open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
BORTAC

**Border Patrol Tactical Unit** (suom. *Rajavartion taktinen yksikkö*) eli **BORTAC** on Yhdysvaltain rajavartiolaitoksen (osa Yhdysvaltain tulli- ja rajavartiolaitosta) erikoisyksikkö. Sen tehtävä on vastata oman kuvailunsa mukaan ”kaikentyyppisiin terrorismiuhkiin Yhdysvaltain suojelemiseksi”.

BORTACin päämaja ja harjoitusalue on Texasin El Pasossa, Biggsin lentokentällä, Fort Blisin tukikohdassa. BORTACin koulutusosasto on vastuussa kaikesta Yhdysvaltain tulli- ja rajavartiolaitoksen taktisesta koulutuksesta. Se myös antaa koulutusta muille liittovaltion viranomaisille ja joillekin ulkomaiden viranomaisille.

## Historia ja tehtävät

BORTAC perustettiin vuonna 1984 alun perin avustamaan maahanmuuttoviraston pidätystilojen kanssa, mutta kyseinen tehtävä on sittemmin annettu muille viranomaisille. Nykyään BORTAC on nopean toiminnan erikoisjoukko, joka pystyy toimimaan niin paikallisen tason tehtävissä kuin myös ulkomailla. BORTACin jäsenet ovat operoineet 28:ssa maassa ympäri maailman. Tehtävät ovat sisältäneet esimerkiksi kansainvälistä opetusta ja harjoittelua, terrorisminvastaisia operaatioita, korkea-arvoisten henkilöiden suojelua ja muiden yhdysvaltalaisten viranomaisten koulutusta.

### Operaatioita

1980-luvulla BORTAC auttoi DEA:ta suorittamalla huumeidenvastaisia tehtäviä Etelä-Amerikassa, osana Operaatio Snowcapia. Huhtikuussa 2000 BORTAC teki rynnäkön miamilaiseen kotiin ja palautti kuubalaisen pakolaisen Elian Gonzalesin takaisin Kuubaan perheensä luokse Operaatio Reunionissa. 

Syyskuun 11. päivän terrori-iskujen vuonna 2001 jälkeen BORTACin henkilöstöä lähetettiin ympäri Yhdysvaltoja korkean turvallisuusriskin kohteisiin tulevaisuuden iskujen varalta. Vuonna 2002 BORTAC auttoi Yhdysvaltain salaista palvelua Salt Lake Cityn olympialaisten turvallisuudessa. BORTAC on myös auttanut luonnonkatastrofeissa, kuten auttamalla hurrikaani Katrinasta kärsineitä. Joulukuussa 2010 agentti Brian Terry kuoli jahdatessaan Meksikon ja Arizonan rajalla toimineita jengiläisiä.

Vuonna 2020 Valkoinen talo määräsi 100 agenttia (sisältäen myös BORTAC-agentteja) voiman osoituksena joihinkin yhdysvaltalaisiin kaupunkeihin rikollisuuden noustua. Yksikköä käytettiin Oregonin Portlandissa vuonna 2020 mellakoiksi yltyneissä Black Lives Matter -mielenosoituksissa, jolloin sitä syytettiin laittomista pidätyksistä merkitsemättömiin pakettiautoihin Portlandin kaduilla.

Läheinen BORTAC-ryhmä hälytettiin avustamaan paikallisia viranomaisia Uvalden koulusurmatilanteeseen toukokuussa 2022. Ryhmä saapui noin tunnin kuluttua ampumisen alkamisesta, ja tunkeutui Salvador Ramoksen hallussa pitämään luokkahuoneeseen, jolloin joku agentaista ampui hänet. Yksi agentti loukkaantui laukaustenvaihdossa, kun luoti osui häntä päähän.

## Katso myös
* FBI HRT

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut (PDF)
Přerov

**Přerov** (saks. *Prerau*) on Tšekin kaupunki Bečva-joen varrella, Olomoucin läänissä. Kaupungissa on 41 404 asukasta, ja sen pinta ala on 58,4 neliökilometriä.

Přerov tunnetaan etenkin sen hyvin säilyneestä historiallisesta keskustastaan sekä renessanssityylisestä linnastaan, mutta myös sen maailmanlaajuisesti tunnetuista arkeologisista löydoistään.

## Historia
Přerovin alueella on ollut asutusta jo esihistoriallisella ajalla: kaupungin luoteispuolella sijaitsevasta Předmostísta löydettiin mammutinmetsästäjien jäänteitä 1800-luvulla. Tunnettuihin löydöksiin kuuluvat valtavat määrät sekä mammutin että muiden eläimien luita, mutta myös tärkeä kokoelma myöhäispaleoliittisen kauden ihmisfossiileja.

Přerov kuitenkin mainittiin virallisissa asiakirjoissa huomattavasti myöhemmin, vuonna 1141, vaikkei alueella ollut vielä silloinkaan merkittävää asutusta. Vasta vuonna 1256 Přerov mainittiin virallisena kaupunkina tunnustuksena sen asukkaiden urheudesta taisteluissa Unkarin tuolloista kuningasta, Béla neljättä, vastaan.

Samoihin aikoihin, 1200-luvun alkupuolella, Přeroviin rakennettiin ensimmäinen kivilinnoitus, joka kuitenkin vaurioitui ja vallattiin hussilaissotien aikana. Vuonna 1487 kaupungin vallan otti Pernštejnin suku, joka uudelleenrakensi pahasti vaurioituneen linnoituksen. Nopeasti linnoituksen valmistuttua, 1500-luvun alkupuolella, linnoitusta ympäröineelle mäelle saapui herrnhutilaisia asukkaita, mikä aloitti Přerovin kukoistuskauden alueen kulttuurin ja koulutuksen keskuksena.

Vuosisadan jälkipuoliskolla Přerovin kaupungin osti määriläisen aatelisperheen edustaja, Karel Zierotin. Hän aloitti mutkitta kaupungin linnoituksen uudelleenrakentamisen aatelistarpeisiin, jolloin linnoituksen tyylisuunta alkoi mukailla nykyistä renessanssia. Zierotinin vallan aikana kaupungin kukoistus jatkui pysähtymättä, kunnes Valkeavuoren taistelun (1620) seurauksena Zierotin joutui jättämään kaupungin, mitä seurasi kaupungin välitön merkityksen ja vaurauden hiipuminen.

Kaupunki eli pitkään hiljaiseloa, kunnes valon merkkejä antoivat 1800-luvun puolivälin uudet rautatiet. Rautatiet merkitsivät Přeroville suurta sysäystä sen kehitykselle: kaupunkiin virtasi uusia asukkaita ja vaurautta. Vuosisadan loppuun mennessä kaupungista oli kehkeytynyt yksi maansa tärkeimmistä rautatieliikenteen solmukohdista, mikä toi alueelle myös maataloutta sekä raskasta teollisuutta.

## Lähteet
Praksinoskooppi

**Praksinoskooppi** on Charles-Émile Reynaudin vuonna 1877 kehittämä, zoetrooppia muistuttava laite, jolla voitiin esittää liikkuvia kuvia. Zoetroopista praksinoskooppi eroaa siten, että liikkuvaa kuvaa katsellaan reikien sijasta pelien avulla. Praksinoskooppi koostuu kammella pyöritettävästä rummusta, jonka keskellä on peilien kehä. Rummun sisäpinnalla on sarja piirroskuvia. Kun rumpua pyöritetään, heräävät piirrokset eloon, kun toisiaan nopeasti seuraavat kuvat synnyttävät illuusion liikkeestä.

