open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Eero Heinonen (yleisurheilija)

**Eero Juhani Antero Heinonen** (s. 21. tammikuuta 1997 Mynämäki) on suomalainen estejuoksija ja kestävyysjuoksija. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan toimii Olli Heinonen.

Kalevan kisoista Heinonen on saavuttanut hopeaa 3 000 metrin estejuoksusta vuosina 2023, 2024 ja 2025 sekä pronssia 2022. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on ollut Turun Urheiluliiton riveissä mukana voittamassa kultaa 4 x 1 500 metrin sekaviestijuoksusta vuonna 2022. Hopeaa hän sai 2023 ja pronssia 2024. 4&nbsp;000&nbsp;metrin viestissä hän voitti kultaa 2024. Maastojuoksun SM-kilpailuista Heinonen on saavuttanut joukkuekilpailun kultaa vuonna 2025 ja pronssia 2023.

Ennätyksikseen Heinonen on juossut 800 metrillä 1.55,34 (2021), 1 500 metrillä 3.50,91 (2024), 3 000 metrillä 8.10,44 (2023), 3 000 metrin esteissä 8.50,31 (2024) ja 5 000 metrillä 14.47,19 (2024).

## Lähteet
Maksimilianin tieteen ja taiteen ritarikunta

**Maksimilianin tieteen ja taiteen ritarikunta** () on baijerilainen ritarikunta. Se perustettiin 28. marraskuuta 1853 Baijerin kuninkaan Maksimilian II:n käskystä. Nimensä mukaisesti sitä myönnettiin tunnustuksena poikkeuksellisista ansioista tieteen tai taiteen saralla. Ritarikunta lakkautettiin vuonna 1932, mutta perustettiin uudelleen vuonna 1980. Nykyään kunnianosoitusta jakaa Baijerin ministeripresidentti.

Kunnianosoitusta jaetaan kerran kahdessa vuodessa, eikä ritarikunnassa saa olla enintään vain 100 elävää jäsentä. 

Ritarikunnassa on vain yksi luokka, mutta kaksi divisionaa (tiede ja taide):

*  ritarikunnan nauha

## Lähteet
Janette Vänttinen

**Nina Janette Isabel Vänttinen** (s. 7. maaliskuuta 2002 Porvoo) on suomalainen estejuoksija. Hän on vuodesta 2021 lähtien edustanut Helsingin Kisa-Veikkoja. Hänen valmentajanaan on vuodesta 2025 toiminut Arttu Vattulainen. Aiemmin häntä valmensi Markku Rimpiläinen.

Kalevan kisoista Vänttinen on saavuttanut hopeaa 3&nbsp;000 metrin estejuoksusta vuosina 2022 ja 2024 ja pronssia 2023. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän sai 4&nbsp;×&nbsp;1&nbsp;500&nbsp;metrin sekaviestissä pronssia 2025. Hän edusti Suomea alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Espoossa 2023. Estejuoksun karsinnassa Vänttisen lopullinen sijoitus oli 18., mikä ei riittänyt finaalipaikkaan.

Ennätyksikseen ulkoradoilla Vänttinen on juossut 800 metrillä 2.20,15 (2020), 1&nbsp;500 metrillä 4.30,16 (2024), 3&nbsp;000 metrillä 9.31,57 (2024), 3&nbsp;000 metrin esteissä 10.07,15 (2024) ja 5&nbsp;000 metrillä 16.20,63 (2024).

## Lähteet
Rheanmeri

**Rheanmeri** oli muinainen meri, joka syntyi todennäköisesti Kambrikauden ja Ordovikikauden vaihteessa. Se sijaitsi Gondwanan ja Euramerikan välissä. Se oli olemassa, kunnes se sulkeutui vähitellen usean mannerten välisen törmäysen jälkeen, jotka tapahtuivat ennen Pangean syntymistä, Devonikauden ja Kivihiilikauden aikana.

## Lähteet
Pihla Hokkanen

**Pihla Hannele Hokkanen** (s. 23. tammikuuta 1993 Hyvinkää) on suomalainen estejuoksija. Hän on vuodesta 2023 lähtien edustanut Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja hänen valmentajinaan toimivat Kalle Husso (2018–) ja Jani Pekkola (2023–).

Kalevan kisoista Hokkanen on saavuttanut pronssia 3 000 metrin estejuoksusta vuonna 2022. Maastojuoksun SM-kilpailuista hän on saavuttanut joukkuekilpailun kultaa vuonna 2019 (Kuopion Reipas) sekä hopeaa vuosina 2021, 2022 (Kuopion Reipas), 2023 ja 2024 (Jyväskylän Kenttäurheilijat). Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saanut 4&nbsp;×&nbsp;800 metrin viestissä kultaa 2025 ja 4&nbsp;000&nbsp;metrin viestissä hopeaa 2023.

Hokkanen edusti Suomea alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa 2011. Estejuoksun karsinnassa hän oli oman alkueränsä 12., mikä ei riittänyt finaalipaikkaan. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2022.

Ennätyksikseen Hokkanen on juossut 1 500 metrillä 4.34,57 (2023), 3 000 metrillä 10.00,64 (2023), 3 000 metrin esteissä 10.27,79 (2022) ja 5 000 metrillä 17.30,43 (2023).

## Lähteet
Vehicular Security Center

**World Trade Center Vehicle Security Center and Tour Bus Parking Facility** eli **Vehicular Security Center** (**VSC**) on ajoneuvoliikenteelle tarkoitettu turvallisuuskeskus uudessa World Trade Centerissä New Yorkissa. Sen sisäänkäynti sijaitsee Liberty Streetillä, National September 11 Memorial & Museumin eteläreunalla. Turvallisuuspiste toimii koko WTC-kompleksin alueelle kulkevan ajoneuvoliikenteen sisäänkäyntinä. Tarkastuksen jälkeen liikenne pääsee tunneleita pitkin muualle alueelle, suoraan rakennusten alle.

Rakennuksen katolla on Liberty Park -puisto. Uusi Five World Trade Center tullaan rakentamaan VSC:n lähelle, entisen Deutsche Bank Buildingin paikalle.

## Lähteet
Dagmar Neubauer

**Dagmar Neubauer** (o.s. **Rübsam**, s. 3. kesäkuuta 1962 Suhl, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen pikajuoksija, joka aktiiviurallaan edusti DDR:ää. Hän saavutti arvokilpailumitaleja 400 metrin juoksuissa ja  4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä. Hän edusti SC Turbine Erfurt -seuraa. Hän on pituudeltaan 170 cm.

Neubauer voitti Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1979 kultaa 400 metrillä ajalla 51,55 ja 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä. Hän saavutti Milanon sisäratojen EM-kilpailuissa 1982 hopeaa 400 metrillä ajalla 51,18. Saman vuoden Ateenan EM-kilpailuissa hän oli 400 metrillä kuudes ja juoksi 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä kolmannen osuuden Itä-Saksan joukkueessa, joka voitti kultaa maailmanennätysajalla 3.19,05. 

Neubauer juoksi ankkuriosuuden DDR:n voittaessa 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin maailmanmestaruuden Helsingissä 1983. Samojen kisojen 400 metrillä hän sijoittui seitsemänneksi. Hän saavutti Pireuksen sisäratojen EM-kilpailuissa 1985 hopeaa 400 metrillä ajalla 51,40. Hän juoksi avausosuuden maailmanmestaruuden voittaneessa Itä-Saksan "pitkän viestin" joukkueessa Rooman MM-kilpailuissa 1987. Samojen kisojen 400 metrillä hän karsiutui välierissä. 

Neubauer saavutti Budapestin EM-hallikilpailuissa 1988 pronssia 400 metrillä ajalla 51,57. Soulin olympialaisissa 1988 hän juoksi avausosuuden Itä-Saksan pronssijoukkueessa 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä. 400 metrillä hän karsiutui välierisssä. 

