open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nio

**Nio Inc.** (, yrityksen käyttämä muoto **NIO**) on monikansallinen yritys, jonka pääkonttori on Shanghaissa Kiinassa. Yritys suunnittelee, kehittää ja valmistaa sähköautoja ja itsekulkevia ajoneuvoja.

Yritys työllistää ympäri maailmaa T&K- ja suunnitteluasiantuntijoita, joilla on merkittävää teknologia- ja johtamiskokemusta johtavilta autoyrityksiltä ja korkean teknologian yrityksiltä. Yritys työllistää yli 7 442 työntekijää 13 toimipisteessään, ja tärkeimmät toimipaikat ovat Peking, Shanghai, München, San Jose ja Lontoo. Yhtiön liikevaihto on 1,12 miljardia Yhdysvaltain dollaria (vuonna 2018), ja se on listattu New Yorkin pörssissä (NYSE). Sitä pidetään Teslan tärkeimpänä kilpailijana Kiinassa. Niolla on ollut Formula E -talli, NIO Formula E Team, jota se edelleen (kaudella 2023) sponsoroi.

Nio esitteli aluksi EP9-hyperauton. Yhtiön ensimmäinen kaupallinen automalli oli ES8, jonka se julkaisi vuonna 2018.

## Automalleja
*ES8
*ET5
*ET9
*ONVO L60
*Firefly

### Tulevia
*ONVO L80
*ONVO L90

## Lähteet
Rosalind Chao

**Rosalind Chao** on yhdysvaltalainen näyttelijä. Chao tunnetaan parhaiten rooleistaan Soon-Lee Klinger 1980-luvun puolivälin CBS-ohjelmassa AfterMASH, Rose Hsu Jordanin rollista vuonna 1993 ilmestyneessä elokuvassa The Joy Luck Club sekä Keiko O'brien roolista televisiosarjassa Star Trek:The Next Generation.

## Lähteet
Seututie 937

**Seututie 937** on tie, joka kulkee Pellossa valtatieltä 21 Suomen ja Ruotsin väliselle valtakunnanrajalle. Tien pituus on 300 metriä.

Tie alkaa valtatien 21 liittymästä, kulkee Pellon poliisiaseman ohi Pellon sillalle ja päättyy Tornionjoen keskellä valtakunnanrajalle. Ruotsin puolella tie jatkaa läänitienä 402.

## Lähteet
Halkivahan työväentalo

**Halkivahan työväentalo** oli työväentalo Halkivahan kylässä, joka nykyään kuuluu Urjalan ja Punkalaitumen kuntiin. 

## Historiaa
Halkivahan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1911. Siinä oli kaksi kerrosta. Vuonna 1927 yhdistys osti talon tontin omakseen. Vuonna 1933 Halkivahan maamiesseura järjesti talolla syysnäyttelyn, ja vuonna 1939 siellä pidettiin ohjelmallinen valistusiltama, johon tuli salin täydeltä yleisöä. Tämän jälkeen talon vaiheista ei ole tietoa. 

## Lähteet
Gudmund Hernes

**Gudmund Hernes** (s. 25. maaliskuuta 1941 Trondheim) on norjalainen sosiologi, professori ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan kirkko-, opetus- ja tutkimusministerinä 1990–1995 sekä terveysministerinä 1995–1997.

Hernes väitteli sosiologian tohtoriksi Johns Hopkinsin yliopistossa ja on sen jälkeen työskennellyt professorina muun muassa Bergenin ja Oslon yliopistoissa. Hän on tutkimuksissaan käsitellyt erityisesti yhteiskunnallista valtaa ja epätasa-arvoa. Opetusministerinä hän uudisti norjalaista koulua teoreettispainotteisempaan suuntaan ja kirkkoministerinä nimitti Norjan ensimmäisen naispuolisen piispan.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Gudmund Hernes'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Rico Lewis

**Rico Mark Lewis** (s. 21. marraskuuta 2004 Manchester) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Cityä.

## Seurajoukkueura
Lewis liittyi Manchester Cityn juniorijoukkueeseen kahdeksanvuotiaana. Ensimmäisen ottelunsa Cityn alle 18-vuotiaiden joukkueessa hän pelasi 15-vuotiaana. Hän toimi Cityn kapteenina joukkueen voittaessa alle 18-vuotiaiden Englannin-mestaruuden kaudella 2021–2022.

Lewis teki ensiesiintymisensä Manchester Cityn edustusjoukkueessa tultuaan vaihdosta kentälle valioliigaottelussa Bournemouthia vastaan 13. elokuuta 2022. Mestarien liigassa hän debytoi vaihtopelaajana FC Kööpenhaminaa vastaan 5. lokakuuta 2022. Ensimmäisen ottelunsa Cityn ykkösjoukkueen avauskokoonpanossa hän pelasi Mestarien liigan ottelussa Sevillaa vastaan 2. marraskuuta 2022. Hän teki samassa ottelussa myös ensimmäisen maalinsa Cityn edustusjoukkueessa. Valioliigassa hän oli avauskokoonpanossa ensimmäisen kerran pelissä Leedsiä vastaan 28. joulukuuta 2022. Hän pelasi triplamestaruuden kaudella 2022–2023 voittaneessa Cityn joukkueessa 14 ottelua Valioliigassa, kaksi Mestarien liigassa ja viisi ottelua FA Cupissa. 

Kaudella 2023–2024 Lewis pelasi Valioliigassa 16 ottelua, joista kahdeksan avauskokoonpanossa Cityn voittaessa jälleen mestaruuden. Hän teki maalin kummassakin ottelussa Crystal Palacea vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua, yhtä vaille kaikki avauskokoonpanossa ja syötti kolme maalia. Hän voitti seurajoukkueiden maailmanmestaruuden. Kaudella 2024–2025 hän pelasi 28 valioliigaottelua, joista avauskokoonpanossa 21 peliä. Hän pelasi pääasiassa oikeana ja vasempana puolustajana, mutta myös keskikentällä useammalla eri pelipaikalla. Hän teki maalin joulukuussa Crystal Palacea vastaan. Lisäksi hän syötti kauden aikana kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua ja antoi yhden maalisyötön. FA Cupissa hän teki voittomaalin välieräottelussa Nottinghamia vastaan, muttei ollut kokoonpanossa tappiollisessa loppuotelussa. Seurajoukkueiden MM-kilpailuissa hän pelasi yhden ottelun. Kauden alussa hän voitti Community Shieldin.

## Maajoukkueura
Lewis on pelannut Englannin alle 16-, 18-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Ensimmäisen ottelunsa Englannin jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi EM-karsintaottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan marraskuussa 2023.

## Lähteet
Allianssimalli

**Allianssimallissa** kaikki projektin osapuolet eli asiakas, suunnittelija ja rakentaja mudostavat yhteisen projektiorganisaation. Nämä voivat työskennellä yhdessä isossa yhteisessä työtilassa eli big roomissa. Projektiryhmä johtaa prosessia ja tämän johdossa on projektipäällikkö. Projektipäällikkö raportoi alianssin johtoryhmälle. Johtoryhmässä on edustus alianssin kaikista osapuolista. Alianssimalli mahdollistaa ongelmien ratkaisun ja uudet innovaatiot, jotka parantavat laatua ja turvallisuutta. Se vaikuttaa ympäristöön ja yhteistoimintaan. 

Mallissa suunnitelmat, budjetti ja aikataulu tehdään projektin osapuolten kanssa yhteistyössä. Tavoitteena on säästää aikaa ja rahaa. Mikään projektin osapuolista ei kykene hallitsemaan yksin kokonaisuutta vaan kaikki tehdään avoimesti ja yhteistyössä.

