open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ferdinand Christian Baur

**Ferdinand Christian Baur** (21. kesäkuuta 1792 Schmiden, Württembergin herttuakunta – 2. joulukuuta 1860 Tübingen) oli saksalainen teologi ja kirkkohistorioitsija. Hän oli niin sanotun nuoremman Tübingenin koulukunnan perustaja.

## Elämä ja ura
Baur aloitti teologian opinnot Tübingenissä Ernst Gottlieb Bengelin johdolla. Hänestä tuli pappi vuonna 1814, vuonna 1817 Blaubeurenin teologisen seminaarin opettaja ja yhdeksän vuotta myöhemmin Tübingenin yliopiston jumaluusopin professori, jossa virassa pysyi kuolemaansa saakka. 

Aluksi Baurin teologiassa Friedrich Schleiermacherin vaikutus oli suurin, mutta vähitellen hän liittyi Georg Wilhelm Friedrich Hegeliin, jonka dialektista menetelmää hän sovelsi teologian alalle, ensin dogmihistorian alalla. Baur onkin nykyaikaisen dogmihistorian tienraivaajia. Hänen varhaiset julkaisunsa, muun muassa *Symbolik und Mythologie oder die Naturreligion des Alterturms* (1824–1825), käsittelivät mytologiaa ja dogmihistoriaa. Hänen varsinainen tieteellinen työnsä kohdistui Uuden testamentin kritiikkiin. Baurin näkemyksen mukaan kristinusko ei ollut ensiesiintymisessään valmis aate, vaan se oli kehittynyt voimakkaasti varhaisimman historiansa aikana. Uuden testamentin ja kirkkoisien kirjoitusten tutkiminen oli paljastanut hänelle, että kirkon varhaisimmat johtajat eivät olleet niin yhtenäisiä kuin tähän asti oli luultu. Varhaisin kristinusko oli hyvin lähellä juutalaisuutta; Paavali, joka antoi kristinuskolle sen yleismaailmallisen luonteen, oli ensimmäinen, joka poisti juutalaiset elementit. Juutalais-kristillinen ryhmä, jota johtivat kaksitoista ensimmäistä apostolia, suhtautui enemmän tai vähemmän vihamielisesti Paavalin kristinuskokäsitykseen. Apostolista aikaa hallitsi juutalaisuuden ja paavalilaisuuden tai pakanakristittyjen välinen jännite ja taistelu, kun taas myöhempi aika pyrki tasoittamaan vastakkaisuuksia korostaakseen kirkon yhteyttä. Baurin mukaan siis jos jossakin Uuden testamentin kirjassa on huomattavissa rauhoittava sävy ja päämäärä ja painotetaan kirkkoa, sen yhteyttä ja uskoa, niin on tämä selvä todiste kirjan apostolista aikaa myöhäisemmästä alkuperästä. Baurin mielestä Paavalin kirjeistä aitoja olivat vain Galatalaiskirje, 1. Korinttolaiskirje ja 2. Korinttolaiskirje sekä, vähintään kahta viimeistä lukua lukuun ottamatta, Roomalaiskirje. Muut epistolat eivät olleet aitoja, ja Apostolien teot ja Johanneksen evankeliumi olivat syntyneet apostolisen ajan jälkeen. Hänen kriittiset tutkimuksensa Paavalin kirjeistä ja Apostolien teoista on koottu teokseen *Paulus, der Apostel Jesu Christi* (1845). Baur julkaisi myös puhtaasti teologisia kirjoituksia, kuten *Gegensatz des Katholizismus und Protestantismus nach den Prinzipien and Hauptdogmen der beiden Lehrbegriffe* (1834), joka oli protestantismin voimakas puolustus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Oliivikotilot

**Oliivikotilot** (Olividae) on kapeakielikotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.

## Taksonomia ja anatomia
Oliivikotilot jaetaan viiteen alaheimoon ja 11 sukuun. Lajimääräksi on arvioitu noin 300. Kuori on muodoltaan pitkänomainen ja soikea tai munanmuotoinen. Kuori on usein paksu, kiiltävä ja värikäs. Heimon lajien kuoressa ei ole sulkulevyä. Oliivikotiloiden jalka ja  sifoni ovat pitkät ja pää pieni. Silmät ovat pienet tai niitä ei ole.

## Levinneisyys ja elintavat
Oliivikotiloita tavataan maailmanlaajuisesti erityisesti lämpimiltä alueilta, mutta myös lauhkeista vesistä. Ne ovat useimmiten matalien pehmeäpohjaisten vesien lajeja. Oliivikotiloiden ravintoa ovat selkärangattomat eläimet ja raadot.

## Lähteet
Franz Xaver von Baader

**Franz Xaver von Baader** (27. maaliskuuta 1765 München – 23. toukokuuta 1841 München) oli saksalainen roomalaiskatolinen teologi ja mystillinen sekä taantumuksellinen filosofi.

## Elämä ja ura
Baader oli Baijerin vaaliruhtinaan hovilääkärin kolmas poika. Hän opiskeli lääketiedettä Ingolstadtissa ja Wienissä ja avusti lyhyen aikaa isäänsä tämän vastaanotolla. Hän päätti sitten ryhtyä kaivosinsinööriksi, opiskeli Abraham Gottlob Wernerin johdolla Freibergissä, kiersi useita Pohjois-Saksan kaivosalueita ja asui 1792–1796 Englannissa. Siellä hän tutustui Jakob Böhmen teoksiin sekä David Humen, David Hartleyn ja William Godwinin ajatuksiin, jotka olivat hänelle erittäin vastenmielisiä. Mestari Eckhartin, Louis-Claude de Saint-Martinin ja ennen kaikkea Böhmen mystiset spekulaatiot sopivat paremmin yhteen hänen ajattelutapansa kanssa. Vuonna 1796 hän palasi Englannista ja tutustui Hampurissa Friedrich Heinrich Jacobiin ja sai vaikutteita Friedrich von Schellingiltä. Heidän ystävyytensä jatkui noin vuoteen 1822 asti, jolloin Baaderin modernin filosofian tuomitseminen kirjeessään Venäjän keisari Aleksanteri I:lle vieraannutti Schellingin täysin.

Koko tämän ajan Baader jatkoi insinöörin ammatin harjoittamista. Vuosina 1817–1820 hän toimi kaivosten ylitarkastajan virassa, ja palveluksistaan hänet korotettiin aateliin. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1820 ja julkaisi pian sen jälkeen yhden parhaista teoksistaan, *Fermenta Cognitionis* kuudessa osassa vuosina 182–1825, jossa hän taistelee modernia filosofiaa vastaan ja suosittelee Böhmen opiskelua. Kun Münchenissä avattiin uusi yliopisto vuonna 1826, hänet nimitettiin sinne filosofian ja teologian professoriksi. Eräitä siellä pitämiään luentoja hän julkaisi teoksessa *Speculative Dogmatik* (1827–1836). Vuonna 1838 hän vastusti roomalaiskatolisen kirkon sekaantumista siviiliasioihin, minkä seurauksena häneltä kiellettiin kolmen viimeisen elinvuotensa aikana luennoiminen. Ennen kuolemaansa hän kuitenkin perui tämän osan opetuksestaan.