Neubauer voitti neljä DDR:n mestaruutta ulkoradoilla ja kaksi sisäradoilla. Hän juoksi 200 metrin ennätyksensä 22,87 Prahassa elokuussa 1984. 400 metriä hän juoksi parhaimmillaan aikaan 49,58 Erfurtissa heinäkuussa 1984 ja sisäradoilla 50,40 Wienissä saman vuoden helmikuussa. 

Neubauer oli yksi urheilijoista, joiden nimi mainittiin Saksojen yhdistymisen jälkeen julki tulleissa Saksan demokraattisen tasavallan dopinginkäyttöä koskeneissa asiakirjoissa.

## Lähteet
Cornelia Ullrich

**Cornelia Ullrich** (o.s. **Feuerbach**, s. 26. huhtikuuta 1963) on saksalainen yleisurheilija, joka aktiiviurallaan edusti Saksan demokraattista tasavaltaa. Hän on 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestin maailmanmestari sekä 400 metrin aitajuoksun EM- ja MM-mitalist.

Ullrich kuului Itä-Saksan joukkueeseen, joka voitti 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestin alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Potsdamissa 1981. Hän saavutti Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 pronssia 400 metrin aitajuoksussa ajalla 54,13. Hän oli samassa lajissa kolmas myös Rooman MM-kilpailuissa 1987 ajalla 54,31. Hän juoksi samoissa kilpailuissa alkuerissä 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä, jonka loppukilpailussa DDR voitti toisella kokoonpanolla kultaa.

Ullrich juoksi 100 metrin aitajuoksussa ennätyksensä 12,86 Leipzigissa heinäkuussa 1983 ja 400 metrin aitajuoksuennätyksensä 53,58 Potsdamissa elokuussa 1987.

## Lähteet
Lotta Toivanen

**Lotta Toivanen** (s. 1965) on suomalainen kääntäjä, joka suomentaa erityisesti ranskasta. Hän on suomentanut noin 90 teosta.

Toivanen asui ylioppilaskirjoitusten jälkeen pari vuotta Pariisissa ja valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1995 pääaineenaan romaaninen filologia. Hän teki kaupallisia käännöstöitä ja toimi av- ja EU-kääntäjänä ennen ryhtymistään päätoimiseksi kirjallisuuden suomentajaksi. Toivanen on suomentanut muun muassa Édouard Louis’n, Annie Ernaux’n, Patrick Modianon, Amin Maaloufin ja Michel Houellebecqin teoksia.

Toivanen on saanut useita palkintoja ja tunnustuksia. Vuonna 2011 hän sai Gummeruksen tunnustuspalkinnon ansioituneesta työstä erityisesti ranskankielisen kirjallisuuden suomentajana. Vuonna 2020 Toivaselle myönnettiin J. A. Hollon palkinto Éric Vuillardin teoksen *Päiväkäsky* suomennoksesta. Vuonna 2021 hän sai Helsingin yliopiston Maurice de Coppet -palkinnon Vuillardin teoksen *14. heinäkuuta* suomennoksesta. Vuonna 2023 Toivanen sai Kalevi Sorsa -säätiön myöntämän Kalevi Sorsa -palkinnon ”työstään eurooppalaisen ja erityisesti ranskalaisen kirjallisuuden tunnetuksi tekemisestä Suomessa”. Vuonna 2024 hän sai kääntäjän työstään myös Majaoja-palkinnon.

Toivanen on ollut myös Jarl Hellemann -palkintoehdokkaana vuosina 2019 (Leïla Slimani: *Kehtolaulu*), 2022 (Annie Ernaux: *Vuodet*) ja 2023 (Annie Ernaux: *Isästä/Äidistä*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lotta Toivanen Kirjasampo.fi:ssä
*
Iivari Fröjdman

**Ivar Waldemar Fröjdman** (17. elokuuta 1880 – 28. heinäkuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen varatuomari ja kilparatsastaja.

Iivari Fröjdman oli ratsastuksen saralla aktiivinen sekä kilpailijana että yhdistystoimijana. Fröjdman harrasti aluksi maasto- ja matkaratsastusta, mutta kilpailutoiminnan vilkastuttua 1920-luvun loppupuolella hän alkoi kilpailla koulu- ja esteratsastuksessa sekä laukkaradoilla. 1930-luvulla hän oli menestyksekkäimpiä ratsastajia Suomen kiitolaukkakilpailuissa. Fröjdman osti Suomeen useita laadukkaita hevosia kuten englannintäysiveriset Lemon Yellow ja Nickolina. Fröjdman toimi myös kilpailutuomarina koulu- ja esteratsastuksessa sekä laukkakilpailuissa ja ratsastusmerkkikokeissa.

Fröjdman oli perustamassa vuonna 1911 Suomen Kenttäratsastusseuraa, joka oli Suomen ensimmäinen ratsastusseura. Hän oli mukana Suomen Ratsastajainliiton perustamisessa vuonna 1920 ja toimi liiton puheenjohtajana vuosina 1923–1924. Fröjdman oli myös vuonna 1930 perustetun Helsingin Ratsastajien (HR) perustajajäsen. Hän toimi HR:n puheenjohtajana vuosina 1946–1947. 

Fröjdman putosi hevosen selästä Helsingin Ratsastajien Skatan kesäleirillä 25. heinäkuuta 1954. Onnettomuus johti kuolemaan 28. heinäkuuta. Fröjdman on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Iivari Fröjdman : Totalisaattori. Vedonlyönti hevosurheilun edistäjänä, Suomen Kuvalehti, 23.02.1924, nro 8, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Rämepuron kaivos

**Rämepuron kaivos** on Ilomantsin Hattuvaarassa sijaitseva Endomines Oy:n suljettu kultakaivos, joka oli toiminnassa vuosina 2013–2016. Kaivoksen avolouhoksesta louhittiin tänä aikana malmia 169&nbsp;080 tonnia ja sivukiveä 866&nbsp;917 tonnia. Kaivoksen malmi vietiin murskattavaksi ja rikastettavaksi Pampalon kaivoksen rikastuslaitokselle. Rämepuro kuuluu niin sanotun Karjalan Kultalinjan esiintymiin.

Rämepuron kultaesiintymä löytyi 1980-luvun puolivälissä malminetsinnän tuloksena. Alunperin kaivosoikeudet sai 1993 Outokumpu Finnmines Oy, vuonna 2003 ne siirrettiin Polar Mining Oy:lle ja 2006 Endomines Oy:lle.

Kaivoksen toiminta päättyi helmikuussa 2016 ja tämän jälkeen kaivoksen avolouhos alkoi täyttyä vedellä kun veden pumppaus louhoksesta lopetettiin. Sivukivialueet maisemoitiin elo-marraskuussa 2016 ja maisemointi-istutuksia tehtiin niillä vuonna 2018. Louhoksesta alkoi valua ylivuotona hapanta metallipitoista vettä keväästä 2017 alkaen koska ympäröiviltä soilta kulkeutuu louhokseen koko ajan pohjavettä. Sivukivikasalta tulee erittäin hapanta (pH 3,3) ja metallipitoista vettä, jota pumpataan jätealtaisiin. Jätealtaassa veden pH:ta nostetaan sammutetun kalkin avulla jolloin vedessä olevat metallit saostuvat altaan pohjaan. Sivukivialueen ympärillä on kokoojaojat joilla kootaan alueelta tulevaa suotovettä. Kaivoksen sulkemisen jälkeen 700 metrin päässä sijaitsevan talon kaivon vesi muuttui juomakelvottomaksi veden sisältämän kuparin, lyijyn ja arseenin takia.

## Lähteet
Aki Mikkola

**Aki Mikkola** (s. 28. toukokuuta 1969 Heinola) on suomalainen tutkija ja professori, joka on erikoistunut laskennalliseen dynamiikkaan ja erityisesti monikappaledynamiikkaan. 

Mikkola valmistui Lappeenrannan teknillisestä yliopistosta tekniikan tohtoriksi vuonna 1997. Hän on työskennellyt konetekniikan professorina LUT yliopistossa vuodesta 2002 lähtien.

Mikkola valittiin vuoden professoriksi vuonna 2023.