Praksinoskooppi sai kunniamaininnan Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1878. Reynaud teki tämän jälkeen keksintöönsä useita parannuksia, ja antoi parannellulle versiolle vuonna 1888 nimen *Théâtre Optique* (optinen teatteri). Sen avulla kuvia saattoi heijastaa yleisön eteen asetetulle valkokankaalle. Optinen teatteri mahdollisti myös pidempien kuvasarjojen näyttämisen, joita käytettiin laitteessa filmikelojen tapaan. Optinen teatteri oli Euroopassa ja Yhdysvalloissa hyvin suosittu, mutta ei kuitenkaan lopulta yleistynyt, koska sen käyttö oli melko hankalaa.

## Lähteet
* Nevala, Tommi: Aikamatka elokuvaan - Elokuvan historian oppimateriaali peruskouluille ja lukioille. 1. painos (pdf). Valveen elokuvakoulu, Oulun kaupunki, 2015. 
### Viitteet
Anker Jørgensenin II hallitus

**Anker Jørgensenin II hallitus** oli Tanskan hallitus 13.2.1975–30.8.1979. Se koostui pelkästään Sosiaalidemokraattisesta puolueesta.
## Ministerit
**Pääministeri**
* Anker Jørgensen
**Ulkoministeri**
* K. B. Andersen (13.2.1975–1.7.1978)
* Anker Jørgensen (1.7.1978–30.8.1978)
**Valtiovarainministeri**
* Knud Heinesen
**Talousministeri**
* Per Hækkerup 
**Pohjoismaa- ja ulkomaankauppaministeri**
* Ivar Nørgaard
**Sisäministeri**
* Egon Jensen
**Vero- ja menoministeri**
* Svend Jakobsen (13.2.1975–26.2.1977)
* Jens Kampmann (26.2.1977–30.8.1978)
**Työministeri**
* Erling Dinesen (13.2.1975–8.9.1976)
* Erling Jensen (8.9.1976–1.10.1977)
* Svend Auken (1.10.1977–30.8.1978)
**Oikeusministeri**
* Orla Møller (13.2.1975–1.10.1977)
* Erling Jensen (1.10.1977–30.8.1978)
**Puolustusministeri**
* Orla Møller (13.2.1975–1.10.1977)
* Poul Søgaard (1.10.1977–30.8.1978)
**Asuntoministeri**
* Helge Nielsen (13.2.1975–26.1.1977)
* Svend Jakobsen (26.1.1977–26.2.1977)
* Ove Hove (26.2.1977–30.8.1978)
**Ympäristöministeri**
* Helge Nielsen (13.2.1975–26.1.1977)
* Svend Jakobsen (26.1.1977–26.2.1977)
* Niels Matthiasen (26.2.1977–30.8.1978)
**Julkisten töiden ministeri** (liikenneministeri)
* Niels Matthiasen (13.2.1975–26.2.1977)
* Kjeld Olesen (26.2.1977–30.8.1978)
**Kulttuuriministeri**
* Niels Matthiasen
**Sosiaaliministeri**
* Eva Gredal
**Kauppaministeri**
* Erling Jensen (13.2.1975–8.9.1976)
* Per Hækkerup (8.9.1976–26.2.1977)
* Ivar Nørgaard (26.2.1977–30.8.1978)
**Opetusministeri**
* Ritt Bjerregaard
**Kirkko- ja Grönlanti-ministeri**
* Jørgen Peder Hansen
**Maatalousministeri**
* Poul Dalsager 
**Kalastusministeri**
* Poul Dalsager (13.2.1975–26.2.1977)
* Svend Jakobsen (26.2.1977–30.8.1978)
**Salkuton ministeri** (vastuualueena ulkopoliittiset kysymykset)
* Lise Østergaard (26.2.1977–30.8.1978)

## Lähteet
Lumottu 2

**Lumottu 2** (*Disenchanted*) on vuonna 2022 Disney+-suoratoistopalveluun julkaistu elokuva. Se on jatkoa vuoden 2007 elokuvalle *[[Lumottu]]*. Arvostelijoiden mielestä se ei yltänyt edeltäjänsä tasolle. Ensimmäisen elokuvan pääpari Giselle ja Robert ovat nyt olleet 15 vuotta naimisissa. Perhe kasvaa ja muuttaa lähiöön.

## Rooleissa
### Alkuperäiset näyttelijät
 
### Suomenkieliset ääninäyttelijät

## Lähteet
Camilla Waltersson Grönvall

**Maria Camilla Valtersson Grönvall** (s. 19. maaliskuuta 1969 Kullings-Skövde) on ruotsalainen kokoomuspoliitikko ja Ruotsin nykyinen sosiaalipalveluministeri lokakuusta 2022. Hän on istunut valtiopäivillä vuodesta 2010. Hän on koulutukseltaan peruskoulunopettaja.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Camilla Waltersson Grönvall'' Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla 
* ''Camilla Waltersson Grönvall'' Ruotsin hallituksen verkkosivuilla
Sydöstran

**Sydöstran** (vuosina 1903–1921 *Blekinge Folkblad*, 1921–1973 *Sydöstra Sveriges Dagblad*) on ruotsalainen vuonna 1903 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Karlskrona. Se on poliittiselta linjaltaan sosiaalidemokraattinen, ilmestyy kuudesti viikossa ja kuuluu Gota Mediaan.

Sydöstran Karlskrona.jpg|Lehden toimitus Karlskronassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Ellinikó

**Ellinikó** (; ; transl. myös *Hellinikon*, *Hellenikon*) voi viiitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:

* Ellinikó, kaupunki Ellinikó-Argyroúpolin kunnassa Etelä-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella
** Ellinikón kansainvälinen lentoasema, entinen Ateenan lentoasema
** Ellinikón metroasema, Ateenan metron asema
* Ellinikó, kylä Árgos-Mykínesin kunnassa Argoliin alueyksikössä Peloponnesoksen alueella
Glynádo

**Glynádo** (, myös Γλινάδο, *Glinádo*; ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Náxoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 585 (vuonna 2011).

Glynádon kylä sijaitsee Náxoksen läntisissä sisäosissa noin kuusi kilometriä kaakkoon saaren keskuksesta Náxoksen kaupungista. Se on rakennettu rinteeseen noin 100 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on syntynyt noin vuonna 1650. Ýriassa Glynádon lähellä sijaitsee Dionysoksen pyhäkön arkeologinen kohde.

Glynádo muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Γλυνάδου/Γλινάδου, *Topikí Koinótita Glynádou/Glinádou*). Aiemmin se kuului Náxoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Náxoksen ja Pienten Kykladien kunnan Náxoksen kunnallisyksikköön.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Frantáto

**Frantáto** () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ikarían saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ikarían kuntaan, Ikarían alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 136 (vuonna 2011).

Frantáton kylä sijaitsee Ikarían keskiosissa. Se on rakennettu noin 500 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän pääkirkko on omistettu Kristuksen kirkastumiselle (*Metamórfosi tou Sotíra*).

Frantáto muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Φραντάτου, *Topikí Koinótita Frantátou*), johon kuuluvat varsinaisen Frantáton kylän lisäksi kylät Avláki, Kalamourída, Kámpos, Kremastí, Máratho, Pigí ja Stávlos. Koko yhdyskunnan väkiluku on 608. Aiemmin se kuului Évdiloksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ikarían kunnan Évdiloksen kunnallisyksikköön.

## Lähteet
Ellinikó (Argolis)

**Ellinikó** (, ) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Árgos-Mykínesin kuntaan, Argoliin alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 378 (vuonna 2011).