Tavoitteiden saavuttaminen tuottaa kaikille osapuolille taloudellista hyötyä. Vastaavasti jos epäonnistutaan, kaikki kärsivät taloudellisesti. Yksi allianssimallin suosion syy on se, että siinä rakentajan vastuu virheistä on pidempi kuin kahden vuoden takuuaika. Jälkivastuuaika allianssimallissa on viisi vuotta.   

Allianssimallilla on toteutettu rakennushankkeita, mutta sitä voidaan hyödyntää myös esimerkiksi isoissa IT-projekteissa. Allianssimallia on sovellettu myös hyvinvointipalveluiden tuottamiseen.

Ensimmäinen Suomessa toteutettu allianssi muodostettiin Lielahti–Kokemäki-junaradan rakennushanketta varten 2010. Se muokattiin australialaisesta mallista. Toinen pilottikohde oli Tampereen rantatunneli. Vuoteen 2018 mennessä allianssihankkeita oli ollut lähes 50.

Esimerkkejä Suomessa alianssimallina toteutetuista rakennushankkeista:

* Hämeenkylän koulu
* Kainuun keskussairaala
* Kalasatama–Pasila-raitiotie
* Kangasvuoren rautatietunneli
* Kankarepuiston peruskoulu
* Kirjalansalmen silta
* Naantalin monipolttoainevoimalaitos
* Raide-Jokeri
* Tampereen raitiotie
* Tampereen rantatunneli
* Turun musiikkitalo Fuuga
* Uusi Hakaniemensilta

## Lähteet
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 2023

**Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 2023** olivat järjestyksessään 34. jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut. Kilpailujen isäntämaana toimi Norsunluurannikko. Alun perin Norsunluurannikon piti järjestää edelliset kilpailut, mutta ne annettiin Kamerunille. Turnaus siirrettiin myös pelattavaksi tammikuuhun 2024, sillä kesällä Norsunluurannikossa on sadekausi.

Mestaruuden vei isäntämaa Norsunluurannikko, joka voitti loppuottelussa Nigerian 2–1.

## Karsinnat
Karsintoihin osallistui 54 maata. Näistä kaksitoista heikoiten FIFA-rankingissa sijoittunutta maata pelasivat esikarsintakierroksen, jossa maat oli jaettu ottelupareihin. Otteluparien voittajat etenivät 42 muun maan kanssa varsinaiseen lohkovaiheeseen. Lohkovaiheessa maat oli jaettu 12 lohkoon, joista jokaisesta kaksi parasta eteni lopputurnaukseen. Koska Norsunluurannikko pelasi karsinnoissa, vaikka olikin isäntämaana varmistanut paikan lopputurnaukseen, pääsi kyseisestä lohkosta vain yksi joukkue sen lisäksi kilpailuihin.

## Alkulohkot
### Lohko A

### Lohko B

### Lohko C

### Lohko D

### Lohko E

### Lohko F

## Pudotuspelit


Lähde: 


## Lähteet
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 2025

**Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 2025** olivat järjestyksessään 35. jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut. Alun perin turnaus piti järjestää Guineassa, mutta CAF kumosi päätöksen lokakuussa 2022 vedoten siihen, että Guinea ei ole valmis järjestämään kyseistä turnausta. Syyskuussa 2023 uudeksi kisaisännäksi valittiin Marokko.

Mestaruuden vei Senegal, joka voitti loppuottelussa isäntämaa Marokon 1-0 jatkoajan jälkeen. Mestaruus oli maan toinen historiassa. Kuitenkin noin 2 kuukautta ottelun jälkeen CAF teki päätöksen, jonka mukaan Marokko olisi uusi mestari Senegalin sijaan. Syynä tähän oli se, että Senegalin pelaajat poistuivat kentältä varsinaisen peliajan lisäajalla, koska kokivat Marokon saaman rangaistuspotkun epäansaituksi ja CAF:n Artikla 82 ja 84 nojalla Marokko tuomittiin mestariksi ja tulos käännettiin heidän 3-0 voitoksi. 

## Alkulohkot

### Lohko A

### Lohko B

### Lohko C

### Lohko D

### Lohko E

### Lohko F

## Pudotuspelit



Lähde: CAFOnline.com

## Lähteet
Liberian yliopisto

**Liberian yliopisto** () on liberialainen yliopisto, joka toimii maan pääkaupungissa Monroviassa. Yliopisto on perustettu vuonna 1862, mikä tekee siitä yhden Länsi-Afrikan vanhimmista yliopistoista. Alussa oppilaitos toimi nimellä *Liberia College* ja yliopiston oikeudet se sai vasta vuonna 1951.

Yliopisto koostuu kuudesta koulusta ja tiedekunnasta:
* Humanististen ja yhteiskunnallisten tieteiden tiedekunta
* William V. S. Tubmanin opettajakoulu
* William R. Tolbert nuoremman maa- ja metsätalouskoulu
* Kauppatieteellinen ja julkishallinnon tiedekunta
* Thomas J. R. Faulknerin luonnontieteellinen ja teknillinen tiedekunta
* David A. Straz-Sinjen teknillinen ja ammatillinen tiedekunta

Yliopiston yhteydessä toimii myös Konfutse-instituutti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Abdou Diallo

**Abdou-Lakhad Diallo** (s. 4. toukokuuta 1996 Tours, Ranska) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Qatar Stars Leaguessa pelaavaa Al-Duhailia lainalla saman sarjan Al-Arabista. Hän on aiemmin pelannut Saksan, Belgian ja Ranskan pääsarjoissa. Hän on pelannut Senegalin maajoukkueessa maaliskuusta 2021 alkaen edustettuaan aiemmin Ranskan nuorisomaajoukkueita.

## Seuraura

Diallo pelasi Ranskassa AS Monacon junioreissa vuodesta 2011. Hän pelasi edustusjoukkueessa ensimmäiset Ligue 1 -ottelunsa joulukuussa 2014. Hän oli kauden 2015–2016 lainalla Belgian pääsarjassa pelaavassa SV Zulte Waregemissa ja kuului joukkueen vakiokokoonpanoon. Kaudella 2016–2017 hän pääsi Monacossa jälleen pelaamaan vain viisi Ligue 1 -ottelua ja yhden Mestarien liigan ottelun. Monaco voitti Ranskan-mestaruuden. Kesällä 2017 hän siirtyi Saksaan, jossa hän edusti yhden kauden Mainzia ja seuraavan kauden Borussia Dortmundia. Hän pelasi Bundesliigassa 55 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Mestarien liigassa hän pelasi Dortmundin joukkueessa seitsemän ottelua.

Diallo siirtyi kesällä 2019 ranskalaisseura Paris Saint-Germainiin. Hän pelasi Ligue 1:ssä ensimmäisellä kaudellaan 16, toisella 22 ja kolmannella 12 ottelua. Mestarien liigassa hän pelasi kausittain kolme, kahdeksan ja kaksi ottelua. Hän voitti Ranskan liigamestaruuden vuosina 2020 ja 2022, Ranskan cupin vuosina 2020 ja 2021 sekä Ranskan liigacupin 2020. Maaleja hän ei ole PSG:n pelaajana tehnyt. Kaudeksi 2022–2023 Diallo siirtyi lainalle saksalaisseura RB Leipzigiin. Hän pelasi kahdeksan bundesliigaottelua ja teki yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua. Leipzigin voittamassa Saksan cupissa hän pelasi kahdessa ottelussa.

