open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Purokatka

**Purokatka** (*Gammarus pulex*) on makeassa vedessä elävä äyriäislaji, joka esiintyy tyypillisesti puroissa, ojissa ja muissa virtaavissa vesissä. Laji on levinnyt laajalti Länsi- ja Pohjois-Eurooppaan. Suomessa se esiintyy lähinnä Etelä- ja Länsi-Suomessa, mutta puuttuu suuresta osasta Järvi-Suomea ja maan pohjoisimmista osista.Esiintyessään laji voi olla erittäin runsaslukuinen.

Yleisväritykseltään laji on ruskehtavanharmaa ja muodoltaan sivuttaissuunnassa litistynyt muiden katkojen tapaan. Sillä on päässä kaksi paria tuntosarvia, keskiruumiissa kaksi paria kynnellisiä tarttumaraajoja ja viisi paria kävelyraajoja ja takaruumiissa kolme paria uropodeja. Ensimmäisessä tuntosarvessa on pieni sukanen eli biflagellum. Purokatka voidaan erottaa toisesta Suomen sisävesissä esiintyvästä *Gammarus*-lajista, järvikatkasta, takaruumiin toisen jaokkeen takakulmaa tarkastelemalla: purokatkalla kulma on lähes suora, kun taas järvikatkalla kulma on terävä.

Lajilla on voimakasta seksuaalidimorfismia eli eroja sukupuolten välillä. Esimerkiksi koiraiden toinen tuntosarvipari on pidempi ja kärjestään sukasellisempi kuin naarailla, ja 21 millimetrin mittaisiksi kasvavat koiraat ovat selvästi kookkaampia kuin naaraat, joiden pituus jää 14 millimetriin. Koiraan ensimmäinen tuntosarvipari on puolet ruumiinpituudesta, mutta toinen on tätä lyhyempi.

Purokatkan lisääntymisaika on alkukeväästä syksyyn. Ravintonaan se käyttää monenlaista orgaanista ainesta, kuten puiden lehtiä. Purokatka itse on puolestaan monien kalojen tärkeää ravintoa.

## Lähteet
Like an Animal

**Like an Animal** () on italialaisen rockyhtyeen Piqued Jacksin kappale. He edustavat San Marinoa Eurovision laulukilpailussa 2023 Liverpoolissa voitettuaan San Marinon euroviisukarsinnan *Una voce per San Marino*. Kappale kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui kuudenneksitoista ja täten karsiutui finaalista.

## Lähteet
Esquire

**Esquire** tarkoittaa seuraavia asioita:
* Esquire, englanninkielinen arvonimi
* *[[Esquire (lehti)|Esquire]]*, yhdysvaltalainen aikakauslehti 
* Fender Esquire, sähkökitara
Nihattula

**Nihattula** on kylä Kanta-Hämeessä Hattulassa. Se sijaitsee Armijärven rannalla. Kylä kuuluu merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin kokonaisuudessa "Ihalemmen, Leiniälän, Nihattulan, Pelkolan ja Sattulan kyläasutus". Kylän rakennuskantaan vaikutti lähellä sijaitseva Parolan leirialue: kesälomiaan kylässä viettivät venäläisten upseerien perheet ja sinne rakennettiin myös huviloita. Emil Aaltonen perusti 1900-luvun alkupuolella kylään kenkätehtaan. Kylässä on koulu, jossa opetetaan 1.-6. luokkien oppilaita ja jonka oppilasmäärä lukuvuonna 2022-2023 on 45 oppilasta.

## Katso myös
* Nihattulan työväentalo

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kylän kotisivut
Promise (Voyagerin kappale)

**Promise** () on australialaisen metalliyhtyeen Voyagerin kappale. He edustivat Australiaa Eurovision laulukilpailussa 2023 Liverpoolissa. Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 151 pistettä ja sijoittui yhdeksänneksi.

## Lähteet
Varpu Lindström

**Varpu Marjatta Lindström** (myös **Lindström-Best**; 13. syyskuuta 1948 Helsinki – 21. kesäkuuta 2012 Beaverton, Ontario, Kanada) oli suomalais-kanadalainen sosiaalihistorioitsija. Hän oli Yorkin yliopiston professori Torontossa.

Lindström muutti perheineen Suomesta Kanadaan 14 vuoden iässä. Tutkijana hän erikoistui suomalaisten siirtolaisten, etenkin siirtolaisnaisten, historiaan Pohjois-Amerikassa. Hän sai Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkin vuonna 1991.

## Julkaisut

* Varpu Lindström: *Defiant sisters: a social history of Finnish immigrant women in Canada* (väitöskirja). Multicultural History Society of Ontario, 1988.
* Varpu Lindström: *Uhmattaret: suomalaisten siirtolaisnaisten vaiheita Kanadassa 1890–1930*. WSOY, 1991.
* Varpu Lindström: *From Heroes to Enemies: Finns in Canada 1937–1947*. Aspasia Books, 2000.
* Varpu Lindström ja Börje Vähämäki (toim.): *Connecting Souls: Finnish Voices In North America*. Aspasia Books, 2000.
* Ronald Harpelle, Varpu Lindström ja Alexis Pogorelskin (toim.): *Karelian Exodus: Finnish Communities in North America and Soviet Karelia during the Depression Era*. Aspasia Books, 2004.
* Varpu Lindström: *Letters from an Immigrant Teenager: Letters from Varpu in Canada to Kaisa in Finland*. Aspasia Books, 2012.