Ellinikón kylä sijaitsee noin yhdeksän kilometriä lounaaseen Árgoksen kaupungista. Se on rakennettu noin 250 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä tunnetaan erityisesti niin kutsutusta Ellinikón pyramidista, joka on tunnetuin ja parhaiten säilynyt kreikkalaisista pyramideista. Sen tarkkaa ajoitusta ei tunneta, ja sitä on ajoitettu yhtä lailla 2000- kuin 300-luvulle eaa.

Ellinikó muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ελληνικού, *Topikí Koinótita Ellinikoú*), johon kuuluvat varsinaisen Ellinikón kylän lisäksi kylät Krýa Vrýsi, Kryonéri, Tourníki ja Zógka. Koko yhdyskunnan väkiluku on 410. Aiemmin se kuului Árgoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Árgos-Mykínesin kunnan Árgoksen kunnallisyksikköön.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Íria

**Íria** () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Náfplion kuntaan, Argoliin alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 453 (vuonna 2011).

Írian kylä sijaitsee noin 25 kilometriä itäkaakkoon Náfplion kaupungista. Kylä jakautuu kahteen osaan, yläkylään (Πάνω Χωριό Ιρίων, *Páno Chorió Iríon*) ja sen satamana toimivaan, Argoliinlahden rannalla sijaitsevaan ranta-asutukseen (Παραλία Ιρίων, *Paralía Iríon*). Írian kylä on syntynyt 1800-luvulla Kreetalta tulleiden pakolaisten asutuksena. Paikan varhaisempi nimi oli *Ágrioi Liménes* (Άγριοι Λιμένες). Seudulla kasvatetaan erityisesti artisokkia, ja kylässä järjestetään vuotuiset artisokkafestivaalit.
 

Íria muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ιρίων, *Topikí Koinótita Iríon*), johon kuuluvat varsinaisen Írian kylän lisäksi kylät Kántia ja Katsigiannaíika sekä saaret Plateiá ja Psilí. Koko yhdyskunnan väkiluku on 732. Aiemmin se kuului Asínin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Náfplion kunnan Asínin kunnallisyksikköön.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Iria

**Iria** voi viitata seuraaviin:

* Iria, antiikin aikainen kaupunki Liguriassa Italiassa
* Íria, kylä Náfplion kunnassa Argoliin alueyksikössä Peloponnesoksen alueella Kreikassa
Kamára

**Kamára** () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Léroksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Léroksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 643 (vuonna 2011).

Kamáran kylä, suomeksi ”Kaari”, sijaitsee Léroksen keskiosissa noin kilometrin sisämaahan Álindan kylästä saaren itärannikolla ja noin kolme kilometriä länteen saaren keskuksesta Agía Marínasta.

## Lähteet
Kámpos (Ikaría)

**Kámpos** (; transl. myös *Kámbos*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ikarían saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ikarían kuntaan, Ikarían alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 223 (vuonna 2011).

Kámpoksen kylä sijaitsee lähellä Ikarían pohjoisrannikkoa. Se on osa Frantáton kyläyhdyskuntaa. Kylän nimi viittaa alueella olevaan pieneen tasankoon. Antiikin aikana kylän paikalla sijaitsi Oinen eli Oinoen kaupunki. Sen akropoliina toimi nykyinen Agía Eirínin kukkula, joka on saanut nimensä paikalla olevasta Pyhälle Irenelle omistetusta kirkosta. Kylän nähtävyyksiin kuuluu myös pieni arkeologinen museo.

Nykyinen kylä kuului aiemmin Évdiloksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ikarían kunnan Évdiloksen kunnallisyksikköön.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Karkaloú

**Karkaloú** () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Gortynían kuntaan, Arkadian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 76 (vuonna 2011).

Karkaloún kylä sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan keskiosissa noin kahdeksan kilometriä Dimitsánan kylästä koilliseen, ja on osa Dimitsánan kyläyhdyskuntaa. Kylä on rakennettu noin 986 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Antiikin aikana kylän lähellä sijaitsi Theisoan kaupunki.

Aiemmin kylä kuului Dimitsánan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Gortynían kunnan Dimitsánan kunnallisyksikköön.

## Lähteet
Katafýgio

**Katafýgio** (; myös *Katafýgi*, Καταφύγι) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ikarían saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ikarían kuntaan, Ikarían alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 62 (vuonna 2011).

Katafýgion kylä sijaitsee Ikarían itäosissa noin 1,6 kilometriä sisämaahan saaren etelärannikosta. Se on osa saaren keskuksen Ágios Kírykoksen kaupunkiyhdyskuntaa. Kylän nimi merkitsee ”Turvapaikkaa”, ja liitetään osmanivallan aikaisiin tapahtumiin. Antiikin aikana kylän lähellä sijaitsi Therman kaupungin akropolis eli linnavuori. Nykyinen kylä kuului aiemmin Ágios Kírykoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ikarían kunnan Ágios Kírykoksen kunnallisyksikköön.

## Lähteet
Káto Dolianá

**Káto Dolianá** () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Vóreia Kynourían kuntaan, Arkadian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 595 (vuonna 2011).

Káto Dolianán kylä, suomeksi ”Ala-Dolianá”, sijaitsee Tános-joen varrella noin seitsemän kilometriä luoteeseen Ástroksen kaupungista. Se on rakennettu noin 82 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on osa vuoristossa linnuntietä noin 17 kilometrin päässä sijaitsevan Dolianán eli Áno Dolianán (”Ylä-Dolianá”) kyläyhdyskuntaa, ja syntynyt sen asukkaiden talviasutukseksi. Antiikin aikana lähiseudulla sijaitsivat kaupungit Anthana ja Neris.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Höyryhengitys

**Höyryhengitys** on toimenpide, jossa potilas hengittää vesihöyryä helpottaakseen vilustumisen oireita, avatakseen tukkoista nenää tai puhdistaakseen hengitysteitään limasta. Höyryhengitystä voi tehdä saunassa, suihkussa tai apteekista saatavalla höyryinhalaattorilla. Historiallisesti sitä on tehty myös kattilassa lämmitetyllä vedellä. Höyrystettävään veteen saatetaan lisätä myös eteerisiä öljyjä. Höyryhengityksen ei ole tieteellisissä tutkimuksissa todettu helpottavan nuhakuumeen oireita, ja huolimattomasti toteutettuna se voi aiheuttaa potilaalle palovammoja, kun liian kuuma höyry tai vesi polttaa ihoa. Jos potilas vahingossa kaataa kuumalla vedellä täytetyn astian, hänelle voi syntyä vakavakin palovamma. Höyryhengitys voi kuitenkin auttaa limaisuuteen keuhkosairauteen sairastuneilla potilailla.

Höyryhengitys saatetaan toteuttaa ilman inhalaattoria heittämällä hieman lämmitetyssä saunassa löylyä tai valuttamalla suljetussa suihkuhuoneessa kuumaa vettä suihkusta ja hengittämällä syntynyttä höyryä. Saunan kiukaan tai suihkun avulla toteutettu höyryhengitys saattaa olla ilman inhalaattoria toteutetuista tavoista turvallisin, koska potilas ei käsittele toimenpiteen aikana kiehuvaa vettä. Höyryhengitystä saatetaan kerralla tehdä 10–20 minuutin verran.

Kattilan kanssa toteutettu höyryhengitys oli etenkin historiallisesti yleinen toteutustapa. Se aiheutti kuitenkin suuren palovammariskin. Potilas kiehauttaa vettä kattilassa, halutessaan siirtää sen toiseen, laakeampaan astiaan ja antaa sen jäähtyä niin, ettei se ole kiehuvan kuumaa. Sen jälkeen potilas tekee esimerkiksi pyyhkeestä jonkinlaisen teltan, jonka sisälle hän asettuu astian kanssa. Potilas saattaa olla esimerkiksi kumartunut astian ylle ja pyyhe on hänen päänsä peittona. Pyyhe auttaa vangitsemaan astiasta nousevan vesihöyryn. Turvallisinta höyryhengityksessä on 37–42-celsiusasteinen vesihöyry, koska se ei polta potilasta.