Elokuussa 2023 Diallo siirtyi PSG:stä qatarilaisseura Al-Arabiin. Kausilla 2023–2024 ja 2024–2025 hän pelasi yhteensä 41 Qatar Stars Leaguen ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kaudella 2025–2026 hän ehti pelata Al-Arabissa kolme sarjaottelua. Syyskuussa 2025 Diallo siirtyi Al-Arabista saman sarjan Al-Duhailiin kauden 2025–2026 loppuun ulottuvalla lainasopimuksella.

## Maajoukkueura

Diallo pelasi Ranskan kaikissa nuorisomaajoukkueissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi kolme ottelua alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015.

Diallo pelasi Senegalin maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2021 Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Kongon tasavaltaa vastaan. Hän pelasi täydet minuutit Senegalin kaikissa seitsemässä ottelussa tammi-helmikuussa 2022 pelatuissa Afrikan-mestaruuskilpailuissa, joissa Senegal voitti mestaruuden. Diallo teki joukkueensa kolmesta maalista ensimmäisen välieräottelussa Burkina Fasoa vastaan. Loppuottelu Egyptiä vastaan ratkesi rangaistuspotkukilpailussa, jossa Diallo teki maalin joukkueensa toisena laukojana. MM-kilpailuissa 2022 Diallo pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua.

Diallo on pelannut syyskuun 19. päivään 2025 mennessä 33 miesten maaottelua, joista 31 avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt näissä maaotteluissa kaksi maalia, joista ensimmäisen syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Togoa vastaan.

## Lähteet
Leijonan kansallinen ritarikunta

**Leijonan kansallinen ritarikunta** () on senegalilainen ritarikunta, joka on perustettu vuonna 1960. Se on, Senegalin ansioritarikunnan ohella, toinen Senegalin virallisista kunniamerkeistä. Sitä jaetaan tunnustuksena poikkeuksellisista ansioista ja sitä jaetaan sekä siviileille että sotilaille. Nimityksen edellytyksenä on vähintään 15 vuoden ansiokas palvelus virkamies- tai sotilasuralla tai 20 vuoden ansiokas ura yksityisellä sektorilla. Ritarikunnan suurmestarina toimii Senegalin presidentti.

Ritarikunnassa on viisi luokkaa ja sen nauha on vihreä. Nimitysten enimmäismäärä, paitsi ulkomaalaisten kohdalla, kuhunkin luokkaan on rajoitettu (ilmoitettu sulkeissa):

*  Suurristi (max. 25 henkilöä)
*  Suurupseeri (100)
*  Komentaja (200)
*  Upseeri (1000)
*  Ritari (5000)

## Lähteet
Vampulan kotiseutumuseo

**Vampulan kotiseutumuseo** on kulttuurihistoriallinen paikallismuseo Satakunnan maakunnassa entisen Vampulan kunnan alueella Huittisissa. Se sijatsee Tamareessa. Museon ensimmäinen kokoelma kerättiin vuonna 1939.

## Lähteet
Béni Mellal-Khénifra

**Béni Mellal-Khénifra** () on yksi Marokon 12 alueesta.

Béni Mellal-Khénifra sijaitsee Marokon pohjoisosassa.  Siellä oli asukkaita vuonna 2014 noin 2,5 miljoonaa. Alueen pääkaupunki on Béni Mellal.

Maantieteellisesti alue koostuu kolmesta osasta: viljavasta tasangosta, Atlasvuorista ja niiden väliin jäävistä kukkuloista. Tasangolla harjoitetaan maataloutta ja siellä on teollisuutta. Vuoristoinen osa houkuttelee luontomatkailijoita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tanger-Tetouan-Al Hoceima

**Tanger-Tetouan-Al Hoceima** () on yksi Marokon 12 alueesta.

Tanger-Tetouan-Al Hoceima sijaitsee Marokon pohjoisosassa.  Siellä oli asukkaita vuonna 2014 noin 3,5 miljoonaa. Alueen pääkaupunki on Tanger.

Alueella on rannikkoa sekä Välimeren että Atlantn puolella, ja siellä sijaitsevat Marokon suosituimmat rantalomakohteet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pape Gueye

**Pape Alassane Gueye** (s. 24. tammikuuta 1999 Montreuil, Ranska) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Olympique de Marseillea. Hän on pelannut Senegalin maajoukkueessa marraskuusta 2021 alkaen edustettuaan aiemmin Ranskan nuorisomaajoukkueita.

Gueye siirtyi Le Havren junioreihin vuonna 2012. Hän pelasi edustusjoukkueessa ensimmäisen Ligue 2 -ottelunsa toukokuussa 2017. Seuraavallakin kaudella hän pelasi vain yhden liigaottelun. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 12 liigaottelua ja kaudella 2019–2020 jo 25 ottelua, jotka yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa.

Kesällä 2020 Gueye siirtyi Ligue 1:ssä pelaavaan Marseilleen. Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan hän pelasi 32 liigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua. Kaudella 2021–2022 Gueye pelasi Ligue 1:ssä 28 ottelua ja Eurooppa-liigassa kuusi ottelua. Kevätkaudella Marseille eteni Konferenssiliigan pudotuspeleissä välieriin ja Gueye pelasi seitsemän ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kaudella 2022–2023 Gueye on vuodenvaihteeseen mennessä pelannut kymmenen Ligue 1 -ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin, ja Mestarien liigan alkulohkossa kolme ottelua.

Gueye pelasi Ranskan alle 18- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Senegalin maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Kongon tasavaltaa vastaan. Hän pelasi kuusi Senegalin seitsemästä ottelusta tammi-helmikuussa 2022 Afrikan-mestaruuskilpailuissa, joissa Senegal voitti mestaruuden. Hän oli avauskokoonpanossa neljännesvälierässä ja puolivälierässä. MM-kilpailuissa 2022 Gueye tuli vaihdosta kentälle ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Alankomaita vastaan, pelasi täydet minuutit kolmannessa alkulohko-ottelussa Ecuadoria vastaan ja pelasi toisen jakson tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Englantia vastaan.

Gueye on pelannut vuoden 2022 loppuun mennessä 15 miesten maaottelua ja ollut niissä viisi kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei ole näissä otteluissa tehnyt.

## Lähteet
Casablanca-Settat

**Casablanca-Settat** () on yksi Marokon 12 alueesta.

Casablanca-Settat sijaitsee Marokon länsirannikon keskiosassa.  Siellä oli asukkaita vuonna 2014 noin 6,9 miljoonaa, arvio vuodelle 2020 oli 7,4 miljoonaa. Alueen pääkaupunki on Casablanca. Casablanca ja Mohammedia ovat kaksi prefektuuria, niiden lisäksi alueella on seitsemän provinssia: Benslimane, Berrechid, El Jadida, Médiouna, Nouaceur, Settat ja Sidi Bennour.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Andy Hinchcliffe

**Andrew George "Andy" Hinchcliffe** (s. 5. helmikuuta 1969 Manchester) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän pelasi ammattilaisena vuosina 1986–2002.

## Seurajoukkueura
Hinchcliffe aloitti pelaajauransa Manchester Cityn juniorijoukkueissa, ja kuului FA Youth Cupin vuonna 1986 voittaneeseen Cityn joukkueeseen. Seuran edustusjoukkueessa hän pelasi kausilla 1987–1989 Englannin 2. divisioonassa 81 liigaottelua, joissa teki kuusi maalia. Cityn noustua Englannin 1. divisioonaan hän pelasi kaudella 1989–1990 kaikkiaan 31 liigaottelua, näistä 28 avauskokoonpanossa. Hän teki maalin kauden avausottelussa Liverpoolia vastaan sekä viimeisen maalin 5–1-voittoon päättyneessä paikallisottelussa Manchester Unitedia vastaan. Hän pelasi City-vuosinaan lisäksi 12 ottelua FA Cupissa, 11 ottelua Englannin liigacupissa ja neljä ottelua Full Members Cupissa, ja teki kaikissa kilpailuissa yhden maalin.

