hordaland (sanomalehti)

**Hordaland** (vuosina 1883–1892 *Vossbladet*) on norjalainen vuonna 1883 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Voss. Lehti ilmestyy kolmesti viikossa ja kuuluu Amedia-koserniin. Vuodesta 2003 lehti on ollut tabloid-kokoinen.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Phantomime

__NOTOC__
**Phantomime** on ruotsalaisen heavy metal -yhtye Ghostin EP-levy, joka julkaistiin 19. toukokuuta 2023. Se sisältää viisi lainakappaletta, joista Genesis-yhtyeeltä lainattu "Jesus He Knows Me" julkaistiin etukäteen singlenä sekä musiikkivideona.

## Kappaleet

## Arvostelut
* Kaaoszine: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Syke (14. tuotantokausi)

Suomalaisen sairaalan traumaosastolle sijoittuvan **''[[Syke (televisiosarja)|Syke]]''-draamasarjan neljännentoista tuotantokauden** julkaiseminen alkoi Nelonen Median maksullisessa suoratoistopalvelussa Ruutu+:ssa 4. toukokuuta 2023.

Kaudella nähtiin sarjassa aiemmilla tuotantokausille näytelleet Stella Leppikorpi, Senna Vodzogbe, Ilkka Villi ja Juha-Pekka Mikkola.

## Rooleissa

### Keskeisissä rooleissa

### Sivurooleissa

### Vierailevissa rooleissa

## Jaksot

## Keskeiset tekijät
* Ohjaaja: Toni Laine
* Pääkäsikirjoittaja: Hannamaija Matila
* Käsikirjoittajat: Kaisa Kuikkaniemi, Anna Meling, Markus Mäkelä, Antti Okkonen, Sanna Reinumägi ja Melina Voipio
* Stooritiimi: Kaisa Kuikkaniemi, Anna Meling, Markus Mäkelä, Antti Okkonen, Sanna Reinumägi ja Melina Voipio
* Kuvaajat: Antti Ruusuvuori, Jyri Hakala ja Ilari Suhonen
* Lavastaja: Inka Uusitalo-Matilainen
* Leikkaajat: Jussi Autio, Jyrki Levä ja Teemu Pöllänen
* Pukusuunnittelija: Henna-Riikka Taskinen
* Äänisuunnittelija: Tuukka Nikkilä
* Tuottaja: Lotta Westerberg
* Vastaavat tuottajat: Olli Haikka, Marko Talli ja Riku Riihilahti

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Syke'' Ruutu-palvelussa
Simone Ashley

**Simone Ashley** (oik. *Simone Ashwini Pillai*, s. 30. maaliskuuta 1995 Camberley, Surrey) on brittiläinen näyttelijä. Hänen kuuluisimmat roolinsa ovat Kate Sharma Netflixin suositussa *[[Bridgerton]]*-sarjassa ja Olivia Hanan sarjassa *[[Sex Education]]*.

## Lähteet
Varvara Stepanova

**Varvara Fjodorovna Stepanova** (; 1894–1958) oli venäläinen avantgardetaiteilija, joka oli keskeisiä konstruktivisteja. Stepanovan ura oli suhteellisen lyhyt, sillä hän ajautui muiden avantgardistien tapaan epäsuosioon sosialistisen realismin aikakaudella. Stepanova oli kuitenkin monialainen taiteilija, joka loi maalauksia ja teki graafista suunnittelua, vaatemuotoiluja sekä teatteri- ja elokuvalavastuksia. Stepanovan kumppani oli taiteilija Aleksandr Rodtšenko.

## Nuoruus ja opiskelu

Varvara Stepanova syntyi 1894 Kaunasissa venäläiseen perheeseen. Hän aloitti vuonna 1910 Kazanin taidekoulun, jossa hän tapasi myös tulevan kumppaninsa Aleksandr Rodtšenkon. Stepanova muutti vuonna 1912 Kazanista Moskovaan.

## Ura

Stepanova opiskeli Moskovassa Konstantin Juonin studiossa ja työskenteli kirjanpitäjänä. Stepanova ja Rodtšenko muuttivat yhteen 1916 ja menivät naimisiin 1942.

Stepanova oli uransa alkuvaiheessa kiinnostunut erityisesti runoudesta, ja hän ihaili varsinkin futuristisia runoilijoita. Hän loi itsekin visuaalisen runouden töitä. Stepanova julkaisi 1918 käsikirjoituksia, joiden sivuilla yhdistyivät erilaiset transrationaalisesti eli esimerkiksi niiden äänen tai ulkoasun perusteella valitut sanat sekä abstraktit muodot. Hän kuvitti vuonna 1919 julkaistun futuristirunoilija Aleksei Krutšonyhin teoksen.