## Lähteet
Kalýves Polygýrou

**Kalýves Polygýrou** () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Polýgyroksen kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 1&nbsp;333 (vuonna 2011).

Kalýves Polygýroun kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaalla Singitikóslahden rannalla noin 17 kilometriä etelälounaaseen Polýgyroksesta ja noin 76 kilometriä kaakkoon Thessalonikista. Se on osa Polýgyroksen kaupunkiyhdyskuntaa. Nykyisin kylä on kehittynyt rantalomakohteeksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kalýves

**Kalýves** (; transl. myös *Kalíves*) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:

* Kalýves, kylä Apokóronaksen kunnassa Chanián alueyksikössä Kreetan alueella
* Kalýves Polygýrou, kylä Polýgyroksen kunnassa Chalkidikín alueyksikössä Keski-Makedonian alueella
Wilcoxin vuoden 1895 kapina

**Wilcoxin vuoden 1895 kapina** oli vastareaktio Havaijin vuoden 1893 vallankaappaukselle, jossa Havaijin hallitseva kuningatar Lili‘uokalani syöstiin vallasta. Kapina on nimetty monarkiaa puolustaneen Robert Wilcoxin mukaan, jonka mukaan on nimetty myös muita sotilaallisia välikohtauksia.

## Tausta

Rikkaista länsimaalaisista plantaasinomistajista koostuva ryhmä, joka kutsui itseään Turvallisuuskomiteaksi, kaappasi vallan Havaijilla 17. tammikuuta 1893 ja pakotti kuningatar Lili‘uokalanin luopumaan vallasta. Plantaasinomistajien ilmoittama syy vallankaappaukselle oli väite siitä kuningattaren suunnittelema uusi perustuslaki olisi uhannut amerikkalaisten omaisuutta ja hyvinvointia. Yhdysvaltalaiset sotilaat tukivat Turvallisuuskomiteaa vallankaappauksessa.

Vallan kaapattuaan Turvallisuuskomitea perusti väliaikaisen hallituksen, joka julisti Havaijin tasavallaksi vuonna 1894. Sen presidenttinä toimi Sanford Dole.

## Kapina
Monarkian tukijat, joiden johtajina toimivat Robert Wilcox ja Samuel Nowlein, aloittivat kapinan tasavaltaa vastaan 6. tammikuuta 1895 ja kapina kesti 9. päivään saakka. Yhteensä käytiin kolme merkittävää taistelua. Muita alempia kapinajohtajia olivat Carl Widemann, W.H.C. Greig ja Louis Marshall.

Kapinallisten tavoitteena oli valloittaa O‘ahulla sijaitseva Diamond Head -kukkula, mutta tämä epäonnistui. Tämän jälkeen kapinalliset hajaantuivat maaseudulle, jossa tavasaltalaiset nujersivat heidät helposti.

## Seuraukset
Wilcox ja muut kapinan johtohahmot jäivät sotavangeiksi ja heidät tuomittiin kuolemaan. Tasavaltalaiset pidättivät myös Lili‘uokalanin, joka asetettiin syytteeseen maanpetoksesta. Hän luopui kruunusta virallisesti 25. tammikuuta 1895 lakkauttaen samalla Havaijin kuningaskunnan. Vastineeksi tästä kapinajohtajat välttivät teloituksen. Lili‘uokalania ei kuitenkaan vapautettu, vaan hänet määrättiin kotiarestiin ‘Iolanin palatsiin.

Yhteensä 191 henkilö asetettiin syytteeseen kapinaan osallistumisesta. Oikeudenkäynnit pidettiin 36 päivässä Honolulussa, ja kaikkia ei tuomittu. Ne, jotka tuomittiin saivat ehdollisen armahduksen 1. tammikuuta 1896 mennessä vapautuen vankilasta.

Vuonna 1896 presidentti Dole tarjoutui armahtamaan kapinasta vastuussa olevat osittain muuntaen kuolemantuomiot vuosikymmenten pakkotyörangaistuksi sekä isoiksi sakoiksi. Kaksi vuotta myöhemmin hän armahti nämä täysin.

## Lähteet
Vuoroin vieraissa, Maria Veitola

**Vuoroin vieraissa, Maria Veitola** on suomalainen dokumentaarinen tositelevisiosarja, jonka ensimmäinen tuotantokausi julkaistaan syksyllä 2022. Ohjelma on spin-off vuodesta 2015 esitetylle *[[Yökylässä Maria Veitola]]* -ohjelmalle, jossa Veitola vieraili yökylässä tunnettujen suomalaisten kodeissa. *Vuoroin vieraissa, Maria Veitola* -ohjelmassa *Yökylässä* nähtyjä henkilöitä tulee vastavierailulle Veitolan omaan kotiin. He keskustelevat muun muassa siitä, mitä edellisen vierailujen jälkeen on tapahtunut.

## Jaksot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sarjan jaksot MTV Katsomo -suoratoistopalvelussa 
* Ohjelman traileri MTV Katsomon YouTube-kanavalla
Georgi Krutyh

**Georgi Krutyh** (, s. 2000) on venäläinen karateka. Hän saavutti Kyokushinin Euroopan mestaruuden 2021.

## Kilpaura
Syyskuussa 2017 Krutyh saavutti nuorten All-Russian turnausvoiton 16–17-vuotiaiden sarjassa. Hän voitti loppuottelussa Askar Mukhamatullinin.

Huhtikuussa 2018 Krutyh saavutti Tokion kansainvälisen nuorten mestaruuskilpailujen 16–17-vuotiaiden sarjassa kultaa voitettuaan loppuottelussa Reo Tsumuran.

Kesäkuussa 2019 Krutyh saavutti Venäjän AKP mestaruuskilpailuissa hopeaa hävittyään usean jatkoerän jälkeen tuomariäänin Ivan Tumasheville.

### Euroopan mestaruus (2021)
Krutyh saavutti 2021 alkuvuodesta Venäjän mestaruuskilpailuissa pronssia. Marraskuussa hän saavutti Puolan EM-kilpailuissa kevytsarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Askar Artemjevin. Hän voitti avauskierroksella Reza Robatipourin, toisella kierroksella nuorten EM-mitalisti Eduard Chushalin ja kolmannella Wiktor Kolajan.

## Lähteet
Santeri Salomaa

**Santeri Salomaa**, vuoteen 1906 **Julius Aleksanteri Andersson** (13. joulukuuta 1886 Pöytyä – 4. huhtikuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen maitotalousalan yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

## Henkilöhistoria
Salomaan vanhemmat olivat kauppias Aksel Julius Andersson ja Aleksandra Charlotta Wikström ja puoliso 1911–1964 Ida Augusta Savolainen. Salomaa kävi neljä luokkaa Turun klassillista lyseota 1898–1901, Kotkan kauppakoulun 1906–1908 ja Kotkan kauppaopiston 1908–1909. Hän oli kauppa-apulainen kauppias Koskisen myymälässä Tyrväällä vuodesta 1901, harjoittelija Hyvinkään Osuuskaupassa 1908, Valion päärahastonhoitaja ja konttoripäällikkö Hangossa 1909, Helsingin konttorin johtaja 1909–1918 ja 1920–1921, apulaisjohtaja 1922–1949 ja johtokunnan varajäsen 1927–1949. Helsingin kaupungin voikonttorin johtaja Salomaa oli 1917, elintarvikeministeriön maito- ja rasvatalousosaston päällikkö 1918–1919 ja kansanhuoltoministeriön kotieläinosaston toimistopäällikkö 1939–1940. Hän oli Vientikunta Munan perustajia ja sen johtokunnan jäsen 1921–1922. Salomaalla oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä, kuten Suomen Karjakeskuskunnan johtokunnan jäsenyys 1918–1919 ja hallintoneuvoston jäsenyys 1921–1937 ja Suomen Juustonvalmistajayhdistyksen johtokunnan varapuheenjohtajuus vuodesta 1944. Hänen johdollaan perustettiin 1946 Juustonvalmistajain Säätiö kannatusyhdistyksineen, joiden johdossa Salomaa toimi. Hän oli myös Helsingin kirkkovaltuuston jäsen 1927–1945 ja sitten kirkkohallintokunnan jäsen ja puheenjohtaja. Kauppaneuvoksen arvonimen Salomaa sai 1949.