Hinchcliffe siirtyi 1,2 miljoonaa euroa vastaavalla siirtosummalla Evertoniin kesällä 1990. Hän pelasi Evertonissa kahdeksan kauden aikana kaikkiaan 182 pääsarjaottelua, joissa hän teki seitsemän ja syötti 24 maalia. Kaudella 1994–1995 hän antoi Valioliigan otteluissa 11 maalisyöttöä, mikä säilyi puolustajien yhden kauden ennätyksenä yhdessä Leighton Bainesin kanssa kauteen 2018–2019 saakka, jolloin Trent Alexander-Arnold rikkoi ennätyksen annettuaan 12 maalisyöttöä.

Hinchcliffe pelasi täyden ajan Evertonin voittaessa Manchester Unitedin FA Cupin loppuottelussa keväällä 1995. Hän oli avauskokoonpanossa myös Evertonin voittaessa Blackburnin FA Community Shieldissä elokuussa 1995. Kaikkiaan hän pelasi Everton-urallaan kolme ottelua Cup-voittajien cupissa, kuusi ottelua FA Cupissa ja samoin kuusi ottelua liigacupissa. Viimeksi mainitussa kilpailussa hän teki yhden maalin.

Hinchcliffe siirtyi Sheffield Wednesdayhin 4,5 miljoonan euron siirtosummalla tammikuussa 1998. Hän pelasi seurassa 76 valioliigaottelua, joissa teki viisi maalia, sekä kymmenen ottelua toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, joissa teki kaksi maalia. FA Cupissa hän pelasi Wednesdayssa viisi ja liigacupissa kolme ottelua. Viimeisen ottelunsa hän pelasi Creweä vastaan tammikuussa 2002.

## Maajoukkueura
Hinchcliffe pelasi ensimmäisen kerran Englannin jalkapallomaajoukkueessa MM-karsintaottelussa Moldovaa vastaan syyskuussa 1996. Hän pelasi täydet 90 minuuttia samoin kuin kahdessa seuraavassa MM-karsintapelissä Puolaa ja Georgiaa vastaan. Kauden 1997–1998 aikana hän pelasi ystävyysotteluissa Kamerunia, Sveitsiä ja Saudi-Arabiaa vastaan. Seitsemännen ja viimeisen maaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Bulgariaa vastaan lokakuussa 1998, jolloin joutui jättämään kentän jo avausjaksolla.

## Lähteet
Marcel Dettmann

**Marcel Dettmann** (s. 26. lokakuuta 1977) on saksalainen DJ ja musiikkituottaja. Dettmann on suositun teknoklubi Berghainin vakituinen DJ. Häntä on luonnehdittu nykyajan teknon vaikutusvaltaiseksi henkilöksi. Tuotteliaan musiikkiuran lisäksi hän kiertää aktiivisesti esiintyen festivaaleilla ja keikoilla ympäri maailmaa sekä operoi omaa levymerkkiä MDR (*Marcel Dettmann Records*).

## Diskografia
### Albumit
* 2010: *Dettmann* (Ostgut Ton)
* 2013: *Dettmann II* (Ostgut Ton)
* 2014: *Fabric 77* (Fabric)

### Singlet
* 2006: MDR 01 (Marcel Dettmann Records)
* 2006: Marcel Dettmann / Ben Klock - Dawning / Dead Man Watches The Clock (Ostgut Ton)
* 2006: Quicksand / Getaway (Ostgut Ton)
* 2006: MDR 02(3 Versions) (Marcel Dettmann Records) 	 	 
* 2007: Marcel Dettmann | Ben Klock - Scenario (Ostgut Ton)
* 2008: Pigon / Marcel Dettmann - Kamm / Plain (Beatstreet)
* 2008: MDR 04 (Marcel Dettmann Records)
* 2009: MDR 06 (Marcel Dettmann Records)
* 2009: Marcel Dettmann / Tama Sumo & Prosumer - Phantasma Vol. 3 (12") (Diamonds & Pearls Music)
* 2010: Dettmann Remixed (Ostgut Ton)
* 2011: Deluge / Duel (50Weapons)
* 2011: Translation EP (Ostgut Ton)
* 2011: Kontra-Mokira-Mixes (12") (Kontra-Musik)
* 2012: Landscape (Music Man Records)
* 2012: Range EP (Ostgut Ton)
* 2013: Marcel Dettmann / Lucy - Untitled (Bleep)
* 2013: Corebox (James Ruskin Mixes) (Marcel Dettmann Records)
* 2013: Linux / Ellipse (50Weapons)
* 2013: Marcel Dettmann / Ben Klock - Dawning/Dawning (Revisited) (Ostgut Ton)
* 2014: Planetary Assault Systems Remixes (Marcel Dettmann Records)
* 2014: Marcel Dettmann / Frank Wiedemann - Masse Remixes II (Ostgut Ton)
* 2014: Marcel Dettmann feat. Emika - Seduction (Ostgut Ton)

### Remixit
* 2007: Ellen Allien - Go (Dettmann Remix) (Bpitch Control)
* 2008: Kevin Gorman - SevenAightNine (Dettmann Remix) (Mikrowave)
* 2008: Len Faki - My Black Sheep (Dettmann Remix) (Figure)
* 2008: Scuba - From Within (Marcel Dettmann Remix) (Hotflush)
* 2008: Modeselektor - Black Block (Dettmann Remix) (Bpitch Control)
* 2010: Junior Boys - Work (Dettmann Remix) (Ostgut Ton)
* 2010: Glimpse - Enjoyable Employable (Crosstown Rebels)
* 2011: Fever Ray - Seven (Dettmann Remix) (Rabid Records)
* 2013: Moderat - Bad Kingdom (Dettmann Remix) (50 Weapons)
* 2014: Darksky - Rainkist (Dettmann Remix) (Monkey Town Records)

## Lähteet
Siinain tähden ritarikunta

**Siinain tähden ritarikunta** () on egyptiläinen ritarikunta, joka on perustettu vuonna 1972. Sitä jaetaan tunnustuksena sotilaille taistelussa osoitetusta urhoollisuudesta, joka on johtanut merkittäviin vihollisen tappioihin.

Kunnianosoitusta jaetaan kahdessa luokassa:

*  I luokka
*  II luokka

Ne, joille kunnianosoitus myönnetään I luokassa ovat oikeutettuja muutamiin etuuksiin, kuten esim. kuukausittaiseen 20 000 punnan palkkioon vakinaisen palveluksensa ajaksi. Presidentti Anwar El Sadat myönsi itselleen kunnianosoituksen erikoisluokassa.

## Lähteet
Ismailin ritarikunta

**Ismailin ritarikunta** () oli Egyptin kuningaskunnassa jaettu ritarikunta, jonka perusti Hussein Kamel 14. huhtikuuta 1915. Sitä jaettiin tunnustuksena kansakunnan hyväksi tehdyistä palveluksista. Saajan ei tarvinnut olla Egyptin kansalainen. Se on nimetty kediivi Ismail paššan mukaan, jonka valtakaudella Suezin kanava valmistui. Kun kuningaskunta lakkautettiin vuonna 1953, ritarikunta ei ole ollut enää aktiivinen. Suurristin nimitykset oli rajoitettu 30 henkilöön.