## Lähteet
Hoskon kaivos

**Hoskon kaivos** on Ilomantsin Pihlajavaarassa sijaitseva Endomines Oy:n kultakaivos, jonka tuotanto alkaa vuonna 2024. Kaivoksen malmi viedään rikastettavaksi Pampalon kaivoksen rikastuslaitokselle. Hosko kuuluu niin sanotun Karjalan Kultalinjan esiintymiin. Hoskon esiintymän taloudellisesti hyödynnettäviksi malmivaroiksi arvioidaan noin 300&nbsp;000 tonnia. Kaivos toteutetaan 2 hehtaarin kokoisena avolouhoksena, jonka suurin syvyys tulee olemaan 80 metriä. 

Geologian tutkimuskeskus suoritti kullan etsintää alueella 1986-1995. 1990-luvun lopulla Hoskon alueelle tehtiin tutkimuskaivanto ja koelouhos. Vuonna 2013 Hoskosta louhittiin koeluontoisesti 400 tonnia malmia.

Louhoksen kuivatusvedet ja läjitysalueilta tulevat suoto- ja valumavedet johdetaan tasaus- ja käsittelyaltaisiin, joissa vedessä erotetaan kiintoaines ja veteen liuenneet metallit. Vesi johdetaan sitten pintavalutuskentän kautta vesistöön. Louhoksesta pois pumpattavan pohjaveden määräksi on arvioitu noin 600&nbsp;000 kuutiometriä vuodessa. Hoskon alueella esiintyy runsaasti arseenia maa-ja kallioperässä ja arseenin luontainen taustapitoisuus pintavesissä on valtakunnallisesti verrattuna korkea 4 µg/litra. Hoskon malmi on hyvin arseeni- ja rikkipitoista. 

## Lähteet
Juuso Toivonen

**Juuso Valtteri Toivonen** (s. 9. maaliskuuta 2000 Peräseinäjoki) on suomalainen kymmenottelija. Hän edustaa Ähtärin Urheilijoita ja hän valmentaa itseään (2025-). Hänen vastuuvalmentajanaan on toiminut Erkki Toivonen (2012-2025). Valmennuksessa mukana ovat olleet myös mm. Mikko Latvala, Jesse Jokinen , Ahti Arokallio ja Antti Haapakoski.

Kalevan kisoista Toivonen on saavuttanut kymmenottelun hopeaa vuonna 2022, ollut neljäs 2021, 2023 ja 2024 sekä kuudes 2025. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut seitsenottelussa kultaa vuosina 2022 ja 2023 sekä saanut hopeaa 2024 sekä pronssia 2025 ja 2026. Toivonen on edustanut Suomea alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2018 ollen kymmenes ja alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2019 ollen 15:s. Lisäksi Toivonen on edustanut Suomea sekä aikuisten että nuorten Ruotsi-maaottelussa, PM-kisoissa ja PM-moniotteluissa.

Myös Juuso Toivosen pikkuveli Ville on kymmenottelija.

## Henkilökohtaiset ennätykset
*100 metriä: 11,04 (2022)
*400 metriä: 50,46 (2022)
*1500 metriä: 4.30,33 (2016)
*110 metrin aidat: 15,24 (2024)
*Korkeushyppy: 1,98 (2018)
*Seiväshyppy: 5,12 (2021)
*Pituushyppy: 7,18 (2021)
*Kuulantyöntö: 12,43 (2022; hallissa)
*Kiekonheitto: 37,24 (2021)
*Keihäänheitto: 56,79 (2018)
*Kymmenottelu: 7408 (2021)

## Lähteet
Markku Aalto (kirjailija)

**Markku Aalto** (s. 1970) on helsinkiläinen kirjailija ja kirjankustantamo Tammen tietokirjallisuuden kustantaja sekä kulttuurilehti Särön runousvastaava. Hän valmistui filosofian maisteriksi 2001 Helsingin yliopistosta, jossa hänen pääaineensa oli teoreettinen filosofia. Aalto palkittiin ansioituneelle kustannustoimittajalle myönnettävällä Alvar Renqvist -palkinnolla 2011.

## Teokset
### Runokokoelmat
* 
* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Romaanit
* 
* 
* 

## Lähteet
Kairahta

**Kairahta** on kulmakunta tai asuinalue Jyväskylässä Leppäveden länsipuolella, lähellä valtateiden 4 ja 9 risteymäkohtaa. Asutus on pääosin vanhan nelostien eli Oravasaarentien varrelle keskittynyttä omakotiasutusta. Kairahta ei ole erillinen kaupunginosa, vaan sijaitsee Hupelin, Kanavuoren ja Laajarannan välisellä alueella.

Alueella on kaksi järveä: Iso-Kairahta eli Tuomaanlampi sekä Pieni-Kairahta.

## Nimi
Sirkka Paikkala on arvellut nimen kantamuodon olleen **Kaitalahti*, joka olisi tarkoittanut Tuomaanlampea silloin, kun se oli vielä Leppäveden lahti. Nimi olisi ensin lyhentynyt muotoon **Kaita*, joka puolestaan muotoutui hämäläismurteiseen asuun **Kairanlahti* (yleiskielellä *Kaidanlahti*) lännestä tulleiden asukkaiden vaikutuksesta. Tämän nimen taivutusmuodoista, kuten adessiivista *Kairanlahrella*, olisi täten muotoutunut nykyinen nimi Kairahta.

Nimi taipuu joko astevaihtelutta (*Kairahta : Kairahtan*) tai sen kera (*Kairahta : Kairahdan*). 

## Historia
Nykyinen Kairahta sijaitsee Jyväskylän ja Oravasaaren rekisterikylien raja-alueella. Kairahdan tila sijaitsee Jyväskylän kylän puolella ja oli alun perin Äijälän talon torppa. Tila on ollut olemassa ainakin jo vuonna 1828.

Leppäveden ja Tuomaanlammen välisellä taipaleella oli ennen Valmetin omistama lomakylä. Myöhemmin alueen omisti Metso Paperi Oy. Nykyään mökkialue on jo lähes kokonaan hävinnyt. Kairahdan laajentamista suunniteltiin Jyväskylän maalaiskunnan aikana. Vuonna 2001 lähistöä pidettiin mahdollisena uuden kauppa- tai teollisuusalueen paikkana. Vuonna 2007 harkittiin alueen kaavoittamista asuinalueeksi. Suunnitelman mukaan Kairahtaan olisi tullut asuntoja noin 350 uudelle asukkaalle. Laajennusta on suunniteltu myöhemminkin.

## Muuta
Alueen eteläosassa on pieni, kesäisin avoin *Elvis-tuvaksi* kutsuttu rakennus, johon omistaja on kerännyt Elvis Presleyhyn liittyviä esineitä. Lähellä kulkeva tie on nimetty rakennuksen mukaan *Elviskujaksi*.

## Lähteet
*
### Viitteet
Fløyen

**Fløyen** (myös Fløyfjellet tai Fløien) on vuori Bergenissä. Fløyen sijaitsee kantakaupungin tuntumassa, ja sen huippu on 400 metrin korkeudessa. Fløyenillä on näköalaterassi, jolta näkee kaupungin keskustan, ympäröiviä vuoria sekä merelle. Fløyenille matkustaminen on mahdollista kävellen sekä funikulaarilla.

## Lähteet
Jenna Kokkonen

**Jenna Melisa Julia Kokkonen** (s. 28. elokuuta 2001 Lieksa) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Joensuun Katajaa ja hänen valmentajanaan toimii Vesa Heinonen. Vuoteen 2024 asti hän edusti Kajaanin Kipinää.

Kalevan kisoista Kokkonen on saavuttanut pronssia 200 metrin juoksusta vuonna 2022. SM-mitalin myötä hänet valittiin varajuoksijaksi Suomen pikaviestijoukkueeseen Münchenin EM-kisoihin. Lisäksi Kokkonen oli mukana Suomen pikaviestijoukkueessa alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa vuonna 2019. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän saavutti 2024 hopeaa 60 metrillä ja pronssia 200 metrillä. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2022.