## Lähteet
SHRDLU

**SHRDLU** on varhainen luonnollista kieltä ymmärtävä tietokoneohjelma, jonka kehitti Terry Winograd MIT:n tekoälylaboratoriossa vuosina 1968–1970.

SHRDLU käsitteli yksinkertaisiin geometrisiin kappaleisiin perustuvaa maailmaa.
SHRDLU:n ”lohkomaailma” on yksinkertaistettu maailma, joka sisältää erilaisia ​​perusesineitä: lohkoja, kartioita, palloja, kuutioita jne. SHRDLU oli pääasiassa kieliparseri, joka salli käyttäjän vuorovaikutuksen englanninkielisillä termeillä. Käyttäjä ohjeisti SHRDLUa liikuttamaan näitä esineitä ja voi kysyä niiden tilasta englanninkielisillä termeillä.
SHRDLU ymmärsi noin 50 sanaa: substantiiveja kuten ”kuutio” ja ”kartio”, verbejä kuten ”aseta päälle” ja ”siirrä”, ja adjektiiveja kuten ”iso” ja ”sininen”. Käyttäjä voi myös antaa kappaleille nimiä ja käyttää niitä. Sanoja voi yhdistellä käskyiksi kuten ”nosta iso punainen kuutio", ”etsi kuutio joka on suurempi kuin se mitä pidät ja laita se laatikkoon”, ”mitä laatikko pitää sisällään”.

SHRDLU on kirjoitettu MacLispillä ITS-käyttöjärjestelmälle PDP-6-koneelle. Käyttäjä käytti päätettä komentojen antamiseen ja maailman tila visualisoitiin DEC-340-monitorille.

SHRDLU kuvattiin Winogradin väitöskirjassa *Procedures as a Representation for Data in a Computer Program for Understanding Natural Language*, joka julkaistiin MIT AI Technical Report 235 -julkaisussa helmikuussa 1971, *Cognitive Psychology* -lehdessä 1972 ja kirjana Understanding Natural Language (1972).

Ohjelman nimi ei varsinaisesti tarkoita mitään. Kyseessä on Linotype-ladontakoneiden näppäimistön kirjainten järjestys ja merkkijonoa saatettiin käyttää täytetekstinä lorem ipsumin tapaan.

## Lähteet
Chakri-dynastian ritarikunta

**Chakri-dynastian ritarikunta** () on thaimaalainen ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1882 kuningas Rama V:n kaudella.

Kunnianosoitusta myönnetään vain Thaimaan kuningashuoneen, eli Chakri-dynastian, jäsenille sekä ulkomaalaisille valtionpäämiehille. Ritarikunnassa on vain yksi luokka.

*  ritarikunnan nauha

## Lähteet
Egil Endresen

**Egil Endresen** (28. huhtikuuta 1920 Stavanger – 10. toukokuuta 1992) oli norjalainen juristi ja Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1965–1973 ja toimi Norjan oikeusministerinä 1970–1971.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Egil Endresen'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Musta kaarti

**Musta kaarti** (, ’al-Bukharin orjat’) oli Saharasta kaapatuista mustista orjista koottu armeija, jonka perusti Marokon alaviittihallitsija Ismail ibn Šarif (1672–1727). Mustia orjasotilaita olivat jo käyttäneet Marokossa saadit (1554–1659), mutta nyt toiminta laajeni. Orjien hankkimiseksi tehtiin hävitys- ja ryöstöretkiä Senegaliin ja Nigerjoelle valtavassa mittakaavassa. Nimensä kaarti sai islamilaiselta imaamilta ja pyhän *[[hadith]]*-kokoelman tekijältä Muhammad al-Bukharilta (810–870), jota Ismail ihaili.

## Ismailin orjatehdas
Orjiksi siepatut mustat sijoitettiin Mechraʿ er-Remelissä sijaitsevaan leiriin tekemään lapsia. Kymmenen vuoden ikäisinä leireissä syntyneet poikalapset pantiin opettelemaan rakennustöitä, ratsastustaitoja, jousiammuntaa ja musketin käsittelyä. Tytöt harjoittelivat kodinhoitoa ja kauneimmat viihdytystaitoja. Kun pojat olivat viiden- tai kuudentoista ikäisiä, heidät sijoitettiin armeijaan ja naitettiin. Kiertokulku jatkui heidän lapsissaan. Ismailin armeija koostui enimmillään 150&nbsp;000 miehestä, jotka pääasiassa olivat mustaa kaartia tai muita mustia orjia. 