## Julkaisuja
* *Suomen juustonvalmistajat 1856–1948 = Finlands ostberedare 1856–1948*, 1949, Santeri Salomaa, G. A. Bredenberg, Set Suomalainen, Akseli Lounamaa
* *Eikö kahdeksas käsky olekaan enää voimassa?*, 1956

## Lähteet
Rutakon työväentalo

**Rutakon työväentalo** oli Sonkajärven kunnan kirkonkylässä sijainnut työväentalo. Rutakko oli laiton kunta nykyisen Sonkajärven alueella. 

## Historiaa
Rutakon työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Yhdistyksen toiminta kuitenkin hiipui lähes saman tien. Vuonna 1909 se päätettiin herättää jälleen henkiin, ja mukaan liittyi noin 25 henkeä. Talo valmistui vuonna 1914. Se oli hirsirakenteinen, osin vanhasta rakennuksesta koottu. Kauppa, jonka mailla talo sijaitsi, hääti kuitenkin yhdistyksen pian, ja se joutui siirtämään talon toisaalle. Myös yhdistyksen jäsenmäärä notkahti jälleen näihin aikoihin: vuoden 1915 alussa jäseniä oli vain kuusi. Vuoden 1915 mittaan määrä kuitenkin nousi, ja vuoden lopussa jäsenluku oli ”neljässäkymmenessä”. Tuolloin alettiin myös suunnitella talon laajentamista. 

Ennen sisällissotaa talo oli siis toiminnassa joitakin vuosia, ja siellä järjestettiin esimerkiksi iltamia. Toukokuussa 1918 *[[Salmetar]]*-lehdessä kuitenkin kerrottiin, että yhdistys oli purkautunut ja lahjoittanut kaiken omaisuutensa paikalliselle suojeluskunnalle. Sosialidemokraattinen *[[Työn Voima]]* -lehti kertoi tapauksesta vuonna 1921, että suojeluskunta oli saanut ”lahjoituksen” aikaan uhkailemalla ja pelottelemalla työväenyhdistyksen jäseniä esimerkiksi vangitsemisella. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

## Lähteet
Kommunistien liitto

**Kommunistien liitto** voi tarkoittaa seuraavia asioita:
*Kommunistien liitto (1847)
*Kommunistien liitto (Suomi).
Ukrajinskyi holos

**Ukrajinskyi holos** (, ’Ukrainan ääni’) oli ukrainankielinen lehti, joka ilmestyi Kanadassa Winnipegissä 1910–2018. Lehteä julkaisi Ukrainian Publishing Company (nykyisin Trident Press). Lehden perustajat olivat vapaamielisiä ukrainalaisia. Sen teemoja olivat kansansivistys, koulutus, taloudellinen riippumattomuus ja ukrainalainen nationalismi. Se oli ensimmäisiä lehtiä maailmassa, joka käytti itsestään sanan ”ruteeni” sijasta ”ukrainalainen”. Ukrainan itsenäisyystaistelun aikana se kannatti Keskusneuvostoa (Tsentralnaja Rada) ja sitten Ukrainan kansantasavaltaa. Lehden ensimmäinen päätoimittaja oli 1910–1921 Vasyl Kudryk. Vuodesta 1918 lehti oli Kanadan ukrainalaisen ortodoksisen kirkon (UOCC) epävirallinen lehti.

Lehden päätoimittajana on ollut monia tunnettuja amerikanukrainalaisia, kuten Myroslaw Stechishin, Taras Ferley, Vasyl Chumer, Danylo Lobai, Stepan Volynets. Lehteen yhdistettiin vuonna 1981 *Kanadijskyi farmer*. Lehti julkaisi vuosittain kirjallista kalenteria, ja siinä oli vuoteen 1973 kulttuuriaiheita käsittelevä kuukausiliite.

## Lähteet
Aino & Hajonneet

__NOTOC__
**Aino & Hajonneet** on 2020 Keravalla perustettu voimapop/punkrockia soittava yhtye. Yhtyeen musiikissa on vaikutteita niin punkrockista, power-popista, suomirockista kuin indierockistakin.

Bändi perustettiin pandemian iskiessä, kun aikaisempien bändien keikat ja muut kiireet loppuivat kuin seinään. Aino Laakso ja Petri Sinkkonen alkoivat tehdä musiikkia tietämättä onko tulossa levy vai biisejä, joita kukaan ei koskaan kuulisi. Maailman sulkeutuessa oli aikaa.

Sinkkonen ja Laakso saivat biisejä kasaan, ja bändiin pyydettiin soittajia. Yhtye äänitti itse viisi kappaletta ja julkaisi Youtubessa kappaleen "Hullui unelmii". Soundi arvioi kappaleen vuoden parhaaksi biisiksi

Yhtye solmi levytyssopimuksen ja valmisteli debyyttialbumin.
Debyyttialbumilta julkaistiin kolme singleä, *"Tervetuloa mun vuoristorataan"*, *"Yhdentekevää"* sekä *"Hullui unelmii"*.
Jo ennen albumin julkaisua bändi keikkaili ahkerasti ympäri Suomea, ja vauhti vain kiihtyi albumin julkaisun myötä.

Yhtyeen debyyttialbumi *"Hullui unelmii"* julkaistiin lokakuussa 2021 ja bändi soitti yli 40 keikkaa vuoden aikana covidtauosta huolimatta.
Lokakuussa 2022 yhtyeeltä ilmestyi musiikkivideo ja single *"Tänään täällä"* helmikuussa 2023 julkaistavalta toiselta albumilta ”*Kuluneita kaikuja”.*

Energisistä keikoistaan ja karismaattisesta laulajastaan tunnetuksi tullut yhtye on keikkaillut koko olemassaolonsa ahkerasti klubeja ja festareita kiertäen.

Yhtyeen kolmas albumi "*Enemmän kuin mitään muuta*" julkaistiin syyskuussa 2024 (Svart Records). Albumin singleistä ”*Viimeiseen iltaan”* sekä ”*Sid & Nancy”* saivat tuekseen myös videot. Kolmas single, ”*Aurinkomäki*”, soi myös tiuhaan eri radiokanavilla.

Syyskuussa 2024 uutisoitiin myös yhtyeen laulajan Aino Laakson liittyminen Sleepy Sleepers-yhtyeen naissolistiksi juhlakiertueelle.