Ennätyksikseen Kokkonen on juossut 60 metrillä 7,45 (2024), 100 metrillä 11,61 (2024) ja 200 metrillä 23,87 (2024).

## Lähteet
Vasarakankaan kaivos

**Vasarakankaan kaivos** on Polvijärvellä Sotkuman kylässä noin kilometrin päässä kunnan keskustaajamasta sijaitseva Oy Lohja Ab:n entinen talkkikaivos, joka oli toiminnassa vuosina 1977-1981. Kaivos koostui kahdesta erillisestä louhoksesta (päälouhos ja länsilouhos), joista louhittiin yli miljoona tonnia talkkimalmia ja 730&nbsp;000 tonnia sivukiveä. Louhosten yhteispinta-ala oli 5,3 hehtaaria ja louhinta tapahtui suureksi osaksi päälouhoksessa. Talkkimalmi rikastettiin Vuonoksen tehtaalla. Nykyisin louhokset omistaa Mondo Minerals Oy. Lohja Oy:n kaivostoiminnat myytiin Finnminerals Oy:lle vuonna 1984 ja Finnminerals Oy muutti nimekseen Mondo Minerals Oy vuonna 1998. Mondo Minerals Oy on suunnitellut avaavansa kaivoksen uudelleen. Mondo Mineralsilla on ennestään Polvijärvellä Horsmanahon ja Pehmytkiven louhokset. Jos päälouhos avataan uudelleen kaivos voisi toimia kymmenen vuotta. Vuotuinen talkkimalmin louhinta olisi 250&nbsp;000–300&nbsp;000 tonnia.

Vasarakankaan vanhat louhokset ovat täyttyneet vedellä. Veden metallipitoisuudet ovat kuitenkin pieniä arseenia ja nikkeliä lukuunottamatta. Läjitysalueen sivukiviaines on rikkipitoista ja se happamoittaa vesiä. Pohjaveden mangaani- ja alumiinipitoisuudet ovat korkeita.

## Lähteet
Neitvuori

**Neitvuori** (184 m) on yksi Etelä-Savon korkeimmista vaaroista, jonka huippu on 110 metriä Saimaan pintaa korkeammalla. Neitvuorelta avautuu näkymät Luonterin saaristoon, sokkeloiselle Saimaalle. Kattava polkuverkosto merkittyine polkuineen kertoo paikan aktiivisesta käytöstä. 

Neitvuoren reiteiltä löytyy useita näköala- ja taukopaikkoja tulisijoineen sekä 12 km pituiselta Hiidenkierros-reitiltä mm. näyttävä Hiidenkota. Retkeilijän on hyvä varata riittävästi aikaa patikoidessaan vaativissa maastoissa. Neitvuoren pysäköintialueen lähellä on Hiidenlahden laivalaituri.

### Retkeilyreitit

# Hiidenmaan tilan viereiseltä pysäköintialueelta lähtee oranssein merkein viitoitettu retkeilyreitti ”Hiijje Silimukka”, joka on pituudeltaan 4 kilometriä. Pysäköintipaikalta on kilometrin matka Neitvuoren tulentekopaikalle, jossa on myös laavu ja käymälä.
# "Hiidenkierros", pituudeltaan 12 kilometriä. 

### Neitvuori mytologiassa
Perimätiedon mukaan Neitvuorella on käärmeiden käräjäpaikka.  

### Neitvuoren Geologia
Alueen kallioperä koostuu kiillegneissin ja graniitin muodostamasta migmatiitista, jota karakterisoivat murrokset ja ruhjeet. Neitvuori on eheämpänä kallioperän lohkona jäänyt ympäristöään korkeammaksi.

### Nimen alkuperä
Neitvuoren kerrotaan saaneen nimensä Isovihan aikaan, kun venäläisiä paennut neito syöksyi alas jyrkänteeltä. Toisen tarinan mukaan neito syöksyi jyrkänteeltä sydänsuruissaan. Neitvuoren vanhempi nimi on Hiidenvuori, mihin on runsaasti viittauksia alueen paikannimissä.

## Lähteet
Karnukan kaivos

**Karnukan kaivos** on Polvijärvellä sijaitseva Elementis Minerals B.V. Branch Finlandin omistama talkkikaivos. Kaivos avattiin vuonna 2015. Kaivos on avolouhos, jossa louhinta tehdään pengerlouhintana.

Elementis Minerals B.V. Branch Finland ilmoitti 2023 haluavansa kaksinkertaistaa Polvijärvellä sijaitsevien Horsmanahon ja Karnukan talkkikaivosten tuotannon niin että kaivokset voisivat jatkaa toimintaansa vuoteen 2061 saakka. Tällä hetkellä niiden toiminnan arvioidaan päättyävan nykyisillä tuotantomäärillä vuonna 2028. Horsmanahossa malmin ja sivukiven kokonaislouhinta on tällä hetkellä 0,5–1 miljoonaa tonnia vuodessa ja Karnukassa vastaavasti noin 0,7–1 miljoonaa tonnia. 

## Lähteet
Aili Nevalainen

**Aili Nevalainen** (o.s. **Kosonen**, 12. tammikuuta 1906 – 8. helmikuuta 1994)  oli suomalainen kilparatsastaja, joka saavutti lukuisia voittoja este-, koulu- ja laukkakilpailuissa. Nevalaisen kilpaura alkoi 1930-luvulla ja jatkui vuoteen 1962 saakka.

Aili Nevalainen edusti Helsingin Ratsastajia ja toimi seuran naistoimikunnan varapuheenjohtajana vuodesta 1931 alkaen. Nevalainen oli Hippodromin johtajan Carl Ducanderin opissa ja ratsasti ensimmäiset kilpailunsa ruuna Alfilla vuonna 1931. Nevalainen osallistui Alfilla myös korkeushyppykilpailuun, jossa ratsukko hyppäsi 156 cm. Ensimmäisen vuoden aikana Nevalainen saavutti 43 palkintoa, joista 16 oli voittoja. Nevalainen osallistui myös kansainvälisiin kilpailuihin. Hänet palkittiin Suomen Ratsastajainliiton pronssisella ansiomerkillä vuonna 1934. Myöhemmin hän sai vielä sekä hopeisen että kultaisen ansiomerkin.

Nevalaisen kilpailu-ura keskeytyi talvisodan sytyttyä 1939. Sodan aikana hän toimi eläinlääkintälottana Hämeenlinnan Kotihevossairaala 1:ssä.

Aili Nevalaisen puoliso oli Eino Nevalainen, joka toimi aktiivisesti ratsastusurheilun saralla erilaisissa toimihenkilötehtävissä. Heidät molemmat on haudattu Helsingin Malmin hautausmaalle.

## Lähteet
Palace of Placentia

**Palace of Placentia** eli **Greenwichin palatsi** oli Greenwichissa sijaitseva palatsi, jonka historia ulottuu vuoteen 1439. Gloucesterin herttua Humphrey rakensi alun perin vuosien 1437–1439 aikana paikalle kartanon. Kartano rakennettiin ajalle epätyypillisesti tiilestä, ja siinä oli kappeli, eteishalli, galleria, keittiötiloja ja kyyhkyslakka. Fasadi eli julkisivu oli viereisen joen myötäinen. Rakennuksen yhteydessä oli myös kaksi sisäpihaa, puutarhoja, hedelmätarha ja metsästysmaita.

Sittemmin tiluksen sai haltuunsa kuningas Henrik VII, joka päätti vuoden 1500 aikoihin rakennuttaa kartanon paikalle samanlaisen palatsin. Palatsiin hän rakennutti kuitenkin myös tornin. Kun Westminsterin palatsissa oli vuonna 1512 tulipalo, Henrik VIII ja loput Tudorin kuningasperheestä muuttivat Greenwichin palatsiin. He asuivat pääasiallisesti siellä, kunnes Whitehallin palatsi valmistui vuonna 1532.