## Ismailin jälkeen
Ismailin kuolemaa seurasi anarkistinen kaaos, jota on kuvattu mustien ja valkoisten rotusodaksi. Siitä kuuli myös filosofi David Hume (1711–1776), joka piti tällaista ihonväriin perustuvaa sotimista järkevämpänä kuin eurooppalaisia uskonsotia. Ismailin orja-armeijan kerrotaan osittain hajonneen, kun palkkoja ei maksettu, jolloin jotkut kaartilaiset ryhtyivät maantierosvoiksi, toiset muuttivat kaupunkeihin tai heistä tuli maanviljelijöitä. Jäljelle jäänyt kaarti oli poliittisesti epäluotettavaa ja sekaantui valtiollisiin juonitteluihin.

Orja-armeija hajotettiin vasta 1800-luvun lopulla. Pieni osa siitä jatkoi kuninkaan henkivartijoina. Noin kymmenesosa Marokon asukkaista on nykyisin mustien orjien jälkeläisiä väestön pääosan ollessa berbereitä tai beduiineja.

## Katso myös

* Mamelukit
* Janitsaarit

## Lähteet

* 
* 

### Viitteet
Who the Hell is Edgar?

**Who the Hell Is Edgar?** () on itävaltalaisten laulajien Teyan ja Salenan kappale. He edustivat Itävaltaa Eurovision laulukilpailussa 2023 Liverpoolissa. Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 120 pistettä ja sijoittui viidenneksitoista.

## Lähteet
SSTV

**SSTV** (*slow-scan television*) on nimitys tekniikoille, joilla kuvaa välitetään kapean kaistan radioaalloilla. SSTV on lähinnä radioamatöörien käytössä.

Normaali televisiolähetys vie varsin paljon tiedonsiirtokaistaa, esim. eurooppalainen PAL  7&ndash;8 MHz ja DVB-T 8 MHz.
SSTV käyttää kapeaa kaistaa, jota normaalisti käytettäisiin puheen välittämiseen, jolloin joko kuvan laatua, resoluutiota tai kuvataajuutta on laskettava. Jotkut asemat lähettävät pelkkiä staattisia kuvia, jotka nekin voivat viedä minuutteja siirtää kaistasta riippuen.
SSTV käyttää säännönmukaisesti analogista tekniikkaa ja taajuusmodulaatiota, jossa kuvan kirkkaus koodataan signaalin taajuudeksi. Värikuvien tuottamiseksi jokainen RGB-järjestelmä väri on lähetettävä erikseen. Myös Y/C-värimalli ja mustavalkokuvat ovat mahdollisia.

SSTV:n keksijäksi on mainittu Copthorn Macdonald, joka 1958 julkaisi aiheesta artikkelin *The Kentucky Engineer * -lehdessä.

SSTV-tekniikkaa käytettiin laajasti avaruusluotaimissa.

1990-luvulta lähtien SSTV:n käyttö helpottui huomattavasti, kun PC-tietokoneita voitiin käyttää kuvien koodaamiseen ja dekoodaamiseen ja signaali lähettää tietokoneen äänikortilla, eikä sitä varten tarvinnut ostaa tai rakentaa erityistä laitteistoa.
Koska SSTV-signaali on kapeakaistainen äänisignaali, se voidaan tallentaa äänitiedostoon.

SSTV:lle ei ole varsinaista standardia. Kuitenkin Euroopassa käytetään yleisesti Martin M1 -lähetysmuotoa ja Yhdysvalloissa lähinnä Scottie S1:tä ja Japanissa Robot- ja AVT-muotoja (Amiga Video Transceiver).
Euroopassa yleinen Martin M1 käyttää 240 pikselin pystyresoluutiota RGB-väreillä. Kuvan alku synkronoidaan 30 ms 1&nbsp;200 Hz äänimerkillä ja kuvan raidat 5 ms merkillä. Kuvasuhde on tyypillisesti 4:3. Yhden kuvan lähetys kestää 114 sekuntia.

## Katso myös
*ATV (radioamatööritoiminta)

## Lähteet
Kerttu Hakkarainen

**Kerttu Hakkarainen** (s. 1987) on suomalainen elokuvaaja. Hän voitti parhaan kuvauksen Jussi-palkinnon elokuvasta *[[Sydänpeto]]* (2022).

Hakkarainen oli ehdolla myös Golden Frog -palkinnon saajaksi elokuvasta *[[Seili (dokumenttielokuva)|Själö]]* (ohj. Lotta Petronella) vuoden 2020 Camerimage-festivaaleilla.

## Filmografia
### Pitkät elokuvat
* *[[Sydänpeto]]* (2022). Ohjaaja Aino Suni.
* *[[Seili (dokumenttielokuva)|Själö]]* (2020). Ohjaaja Lotta Petronella.
* *[[Tottumiskysymys]]* (2019). Ohjaajat Kirsikka Saari, Elli Toivoniemi, Anna Paavilainen, Reetta Aalto, Jenni Toivoniemi ja Miia Tervo.

### Valikoidut lyhytelokuvat
* *Ihmissoihtu* (2022). Ohjaaja Risto-Pekka Blom.
* *Night of the Living Dicks* (2021). Ohjaaja Ilja Rautsi.
* *Kanarialintu* (2020). Ohjaaja Risto-Pekka Blom.
* *Helsinki Mansplaining Massacre* (2018). Ohjaaja Ilja Rautsi.

