open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Korsolampi

**Korsolampi** on pieni erämaajärvi Kirkkonummen länsiosassa Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 3,36 hehtaaria. Etäisyys Kirkkonummen keskustasta on viisi kilometriä luoteeseen ja Helsingistä 32 kilometriä länteen.

Korsolammen pituus lounaasta koilliseen on 300 metriä. Suurin leveys kaakosta luoteeseen on 150 metriä. Järveä ympäröi Meikon luonnonsuojelualue. Järven ympäristö on kosteaa ja mäkistä metsämaata, jonka korkeimmat kohdat ovat noin 15 metriä järven pintaa ylempänä. Runsaat sata metriä Korsolammelta koilliseen sijaitsee Immerlampi (52,1 metriä mpy). Lounaassa sijaitsee Meiko (42,9 metriä mpy).

Korsolammen nimi lienee suomalaisten antama, mutta sen alkuperä ja merkitys ovat jääneet vaille selitystä.

## Vesistösuhteet
Korsolampi sijaitsee Suomenlahden rannikkoalueessa (vesistöaluetunnus 81), jonka Estbyån valuma-alueeseen (81.061) järvi kuuluu. Siihen on johdettu yksi metsäoja. Sen laskuoja on Korsobäcken, joka yhtyy Myllykylässä Ingelåniin. Korsolammen vedenpinnan korkeus on 51,1 metriä mpy (N2000).

## Lähteet
Iisjärvi

**Iisjärvi** on järvi Äänekosken pohjoisosassa Keski-Suomen maakunnassa. Sen pinta-ala on 4,3 neliökilometriä. Etäisyys Jyväskylästä on 68&nbsp;kilometriä pohjoiseen.

## Maantiede
Iisjärven pituus kaakosta luoteeseen on 4,2&nbsp;kilometriä. Järven itäranta on kaakkois–luoteissuuntainen, länsiranta on etelä–pohjoissuuntainen. Järven etelärannalla sijaitsee Räihänniemi ja luoteisrannalla Tuliniemi. Niemien välissä on 1,3&nbsp;kilometrin pituinen matala vyöhyke, jolla sijaitsee useita saaria ja luotoja. Niemet ja saaret jakavat järven keskiosan laajaa selkävettä. Matalan vyöhykkeen länsi- ja itäpuolella on useita 10–15&nbsp;metriä syviä alueita. Iisjärven syvin kohta, 24&nbsp;metriä, sijaitsee järven kaakkoisosan Pilkanlahdella rannan läheisyydessä. Syvännettä ympäröi järven ainoa yli 20&nbsp;metriä syvä alue, sen pinta-ala on kaksi hehtaaria. Iisjärven pohjoisosa jakautuu Saharinlahteen ja Ansainlahteen.

Iisjärven pinta-ala 10&nbsp;metrin syvyydessä on 61 hehtaaria mutta 11&nbsp;metrin syvyydessä enää 15 hehtaaria.

Iisjärven laajin saari on noin kuusihehtaarinen Kumpusaari järven kaakkoisosassa. Järven syvänne sijaitsee saaren eteläpuolella. Kumpusaaren länsipuolella sijaitsee noin 400&nbsp;metriä pitkä Räihänsaari.

Iisjärven kaakkoisen syvänteen eteläpuolella sijaitsee Hiitolanmäki, jonka korkeustaso on noin 200&nbsp;metriä merenpinnan yläpuolella eli runsaat 60&nbsp;metriä järven pintaa korkeammalla ja noin 85&nbsp;metriä syvännettä korkeammalla.

Iisjärven rannoilla on pientaloja, mutta ei juurikaan peltoja. Iisjärven luusua sijaitsee lounaisosan Joensuussa, josta lähtee Iisjoki etelään Kaijanjärveen (111,8&nbsp;metriä mpy). Reitti jatkuu Alajokea Kotasen (99,5&nbsp;metriä mpy) kautta Keiteleen (99,5&nbsp;metriä mpy) Lintulahteen. Etäisyys Iisjärven luusuasta Lintulahteen on runsaat viisi kilometriä.

Iisjärven vesitilavuus on 23&nbsp;272&nbsp;000 kuutiometriä.

Iisjärvi (14.422.1.003) kuuluu Iisjoen valuma-alueeseen (14.422), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Keiteleen keskiosan alue (14.42) ja ensimmäinen on Viitasaaren reitin valuma-alue (14.4). Iisjärvi on Iisjoen alueen laajin vakavesi ja ainoa, jonka pinta-ala on yli neliökilometrin. Seuraavaksi laajimmat ovat Kotanen ja Kaijanjärvi. Alueeseen kuuluu myös yhdeksän muuta vakavettä.

Iisjärvi on neljänneksi laajin Äänekosken 169:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä edeltää Keitele, Kuhnamo ja Niinivesi. Iisjärveä seuraa Kiimasjärvi, Iso-Jurvo ja Naarajärvi.

## Lähteet
Stefán Hörður Grímsson

**Stefán Hörður Grímsson** (1919 Lounais-Islanti – 2002) oli islantilainen runoilija. Alkuun perinteinen runoilija oli sittemmin modernisti ja kuului atomirunoilijoihin. Esikoiskokoelma *Glugginn snyr í norður* ilmestyi 1948 ja modernismia edustava *Svartálfadans* 1951.

## Suomennettuja runoja
;Runoluettelon lähde
Stefánin runojen suomennoksia on antologiassa *[[Ja tunturin takaa kuulet –|Ja tunturin takaa kuulet –: Islannin sodanjälkeistä lyriikkaa]]*, suom. ja toim. Maj-Lis Holmberg, Espoo: Weilin+Göös 1977 
* Haloo pikku villikissani
* Iltaisin
* Iltapäivä
* Kivi
* Kolmetoista keltaista yksi musta
* Nyt on puutarhapolku hiljainen
* Orjantappura-aidan sisällä
* Talvipäivä
* Yli kaupungin hiuksesi

## Lähteet
Punkalaitumen lukio

**Punkalaitumen lukio** on Punkalaitumella sijaitseva paikkakunnan ainoa toisen asteen oppilaitos. Se on ollut toiminnassa vuodesta 1963 alkaen. Punkalaitumen lukio toimii Punkalaitumen Yhteiskoulun kanssa samassa 2020 vuonna käyttöönotetussa hirsikoulussa. Punkalaitumen lukiossa opiskelee noin 60 lukiolaista.

## Menestys kansallisessa vertailussa
Punkalaitumen lukio sijoittui STT:n lukiovertailussa pienistä lukioista kolmanneksi valtakunnallisesti vuonna 2023. Sen lisäksi se sijoittui Pirkanmaan kaikkien lukioiden kärkeen. 

## Lähteet
Oates

**Oates** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Adam Oates (s. 1962), kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja
* Claire Oates (s. 1996), yhdysvaltalainen jalkapalloilija
* Eugene William Oates (1845–1911), englantilainen lintutieteilijä
* **John Oates** (s. 1948), yhdysvaltalainen laulaja ja kitaristi duossa Hall & Oates
* Joyce Carol Oates (s. 1938), yhdysvaltalainen kirjailija ja professori
* Lawrence Oates (1880–1912), brittiläinen kapteeni ja napatutkimusretkeilijä
* Warren Oates (1928–1982), yhdysvaltalainen näyttelijä
* William C. Oates (1833–1910), Etelävaltioiden eversti ja Yhdysvaltain demokraattisen puolueen poliitikko
Kira Horn

**Kira Leonie Horn** (s. 12. helmikuuta 1995) on saksalainen maahockeypelaaja, joka edusti Saksaa Tokion olympialaisissa vuonna 2021. Hän pelaa puolustajana.