## Jäsenet
* Aino Laakso - laulu
* Petri Sinkkonen - kitara
* Harri Petjakko - kitara
* J-M Riissanen - basso
* Aki Räty - urut, piano
* Eetu Pesu - rummut

## Diskografia
### Studioalbumit
**"Hullui unelmii"* (2021 - Svart Records)
**"Kuluneita kaikuja "* (2023 - Svart Records)
*”*Enemmän kuin mitään muuta”* (2024 - Svart Records)

### Livealbumit
*”LIVEE & LOVEE” 2LP (2025 - Stupido)(julkaistaan 19.9.2025)

### Singlet
*"Tervetuloa mun vuoristorataan" (2021 - Svart Records)
**"Yhdentekevää"* (2021 - Svart Records)
**"Hullui unelmii"* (2021 - Svart Records)
**"Tänään täällä"* (2022 - Svart Records)
**"Rakkaus on murhaa"* (2022 - Svart Records)
**"Pinnan alle"* (2023 - Svart Records)
*"*Kesä"* (2023 - Svart Records)
*"*Kesä Espalla"* (2023)
*”*Viimeiseen iltaan*” (2024 - Svart Records)
*”*Sid & Nancy”* (2024 - Svart Records)
*”*Aurinkomäki*” (2024 - Svart Records)
*”*Hullui unelmii (live)*” (2025)
*”*Sid & Nancy (akustinen)”* (2025)

### Musiikkivideot
*"Hullui unelmii" (2021)
*"Yhdentekevää" (2021)
*"Tänään täällä" (2021)
*"Kesä" (2023)
*"Viimeiseen iltaan" (2024)
*"Sid & Nancy" (2024)

## Lähteet
* https://svartrecords.com/

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Aino & Hajonneet Facebook
* Levyarvio "Hullui unelmii" desibeli.net
* Rumba-lehden haastattelu
Erik Katas

**Erik Ruben Rafael (Erkki) Katas**, aiemmin **Blomqvist** (29. huhtikuuta 1909 Viipuri – 28. heinäkuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen kone- ja laitealan kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Kataksen vanhemmat olivat everstiluutnantti, maanmittausinsinööri Berndt Hjalmar Blomqvist ja Signe Elise Hyrkstedt ja puoliso 1934–1974 Rakel Cecilia Malinen. Katas kävi seitsemän luokkaa Viipurin reaalikoulua. Hän oli Oy Chester Ab:n ja Radiotukku Oy:n myyntitehtävissä, Autosähkö Oy:n radio-osaston osastopäällikkö Helsingissä 1932–1937, Tekno-Tukku Oy:n perustajaosakas 1936 ja toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1937–1944, Kone-Tukku Oy:n perustajaosakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1942 sekä Tiehöylätehdas Oy:n perustaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1944–1945. Kone-Tukku toi maahan tie-, kaivin-, maansiirto- ja työstökoneita sekä venttiileitä, pumppuja ja valaisimia. Katas osallistui itsekin tiehöylien ja kaivinkoneiden suunnitteluun ja markkinointiin. Kataksella oli myös useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri. Katas sai kauppaneuvoksen arvonimen 1970. 

## Lähteet
Unto B. Eskola

**Unto Bertel Eskola** (1. joulukuuta 1913 Uskela – 28. huhtikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

## Henkilöhistoria
Eskolan vanhemmat olivat rakennusmestari Albert Jalmari Eskola ja Tyyne Saarinen ja puoliso vuodesta 1941 Ruth Maj-Lis Selin. Eskola tuli ylioppilaaksi Helsingin lyseosta 1933 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1936, kauppatieteiden kandidaatiksi 1941 ja kauppatieteiden maisteriksi 1946. Hän oli Oy Savo-Karjalan Tukkuliikkeen liikkeenhoidon neuvoja Viipurissa 1936–1940 ja Keskon neuvontaosaston johtaja 1941–1949, Helsingin konttorin johtaja 1949–1958, hallinnollinen johtaja 1958–1973 ja johtokunnan jäsen 1959–1973. Eskola oli myös Vakon Aunuksenlinnan konttorin johtaja 1943–1944 ja Sotevan konttoripäällikkö 1945–1946. Hänellä oli useita luottamustehtäviä. Erityisesti hänet muistetaan kaupan alan rationalisoinnin asiantuntijana ja kehittäjänä, joka toimi muun muassa kaupan teknillisen rationalisoinnin neuvottelukunnan Kateran puheenjohtajana neuvottelukunnan perustamisesta 1948 lähtien. Sotilasarvoltaan Eskola oli reservin kapteeni (1943). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1970.

## Julkaisuja
* *Vähittäiskauppiaitten yhteiset liikeyritykset meillä ja muualla*, 1939, maisterivaiheen opinnäytetyö
* *Vähittäiskaupan kirjanpito*, 1949, J. H. Jääskeläisen kanssa
* *Jalkaväkirykmentti 45: Kolmen kannaksen koukkaajana vuosina 1941–1944*, 1971

## Lähteet
Laatokanlinnan linnoitus

**Laatokanlinnan linnoitus** tai **Vanhan-Laatokan linnoitus** on Laatokanlinnassa sijaitseva keskiaikainen linnoitus. Sen varhaisin muoto oli puinen paaluvarustus. 1100-luvulla linnoituksen ympärille rakennettiin kiviset muurit kulmatorneineen ja kuusi kirkkoa, joita on jäljellä kaksi. 1900-luvun alussa linnoitus tuhoutui lähes kokonaan, mutta sitä on sen jälkeen kunnostettu. Linnoituksesta tehtiin Neuvostoliiton aikaan museo, joka esittelee Laatokanlinnan historiaa.

## Lähteet
Virttaan työväentalo

**Virttaan työväentalo** on Alastaron kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Loimaata) Virttaan kylässä sijaitseva työväentalo.

## Historiaa
Virttaan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905 nimellä Virtsanojan työväenyhdistys. Talo rakennettiin yhden lähteen mukaan vuonna 1906, toisen lähteen mukaan vuonna 1910. Todennäköisemmin vuosi 1910 on oikea, sillä yhdistys ilmoitti vasta vuonna 1912 SDP:n puoluetilastoon omistavansa talon.

Vuonna 1930 taloon tunkeutui 40-henkinen joukko, joka yritti kieltää työväenyhdistystä järjestämästä seuraavaksi illaksi suunniteltuja juhannusiltamia, tai muuten he laittaisivat talon nurkan alle pommin. Iltamat järjestettiin, mutta ne jouduttiin painostuksen alla keskeyttämään kahden tunnin jälkeen. 

Talo on vuonna 2022 edelleen Virttaan työväenyhdistyksen omistuksessa.

## Toimintaa työväentalolla
Taloa vuokrataan erilaisia tilaisuuksia varten. Vuonna 2017 siellä järjestettiin kylän yhteinen itsenäisyysjuhla. 

## Rakennus
Talo oli alun perin suorakaiteen muotoinen. Vuonna 1928 (toisen lähteen mukaan 1920) talo siirrettiin uudelle tontille, jonka yhdistys oli ostanut vuonna 1924. Samalla sitä laajennettiin niin, että pohjakaavasta tuli T:n muotoinen. Talossa on sali näyttämöineen, ravintola ja alun perin myös vahtimestarin asunto. Pihan puoleisessa julkisivussa oli molemmissa päädyissä eteisrakennelmat. Talo oli punaiseksi maalattu. Talo peruskorjattiin vuosina 1969–1973. Vuonna 2012 Virttaan työväenyhdistys sai valtiolta 9000 euroa avustusta talon korjaamista varten. Talon pinta-ala on 230 m².

## Lähteet
Turbaanikotilot

**Turbaanikotilot** (Turbinidae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.

## Taksonomia ja anatomia
Turbaanikotilot jaetaan kahteen alaheimoon. Elossa olevia sukuja on 16, joista yksi ei kuulu kumpaankaan alaheimoon. Heimon lajien kuori on paksu ja sen sisäpintaa peittää helmiäinen. Muodoltaan kuori on turbaaninmallinen ja kierteinen tai kartiomainen. Turbaanikotiloiden kuoren pinta voi olla sileä tai siinä voi olla suuriakin piikkejä. Kuoren aukon sulkee kalkkinen kansilevy. Turbaanikotiloiden jalka on kookas, päässä on onkeroita ja silmät sijaitsevat varsien päissä. Heimon lajit voivat kasvaa suurimmillaan noin 20 cm pitkiksi.