## Lähteet
Østlendingen

**Østlendingen** (vuosina 1901–1931 *Østlændingen*) on norjalainen vuonna 1901 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Elverum. Se ilmestyy kolmesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin. Vuodesta 1987 lehti on ollut tabloid-kokoinen.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Paris-Soir

**Paris-Soir** oli vuosina 1923–1944 ilmestynyt ranskalainen iltapäivälehti. Se oli 1930-luvun loppupuolella maan suurin sanomalehti.

Eugène Merlen vuonna 1923 perustaman *Paris-Soirin* omistajat ja poliittiset kannat vaihtuivat viisi kertaa ensimmäisten seitsemän vuoden aikana. Vuonna 1930 sen osti teollisuusmies Jean Prouvost, joka oli julkaissut vuodesta 1924 *[[Paris-Midi]]* -nimistä lehteä. *Paris-Soirista* tuli hänen johdollaan Ranskan suurin sanomalehti. Sen levikki nousi 60&nbsp;000 kappaleesta miljoonaan vuonna 1934, 1,7 miljoonaan vuonna 1939 ja kahteen miljoonaan vuonna 1940. Prouvost omisti myös naistenlehti *[[Marie-Claire]]n* ja kuvitetun viikkolehden *[[Match]]in*, joilla oli kummallakin yli miljoonan kappaleen levikki.

Lehtien menestys perustui Prouvostin pääomiin ja liikemiestaitoihin sekä Paul Gemonin, Gabriel Perreuxin, Raymond Manevyn, Pierre Lazareffin ja Paul Renaudonin kaltaisten toimittajien ja valokuvaajien työhön. *Paris-Soir* teki uudenlaista journalismia, jossa tärkeä rooli oli reportaasilla, kuvituksella ja taitolla. Lehti oli uutisoinnissaan riippumaton, vältti voimakkaita kannanottoja ja pyrki myös viihdyttämään lukijoitaan.

Ranskan tappion jälkeen vuonna 1940 *Paris-Soir* ilmestyi Lyonissa, Marseillessa ja Toulousessa ja lakkasi vuonna 1943. Saksan miehityshallinto julkaisi Pariisissa samannimistä lehteä, joka lakkasi vuonna 1944. *Paris-Soirin* paikan otti sodan jälkeen *[[France-Soir]]*, ja Jean Prouvost perusti vuonna 1949 uuden viikkolehden *[[Paris-Match]]in*.

## Lähteet
Pyhän Mikaelin ruusukko

**Pyhän Mikaelin ruusukko** on rukousnauhan avulla lausuttava roomalaiskatolinen rukouksista koostuva hartaus. Se sai virallisen hyväksynnän paavi Pius IX:ltä vuonna 1851.
Nimestään huolimatta sitä ei rukoilla ruusukon avulla, vaan sitä varten on oma rukousnauha. Pyhän Mikaelin ruusukko alkaa vuororukouksella joka päättyy n.s. pieneen kunniaan kuten hetkirukousen alku. Rukouksen pääosa muodostuu yhdeksän rukousaiheen puolesta, sekä arkkienkeli Mikaelin että vuorollaan enkelihierarkian jokaisen yhdeksän kuoron esirukouksiin vedoten, Isä meidän -rukouksesta ja sitä seuraavista kolmesta Terve Mariasta.  Ruusukko päättyy neljään Isä meidän -rukoukseen, kolmen arkkienkelin Mikaelin, Gabrielin ja Rafaelin sekä neljäntenä suojelusenkelin kunniaksi, ja lopuksi rukoukseen pyhälle Mikaelille suojeluksesta ohjaukseksi palvelemaan Jumalaa, ja rukoukseen Jumalalle vapautuksesta vihollisista kuoleman hetkellä. Suomenkielisen käännöksen Pyhän Mikaelin ruusukolle on hyväksynyt piispa Teemu Sippo vuonna 2011.

Raamatussa enkeli rukoilee Jerusalemin ja Juudan kaupunkien puolesta Sakarjan kirjassa (Sak. 1:12). Psalmeissa 103 ja 148 puhutellaan myös enkeleitä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Pyhän Mikaelin ihmeellinen maailma - Pyhän Mikaelin ruusukko
*Pyhän Mikaelin ruusukko latinaksi
Sverre Walter Rostoft

**Sverre Walter Rostoft** (12. joulukuuta 1912 Fredrikstad – 26. huhtikuuta 2001) oli norjalainen liikemies ja Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1954–1957 ja 1965–1969 sekä toimi Norjan elinkeinoministerinä 1965–1971. Koulutukseltaan hän oli juristi.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Sverre Walter Rostoft'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Aperture Desk Job

**Aperture Desk Job** on Valve Corporationin kehittämä ja julkaisema toimintapeli, joka on julkaistu vuonna .

Peli on kehitetty oppaana ja tekniikkademona Steam Deckille, mutta sitä on mahdollista pelata peliohjaimella muillakin alustoilla. Peli on tarkoitettu opastamaan miten Steam Deckin ohjaimet ja ominaisuudet toimivat. Peli käyttää Valven Source 2 -pelimoottoria. *[[Portal]]*-pelien maailmaan sijoittuva peli on julkaistu ilmaiseksi ladattavana 1. maaliskuuta 2022.  Peliä voi pelata myös Linuxilla ja Windowsilla.