1600-luvun alussa palatsia remontoitiin ja nykyaikaistettiin. Tiluksia asutti muutaman vuoden Anna Tanskalainen, mutta hänen kuoltuaan vuonna 1619 ne olivat vuoteen 1630 hylättyinä. Myöhemmin Henrietta Maria jatkoi ainakin palatsin uudistustöitä. 1600-luvun puolivälissä palatsi tuhoutui Englannin sisällissodan yhteydessä, eikä kuningasperheellä ollut sittemmin enää varaa rakentaa sitä uudelleen.

1690-luvulla Maria II lahjoitti alueen merimiessairaalan käyttöön. 1800-luvun loppupuolella tiloissa alkoi toimia Royal Naval College ja sittemmin Greenwichin yliopisto ja Trinity Labanin konservatorio.
## Lähteet
Hagerupin I hallitus

**Hagerupin I hallitus** oli Norjan hallitus 14. lokakuuta 1895 – 17. helmikuuta 1898. Se koostui Venstrestä, Høyrestä ja Moderate Venstrestä. 

## Ministerit
**Pääministeri**
* Francis Hagerup (Høyre)
**Oikeusministeri**
* Francis Hagerup (Høyre) 14.10.1895–15.8.1897
* Harald Smedal (Venstre) 15.8.1897–17.2.1898
**Pääministeri Tukholmassa**
* Gregers Gram (Høyre)
**Valtiovarainministeri**
* Birger Kildal (Venstre) 15.11.1895–17.2.1898
**Tilintarkastusministeri**
* Fredrik Stang Lund (Venstre) 14.10.1895–26.11.1896
* Harald Smedal (Venstre) 26.11.1896–15.8.1897
**Kirkko- ja opetusministeri**
* Jakob Sverdrup (Moderate Venstre)
**Puolustusministeri**
* Wilhelm Olssøn (Høyre)
**Työministeri**
* Peder Nilsen (Høyre) 14.10.1895–18.8.1897
* Fredrik Stang Lund (Venstre) 18.8.1897–17.2.1898
**Sisäministeri**
* Thomas von Westen Engelhart (Venstre) 14.10.1895–15.8.1897
* Olaj Johan Olsen (Moderate Venstre) 15.8.1897–17.2.1898

## Lähteet
Hagbard Berner

**Hagbard Emanuel Berner** (12. syyskuuta 1839 Sunndal – 24. tammikuuta 1920 Kristiania) oli norjalainen juristi, toimittaja ja Venstren poliitikko. Hän oli perustamassa *[[Dagbladet (norjalainen lehti)|Dagbladet]]*-lehteä vuonna 1869, istui suurkäräjillä 1880–1888 ja oli vuodesta 1884 Norjan naisasialiiton ensimmäinen puheenjohtaja. Berner vastusti personaaliunionia Ruotsin kanssa ja edisti tarmokkaasti uusnorjan käyttöä.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Victor Gerhardi

**Victor Gerhardi** (22. tammikuuta 1893 Pietari, Venäjä – 4. tammikuuta 1958 Hythe, Englanti) oli englantilainen insinööri ja kilparatsastaja. 

Insinööri Gerhardi työskenteli Manchesterissa Jersey & Co. Ltd:ssä, ja vuonna 1920 hän tuli Suomeen yrityksen tytäryhtiön johtajaksi. Oltuaan Suomessa lähes 30 vuotta hän muutti joksikin aikaa yrityksen edustajaksi Tukholmaan ja palasi sen jälkeen Englantiin työskentelemään yrityksen pääkonttoriin Lontooseen. 

Gerhardi oli omistautunut ratsastusurheilun harrastaja. Hän kilpaili aktiivisesti ja osallistui muun muuassa Suomen Kenttäratsastusseuran hallinnollisiin tehtäviin. Gerhardi järjesti myös merkittäviä kilpailupalkintoja sekä suorina lahjoituksina että kansainvälisten kontaktiensa kautta.

Gerhardi kilpaili este- ja kouluratsastuksessa sekä laukkakilpailuissa. Hänen menestyneitä kilpahevosiaan olivat muun muassa Lady Sprig, Black Prince, Paradox ja Desert Guide. Gerhardi palkittiin vuonna 1934, ensimmäisten palkittavien joukossa Suomen Ratsastajainliiton kultaisella ratsastajamerkillä. Merkkejä myönnettiin suoritettujen kokeiden ja aikaisempien kilpailusaavutusten perusteella.

Victor Gerhardi avioitui Helsingissä vuonna 1936 Joan Burburyn (o.s. Storm) kanssa. Myös Joan Burbury tunnettiin kilparatsastajana. Englantiin paluun jälkeen Gerhardi jatkoi yhteydenpitoa suomalaisiin ystäviinsä. Hän menehtyi kotonaan Hythessä tammikuussa 1958.

## Lähteet
Salomoninsaarten viittomakieli

**Salomonsaarten viittomakieli** (SISL) on Salomoninsaarten paikallinen kuurojen viittomakieli. Maan pääkaupungissa Honiarassa, jonne kuurot ovat kerääntyneet kaikista yhdeksästä maakunnasta, on pisimmälle kehittynyt kuurojen yhteisö ja lähellä on jopa kuurojen kylä. SISL:in käyttö kattaa kaikki elämänalueet, ja siinä on vaikutteita viitotusta englannista ja australialaisesta viittomakieltä.

Salomoninsaarilla on suhteellisen paljon kuuroutta, joka johtuu köyhyyteen liittyvistä sairauksista, kuten malariasta, aivokalvontulehduksesta, vihurirokosta ja korvatulehduksesta. Suhtautuminen omaan kansalliseen viittomakieleen on erittäin myönteistä, ja yhteisö on huolissaan siitä, että koulussa opetettava australialainen viittomakieli ei heijasta tarpeeksi heidän kulttuurisia ja kielellisiä tarpeitaan.

## Lähteet
Axel Gyllenkrok

**Axel Gyllenkrok** (2. elokuuta 1664 Turku – 17. syyskuuta 1730 Svenstorpin linna, Lund) oli ruotsalainen vapaaherra, kenraali ja maaherra. Hän oli päävastuussa Kaarle XII:n armeijan huollosta ja etenemisestä suuressa Pohjan sodassa. Pultavan taistelun jälkeen hän jäi venäläisten sotavangiksi ja palasi Siperiasta vuonna 1722. Seuraavana vuonna hänestä tuli Göteborgin ja Bohusin lääniin maaherra.

## Elämä
Gyllenkrok syntyi Turussa, jossa hänen isänsä toimi hovioikeuden asessorina. Koulun käytyään hän muutti Tukholmaan. Hän opiskeli linnoitusarkkitehtuuria, ja 1690-luvulla hän palveli kapteenina Ranskan armeijassa. Vuonna 1696 hän palasi Ruotsiin. Suuressa Pohjan sodassa hän toimi kuninkaan läheisenä avustajana. Hän haavoittui Narvan taistelussa vuonna 1700 ja uudelleen Väinäjoen taistelussa 1701. Pultavan taistelun jälkeen hän jäi sotavangiksi, ja palattuaan Siperiasta 1722 hänestä tuli seuraavana vuonna Göteborgin ja Bohusin läänin maaherra. Vuonna 1727 hän saavutti vapaaherran aseman. Gyllenkrok oli arvostettu piiritystekniikan tuntija, ja Kaarle XII kutsui häntä lempinimellä "pikku Vauban".

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Cornelia Oschkenat

**Cornelia Oschkenat** (o.s. **Riefstahl**, s. 29. lokakuuta 1961 Neubrandenburg, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen pika-aitajuoksija, joka edusti lähes koko aktiiviuransa Itä-Saksaa. Hän on moninkertainen MM- ja EM-mitalisti. Hän edusti SC Dynamo Berliniä, ja on pituudeltaan 178&nbsp;cm.