Baaderin filosofiaa on vaikea tiivistää, sillä hän ilmaisi ajatuksensa yleensä hämärissä aforismeissa tai mystisissä symboleissa ja analogioissa, ja hänen tyylistään puuttuu johdonmukaisuus ja järjestys. Hän uskoo, että teologia ja filosofia eivät ole vastakkaisia tieteitä, vaan että järjen on tehtävä selväksi kirkon auktoriteetin ja jumalallisen ilmoituksen antamat totuudet. Filosofia syntyi, kun uskonnollinen perinne vaati selittämistä ja puhdistamista. Tässä hänen ajattelunsa muistuttaa skolastiikkaa. Baader lähestyy kuitenkin gnostilaisuutta sekä Eckhartin, Paracelsuksen ja Böhmen mystiikkaa; olemassaolo riippuu siitä, että Jumala tietoinen ihmisestä. Kaikki itsetietoisuus on samalla Jumala-tietoisuutta. Taloudellisesti ja poliittisesti konservatiivisena hän piti ihanteellisena valtiota, jota hallitsee universaali eli katolinen kirkko. Hän suhtautui erittäin kriittisesti liberalismiin ja kannatti hierarkista ja korporatiivista, keskiajalle tyypillistä yhteiskunta- ja talousrakennetta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jonatan Sarikoski

**Jonatan Sarikoski** (s. 1990 Helsinki) on suomalainen rumpali, joka on soittanut jazz- ja groovemusiikkia.

Sarikoski aloitti opiskelun Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa vuonna 1997 ja jatkoi sitä Sibelius-Akatemian nuoriso-osastolla vuosina 2004–2006. Hän aloitti vapaana muusikkona työskentelyn vuonna 2006. Kokoonpanoja, joiden kanssa Sarikoski on levyttänyt, ovat olleet Pope Puolitaipaleen Nordic4, Kaisa's Machine, Kasperi Sarikoski & Nuance ja Artturi Röngän kvartetti. Hän on soittanut rumpuja myös Thilo Seevers Ensemblessä, Apilas-yhtyeessä, Quartester-yhtyeessä ja Tomi Nikku 5tetissä. Muihin yhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet Jukka Perko, Iiro Rantala, Jukka Tolonen, Severi Pyysalo, Jouni Järvelä ja UMO Helsinki Jazz Orchestra.

Vuonna 2017 Sarikoski lähti opiskelemaan Grazin musiikki- ja teatteriyliopistoon Itävaltaan, jossa hän perusti vuonna 2018 Jonatan Sarikoski Search Party -yhtyeen. Valmistumisensa jälkeen hän asettui Wieniin. Jonatan Sarikoski Search Partyn ensimmäinen albumi *The Time Is Ripe* ilmestyi vuonna 2020 sveitsiläisen Unit Recordsin julkaisemana. Albumin kokoonpanon ytimessä toimivat myös saksofonisti Tobias Pustelnik, pianisti Thilo Seevers ja kontrabasisti Vesa Ojaniemi. Kitaristi Timo Kämäräinen soittaa myös vierailevana esiintyjänä kolmessa albumin kappaleessa.

## Lähteet
Jouhilevät

**Jouhilevät** (*Chordaceae*) on ruskolevien luokkaan kuuluva heimo. Heimoon kuuluvia lajeja esiintyy Itämerellä kaksi, jotka ovat jouhilevä eli vaskijouhilevä (*Chorda filum*) ja kultajouhi eli kultajouhilevä (*Halosiphon tomentosus*). Molempia esiintyy Itämeren pääalueella, Suomenlahdella ja Merenkurkussa. Ne ovat suolaisen veden olosuhteisiin sopeutuneita ja viihtyvät paremmin valtameren olosuhteiden kaltaisissa olosuhteissa kuin vähäsuolaisen veden olosuhteissa. Jouhilevä on haaraton, muodoltaan rihmamainen. Kultajouhilevä muistuttaa jouhilevää, mutta eroaa siitä yläosassa olevien karvamaisten hapsujen myötä. Molemmat lajit lisääntyvät suvuttomasti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Chordaceae
Selkomedia

**Selkomedia** oli suomalainen verkkomedia, joka kertoi asioista, henkilöistä ja tapahtumista selkokielisesti. *Selkomedia* ilmestyi verkossa päivittäin ja paperilehtenä *[[Helsingin Uutiset|Helsingin Uutisten]]*, *[[Länsiväylä (lehti)|Länsiväylä]]n* ja *[[Vantaan Sanomat|Vantaan Sanomien]]* liitteenä kerran kuukaudessa.

Selkomedia lakkautettiin itsenäisenä mediana vuonna 2025. Nykyään sen sisällöt julkaistaan osana *Helsingin Uutisien*, *Länsiväylän* ja *Vantaan Sanomien* sisältöjä.

## Historia
*Selkomedia* perustettiin vuonna 2022 nimellä **Selkovantaalainen**. Lehteä tehtiin yhteistyössä Vantaan kaupungin kanssa.

*Selkovantaalaisen* ensimmäinen numero ilmestyi 22. lokakuuta 2022. Lehden tekijät arvioivat 2022, että vastaavia julkaisuja tullaan tekemään ainakin Suomen suurimmissa kaupungeissa, joissa on paljon maahanmuuttajia. Näihin aikoihin Vantaan asukkaista oli vieraskielisiä 23 prosenttia ja kaupungissa käytettiin yli 120 kieltä. Uutisten käännättäminen monelle eri kielelle olisi tullut aivan liian kalliiksi ja moni ihminen ei käyttänyt oman äidinkielensä rinnalla englantia, vaan tasoltaan heikkoa suomea. Tavallista yleiskieltä selkeämpää selkokieltä ymmärsi moni vieraskielinen, muistisairas ja keskittymisvaikeuksista kärsivä ihminen. Heille kaikille lehti tarjosi tietoa oman kaupungin asioista.

Vuonna 2024 *Selkovantaalainen* muutti nimensä *Selkomediaksi*.

Selkomedian verkkosivusto lakkautettiin kesäkuun alussa 2025, jonka jälkeen se sulautettiin osaksi *Helsingin Uutisia*, *Länsiväylää* ja *Vantaan Sanomia*. Uudistuksesta huolimatta *Selkomedia* jatkoi kuukausittain ilmestymistä paperisena lehtenä. *Selkomedian* viimeinen paperinen numero ilmestyi joulukuussa 2025, jonka jälkeen se sulautui kokonaan osaksi pääkaupunkiseudun kaupunkilehtiä.

## Lähteet
Moinniemensaari

**Moinniemensaari** tai **Moinsalmensaari** on saari Savonlinnassa. Se sijaitsee Pihlajavedellä Saimaalla. Saaren pinta-ala on 53 neliökilometriä, ja se on yksi Suomen sisävesien suurimmista saarista.

## Lähteet
Teemu Åkerblom

**Teemu Åkerblom** (s. 1990) on suomalainen jazzbasisti.

Åkerblom aloitti vuonna 2006 opiskelun Turun seudun musiikkiopistossa soittimenaan sähköbasso. Pari vuotta myöhemmin hänen soittimekseen kuitenkin vakiintui kontrabasso. Åkerblom jatkoi opiskelua Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa sekä vuodesta 2011 Sibelius-Akatemian jazzosastolla. Hänen keskeisiä opettajiaan olivat Ville Herrala, Antti Lötjönen ja Teppo Mäkynen. Syksyllä 2015 Åkerblom alkoi opiskella rahoitusta Haaga-Helia ammattikorkeakoulussa, ja sittemmin hänestä tuli Nordnetin meklari.

Åkerblom on esiintynyt Suomessa ja kansainvälisesti muiden muassa Timo Lassyn, Jukka Eskolan ja Severi Pyysalon kanssa. Hän on tullut tunnetuksi myös useista jazzkokoonpanoista, joihin ovat kuuluneet Filunki, Aura Flow ja The Fifth Avenue. Vuonna 2014 Turku Jazz -festivaalilla debyyttinsä teki Åkerblomin oma Teemu Åkerblom Quartet. Åkerblom valittiin tuolloin Turku Jazzin vuoden artistiksi. 

## Lähteet
Tanskan kommunistinen puolue

**Tanskan kommunistinen puolue** (tansk. *Danmarks Kommunistiske Parti*, lyh. **DKP**) on tanskalainen kommunistinen puolue.