Kunnianosoitusta jaettiin viidessä luokassa (suurristi, suurupseeri, komentaja, upseeri, ritari) ja sen nauha on tummansininen punaisilla raidoilla:

*  ritarikunnan nauha

## Lähteet
Eikka Mäkinen

**Einari "Eikka" Kustaa Mäkinen** (18. lokakuuta 1897 – 21. kesäkuuta 1980) oli suomalainen toimittaja ja urheiluvaikuttaja. Toimittajana hän käytti myös nimimerkkiä "Kimmo Irti".

Mäkinen oli varsinaiselta ammatiltaan kirjaltaja. 1920-luvun vaihteessa hän työskenteli Vaasassa ilmestyneen *[[Vapaa Sana (Vaasa)|Vapaan Sanan]]* toimittajana ja siirtyi 1922 *[[Kainuun Työmies|Kainuun Työmiehen]]* toimittajaksi Kajaaniin. Vuonna 1923 Mäkinen nimitettiin lehden päätoimittajaksi, mutta se määrättiin lakkautettavaksi jo samana syksynä suuren kommunistijutun yhteydessä. Mäkinen sai myös itse lähes neljän vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksen valmistelusta. Vapauduttuaan Tammisaaren pakkotyölaitoksesta keväällä 1927 Mäkinen palasi Vaasaan, jossa hän työskenteli kommunistisen *[[Työn Ääni|Työn Äänen]]* toimittajana ja sen lakkauttamisen 1930 jälkeen sosialidemokraattisen *[[Pohjanmaan Kansa]]n* toimittajana. Hän oli myös lehden päätoimittaja 1937–1939. Sotavuosien jälkeen Mäkinen työskenteli Kulutusosuuskuntien Keskusliiton osastopäällikkönä Helsingissä.

Mäkinen oli 1920-luvun jälkipuoliskolta lähtien aktiivisesti mukana Työväen Urheiluliiton toiminnassa. Hän oli Vaasan Kiiston ja TUL:n Vaasan piirin puheenjohtaja sekä toimi *[[Työväen Urheilulehti|Työväen Urheilulehden]]* avustajana. Vuonna 1943 Mäkinen valittiin TUL:n liittotoimikuntaan. Hän oli myös kansainvälisenä nyrkkeilytuomarina 1950-luvulle saakka. Helsingin olympialaisten järjestelyihin Mäkinen osallistui nyrkkeilyn olympiatoimikunnan jäsenenä, nyrkkeilykomitean puheenjohtajana sekä tiedotusvaliokunnan jäsenenä.   

Lukuisten osuusliikkeiden historiikkien ohella Mäkinen kirjoitti TUL:n III  kertovan kuvateoksen yhdessä Lauri Nurmen kanssa, edistysmielisen osuustoimintaliikkeen vaikuttajia käsittelevän teoksen sekä Käpylän puutarhakaupunginosan historiikin Mauno Arjavirran kanssa.

## Teokset
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*

## Lähteet
Sha Na Na

**Sha Na Na** oli yhdysvaltalainen, New Yorkissa perustettu yhtye, joka oli toiminnassa vuosina 1969–2022. Yhtye esitti 1950-luvun tyylistä rock and rollia ja doo-wopia, ja myös pukeutui vuosikymmenen tyylin mukaisesti.

Sha Na Na esiintyi Woodstockissa vuonna 1969. Yhtye oli suosituimmillaan 1970-luvun lopulla, ja sillä oli oma televisiosarja vuosina 1977–1981. Sha Na Na nähtiin myös vuoden 1978 elokuvassa *[[Grease (elokuva)|Grease]]*, jonka soundtrackilla on kuusi yhtyeen kappaletta. Lisäksi John Travoltan elokuvassa esittämä ”Sandy” oli osittain Sha Na Nan pianistin Screamin’ Scott Simonin kirjoittama.

## Lähteet
Beverley Drums

**Beverley Drums** oli vuosina 1905–1979 käytössä ollut brittiläinen rumpubrändi, jonka rumpuja valmistivat ja jakelivat useat yritykset. Rumpuja valmistettiin Beverleyn kaupungissa, Britannian East Riding of Yorkshiressa.

Deans & Son -niminen yritys perustettiin vuonna 1905, ja se alkoi valmistaa musiikkitarvikkeita esimerkiksi rummuille. 1930-luvun puolivälissä se alkoi valmistaa ja markkinoida omaa Beverley-valikoimaansa, johon kuului rumpuja, telineitä ja tarvikkeita. Vuonna 1958 yritys myytiin Premier-rumpujen perustajalle Albert Della-Portalle. Hänen kuolemansa jälkeen Beverley-brändi myytiin vuonna 1970 vuorostaan Boosey & Hawkesille. B&H oli lopettanut rumpujen valmistamisen, joten rummut teki Premier. Beverley-rumpujen valmistamista jatkettiin vuoteen 1979 asti, kunnes sen korvasi Premierin  samankaltainen Projector-sarja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Beverley-brändin rumpuja (UK Drum History)
Muhammad Alin ritarikunta

**Muhammad Alin ritarikunta** () oli Egyptin kuningaskunnassa jaettu ritarikunta, jonka perusti sulttaani Hussein Kamel 14. huhtikuuta 1915. Ritarikunnan perustamisella kunnioitettiin Muhammad Alin dynastian perustajaa kediivi Muhammad Alia. Kunnianosoitusta jaettiin tunnustuksena sekä sotilaille että siviileille kuningaskunnan korkeimpana tunnustuksena. Kahta korkeinta luokkaa jaettiin myös valtionpäämiehille ja kuninkaallisille.

Ne, jotka saivat ritarikunnan ketjun, olivat oikeutettuja pašša-arvonimen käyttöön ja tällaisten nimitysten määrä oli rajattu 15 henkilöön. Lisäksi he saivat maan asevoimien sotilailta tervehdyksien käyttäessään ritarikunnan tunnuksia. Ritarikunta lakkautettiin vuonna 1954.

Kunnianosoitusta jaettiin kolmessa luokassa (ketju, suurristi ja komentaja) ja kahtena mitalina (kultainen ja hopeinen). Ritarikunnan nauha oli vihreä valkoisilla reunoilla. 

*  ritarikunnan nauha

## Lähteet
Hyveiden ritarikunta

**Hyveiden ritarikunta** () on egyptiläinen ritarikunta, joka on perustettu 14. huhtikuuta 1915 sulttaani Hussein Kamelin käskystä. Sitä jaetaan kunnianosoituksena sellaisille naisille, jotka olivat tehneet poikkeuksellisia tekoja Egyptin tai ihmiskunnan hyväksi. Ritarikunta perustettiin uudelleen vuonna 1953, kun Egyptin kuningaskunta kaatui ja tilalle perustettiin tasavalta.

Kunnianosoitusta jaetaan neljässä luokassa:

*  Ylin luokka
*  I luokka
*  II luokka
*  III luokka

## Lähteet
Portugalin ralli 1981

**Portugalin ralli 1981** (viralliselta nimeltään *15. Rallye de Portugal - Vinho do Porto*) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1981. Kilpailu järjestettiin 4.–7. maaliskuuta 1981 Estorilissa. Kilpailu oli kauden kolmas, ja erikoiskokeiden yhteispituus oli . 

## Tulokset

## Lähteet
Ruotsin ralli 1983

**Ruotsin ralli 1983** (viralliselta nimeltään *33. International Swedish Rally*) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1983. Kilpailu järjestettiin 11.–13. helmikuuta 1983 Karlstadissa. Kilpailu oli kauden toinen, ja erikoiskokeiden yhteispituus oli . Kilpailu kuului vain kuljettajien maailmanmestaruussarjaan kaudella 1983, ei valmistajien maailmanmestaruussarjaan.