Stepanovan kiinnostus alkoi lokakuun vallankumouksen jälkeen suuntautua aiempaa enemmän kuvataiteeseen, ja hän oli 1920-luvulla konstruktivistisen taiteen keskeisimpiä käsitteellistäjiä. Stepanova, Rodtšenko, Ljubov Popova, Aleksandr Vesnin ja Oleksandra Ekster järjestivät 1921 5×5=25-nimisen taidenäyttelyn, johon jokainen taiteilija teki viisi työtä. Stepanova julisti näyttelyluettelossa maalauksen loppua ja konstruktion asemaa uutena ideaalina.

Stepanova alkoi 1920-luvun puolivälissä keskittyä enemmän muotoiluun. Hän työskenteli usealle aikakauslehdelle ja teki fotomontaaseja ja kollaaseja. Stepanova työskenteli myös valtion tekstiilitehtaalle, jolle suunniteli 150 vaatemallia. Niistä 20 otettiin tuotantoon. Stepanova sai 1929 Tretjakovin galleriassa palkinnon arjen neuvostotekstiilien näyttelyssä.

Stepanova joutui monien muiden avantgardetaiteilijoiden tavoin pitkälti syrjäytetyksi 1920-luvun lopussa. Stalinin valtakausi keskittyi taiteessa sosialistiseen realismiin, jossa taiteen sisältö oli muodon sijaan oleellista. Stepanova suunnitteli tästä huolimatta vuonna 1932 julkaistun ensimmäisen viisivuotissuunnitelman tulosjulkaisun kannen.

Stepanova ajautui kuitenkin sivurooliin ja kuoli vuonna 1958. Hän oli samana vuonna saanut takaisin Neuvostoliiton taiteilijainliiton jäsenyyden.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Becky Albertalli

**Becky Albertalli** on yhdysvaltalainen kirjailija. Koulutukseltaan Albertalli on psykologi, ja hän on työskennellyt terapeuttina. 

Albertallin tunnetuin teos on hänen esikoisromaaninsa, vuonna 2015 julkaistu *[[Minä, Simon, Homo Sapiens]]* (engl. *Simon vs. the Homo Sapiens Agenda*). Kirjan suomennos ilmestyi vuonna 2017. Kirjan pohjalta on tehty elokuva *[[Minä, Simon]]* vuonna 2018. 

## Teoksia
;Suomennetut teokset
* 
* 

;Muita teoksia
**Leah on the Offbeat* (2018)
**What If It's Us*, yhdessä Adam Silveran kanssa (2018)
**Yes No Maybe So*, yhdessä Aisha Saeedin kanssa (2019)
**Love, Creekwood* (2020)
**Here's To Us*, yhdessä Adam Silveran kanssa (2021)
**Kate in Waiting* (2021)
**Imogen, Obviously* (2022)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Becky Albertallin kotisivut
Miriam Schwartz

**Miriam Schwartz** on suomalainen teologi, toimittaja ja romaniasioiden asiantuntija. Schwartzin toimialaan kuuluvat romanikieleen, kulttuuriin ja koulutukseen liittyvät asiat. Schwartz on Yleisradion ''Romano miritš'' -ohjelman pitkäaikainen toimittaja ja Opetushallituksen romaniväestön ''Latšo Diives'' -tiedotuslehden päätoimittaja. Hän on työskennellyt Helsingin Diakonissalaitoksessa uravalmentajana, Yleisradiossa toimittajana ja Opetushallituksessa asiantuntijana. 

## Lähteet
Feliks Siimes

**Feliks Edvard Siimes** (5. kesäkuuta 1901 Asikkala – 4. tammikuuta 1997 Muurame) oli suomalainen professori ja jääpalloilija.

Siimes valmistui ylioppilaaksi keväällä 1920 ja diplomi-insinööriksi teknillisessä korkeakoulussa koneinsinööriosaston puun mekaanisen teknologian ja koneenrakennuksen opintosuunnalta vuonna 1925. Vuonna 1927 hän valmistui ekonomiksi. Vuonna 1938 hän väitteli tekniikan tohtoriksi. 

Feliks Siimes toimi teknillisen korkeakoulun assistentina 1926 ja 1932-1936. Puuteknillisen tutkimuslaitoksen turkimusinsinöörinä 1931 ja 1935-1941. General Electricin piirtäjänä hän työskenteli 1928 ja 1930 sellu- ja paperiyhtiön EB Eddy Companyn palveluksessa Kanadan Quebeckissä. Vuosina 1932-1947 hän toimi teknillisen korkeakoulun teollisuuskirjanpidon opettajana. Vuodesta 1939 hän toimi teknillisessä korkeakoulussa puun raaka-aineopin erikoisopettajana ja dosenttina. Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen puuteknisen osaston johtajana ja professorina vuodesta 1944.

Siimes pelasi 1920-luvulla jääpalloa puolustajana Helsingin Jalkapalloklubin joukkueessa, jossa saavutti Suomen mestaruuden 1921, 1923, 1924 sekä hopean 1925. A-maaotteluja Siimekselle kertyi neljä, joista yksi 1922 voitolla Ruotsista. 

## Saavutukset urheilijana

* 3 SM-kultaa 1921, 1923 ja 1924 sekä hopeaa 1925 HJK:n riveissä.

## Lähteet