Puolueen perusti marraskuussa 1919 nuorisojärjestö Socialdemokratisk Ungdoms Forbundista eronnut kommunistisiipi nimellä *Danmarks Venstresocialistiske Parti*, ja muodostettuun puolueeseen liittyi myös osa edellisenä vuonna perustetusta *Socialistisk Arbejderparti* -puolueesta. Vuonna 1920 *Danmarks Venstresocialistiske Parti* liittyi Kominterniin ja vaihtoi nimensä Tanskan kommunistiseksi puolueeksi (DKP). 

DKP pysyi uskollisena Neuvostoliitolle ja pääsi ensimmäistä kertaa kansankäräjille vuonna 1932 saaden kaksi paikkaa. Parhaan tuloksena DKP sai vuoden 1945 vaaleissa, jolloin se ylsi 18 paikkaan. 

Puolue jakautui vuonna 1958, kun Neuvostoliitosta itsenäisempää politiikkaa kannattava siipi perusti Sosialistisen kansanpuolueen. Vuoden 1960 vaaleissa DKP ei saanut yhtään paikkaa, mutta nousi kansankäräjille vielä vuosiksi 1973–1979. 

Kylmän sodan päätyttyä puolue ajautui vaikeuksiin, eikä enää osallistunut vaaleihin, mutta aloitti yhteistyön muiden laitavasemmistolaisten pienpuolueiden kanssa Yhtenäisyyslista-puolueessa.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Puolueen verkkosivut
Kauko Väyrynen

**Kauko Sakari Väyrynen** (5. marraskuuta 1925 Sortavalan maalaiskunta – 3. huhtikuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja ja näyttelijä. Hänet tunnettiin koomisista rooleista ja karaktäärihahmojen esittämisestä tenorina, mutta hän esiintyi myös baritonina.

Väyrynen opiskeli Tyyne Hasen, Jorma Huttusen, Aulikki Rautawaaran, Veikko Vuorelan ja Luigi Riccin johdolla. Hän työskenteli näyttelijänä muun muassa Vaasassa sekä vuosina 1955–1957 ja 1959–1961 Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa. Kansanteatteri-Työväenteatterissa hän myös suoritti muun muassa operettirooleja. Väyrynen oli kiinnitettynä Suomen Kansallisooppera ja -balettiin vuosina 1961–1980. Siellä hänen rooleihinsa kuuluivat Bardolfo (Giuseppe Verdi: *[[Falstaff]]*), Spalanzani (Jacques Offenbach: *[[Hoffmannin kertomukset]]*), Jacquino (Ludwig van Beethoven: *[[Fidelio]]*), Valzacchi (Richard Strauss: *[[Ruusuritari]]*), Vašek (Bedřich Smetana: *[[Myyty morsian]]*), Šuiski (Modest Mussorgski: *[[Boris Godunov (ooppera)|Boris Godunov]]*), Kaapo (Leevi Madetoja: *[[Pohjalaisia (ooppera)|Pohjalaisia]]*) ja Rahikainen (Tauno Pylkkänen: *[[Tuntematon sotilas (ooppera)|Tuntematon sotilas]]*). Väyrynen tulkitsi myös rooleja opereteissa ja musikaaleissa. Tauno Pylkkäsen *[[Opri ja Oleksi (ooppera)|Oprin ja Oleksin]]* esityksessä Lahdessa vuonna 1982 hän esiintyi Oleksin roolissa baritonina. Väyrynen osallistui muun muassa Leevi Madetojan oopperan *Pohjalaisia* ja Aulis Sallisen oopperan *[[Punainen viiva (ooppera)|Punainen viiva]]* levytyksiin. 

Väyrynen oli naimisissa ohjaaja, näyttelijä Lilli Markkasen kanssa. Hän kuoli Helsingissä 78-vuotiaana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Aarne Petäjäniemi

**Aarne Sigfrid Petäjäniemi**, sukunimi aik. *Stenman* (12. joulukuuta 1887 Helsinki – 13. syyskuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti ja Merisotakoulun johtaja.

Aarne Petäjäniemen äiti oli Margareta Stenman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 Helsingin normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1912 ja filosofian maisteriksi 1914. Petäjäniemi suoritti aktiiviupseeritutkinnon 1918.

Petäjäniemi toimi aluksi opettajana ja tilastoalalla mutta otettuaan osaa Suomen sisällissodan aikana Helsingin valtaukseen hän siirtyi sotilasuralle. Hän kävi Lappeenrannan tykistökoulun ja toimi sitten v.a. esikuntapäällikkönä ja myöhemmin patterinpäällikkönä Rannikkotykistörykmentissä. Vuonna 1921 hänestä tuli Erillisen Rannikkotykistöpatteriston patterinpäällikkö, 1925 patteriston päällikön viransijainen ja 1928 Rannikkotykistörykmentti 2:n patteriston komentaja. Merisotakoulussa Petäjäniemi oli opettajana ja myöhemmin jatkosodan aikana koulun johtajana 1933–1944. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1942.

Aarne Petäjäniemi oli naimisissa 1921–1954 Ida Ingeborg Funkin (k. 1954) kanssa ja vuodesta 1954 Martta Sofia Huttusen kanssa. Petäjäniemi on haudattu Malmin hautausmaalle.

## Lähteet
Kauko Viitamäki

**Kauko Viitamäki** (14. tammikuuta 1923 Hämeenlinna – 28. elokuuta 2014) oli suomalainen harmonikansoittaja, joka lukeutui suomalaisen jazzmusiikin edelläkävijöihin.

Viitamäki oli harmonikkapelimanni Artturi Viitamäen poika. Hän aloitti 8-vuotiaana isänsä ja veljensä, myöhemmän director musices Kalevi Viitamäen kanssa musisoinnin tanssisoitoilla. Kauko Viitamäki kiinnostui nuorena improvisoidusta musiikista. Hän teki 1940-luvun alkupuolella yhteistyötä Toivo Mannisen kanssa ja pääsi tämän kanssa myös esiintymään radioon. Toisen maailmansodan jälkeen Kauko Viitamäen oma kvintetti nousi yhdeksi maan johtavista yhtyeistä. Kokoonpanossa vaikuttivat myös muiden muassa Viitamäen veli Kalevi (viulu, saksofonit), Suojärven veljekset Teuvo ja Tauno sekä Viitamäen vuonna 1940 syntynyt poika, rumpali Jorma Viitamäki. Viitamäki sai radion kautta modernin jazzin vaikutteita Charlie Parkerin ja Dizzy Gillespien bebopista.

Viitamäen kvintetti saavutti voitot jazzorkesterien Suomen-mestaruuskilpailuissa vuosina 1949, 1950 ja 1952. Yhtyeen menestyksen suurimmilta ajoilta ovat säilyneet levytykset *Groovin' High* (1948) ja *North-West Passage* (1949). Viitamäellä oli myös hopeasepän ammatti. Hän työskentelikin keikkailun lomassa kultasepänliikkeessä ja Pentti Taskulan harmonikkatehtaalla, kunnes päätti keskittyä yksinomaan uran luomiseen muusikkona. 1960-luvulla Viitamäki työskenteli Eemelin, Spede Pasasen, Reino Helismaan, Annikki Tähden ja Lasse Liemolan kiertueilla sekä soitti hämeenlinnalaisissa yhtyeissä. Myöhemmin Viitamäen esiintyminen väheni vaikean sairauden aiheuttamien hankaluuksien takia. Hänelle myönnettiin vuonna 1972 taiteilijaeläke. Hän kuitenkin jatkoi yhtyeineen vierailijana tehtyjä esiintymisiä konserteissa ja muissa tilaisuuksissa. Vuonna 1989 ilmestyi levy *Kauko Viitamäen yhtye nostalgisena* ja vuonna 1994 toinen levy, *Mr. Jazz Accordion*. Viitamäen 90-vuotispäivillä Keinukamarin salissa tammikuussa 2013 hänen muusikkoystävänsä soittivat kvintetin kappaleita. Mukana olivat myös Viitamäen pojat, rumpali Jorma ja kitaraa soittanut Jouko.