## Pelaaminen
Pelissä pelaaja on vastapalkattu työntekijä Aperture Sciencella, jossa tämän tehtävä on testata vessanpönttöjä. Pelaajaa opastaa tekoäly nimeltä Grady, jonka ääninäyttelijä on Nate Bargatze. Eri nappien painaminen täyttää vessanpöntön vedellä ja asettaa sen rasitukselle.

## Lähteet
Österlen

**Österlen** on epävirallinen nimitys Skånen kaakkoisosalle. Se koostuu pääasiassa Simrishamnin ja Tomelillan kunnista sekä osasta Ystadia. Österlen on tasanko- ja metsäaluetta. Stenshuvudin kansallispuisto sijaitsee Österlenissä. Maataloudessa huomattavaa on hedelmien ja marjojen viljely: kaksi kolmasosaa Ruotsin omenasadosta tulee alueelta.

Gata i Simrishamn.jpg|Simrishamn tunnetaan vanhastakaupungistaan.
Ales stenar 2015-3.jpg|Alen kivet lukeutuvat Österlenin tunnetuimpiin nähtävyyksiin.
Äppeltavlan i Kivik 2014.jpg|Kivikin vuotuinen omenataulu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rosita Renard

**Rosita Renard** (8. helmikuuta 1894 Santiago de Chile – 24. toukokuuta 1949) oli chileläinen pianisti.

Renard syntyi katalonialaisen José Renardin ja chileläisen Carmen Artigasin vanhimpana tyttärenä. Hän sai 5-vuotiaasta pianonsoiton opetusta Roberto Dunckerilta. Renard aloitti 8-vuotiaana opiskelun Chilen kansallisessa musiikkikonservatoriossa ja valmistui vuonna 1908. Konserttiuransa Renard aloitti 15. toukokuuta 1909 pitämällään debyyttikonsertilla. Presidentti Pedro Monttilta saamansa stipendin turvin Renard pääsi vuonna 1910 Saksaan, jossa hän opiskeli Sternin konservatoriossa, kunnes valmistui vuonna 1914 Martin Krausen opettamana. Vuonna 1916 Renard matkusti Yhdysvaltoihin, jossa toimi konservatorion opettajana Rochesterissa. Hän piti menestyksekkäät sooloresitaalit Aeolian Hallissa vuonna 1916 ja Carnegie Hallissa vuonna 1920. Hän pääsi myös esiintymään johtavien orkesterien kanssa New Yorkissa, Bostonissa ja Chicagossa. Lisäksi hän esiintyi Euroopan suurissa kaupungeissa. Renardia onkin pidetty ensimmäisenä kansainvälistä tunnustusta osakseen saaneena chileläisenä pianistina. Hän palasi Chileen vuonna 1920. 

28. elokuuta 1928 Renard meni New Yorkissa naimisiin tšekkoslovakialaisen laulaja Otto Sternin kanssa. Palattuaan Chileen puolisonsa kanssa hänestä tuli Chilen kansallisen musiikkikonservatorion professori. Renard opetti siellä vuoteen 1936. Hän soitti vuonna 1941 Chilen kansallisen sinfoniaorkesterin kanssa. Hän opetti Caracasissa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1948. Renard kiersi 1940-luvulla Pohjois-Amerikassa, Latinalaisessa Amerikassa ja Karibianmerellä. Hän piti konsertteja esimerkiksi Buenos Airesissa, Bogotássa, Medellínissä, Montevideossa, Havannassa, Meksikossa, Puerto Ricolla ja Curaçaossa. Renard soitti muun muassa kapellimestari Erich Kleiberin johdolla; Kleiber nimesi hänet parhaaksi kuulemakseen Wolfgang Amadeus Mozartin tulkitsijaksi.

Renard piti viimeisen konserttinsa Carnegie Hallissa 19. tammikuuta 1949. Hän kuoli von Economon tautiin saman vuoden toukokuussa. Hänen mukaansa on nimetty muun muassa konservatorio ja musiikkipalkinto. Renardin oppilaiden joukossa olivat René Amengual, Inés Gebhard, Flora Guerra, María Iris Radrigán, Elvira Savi ja Herminia Raccagni. Renard antoi myös varhaista opetusta Edith Fischerille. Myös Renardin sisko Blanca Renard oli pianisti.

## Lähteet
Veikko Mikkola

**Veikko Olavi Mikkola**  (16. marraskuuta 1913 Temmes – 26. joulukuuta 1999 Borås, Ruotsi) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. 