Osckenat karsiutui 100 metrin aitajuoksun alkuerissä Ateenan EM-kilpailuissa 1982. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän sijoittui seitsemänneksi. Hän voitti 60 metrin aitajuoksun sisäratojen Euroopan-mestaruuden Pireuksessa 1985 ajalla 7,90. Myöhemmin samana vuonna hän voitti 100 metrin aitajuksun Canberran maailmancupissa ajalla 12,72.

Oschkenat voitti 60 metrin aitajuoksun halli-Euroopan-mestaruuden jälleen Madridissa 1986 ajalla 7,79. Hän saavutti samana vuonna hopeaa 100 metrin aitajuoksussa sekä Moskovan Hyvän tahdon kisoissa ajalla 12,62 että Stuttgartin EM-kilpailuissa ajalla 12,55. Hän voitti 60 metrin aitajuoksun sisäratojen maailmanmestaruuden Indianapolisissa 1987 ajalla 7,82. Hän voitti samana vuonna 100 metrin aitajuoksun Euroopan cupin A-finaalissa ajalla 12,47. Rooman MM-kilpailuissa hän saavutti 100 metrin aitajuoksussa pronssia ajalla 12,46 ja juoksi toisen osuuden hopeaa saavuttaneessa DDR:n 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin viestijoukkueessa.

Oschkenat voitti kolmannen kerran sisäratojen Euroopan-mestaruuden 60 metrin aitajuoksussa Budapestissa 1988 ajalla 7,77. Saman vuoden Soulin olympialaisissa hän sijoittui 100 metrin aitajuoksussa kahdeksanneksi. Hän saavutti Budapestin sisäratojen MM-kilpailuissa 1989 pronssia 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,86. Hän voitti samana vuonna 100 metrin aitajuoksun Euroopan cupin A-finaalissa ajalla 12,74 ja Barcelonan maailmancupissa ajalla 12,60. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän oli neljäs. Hän edusti yhdistynyttä Saksaa Tokion MM-kilpailuissa 1991, mutta karsiutui 100 metrin aitajuoksun alkuerissä.

Oschkenat juoksi sisäradoilla kaikkiaan kahdeksan maailmanennätystä, joista 20. helmikuuta 1988 Berliinissä juostu 50 metrin aitajuoksuaika 6,58 on voimassaoleva maailmanennätys edelleen vuonna 2023. Hänen helmikuussa 1989 Wienissä juoksemansa 60 metrin aitajuoksuaika 7,73 on puolestaan kaikkien aikojen tilastossa seitsemäntenä. 100 metrin aitajuoksuennätyksensä 12,45 hän juoksi syntymäkaupungissaan Neubrandenburgissa 11. kesäkuuta 1987.

Cornelia Riefstahl avioitui aitajuoksija Andreas Oschkenatin kanssa vuonna 1985. Urheilu-uriensa jälkeen he harjoittivat ravintolatoimintaa. Cornelia Oschkenat oli yksi urheilijoista, joiden nimi mainittiin Saksojen yhdistymisen jälkeen julki tulleissa Saksan demokraattisen tasavallan dopinginkäyttöä koskeneissa asiakirjoissa.

## Lähteet
Aasian geologia

**Aasian geologia** käsittää Aasian maanosan kallioperään, maaperään ja niihin kätkeytyviin luonnonvaroihin liittyviä seikkoja.

## Kallioperä
Aasiassa on laajoja vuoristoalueita ja tuliperäisiä alueita. Tiibetin ylänkö on maailman ylängöistä korkein. Sitä reunustaa etelässä Himalajan vuoristo, sen länsipuolella on Karakorumin vuoristo ja sen pohjoispuolella ovat Kunlunin vuoristo sekä Tamirin ja Dzungarian alangot. Arabian niemimaalla ja Siperiassa kallioperä kuuluu maailman vanhimpiin.

Intian laatan törmääminen Euraasian laattaan vaikutti Himalajan, Karakorumin, Hindukušin, Kunlunin ja Tienshanin vuoristojen syntymiseen. Näiden vuoristojen yhtymäkohdasta alkaa Pamirin vuoristo. Näistä vuoristoista Aasian keskiosaan päin, Keski-Aasiassa sijaitsevat alankoalueet Ferganan laakso, Turanin alanko ja Turgain painanne. Kunlunin vuoristosta pohjoiseen on Pohjois-Kiinan tasanko ja vielä pohjoisempana Mongolian ylänkö. Siperian keskisessä pohjoisosassa on Putoranan laakio, jossa on ylänköalueita.

## Seisminen ja vulkaaninen toiminta
Aasiassa on ollut monia pahoja maanjäristyksiä. Shaanxin maanjäristys vuonna 1556 Kiinassa surmasi eniten ihmisiä historiassa. Vuonna 2011 Japanin maanjäristys aiheutti tuhoisan tsunamin.

Vulkaanista toimintaa tapahtuu etenkin Indonesian vulkaanisen kaaren sekä Filippiinien ja Japanin tulivuorijonojen alueella.

Kaakkois-Aasiassa on noin 750 aktiivista tulivuorta kolmen mannerlaatan rajavyöhykkeillä: Indo-Australian laatta, Euraasian laatta ja Filippiinien laatta kohtaavat aiheuttaen alityöntöä, mikä muodostaa osan Tyynenmeren tulirenkaana tunnettua erittäin vulkaanista vyöhykettä.

## Kaivannaiset
Aasiassa on paljon fossiilisia luonnonvaroja, noin 60&nbsp;% maapallon tunnetuista kivihiilivaroista ja kaksi kolmannesta raakaöljy- ja maakaasuvarannoista.

Suurimmat kivihiilivarat ovat Siperiassa, Keski-Aasian tasavalloissa, Intiassa ja etenkin Kiinassa. Itä-Aasian kallioperä on suotuisaa öljyn löytymiselle, vaikka sitä ei ole kaikkialla etsitty systemaattisesti, ja merenalaisista lähteistä pumpataan jo öljyä Indonesiassa, Kiinassa ja Bruneissa. Suurimmat öljyesiintymät ovat kuitenkin Aasian länsiosassa kuten Arabian niemimaalla. Siperia tuottaa enemmän maakaasua kuin Lounais-Aasia, ja siellä on myös merkittäviä öljykenttiä.

Eniten uraania on Kirgistanissa, mutta Kiinalla ja Intialla on myös omat kaivoksensa. Rautaa on löytynyt monin paikoin, etenkin Ural-vuoristosta ja Kiinasta.

## Lähteet
Harald Smedal

**Harald Smedal** (5. huhtikuuta 1859 Kristiania – 3. toukokuuta 1911 Kristiania) oli norjalainen juristi ja Venstren poliitikko. Hän toimi Norjan oikeusministerinä vuosina 1897–1898.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Centralteatret

**Centralteatret** on Oslossa Akersgatalla sijaitseva teatteri. Se perustettiin vuonna 1897 ja on vuodesta 1971 ollut Oslo Nye Teaterin sivunäyttämö. Centralteatretissa on 360 istumapaikkaa. Itse rakennus on valmistunut vuonna 1890, ja sitä uudistettiin huomattavasti vuonna 1934 arkkitehti Jens Dunkerin johdolla.
## Kuvia

Central Teatret, Facaden - no-nb digifoto 20160208 00112 NB NS 000870.jpg|Centralteatretin vanha julkisivu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kerstin Behrendt

**Kerstin Behrendt** (s. 2. syyskuuta 1967 Leipzig, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen pikajuoksija, joka aktiiviurallaan edusti DDR:ää. Häm on olympia-, MM- ja EM-mitalisti. Hän kilpaili leipzigilaisessa SC DHfK -seurassa, ja on pituudeltaan 177-senttimetrinen.

Behrendt voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 100 metrin juoksussa ajalla 11,21, 200 metrillä ajalla 23,21 ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestissä Cottbusissa 1985. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän juoksi 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestissä kolmannen osuuden DDR:n hopeajoukkueessa. Soulin olympialaisissa hän juoksi toisen osuuden Itä-Saksan saavuttaessa jälleen pikaviestissä hopeaa. Hän oli seuraavana vuonna voittamassa 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestiä sekä Euroopan cupin A-finaalissa että maailmancupissa. Hän sijoittui Glsgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 1990 60 metrillä kuudenneksi. Saman vuoden Splitin EM-kilpailuissa hän saavutti 100 metrillä pronssia ajalla 11,17 ja juoksi kolmannen osuuden DDR:n kultajoukkueessa 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestissä.