## Lähteet
Söderhamns-Kuriren

**Söderhamns-Kuriren** (vuosina 1949–2007 *Hälsinge Kuriren*) on ruotsalainen vuonna 1895 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Söderhamn. Se ilmestyy paperisena kolmesti viikossa ja sähköisenä neljästi. Lehti on poliittiselta linjaltaan sosiaalidemokraattinen ja kuuluu Bonnier-konserniin.

Söderhamnskuriren.jpg|Lehden toimitus Söderhamnissa.
Söderhamnskuriren 1902.jpg|Lehden mainos vuonna 1902. Tuolloin lehti oli linjaltaan liberaali.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Hans Platz

**Hans Platz** (n. 1570 Saksa tai Hollanti – 1620) oli kauppias ja Turun pormestari. Hän tuli Turkuun 1587, ja hänet mainitaan kauppiaana vuonna 1612. Hän toimi Turun pormestarina 1616–1620. Platz oli myös kultaseppä.

Platz oli tiedettävästi kahdesti naimisissa. Ensimmäisessä avioliitossa hän oli Anna Hansdotterin kanssa vuoteen 1595 asti, toisessa avioliitossa Brita Henriksdotter Storckin kanssa kuolemaansa asti.

Platzin talon on arveltu sijainneen nykyisen Rettingin palatsin alla, jossa nykyään toimii Aboa Vetus Ars Nova museo.

Platz kuoli vuonna 1620. Hänet haudattiin Turun tuomiokirkkoon 3. tammikuuta 1621.

## Lähteet
*https://punainenturku.blogspot.com/2017/01/pormestari-platz.html?m=1
*https://suku.genealogia.fi/archive/index.php/t-32636.html
*https://www.geni.com/people/Hans-Platz/6000000007350540251?through=6000000026077963208
Hans Hedtoftin III hallitus

**Hans Hedtoftin III hallitus** oli Tanskan hallitus 30.9.1953–1.2.1955. Se koostui pelkästään Sosiaalidemokraattisesta puolueesta.

## Ministerit
**Pääministeri**
* Hans Hedtoft 30.9.1953–29.1.1955
* Hans Christian Hansen 29.1.1955–1.2.1955 (vt.) 
**Ulkoministeri**
* Hans Christian Hansen
**Valtiovarainministeri**
* Viggo Kampmann
**Sisä- ja asuntoministeri**
* Johannes Kjærbøl
**Julkisten töiden ministeri** (liikenneministeri)
* Carl Petersen
**Työ- ja sosiaaliministeri**
* Johan Strøm 30.9.1953–1.11.1953
**Sosiaaliministeri**
* Johan Strøm 1.11.1953–1.2.1955
**Salkuton ministeri**
* Jens Otto Krag 30.9.1953–1.11.1953
**Talous- ja työministeri**
* Jens Otto Krag 1.11.1953–1.2.1955
**Kalastusministeri**
* Christian Christiansen
**Puolustusministeri**
* Rasmus Hansen
**Maatalousministeri**
* Jens Smørum
**Opetusministeri**
* Julius Bomholt
**Kirkkoministeri**
* Bodil Koch
**Kauppa-, teollisuus- ja merenkulkuministeri**
* Lis Groes
**Oikeusministeri**
* Hans Hækkerup
## Lähteet
The Crown (3. tuotantokausi)

*[[The Crown (televisiosarja)|*'The Crownin*']]* kolmas tuotantokausi seuraa Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar Elisabet II:n elämää ja hallitsijakautta. Se koostuu kymmenestä jaksosta, jaksot julkaistiin Netflixissä 17. marraskuuta 2019.

Olivia Colman näyttelee Elisabetia, pääosissa ovat myös Tobias Menzies, Helena Bonham Carter, Ben Daniels, Jason Watkins,  Marion Bailey, Erin Doherty, Jane Lapotaire, Charles Dance, Josh O’Connor, Geraldine Chaplin, Michael Maloney  , Emerald Fennell ja Andrew Buchan.

## Lähtökohta
*The Crown* seuraa kuningatar Elisabet II:n elämää hänen häistään vuodesta 1947 nykypäivään.

Kolmas kausi kattaa ajanjakson 1964–1977 alkaen Harold Wilsonin valinnasta pääministeriksi ja päättyen Elisabet II:n hopeajuhlaan. Kuvattuja tapahtumia ovat muun muassa kuningattaren taidekokoelman hoitajan Anthony Bluntin paljastuminen Neuvostoliiton vakoojaksi, Harold Wilsonin ja Edward Heathin pääministerikaudet, Aberfanin onnettomuus, Apollo 11:n laskeutuminen Kuuhun, Charlesin kruunaaminen Walesin prinssiksi vuonna 1969, Windsorin herttuan (kuningattaren setä ja entinen kuningas Edvard VIII) kuolema, Winston Churchillin kuolema ja valtiolliset hautajaiset sekä prinsessa Margaretin suhde Roddy Llewellyniin, joka johtaa eron Antony Armstrong-Jonesin kanssa. Mukana ovat myös Yhdysvaltain presidentti Lyndon B. Johnson sekä Camilla Shand.

## Näyttelijät
#### Pääosissa

#### Muissa rooleissa

## Jaksot

|}

## Tuotanto
### Kehitys
Lokakuussa 2017 odotetun kolmannen ja neljännen kauden varhainen tuotanto aloitettiin ja seuraavan vuoden tammikuussa Netflix vahvisti, että sarjaan tehdään kolmas ja neljäs kausi.
### Näyttelijöiden valinta
Tuottajat halusivat ikääntyville hahmoille uusia näyttelijöitä. Lokakuussa 2017 Olivia Colman valittiin kuningatar Elisabet II:ksi kolmannelle ja neljännelle kaudelle. Tammikuussa 2018 Helena Bonham Carter ja Paul Bettany neuvottelivat prinsessa Margaretin ja prinssi Philipin esittämisestä näille kausille. Kuitenkin kuun lopussa Bettany joutui keskeyttämään opinnot vaaditun ajan vuoksi. Maaliskuun 2018 loppuun mennessä Tobias Menzies valittiin Philipiksi. Toukokuun alussa 2018 vahvistettiin, että Bonham Carter on valittu Margaretin rooliin. Seuraavassa kuussa Ben Daniels valittiin Antony Armstrong-Jonesin rooliin kolmannelle kaudelle ja Erin Doherty prinsessa Anneksi. Kuukautta myöhemmin Josh O’Connor valittiin prinssi Charlesiksi ja  Marion Bailey kuningataräidiksi.

### Kuvaaminen
Kolmannen kauden kuvaukset aloitettiin heinäkuussa 2018.

## Lähteet
1. https://www.netflix.com/fi/title/80025678
Mercedes-Benz EQB

**Mercedes-Benz EQB** (**X243**) on Mercedes-Benzin vuodesta 2021 lähtien valmistama crossover-tyyppinen sähköautomalli. Se perustuu Mercedes-Benz GLB-sarjan perusrakenteeseen. EQB:stä on viisipaikkaisen lisäksi myös seitsemänpaikkainen versio.

Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä EQB sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Huittisten seurakunta

**Huittisten seurakunta** on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Ala-Satakunnan rovastikunnassa Turun arkkihiippakunnassa. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Jani Laaksonen.

Vampulan seurakunta liitettiin Huittisten seurakuntaan vuonna 2009, jolloin siitä tuli kappeliseurakunta.

## Katso myös
* Huittisten helluntaiseurakunta

## Lähteet
Michael Klaper

**Michael Klaper** (s. 19. heinäkuuta 1947) on yhdysvaltalainen tohtori ja veganismin edustaja. Klaper kirjoittaa neljä kertaa vuodessa julkaistavaan alan lehteen *[[Naked Food]]*, jonka neuvottelukuntaan hän kuuluu. Klaper nimitettiin vuonna 1992 North American Vegetarian Societyn kunniagalleriaan Vegetarian Hall of Fame.