Mikkolan vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Mikkola ja Brita Johanna Still ja puoliso vuodesta 1938 Jenny Irene Saukkonen. Mikkola tuli ylioppilaaksi Oulun yhteislyseosta 1933 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1938.Hän oli Enso-Gutzeitin apulaismetsänhoitaja 1938–1940, Valtion polttoainetoimiston Joensuun piirin apulaismetsänhoitaja 1940–1942 ja piirimetsänhoitaja 1942–1947, A. Ahlströmin läntisen piirin piirimetsänhoitaja Noormarkussa 1947–1952, metsäpäällikkö Helsingissä 1953–1978, apulaisjohtaja ja johtokunnan jäsen vuodesta 1967 ja johtaja 1971–1978. Joensuun liikennepiirin päällikkönä Mikkola toimi 1945–1946. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1964. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Mikkola haavoittui talvisodassa Kollaalla. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Olof Nyholm

**Olof Osvald Nyholm** (14. tammikuuta 1918 Helsinki – 20. helmikuuta 1940 Joutseno) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi uransa helsinkiläisissä KIF:ssä ja pelasi Suomen jääkiekkomaajoukkueessa, joka osallistui ensimmäisen kerran MM-kisoihin Sveitsissä keväällä 1939. 

Nyholm pelasi jääkiekkouransa vuodesta 1936 alkaen helsinkiläisessä KIF:ssä. Hänet valittiin Suomen jääkiekkomaajoukkueeseen Sveitsin vuoden 1939 MM-kisoihin, missä hän pelasi kaikissa Suomen otteluissa. Kaikkiaan hän pelasi urallaan kahdeksan A-maaottelua ja teki niissä kaksi maalia; ensimmäisen vuonna 1938. Jääkiekon pääsarjaa Nyholm pelasi kolme kautta eli kaudet 1937, 1938 ja 1939, ja niissä KIF sai hopeaa, pronssia ja kaudella 1939 Suomen mestaruuden.

Nyholm osallistui talvisotaan JR 61:n riveissä Karjalankannaksella, jossa hän haavottui Summan rintaman murtumisen jälkeen Viipurin kaakkoispuolella Heinjoen Pienperolla. Hän kuoli seuraavana päivänä sotasairaalassa Joutsenossa. Näin hänestä tuli ensimäinen sodan uhri vuoden 1939 MM-joukkueesta. Hänen jälkeensä kaatuivat jatkosodassa Holger Granström, Lasse Blom ja Erkki Rintala.

## Lähteet
Marcus Octavius

**Marcus Octavius** oli Rooman kansantribuuni. Hän oli kansantribuuni samaan aikaan kuin Tiberius Gracchus, vuonna 133 eaa. Gracchus ajoi voimallisesti maareformia, jota Octavius puolestaan vastusti. Miehistä tuli toistensa poliittisia vastustajia.

Jostain syystä Tiberius Gracchus oli päättänyt ohittaa senaatin ja toi maareforminsa lakiehdotuksen suoraan ehdolle kansankokoukselle. Senaatti sai Marcus Octaviuksen käyttämään veto-oikeuttaan. Tavallisesti tämän olisi pitänyt riittää ehdotuksen hylkäykseen. Tiberius Gracchus ei kuitenkaan perääntynyt, koska uskoi maareformin olevan tärkeä.

Gracchus vaati kansankokousta erottamaan Octaviuksen kansantribuunin virasta. Yllättäen kansankokous suostui tähän, jolloin Octaviuksen veto-oikeus hylättiin ja kansankokous hyväksyi lain maareformista.
Octaviuksen erottaminen käänsi kuitenkin useat Gracchuksen kannattajista häntä vastaan, sillä he katsoivat, että tämä teko rapautti tribuuni-instituution. Heidän mielestään väite, että kansan tahtoa vastustaneet tribuunit lakkaisivat olemasta tribuuneja, ei pitänyt paikkaansa.

## Lähteet
Ford Ranger (Pohjois-Amerikka)

**Ford Ranger** on Kanadan, Yhdysvaltojen ja Argentiinan markkinoilla Fordin alemman keskiluokan avolavamalli.
## 1. mallisarja [PN105/106] (1982&ndash;2011)

Ranger (mallisarja [PN105]) esiteltiin alkuvuodesta 1982 1983-vuosimallina . 1986 esiteltiin jatko-ohjaamoinen SuperCab, jota valmistettiin vain lyhyemmällä, 6 jalan lavalla. B-sarjan Mazdan kanssa samalle alustalle valmistetun mallin valmistus päättyi USAssa 2011. Mallia valmistettiin myös Argentiinassa, jossa sitä tehtiin lyhyellä ja pidennetyllä ohjaamolla kuten Yhdysvalloissa sekä 4-ovisella miehistöhytillä (mallisarja [PN106]). Mallia valmistettiin vielä muutaman kuukauden ajan USAn jälkeen erilaiseksi muokatulla keulalla. 

## 2. mallisarja [P375N] (2018&ndash;2023)

2018 alkoi kansainvälisesti myynnissäolevaan Rangeriin perustuvan mallin valmistus USAssa. Ulkoisena erona kansainvälisesti myytävän Rangerin perusmalliin on metallinen etupuskurin alaosa. Raptor-versiota ei Pohjois-Amerikkaa varten tehty. Näkyvimpinä eroina edeltäjämalleihin olivat mm. kumikehyksetön, liimattu tuulilasi. 