Maahockeyn viisivuotiaana TuS Alstertalissa aloittanut Horn pelasi ensimmäisen maajoukkueottelunsa Saksan alle 16-vuotiaiden maajoukkueessa huhtikuussa 2010. Saksan alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta Horn edusti neljässä eri turnauksessa yhteensä 55 ottelussa, joissa hän teki kolme maalia. Horn sijoittui Saksan joukkueessa viidenneksi nuorten maailmanmestaruusturnauksessa 2016. Hän pelasi turnauksessa kaikissa Saksan kuudessa ottelussa ja teki kaksi maalia.

Debyyttinsä aikuisten maajoukkueessa Horn teki marraskuussa 2018. Hän on voittanut EM-hopeaa kahdesti, vuonna 2019 Antwerpenissä järjestetyssä turnauksessa sekä vuoden 2021 turnauksessa Amsterdamissa. Alankomaat voitti molempien turnausten loppuotteluissa Saksan 2–0.

Horn valittiin Saksan maajoukkueeseen vuoden 2020 olympialaisiin. Saksa eteni turnauksessa puolivälieriin, jossa lopulta hopeaa voittanut Argentiina pudotti joukkueen jatkosta maalein 3–0.

Lokakuuhun 2021 mennessä Horn oli edustanut Saksan maajoukkuetta yhdeksässä turnauksessa, joissa hän oli pelannut 42 ottelua ja tehnyt yhden maalin. Yhteensä hän oli pelannut 52 naisten maaottelua. Lisäksi Horn on voittanut Saksan joukkueessa pronssia FIH Pro Leaguesta vuonna 2019.

Seuratasolla Horn edustaa Bundesliigassa pelaavaa Der Club an der Alsteria, johon hän siirtyi Uhlenhorster HC:sta vuonna 2014.

## Lähteet
Ville Leinonen (neurokirurgi)

**Ville Leinonen** (s. 1977) on suomalainen lääketieteen tohtori ja neurokirurgian erikoislääkäri, joka on vuoden 2020 alusta lähtien toiminut Itä-Suomen yliopiston neurokirurgian  professorina ja Kuopion yliopistollisen sairaalan (KYS) Rankakeskuksen ylilääkärinä. Tätä ennen hän toimi Oulun yliopiston neurokirurgian professorina kaksi vuotta.

Leinonen opiskeli Kuopion yliopistossa lääkäriksi (LL 2002) ja edelleen lääketieteen tohtoriksi (2004).  Hänen englanninkielinen, fysiologian alaan kuuluva artikkeliväitöskirjansa (2003) tarkasteli selän liikekontrollia ja sen häiriöitä perussyyltään tunnettujen pitkittyneiden selkäongelmien tapauksessa. Väitöskirja oli otsikoitu *Neuromuscular control in lumbar disorders* (Liikekontrolli alaselkäongelmissa). Leinonen suoritti samassa yliopistossa myös neurokirurgian erikoislääkärin pätevyyden (2009). Itä-Suomen yliopiston neurokirurgian dosentiksi Leinonen nimitettiin vuonna 2012.

Sittemmin Leinosen tutkimustyö painottui selkäongelmien sijaan enemmän neurokirurgiaan. Hän työskenteli Itä-Suomen yliopiston kliinisenä opettajana sekä Kuopion yliopistollisen sairaalan Neurokeskuksen neurokirurgian erikoislääkärinä vuosina 2012–2019. Kuopiosta Leinonen siirtyi Oulun yliopiston neurokirurgian professoriksi ja Oulun yliopistollisen sairaalan osastonylilääkäriksi (12/2017–12/2019).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*PubMed: Leinonen V. (nih.gov)
Valeri Poljanski

**Valeri Kuzmitš Poljanski** (s. 1949 Moskova) on venäläinen kapellimestari ja kuoronjohtaja.

Poljanski opiskeli Moskovan konservatoriossa muiden muassa Boris Kulikovin ja Odysseas Dimitriadiksen sekä myöhemmin Gennadi Roždestvenskin johdolla. Hän avusti vuonna 1977 Roždestvenskiä Bolšoi-teatterin esityksessä Dmitri Šostakovitšin *[[Mtsenskin kihlakunnan lady Macbeth|Katerina Ismailovasta]]*. Tuotanto oli menestys, ja Poljanski kiinnitettiin pysyväksi oopperakapellimestariksi. Vuonna 1992 hän seurasi Roždestvenskiä Venäjän valtion sinfoniakappelin musiikillisena johtajana.

Poljanski on tullut tunnetuksi johtavana Sergei Rahmaninovin tuotannon tulkitsijana. Hän on levyttänyt tämän kaikki orkesteri- ja kuoroteokset. Lisäksi Poljanski on tulkinnut vähemmän esitettyjen venäläissäveltäjien, kuten Alfred Schnittken, Sergei Tanejevin ja Nikolai Mjaskovskin tuotantoja. Hän on tuonut esiin lukuisia unohduksiin jääneitä teoksia Aleksandr Gretšaninovilta ja Dmitri Bortnjanskilta.

## Lähteet
La Pérousen salmi

**La Pérousen salmi** () tai **Sōyan salmi** on salmi, joka sijaitsee Venäjän Sahalinin saaren eteläosan ja Japanin Hokkaidōn saaren pohjoisosan välissä yhdistäen Japaninmeren Ohotanmereen.

Salmen pituus on 42 km ja syvyys 40–140 m. Salmen kapein osa sijaitsee lännessä Venäjän Crillonin niemen ja Japanin Sōyan niemen välissä ollen samalla myös salmen matalin kohta. Pieni kallioinen saari, jonka nimi on Kamen Opasnosti (venäjäksi ”Vaaran kallio”) sijaitsee Venäjän vesillä salmen koillisosassa 13 kilometriä kaakkoon Crillonin niemestä. Toinen pieni saari, Bentenjima, sijaitsee lähellä salmen Japanin puoleista rantaa.

Salmi on nimetty ranskalaisen Jean-François de La Pérousen mukaan, joka tutki sitä vuonna 1787.

Japanin aluevedet ulottuvat vain kolmen meripeninkulman (n. 5,55 km) päähän La Pérousen salmelle tavallisen kahdentoista sijasta, jotta Yhdysvaltojen ydinaseilla varustetut sota-alukset ja sukellusveneet voivat ylittää salmen rikkomatta Japanin ydinasekieltoa alueellaan.

## Historia
Vuosina 1848–1892 amerikkalaiset valaanpyyntialukset kulkivat salmen läpi keväisin ja kesäisin, kun ne saapuivat Japaninmereltä Ohotanmerelle metsästämään silovalaisiin kuuluvia *[[Eubalaena japonica]]*- ja grönlanninvalaita. Valaanpyyntialus *David Paddack* oli palaamassa kotiin täydessä lastissa, kun se hajosi salmessa vuonna 1848.

## Ehdotettu rautatieyhteys
Siperian rataa on ehdotettu yhdistettäväksi Venäjältä Japaniin La Pérousen salmen kautta joko sen ylittävällä sillalla tai sen alittavalla Sahalin–Hokkaido-tunnelilla.

## Lähteet
Günter Behnisch

**Günter Behnisch** (12. kesäkuuta 1922 Lockwitz, Saksa – 12. heinäkuuta 2010 Stuttgart, Saksa) oli saksalainen arkkitehti. Toisen maailmansodan aikana hänestä tuli yksi Saksan nuorimmista sukellusvenekomentajista. Myöhemmin Behnischistä tuli yksi merkittävimmistä dekonstruktivismia edustavista arkkitehdeistä. Hänen huomattavia projektejaan olivat Münchenin olympiapuisto ja Länsi-Saksan parlamentti Bonnissa.

## Lapsuus ja nuoruus
Behnisch syntyi keskimmäisenä kolmesta lapsesta Lockwitzissa Dresdenin lähellä. Hän kävi useita kouluja, koska hänen sosiaalidemokraatti-isänsä pidätettiin, erotettiin ja siirrettiin uudelleen Chemnitziin natsisaksalaisten toimesta.