## Kirjoja

*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotisivu
Vahapalmut

**Vahapalmut** (*Ceroxylon*) on palmukasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Vahapalmujen luontaista esiintymisaluetta on Andien vuoristo Etelä-Amerikassa. Vahapalmujen nimi juontuu niiden rungon vahamaisesta pinnoitteesta. Vahaa myös kerätään kaupallisiin tarkoituksiin. 

## Koko ja ulkonäkö
Vahapalmuihin kuuluvat eräät korkeimmista palmulajeista, jotka voivat kasvaa yli 60-metrisiksi.

## Lajit
Vahapalmuja tunnetaan 13 lajia.
* Kolumbianvahapalmu (*Ceroxylon alpinum*)
* *Ceroxylon amazonicum*
* *Ceroxylon ceriferum*
* *Ceroxylon echinulatum*
* *Ceroxylon parvifrons*
* *Ceroxylon parvum*
* *Ceroxylon peruvianum*
* *Ceroxylon pityrophyllum*
* *[[Ceroxylon quindiuense]]*
* *Ceroxylon ravenii*
* *Ceroxylon sasaimae*
* *Ceroxylon ventricosum*
* *Ceroxylon vogelianum*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Ceroxylon'' 
* ITIS: ''Ceroxylon'' 
* UniProt: Taxonomy - ''Ceroxylon'' 
* PheroBase: Floral volatiles of Genus ''Ceroxylon''
Kolumbianvahapalmu

**Kolumbianvahapalmu** (*Ceroxylon alpinum*) on vahapalmujen (*Ceroxylon*) sukuun kuuluva palmulaji. Lajin luontaista esiintymisaluetta on Venezuelan ja Kolumbian Andit. Kolumbianvahapalmua pidetään erittäin uhanalaisena sen luontaisen elinympäristön tuhoutumisen vuoksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Ceroxylon alpinum'' 
* UniProt: Taxonomy - ''Ceroxylon alpinum'' 
* PheroBase: Floral volatiles of ''Ceroxylon alpinum''
Paloniemen hautausmaa

**Paloniemen hautausmaa** on Rovaniemen seurakunnan hautausmaa Rovaniemen Muurolan kylässä Kemijoen eteläpuolella. Hautausmaan etäisyys kaupungin keskustasta on noin 17 kilometriä. Hautausmaa perustettiin vuonna 1930 alun perin kunnalliskodin hautausmaaksi, ja se siirtyi kunnalta seurakunnan haltuun ja hoitoon lopullisesti vuonna 1968. Hautausmaan pinta-ala on puoli hehtaaria.

Rautiosaareen vuonna 1888 perustettu vaivaistalo laajeni ja kehittyi vähitellen kunnalliskodiksi. Kulkuvaikeuksien takia tuli tarve perustaa kunnalliskodin käyttöön hautausmaa lähistölle. Kunnalliskodin johtokunta esitti Rovaniemen maalaiskunnalle hautausmaan paikaksi mantereen puolella olevaa Paloniemeä ja lupasi hoitaa alueen raivauksen ja aitauksen kunnalliskodin omin voimin. Kunnanhallitukselle esitys sopi, ja opetusministeriö myönsi hautausmaan perustamisluvan 26. syyskuuta 1930. Hautausmaa vihittiin 22. helmikuuta 1931, jolloin myös hautausmaan ensimmäiset vainajat siunattiin. Vuonna 1938 hautausmaalle laadittiin ohjesääntö, jonka mukaan seurakunta avusti hautausmaan ylläpidossa. Vuonna 1962 maalaiskunta teki päätöksen hautausmaan luovuttamisesta seurakunnalle. Lopullinen päätös omistajanvaihdoksesta tehtiin 4. lokakuuta 1968. Seurakunta oli varautunut hautausmaan peruskorjaukseen talousarviossaan. Hautausmaan luovutuksen ehtona oli, että vanhainkodin käyttöön varattaisiin 400 hautapaikkaa. Hautausmaalla on kaikkiaan tilaa noin 1&nbsp;300 vainajalle. Hautauksia on vuosittain vain muutamia. Kunnalliskodin vainajille omistettu muistokivi paljastettiin vuonna 1981.

Hautausmaalla on multaushuoneeksi kutsuttu rakennus, jossa vainaja on siunattu tai jonka läpi muualla siunatut vainajat kuljetettiin hautausmaalle.

Hautausmaasta on käytetty alussa myös nimitystä *Hiljala*. Se perustui tapaan nimetä hautausmaa siihen ensimmäisenä haudatun vainajan mukaan. Paloniemen ensimmäinen vainaja oli kunnalliskodin johtaja Hilja Lyydia Sidensnöre.  

## Lähteet
* 

### Viitteet
Valtion virka-ansiomerkki

**Valtion virka-ansiomerkki** on Suomen valtion myöntämä virka-ansiomerkki, joka vastaa aikaisempaa nuhteettoman palveluksen kunniamerkkiä. Sen antaa Suomen tasavallan presidentti vähintään 30 vuotta kestäneestä valtion palveluksesta. Esityksiä käsittelee erityinen valtiovarainministeriön alaisuudessa toimiva toimikunta.

## Katso myös

* Vapaudenristin ritarikunta
* Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunta
* Suomen Leijonan ritarikunta

## Lähteet
Krasyliv

**Krasyliv** () on kaupunki Ukrainan Hmelnytskyin alueen H’melnytskyin piirissä. Krasyliv sijaitsee noin 30 kilometriä alue- ja piirikeskus H’melnytskyistä pohjoiseen. Krasylivin itäosien kautta kulkee rautatie.

Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 18&nbsp;754 asukasta vuoden 2021 alussa.

Krasyliv on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut H’melnytskyin piiriin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ceroxylon quindiuense

***Ceroxylon quindiuense*** on vahapalmujen (*Ceroxylon*) sukuun kuuluva palmulaji. Laji on kaksikotinen, eli kasvin heteet ja emit ovat eri yksilöissä. Lajia esiintyy Etelä-Amerikassa Kolumbiassa.

*Ceroxylon quindiuense* on maailman korkein palmulaji. Lajin yksilöt voivat kasvaa jopa 60-metrisiksi. Vahapalmuaratti pesii erityisesti ko. lajin latvustossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Ceroxylon quindiuense'' 
* UniProt: Taxonomy - ''Ceroxylon quindiuense''
Aleksi Patrikka

**Aleksi Patrikka** (s. 24. tammikuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Patrikka edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Kempeleen Kiriä. Hänen sopimuksensa Kempeleen Kirin kanssa ulottuu kauden 2023 loppuun saakka. Kärkietenijänä sisäpelissä pelaava Patrikka on myös pelannut Ykköspesistä Kannuksen Urassa. Hän pelasi poikien Itä–Länsi-ottelussa vuonna 2022. Patrikka on pelannut seitsemän Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tuonut kaksi juoksua ja kerännyt kymmenen kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty kauden 2022 jälkeen.