## 3. mallisarja [P703N] (2023&ndash;)

2023 alkoi Yhdysvalloissa T6-alustaan perustuvan mallin valmistus ainoana korimallina miehistöohjaamoinen DoubleCab. Nyt myös Raptor-versiota tehdään Pohjois-Amerikan markkinoille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The RangerStation
Suomi hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 2015

**[[Suomi]]** osallistui **[[Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2015|vuoden 2015 hiihdon MM-kilpailuihin Falunissa]]** 20. helmikuuta – 3. maaliskuuta. Maastohiihtoon valittiin 18 hiihtäjää, yksitoista miestä ja seitsemän naista. Mäkihyppyyn valittiin viisi miestä sekä kaksi naista. Yhdistettyyn valittiin viisi suomalaista.

Suomi saavutti kisoista yhden mitalin – pronssisen – joka tuli naisten viestissä joukkueella Aino-Kaisa Saarinen, Kerttu Niskanen, Riitta-Liisa Roponen ja ankkurina Krista Pärmäkoski.

## Maastohiihto
Suomen maastohiihtojoukkue MM-kilpailuihin julkistettiin 1. helmikuuta 2015. Suomen edustajiksi valittiin yksitoista miestä ja seitsemän naista.

### Miehet

### Naiset

## Mäkihyppy

### Miehet
Mäkihypyssä järjestettiin normaalimäki HS100, suurmäki HS134, joukkuekilpailu suurmäestä ja naisten kanssa sekajoukkuekisa normaalimäestä.

### Naiset
Naisten mäkihypyssä järjestettiin normaalimäki HS100 ja sekajoukkuekisa.

## Yhdistetty
Yhdistetyssä järjestettiin Gundersenin normaali- ja suurmäki, joukkuekilpailu normaalimäestä sekä parikilpailu suurmäestä.

## Lähteet
Auvo Simonen

**Auvo Akti Uolevi Simonen** (27. huhtikuuta 1931 Enonkoski – 15. joulukuuta 2000) oli suomalainen maastohiihtäjä. Hän edusti Suomea Lahden maailmanmestaruuskilpailuissa 1958 ja sijoittui 30 kilometrin kilpailussa seitsemänneksi. Hänen edelleen sijoittui neljä muuta suomalaista. Matkan varrella hänen housunsa putosivat nilkkoihin kuminauhan tai housunnapin petettyä. Hän osallistui Lahdessa myös 50 kilometrille mutta keskeytti 40 kilometrin jälkeen.

Simonen edusti Enonkosken Urheilijoita ja Savonlinnan Hiihtoseuraa. Hän saavutti SM-kilpailuissa pronssia 50 kilometrillä vuonna 1958. Hän sijoittui Ounasvaaran kisoissa 15 kilometrillä toiseksi vuonna 1956, Holmenkollenilla 15 kilometrillä neljänneksi vuonna 1958 ja Salpausselällä seitsemänneksi 50 kilometrillä vuonna 1959. Vuonna 1960 Simonen tuli SM-kisojen 50 kilometrillä neljänneksi, 30 kilometrillä viidenneksi ja Bodenin 30 kilometrillä toiseksi. Puijolla hän sijoittui kahdesti kolmanneksi.

Simonen toimi SVUL:n Suur-Savon piirin itälohkon valmentajana. Enonkosken kunnan urheilulautakunnassa Simonen oli vuodesta 1964 ja Karvilan Kivekkäiden puheenjohtajana vuodesta 1967 alkaen.

Simonen oli ammatiltaan metsätyönjohtaja ja hänen kotikuntansa oli Enonkoski. Enonkosken Urheilijat ovat järjestäneet jo useina vuosina Enonkoskella Simosen muistoksi Auvo Simosen muistohiihdot.  

## Lähteet
Ääreisverenkierto

**Ääreisverenkierto** on elimistön raajojen pintaverenkiertoa. Pintaverenkierto on usein huonompaa kylmässä ja kosteassa, sillä suonet supistuvat silloin enemmän. Siksi kylmät jalat ja kädet ovatkin yleensä merkki heikommasta ääreisverenkierrosta, joka on luontaisesti parempaa toisilla ja heikompaa toisilla.

## Lähteet
Esquire (lehti)

**Esquire** on yhdysvaltalainen kuukausittain ilmestyvä aikakauslehti, jonka Arnold Gingrich perusti vuonna 1933. Alkuaikoinaan Esquire oli tyyliltään sulava ja hienostunut miestenlehti, jossa oli piirroksia vähäpukeisista nuorista naisista. Lehti luopui sittemmin tyttökuvien julkaisemisesta, ja on kehittynyt yleisaikakauslehden suuntaan, mutta on pitänyt yllä imagoaan vaurauden ja hienostuneen maun vaalijana.

Esquire on ollut lehtimaailmassa edelläkävijä epätavanomaisten aiheiden esiinnostajana, ja se on tarjonnut julkaisukanavan monille merkittäville uusille kirjoittajille.  Esquire on julkaissut muun muassa Thomas Wolfen, Ernest Hemingwayn, William Faulknerin, John Steinbeckin, Truman Capoten ja Norman Mailerin kirjoituksia. Lehden ajankohtaiset artikkelit, satiirinen huumori ja erinomaiset kirja-, elokuva- ja musiikkiarvostelut ovat nostaneet lehden tasoa.

