Sensuroitu

**Sensuroitu** on tubettaja ja teologian tohtori Ville Mäkipellon ja pappi Paavo Huotarin kirjoittama tietokirja. Kirjan kustansi Otava. Kirja kertoo Raamatun tekstien historiasta. Mäkipelto on tehnyt myös kirjan aihetta käsittelevän videon omalle Youtube-kanavalleen.

## Yleiskatsaus
Kirja kertoo ajan saatossa Raamattuun vahingossa tai tarkoituksellisesti tehdyistä muutoksista.

## Vastaanotto
Kirja on herättänyt runsaasti keskustelua ja siitä on julkaistu useita arvioita sekä kannanottoja eri medioissa. Kirjaa on käsitelty mediassa myönteiseen sävyyn muun muassa Kalle Haatasen radio-ohjelmassa ja Ylen Kulttuuriykkösessä. Tietokirjailija ja teologi Jaakko Heinimäki totesi kirja-arviossaan Helsingin Sanomissa, että ”Mäkipellon ja Huotarin käsittelyssä Raamatusta alkaa tulla entistä kiinnostavampi kirjoituskokoelma” perustuen siihen, että kirja avaa varhaisimmissa käsikirjoituksissa havaittavia tekstimuutoksia. Heinimäki piti kirjan puhuttelevimpana antina kirjoittajien oman raamattunäkemyksen kehittymisen avaamista. 

Kulttuuritoimitus antoi arviossaan kirjalle 4,5/5 tähteä. Arvioitsija Milla Annalan mukaan kirja on hyvin yleistajuinen, mutta siinä näkyy tieteellinen lähestymistapa positiivisessa mielessä läpi kirjan. Mtv uutisten julkaisemassa kirja-arviossa Pertti Nyberg piti kirjan merkittävimpänä ansiona sitä, että aiheeseen pureudutaan kantaaottavasti ja suorasanaisesti. Hän muistutti, että kirjan aihe ei ole todellisuudessa vaiettu, sillä kyse on yliopistojen oppiaineesta eli eksegetiikasta. Nybergin mukaan sillä voisi olla positiivista vaikutusta Raamatun tekstien käyttöön nykyaikana, jos nykylukija voisi nähdä digitaaliselta alustalta Raamatun teksteihin tehdyt muutokset, versiot ja lukutavat.

Kirjasta on julkaistu tieteellinen arvio Teologisessa Aikakauskirjassa. Arviossa tekstikritiikkiin erikoistunut Helsingin yliopiston yliopistonlehtori Tuukka Kauhanen toteaa kirjan myönteisen tieteellisen annin olevan merkittävä. Kauhasen mukaan teoksen tieteelliset ansiot tulevat esiin erityisesti tekstikritiikin perusteita koskevissa osioissa ja kopioinnissa tapahtuvien virhemahdollisuuksien käsittelyssä. Tieteellisesti ansiokkaana hän pitää myös Daavidin ja Goljatin tekstimuutoksia sekä evankeliumien välisiä eroja koskevaa lukua. 

Kauhanen kritisoi käsitteen sensurointi-käyttöä, sillä hänen mukaansa sen alla käsitellyt tekstimuutokset olisi parempi kuvailla tekstin ajankohtaistamisena. Lisäksi hän nostaa esille muutamia kirjaan ”pujahtaneita epätarkkuuksia” jotka hänen mukaansa ”eivät kuitenkaan horjuta luottamustani kirjan tutkimusperustaisuuteen”. Hän esittää myös Mäkipellon ja Huotarin johtopäätöksistä poikkeavia tulkintoja useammista kirjan tekstikriittisistä tapauksista. Kauhasen mukaan kirja on omassa lajissaan ensimmäinen suomenkielinen teos ja siten ansiokas avaus Raamatun tekstintutkimuksen tuomiseksi laajan yleisön tietoon.

Tunnustuksellisissa kristillisissä julkaisuissa kirja on jakanut mielipiteitä. Helluntaiherätyksen Ristin Voitto -lehdessä Jeesus-tutkija Matti Kankaanniemi ei pidä kirjan evankeliumeja käsittelevää osuutta kansainvälisen Jeesus-tutkimuksen valtauomana. Eräiden herätysliikkeiden julkaisemassa Perusta-lehdessä Vesa Ollilaisen ja Topias Tanskasen mukaan ”Mäkipellon ja Huotarin teksti- ja lähdekriittiset esimerkit tukevat heikosti väitettä kristillisen opin lumipallomaisesta kasvusta ja teologisesta sensuroinnista”. 

Kansan Raamattuseuran Sana-lehdessä teologi ja tietokirjailija Janne Villa piti kirjan eri tekstitraditioiden sisällä ja välillä tapahtuneita muutoksia vertailevaa otetta kiinnostavana muistuttaen, että kirjan nimestä ei pidä vetää liian radikaalia johtopäätöstä. Pääkaupunkiseudun luterilaisessa Kirkko ja kaupunki -seurakuntalehdessä kirkkohistorian yliopistonlehtori Mikko Ketola piti tärkeänä sen osoittamista, että Raamatun teksti on käynyt läpi moninaisia vaiheita alkuperäisten käsikirjoitusten ja nykykäännösten välillä.  

Kirja on noussut julkaisunsa jälkeen kahtena peräkkäisenä viikkona pääkaupunkiseudun kirjastojen varatuimpien tietokirjojen joukkoon. Julkaisuvuonna maaliskuussa ja huhtikuussa se nousi Suomen myydyimpien painettujen tietokirjojen listalle. 6.– 13. joulukuuta *Sensuroitu* on yksi varautuimmista kirjoista Mäkipellon toisen kirjan, *[[Kierot mielet]]*, kanssa. Vuoden 2023 viimeisellä viikolla kirja on tietokirjallisuuden varatuin kirja. Sensuroitu on vuoden 2023 kahdeksanneksi myydyin painettu kotimainen tietokirja ja jaetulla sijalla seitsemänneksi myydyin sähköinen kotimainen tietokirja.

Sensuroitu oli finalistina vuoden 2023 vuoden kristillinen kirja -kilpailussa sekä ehdolla Kanava-tietokirjapalkinnon saajaksi. Teos oli myös ehdolla tietokirjallisuuden Finlandia -kilpailussa, jossa se voitti yleisöäänestyksen. Kirja oli ehdolla  Vuoden 2023 tietokirja -Adlibris-palkinnon saajaksi.

4. kesäkuussa 2024 Mäkipellolle ja Huotarille myönnettiin Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto tunnustuksena kirjasta.

## Palkinnot ja ehdokkuudet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ketola, Mikko: ”Kaikki eivät ymmärrä, että Raamattua ei ole kirjoitettu heidän äidinkielellään eikä se ole nykyajan ilmiöistä mitään mieltä,” Kirkko ja kaupunki 20.4.2023.
* Nykänen, Martti: ”Kirja-arvio: Raamatusta järjellä ja tunteella,” Pietarsaaren Sanomat 6.8.2023.
* Salminen, Kari: ”Raamattu on ihmisten kertomaa, eikä siksi olekaan mikään ihme, että se vilisee ristiriitoja ja virheitä – varsinainen sensurointi on koskenut kahta aihetta,” Turun Sanomat 8.3.2023.
* Sensuroitu Ville Mäkipellon kotisivuilla
* Sensuroitu Otavan verkkosivuilla
* 
*