## Levinneisyys ja elintavat
Turbaanikotiloita tavataan kaikista valtameristä. Ne elävät niin kivikkoisilla alueilla ja riutoilla kuin meriheinääkin kasvavilva alueilla. Heimon lajien ravintoa ovat levä ja muu eloperäinen aines.

## Lähteet
Jyrkän-Kulvemäen työväentalo

**Jyrkän-Kulvemäen työväentalo** oli Sonkajärven kunnan Jyrkän tai Kulvemäen kylässä sijainnut työväentalo. 

## Historiaa
Jyrkän-Kulvemäen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1926. Vuonna 1928 yhdistyksessä oli 5 jäsentä, mutta vuonna 1931 jäseniä oli jo 20. Vuonna 1932 yhdistys osti torpan toimitalokseen. Talon vahtimestari asui torpassa ja kunnosti sitä. Yhdistyksen toiminta ilmeisesti hiipui välillä, sillä vuonna 1938 se päätettiin aloittaa uudelleen. 1930-luvun lopulla yhdistys myi talon.

## Lähteet
Maatiaiskosken vesivoimalaitos

**Maatiaiskosken vesivoimalaitos** on Keski-Suomessa Sysmän Nuoramoisessa Tainionvirrassa toimiva pieni vesivoimalaitos. Se tunnetaan myös Nuoramoiskosken voimalana.

## Voimalaitos
Voimalaitos sijaitsee Tainionvirran Maatiaisjoen osuudella noin 600 metriä Nuoramoisjärven yläpuolella. Sen omistaa Maatiaiskosken&nbsp;Voimalaitos&nbsp;Ky.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Jyrkän työväentalo Honkapirtti

Jyrkän työväentalo **Honkapirtti** oli ensin Sonkajärven kunnan Jyrkän kylässä ja myöhemmin Kuopion kaupungin Ranta-Toivalan kaupunginosassa sijainnut työväentalo.

## Historiaa
Jyrkän sosialidemokraattinen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1945. Samana vuonna se osti hirsisen talon kehikon, joka oli ollut autiona tuohikaton alla lähes 40 vuotta. Yhdistys kunnosti talon ja käytti sitä vuoteen 1956 saakka, jolloin se päätyi Kuopion sosialidemokraattisen piirin omistukseen. Piiri lahjoitti talon Työväen Sivistysliitolle, ja se siirrettiin vuonna 1972 Kuopion Ranta-Toivalaan kurssi-, kokous- ja huvihuoneistoksi. Siinä käytössä talo oli edelleen vuonna 1988. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. 

## Rakennus
Talo oli täyshonkaa, ja sitä kutsuttiin toisinaan ”Honkapirtiksi”. Sen pinta-ala oli 94 m² ja korkeus 3,6 m. Talo oli sähköistetty.

## Toimintaa työväentalolla
Vuonna 1950 Sonkajärven Karjalaiset ry piti talossa Kalevalajuhlan. Honkapirtti oli TSL:lle siirryttyään opetus-, kokous-, illanvietto- ja juhlakäytössä.

## Lähteet
Simonniemen työväentalo

**Simonniemen työväentalo** sijaitsee Simon kunnan Simonniemenkylässä, joka on kunnan kirkonkylä. Talon omistaa Vasemmistoliiton Simonniemen yhdistys.

## Rakennus
Simonniemen Työväentalo rakennettiin vuosina 1906–1908. Talo on hirsirunkoinen ja seinien korkeuden vuoksi tuettu molemminpuolisilla pystyhirsillä. Talo on vuorattu pystysuuntaisella lomalaudoituksella, joka on maalattu punaiseksi. Ikkunat, pystyhirret ja nurkkalaudat on maalattu valkoisiksi. Katto on maalattu peltikatto. Alkuaan lämmitys tapahtui pönttöuuneilla. Uunit ovat edelleen paikoillaan, mutta lämmitysjärjestelmän on öljykäyttöinen kuumailmapuhallin.

Rakennuksessa on sali, kahvila, keittiö ja eteinen. Talossa on kylmä vesi, viemäri, sähkö ja asunto (1997 tiedon mukaan). Sähkö on uusittu vuonna 2010 . 4910 m²:n kokoisella tontilla on myös puurakenteinen talousrakennus. Rakennuksen ulkoseinät on vuoden 1975 jälkeen maalattu kaksi kertaa. Peltikatto uusittiin vuonna 1995. Korjaukset on pääosin tehty talkootyönä.

Sekä talon että tontin omistaa Vasemmistoliiton Simonniemen yhdistys ry. Yhdistys on vuokrannut talon Simon Vasemmistoliiton kunnallisjärjestölle talon ylläpitoa ja korjausvellisuutta vastaan.

## Kulttuurihistorialliset arvot
Simonniemen työväentalo sekä arkkitehtonisesti että rakennusteknisesti arvoasemassa Lapin työväentalojen joukossa. Talo on yksi harvoista ennen sotia rakennetuista Lapin työväentaloista, ja talon korjaukset on tehty talon alkuperäistä henkeä vaalien.

## Talon käyttö
Aikaisemmin talo oli vain kesäkäytössä. Nykyisestä käytöstä ei ole tietoja.

## Lähteet
David d’Angers

**David d’Angers** (oikealta nimeltään **Pierre-Jean David**) (12. maaliskuuta 1788 Angers –  6. tammikuuta 1856 Pariisi) oli ranskalainen kuvanveistäjä.

## Elämä ja ura
Vendéen kapinoissa taistelleen puusepän poika David lähti 1807 Pariisiin ja sai töitä Arc de Triomphe du Carrouselin koristeveistäjänä. Vähävaraisena elänyt David päsi vuonna 1809 Philippe-Laurent Rolandin oppiin. Ponnisteltuaan taloudellisesti puolitoista vuotta hän sai Angersin kunnalta pienen apurahan. Vuonna 1811 hän voitti Prix de Rome -palkinnon *Epaminondas*-teoksella. Palkinnon myötä hän vietti Roomassa viisi vuotta, jonka aikana hän oli erityisen innostunut Antonio Canovan teoksista.

Palattuaan Pariisiin vuonna 1816 lyhyen Lontoon-vierailun jälkeen hänelle avautui verrattain menestyksekäs ura. Hän sai Ranskassa monia virallisia toimeksiantoja, ja hän osallistui muun muassa vuonna 1824 Louvren Cour Carréen koristeluihin ja 1827 Arc de Triomphe du Carrousel muutostöihin.

Davidin rintakuvia ja medaljonkeja oli hyvin paljon, ja monet hänen aikansa kuuluisimmista miehistä ja naisista istuivat niiden mallina. Davidin tärkeimpiä teoksia ovat Panthéonin julkisivun reliefi, kenraali Jacques-Nicolas Gobertin muistomerkki Pariisin Père-Lachaise-hautausmaalla ja Louvressa oleva *Filopoimen*. Yksi parhaista Davidin teoksista oli myös Johannes Gutenbergin patsas Strasbourgissa, mutta hän itse arvosti eniten Vendéen kapinoiden rumpalipojan Joseph Baran patsasta ja kreikkalaisen vapaustaistelija Markos Botzarisin muistomerkkiä, joka muodostuu nuoresta naishahmosta.