## Tulokset

## Lähteet
Safari-ralli 1983

**Safari-ralli 1983** (viralliselta nimeltään *31. Marlboro Safari Rally*) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1983. Kilpailu järjestettiin 30. maaliskuuta &ndash; 4. huhtikuuta 1983 Nairobissa. Kilpailu oli kauden neljäs ja sen kokonaispituus oli . Kilpailu ajettiin avoimilla tieosuuksilla, joilla oli 87 aikatarkastuspistettä.
Kilpailu kuului kuljettajien ja valmistajien maailmanmestaruussarjaan.

## Tulokset

## Lähteet
Urjalan Honkolan työväentalo

**Honkolan työväentalo** oli Urjalan kunnan Honkolan kylässä sijainnut työväentalo. 

## Historiaa
Honkolan työväenyhdistys Voima perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1909. 1910-luvun alkupuolella yhdistys kielsi porvarillista Voimistelu- ja urheiluseura Kajastusta harjoittelemasta talollaan sekä jäseniään kuulumasta kyseiseen seuraan. Myöskään VPK:lle ei annettu vuokraoikeutta. Vuonna 1917 linnoitustöiden yhteydessä venäläiset sotilaat ottivat omavaltaisesti työväentalon kokonaan käyttöönsä tanssisaliksi ja harjoitusmaneesiksi. Heitä oli siellä vielä syksyllä 1917, ja he aiheuttivat järjestyshäiriöitä ja vahinkoa. He poistuivat  marraskuussa. Työväentalo oli sisällissodan aikana Honkolan punakaartilla vuokralla kasarmina, mutta kaartin esikunta majoittui Honkolan kartanon päärakennukseen. Vuonna 1930 yhdistys häädettiin tontiltaan ja jäi ilman taloa.

Vuonna 1917 Honkolassa pidettiin viidet iltamat ja 20 kokousta ja luennoitiin muun muassa Suomen historiasta.

## Lähteet
* Jonna Takkunen: Honkolalaiset torpparit 1900-luvun alun murroksessa Pro gradu -tutkielma. Tampereen yliopisto 2010

### Viitteet
Johnny Smith

**Johnny Smith** (25. kesäkuuta 1922 Birmingham, Alabama, Yhdysvallat – 11. kesäkuuta 2013 Colorado Springs, Colorado, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzkitaristi. Hänet tunnetaan parhaiten vuoden 1952 menestyskappaleestaan ”Moonlight in Vermont”, joka oli aikansa myydyimpiä jazzäänitteitä.

Uransa alussa Smith soitti trumpettia, viulua ja alttoviulua ennen kuin siirtyi kitaraan. Vuodesta 1947 lähtien hän työskenteli sessiomuusikkona. Smith kirjoitti vuonna 1954 kappaleen ”Walk, Don’t Run”, josta The Ventures -yhtye levytti vuonna 1960 menestyksekkään instrumentaalirockversion.

Smith muutti 1960-luvulla Coloradoon ja perusti levykaupan, mutta kävi toisinaan levyttämässä New Yorkissa. Hän kuoli kotonaan Colorado Springsissä 90 vuoden iässä kesäkuussa 2013.

## Lähteet
Suolakarakki

**Suolakarakki** (*Cressa cretica*) on kiertokasvien (Convolvulaceae) heimoon ja karakkien (*Cressa*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se voidaan käsittää sukunsa ainoana lajina tai suku voidaan jakaa jopa 19 eri lajiin, joista yksi on suolakarakki.

Suolakarakki on enintään vajaat 40 cm korkeaksi kasvava kasvi, joskin jää usein vain noin 10 cm korkeaksi. Laji on varpumainen tai ruohovartinen, maanmyötäisesti kasvava halofyytti. Sen varsi on yleensä monihaarainen ja lehdet ovat ruodittomia tai lyhytruotisia. Lehtilavat ovat 1–12 mm pitkiä ja muodoltaan suunnilleen soikeita. Kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa ja ovat 5–8 mm leveitä. Lajin kukinta ja hedelmien tuotanto tapahtuu kesäkuun lopun ja elokuun lopun välisenä aikana. Hedelmät munanmuotoisia kotia ja yleensä yksisiemenisiä. Siemenet ovat 3–4 mm pitkiä ja tummanruskeita.

Suolakarakki kasvaa merenrannoilla mutaisilla tai hiekkaisilla kasvupaikoilla. Sitä tavataan samanlaisilta kasvupaikoilta kuin pikkukilokkia (*Suaeda maritima*), punasuolayrttiä (*Salicornia europaea*), *[[Salsola soda]]* -otakilokkia, meri-ikiviuhkoa (*Limonium vulgare*) ja *[[Crypsis aculeata]]* -heinälajia.

Suolakarakkia on käytetty perinteisenä lääkekasvina eri alueilla. Lisäksi kasvin hedelmistä voisi mahdollisesti saada elintarvikekäyttöön sopivaa öljyä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* JSTOR Global Plants: ''Cressa cretica'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Cressa cretica''
Gypsy jazz

**Gypsy jazz** tai **jazz manouche** on 1930-luvun Pariisissa syntynyt musiikkityyli. Tyyliin tärkeimpiä kehittäjiä oli belgialainen Django Reinhardt, joka sai soittotyyliinsä vaikutteita mustalaismusiikista ja amerikkalaisesta swingistä.

Gypsy jazzia esittävät tyypillisesti pienet kokoonpanot. Rummut on korvattu komppikitaralla. Fraseeraus eroaa esimerkiksi bebopista, eikä kitara resonoi kovin kauaa. Kitaran sointi on perinteiseen akustiseen kitaraan verrattuna hyvin keskiäänivoittoinen ja kovaääninen.

## Lähteet
Heikki Timonen (kauppaneuvos)

**Heikki Antti Tapio Timonen** (10. kesäkuuta 1943 Helsinki – 11. heinäkuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Timosen vanhemmat olivat kauppaneuvos Hugo Emil Timonen ja Aune Kaipainen ja puoliso vuodesta 1967 ekonomi Kaija Leino. Timonen tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta 1962 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1966 ja kauppatieteiden maisteriksi 1968. Hän oli Lelumyynti Ky:n palveluksessa vuodesta 1964, Oy Escofin Ab:n palveluksessa vuodesta 1968 ja Machineryssä johtokunnan jäsen vuodesta 1964, hallintosuunnittelija 1966–1968, osastopäällikkö 1969–1972, hallintojohtaja 1973–1976, toimitusjohtaja 1977–1998, hallituksen jäsen vuodesta 1987 ja päätoiminen hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1999. Timosella oli myös lukuisia luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Hän oli Suomen mestari käsipallossa helsinkiläisen urheiluseura Unionin joukkueessa 1960 ja 1964. Pakistanin kunniakonsuli Timonen oli vuodesta 1982 ja kunniapääkonsuli vuodesta 1990. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1999. Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu nimesi hänen kunniatohtorikseen 2011. 

## Lähteet
Kehron työväentalo

**Kehron työväentalo** oli Urjalan kunnan Kehron kylässä sijainnut työväentalo. 

## Historiaa
Kehron työväenyhdistys Liitto perustettiin vuonna 1906. Jäsenet olivat pääasiassa maatyöläisiä, renkejä ja piikoja. Talo valmistui talolliselta, Nestori Hutkolta vuokratulle tontille vuonna 1911 tai 1913. Rakentaminen tehtiin osin talkoilla ja osin palkkatyönä. Sitä varten otettiin myös lainoja paikkakuntalaisilta ja pankistakin. Sisällissodan aikaan talo joutui takavarikkoon, mutta se saatiin sittemmin takaisin. Vuonna 1919 yhdistyksen leimasin oli edelleen kateissa. 

Taloa vuokrattiin ainakin Maamiesseuralle, ja vuokra oli kesäaikaan 10 markkaa iltamaillalta. Vuosien 1923–1925 aikana taloa kunnostettiin ja toiminta oli vilkasta. Keväällä 1936 yhdistyksen vahtimestari oli sairaalassa, joten talo oli tyhjillään. Sinne murtauduttiin, ikkunoita rikottiin ja vahtimestarin puku ja kengät vietiin. Talo oli pystyssä ainakin vielä vuonna 1961. Sen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. 

## Lähteet
* Jonna Takkunen: Honkolalaiset torpparit 1900-luvun alun murroksessa Pro gradu -tutkielma. Tampereen yliopisto 2010

### Viitteet
Nuutajärven työväentalo Iirilä

Nuutajärven työväentalo **Iirilä** on Urjalan kunnan Nuutajärven kylässä sijaitseva työväentalo/tanssilava.

## Historiaa
Nuutajärven työväenyhdistys Työ perustettiin vuonna 1905. Rakennusrahastoa työväentaloa varten alettiin koota vuonna 1906 muun muassa arpajaisia järjestämällä. Lisäksi otettiin Urjalan Säästöpankista 1&nbsp;000 markan laina. Seuraavana vuonna yhdistys osti Iirilä-nimisen rantahuvilan. Lisäksi ostettiin meijerirakennus, jonka hirsistä rakennettiin Iirilään sivusiipi, johon tuli juhlasali näyttämöineen. Talon vihkiäisiä vietettiin helluntaina 1908. Tontti oli alkuun vuokralla, kunnes vuonna 1927 yhdistys lunasti sen omaksi. 

Tanssilava rakennettiin talon yhteyteen mahdollisesti jo pian talon valmistumisen jälkeen. Lava uusittiin vuosina 1946 ja 1958. Myös lavaa alettiin kutsua Iiriläksi. Vuonna 1963 talon saliosuus purettiin ja myytiin, ja taloon tehtiin myös pienempiä korjauksia ja muutoksia. Nykyään (vuonna 2023) ainakin lava on yhä pystyssä ja Nuutajärven työväenyhdistyksen omistuksessa. Talon kohtalosta 1990-luvun jälkeen ei ole varmuutta.

## Rakennus
Talo oli hirsirakenteinen, ja siihen kuului kamari, keittiö sekä sali näyttämöineen. Se oli punaiseksi maalattu, paitsi ovien ja ikkunoiden pielet, jotka olivat vaalean keltaisia. Talo sähköistettiin vuonna 1927. Vuoden 1963 remontin yhteydessä siirryttiin puulämmityksestä öljylämmitykseen. 

## Toimintaa työväentalolla
Talossa pidettiin yhdistyksen kokouksia, ja lisäksi siellä toimi eri harrastepiirejä, torvisoittokunta harjoitteli, pidettiin kursseja, iltamia ja teatteriesityksiä, ja taloa myös vuokrattiin esimerkiksi hää- ja syntymäpäiväjuhlia varten. Myös lasityöntekijäin ammattiosasto vuokrasi taloa. Ainakin 1920-luvulla taloa vuokrasivat myös kiertävät elokuvien esittäjät ja sirkukset. Näiltä ”humpuukiseuroilta” perittiin 100 markan vuokra; toisaalta esimerkiksi Marttayhdistys sai pitää keittokurssin ilman vuokraa. Myös joitakin perhejuhlia annettiin pitää ilman vuokraa. Taloon tuli myös heti alusta vuokralle Nuutajärven Työväen Osuuskauppa. 1990-luvulla taloa vuokrattiin kesäisin tanssien järjestäjille, urheiluseura Esalle sekä häitä ja muita juhlia varten yksityisille. Lisäksi siellä kokoontuivat eläkeläiset säännöllisesti. 

## Lähteet
Ælfwald I

**Ælfwald I** (k. 23. syyskuuta 788) oli Northumbrian kuningas 779–788.

Ælfwald nousi valtaistuimelle vuonna 779 ajettuaan kuningas Æthelredin maanpakoon. Simeon Durhamilaisen mukaan Ælfwald oli Oswulfin poika ja hallitsi kymmenen vuotta ajettuaan Æthelredin maasta. *Annales Laurissenses* -teoksen mukaan frankkien kuningas Kaarle Suuri olisi lähettänyt armeijan Britanniaan vuonna 786, luultavasti Merciaan ja Northumbriaan. Simeon Durhamilaisen mukaan Ælfwald sai surmansa lähellä Hadrianuksen vallia. Hänet tappoi neuvonantaja Sicga. Ælfwald haudattiin Hexhamiin. Ælfwaldin pojat Oelf ja Oelfwine surmattiin vuonna 791 kuninkaaksi palanneen Æthelredin käskystä.

## Lähteet
Norjansuomalaiset

**Norjansuomalaiset** ovat viime aikoina Suomesta Norjaan muuttaneita suomalaisia. Näitä etnisiä suomalaisia ei pidä sekoittaa jo 1700-luvulta asti asuneisiin suomalaisperäisiin ruijansuomalaisiin eikä myöskään 1500-luvun loppupuolella muuttaneisiin metsäsuomalaisiin. Suomalaiset muuttavat Norjaan ensisijaisesti työn vuoksi.

## Katso myös
* Maahanmuuttajat Norjassa
* Ruotsinsuomalaiset
* Suomalainen siirtolaisuus
* Ulkosuomalaiset

## Aiheesta muualla
* Suomalais-norjalainen kulttuuri-instituutti 

## Lähteet
Heli Hyttinen

**Heli Hyttinen** (s. 11. syyskuuta 1995) on suomalainen näyttelijä. Hyttinen on opiskellut näyttelijäksi Tampereen yliopiston Nätyllä ja valmistunut teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2021.

Hyttinen on näytellyt muun muassa Suomen Kansallisteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa ja Teatteri Jurkassa. Hän näyttelee pääosaa Ida-Maria Olvan ohjaamassa lyhytelokuvassa *Mehiläiskesä*.

## Teatterirooleja
* *Kalasatama*, Ryhmäteatteri, 2024
* *Katrina*, Tampereen Työväen Teatteri, 2023
* *Jane! Jane! Jane!* , Teatteri Jurkka, 2022
* *Paskateoria*, Näty, 2020
* *Otteita*, Kansallisteatteri, 2019
* *[[Hair]]*, Näty, 2019

## Tv- ja elokuvarooleja
* *[[Etsijät (televisiosarja)|Etsijät]] –* Ann-Meerit Polviander, 2023-2025
* *[[Pohjoisen tähti]]* *–* Sonja Kallio, 2023
* *[[Sininen enkeli (televisiosarja)|Sininen enkeli]]* – Anja Kauranen, 2022
* *[[Mehiläiskesä]]* – Eedi, 2021
* *[[Tove (elokuva)|Tove]]* – Viuhti, 2020

## Lähteet
* 
* Heli Hyttinen Näyttelijäliiton sivuilla.

### Viitteet
Pyhän Volodymyrin katedraali

**Pyhän Volodymyrin katedraali** () on katedraali Kiovassa. Se on rakennettu 1872–1896. Sen sisäseinien maalaukset ja uusbysanttilainen arkkitehtuuri kuvastavat ukrainalaisen arkkitehtuurin merkittäviä virtauksia 1800-luvun keskivaiheilla ja loppupuolella. Aikakautta luonnehtivat kansallinen herääminen ja kiinnostus historiallisiin tyyleihin.

Katedraali on muodoltaan ristikirkko. Sisätiloissa on parvia. Katedraalista kohoaa bysanttilaistyylisiä kupoleita. Ulkoseinillä on runsaasti koristelua. Rakennuksen tyylillä on tavoiteltu Kiovan Rusin perinteiden toistoa, mutta tulos ei ole aito versio bysantin tai Kiovan Rusin tyyleistä.

Katedraalin viimeistelijänä pidetään Aleksandr Berettiä, mutta talousvaikeuksien ja rakenteellisten ongelmien vuoksi sekä ennen häntä että hänen jälkeensä ulkoasuun ovat vaikuttaneet monet muutkin arkkitehdit. Alkuperäisen suunnitelman teki I. Štrom 1859. Siitä muutti 1861 P. Sparro. Vuonna 1862 Beretti teki keskeisiltä osiltaan uuden suunnitelman. Rakennustyöt pääsivät viimein vauhtiin 1872. R. Bernhardt teki 1875 suuria rakenteellisia muutoksia, ja 1876 Vladimir Nikolajev sai vastuun rakennustyön viimeisen vaiheen valvonnasta.

Kirkon sisätilojen koristelusta ja maalauksista vastasivat johtavat ukrainalaiset ja venäläiset taiteilijat 1885–1896 ohjenuoranaan bysanttilainen taide ja kirkkokoristelu. Venäläinen V. Vasnetsov yhdessä Kiovan piirustuskoulun opettajien ja oppilaiden kanssa teki merkittävimmän työn. Näyttävin on keskiapsiksessa oleva Vasnetsovin Jumalanäiti.

Kirkossa on 1930-luvulta lähtien ollut 300-luvun kreikkalaisen marttyyrin Pyhän Barbaran reliikki ja 1400-luvun Kiovan metropoliitan Makarios I:n reliikki. Kirkko vahingoittui pahoin toisessa maailmansodassa, mutta sodan jälkeen sitä kunnostettiin ja entistettiin laajasti seurakuntalaisten ja kaupungin tuella. Se on ollut vuodesta 1943 Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksisen kirkon katedraali ja tärkein Kiovan kirkko. Vuodesta 1995 katedraali on kuulunut Kiovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksiselle kirkolle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ángel Lulio Cabrera

**Ángel Lulio Cabrera** (1908–1999) oli Espanjassa syntynyt, mutta paljolti Argentiinassa vaikuttanut kasvitieteilijä.

Vuonna 1925 Cabrera muutti Argentiinaan ja tuli luonnontieteiden opiskelijaksi La Platan museoon (Museo de La Plata). Vuonna 1931 Cabrera väitteli tohtoriksi ja siirtyi La Platan kansalliseen yliopistoon, jossa hän teki pitkän uran. Myöhemmin hän toimi opettajana myös Buenos Airesin yliopiston maataloustieteiden tiedekunnassa.

Cabrera on kirjoittanut useita julkaisuja kasvisystematiikasta, joka on hänen pääasiallinen erityisalansa. Myöhemmin hän siirtyi tutkimaan myös ekologisia ja kasvimaantieteellisiä kysymyksiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* JSTOR Global Plants: Cabrera, Ángel Lulio
Maailman onnellisin kansa

**Maailman onnellisin kansa** voi tarkoittaa seuraavia:

## Musiikki

** Albumit **
* *[[Maailman onnellisin kansa (Maustetyttöjen albumi)|Maailman onnellisin kansa]]*, Maustetyttöjen albumi vuodelta 2023.
* *[[Maailman onnellisin kansa (Tuomari Nurmion albumi)|Maailman onnellisin kansa]]*, Tuomari Nurmion albumi vuodelta 2021.

** Kappaleet **
* ”Maailman onnellisin kansa”, Tuomari Nurmion kappale samannimiseltä albumilta.
* ”Maailman onnellisin kansa”, Maustetyttöjen kappale samannimiseltä albumilta.
Tapani Kelomäki

**Tapani Henrik Kelomäki** (13. tammikuuta 1951 – 5. elokuuta 2022) oli suomalainen kielitieteilijä. Hän toimi Helsingin yliopistossa suomen kielen yliopistonlehtorina. Hän keskittyi tutkimuksessaan lausesemantiikkaan ja toisaalta suomalaisen kielentutkimuksen historiaan.

## Teokset
* Ekvatiivilause. SKS, 1997. (väitöskirja)
* Nuorgrammaattisuuden myytti suomen kielen tutkimuksessa. Helsingin yliopiston suomen kielen ja kotimaisen kirjallisuuden laitos, 2009. 

## Lähteet
Jouko Paavola (sellisti)

**Jouko Paavola** (28. elokuuta 1942 Oulu – 3. heinäkuuta 2016 Turku) oli suomalainen sellisti ja sellopedagogi.

Paavola opiskeli Seppo Laamasen, Yrjö Selinin, Erkki Raution ja Enrico Mainardin johdolla. Hän soitti jo 15-vuotiaana Oulun kaupunginorkesterissa ja eteni sittemmin sen soolosellistiksi. Paavola soitti myös monissa muissa suomalaisissa sinfoniaorkestereissa ja kamarimusiikkikokoonpanoissa. Paavola oli aktiivinen esiintyjä vielä samanaikaisesti kuin opetti Päijät-Hämeen konservatoriossa. Hän loi yli neljäkymmentä vuotta kestäneen uran opetustehtävissä ja sai yliopettajan aseman. Paavola opetti Päijät-Hämeen konservatorion lisäksi musiikkiopistoissa Oulussa, Kemissä, Kokkolassa ja Vaasassa. Hänet valittiin Vaasan läänintaiteilijaksi.

Paavola laati oppimateriaaleja, joihin kuului *Asteikkokoulu sellonsoiton opiskelijoille* (1981). Hän sai sekä opetuskäytäntöihinsä että oppimateriaaleihinsa vaikutteita viulupedagogi Tatjana Pogozevalta. Paavolan johdolla opiskelivat muiden muassa Seeli Toivio ja Laura Voutilainen. Sellisti Helena Plathán on hänen tyttärensä.

## Lähteet
Tursankankaan työväentalo

**Tursankankaan työväentalo** oli Urjalan kunnan Tursan tai Tursankankaan kylässä sijainnut työväentalo. 

## Historiaa
Tursankankaan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1912. Sisällissodan aikana talo oli takavarikossa, ja yhdistyksen kirjasto ja arkisto poltettiin ja 2&nbsp;000 markkaa sen rahavaroja vietiin.

Vuosina 1932 ja 1933 Lapuanliikkeen kannattajat tekivät talolla ilkivaltaa. Helmikuussa 1932 talolle tunkeuduttiin ja sen ikkunat rikottiin, samoin kuin näyttämön esirippu ja kulissit. Lisäksi tauluja oli varastettu ja irtaimistoa rikottu. Konerasvan ja tervan sekoituksella oli sotkettu talon lattiat, salin penkit, pöydät, keittiön hella ja astioita. Talolla oli ennen tätä pidetty opintokurssi, jonka päätösjuhlien jälkeisenä yönä vandalistien isku tapahtui. Jo etukäteen oli esitetty uhkauksia kurssia vastaan. Taloa oltiin ilmeisesti saman vuoden alussa oltu myymässä paikalliselle nuorisoseuralle, mutta kauppa oli työväenyhdistyksen taholta peruttu. Toinen tapaus sattui tammikuussa 1933, jolloin talolle murtauduttiin ja sieltä vietiin Marxin kuva. 

Elokuussa 1935 talolla vietettiin syysjuhlaa, jonka ohjelmassa oli muun muassa laulua, lausuntaa, puhe ja näytelmä. Vuodelta 1943 on maininta, että talo oli korjauksen tarpeessa. Tämän jälkeen talon vaiheista ei ole tietoa. 

## Lähteet