Behrendt juoksi 100 metrin ennätyksensä 11,05 Potsdamissa 8. syyskuuta 1988. 200 metriä hän juoksi parhaimmillaan aikaan 22,36 Karl-Marx-Stadtissa 12. kesäkuuta 1988. SIsäradoilla hän juoksi 60 metriä aikaan 7,20 Senftenbergissä 11. helmikuuta 1989. Hän voitti DDR:n mestaruuden 100 metrillä 1990 sekä sisäradoilla 60 metrillä 1989 ja 1990 ja 100 jaardilla 1990.

Behrendt on tehnyt työuransa hoitoalalla.

## Lähteet
Pihlajavaaran kaivos

**Pihlajavaaran kaivos** on Puolangan Pihlajavaaralla sijaitseva suunniteltu talkkikaivos. Kaivoksen toiminta-aika olisi 10-20 vuotta ja talkkimalmia louhittaisiin miljoona tonnia. Malmi kuljettaisiin Sotkamoon rikastettavaksi. Suunniteltu kaivos sijaitsee kymmenen kilometrin päässä Puolangan keskustasta. 

Pihlajavaaran talkkiesiintymää on tutkittu 1990-luvun puolivälistä lähtien. Mondo Minerals teki Pihlajavaarassa maaliskuussa 2010 koelouhintaa ja louhittu talkkimalmi kuljetettiin yhtiön Sotkamon tehtaalle rikastuskokeisiin. Kaivoksen ympäristöluvan käsittely viivästyi vuonna 2011 kun kaivosalueelta löydettiin kaksi luonnonsuojelulain nojalla rauhoitettua lajia liito-orava ja eräs kämmekkälaji. Kaivoshanke sai ympäristö- ja vesitalousluvan syyskuussa 2012.

## Lähteet
Uutelan kaivos

**Uutelan kaivos** on Elementis Minerals B.V. Branch Finlandin Sotkamon Jormaskylässä sijaitseva talkkikaivos, joka otettiin käyttöön 2006. Kaivos on avolouhos. Kaivoksesta louhittava malmi käsitellään Elementis Mineralsin tehtaalla Sotkamossa. Kaivoksen toiminnan laajentamiseen saatiin ympäristölupa keväällä 2022. Kaivoksen pinta-ala laajenee 9,5 hehtaarista 16 hehtaariin kun louhosta ja sivukiven läjitysaluetta laajennetaan. Kaivoksen vedet tullaan johtamaan Myllypuron kautta Jormasjärven Mustinlahteen. Kokonaislouhintamäärä tulee olemaan 1,3 miljoonaa tonnia vuodessa laajennuksen jälkeen.

Uutelan avolouhoksen kaakkoispuolella sijaitsee Viinakorven talkkiesiintymä, jonne on suunniteltu 7,5 hehtaarin kokoista uutta avolouhosta. Jos tämä toteutuisi Uutelan kaivoksen kokonaislouhinta olisi 1,8 miljoonaa tonnia vuodessa.

## Lähteet
Attilio Tamaro

**Attilio Tamaro** (13. heinäkuuta 1884 Trieste – 20. helmikuuta 1956 Rooma) oli italialainen historioitsija, journalisti ja diplomaatti. Hän oli vuosina 1930–1935 Italian suurlähettiläs Suomessa.

## Lähteet
Mataran kaivos

**Mataran kaivos** (aikaisempi nimi *Mataralehonkallion kaivos*) on Juuassa sijaitseva toimintansa lopettanut dolomiittikalkkikaivos, jonka omisti vuonna 1978 perustettu Juuan Dolomiittikalkki Oy. Kaivoksen toiminta alkoi 1979 ja vuoteen 2001 mennessä kokonaislouhinta oli 327&nbsp;692 tonnia. Dolomiittikalkkia käytetään maanparannukseen sen korkean magnesiumpitoisuuden vuoksi sekä täyteaineena maali- ja muoviteollisuudessa. Juuan Dolomiittikalkki Oy siirtyi Nordkalkin omistukseen vuonna 2023.

Matarassa ei ole enää kaivostoimintaa ja aitaamattomat louhokset ovat täyttyneet vedellä. Alueella oli kesällä 2020 hylättyjä kaivostoiminnassa käytettyjä koneita, rakennelmia ja rakennuksia. 

## Lähteet
Aruban kuvernööri

**Aruban kuvernööri** () on Aruban erityisalueella Alankomaiden kuningasta edustava korkea-arvoinen virkamies. Kuvernöörin nimittää Alankomaiden hallitsija kuudeksi vuodeksi kerrallaan. Sama henkilö voidaan nimittää uudelle kuusivuotiskaudelle vain kerran.

Nykyisenä kuvernöörinä toimii Alfonso Boekhoudt, joka aloitti virassaan 1. tammikuuta 2017.

Kuvernööri toimii Aruban hallituksen päämiehenä, mutta hänellä ei ole ministeriin verrattavia velvollisuuksia. Kuvernööri nauttii syytesuojaa virkakautensa aikana samoin kuin Alankomaiden hallitsija.

## Luettelo kuvernööreistä

## Lähteet
Laura Ojala

**Laura Ilona Ojala** (s. 2003) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Laura on Ilveksen pelaajapolun kasvatti, aloittaen jalkapalloilun Ilveksen Futis-liigassa. Hän on edustanut juniorisarjoissa Tampereen Ilvestä ja nousi seuran Kansallisessa liigassa pelaavaan edustusjoukkueeseen kaudelle 2023 pelaten 21 ottelussa. Sarjadebyyttinsä hän teki Kansallisessa liigassa kaudella 2021 ottelussa KuPS:a vastaan. Naisten Ykkösessä Laura Ilona on pelannut Ilveksen kakkosjoukkueessa vuodesta 2018 alkaen, mm. 21 ottelua kaudella 2022 ja kolme ottelua kaudella 2023.

## Lähteet
Afrikan geologia

**Afrikan geologia** käsittää Afrikan maanosan kallioperään, maaperään ja niihin kätkeytyviin luonnonvaroihin liittyviä seikkoja.

## Kallioperä
Suurin osa Afrikasta sijaitsee Afrikan laataksi kutsutulla mannerlaatalla, joka kattaa Afrikan mantereen sekä laajat alueet ympäröivien valtamerien pohjaa.

Itäistä Afrikkaa halkoo Itä-Afrikan hautavajoama, jota ympäröivät vuoristot ja ylänköalueet. Hautavajoaman alue on tuliperäistä ja siellä on useita sammuneita tulivuoria. Alueella on myös suuria järviä, joita ovat Victorianjärvi, Albertinjärvi, Edwardinjärvi, Tanganjikajärvi ja Njassajärvi eli Malawijärvi. Pohjois-Afrikan länsiosassa sijaitsevat Atlasvuoret ovat Afrikan nuorimpia vuoria.

Itä-Afrikan hautavajoama kuuluu Lähi-idässä sijaitsevan, Syyrian ja Libanonin halki menevän vajoaman kanssa Isoon hautavajoamaan. Itä-Afrikan hautavajoama jakautuu kahteen haaraan, joista itäinen on pidempi kuin läntinen. Hautavajoaman reuna-alueilla sijaitsevat Afrikan korkeimmat vuoret, Kilimanjaro ja Mount Kenya eli Keniavuori. On arvioitu, että 30 miljoonan vuoden kuluttua hautavajoamasta itään olevasta alueesta voi tulla saari ja se saattaa erkaantua Afrikan mantereesta.