## Lähteet
Voitaisko olla?

**Voitaisko olla?** on Retropop-yhtyeen 6. tammikuuta 2023 julkaistu neljäs studioalbumi 

Albumista tehty sadan kappaleen CD-spesiaalipainos *Retropop – Voitaisko olla?* tuli yhtyeen internet-sivulle ennakkomyyntiin 9. joulukuuta 2022. Spesiaalipainos on numeroitu ja varustettu yhtyeen jäsenten Saila ja Tommi Ojalan nimikirjoituksilla. Albumilta on julkaistu singleinä kahdeksan alkuperäistä versiota aiemmin vain eri latauspalveluissa. Albumin kolme viimeistä kappaletta ovat aiempien singlejulkaisujen versiota. Aiemmin ne on julkaistu vain YouTube-palvelussa. Loput kahdeksan kappaletta ovat ennen julkaisemattomia. Albumin kappaleista kuunnelluin on ”Suomihumppaa”.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Singlet
# Pakko muuttuu tammikuu 2016 
# Kultaiset ysärivuodet lokakuu 2018
# Kultaiset ysärivuodet (Ihanne remix) helmikuu 2018
# Sekaisin maaliskuu 2019
# Kanarialle lokakuu 2019
# Kanarialle (Ihanne remix) tammikuu 2020
# Kotidisko  kesäkuu 2020
# Aikuisten ilta lokakuu 2020
# Sä tulit taas toukokuu 2021
# Suomihumppaa toukokuu 2022
# Suomihumppaa KUOKKA remix elokuu 2022

## Lähteet
Aarne Viljava

**Aarne Aleksanteri Viljava** (10. kesäkuuta 1899 Helsinki – 11. tammikuuta 1973) oli suomalainen fagotisti. Hänelle myönnettiin vuonna 1952 ansioistaan director musiceksen arvonimi.

Viljava oli lähtöisin vaatimattomista oloista ja asui vuodesta 1908 lähtien Nurmijärvellä Karl Viljavan ja Amalia Sofia Lindströmin kasvattilapsena. Hän palasi Helsinkiin 1916 ja elätti itsensä aluksi metallitöitä tekemällä. Hän kuitenkin myös soitti maan ainoassa senaikaisessa ammattimaisessa puhallinorkesterissa, Helsingin torvisoittokunnassa, jonka oli perustanut ja jota johti Alexei Apostol. Suomen sisällissodan (1918) jälkeen Viljava toimi Suomen Valkoisen Kaartin soittokunnassa (myöhemmin Helsingin varuskuntasoittokunta). Hän myös aloitti muodolliset fagotinsoiton opinnot. Vuosina 1921–1926 hän oli Helsingin konservatorion (sittemmin Sibelius-Akatemia) opiskelijana. Tämän jälkeen Viljava sai vakituisen työpaikan Helsingin kaupunginorkesterin kolmantena fagotistina. Hän myös teki vielä kaksi opintomatkaa Roomaan vuosina 1928 ja 1936. Hän sai opetusta G. Maestrilta ja Gino Barabaschilta.

Vuonna 1935 Viljava perusti Hanns Alvaksen, Friedrich Wagnerin, Cosimo Sgobban ja Holger Fransmanin kanssa Crusell-kvintetin. Perustajat olivat Suomen merkittävimpiin kuuluneita puhallinsoittajia, ja kokoonpano esiintyi kansainvälisestikin. Crusell-kvintetin jäsenenä Viljava soitti vuoteen 1959 saakka. Lisäksi hän osallistui muihin kamarimusiikkihankkeisiin ja teki esiintymisiä orkesterien solistina. Viljava eteni Helsingin kaupunginorkesterissa fagotin äänenjohtajaksi vuonna 1941. Hän toimi tässä tehtävässä eläkkeelle jäämiseensä (1959 tai 1960) saakka. Sibelius-Akatemiassa Viljava opetti fagotinsoittoa ja puhallinsoitinten yhteissoittoa vuosina 1928–1964. Hän vieraili myös opettajana Klemetti-Opiston orkesterikurssilla kesällä 1961.

Aarne Viljava meni naimisiin Anni Viljavan (o.s. Puhjo, 1886–1967) kanssa 23. joulukuuta 1928. Pariskunta ei saanut yhteisiä lapsia, mutta vaimolla oli kaksi lasta aiemmasta avioliitosta. Viljavan testamentissaan antaman lahjoituksen pohjalta perustettiin puupuhaltimien soitonopintoja tukeva Aarne ja Anni Viljavan rahasto.

## Lähteet
Espoo Big Band

**Espoo Big Band** (EBB) on vuonna 1980 perustettu suomalainen jazzorkesteri.

Espoo Big Band on tehnyt kiertueita Aasiassa, Australiassa ja Brasiliassa. Se on esiintynyt myös lukuisilla merkittävillä kansainvälisillä jazzfestivaaleilla, joiden joukossa ovat olleet Detroitin kansainvälinen jazzfestivaali, Montreux Jazz Festival ja Pariisin jazzfestivaali. Espoo Big Band on tullut tunnetuksi varsinkin uutta kotimaista musiikkia esittävänä kokoonpanona. Sitä ylläpitää espoolainen yhdistys Espoo Big Band ry, joka on myös järjestänyt vuodesta 1987 vuosittain yhden Suomen suurimmista jazzfestivaaleista, April Jazzin. Lisäksi Espoo Big Band ry aloitti vuonna 2016 April Jazz Clubin järjestämisen. Espoo Big Bandin solisteina ovat April Jazzilla vierailleet muiden muassa Freddie Hubbard, Ray Charles, McCoy Tyner, Joe Henderson, Billy Cobham, Trilok Gurtu, Diane Schuur, Patti Austin, Carla Bley ja Maria Schneider.

Espoo Big Band on julkaissut lukuisia albumeita, joiden joukossa ovat olleet *Lauma* (2016) ja *Espoo Suite* (2019). Orkesterin perustaja oli aikoinaan Martti "Mape" Lappalainen. Tämä kuoli vuonna 2011, ja Espoo Big Bandin johtajana toimimisen aloitti vuonna 2012 Marzi Nyman.

## Lähteet
Taipaleen rautatieasema

**Taipaleen rautatieasema** () on rautatieliikennepaikka Iisalmessa rataosalla . Se toimii junakohtauspaikkana.

Taipale avattiin rataosan valmistuessa 1. heinäkuuta 1902 Peltosalmen alaisena laiturina. Laiturirakennus rakennettiin samana vuonna Bruno Granholmin Platformskjul III -tyypin piirustusten mukaan, ja sitä laajennettiin vuonna 1941. Sivuraiteet rakennettiin 1920-luvulla.

Taipale muutettiin miehittämättömäksi 26. toukokuuta 1968, ja henkilöliikenne lakkautettiin 31. toukokuuta 1970. Tavaraliikenne ja koko liikennepaikka lakkautettiin 3. kesäkuuta 1973. Laiturirakennus siirrettiin muualle 1970-luvulla. Taipale avattiin uudelleen 1970-luvulla junakohtauspaikaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Vaunut.org: Kuva Taipaleen laiturirakennuksesta vuodelta 1978
Kirsti Vihko

**Kirsti Martta Kyllikki Vihko** (o.s. **Patomäki**; 5. joulukuuta 1939 Ylämaa – 23. joulukuuta 2023 Espoo) oli suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.

Vihko suoritti vuonna 1970 diplominsa Sibelius-Akatemiassa Mirjam Helinin johdolla. Hänen muita opettajiaan olivat Liisa Linko-Malmio, Gina Cigna, Anton Dermota ja Luigi Ricci. Vihko sai vuonna 1971 toisen palkinnon pohjoismaisessa kilpailussa ja vuonna 1972 kolmannen palkinnon kansainvälisessä Maria Canals -musiikkikilpailussa Madridissa. Suomen kansallisoopperassa hän esiintyi vuosina 1968–1975 kaikkiaan 33 kertaa. Hänellä oli rooleja oopperoissa *[[Ruusuritari]]* (Richard Strauss), *[[Elektra (ooppera)|Elektra]]* (Richard Strauss), *[[Hoffmannin kertomukset]]* (Jacques Offenbach), *[[La bohème]]* (Giacomo Puccini), *[[Ovela kettu]]* (Leoš Janáček), *[[Don Carlos]]* (Giuseppe Verdi) ja *[[Tosca]]* (Giacomo Puccini). *La bohèmessa* Vihko tulkitsi Musettan roolin ja *Toscassa* nimiroolin Floria Toscana. Vuonna 1974 hän vieraili Oulussa esittämässä Madeleinen roolin Umberto Giordanon oopperassa *[[Andrea Chénier]]*. 