David toimi vuodesta 1826 myös École des Beaux-Artsin professorina. Heikentyneen terveyden takia hän joutui 1842 luopumaan opetustöistä, mutta hän jatkoi silti uraansa taiteilijana. David valittiin 1848 lyhytaikaisen Ranskan toisen tasavallan aikana Pariisin 11. arrondissementin pormestariksi ja perustuslakia säätäneen kansalliskokouksen jäseneksi. Hän joutui maanpakoon vuoden 1851 vallankaappauksen seurauksena mutta pystyi palaamaan Ranskaan jo seuraavana vuonna.


Fronton_Panthéon_Paris_2016-12-03.jpg|Panthéonin julkisivu
The_Greek_child_of_David_d'Angers_reads_the_name_of_Botzaris.jpg|*Markos Botsarisin muistomerkki*
Philopoemen_David_Angers_Louvre_LP1556.jpg|*Filopoimen*


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mythicomycetaceae

**Mythicomycetaceae** on sieniheimo, jossa on kaksi lajia: myytikkä (*Mythicomyces corneipes*) ja kostikka (*Stagnicola perplexa*). 

Heimon molempien lajien taksonominen asema on pitkään ollut epäselvä, mutta molekyylitutkimusten perusteella ne ovat läheisintä sukua Psathyrellaceae-heimolle. Jotkin lähteet luokittelevatkin nykyään myytikän ja kostikan Psathyrellaceae-heimoon, mikä ei ole kuitenkaan mielekästä siinä mielessä, että näillä kahdella lajilla ei ole selkeitä morfologisia yhtäläisyyksiä heimon muiden lajien kanssa. Tästä syystä vuonna 2019 kuvattiin myytikän ja kostikan sisältävä Mythicomycetaceae-heimo, joka on Psathyrellaceae-heimon sisarryhmä.

Mythicomycetaceae-lajit ovat tummaitiöisiä helttasieniä. Ekologialtaan ne ovat saprotrofeja, jotka kasvavat karikkeella. Niitä tavataan pääosin lauhkean ja boreaalisen vyöhykkeen metsissä. Kostikka ja myytikkä ovat pohjoisen pallonpuoliskon lajeja. Molemmat elävät Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa, myytikkä lisäksi Aasiassa. Kumpikin on Suomessa harvinainen, ja myytikkä on myös uhanalainen, sillä sitä esiintyy vain Kaarinassa sijaitsevassa Kuusiston saaressa lähellä Kuusistonsalmen rantaa.

## Luokittelu
* Heimo: **Mythicomycetaceae**
** Suku: Myytikät (*Mythicomyces*)
*** Laji: Myytikkä (*Mythicomyces corneipes*)
** Suku: Kostikat (*Stagnicola*)
*** Laji: Kostikka (*Stagnicola perplexa*)

## Lähteet
* Kytövuori, Ilkka et al.: Helttasienten ja tattien ekologiataulukko. Teoksessa 

### Viitteet
Suomen taideakatemian palkinto

**Suomen taideakatemian palkinto** on Suomen taideakatemian kuvataidepalkinto, jota on jaettu joka toinen vuosi alkaen vuodesta 2013 ja joka kolmas vuosi vuodesta 2025. Palkinto on Suomen suurimpia Ars Fennican jälkeen.

Palkinto myönnetään parhaassa luomisvireessään olevalle ja kansainvälisesti kiinnostavalle suomalaiselle kuvataiteilijalle, joka ei aiemmin ole saanut suuria palkintoja. Palkintosummaan 45 000 euroa liittyy näyttely modernin taiteen museo Emmassa ja näyttelykirja. Palkintoehdokkaat ja valintalautakunnan kokoonpano julkistetaan jakovuoden keväällä.

## Palkinnon saajat
* 2013 Tuomas A. Laitinen
* 2015 Camilla Vuorenmaa
* 2017 Outi Pieski
* 2019 Aaron Heino
* 2022 Katarina Reuter
* 2025 Axel Straschnoy, Kaija Hinkula, Johanna Lonka ja Bita Razavi

## Lähteet
Vélodrome National

**Vélodrome National**, viralliselta nimeltään **Vélodrome National de Saint-Quentin-en-Yvelines**, on vuonna 2014 valmistunut velodromi.

Areena sijaitsee Montigny-le-Bretonneux’n kunnassa noin 25 kilometriä Pariisista lounaaseen. Se soveltuu myös muihin sisäurheilutapahtumiin. Sen viereen on rakennettu BMX-pyöräilykeskus. Areenalla järjestetään vuoden 2024 kesäolympialaisten ratapyöräilykilpailut. Vélodrome National on myös Ranskan pyöräilyliiton päämaja, sekä Ranskan ratapyöräilyjoukkueiden koulutuskeskus. Siellä on järjestetty ratapyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut vuosina 2015 ja 2022.


Tiedosto:Vélodrome en travaux Montigny 2.jpg|Velodromin rakennustyöt vuonna 2013.
Tiedosto:131023 Velodrome.jpg|BMX-pyöräilykeskus.
Tiedosto:140201_Velodrome.jpg|Velodromi sisältä.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kavo Käyhkö

**Eino Kalervo (Kavo) Käyhkö** (9. lokakuuta 1907 Pietari – 9. elokuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

## Henkilöhistoria
Käyhkön vanhemmat olivat ylikonduktööri Juho Käyhkö ja Aino Lovisa Palmros ja puoliso vuodesta 1934 Sirkka Pakkanen. Uimari Karri Käyhkö oli Kavo Käyhkön poika. Kauko Käyhkö ja Kyösti Käyhkö olivat puolestaan Kavo Käyhkön veljiä.

Kavo Käyhkö tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta 1926 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1931.

Hän oli Ab Vägförbättringarin työmaainsinööri Ruotsissa 1930–1931, Oy Viarecta Ab:n teknillinen johtaja 1932–1945, Oy Colas Ab:n teknillinen johtaja 1932–1945 ja Rakennus Oy Cultorin perustajia, toimitusjohtaja 1945–1965 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1945. Käyhkö oli myös Industrial Oversea Products Oy Inops Ab:n perustaja, toimitusjohtaja 1947–1968 ja hallituksen puheeejohtaja vuodesta 1949, Finnish Engineering Co Finencon perustajia 1956, Cultor Jordan Co Ltd:n perustaja ja hallituksen puheenjohtaja 1964–1967, Finnasfalt-työyhtymän perustaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1965 sekä Tiemassat Oy:n perustaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1966.

Käyhkö oli *Rakennusinsinööri*-lehden päätoimittaja ja taloudenhoitaja 1945–1954, Asfalttiurakoitsijain Liiton aikakauslehden *Asfalt*in toimittaja 1955–1966 ja kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön julkaisun *Kymron tiedotuksia* päätoimittaja 1946–1948.

Käyhköllä oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä, hän oli muun muassa Asfalttiurakoitsijain Liiton perustajajäseniä, liiton puheenjohtaja 1964–1965, useiden työvaliokuntien jäsen ja liiton ensimmäinen kunniapuheenjohtaja 1967. Teknilliselle korkeakoululle Käyhkö lahjoitti stipendirahaston 1950.

Molempiin sotiin osallistunut Käyhkö oli sotilasarvoltaan reservin majuri (1944). Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1970. Taiteilija Essi Renvall veisti hänen muotokuvansa 1957.

## Julkaisuja
* *Tienpäällysteet*, 1936 
* *Emulsiopäällysteet ja niiden kannattavaisuus*, 1939
* *Juho Käyhkö 70 v. 9.3.1945*, 1945
* *Tienpäällysteet: päällysteenrakennuksen oppi- ja käsikirja*, 1945
* *50 vuotta Suomen teollisuutta ja taloutta*, 1946 (toim.)

## Lähteet