Vuonna 1939 17-vuotias Behnisch liittyi vapaaehtoisena laivastoon (Kriegsmarine), mikä oli vähemmän työläs vaihtoehto pakolliselle työvoimapalvelulle tai armeijan asevelvollisuudelle. Lopulta hänestä tuli U-veneen upseeri ja hän palveli U-952:ssa. Lokakuussa 1944 hänestä tuli yksi nuorimmista U-veneiden komentajista (U-2337). Toisen maailmansodan lopussa hän luovutti sukellusveneensä briteille ja joutui sotavangiksi Featherstonen linnaan Northumberlandiin, Englantiin.

Behnisch opiskelin alun perin muurariksi ja hän lähti vuonna 1947 opiskelemaan arkkitehtuuria Stuttgartin teknilliseseen yliopistoon.

## Ura arkkitehtinä
Yksi hänen merkittävimmistä rakennuksistaan oli Länsi-Saksan pääkaupungin Bonnin uusi parlamentti. Vaikka hän voitti arkkitehtisuunnittelukilpailun jo vuonna 1973, rakentaminen alkoi vasta vuonna 1987 ja rakennus valmistui vuonna 1992.

Behnisch perusti oman arkkitehtitoimiston Stuttgartissa vuonna 1952 ja vuonna 1966 siitä tuli Behnisch & Partner. Vuosina 1967–1987 hän toimi arkkitehtuurin, rakennussuunnittelun ja teollisuusrakennustekniikan professorina Darmstadtin teknisessä yliopistossa.

Hänen poikansa Stefan Behnisch perusti erillisen yrityksen, Behnisch Architektenin vuonna 1989.

## Valmistuneet projektit

* 1972 Münchenin olympiapuisto, Saksa

* 1992 Saksan parlamentin täysistuntorakennus (Bundestag), Bonn, Saksa

* 1993 Taideakatemian rakennus, Berliini, Saksa
* 1997 Valtion selvityspankki - Landesgirokasse Stuttgart, Saksa
* 1998 Lennonjohtotorni, Nürnbergin lentokenttä, Saksa
* 2002 Pohjois-Saksan valtion selvityspankki, Hannover, Saksa
* 2003 Genzyme Center, Cambridge, Massachusetts, USA
* 2005 Solujen ja biomolekyylien tutkimuskeskus, Toronto, Kanada
* 2005 Hotel Adlonin laajennus, Berliini, Saksa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Benisch Architekten *benisch.com*
Kuhmon reitti

**Kuhmon reitti** oli Oulujoen vesistöön kuuluva uittoreitti. Kuhmon reitti alkoi Pääjärven eteläosasta, Kuhmon Jämäksestä päättyen Nuasjärven pohjoisosaan, Kajaanin Petäisenniskaan. Reittiin kuuluivat myös väylät Nurmesperästä, Sapsoperästä ja Kuluntalahdesta. Reitin pituus sivuväylineen oli yhteensä 133 kilometriä.

## Lähteet
Sinfonia nro 1 (Brahms)

Johannes Brahmsin **ensimmäinen sinfonia** (c-molli, op. 68) on syyskuussa 1876 valmistunut sinfonia. Se kantaesitettiin Karlsruhessa 4. marraskuuta 1876. Kapellimestarina toimi tuolloin Felix Otto Dessoff.

Brahms työskenteli ensimmäisen sinfonian parissa jo 1850-luvulta saakka. Hän oli kuullut vuonna 1854 ensimmäisen kerran Ludwig van Beethovenin sinfonian nro 9 ja päätti tämän jälkeen laatia oman sinfoniansa. Seuraavana vuonna Brahms kirjoitti ystävälleen, viulisti Joseph Joachimille laatineensa sinfoniaa, josta oli orkestroinut jo ensimmäisen osan sekä viimeistellyt toisen ja kolmannen. Säveltäjä jäi kuitenkin tyytymättömäksi kesken olleeseen teokseen; hän käyttikin materiaalia muissa teoksissaan ja uudisti sinfoniaosia sisältömuutoksin. Brahms saikin lopulta itselleen mieluisan sinfonian valmiiksi ja esityskuntoon vuonna 1876. 

Kantaesityksen jälkeen Brahmsin ensimmäinen sinfonia esitettiin myös Wienissä. Kriitikko Eduard Hanslick vertaili Brahmsin sekä Beethovenin tyylejä ja katsoi Brahmsin omaksuneen vahvoja vaikutteita Beethovenin vakavasta puolesta. Lisäksi hän huomioi neljännen osan jousimelodian selkeän yhtäläisyyden Beethovenin 9. sinfonian "Oodi ilolle" -teemaan. Hans von Bülow nimittikin Brahmsin ensimmäistä sinfoniaa "Beethovenin kymmenenneksi". Laajuuden ja muodon voiman tajunsa Brahms olikin omaksunut suoraan Beethovenilta.

## Orkestraatio
* 2 huilua, 2 oboea, 2 klarinettia, 2 fagottia, kontrafagotti
* 4 käyrätorvea, 2 trumpettia, 3 pasuunaa
* patarummut
* jouset

## Osat
# Un poco sostenuto – Allegro
# Andante sostenuto
# Un poco allegretto e grazioso
# Adagio – Allegro non troppo, ma con brio

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* [IMSLP: nuotteja](https://imslp.org/wiki/Symphony_No.1%2C_Op.68_(Brahms%2C_Johannes))
Heränneen leijonan kunniasapeli

**Heränneen leijonan kunniasapeli** () oli Kiinan tasavallan armeijan korkein mahdollinen kunnianosoitus. Se oli tarkoitettu sellaisille jo korkeasti palkituille upseereille, joita oli tarve palkita vielä edelleen. Kunniamerkki perustettiin vuonna 1935. Miekasta oli kolme eri luokka, jotka olivat III (viisi leijonaa), II (seitsemän leijonaa) ja I (yhdeksän leijonaa).

Miekkaa ei koskaan jaettu yhdellekään sotilaalle, minkä vuoksi kunnianosoitus lakkautettiin virallisesti vuonna 2017.

## Lähteet
Yhdystie 3623

**Yhdystie 3623** on vuonna 2019 Vt12 Tillola-Keltti -hankkeen osana valmistunut maantie, joka kulkee Iitin Tillolasta Kouvolan Kivistenmäelle. Tie toimii Valtatie 12:n rinnakkaistienä. Yhdystie 3623 kaksikaistainen asfaltoitu tie, jolla on neljä kiertoliittymää, sekä sille on viitoitettu Lahden ja Kouvolan välinen kävely-, pyöräily- ja maatalousliikenne. Tien nopeusrajoitus on pääasiassa 60 km/h, mutta KymiRingin eritasoliittymän kohdalla se on 50 km/h. 

Tie alkaa Tillolassa Suokannantienä Ampumaradantien ja Kymentien (Vt12) risteyksestä, jonka jälkeen tie kääntyy välittömästi Suokannantieltä Niinimäentielle. Kouvolan kaupungin rajalla FinProfilen pylväsaseman kohdalla tie muuttuu nimeltään Miehonkankaaksi. Saavuttaessa Vehkosillantien kiertoliittymään tien nimi vaihtuu Vehkosillantieksi. Juuri ennen KymiRingin koiranluutyyppisen eritasoliittymän ensimmäistä kiertoliittymää tie ylittää Iitin kunnanrajan ja muuttuu nimettömäksi tieksi. Tie alittaa Valtatie 12:n ja tulee eritasoliittymän jälkeen KymiRingin sisääntulotien kiertoliittymään. Anhavaistentien risteyksen kohdalla tien nimi vaihtuu Anhavaistentieksi. Pellontaustantien risteyksessä Kouvolan kaupungin puolella tien nimi vaihtuu Kivistentieksi. Tie päättyy Lahdentien (Vt12) risteykseen juuri ennen Seututien 359 risteystä.

Tulevaisuudessa tietä olisi tarkoitus jatkaa Tillolasta länteen Niinimäentietä pitkin Kausalan suuntaan Vt12 Uusikylä-Tillola -parannushankkeen mukaan sekä itäpäästään uuteen Suviojan eritasoliittymään Vt6 Kouvolan kohdalla -hankkeen mukaisesti.

## Lähteet
Väinö Teriö

**Väinö Valfrid Teriö**, vuoteen 1906 **Rosenström** (26. heinäkuuta 1895 Nurmijärvi – 23. maaliskuuta 1971 Tampere) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Teriön vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Robert Rosenström ja Augustiina Alm ja puoliso 1919–1964 Selma Maria Ilvonen. Teriö valmistui Helsingin Kauppiaitten Kauppakoulusta 1915 ja toimi 1917–1923 Elannon varastohoitajana ja taloustavaraosaston hoitajana ja 1923–1926 Arvola & Kurikka -yhtiön ostopäällikkönä. 

Elämäntyönsä, neljäkymmentä vuotta,  hän teki kuitenkin 1926–1966 Nokian Kutomo -yhtiön, alkujaan Nokian Kutomo & Värjäys ja sittemmin Nanso, isännöitsijänä ja vuodesta 1932 toimitusjohtajana. Nanso oli alkujaan tuotemerkki, jonka juuri Teriö ideoi ja joka otettiin käyttöön jo vuonna 1929, koko yhtiön nimeksi se tuli 1972. Teriön aloittaessa isännöitsijänä yrityksessä oli 70 työntekijää, hänen jäädessään eläkkeelle toimitusjohtajan tehtävästä 1960-luvun puolivälissä siitä oli tullut alansa johtava yritys ja seuraavalla vuosikymmenellä sillä oli jo yli 500 työntekijää. 

Teriö osallistui aktiivisesti myös Nokian kauppalan toimintaan muun muassa kauppalanvaltuuston jäsenenä 1930-luvulta 1950-luvulle ja oli Nokia-Seuran perustajia ja puheenjohtajana 1962–1965. Hänen aloitteestaan Nokialle rakennettiin vuonna 1947 kolmikerroksinen asuintalo Nansonlinna, jossa oli 44 huoneistoa Nokian Kutomon työntekijöille. Teollisuusneuvoksen arvon Teriö sai 1954.

## Lähteet
Samira

**Samira** on arabialaisperäinen naisen etunimi. Se on Samir-miehennimen feminiininen vastine. Nimen voi suomentaa tarkoittavan ’häntä, joka keskustelee vilkkaasti yöllä’.

Suomessa Samira on yksi tavallisimmista musliminaisten etunimistä. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on kesäkuuhun 2024 mennessä kirjattu noin 640–650 tämännimistä naista.

## Nimipäivä
Norjassa Samiralla on nimipäivä 16.&nbsp;toukokuuta.

## Tunnettuja Samiroja
* Samira Efendi (s. 1991), azerbaidžanilainen laulaja
* Samira Islam, saudiarabialainen farmakologi
* Samira Makhmalbaf (s. 1980), iranilainen elokuvaohjaaja
* Samira Rafaela (s. 1989), alankomaalainen europarlamentaarikko
* Samira Saïd (s. 1957), marokkolainen laulaja
* Samira Shahbandar, Irakin presidentin Saddam Husseinin vaimo

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etunimien taivutus: Samira (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Minna Kivimäki

**Minna Kivimäki** (s. 1971) toimi liikenne- ja viestintäministeriön kansliapäällikkönä vuosina 2021–2026. Kivimäki on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti.

## Kunnianosoituksia

* &nbsp;Suomen Valkoisen ruusun komentajamerkki (2024)

## Lähteet
Raimo Luoma

**Raimo Johannes Luoma** (s. 31. tammikuuta 1959 Kankaanpää) on suomalainen asianajaja ja työ- ja elinkeinoministeriön kansliapäällikkö. Hänet nimitettiin virkaan 11. kesäkuuta 2020. Hän on toiminut pääministeri Antti Rinteen valtiosihteerinä.

## Lähteet
Vitali Jeršov

**Vitali Mihailovitš Jeršov** (, s. 4. marraskuuta 1992) on venäläinen ratameloja. Hän saavutti Poznańin EM-kilpailuissa 2021 Venäjän joukkueessa pronssia 500 metrin kajakkinelosessa ajalla 01:25.425 ja 1&nbsp;000 metrin kajakkinelosessa ajalla 03:03.850. Euroopan kisoissa 2019 Minskissä Jeršov kuului Venäjän kultaa voittaneeseen joukkueeseen kajakkinelosen 500 metrillä.

## Lähteet
Karuselli (televisiosarja)

**Karuselli** on suomalainen kymmenosainen draamakomediasarja, joka julkaistiin C More -suoratoistopalvelussa syksyllä 2021. Sarjan on ohjannut Petteri Summanen, joka on myös käsikirjoittanut sarjan yhdessä Kari Hietalahden ja Anna Ruohosen kanssa. Televisiossa sarja esitettiin MTV3-kanavalla tammi–maaliskuussa 2022.

Sarjan jokainen osa on oma itsenäinen tarinansa. Sarjassa näyttelevät muun muassa Paavo Kinnunen, Mimosa Willamo, Kari Hietalahti, Martti Suosalo, Riitta Havukainen, Jussi Vatanen, Tommi Korpela, Niina Koponen, Saara Kotkaniemi ja Mikko Kivinen.

## Jaksot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sarjan traileri YouTubessa
* Petteri Summasen ideoima komediasarja Karuselli esittelee nyky-Suomea monesta eri kulmasta, mutta kuoliaaksi naurattamisen asialla ei tällä kertaa olla | Helsingin Sanomat 23.9.2021
Eanred

**Eanred** (k. 840) oli Northumbrian kuningas 809–840. 

Eanred oli luultavasti kuningas Eardwulfin ja tämän ensimmäisen vaimon poika. Eanred nousi valtaistuimelle ilmeisesti vuonna 809, mutta hänet on saatettu kruunata myös vuonna 808 tai 810. On epäselvää, nousiko Ælfwaldin jälkeen kuninkaaksi vuonna 808 lyhyeksi aikaa Eardwulf vai Eanred. Eanredin pitkältä hallituskaudelta on säilynyt niukasti merkintöjä. Vuonna 829 Eanred vannoi uskollisuutta Wessexin kuninkaalle Egbertille, joka oli tuolloin noussut Britannian mahtavimmaksi hallitsijaksi. Eanred maksoi Egbertille veroa. Eanredin kuoleman jälkeen kuninkaaksi nousi hänen poikansa Æthelred II.

Eanredin kaudelta on säilynyt runsaasti kolikoita. 

## Lähteet
Salma

**Salma** on arabialainen naisen etunimi. Se on ikivanha, jo ennen islamin syntyä käytetty nimi, joka pohjautuu mahdollisesti arabian kielen sanaan ’turvallinen’.

Suomessa Salma-nimen tiedetään olleen käytössä jo 1800-luvulla. Suurin osa tämännimisistä suomalaisista on kuitenkin syntynyt vasta 2000- ja 2010-luvuilla. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on elokuuhun 2023 mennessä kirjattu noin 430–440 Salma-nimistä naista tai tyttöä.

Salma on nykyään yksi Suomen tavallisimmista muslimien nimistä.

## Tunnettuja Salmoja
* Lalla Salma, alk. *Salma Bennani* (s. 1978), Marokon kuninkaan Muhammad VI:n prinsessapuoliso
* Salma Hayek (s. 1966), meksikolais-yhdysvaltalainen näyttelijä
* Salma Khadra Jayyusi (1928–2023), palestiinalainen runoilija, kääntäjä ja kirjallisuudentutkija
* Salma Paralluelo (s. 2003), espanjalainen jalkapalloilija

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etunimien taivutus: Salma (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Steinn Steinarr

**Steinn Steinarr**, oik. **Aðalsteinn Kristmundsson**, (1908 Laugaland, Islanti – 1958 Reykjavík, Islanti) oli islantilainen runoilija ja islantilaisen modernismin eli atomirunouden uranuurtajia kokoelmallaan *Ljóð* (1937). Hän hyödynsi runoissaan satiiria ja ivaa. Huipussaan Steinarrin kielen ja muodon kokeilut olivat 1948 ilmestyneessä kokoelmassa *Tíminn og vatnið* (Aika ja vesi), josta ilmestyi laajennettu painos vielä 1956.

## Suomennettuja runoja
;Runoluettelon lähde
* Aika ja vesi 1, 3, 4, 6, 8, 11, 12, 14, 15, 18, 20, 21 antologiassa *[[Ja tunturin takaa kuulet –|Ja tunturin takaa kuulet –: Islannin sodanjälkeistä lyriikkaa]]*, suom. ja toim. Maj-Lis Holmberg, Espoo: Weilin+Göös 1977 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Topanga

**Topanga** on väestönlaskennallinen asuinpaikka (CDP) Los Angelesin piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden  väestönlaskennassa 8&nbsp;560. 

## Väestö
Topangan asukkaista 88,0 prosenttia on valkoisia, 6,73 prosenttia aasialaisia, 1,85 prosenttia afroamerikkalaisia ja 0,34 prosenttia intiaaneja. 5,96 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Paikkakunnan väestön keski-ikä on 45,5 vuotta.

## Kuvia Topangasta

Tiedosto:Topanga Canyon Los Angeles.jpg|Vuoristomaisemaa Topangassa.
Tiedosto:Lower part of the Musch Trail.jpg|Musch Trail.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Betrayal At Bespin

**Betrayal at Bespin** on suomalainen yhtye, joka yhdistelee musiikissaan metallia, post-rockia ja elokuvamusiikkia. Yhtye perustettiin vuonna 2007 ja se on julkaissut kaksi studioalbumia.

## Kokoonpano

* Heikki Hyvänen – basso
* Jaakko Lehtinen – kosketinsoittimet, rummut
* Juho Leppänen – kitara
* Lauri Mattelmäki – saksofoni, kosketinsoittimet
* Artturi Mäkinen – rummut
* Juho Rantanen – kitara
* Kristian Soini – kitara, kosketinsoittimet

### Entiset jäsenet

* Eero Hammais – kitara

## Diskografia
**Studioalbumit**

* 
*
Jeremy Bamber

**Jeremy Nevill Bamber** (oik. Jeremy Paul Marsham, s. 13. tammikuuta 1961) on englantilainen joukkomurhaaja, joka tuomittiin 1985 *”[[Valkoisen talon maatilan murhat|Valkoisen talon maatilan murhista]]”* Tolleshunt D'Arcyssä, Essexissä. 

Bamberin uhreihin kuuluivat hänen vanhempansa Nevill ja June Bamber, hänen sisarensa Sheila Caffell ja hänen sisarensa kuusivuotiaat kaksospojat Daniel ja Nicholas Caffell. Oikeudenkäynnissä valamiehistö totesi, että Bamber oli tehnyt murhat suuren perinnön toivossa. Hän oli lavastanut 28 vuotiaan sisarensa syylliseksi laittamalla kiväärin sisarensa käsiin, jolla oli diagnosoitu skitsofrenia, saadakseen teot näyttämään murhilta ja niiden jälkeen tehdyltä itsemurhalta.
Kultakäärmeankerias

**Kultakäärmeankerias** (*Myrichthys ocellatus*) on käärmeankeriaisiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Atlantin länsiosista.

## Koko ja ulkonäkö
Kultakäärmeankerias voi kasvaa suurimmillaan noin 1,1 m pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen ja käärmemäinen ja sieraimet ovat putkimaiset. Kalan selkä- ja peräevät ovat pitkät ja yhtyneet pyrstöevään. Kultakäärmeankerias on väriltään vaalean ruskea, harmaa tai vihertävä ja ruumiissa on kaksi riviä keltaisia ja mustareunaisia pilkkuja.

## Levinneisyys ja elintavat
Kultakäärmeankeriasta tavataan Pohjois-Carolinasta Brasiliaan ulottuvalta alueelta. Lajin elinympäristöä ovat koralliriutat sekä kivikkoiset meriheiniä kasvavat alueet matalissa vesissä. Kala on pääosin yöaktiivinen ja viettää päivät kaivautuneena pohjaan. Kultakäärmeankeriaan ravintoa ovat erityisesti ravut. Se työntää pyrstönsä saaliiden koloihin ja laajentaa niitä heiluttamalla ruumistaan. Tässä yhteydessä pohjahjasta vapautuu veteen myös muita eläimiä, joita  kultakäärmeankeriasta seuraavat meriahvenet syövät.

Kultakäärmeankeriasta pidetään toisinaan akvaarioissa.

## Lähteet
Exeter (New Hampshire)

**Exeter** on kunta (*town*) Rockinghamin piirikunnassa New Hampshiren osavaltiossa Yhdysvalloissa. Asukasluku oli 16 049 vuoden 2020 väestönlaskennassa.

## Lähteet
Arno-joen tulva 1966

**Arno-joen tulva 1966** oli kolme viikkoa jatkuneiden rankkasateiden aiheuttama tuhoisa tulva, joka aiheutti Italiassa Arno-joen varsilla suurta tuhoa 4. marraskuuta 1966.. Firenzessä tulva tappoi 101 ihmistä ja vahingoitti tai tuhosi miljoonia taideteoksia ja harvinaisia kirjoja. Sitä pidetään kaupungin historian pahimpana tulvana vuoden 1557 jälkeen. Sekä italialaisten että ulkomaisten vapaaehtoisten eli Angeli del fangon ("*Mutaenkelit*") yhteispanoksella monet näistä hienoista taideaarteista saatiin turvaan.

## Lähteet
Simona

**Simona** on naisen etunimi. Se on johdettu miehennimestä Simon tai Simeon. Simonan ranskalainen vastine on Simone.

Simonaa on käytetty Suomessa etunimenä 1960-luvulta alkaen, mutta se on jäänyt harvinaiseksi nimeksi eikä sitä ole otettu mukaan almanakkaan. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on huhtikuuhun 2025 mennessä kirjattu yhteensä 307 Simonaa. Heistä suurin osa on syntynyt 1980- tai 1990-luvulla.

## Tunnettuja Simonoja
* Simona Aebersold (s. 1998), sveitsiläinen suunnistaja
* Simona Amânar (s. 1979), romanialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja
* Simona Baldassarre (s. 1970), italialainen poliitikko ja europarlamentaarikko
* Simona Bonafè (s. 1973), italialainen poliitikko ja europarlamentaarikko
* Simona Dolci, italialainen taidemaalari
* Simona Gherman (s. 1985), romanialainen miekkailija ja olympiavoittaja
* Simona Halep (s. 1991), romanialainen tennispelaaja
* Simona Hösl (s. 1992), saksalainen alppihiihtäjä
* Simona Kossak (1943–2007), puolalainen eläintieteilijä
* Simona Krupeckaitė (s. 1982), liettualainen ratapyöräilijä
* Simona La Mantia (s. 1983), italialainen kolmiloikkaaja
* Simona Mohamsson (s. 1994), ruotsalainen poliitikko
* Simona Noja (s. 1968), romanialainen balettitanssija
* Simona Orinska (s. 1978), latvialainen tanssitaiteilija
* Simona Paucă (s. 1969), romanialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja
* Simona Pop (s. 1988), romanialainen miekkailija ja olympiavoittaja
* Simona Quadarella (s. 1998), italialainen uimari ja olympiamitalisti
* Simona Radiș (s. 1999), romanialainen soutaja ja olympiavoittaja
* Simona Richter (s. 1972), romanialainen judoka, judovalmentaja ja olympiamitalisti
* Simona de Silvestro (s. 1988), sveitsiläinen autourheilija

## Lähteet
Steinunn Sigurðardóttir

**Steinunn Sigurðardóttir** (s. 1950 Reykjavík, Islanti) on islantilainen kirjailija.

Steinunnin esikoisteos on 1969 ilmestynyt runokokoelma *Sífellur*. Runojen lisäksi hän on julkaissut novelleja ja romaaneja sekä työskennellyt kääntäjänä ja toimittajana.

## Suomennetut teokset
* *Sydämen seutuvilla* (*Hjartastadur*), suom. Tuula Tuuva, Helsinki: Otava 1999 ISBN 

### Suomennettuja novelleja
* Nainen ja lammas, suom. Seija Holopainen, teoksessa: *Meren neitoja ja meren miehiä*, BTJ ja Islannin suurlähetystö,  2001 
* Ystävyksistä viimeinen, suom. Juha Peura, teoksessa: *Joulutarinoita*, Helmi 2003 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
James Stephens (kirjailija)

**James Stephens** (1880 Dublin, Irlanti – 1950 Lontoo, Britannia) oli irlantilainen kirjailija. Hän osallistui irlantilaisten kansalliseen liikkeeseen ja edisti iirin kielen käyttöä. Hän oli vuonna 1911 mukana perustamassa *[[The Irish Review]]* -lehteä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Stephens

**Stephens** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Alexander Stephens (1812–1883), yhdysvaltalainen poliitikko, Georgian kuvernööri
* Alison Stephens (1970–2010), brittiläinen mandolinisti
* Ann Sophia Stephens (1810–1886), yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija
* Brynne Stephens (s. 1958), yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja
* Dale Stephens (s. 1989), englantilainen jalkapalloilija
* Harvey Stephens (s. 1970), brittiläinen näyttelijä
* Helen Stephens (1918–1994), yhdysvaltalainen yleisurheilija, koripalloilija ja softball-pelaaja
* Jack Stephens (s. 1994), englantilainen jalkapalloilija
* James Stephens (1825–1901), irlantilainen vallankumouksellinen
* James Stephens (1880–1950), irlantilainen kirjailija
* James Francis Stephens (1792–1852), englantilainen eläintieteilijä
* Katherine Stephens (1853–1954), englantilainen paleontologi
* Laura Stephens (s. 1999), brittiläinen perhosuinnin maailmanmestari
* Mitchell Stephens (s. 1997), kanadalainen jääkiekkoilija
* Robert Stephens (1931–1995), brittiläinen näyttelijä
* Sloane Stephens (s. 1993), yhdysvaltalainen tennispelaaja
* Toby Stephens (s. 1969), brittiläinen näyttelijä
* William Stephens (1859–1944), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.

## Nimen muita merkityksiä
* Sparkman & Stephens, yhdysvaltalainen veneensuunnittelutoimisto
* Stephens cur, yhdysvaltalainen metsästyskoirarotu.

## Katso myös

* Stevens (sukunimi)
Sakari Nironen

**Eino Sakari Nironen** (30. lokakuuta 1923 Tampere – 17. helmikuuta 2013) oli suomalainen arkkitehti.

Nironen kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1942 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1949. Työuransa arkkitehtina hän aloitti Arkkitehtitoimisto Harmia & Baeckmanin palveluksessa 1948–1952 ja siirtyi Arkkitehtitoimisto Woldemar Baeckmanille vuosiksi 1952–1955. Ura jatkui Keskus-Sato Oy:n palveuksessa 1955–1956 ja sitten arkkitehtina Ruotsissa HSB Riksförbundsin Tukholman osastolla 1956–1961. Seuraavat vuodet vierähtivät Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (KK) asunto-osaston jaostopäällikkönä 1961–1975 ja sitten hän käväisi Etiopian pääkaupungissa Addis Abebassa asuntoasiantuntijana 1976–1977. Nironen palasi Suomeen KK:n suunnitteluosaston jaostopäälliköksi 1977–1979, Suunnittelurengas KK:n toimistopäälliköksi 1979–1982 ja Suunnittelurengas Oy:n osastopäälliköksi vuosiksi 1982–1984, jolloin hän jäi eläkkeelle.

Sakari Nironen avioitui 1946 teatteriohjaaja Katri Nirosen kanssa, joka oli kotoisin luovutetusta Karjalasta. Siten Sakari Nironen oli kiinnostunut Karjalan asioista ja häntä pyydettiin suunnittelemaan muistomerkki Terijoen sankarihautausmaalle. Koruton kivistä muurattu katkaistun pyramidin muotoinen muistomerkki paljastettiin 24. heinäkuuta 1993.

## Suunnittelutöitä
*Asuinkerrostalo Adolf Lindforsintie 3, Helsinki noin 1956 (yhdessä Tauno Salon kanssa)
*Asuinkerrostalo Näyttelijäntie 18, Helsinki 1957 (yhdessä Tauno Salon kanssa)
*Asuinkerrostalo Ida Aalbergin tie 5, Helsinki 1958 (yhdessä Tauno Salon kanssa)
*Asuinkerrostaloja Espoon Karakallioon 1960-luvulla
*Kymmenen elementtirakenteista lamellitaloa Espoon Tapiolaan Hakalehdon alueelle 1960-luvun alkupuoliskolla
*Hotelli Milton, Hannikaisenkatu 29, Jyväskylä 1963 (yhdessä Erkki Kantosen kanssa)
*Lomaliitto ry:n Vilkanharjun lomakylä, Sulkava noin 1966

## Lähteet
Carl Sternheim

**Carl Sternheim** (1878 Leipzig, Saksa – 1942 Bryssel, Belgia) oli saksalainen näytelmäkirjailija. Näytelmien lisäksi hän kirjoitti romaanin ja omaelämäkerrallisen teoksen sekä esseitä

Sternheimin komediasarja *Aus dem bürgerlichen Heldenleben* kuvaa saksalaisen porvariston nousua. Sarjasta on suomennettu näytelmät *Housut*, *Porvari Schippe* ja *Keikari*.

## Suomennetut teokset
* *Housut*: porvarillinen huvinäytelmä (*Die Hose*), suom. Kaj Kauhanen. Työväen Näyttämöiden Liitto [i.a.]
* *Porvari Schippel*: 5-näytöksinen huvinäytelmä (*Bürger Schippel*), suom. Ada Norna, Työväen Näyttämöiden Liitto [i.a.]
* *Keikari* (*Der Snob*), suom. Ritva Arvelo, Työväen Näyttämöiden Liitto 1974

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Maria Ekman-Kolari

**Maria Helena Ekman** (s. 1969 Pori) on suomalainen tietokirjailija sekä antiikki-, design- ja taideasiantuntija,  joka on tullut tunnetuksi muun muassa löydettyään keisari Nikolai II Talvipalatsin yksityissalonkien kalustoja. Vuoteen 2021 Ekmanin sukunimi oli Ekman-Kolari.

Ekmanin löytämä Talvipalatsin ”valkoisen salongin” kalusto löytyi vuonna 1998 helsinkiläiseltä vintiltä ja vuonna 2009 löytyi ”hopeisen salongin” kalusto, josta tuli kansainvälinen sensaatio. Jälkimmäinen kalusto on yhä kallein Suomessa huutokaupattu antiikkiesine. Ekman on lisäksi löytänyt suuren määrän eli kaikkiaan noin 160 turkulaisen taiteilija Santeri Salokiven kehystämätöntä teosta, jotka olivat kadoksissa yli 70 vuotta.

Yhdessä toimittaja Merja Asikaisen kanssa hän julkaisi vuonna 2017 kirjan *Antiikkia – ostajan opas*. Vuonna 2020 hän julkaisi elämäkerran suomenruotsalaisesta liikemiehestä, mesenaatista ja diplomaatista Allan Hjeltistä (1885–1945). Kirjan suomenkielinen käännös ilmestyi lokakuussa 2021.

Ekman kirjoittaa kolumneja sijoittajalehti *Arvopaperi*in sekä sisustuslehti *Koti ja Keittiö*ön. Aiemmin hän on kirjoittanut myös muihin lehtiin.

Yrityksen Oy Maria Ekman-Kolari Ab:n hän perusti vuonna 2016 toimittuaan asiantuntijana ja intendenttinä kolmen vuosikymmenen aikana Hörhammerilla ja Hagelstamilla sekä johtavana intendenttinä että meklarina Bukowskilla.

Koulutukseltaan Ekman on valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta.

## Lähteet
Bala Hisar (Kabul)

**Bala Hisar** eli suomeksi "korkea linnoitus" on suuri ja vanha linnoitusalue Afganistanin pääkaupunki Kabulissa. Aina 1800-luvulle saakka se oli Kabulin hallitsijoiden tai kuvernöörien tukikohta.

## Linnoitus

Bala Hisarin linnoitus sijaitsee Afganistanin pääkaupunki Kabulissa Šer Darvaza -vuoren koillisrinteellä. Bini Bala Hisar on persiaa ja tarkoittaa suomeksi "korkeaa linnoitusta". Nimi on suhteellisen yleinen ja samannimisiä linnoituksia on myös muualla. Linnoitus kattaa suuren alueen, joka voidaan jakaa ylä- ja alalinnoitukseen, sekä linnoituksen sitadelliin. Linnoituksen nykypäiviin saakka säilyneet ulkomuurit ovat pääsoin peräisin 1700-luvulta. Aikanaan niiden ulkopuolella oli nykyisin kuivunut vallihauta. Ulko- ja sisämuureilla on bastioneja.

## Historia

Nykyisen Bala Hisarin paikalta on löydetty esimerkiksi akhaimenidienja indokreikkalaisten , minkä perusteella paikalla on saattanut olla asutusta jo 500-luvulta eaa. Myöhempiä jäännöksiä on esimerkiksi kušanojen ja suurmogulien kausilta. Bala Hisar oli 1800-luvulle saakka Kabulin hallinnollinen keskus ja paikallisen hallitsijan tai kuvernöörin tukikohta. Timur Lenkin ja Baburin sanotaan asuneen linnoituksen tiloissa. Suurmogulien hallitsijat laajensivat vanhemman linnoituksen aluetta. Jahangir rakennutti palatseja ja puutarhan, kun taas Aurangzeb rakennutti moskeijan.

Dorrani-valtakunnan kaudella vuodesta 1773 lähtien paikalla olleita suurmogulien rakennuksia purettiin ja linnoituksen alaosiin rakennettiin uusia rakennuksia.Linnoituksen länsi- ja itäosissa arvioitiin 1830-luvulla olleen noin 1&nbsp;000 kauppaa, parakkeja, talleja, paraatikenttä ja hallinnollisia rakennuksia. Paikalla oli myös armenialainen kaupunginosa ja kirkko. Timur Šahin kaudella ylälinnoitusta käytettiin vankilana.

Toisen afgaanisodan aikana syyskuussa 1879 Kabulissa syttyi brittien vastainen kapina, jonka aikana Bala Hisarille asettunut Muhammad Jaqub Khanin brittiläinen neuvonantaja Louis Cavagnari surmattiin. Britit vastasivat lähettämällä Kabuliin kenraali Frederick Robertsin johtamia joukkoja. 16. lokakuuta 1879 linnoituksella ollut asevarasto räjähti surmaten joitakin brittien gurkha-sotilaita hja yhden brittiupseerin. Roberts määräsi monet linnoituksella olleista rakennuksista purettavaksi, niiden joukossa esimerkiksi basaareja, suurmogulien ja Dorranien kautisia rakennuksia ja armenialainen kirkko.

Bala Hisar oli myöhemmin raunioina aina 1900-luvun puolelle saakka. Viimein sen korjaustyöt aloitti kuningas Muhammad Nadir Šah 1930-luvulla. Vuodesta 1939 linnoituksella toimi sotilasopisto ja varuskunta. 5. elokuuta 1979 linnoituksen varuskunnalla syttyi Afganistanin kommunistisen Khalq-hallinnon vastainen kapina, jonka kukistamiseen käytettiin esimerkiksi taisteluhelikoptereja ja tykistön keskityksiä. Myöhemmin linnoitus säilyi hallinnon käsissä ja kukistui vasta muun Kabulin kukistumisen yhteydessä. Myöhemmin linnoitus oli Abd al-Rašid Dostumin ja Burhan al-Din Rabbanin joukkojen tukikohta. Heidät karkotti lopulta taliban.

## Lähteet
Tell Me You Love Me

**Tell Me You Love Me** on yhdysvaltalaislaulaja Demi Lovaton kuudes studioalbumi, joka julkaistiin Island Recordsin kautta 29. syyskuuta 2017.
## Kappaleet
#  
# 
# 
# 
#  
# 
# 
#  
# 
#  3:08 
# 
# 

## Lähteet
Unbroken (Demi Lovaton albumi)

**Unbroken** on yhdysvaltalaislaulaja Demi Lovaton kolmas studioalbumi, joka julkaistiin Hollywood Recordsin kautta 20. syyskuuta 2011.
## Kappaleet
#  
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Lighthouse Project

**Lighthouse Project** on Helsingissä vuonna 2004 perustettu punk-yhtye.

## Kokoonpano
*Toni Salminen - laulu (2004–) 
*Samuli Peurala - basso (2004–)
*Juho Rantanen - kitara (2011–)
*Valtteri Numminen - rummut (2014–)
*Lauri Ojala - rummut (2008–2014, 2025–)
*Antti-Ville Muurman - kitara (2004–2011, 2025–)
*Mikko Hyrkkänen - kitara (2004–2018, 2023–)

### Entiset jäsenet
*Niila Kunnari - rummut (2004–2008)
*Tommi Kiviniemi - kitara (2018)

## Julkaisut
### Studioalbumit
*Navigate by Heart (2006, Combat Rock Industry)
*Gift (2007, Combat Rock, *[[:en:Black Top Records|Black Top Records]]*)
*Atonement (2010, Suomen Musiikki, 7 Ply, Rabbit Ilsn)
*We Are The Wild flowers (2012, Suomen Musiikki)
*Siedä (2017, Suomen Musiikki)

### EP:t
*Come to Accept, split-julkaisu Satura Lanxin kanssa (2007, Deaf Forever, Brown)
*Misantrophic Humanist (2008, Combat Rock)
*Lust For Lie (2009,The Hood Took Us Under) 
*Enne (2013, Omakustanne)

## Aiheesta muualla
* Riskien ottaminen kannattaa – Haastattelussa ja arvioitavana hardcore-karsinasta lopullisesti karannut Lighthouse Project *Soundi* 2017
Man of the Woods

**Man of the Woods** on yhdysvaltalaisen Justin Timberlaken studioalbumi, joka julkaistiin 2. helmikuuta 2018.
## Kappaleet
# 
#  
#  
# 
#  
#  
#  
# 
# 
#  
# 
# 
#  
# 
# 
# 

## Lähteet
Juho Ekola

**Juho Ekola** (31. heinäkuuta 1861 Alahärmä − 30. syyskuuta 1936 Alahärmä) oli suomalainen maanviljelijä, sortovuosien aktivisti ja jääkärivärväri.

Juho Ekolan isä oli Juho Heikki Jouhonpoika Pesonen, sittemmin Ekola (1836−1918). Hän kävi Alahärmän kirkonkylän kansakoulun ja omisti naimisiin mentyään Kujalan talon Köykkärin kylässä. Ekola toimi Voltin meijerin isännöitsijänä ja hän oli mukana kotipitäjänsä kunnalliselämässä ja eri osuustoimintayrityksissä. Hän oli mukana 1900-luvun alussa aktivistien toiminnassa vastustaen laittomia asevelvollisuuskutsuntoja. Hän kiersi pitämässä puheita ja järjesti kutsuntalakkoja Etelä-Pohjanmaalla. Ekola oli myös Voimaliiton jäsenenä. Syksyllä 1905 Ekola lähetti miehiä ja hevosia hakemaan aselaiva John Graftonin Suomeen tuomia aseita, joskin tämä hanke epäonnistui.

Ensimmäisen maailmansodan alettua Ekola oli mukana jääkäriliikkeessä Pohjanmaan päävärvärinä. Hän joutui toimintansa vuoksi olemaan paossa santarmeja pitkiä aikoja ja joutui elokuussa 1916 pakenemaan Ruotsin puolelle jossa hän oleskeli ensin Uumajassa ja hoiti sitten jääkäriliikkeen etappitoimintaa Ruotsin puolella Tornionjokilaakson Korpikylässä. Vuonna 1917 hän kävi Libaussa tervehtimässä suomalaista jääkäripaljoonaa ja palasi elokuussa 1917 takaisin Härmään.

Ekola oli mukana perustamassa ensimmäisiä suojeluskuntia Pohjanmaalla ja hän oli mukana Suomen sisällissodassa osallistuen Lapuan ja Seinäjoen valtauksiin sekä Ruoveden taisteluihin. Sodan loppuajan hän oli Alahärmän suojeluskunnan puheenjohtajana. Myöhemmin Ekola osallistui vielä Viron ja Aunuksen retkien järjestelyihin. Viimeisinä vuosinaan hän kärsi heikentyneestä terveydestä ja koki myös taloudellisia vaikeuksia tämän vuoksi.

## Lähteet
Jaakko Kivi (Maalaisliitto)

**Jaakko Kivi** (alk. **Stenberg**; 19. marraskuuta 1873 Pyhäjärvi Ol – 28. helmikuuta 1958) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi Maalaisliiton ensimmäisenä puoluesihteerinä vuonna 1907. Hänet tunnettiin myös kananhoidon edistäjänä ja monien tuottajaosuuskuntien perustajana.

Kivi kävi Sortavalan seminaarin ja työskenteli Kemissä Karihaaran kansakoulun johtajaopettajana vuosina 1898–1906, minä aikana hän kuului myös Perä-Pohjolan maanviljelysseuran johtokuntaan. Vuonna 1906 hän siirtyi kemiläisen *[[Pohjois-Suomi (1905–1909)|Pohjois-Suomi]]*-lehden aputoimittajaksi. Kivi osallistui syyskuussa 1906 Oulussa pidettyyn Suomen Maalaisväestön Liiton (SML) perustavaan kokoukseen ja siellä puolueohjelman laatimiseen. Hänet valittiin väliaikaiseen puoluehallintoon puolueen ensimmäisessä valtakunnallisessa kokouksessa Seinäjoella lokakuussa 1906. Kivestä tuli myös SML:n ensimmäinen puoluesihteeri. Hän oli samalla oululaisen *[[Liitto (lehti)|Liitto]]*-lehden toimittajana, kunnes siirtyi vuoden 1907 lopulla Helsinkiin perustetun *[[Maalainen|Maalaisen]]* päätoimittajaksi. Vuosina 1909–1912 Kivi oli *[[Savon Sanomat|Savon Sanomien]]* päätoimittajana Kuopiossa.

Kivi osallistui sortokausien aktivismiin, kuten kutsuntalakkojen järjestämiseen Kemin maalaiskunnassa. Hän johti komiteaa, jonka oli tarkoitus vastaanottaa aseita salakuljettanut *[[SS John Grafton]]*.

Vuosina 1913–1920 Kivi oli Voinvientiosuusliike Valion kananhoidon neuvojana eli konsulenttina. Hänen johdollaan Suomeen perustettiin pari sataa munanmyyntiosuuskuntaa ja kymmeniä maidonmyyntiosuuskuntia. Hän oli osuuskunta Pienkarjan toimitusjohtaja sekä vuonna 1918 perustetun Suomen Siipikarjanhoitajain Liiton perustajajäsen ja sen puheenjohtaja ja *Siipikarja*-lehden päätoimittaja kolmen vuoden ajan. Vuosina 1922–1923 Kivi oli Vientikunta Munan konsulenttina ja sen jälkeen Maataloustuottajain talouspoliittisen järjestön palveluksessa. Myöhemmin hän toimi eri sanomalehtien asiamiehenä ja hoiti muun muassa *[[Kotimaa]]*-lehden levitystyötä.

## Teoksia
**Kananhoidon käsikirja*. WSOY, Helsinki 1924 (Kaarlo Hännisen kanssa, myöhemmissä painoksissa myös muita tekijöitä)

## Lähteet
Djelfa

**Djelfa** on kaupunki ja samannimisen maakunnan keskus Algeriassa. Kaupungin väkiluku on noin 266&nbsp;000 (2008).

Kaupunki sijaitsee 1100 metrin korkeudessa ylänköalueen ja Saharan rajamailla. Se on perustettu ranskalaiseksi varuskuntakaupungiksi vuonna 1852. Alue tunnetaan neoliittisista kivipiirroksistaan.

Djelfassa on lämpimintä heinä- ja elokuussa, jolloin päivän keskilämpötila vaihtelee 18&nbsp;°C:n ja 33&nbsp;°C:n välillä. Viileintä on tammikuussa, jolloin päivän keskilämpötila vaihtelee 0&nbsp;°C:n ja 10&nbsp;°C:n välillä. Vuosittainen sadanta on noin 320 millimetriä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
SOME FOLK

**SOME FOLK** on Kalevauvan toinen studioalbumi, joka julkaistiin 28. helmikuuta 2020.

Albumille on haettu sanoituksia Vauva.fi-foorumin lisäksi esimerkiksi Hevostalli.netistä 
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Soundi: 

## Lähteet
Tero Ojajärvi

**Tero Ojajärvi**  (9. tammikuuta 1968 Alajärvi – 26. tammikuuta 2017 Oulu) oli suomalainen pesäpalloilija. Ojajärvi edusti pääsarjaurallaan Alajärven Ankkureita ja Oulun Lippoa. Ojajärvi saavutti urallaan kaksi SM-kultaa kaudella 1988 ja kaudella 1994, kaksi SM-hopeaa kaudella 1987 ja kaudella sekä yhden SM-pronssin kaudella 1993. Ojajärvi pelasi urallaan yhden A-poikien Itä-Länsi-ottelun, yhden B-poikien Itä-Länsi-ottelun ja yhden Liitto-Lehdistö-ottelun. Hän pelasi ulkokentällä kakkoskopparina. Ojajärvi pelasi pääsarjaurallaan Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä 216 runkosarjaottelua. Näissä hän löi seitsemän kunnaria ja 81 tavallista juoksua, toi 146 juoksua ja keräsi 775 kärkilyöntiä. Ojajärvi pelasi pääsarjaurallaan 39 ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kaksi kunnaria ja 12 tavallista juoksua, toi 19 juoksua ja keräsi 111 kärkilyöntiä. Ojajärvi pelasi pääsarjaurallaan neljä alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden tavallisen juoksun, toi kolme juoksua ja keräsi 14 kärkilyöntiä.

## Lähteet