Vihko teki myös konserttiesiintymisiä ja Turussa oopperaohjauksia. 27. lokakuuta 1974 hän kantaesitti pianisti Pentti Koskimiehen säestyksellä Erkki Salmenhaaran laulusarjan *Satumaisessa metsässä*. Vihko työskenteli vuosina 1975–1984 lehtorina Turun konservatoriossa ja siirtyi vuonna 1984 Sibelius-Akatemian lehtoriksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kirsti Vihkon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Kalle Halonen (kauppaneuvos)

**Kalle Halonen** (23. syyskuuta 1914 Uusikirkko – 19. toukokuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 

Halosen vanhemmat olivat maanviljelijä Taavetti Halonen ja Eva-Liisa Hämäläinen ja puoliso merkonomi Aino Esteri Kivelä. Halonen kävi kansakoulun 1924–1928. Hän oli Wärz Oy:n kauppaharjoittelija ja myyjä Käkisalmella 1928–1931, Veljekset Halonen Oy:n perustajaosakas veljensä kanssa ja toimitusjohtaja Ensossa, Kotkassa ja Helsingissä 1932–1990, Carlson-yhtiön toimitusjohtaja 1964–1990 ja M. Paavola Oy:n toimitusjohtaja 1974–1990. Hänellä oli myös liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Halonen sai 1983. 

## Lähteet
Arvo Järvinen

**Arvo Valfrid Järvinen** (27. heinäkuuta 1927 Halikko – 19. kesäkuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 

Järvisen vanhemmat olivat maanviljelijä Aarne Järvinen ja Impi Ilona Halonen ja puoliso vuodesta 1955 farmaseutti Liisi Birgitta Suuperko. Järvinen tuli ylioppilaaksi Salon yhteislyseosta 1948 ja valmistui sähköinsinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta 1954. Hän oli Halikon Sähkö Oy:n suunnitteluinsinööri 1954, Toiminimi Arsan teknillinen ja kaupallinen johtaja 1954–1955, Oy Fresta Ab:n myyntiedustaja 1955, myynti-insinööri 1955–1957 ja myyntipäällikkö ja prokuristi 1958–1969, Suomen Sähkötarvike Oy:n varatoimitusjohtaja Helsingissä 1969–1971, toimitusjohtaja 1971–1988 ja johtokunnan jäsen 1977–1988 sekä ABB Strömberg Oy:n markkinointijohtaja 1988–1992. Järvisellä oli myös useita liike-elämän, urheilun ja yhteiskunnallisia luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti (1949). Kauppaneuvoksen arvonimen Järvinen sai 1983. 

## Lähteet
Matti Vihtonen

**Matti Alvar Vihtonen** (1921–1993) oli suomalainen kanttori, urkuri ja kuoronjohtaja.

Vihtonen suoritti lauludiplominsa Sibelius-Akatemiassa vuonna 1953 Oiva Soinin johdolla. Hän työskenteli kanttorina Pyynikin seurakunnassa vuosina 1957–1961 ja Tampereen tuomiokirkkoseurakunnassa 1961–1984. Vuosina 1957–1990 hän oli Tampereen konservatoriossa ensin laulun ja sitten kuoronjohdon opettaja. Vihtonen johti Händel-kuoroa vuosina 1969–1989 ja Kamarikuoro Eternitasta vuosina 1972–1978. Molemmat kuorot hän perusti itse Tampereelle. Kamarikuoro Eternitaksen kanssa Vihtonen sai kultamitalin Tampereen sävel -kilpailussa vuonna 1975. Mieskuoro Laulajia hän johti sen Yhdysvaltain- ja Kanadan-kiertueella vuonna 1977. Lisäksi hän sai sen kanssa uuden kultamitalin Tampereen sävel -kilpailussa vuonna 1979.

Vihtonen toimi myös Suomen Kanttorikuoron solistina ja varajohtajana. Hänelle myönnettiin director cantuksen ja musiikkineuvoksen (1982) arvonimet.

## Lähteet
Kari Wilenius

**Kari Matti Johannes Wilenius** (s. 3. tammikuuta 1940) on suomalainen oopperalaulaja ja -ohjaaja, joka on äänialaltaan baritoni. Hän on tehnyt roolisuorituksia myös opereteissa ja musikaaleissa.

Wilenius opiskeli Antti Koskisen, Pekka Salomaan, Gerald Mooren, Erik Werban ja Clemens Kaiser-Bremen johdolla. Hän työskenteli alun perin kansakoulunopettajana ja suoritti ylioppilasmerkonomin tutkinnon. Vuonna 1966 Wilenius sai toisen palkinnon Klemetti-Opiston kilpailussa. Hän työskenteli laulajana ja laulun opettajana Kotkan kaupunginteatterissa vuodesta 1972 sekä toiminnanjohtajana Kotkan Oopperassa vuodesta 1969. Wileniuksen oopperaohjelmistoon kuului baritonirooleja muun muassa Wolfgang Amadeus Mozartin *[[Taikahuilu]]ssa* (Papageno), Mozartin *[[Figaron häät|Figaron häissä]]* (Figaro), Gioacchino Rossinin *[[Sevillan parturi]]ssa*, Gaetano Donizettin *[[Lemmenjuoma]]ssa* (myös Turussa 1989), Giuseppe Verdin *[[Naamiohuvit|Naamiohuveissa]]*, Verdin *[[La traviata]]ssa* ja Pjotr Tšaikovskin *[[Jevgeni Onegin]]issa*. Suomen kansallisoopperassa Wilenius esiintyi yksitoista kertaa Zsupánin roolissa Johann Strauss II:n operetissa *[[Mustalaisparoni]]* vuosina 1972–1973.

Wilenius on myös ohjannut lukuisten oopperoiden esityksiä Kotkassa. Gian Carlo Menottin radio-oopperan *[[Vanhapiika ja varas]]* (*The Old Maid and Thief*) Suomen-ensiesityksen hän ohjasi vuonna 1980. Hän vieraili sen ohjaajana myös Gdyniassa. Wilenius teki muitakin ohjaustöitä Puolassa ja vieraili oopperaohjaajana Saksassa sekä Tanskassa. Vuonna 1974 Wilenius aloitti työskentelyn lehtorina Kotkan seudun musiikkiopistossa. Hänen pianisti Pentti Koskimiehen säestyksellä tulkitsemistaan lauluista on julkaistu Tero Halvorsenin pienellä historiallisten äänitysten levymerkki Finlandia Classicsilla kokoelma *Lieder Recital* (2021).

## Lähteet
Onni Pellinen (kauppaneuvos)

**Onni Jooseppi Pellinen** (29. helmikuuta 1924 Evijärvi – 31. elokuuta 2012 Seinäjoki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 

Pellisen vanhemmat olivat kauppias Erkki Pellinen ja Vilhelmiina Matoniemi ja puoliso vuodesta 1950 Saara Koskinen. Pellinen kävi kansakoulun ja kauppakoulun, suoritti liikkeenjohdon kursseja ja teki opintomatkoja ulkomaille. Hän oli myyjäharjoittelija ja myyjä isänsä Erkki Pellisen kaupassa Evijärvellä ja sitten koko työuransa Tuko-ryhmään kuuluneen tukkukauppa Pohjanmaan Kauppiaiden Oy:n palveluksessa, Vaasan konttorin kortistonhoitaja ja kerääjä vuodesta 1945, Jyväskylän ja Vaasan konttoreiden rautaosaston matkamyyjä ja Vaasan konttorin rautaosaston osastopäällikkö 1958–1965, Vaasan konttorin johtaja 1965–1971 ja Seinäjoen konttorin johtaja 1971–1985. Hänellä oli myös useita kaupan alan ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Pellinen oli reservin korpraali. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1983.