Marokon, Algerian ja Tunisian alueella sijaitsevat Atlasvuoret erottavat Välimeren rannikon alueen Saharasta. Algeriassa on myös vuoristoinen alue Kabylie, jossa sijaitsevat muun muassa Bou Zegza vuoristo. Afrikan sarvessa on laaja ylänköalue, Etiopian ylänkö, joka ulottuu laajalti Etiopiasta Eritreaan.

## Seisminen ja vulkaaninen toiminta
Afrikan mannerlaatta painuu Euraasian laattaa vasten Välimeren etelärannalla, mikä aiheuttaa maanjäristyksiä Pohjois-Afrikassa. Niistä tuhoisimpiin kuuluvat Agadirin maanjäristys vuonna 1963 ja Marokon maanjäristys 2023. Afrikassa on kuitenkin ollut voimakkaampiakin, yli 7 momenttimagnitudin järistyksiä, joista voimakkain oli 7.4 yksikön järistys Tanganika-järvellä vuonna 1910.

Vulkaaninen toiminta Afrikan laatan alueella on vähäistä. Mount Kenya ja Kilimandjaro ovat tulivuoria, Etiopiassa on laavakenttiä ja Viktoriajärven rannalla on joitakin aktiivisia tulivuoria.

## Kaivannaiset
Afrikan runsaimmat rautamalmivarat ovat Länsi-Afrikan alueella. Valtaosa maailman kromiesiintymistä on Etelä-Afrikassa. Kuparia on Sambiasta Kongoon ulottuvalla kuparivyöhykkeellä. Noin neljännes maailman bauksiittivaroista on Afrikassa, siitä suurin osa tropiikin lateriitissa Guinean ja Togon välillä.

Kultaa on monilla alueilla, eniten Etelä-Afrikassa. Etelä-Afrikan platinavarat ovat maailman suurimmat. 40&nbsp;% maailman teollisuustimanteista tulee Afrikasta.

Pohjois-Afrikassa tuotetaan paljon fosfaatteja.

Afrikan suurimmat öljyvarat ovat Libyassa, Nigeriassa, Algeriassa, Angolassa ja Etelä-Sudanissa.

## Lähteet
Margot Chevrier

**Margot Chevrier** (s. 21. joulukuuta 1999) on ranskalainen seiväshyppääjä. Hänen ennätyksensä on 471 cm. 

## Ura
Nizzalainen Chevrier aloitti yleisurheilun vuonna 2012. Hän on voittanut Ranskan mestaruuden ulkoradoilla kahdesti vuosina 2021 ja 2022 sekä sisäradoilla vuosina 2022 ja 2023. Chevrier sijoittui alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa neljänneksi vuonna 2021. Ulkoratojen aikuisten arvokisadebyytissään Eugenen MM-kilpailuissa 2022 Chevrier eteni finaaliin, mutta jäi siellä ilman tulosta. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 Chevrier sijoittui kymmenenneksi tuloksella 440 cm. Sisäratojen EM-kilpailuissa Istanbulissa 2023 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 460 cm. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 Chevrier jäi karsintaan tuloksella 450 cm. Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024 hän joutui keskeyttämään kilpailun saatuaan nilkkaansa avomurtuman epäonnistuttuaan hyppynsä alastulossa. Chevrierin lopullinen sijoitus kilpailussa oli kahdeksas tuloksella 455 cm.

Chevrier hyppäsi ennätyksensä 471 cm Timanttiliigan osakilpailussa Pariisissa 9. kesäkuuta 2023. Sisäradoilla hän on hypännyt parhaimmillaan 465 cm.

## Muuta
Urheilu-uransa ohella Chevrier opiskelee lääketiedettä Nizzassa. Hän on parisuhteessa ranskalaisen 800 metrin juoksijan Gabriel Tualin kanssa.

## Lähteet
* 
* Margot Chevrier Euroopan yleisurheiluliiton sivuilla

### Viitteet
Meriam mirin kieli

**Meriam mir** (tai **miriam mer**) on Australialle kuuluvilla Torresinsalmen saarilla puhuttava kotoperäinen kieli. Se kuuluu itäisiin yleis-fly -kieliin, jotka puolestaan lasketaan kuuluvaksi papuakieliin. Kyseessä on ainoa Australiassa tavattava papuakieli, eikä sillä siksi ole kielisukulaissuhdetta muihin maan kotoperäisiin kieliin.

Vuoden 2016 väestönlaskennassa kielellä katsottiin olevan 217 puhujaa. Kielen katsotaan olevan uhanalainen ja se jaetaan neljään päämurteeseen. 

Joitakin yksittäisiä osia Raamatusta on käännetty meriam miriksi. Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.

## Fonologia

### Konsonantit

Lähde:

### Vokaalit

Lähde:

## Lähteet
Lipasvaaran kaivos

**Lipasvaaran kaivos** on Polvijärvellä sijaitseva toimintansa lopettanut Mondo Mineralsin talkkikaivos, joka oli toiminnassa 1984–2005. Kaivos oli avolouhos ja sieltä louhittiin vuodessa 30&nbsp;000–150&nbsp;000 tonnia talkkimalmia. Malmi rikastettiin Vuonoksen tehtaalla Outokummussa. Talkkimalmin ohella hyödynnettiin jonkin verran sivukiven sisältämää serpentiniittiä ja kiilleliusketta. Kaivosalueen eteläistä louhosta louhittiin kallion pintaosista vuosina 2001-2005, kun sieltä louhittiin serpentiinikiveä koristekiveksi.

Lipasvaaran kaivosalueella on kaksi avolouhosta, kaksi sivukivikasaa ja louhoksen ja läjitysalueiden vesienkäsittelyaltaat sekä lisäksi kaivokseen liittyneitä ojia, tiestöä ja varastorakennuksia. Päälouhoksen koko on 6,5 hehtaaria, sen itäpuolella sijaitsee maisemoitu sivukivialue ja pohjoispuolella peittämätön sivukivialue. Päälouhos on nykyisin veden täyttämä. Sivukivialueiden rikkipitoinen maa-aines aiheuttaa vesien happamoitumista. Kaivoksen jätevesiä käsitellään jätevesialtaissa sammutetulla kalkilla ennen vesien laskua maastoon.

## Lähteet
Taneli Juutinen

**Taneli Markus Juutinen** (s. 25. lokakuuta 1994 Kuopio) on suomalainen keihäänheittäjä, joka edustaa Pudasjärven Urheilijoita. Vuosina 2012–2024 hän edusti Kuopion Reipasta. Hänen ennätyksensä on 82,85 metriä, jonka hän heitti Mikkelissä 21. heinäkuuta 2023. Häntä valmentaa Teemu Leppämäki.

## Ura
Kuopiolainen Juutinen voitti 19-vuotiaiden Suomen mestaruuden Lappeenrannassa vuonna 2013 tuloksella 72,85 sekä viikkoa myöhemmin Pohjoismaiden mestaruuden samassa ikäluokassa tuloksella 71,28.

Juutinen edusti ensimmäisen kerran Suomea aikuisten tasolla Euroopan joukkumestaruuskilpailuissa 2023, joissa hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 74,84. 80 metrin rajan Juutinen ylitti ensimmäisen kerran 21. heinäkuuta 2023 Mikkelissä järjestetyssä keihäskilpailussa, jossa hän heitti ensimmäisellään 80,40 ja paranteli ennätystään neljännellä heitollaan lukemiin 82,85.

## Tilastoja

### Kausien parhaat heitot

* 2011 59,39 Hyvinkää 4.9.
* 2012 67,59 Joensuu 9.9.
* 2013 72,85 Lappeenranta 11.8.
* 2014 69,58 Viitasaari 14.6.
* 2015 69,29 Kuopio 6.6.
* 2016 73,09 Jyväskylä 22.6.
* 2017 70,77 Tampere 25.8.
* 2018 74,28 Joensuu 4.7.
* 2019 77,21 Raasepori 16.6.
* 2020 73,57 Kuopio 9.9.
* 2021 76,58 Siilinjärvi 19.6.
* 2022 76,37 Kuopio 16.8.
* 2023 82,85 Mikkeli 21.7.
* 2024 78,06 Vaasa 30.6.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet