open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Anouck Jaubert

**Anouck Jaubert** (s .27. tammikuuta 1994) on ranskalainen kiipeilijä, joka on erikoistunut nopeuskiipeilyyn. Hän oli vuoden 2020 kesäolympialaisissa yhdistetyn kiipeilyn naisten sarjan kuudes.

Vuonna 2014 hän ylsi nopeuskiipeilyn maailmancupin osakilpailussa kolmanneksi. Vuoden 2015 maailmancupeissa hän oli viisi kertaa neljän parhaan joukossa voittaen kaksi kultamitalia. Hän oli kauden kokonaistuloksissa toinen. Hän on ollut maailmancupeissa palkintosijoilla 28 kertaa, joista hän voitti kuusitoista kertaa. Maailmanmestaruusmitaleja Jaubertilla on kaksi: hopea vuodelta 2016 ja pronssi vuodelta 2019. Ranskanmestaruuden hän on voittanut neljä kertaa. Hän lopetti kilpailun vuoden 2020 Tokion olympialaisten jälkeen.

## Lähteet
Boxer (panssariajoneuvo)

**Boxer** on saksalaisen ARTEC GmbH:n kehittämä panssaroitu kuljetusajoneuvo Saksan ja Alankomaiden asevoimien tarpeisiin. Ajoneuvoa ovat tilaneet myös Australia, Yhdistynyt kuningaskunta, Liettua ja Slovenia. Saksa on toimittanut ajoneuvoja aseapuna myös Ukrainaan. Sen modulaarinen rakenne mahdollistaa ajoneuvon tehtäväkohtaisen muokkaamisen. Sitä voidaan käyttää esimerkiksi jalkaväen kuljettamiseen, kenttäambulanssina, komentoajoneuvona, logistiikkaajoneuvona tai taistelukentän huoltoajoneuvona. RCH 155 on Boxer-pohjainen tykkitornillinen haupitsijärjestelmä.

Boxer on varustettu ilmastoinnilla, joka mahdollistaa toiminnan äärimmäisissä lämpötiloissa. Lisäksi siinä on NBC-suojaus.

## Lähteet
Eero Kaukonen

**Eero Kaukonen** (13. helmikuuta 1904 Kuopio – 31. lokakuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka toimi korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvoksena.

## Henkilöhistoria
Eero Kaukosen vanhemmat olivat tehtailija Antti Juho Kaukonen ja voimistelunopettaja Ida Maria Kemiläinen ja puoliso vuodesta 1946 farmaseutti Brita Maja Dahlström. Kaukosen aiempi puoliso oli opettaja ja kääntäjä Toini Ines Talas vuodesta 1935 heidän avioeroonsa saakka. Kaukonen tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1922 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1930. Hän oli auskultantti Viipurin hovioikeudessa 1930 ja Vaasan hovioikeudessa 1933, jolloin hän sai myös varatuomarin arvon.

Kaukonen oli ulkoasiainministeriön vt. avustaja ja jaostosihteeri 1930 ja Kesälahden nimismies 1930–1932 ja sitten korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräinen virkamies ja esittelijä vuodesta 1934, notaari vuodesta 1936, nuorempi hallintosihteeri vuodesta 1939, vanhempi hallintosihteeri vuodesta 1954, ylimääräinen hallintoneuvos vuodesta 1956, esittelijäneuvos vuodesta 1958 ja korkeimman hallinto-oikeuden jäsen eli hallintoneuvos 1959–1971.

Vakuutusneuvoston ylimääräinen virkamies Kaukonen oli 1934–1935 ja vt. sihteeri 1935, oikeuskanslerinviraston ylimääräinen virkamies 1944–1945 ja Helsingin raastuvanoikeuden ylimääräinen rikosnotaari 1946–1959. Hän toimi myös Helsingin huoneenvuokralautakunnan ylimääräisenä puheenjohtajana 1945–1946 sekä verovalituskomitean puheenjohtajana vuodesta 1962 ja kirjanpitoneuvottelukunnan puheenjohtajana vuodesta 1963. 

## Julkaisuja
* *Terveyden- ja sairaanhoitolainsäädäntö: kokoelma lääkintö-, eläinlääkintö- ja apteekkilaitosta koskevia lakeja, asetuksia ja valtioneuvostonpäätöksiä*, 1940 (toim. Yrjö Ahosen kanssa)
* *Huoneenvuokrasäännöstely: voimassaolevat lait ja asetukset sekä valtioneuvoston ja sosiaaliministeriön päätökset*, 1945

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Ruohopyrstönapsija

**Ruohopyrstönapsija** (*Culicivora caudacuta*) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.

## Koko ja ulkonäkö
Ruohopyrstönapsija kasvaa noin 11 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin päälaki on musta. Kellanruskeissa selässä ja siivissä on tummanruskeita, lähes mustia, juovia. Silmäkulmajuova on valkoinen. Ruohopyrstönapsijan kyljet ovat ovat oranssinrukeat ja rinta sekä vatsa vaaleat. Pyrstö on pitkä ja kapea.

## Levinneisyys ja elintavat
Ruohopyrstönapsijaa tavataan Brasilian keskiosista ja Boliviasta Argentiinan pohjoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat avoimet ja kuivahkot ruohomaat. Se liikkuu yleensä pareittain, mutta pesimäkauden ulkopuolella myös pieninä ryhminä, ja voi liittyä sekaparviin. Linnun ravintoa ovat hyönteiset ja siemenet. Ruohopyrstönapsija pesii sadekaudella lokakuusta huhtikuulle. 

Ruohopyrstönapsijakantaa uhkaa elinympäristön häviäminen laiduntamisen, viljelymaiksi muuttamisen ja maastopalojen vuoksi.

## Lähteet
Pro Volleyball Federation

**Pro Volleyball Federation** (**PVF**) on naisten lentopalloilun ammattilaissarja Yhdysvalloissa. Sarja perustettiin vuonna 2022, ja se aloitti toimintansa 2024.

Kausi pelataan alkuvuodesta, ja se huipentuu toukokuussa pelattavaan neljän joukkueen lopputurnaukseen.

Sarjassa on ensimmäisellä kaudella 2024 yhteensä seitsemän joukkuetta. Seuraavalle kaudelle joukkuemäärää on tarkoitus kasvattaa kolmella.

## Joukkueet kaudella 2024

## Lähteet
Verkkokeilakotilo

**Verkkokeilakotilo** (*Conus textile*) on myrkyllinen keilakotilolaji. Laji elää pääosin Intian valtameressä, Itä-Afrikan rannikolla ja Australian ympäristössä.

Aikuisten yksilöiden tyypillinen pituus on noin 9-10&nbsp;cm.

## Myrkyllisyys
Keilakotiloita, kuten verkkokeilakotelo, voi todenmukaisesti kuvata myrkyllisyytensä vuoksi eräiksi Maan vaarallisimpia eläimiä. 

Verkkokeilakotilo on lihansyöjä ja käyttää saalistamiseen radulaa, eli mikroskooppista "neulaa", jota se käyttää konotoksiinin (hermomyrkyn) saattamiseksi saaliiseensa. Verkkokeilakotilo syö kotiloita.

Useimmat ihmisten myrkytystapaturmat johtuvat verkkokeilakotilon päälle astumisesta esimerkiksi rannalla, tai kun elävää verkkokeilakotiloa käsitellään paljain käsin. Elävänä verkkokeilakotelo on vaarallinen sitä käsittelevälle henkilölle.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Tucker J.K. (2009). *Recent cone species database*. 4. syyskuu, 2009 Edition
* Tucker J.K. & Tenorio M.J. (2009) *Systematic classification of Recent and fossil conoidean gastropods*. Hackenheim: Conchbooks. 296 sivua
* 
* Lorenz, F., 2012. *Uusi alalaji Conidae-suvusta Mauritiukselta (Gastropoda).* Schriften zur Malakozoologie 27: 21-24
Nairobin terrori-isku 2019

**Nairobin terrori-isku 2019** tapahtui DusitD2-rakennuskompleksissa Nairobissa Keniassa 15.–16. tammikuuta 2019, kun terrostit hyökkäsivät sinne. Iskussa kuoli 22 paikalla ollutta ihmistä sekä kaikki viisi terroristia.

## Tausta
Iskun takana oli somalialainen islamistinen terroristijärjestö Al-Shabaab, joka tunnetaan Keniassa Westgate-ostoskeskuksen verilöylystä 2013 ja Garissan yliopiston iskusta 2015. Al-Shabaab vastustaa Kenian hallituksen toimia Somalian sisällissodassa. Järjestö ilmoitti motiivikseen myös sen, että Yhdysvaltain presidentti Donald Trump oli tunnustanut Jerusalemin Israelin pääkaupungiksi. Tämä aiheutti islamilaisessa maailmassa ärtymystä, sillä Jerusalem on myös Islamin pyhä kaupunki.

## Tapahtumapaikka
Isku tapahtui Nairobin läntisellä Westlands-alueella, osoitteessa 14 Riverside Drive sijaitsevassa kompleksissa. Rakennuskokonaisuudessa on korkeatasoinen DusitD2-hotelli ja useiden yritysten toimistoja.

## Hyökkäys
Terroristien hyökkäys alkoi 15. tammikuuta 2019 kello 15 paikallista aikaa, kun viisi terroristia saapui autoilla paikalle. Yksi heistä räjäytti itsensä lähellä ravintolaa. Sen jälkeen muut alkoivat ampua vartijoita ja heitellä käsikranaatteja. Sisälle alueelle päästyään he sytyttivät muutamia parkkeerattuja autoja tuleen ja ampuivat ihmisiä. Kenian poliisin erikoisyksikkö lähetettiin taistelemaan hyökkääjiä vastaan. 

Tapahtuma-aikaan Keniassa sotilaita kouluttamassa ollut brittiläinen SAS-erikoisjoukkojen sotilas Christian Craighead sai hälytyksen ja suuntasi tapahtumapaikalle nopeasti. Hänellä oli varustuksena oma rynnäkkökivääri ja suojaliivit. Paikalle saapui auttamaan myös slovenialainen sotilas. Graighead johti alueen läpikäyntiä kerros kerrokselta ja rakennus rakennukselta. Craighead ja muut viranomaiset saattoivat ja kantoivat panttivankeja ja loukkaantuneita ulos rakennuksesta ja sitten taas jatkoivat etenemistä sisällä. Kaikkiaan satoja ihmisiä evakuoitiin rakennuksista. Rakennuksessa tulitettiin paljon ja kuultiin räjähdyksiä. Tapahtumat olivat ohi seuraavana päivänä, 16. tammikuuta, aamulla noin kello kymmeeneen mennessä. Craighead ampui kaksi hyökkääjää ja sai myöhemmin Britanniassa Cospicuous Gallantry Cross -ansiomitalin urheudestaan.

Iskussa kuoli yhteensä 22 siviiliä; 19 Kenian kansalaista, yksi Yhdysvaltain kansalainen ja yksi Britannian ja Etelä-Afrikan kaksoiskansalainen sekä yksi kenialainen nainen, joka menehtyi vuotta myöhemmin vammojensa takia. Myös kaikki viisi terroristia kuolivat.

## Lähteet
Ajax (panssariajoneuvo)

**Ajax** on Britannian armeijalle kehitetty panssariajoneuvoperhe, johon kuuluvat samalle alustalle rakennetut ajoneuvot:

* 245 AJAX (tiedusteluajoneuvo)
* 93 ARES (erikoisjoukkojen panssariajoneuvo)
* 112 ATHENA (johtamisvaunu)
* 50 APOLLO (korjus- ja hinausvaunu)
* 38 ATLAS (pelastusvaunu)
* 51 ARGUS (rakennetun ympäristön tiedusteluvaunu)

Vaunut rakentaa General Dynamics UK. Vaunun toiminnot on digitalisoitu. 5,5 miljardin punnan arvoisella kaupalla hankittujen panssariajoneuvojen toimitukset Britannian armeijalle ja vaunujen käyttöönotto on viivästynyt vuosilla. Ensimmäiset alustat toimitettiin helmikuussa 2019. Marraskuussa 2025 kerrottiin, että vasta 165 Ajax-vaunua oli toimitettu Britannian armeijalle tilatusta 589:sta. Samalla kuitenkin kerrottiin, että vaunun alustava operatiivinen kyvykkyystaso oli saavutettu. Kattavampi operatiivinen toimintakyky saavutetaan vuoden 2023 arvion mukaan vuosien 2028-2029 aikana.

Joulukuussa 2025 uutisoitiin, että Ajax-panssariajoneuvoissa oli havaittu ongelmia. Ne aiheuttivat tärinä- ja meluongelmia 22. marraskuuta 2025 järjestetyn harjoituksen aikana käyttäjilleen. Harjoitus keskeytettiin henkilöstön turvallisuuden takaamiseksi. Oireet eivät kuitenkaan vaatineet sairaalahoitoa. Ajoneuvojen käyttö on keskeytetty tutkinnan ajaksi.  

## Lähteet
Florence R. Sabin

**Florence Rena Sabin** (9. marraskuuta 1871 – 3. lokakuuta 1953) oli yhdysvaltalainen lääketieteilijä.

Sabin tutki uransa alkuvuosina imusuonistoa. Hän osoitti, että imusuonet kehittyvät erityisestä solukerroksesta tietyissä sikiön verisuonissa eikä, kuten vallitsevan teorian mukaan ajateltiin, solujen välisistä tiloista.  Myöhemmin hän keskittyi veren, verisuonten ja verisolujen tutkimukseen ja julkaisi monia tärkeitä tutkimustuloksia niiden kehityksestä. 

Vuonna 1924 Sabin valittiin Yhdysvaltain anatomisen seuran puheenjohtajaksi, ja vuonna 1925 hänet valittiin Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäseneksi. Molemmissa tehtävissä hän oli ensimmäinen nainen.

## Lähteet
Agnese Bonfantini

**Agnese Bonfantini** (s. 4. heinäkuuta 1999) on italialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Bonfantini pelasi kaudet 2018–2021 Italian Serie A:ssa Roman joukkueessa, jossa hän teki ensimmäisellä liigakaudellaan 21 ottelussa neljä maalia, toisella 15 ottelussa seitsemän maalia ja kolmannella 20 ottelussa yhden maalin. Hän siirtyi kesällä 2021 Juventukseen, jossa hän teki ensimmäisellä liigakaudellaan 20 ottelussa kolme maalia ja toisella 13 ottelussa yhden maalin. Hän voitti liigamestaruuden kaudella 2021–2022. Tammikuussa 2023 hän siirtyi puoleksi vuodeksi lainalle Sampdoriaan, jossa hän pelasi 11 liigaottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Elokuussa 2023 hän siirtyi lainasopimuksella Interiin.

Bonfantini on pelannut Italian naisten maajoukkueessa. Hän on tehnyt maalin syyskuussa 2022 MM-karsintaottelussa Moldovaa ja huhtikuussa 2024 EM-karsintaottelussa Alankomaita vastaan.

## Lähteet
Maintal

**Maintal** on kaupunki Hessenin osavaltiossa Saksan keskiosassa. Se muodostettiin vuonna 1974 liittämällä neljä kuntaa toisiinsa. Maintal kuuluu Frankfurt am Mainin suurkaupunkialueeseen. Maintalin väekkäimmät kaupunginosat ovat Dörnigheim ja Bischofsheim.

## Maantiede
Maintal sijaitsee Hessenin eteläpuoliskolla välittömästi Frankfurt am Mainin itäpuolella ja Hanaun länsipuolella. Kaupunki rajautuu etelässä Mainjokeen.

## Historia
Maintal syntyi 1. heinäkuuta 1974, jolloin Dörnigheimin kaupunki sekä maalaiskunnat Bischofsheim, Hochstadt ja Wachenbuchen liitettiin toisiinsa. Dörnigheimista on varhaisin kirjallinen maininta vuodelta 793. Bischofsheim mainitaan ensi kerran vuonna 880 muodossa Biscofesheim. Hochstadt mainitaan vuonna 846 muodossa Hohunsteter marca ja Wachenbuchen vuonna 798 muodossa Bucha marca. Dörnigheim sai kaupunkioikeudet 1964.

Maintalin arvorakennuksiin kuuluu muun muassa Dörnigheimin evankelinen kirkko (Alte Kirche am Main).

Maintalin raatihuone (Rathaus der Stadt Maintal) sijaitsee Hochstadtissa Klosterhofstraßen varrella.

## Talous ja liikenne
Maintalin yrityksiä ovat muun muassa Norma Group (kiinnitysteknologia), Syngenta (maatalouskemia) ja Lubcon (erikoisvoiteluaineet). Maintalin rautatieliikennepaikat, Maintal West ja Maintal Ost, sijaitsevat rataosuudella Frankfurt Süd–Aschaffenburg. Maintalin halki kulkee lännestä itään moottoritie BAB 66. Kaupungin alueella on liittymät Maintal-Bischofsheim ja Maintal-Dörnigheim.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Maintal, Hessen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Giada Greggi

**Giada Greggi** (s. 18. helmikuuta 2000 Rooma) on italialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Greggi on koko pääsarjauransa ajan Italian Serie A:ssa edustanut synnyinkaupunkinsa Rooman seuraa, kausina 2014–2018 Res Romaa ja siitä eteenpäin AS Romaa. Hän pelasi Res Romassa neljän kauden aikana 69 liigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. AS Romassa hän on pelannut viiden ensimmäisen kautensa aikana 81 liigaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Hän voitti liigamestaruuden vuonna 2023.

Greggi on pelannut Italian naisten maajoukkueessa. Hän on tehnyt maalin marraskuussa 2021 EM-karsintaottelussa Maltaa vastaan. MM-kilpailuissa 2023 hän tuli vaihdosta kentälle Italian kaikissa kolmessa ottelussa. Hän on pelannut myös Italian alle 17- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.

## Lähteet
Soumya Swaminathan

**Soumya Swaminathan** (s. 2. toukokuuta 1959) on intialainen lastenlääkäri ja tunnettu tuberkuloosin ja HIV:n tutkija.

Swaminathan oli maailman terveysjärjestö WHO:n tieteellinen johtaja vuosina 2019–2022. Pandemian laannuttua hän erosi tehtävästä ja pahoitteli, ettei WHO ollut aikaisemmin tunnustanut SARS-CoV-2-viruksen leviävän ilmateitse pisaratartuntana. 

Swaminathan on saanut yliopistokoulutuksensa Intiassa, Isossa-Britanniassa ja  Yhdysvalloissa. Hän on julkaissut yli 450 vertaisarvioitua julkaisua. Hän on Yhdysvaltain kansallisen lääketieteellisen akatemian, Ison-Britannian lääketieteen akatemian ja kaikkien Intian tiedeakatemioiden jäsen. Hän on saanut useita kunniatohtorin arvoja, mukaan lukien EPFL, Lausanne ja London School of Tropical Medicine and Hygiene. Hän toimii useissa kansallisissa ja maailmanlaajuisissa neuvoa-antavissa elimissä ja komiteoissa. Hän on dosentti Karolinska-yliopistossa Ruotsissa ja Tuftsin yliopistossa Bostonissa, Yhdysvalloissa.

## Lähteet
Kari Paukkunen

**Kari Armas Paukkunen** (s. 9. helmikuuta 1946 Helsinki) on suomalainen teatterinjohtaja, teatteriohjaaja ja tuottaja. Hän on ohjannut ja toiminut dramaturgina useissa teattereissa. Teatterinjohtajana hän toimi 1980-luvulla. Paukkusen filosofian mukaan teatteri ei ole paikka, jossa katsojan pitäisi pinnistellä.

## Ura
Kauppias Armas Paukkusen ja Iiri Kaasalaisen perheeseen syntynyt Kari Paukkunen opiskeli Suomen Puheopiston korkeakoululinjalla 1970-luvulla. Hän aloitti näyttelijänä Ryhmäteatterissa 1970–1972 ja jatkoi Penniteatterissa 1972–1973. Sen jälkeen hän toimi Teatterikorkeakoulun lehtorina 1973–1980. Paukkunen johti Lappeenrannan kaupunginteatteria 1980–1985, Ryhmäteatteria 1985–1987 ja Kuopion kaupunginteatteria 1987–1991. Kuopiosta hän siirtyi Tampereelle Yle TV2:n teatteritoimituksen tuottajaksi.

Paukkunen on ohjannut muun muassa teokset *[[Kuka pelkää Virginia Woolfia?]]* (Suomen Kansallisteatteri, 1987), *Tulitikkuja lainaamassa* (Lahden kaupunginteatteri, 2000), *Vaimoke* (Keski-Uudenmaan Teatteri, 2006), *Seela Sella seisaallaan!* (Kulttuurikone, 2007) ja *Ottaa sydämestä, Seela Sella!* (Kulttuurikone, 2013). Paukkusen uran myöhäisvaiheen ohjauksiin lukeutuu muun muassa *Yhtä matkaa* (Suomen Kansallisteatteri, Tampereen Työväen Teatteri, Kulttuurikone, 2019).

Teatterityönsä ohella Paukkunen on ohjannut kymmenittäin lyhytelokuvia. Filmografiaan kuuluu myös pitkä televisionäytelmä *Saatana kun yskittää* (1993). Se perustuu Veikko Huovisen näytelmätekstiin. Paukkunen on näytellyt sivurooleja muutamassa elokuvassa, kuten *[[Apinan vuosi (elokuva)|Apinan vuosi]]* (1983) ja *Nitroliiga* (1993). Ryhmäteatterin näytelmästä *[[Nuorallatanssijan kuolema eli kuinka Pete Q sai siivet]]* taltioitiin televisioesitys 1978. Paukkunen näytteli Egon Vernissan roolin.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Vantaan Sanomat: Seela Sella tulee Martinlaaksoon
Jacob Wilde

**Jacob Wilde** (1679 Bauska, Kuurinmaa – 1755) oli saksalais-ruotsalainen historioitsija. Hän oli vuodesta 1701 Riian katedraalikoulun konrehtori ja vuodesta 1704 kaunopuheisuuden professori silloin Pärnussa olleessa yliopistossa. Hän lähti 1710 venäläisiä pakoon Tukholmaan.

Wilde nimitettiin 1713 valtakunnan historiografiksi, ja hän pysyi virassa kuolemaansa asti. Hän oli oppinut ja tarkka historiantutkija, varsinkin Ruotsin oikeushistorian alalla. Hän sokeutui myöhemmällä iällä, mutta hyvän muistinsa ansiosta hän saattoi jatkaa historiallista tutkimustyötään.

## Teokset (valikoima)
* *Sueciæ historia pragmatica, quæ vulgo jus publicum dicitur* (1731)
* *Sveriges beskrifna lagars grund, art och upprinnelse* (1736)
* *Præparatio hodegetica ad introductionem Pufendorffii in Suetici status historiam* (1741)
* *K. Carl XI:s så kallade oinskränkta envälde emot ogrundade rykten försvaradt* (1742).

## Lähteet
Boulderoinnin maailmancup 2024 – naisten sarja

**IFSC:n boulderoinnin maailmancup 2024** koostuu viidestä vuoden 2024 aikana järjestettävästä osakilpailusta. Kausi on olympialaisten takia normaalia lyhyempi. Kausi alkoi 8. huhtikuuta Keqiaossa Kiinassa ja päättyy 6. lokakuuta Soulissa.
## 1. osakilpailu – Keqiao
Kauden ensimmäinen osakilpailu järjestettiin Keqiaossa, Kiinassa, Shaoxing Keqiao Yangshan -kiipeilykeskuksessa 8.–10. huhtikuuta. Kilpailun naisten sarjaan osallistui 60 kiipeilijää. Kahdelle finalistille finaalipaikka oli maailmancupien ensimmäinen; Ranskan Zélia Avenzou ja Yhdistyneen kuningaskunnan Erin McNeice olivat molemmat ensimmäistä kertaa finaalissa.

Janja Garnbret voitti kilpailun oltuaan ainoa kaikki finaalireitit kiivennyt finalisti. Voitto oli Garnbretin uran 41. boulderoinnin ja lead-kiipeilyn maailmancupeissa.

### Finaalin tulokset
Merkintä 1t2z (3, 4) tarkoittaa kiipeilijän topanneen (kiivenneen reitin onnistuneesti viimeiseen otteeseen asti) yhden reitin ja kiivenneen zone-otteeseen kahdella reitillä. Suluissa on yritysten määrä, ensin toppauksiin käytetyt yritykset ja toisena zone-otteisiin pääsemiseen käytetyt yritykset. 

Pisteytyksessä otetaan ensin huomioon topattujen reittien määrä. Useamman kiipeilijän topattua yhtä monta reittiä katsotaan sitä, montako zone-otetta kiipeilijät ovat saaneet. Jos edelleen on tasatuloksia, katsotaan yrityksiä: ensin toppeihin käytetyt yritykset ja sitten zoneihin käytetyt yritykset. Jos edelleen on tasatuloksia, ratkaistaan tilanne aiemman kierroksen tuloksista.

## 2. osakilpailu – Salt Lake City
Kauden toinen osakilpailu kisattiin Yhdysvalloissa Salt Lake Cityssä 3.–5. toukokuuta. Natalia Grossman voitti kultaa, Oriane Bertone hopeaa ja Naïlé Meignan pronssia. Meignan osallistui loukkaantumisen takia maailmancupiin ensimmäistä kertaa vuoden 2021 jälkeen. Grossmanille kulta oli kuudes Salt Lake Cityssä voitettu maailmancup kulta.

### Finaalin tulokset

## Lähteet
Taru Nordlund

**Taru Nordlund** (os. Salminen, s. 1967) on suomalainen kielentutkija, filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston suomen kielen professori. Nordlund toimi *[[Virittäjä]]*-lehden päätoimittajana 2008-2009. Tieteellisellä urallaan hän on erikoistunut sosiolingvistiikkaan, vanhaan kirjakieleen sekä 1800-luvun itseoppineiden suomenkielisten kirjoittajien kielen tutkimukseen.

## Koulutus
Nordlund valmistui suomen kielen oppiaineesta filosofian tohtoriksi vuonna 2000 tyttönimellään Taru Salminen. Hänen väitöskirjansa on artikkelimuotoinen teos *Morfologiasta moniäänisyyteen: suomen kielen kvasirakenteen merkitys, käyttö ja kehitys*. Nordlund väitteli Helsingin yliopistosta ja väitöskirjan julkaisi Suomalaisen kirjallisuuden seura SKS.

Väitöstyössään Nordlund käsittelee *olla*-verbin ja *-vinaan/-vinään*-loppuisen verbimuodon muodostamaa kvasirakennetta (esim. *oli menevinään*, *on olevinaan*) ja sen merkityksiä. Nordlund toi tutkimuksessaan esiin, miten kvasirakennetta käytetään usein kieliopillistuneena "*muka*"-merkityksessä, lausuttua epäilevänä tai vähättelevänä.

## Ura
Taru Nordlund on Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnan suomen kielen oppiaineen professori. Hänet valittiin virkaan vuonna 2014. Lisäksi hän on suomen kielen oppiaineen dosentti.

Tutkijana hän on julkaissut runsaasti kirjoja ja artikkeleita läpi 2000-luvun. Tuottoisimmillaan hän oli vuonna 2013, jolloin häneltä ilmestyi seitsemän tieteellistä julkaisua. Nordlund tutkii kielen käyttöä sosiolingvistisesta näkökulmasta: mitä teksti ja sen kirjakielisyys kertoo kirjoittajansa identiteetistä, ja miten tekstillä voi jopa rakentaa identiteettiä? Hänen tutkimuksissaan keskitytään erityisesti vanhaan kirjakieleen sekä varhaisimpien suomeksi kirjoittaneiden, mutta kouluja käymättömien kirjoittajien teksteihin ja kielenpiirteisiin. Hän osallistui Suomalaisen kirjallisuuden seuran poikkitieteelliseen *Kansanihmiset ja kirjallistuminen 1800-luvun* *Suomessa* -tutkijaverkostoon (2002-2013), jossa selvitettiin, miten Suomen kirjallinen kulttuuri kehittyi muistitiedon ja puheen rinnalle.

Nordlund toimii aktiivisesti muiden tutkijoiden käsikirjoitusten vertaisarvioijana, osallistuu akateemisille kursseille, konferensseihin ja seminaareihin sekä järjestää niitä myös itse. Hän on myös toiminut useiden kielitieteellisten väitöskirjojen ohjaajana. 

Nordlund oli Kotikielen seuran hallituksen jäsen vuosina 2004-2007 sekä seuran julkaiseman, kielitieteellisen aikakauslehti *[[Virittäjä|Virittäjän]]* päätoimittaja vuodet 2008-2009. Hän on ollut lehden toimitusneuvoston jäsen vuodesta 2012 lähtien. Hän oli myös *Studia Fennica (Linguistica)* -lehden toimituskunnan jäsen vuodet 2014-2016. Lisäksi hän on toiminut Sanakirjasäätiön sihteerinä ja hallituksen jäsenenä.

## Lähteet
Elisabete Weiderpass

**Elisabete Weiderpass Vainio** on brasilialainen lääkäri ja syöpätutkija. Hänelle on myönnetty myös Ruotsin ja Suomen kansalaisuudet. Hän on syövän epidemiologian ja ennaltaehkäisyn asiantuntija. Weiderpass astui virkaan Maailman terveysjärjestön alaisen Kansainvälisen syöväntutkimuslaitoksen (IARC) johtajana 1. tammikuuta 2019.

Weiderpass opiskeli Karoliinisessa instituutissa Solnassa. Hänellä on lääketieteen tohtorin, *Master of Sciencen* ja filosofian tohtorin oppiarvot. Vuosina 2007–2018 Weiderpass johti Folkhälsanin tutkimuskeskuksessa Helsingissä geneettisen epidemiologian tutkimusryhmää. Lisäksi hän oli Norjan syöpärekisterin tutkimuslaitoksen johtaja vuosina 2015–2018. Vuosina 2011–2018 Weiderpass oli lääketieteellisen epidemiologian professori Karoliinisessa instituutissa ja syövän epidemiologian professori Tromssan yliopistossa. Avustavana ja vierailevana professorina hän on ollut eri yliopistoissa ja instituuteissa Suomessa, Brasiliassa, Iranissa, Kiinassa, Kuwaitissa ja Yhdysvalloissa. Weiderpassin nimissä on yli 800 vertaisarvioitua tieteellistä julkaisua.

Syövän epidemiologian lisäksi Weiderpass on tutkinut lasten ja nuorten ylipainoa.

Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2022.

## Lähteet
Michela Cambiaghi

**Michela Cambiaghi** (s. 4. helmikuuta 1996 Vimercate) on italialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Cambiaghi on edustanut Italian Serie A:ssa Fiammamonzaa, Atalantaa, Comoa, Sassuoloa, Parmaa ja heinäkuusta 2023 alkaen milanolaisseura Interiä. Hän on pelannut Serie A:ssa yli 200 ottelua.

Cambiaghi on pelannut Italian naisten maajoukkueessa vuodesta 2023. Hän on tehnyt maalin joulukuussa 2023 Kansojen liigan ottelussa Espanjaa ja helmiikuussa 2024 ystävyysottelussa Englantia vastaan.

## Lähteet
Kamp-Lintfort

**Kamp-Lintfort** on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksan länsiosassa. Kampin luostarin ympärille kasvanut Kamp-Lintfort oli 1900-luvulla kaivoskaupunki. 2000-luvulla palveluelinkeinot ovat vallanneet alaa.

## Maantiede
Kamp-Lintfort sijaitsee Ala-Reinin tasangolla Nordrhein-Westfalenin länsiosassa noin 67 kilometriä Kölnistä pohjoisluoteeseen ja noin 35 kilometriä Düsseldorfista samaan ilmansuuntaan.

## Historia
Varhaisin Kamp-Lintfortiin viittaava kirjallinen maininta on vuodelta 856. Satoja vuosia myöhemmin, eli 1123, alueelle perustettiin Kampin sisterssiläisluostari, josta kehkeytyi alueellinen taiteen ja kulttuurin keskus. Luostari lakkautettiin elokuussa 1802 ranskalaismiehityksen myötä. Miehityksen jälkeen vuonna 1815 Kamp ja koko Ala-Reinin alue liittyi Preussiin.

Paikallinen kivihiiliteollisuus aloitettiin 1900-luvun alussa. Keskelle tasamaata, "mitten im platten Land", kasvoi lyhyessä ajassa kaupunkimainen asutuskeskus liiketaloineen, kirkkoineen, katuineen ja aukioineen. Kaivosalueen itäpuolelle rakennettiin taloja työläisille, länsipuolelle puolestaan toimihenkilöille. Vallitseva tuulensuunta kuljetti kaivoksen saasteet itään. Kamp-Lintfort koostui 1900-luvun alussa kuudesta itsenäisestä kunnasta, joiden yhteenlaskettu väkiluku kuusinkertaistui vuodesta 1906 vuoteen 1930, jolloin se oli noin 22&nbsp;000. Nykyinen Kamp-Lintfort muodostettiin huhtikuussa 1934 liittämällä kunnat toisiinsa. Kunta sai kaupungin aseman 7. tammikuuta 1950. Vuosisadan jälkipuoliskolla kivihiiliteollisuuden työllistävä vaikutus väheni.

Kamp-Lintfortin historiallista arkkitehtuuria edustaa Kampin luostari. Teollista historiaa edustaa Zechenpark, joka on ainoa teollinen muistomerkki Reinin länsipuolella.

## Talous ja liikenne
Kamp-Lintfortin talous perustuu pieniin ja keskisuuriin vähittäis- ja tukkukaupan yrityksiin. Kaivostoimintaa ei enää harjoiteta. Lähin moottoritie on kaupungin itärajaa viistävä BAB 57, joka risteää moottoritie BAB 42:n kanssa, joka muuttuu maantieksi 528, joka syöttää liikennettä kaupungin katuverkkoon. Pohjoisempana kulkee maantie 510.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kamp-Lintfort, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Gjilan

**Gjilan** () on kaupunki ja kunta Kosovossa. Se sijaitsee Kosovon itäosassa, vuoristoisella Anamoravan alueella. Kaupunki toimii Gjilanin piirin hallintokeskuksena. Vuonna 2012 kunnallisrajojen alueella arvioitiin asuneen 91&nbsp;413 asukasta.  Gjilania rajaa idästä Serbia ja etelästä Pohjois-Makedonia ja Serbia.

## Lähteet
Jane Ellen Harrison

**Jane Ellen Harrison** (9. syyskuuta 1850 – 15. huhtikuuta 1928) oli englantilainen antiikin tutkija ja kielitieteilijä. Hän osallistui antiikin Kreikan uskonnon ja mytologian nykyaikaisten tutkimusmenetelmien kehittämiseen. Harrison oli ensimmäinen brittiläinen nainen, jonka katsotaan luoneen "akateemisen uran".

Harrison aloitti opintonsa tyttökoulussa Cheltenham Ladies' College ja jatkoi Lontoon yliopistossa. Harrison opiskeli useita kieliä useiden ohjaajien ohjauksessa sekä omin päin, mukaan lukien ranska, saksa, latina, muinainen kreikka, heprea ja venäjä. Hän opetti monta vuotta progressiivisessa naisten korkeakoulussa Cambridgen yliopistossa Newnham Collegessa ja opiskeli kreikkalaista taidetta ja arkeologiaa British Museumissa Sir Charles Newtonin johdolla vuosina 1880–1897. Yksi hänen varhaisimmista kirjoistaan oli *Myths of The Odyssey in Art and Literature*, joka julkaistiin vuonna 1882.

Cambridgessa Harrisonista tuli keskeinen hahmo "Cambridgen ritualisteissa", klassisten tutkijoiden ryhmässä, joka oli syvästi kiinnostunut rituaaleista, etenkin niiden yhteyksistä mytologiaan ja antiikin kreikkalaiseen draamaan. Cambridgen ritualisteilla ja heidän kollektiivisella työllään klassisen filologian parissa oli syvällinen vaikutus sekä klassismiin että kirjallisuuskriitikoihin. Jane Ellen Harrisonin *Prolegomena to the Study of Greek Religion* julkaistiin vuonna 1903, ja se on edelleen yksi alan perusteoksista.

Noin vuonna 1909 Hope Mirrlees tuli Cambridgeen opiskelemaan kreikkaa Newnham Collegessa Harrisonin johdolla. Heille syntyi välittömästi luja side, ja Harrison kutsui Mirrleesiä "hengelliseksi tyttärekseen". Naiset asuivat yhdessä vuodesta 1913 kunnes Harrison kuoli leukemiaan vuonna 1928. Kun Harrison jäi eläkkeelle Cambridgesta vuonna 1922, hän ja Mirrlees muuttivat Pariisiin, jossa he opiskelivat venäjää ja tekivät yhteistyötä useiden käännösten parissa ennen kuin palasivat Lontooseen vuonna 1925.

## Lähteet
Bjølstad

**Bjølstad** on taajama Selin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 365 vuonna 2023. 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Georg Oleinikoff

**Georg Oleinikoff** (8. huhtikuuta 1864 – 1. tammikuuta 1937 Johannes) oli venäläinen lääketieteen tohtori, joka asui Johanneksen pitäjässä Karjalan kannaksella sijainneessa Kirjolan kartanossa. Oleinikoff tunnettiin monien harvinaisten kasvilajien kasvattajana ja jalostajana. 

Oleinikoff oli dosenttina Pietarin lääketieteellisessä sotilasakatemiassa. Hän oli opiskellut Pietarin yliopistossa ja sotilaslääketieteellisessä akatemiassa ja hän oli aikoinaan Pietarin tunnetuimpia lastentautien spesialisteja. Venäjän vallankumouksen jälkeen hän siirtyi Suomeen ja asui anoppinsa Edla Nobelin ja myöhemmin tämän perikunnan omistamassa Kirjolan kartanossa. Oleinikoff tunnettiin maanviljelys- ja puutarhanhoitopiireissä sekä Suomessa että Ruotsissa. Hän sai useita palkintoja eri näyttelyissä ja piti esitelmiä omalta alaltaan eri tilaisuuksissa. Oleinikoff oli naimisissa Alfred Nobelin tyttären kanssa. 

Oleinikoff kuoli 72-vuotiaana tapaturmaisesti uudenvuodenpäivänä 1937 Kirjolan kartanossa. Hän lähti kello 11 aikaan noin 300 metrin levyisen salmen kartanosta erottamaan pieneen saareen, jossa sijaitsivat hänen puutarhaviljelmänsä kasvihuoneineen. Hän vajosi kuitenkin jäihin lähellä saaren rantaa ja hänet löydettiin hukkuneena. 

## Lähteet
Otta

**Otta** on taajama Selin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 2,2 neliökilometriä ja asukasluku 2&nbsp;302 vuonna 2023. Otta otti käyttöön kaupunkinimityksen vuonna 2000. 
## Kuvia

Otta in the Gudbrandsdalen Valley.jpg|Katunäkymää vuonna 2015.
Otta stasjon.JPG|Ottan asema Dovren radan varrella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Selin kirkko

**Selin kirkko** () on Selin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1742.
## Kuvia

Sel(14)Altertavle nederste felt, Nadveren.jpg|Alttarimaalaus
Sel kirke orgel.jpg|Kirkkosali ja urut

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ágnes Osztolykán

**Ágnes Osztolykán** (s. 1974 Csenger, Unkari) on unkarilainen romanitaustainen poliitikko, joka edusti 2010–2014 LMP-puoluetta Unkarin parlamentissa.

## Nuoruus ja opiskelu
Osztolykán syntyi köyhässä ja pienessä kylässä, mutta hän oli peruskoulussa erinomainen. Hän pääsi 1989 opiskelemaan korkeatasoiseen budapestilaiseen lukioon, jossa opiskeli pääosin Unkarin eliitin lapsia. Osztolykán halusi jatkaa opiskelujaan oikeustieteen pariin, mutta tuohon aikaan se oli käytännössä mahdotonta muilta kuin eliitin jäseniltä. Osztolykán päätyi opiskelemaan Miskolcin yliopiston politiikan tutkimuksen laitokselle.

Osztolykán tapasi opiskeluaikanaan 1996 Aladár Horváthin ja nuoria romanisivistyneistön jäseniä, jotka olivat perustaneet Romaversitaksen ja pyysivät myös Osztolykánin mukaan sen toimintaan. Osztolykán valmistui yliopistosta 1998, ja hänen päättötyönsä käsitteli kodittomien ahdinkoa.

## Ura
Osztolykán mietti valmistuttuaan uraa virkakunnassa tai hallinnon tehtävissä, mutta Fidesz oli juuri voittanut vaalit eikä hän pitänyt puolueesta eikä sen politiikasta. Osztolykán alkoikin opettaa iltaisin nuoria, köyhissä oloista tulleita romaniopiskelijoita. Unkarin Soros-säätiö palkkasi Osztolykánin vuonna 1998 tehtävään, jossa hänen vastuullaan oli romanien oikeus, romanien media ja visuaalinen koulutus. Osztolykánin mukaan tehtävässä hän pystyi ensimmäisen kerran vakavasti edistämään romanien asioita.

Osztolykániin otti 2009 yhteyttä joukko nuoria vaikuttajia, jotka olivat perustamassa uutta puoluetta, jonka nimeksi tuli Lehet Más a Politika (”politiikka voi olla erilaista”). Osztolykán auttoi puoluetta kirjoittamaan ohjelmaansa romanien asioista, ja hän suostui pienen taivuttelun jälkeen lähtemään myös puolueen ehdokkaaksi vuoden 2010 parlamenttivaleihin. Hänet valittiin parlamenttiin, ja hän istui yhden kauden. Hän ei lähtenyt enää ehdolle vuoden 2014 vaaleihin.

Osztolykán sai 2011 Yhdysvaltain ulkoministeriön jakaman Women of Courage -palkinnon työstään romanien ja romanikulttuurin puolestapuhujana ja vähemmistöjen oikeuksien inkluusion edistäjänä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Joycelyn Elders

**Joycelyn Elders** (s. 13. elokuuta 1933, Schaal, Arkansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen lääkäri ja virkamies, joka toimi vuosina 1993–1994 Yhdysvaltain korkeana lääkintäviranomaisena (). Tässä tehtävässä hän oli ensimmäinen afroamerikkalainen ja toinen nainen.

Elders aloitti lääketieteen opintonsa armeijassa. Hänet koulutettiin fysioterapeutiksi Texasissa ja hän palveli armeijan sairaaloissa San Franciscossa ja Denverissä Coloradossa. Vuonna 1960 hän valmistui vuosikurssinsa ainoana naisena Arkansasin yliopiston lääketieteelliseen koulusta Little Rockissa.  Työharjoittelun jälkeen Minnesotan yliopiston sairaalassa Minneapolisissa (1960–1961) hän palasi Arkansasiin jatkamaan opintojaan Arkansasin yliopiston lääketieteelliseen keskuksessa, jossa hänestä tuli johtava lastenlääkäri vuonna 1963 ja lastentautien tutkija vuonna 1964. Hän suoritti biokemian tutkinnon yliopistosta (M.S., 1967) ja liittyi lääketieteellisen korkeakoulun tiedekuntaan vuonna 1967 ja sai professorin viran vuonna 1976.

Silloinen Arkansasin kuvernööri Bill Clinton nimitti Eldersin osavaltion kansanterveysjohtajaksi vuonna 1987. Elders sai neuvonnan avulla teiniraskaudet vähenemään ja pikkulasten rokotukset lisääntymään. Hän paransi myös HIV-testaus- ja neuvontapalveluiden, rintasyöpäseulonnan sekä iäkkäiden ja parantumattomasti sairaiden potilaiden ympärivuorokautisen hoidon saatavuutta.

Näiden saavutusten perusteella presidentti Bill Clinton nimitti Eldersin vuonna 1993 Surgeon Generalin virkaan. Hänellä oli aluksi tärkeä rooli Clintonin  pyrkimyksissä uudistaa terveydenhuoltojärjestelmää. AIDS, tupakka, huumeet ja alkoholi olivat hänen asialistallaan. Mielipideilmasto muuttui kuitenkin konservatiivisemmaksi, ja Eldersin railakkaat lausunnot seksuaalikasvatuksesta olivat joillekin tahoille liikaa. Joulukuussa 1994 Clinton pyysi Eldersiä eroamaan.

## Lähteet
Eppeville

**Eppeville** on kunta Pohjois-Ranskassa Sommen departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee Sommejoen varrella noin 27 kilometriä Péronnen kaupungista etelään.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Picardiessa aloitettiin teollinen jälleenrakennusprojekti. Eppevilleen oli tarkoitus luoda Ranskan suurin sokeritehdas. Vuonna 1922 arkkitehti Georges Lischin suunnitelmien perusteella tehtiin tuotantotilat, jonka art deco -tyylinen julkisivu on monumentaalinen. Vuonna 2021 saksalaisen sokeriyhtiö Südzuckerin tytäryhtiö Saint Louis Sucre päätti purkaa tyhjäksi jääneen sokeritehtaan. Tämän jälkeen pormestari aloitti toimet purkamisen estämiseksi, ja viisi kuukautta myöhemmin kulttuuriministeri Roselyne Bachelot päätti nimetä entisen sokeritehtaan historialliseksi muistomerkiksi vuoden ajaksi. Tämä mahdollisti teollisuuskiinteistön saneeraussuunnitelmien aloittamisen. 
 
## Aiheesta muualla

## Lähteet
Karin Kock

**Karin Kock** (virallisesti *Kock-Lindberg*; 7. helmikuuta 1891 Tukholma – 28. heinäkuuta 1976 Tukholma) oli ruotsalainen kansantaloustieteen professori, sosiaalidemokraattinen poliitikko ja Ruotsin ensimmäinen naispuolinen ministeri Tage Erlanderin hallituksessa vuosina 1947–1949. 

Kock valmistui ylioppilaaksi Anna Whitlockin johtamasta  yhtenäiskoulusta vuonna 1910 ja hakeutui Tukholman korkeakouluun opiskelemaan tilastotiedettä ja kansantaloutta. Hän väitteli tohtoriksi 1929. Väitöskirjassaan hän vertaili englantilaisten, yhdysvaltalaisten ja ruotsalaisten lainamarkkinoiden korkoja. Vuonna 1938 hän oli mukana valtion asettamassa komiteassa, joka teki selvityksen nasten asemasta työmarkkinoilla. Kock osoitti siinä tilastollisesti, että vastoin yleistä käsitystä miehet ja naiset eivät kilpailleet samoista työpaikoista. Selvityksen tuloksena Ruotsi kielsi ensimmäisenä maana Euroopassa naisten irtisanomisen kihloihin menon, avioitumisen tai raskauden johdosta.

Kock nimitettiin professoriksi vuonna 1945 ja kaksi vuotta myöhemmin hän nousi Tage Erlanderin hallitukseen salkuttomaksi ministeriksi. Vuosina 1948–1949 hänen vastuualueenaan oli huoltovarmuus. Tämän jälkeen hän toimi Ruotsin tilastokeskuksen johtajana vuosina 1950–1957.

Kock on haudattu Tukholman Skogskyrkogårdeniin.


Formation-of-the-Professional-Womens-cooperative-union-142360804185.jpg|Karin Kock, Alva Myrdal ja Kerstin Hesselgren Yrkeskvinnornas samarbetsförbundin perustamiskokouksessa vuonna 1944.
Tage Erlander & Karin Kock 1947.jpg|Karin Kock ja Tage Erlander vuonna 1947.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Elämäkerta Tukholman yliopiston verkkosivuilla
Heidalin kirkko

**Heidal kirkko** () on Selin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1941. Se rakennettiin paikalla aiemmin sijainneen, vuonna 1933 salaman tuhoaman kirkon mukaiseksi.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hannele Kainulainen

**Hannele Kainulainen** (oik. **Tarja Hannele Kainulainen-Haltsonen**, s. 1. syyskuuta 1950 Kotka) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän valmistui Tampereen yliopiston näyttelijäkurssilta 1977 ja on näytellyt muun muassa Rovaniemen teatterissa ranskalaista laulajaa Édith Piafia vuonna 1992. Kainulainen on palkittu Näyttelijäliiton kultaisella taiteilijamerkillä.

## Muut teatterityöt
* 2003: *[[Saiturin joulu]]*, Rouva Fezzwig / Fred Scroogen vaimo / Rouva Delaney (Kotkan Kaupunginteatteri)
* 2008: *Amerikan morsian*, Martta (Kouvolan Teatteri)
* 2009: *Pelastakaa Röllimetsä*, ohjaaja yhdessä Arimo Haltsosen kanssa (Elimäen Nuorisoseura)
* 2013: *Albatrossi ja Heiskanen*, ohjaaja yhdessä Arimo Haltsosen kanssa (Kyminlinnan kesäteatteri)
* 2013: *[[Niskavuoren nuori emäntä]]*, näyttelijä (Kotkan Kaupunginteatteri)
* 2014: *[[Viimeinen keikka (täsmennyssivu)|Viimeinen keikka]]*, ohjaaja yhdessä Arimo Haltsosen kanssa (Kyminlinnan kesäteatteri)
* 2019: *[[Pikku Pietarin piha]]*, ohjaaja yhdessä Arimo Haltsosen kanssa (Karhulan työväennäyttämö)

## Filmografia

### Elokuvat

### Televisiosarjat

## Yksityiselämä
Hannele on näyttelijä-ohjaaja Martti Kainulaisen tytär ja hänen miehensä on näyttelijä Arimo Haltsonen. He asuvat Kotkassa ja heillä on kaksi poikaa.

## Lähteet
Roupy

**Roupy** on kunta Pohjois-Ranskassa Aisnen departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin yhdeksän kilometriä Saint-Quentinin kaupungista lounaaseen.

Saint-Rémin kirkko on rakennettu ensimmäisessä maailmansodassa tuhoutuneen kirkon tilalle, ja se edustaa art deco -tyylisuuntaa. Kirkon kunnostustyöt päättyivät huhtikuussa 2022.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jeanne Landry

**Jeanne Landry** (3. toukokuuta 1922 Ottawa, Ontario – 2. elokuuta 2011 Quebec, Quebec) oli kanadalainen pianisti, säveltäjä ja musiikkipedagogi.

Landry aloitti pianonsoiton opiskelun 9-vuotiaana Harmaiden nunnien luostarissa Ottawassa. Vuosina 1934–1942 hän sai opetusta Irene Milleriltä, jota oli opettanut Josef Hofmann. Muutettuaan vuonna 1942 Montrealiin Landry opiskeli vuoteen 1944 saakka Arthur Letondalin johdolla. École supérieure de musique d'Outremontissa häntä opettivat Jean Dansereau (pianonsoitto) ja Claude Champagne (teoreettiset aineet). Vuonna 1945 Landry voitti Prix Archambault'n ja vuonna 1946 Prix d'Europen. Näin hän pääsi Pariisiin opiskelemaan pianonsoittoa Yves Natin sekä harmoniaa ja kontrapunktia Nadia Boulangerin ja Noël Gallonin johdolla.

Vuonna 1948 Landry palasi Kanadaan, jossa hän alkoi pitää resitaaleja ja tehdä radioesiintymisiä. Hän oli tenori Jean-Paul Jeannotten pitkäaikainen säestäjä. Kaksikko kiersi yhdessä Kanadassa, Yhdysvalloissa, Ranskassa, Itävallassa ja Neuvostoliitossa. Lisäksi yhteisiä esiintymisiä tehtiin radiossa ja televisiossa. Landry esiintyi duopianistina Jean-Marie Beaudet'n, Josephte Dufresnen ja Serge Garantin kanssa. Dufresnen kanssa hän kantaesitti ja levytti Roger Mattonin konserton kahdelle pianolle ja lyömäsoittimille vuonna 1955. Landry esiintyi myös monien muiden laulajien ja soittajien, kuten Rafael Masellan, Fernande Chiocchion, Joseph Rouleaun, Jacques Simardin, Alain Marionin ja Robert Weiszin kanssa.

Landry opetti harmoniaa ja kontrapunktia Université Lavalissa vuosina 1951–1983. Hän johti siellä myös säestysluokkaa. Vuonna 1956 Landry perusti Serge Garantin, Otto Joachimin ja François Morelin kanssa järjestön Musique de notre temps. Eläkkeelle jäämisensä jälkeen Landry omistautui kokonaan sävellykselle. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa lukuisia pianokappaleita, kaksi laulusarjaa sekä sonaatti alttoviululle ja pianolle. Hänen urkukappaleestaan *Orah* on tehnyt levytyksen Jean-Guy Proulx.

## Lähteet
Juha Hänninen (lääkäri)

**Juha Hänninen** (s. 5. helmikuuta 1954 Kuopio) on suomalainen lääketieteen lisensiaatti, palliatiivisen lääketieteen erikoislääkäri ja tietokirjailija. Hän työskenteli vuosina 1993–2017 Terhokodin johtajana ja ylilääkärinä.

Hänninen on tullut tunnetuksi eutanasian sallivan lainsäädännön kannattajana ja hän on Oikeus Arvokkaaseen Kuolemaan ry:n puheenjohtaja. Lisäksi hän on kirjoittanut useita eutanasia- ja saattohoitoaiheisia kirjoja. Hänninen on Suomen Kivuntutkimusyhdistyksen ja Suomen palliatiivisen lääketieteen yhdistyksen perustajajäsen.

Hänninen palkittiin vuonna 2011 Konrad ReijoWaaran palkinnolla, joka jaetaan vuosittain ensisijaisesti käytännön työtä tekevälle lääkärille, joka on sekä potilaiden että kollegoiden arvostama.

## Julkaisut
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet
Claire Gagnier

**Claire Gagnier** CM (28. maaliskuuta 1924 Montreal, Quebec – 25. joulukuuta 2022) oli kanadalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.

Gagnier sai viulunsoiton opetusta isältään René Gagnierilta ja aloitti 14-vuotiaana laulutunneilla käymisen opettajanaan Roger Filiatrault. Vuonna 1944 hän voitti ensimmäisen palkinnon CBC:n ohjelmassa *Singing Stars of Tomorrow*. Gagnier pääsi stipendillä opiskelemaan Juilliard Schooliin sopraano Muriel Tannahillin johdolla. Näyttämödebyyttinsä hän teki 31. toukokuuta 1945 Montrealissa Susannan roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa *[[Figaron häät]]*. Gagnier esiintyi useissa radio- ja televisiotuotannoissa muun muassa Giacomo Puccinin oopperoista *[[La bohème]]* ja *[[Madama Butterfly]]*. Hän oli säännöllinen vieras CBC:n radio-ohjelmassa *Serenade for Strings* kapellimestari Jean Deslauriersin kanssa ja osallistui myös CBC:n televisio-ohjelmiin *À la claire fontaine* sekä *The Jackie Rae Show*.

Gagnierin oopperarooleihin kuului Mozartin ja Puccinin roolien lisäksi muun muassa Micaëla (*[[Carmen]]*). Hän esitti myös operettia ja musiikkikomediaa. Gagnier esiintyi muiden muassa Grace Mooren, Witold Małcużyńskin, Andre Kostelanetzin, Percy Faithin, Wilfrid Pelletierin, Richard Verreaun ja Léopold Simoneaun kanssa. Hänelle myönnettiin vuonna 1972 Prix Calixa-Lavallée. Gagnierista tehtiin Kanadan ritarikunnan jäsen vuonna 1990, ja hänet valittiin Canadian Opera Hall of Fameen vuonna 1996.

Gagnier kuului suureen muusikkosukuun. Hänen isoisänsä oli klarinetisti Joseph Gagnier.

## Lähteet
Josephte Dufresne

**Josephte Dufresne** (9. tammikuuta 1929 Trois-Rivières, Quebec – 7. helmikuuta 1995 Saint-Hyacinthe, Quebec) oli kanadalainen pianisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä.

Dufresne opiskeli pianonsoittoa Kanadassa Jean-Marie Beaudet'n johdolla. Vuonna 1950 hän voitti Prix d'Europen, jonka turvin hän pääsi opiskelemaan Pariisiin opettajanaan Yves Nat. Vuonna 1955 Dufresne aloitti uransa esiintyjänä ja opettajana Montrealissa. Hän keskittyi erityisesti kanadalaisen ohjelmiston esittämiseen ja edistämiseen. Hän esiintyi paitsi Kanadassa, myös Pariisissa ja muissa Ranskan kaupungeissa sekä New Yorkin osavaltiossa. Dufresne esiintyi myös radiossa ja televisiossa; esimerkiksi vuonna 1967 hän piti CBC:lla kolmetoista puolen tunnin resitaalia, joissa esitettyyn ohjelmistoon kuului kymmeniä kanadalaisten säveltäjien kappaleita. Dufresne säesti lukuisia laulajia, erityisesti Claire Gagnieria.

Dufresne opetti vuodesta 1967 Conservatoire de musique du Québec à Hullissa. Hän toimi siellä avustavana johtajana vuosina 1972–1978 ja johtajana vuosina 1980–1984. Vuonna 1987 hän luopui opetustyöstä omistautuakseen kokonaan pianonsoitolle. Dufresne myös sävelsi jonkin verran omaa musiikkiaan; hänen kappaleensa *Pièce concertante no. 1* on omistettu Jean Papineau-Couturelle. Vuonna 1975 hän alkoi toimittaa painosta kanadalaisesta pianomusiikista. Dufresne oli naimisissa kapellimestari Jean-Yves Landryn kanssa.

## Lähteet
Maastopyöräilyn maailmancup

**Maastopyöräilyn maailmancup** on kansainvälisen pyöräilyliitto UCI:n ylläpitämä maastopyöräilyn kilpailusarja, johon kuuluu eri maastopyöräilylajien sarjoja. Pisimpään järjestetyt sarjat ovat cross-country (XC/XCO), eli maastoajo, sekä alamäkiajo, eli downhill (DH/DHI). Miehille ja naisille on omat kilpasarjat. Joissain sarjoissa on myös omat sarjat erikseen nuorille. Kilpailukausi alkaa lajista riippuen keväällä tai kesällä ja päättyy syksyllä, viimeistään lokakuussa. Kunkin lajin kilpailusarjassa on useimmiten 5–10 osakilpailua, joista saa pisteitä sijoituksen mukaan ja kauden päättyessä eniten pisteitä kerännyt voittaa kyseisen lajin kilpailusarjan.

Ensimmäinen kausi alkoi vuonna 1988, jolloin samassa sarjassa oli mukana sekä cross-country, eli maastoajo-, että alamäkiajokilpailuja. Vuonna 1991 oli ensimmäinen UCI:n hyväksymä maailmancup-kausi, jossa oli ainoastaan maastoajokilpailuja. Vuonna 1993 rinnalle perustettiin erikseen alamäkiajon kilpailusarja.

## Maastoajon tulokset
### Miehet

### Naiset

## Alamäkiajon tulokset
### Miehet

### Naiset

### Alamäkiajon poistuneet kategoriat
#### Four Cross (4X) - Miehet

#### Dual Slalom - Miehet

#### Four Cross (4X) - Naiset

#### Dual Slalom - Naiset

## Katso myös
* Maastopyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut
* UCI World Tour

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Milo Snellman

**Milo Snellman** (s. 10. helmikuuta 2005) on suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa Hevisaurus-elokuvassa sekä Janne Pitkäsen roolissa Elisa Viihteen alkuperäissarjassa Ei haukku haavaa tee.

Snellman aloitti näyttelemisen 5-vuotiaana joulumainoksessa. Hän on näytellyt myös *Lauluja tyhjästä maasta* -esityksessä Teatteri Toivossa syksyllä 2018.

Hän ohjasi ensimmäisen pitkän elokuvansa 15-vuotiaana. Näiden lisäksi hän on tehnyt myös oopperaa, radioteatteria ja spiikkejä. Keväällä 2024 hän aloitti videoiden tekemisen YouTubeen *Mailou*-nimellä. Nykyisin hän opiskelee elokuva-alaa.

## Filmografia

### Elokuvat

### Televisio- ja nettisarjat

### Ohjaajana

### Ääniroolit

### Musiikkivideot
* *[[Antti Kleemola]] - Äiti* (2018 – ohj. Finn Andersson)
* *[[Adamantra]] – An Unfinished Tale* (2024 – ohj. Esa Jussila)

## Yksityiselämä
Milon äiti on näyttelijä Susanna Snellman, jonka puolelta hänen isovanhempiaan ovat sairaanhoitaja-logoterapeutti Miia Salonen ja kultaajamestari Raimo Snellman. Hänellä on kaksi sisarusta ja hän asuu Helsingin Aurinkolahdessa perheensä ja lemmikkikoira Inton kanssa.

## Lähteet