## Lähteet
Baksdrostaatti

**Baksdrostaatti** on uusi tutkimusvaiheessa oleva verenpainelääke. Se on kolmen kuukauden seurannassa kaksoissokkokokeessa alentanut verenpainetta 8–11 mmHg enemmän kuin plasebolääke.

## Lähteet
Erkki Vihinen

**Erkki Kalevi Vihinen** (s. 21. huhtikuuta 1945 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen huuliharpisti.

Vihinen sai ensimmäisen huuliharppunsa 13-vuotiaana. Hän on voittanut huuliharpunsoitossa Suomen-mestaruudet vuosina 1975–1980 ja 1987. Vuonna 2000 hän voitti maailmanmestaruuden diatonisen huuliharpun soitossa. Vuonna 1992 Vihiselle myönnettiin mestaripelimannin arvonimi. Muun muassa Sväng-yhtyeestä tunnettu Jouko Kyhälä on kertonut saaneensa Vihiseltä merkittävästi oppia.

Vihiselle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2007.

## Lähteet
Kasperi Sarikoski

**Kasperi Sarikoski** (s. 1988) on suomalainen jazzmusiikin pasunisti ja säveltäjä.

Sarikoski aloitti musiikin opiskelun Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa vuonna 1997. Hän suoritti Sibelius-Akatemiassa nuorisokoulutuksen ja siirtyi sitten sen jazzosastolle, josta hän valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2013. Opintojensa aikana Sarikoski suoritti jakson opiskelijavaihdossa Pariisin konservatoriossa. Vuosina 2017–2019 hän täydensi opintojaan New Yorkin Juilliard Schoolissa. Tänä aikana hän soitti muiden muassa Jazz at Lincoln Center Orchestran ja Wynton Marsalisin kanssa. Sarikosken muita yhteistyökumppaneita ovat olleet muiden muassa Teppo Mäkynen, Jukka Perko, Henrik Otto Donner, Jerry Bergonzi, Dave Liebman, Peter Erskine ja Ricky-Tick Big Band. Hän on myös soittanut useissa big bandeissa sellaisten artistien kuin John Scofieldin, Jim McNeelyn, Bob Mintzerin ja Jon Balken säestäjänä. 

Sarikoski teki ensimmäisen esiintymisensä UMO Helsinki Jazz Orchestran kanssa vuonna 2004. Tästä lähtien hän teki säännöllisesti vierailevia esiintymisiä kokoonpanossa. UMO Helsinki Jazz Orchestran ensimmäisenä pasunistina toimimisen hän aloitti elokuussa 2019. Sarikoski on johtanut myös omaa yhtyettään Kasperi Sarikoski & Nuancea ja levyttänyt omia albumeitaan. Muihin kokoonpanoihin, joissa hän on toiminut, on kuulunut Kaira.

## Lähteet
Jan Žižka

**Jan Žižka z Trocnova a Kalicha** (n.1360, Trocnov, Böömin kuningaskunta– 11. lokakuuta 1424, Přibyslav) oli tšekkiläinen hussilaiskenraali. Nykyään häntä pidetään tšekkien kansallissankarina.

Hänen johtamansa talonpoikaisarmeijat voittivat lukuisia taisteluita katolilaisten ristiretkiarmeijoita vastaan käyttäen apunaan Žižkan kehittämiä taktiikoita. Näitä olivat muun muassa kenttätykistön taidokas liikuttelu sekä alkeellisten panssarivaunujen käyttäminen. Žižka ei hävinnyt elämänsä aikana ainoaakaan taistelua.

Prahan Žižkovin kaupunginosa on nimetty Žižkan mukaan. Vítkovin kukkulalla on hänelle pystytetty suuri pronssinen ratsastajapatsas.

## Lähteet
Dow Chemical Company

**The Dow Chemical Company** on monikansallinen yhtiö, jonka pääkonttori on Yhdysvalloissa ja joka toimii kemian-, muovi- ja lääketeollisuudessa.

Yritys on perustettu vuonna 1897.

Dow ja yhdysvaltalainen kemianyhtiö DuPont de Nemours ilmoittivat aikomuksestaan ​​sulautua loppuvuodesta 2015, jolloin lopulta syntyy kolme itsenäistä yritystä.

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
Ville Veittikoski

**Ville Veittikoski** (s. 1. elokuuta 2000 Simo) on suomalainen pesäpalloilija. Hänen kasvattajaseuransa on Simon Kiri. Etukenttäpelaajana ulkopelissä pelaava Veittikoski edustaa Superpesiksessä pelaavaa Sotkamon Jymyä kauden 2026 loppuun saakka kestävällä sopimuksella. Veittikoski siirtyi Sotkamoon kaudeksi 2025 Pattijoen Urheilijoista, jossa hän pelasi kaudet 2023 ja 2024. Hän on edustanut Superpesiksessä myös Koskenkorvan Urheilijoita ja Siilinjärven Pesistä.

Veittikoski on pelannut 121 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt 4+29=33 juoksua, tuonut 33 juoksua ja kerännyt 258 kärkilyöntiä.
Superpesiksen ylemmissä pudotuspeleissä Veittikoski on pelannut 8 ottelua, joissa hän on lyönyt 1+2=3 juoksua, tuonut 2 juoksua ja kerännyt 13 kärkilyöntiä. Veittikoski on pelannut myös 17 Superpesiksen alempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden juoksun, tuonut neljä juoksua ja kerännyt 27 kärkilyöntiä.

Ykköspesiksen puolella Veittikosken vyöltä löytyy yhteensä 52 runkosarjan ottelua Sotkamon Jymyn kakkosjoukkueen ja Haminan Palloilijoiden riveistä. Näissä otteluissa hän on lyönyt 4+29=33 juoksua, tuonut 36 juoksua ja kerännyt 157 kärkilyöntiä. Ykköspesiksen ylemmissä pudotuspeleissä Veittikoski on pelannut 8 ottelua, joissa hän on lyönyt 0+2=2 juoksua ja kerännyt 14 kärkilyöntiä.   Tilastot päivitetty kauden 17.11.2024

Ville Veittikoski on niin ikään Sotkamon Jymyä edustavan Vertti Veittikosken isoveli.

## Lähteet
Juho Kinnunen (painija)

**Juho Kinnunen** (31. lokakuuta 1909 Kuopion maalaiskunta – 8. heinäkuuta 1972 Budapest, Unkari) oli suomalainen painija. Hän edusti Suomea Lontoon olympialaisissa 1948 kreikkalais-roomalaisen painin alle 79-kiloisten sarjassa ja sijoittui kuudenneksi. Hän sijoittui MM-kilpailuissa neljänneksi vuonna 1950. Hän edusti Suomessa Helsingin Atleettiklubia ja Helsingin Paini-Miehiä. Hän voitti kreikkalais-roomalaisessa painissa neljä Suomen-mestaruutta.

Kinnunen otteli Lontoon olympialaisissa alle 79-kiloisten sarjassa neljä ottelua ja sijoittui kuudenneksi. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti unkarilaisen Gyula Németin pistein 2–1. Toisella kierroksella hän selätti egyptiläisen Abbas Ahmadin ajassa 10.59. Kolmannella kierroksella hän hävisi sittemmin kultaa voittaneelle ruotsalaiselle Axel Grönbergille selätyksellä ajassa 4.29. Neljännellä kierroksella Kinnunen voitti sittemmin hopeaa saaneen turkkilaisen Muhlis Tayfurin pistein 3–0 mutta putosi jatkosta.

Kinnunen voitti kreikkalais-roomalaisessa painissa SM-kultaa alle 72-kiloisten sarjassa vuosina 1941 ja 1942 sekä alle 79-kiloisissa vuosina 1949 ja 1950.

## Lähteet