## Lähteet
Niilo Väisänen

**Niilo Oskari Väisänen** (27. kesäkuuta 1932 Suonenjoki – 5. maaliskuuta 2008) oli suomalainen maastohiihtäjä. Hän edusti Suomea Lahden maailmanmestaruuskilpailuissa 1958 ja sijoittui 15 kilometrin kilpailussa 15:nneksi. Hänen edelleen sijoittui viisi muuta suomalaista. Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960 hän oli varamiehenä.

Liityttyään vuonna 1946 Suonenjoen Vasamaan Väisänen aloitti ahkeran kilpailemisen. Hän saavutti SM-kilpailuissa hopeaa 50 kilometrillä vuonna 1962 ja sijoittui 15 kilometrillä parhaimmillaan neljänneksi vuonna 1958. Hän voitti Puijon kisoissa 15 kilometrin kilpailun vuosina 1957 ja 1961. Vuonna 1959 hän voitti Sveitsin Le Brassus'ssa 15 kilometriä ja kilpaili Squaw Valleyn olympialaisten esikisoissa. Ounasvaaralla hän sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi 15 kilometrillä vuonna 1957. Holmenkollenilla hän sijoittui kuudenneksi 15 kilometrillä vuonna 1958 sekä 15:llä ja 50 kilometrillä vuonna 1962. 

”Nikke” Väisänen toimi Suomen hiihtojoukkueen huoltajana talviolympialaisissa Lake Placidissa 1980 ja Sarajevossa 1984. Hän valmensi Mauri Röppästä, poikaansa Antti Väisästä, joka saavutti viestihiihdossa SM-pronssia vuonna 1983 ja Rauno Miettistä.

Suonenjoen Vasaman johtokuntaan Väisänen kuului vuodesta 1968 ja seuran hiihtojaostoon vuodesta 1965. Väisänen oli ammatiltaan maanviljelijä ja hänen kotikuntansa oli Suonenjoki.

## Lähteet
Para-ampumahiihto

**Para-ampumahiihto** on vammaisurheilulaji, jossa vammaisurheilijat kilpailevat luokituksen mukaan ampumahiihtomatkoilla. Se on olluttalviparalympialaji liikuntavammaisille vuoden 1988 Innsbruckin kisoista lähtien ja näkövammaisille urheilijoille vuoden 1992 Albertvillen kisoista lähtien.

Para-ampumahiihdossa ovat omat lähtönsä pysty- ja kelkkahiihtäjille. Kelkkahiihtäjien hiihtokelkka räätälöidään aina ampumahiihtäjän mittojen mukaan. Hiihdon aikana ampuma-ase ei ole mukana vaan se odottaa kilpailijaa ammuntapaikalla. Näkövammaisilla urheilijoilla on näkevä opas mukana ja he käyttävät Eko-Aims -asetta.

## Säännöt
Para-ampumahiihdossa kilpaillaan henkilökohtaisilla 7,5 ja 12 km:n matkoilla. Pystyhiihtäjät hiihtävät omassa sarjassaan sekä kelkkahiihtäjät omassa sarjassaan. Kaikki näkövammaiset hiihtäjät kilpailevat samassa sarjassa.

Jokainen kilpailija saa omaan vammaluokkaansa oikeuttavan hyvitysprosentin tulosten laskussa. Esimerkiksi näkövammaisten luokituksessa B1-luokan hiihtäjät, jotka ovat sokeita, saavat 12 % aikahyvityksen reaaliajasta.

## Luokitus
Para-ampumahiihdossa kilpaillaan yhteensä 15 eri vammaluokassa. Pystyampumahiihtäjillä on seitsemän luokkaa LW2−LW9 ja kelkka-ampumahiihtäjillä viisi luokkaa LW10−LW12. Näkövammaisilla ampumahiihtäjillä on käytössä kolme luokkaa B1−B3.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Paralympiakomitean sivut ampumahiihdosta
Hannu Tolsa

**Hannu Tapani Tolsa** (7. joulukuuta 1926 Virolahti – 4. joulukuuta 2018 Virolahti) oli suomalainen maastohiihtäjä. Hän oli varamiehenä Lahden maailmanmestaruuskilpailuissa 1958 ja Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960.

Tolsa edusti Virolahden Sampoa. Hän voitti Suomen-mestaruuden 15 kilometrillä vuonna 1957 ja saavutti SM-hopeaa viestissä vuonna 1955. Hän voitti 15 kilometriä Puijolla ja Norjan Trondheimissa vuonna 1957 sekä Sveitsin Le Brassus'ssa vuonna 1962. Kakkossijoja hän saavutti Puolan Zakopanessa vuonna 1956, Norjan Holmenkollenilla vuonna 1957 ja Ounasvaaralla vuonna 1959. Kaukalovassa Tolsa tuli neljänneksi 15 km hiihdossa vuonna 1961.

Tolsa kuului Virolahden urheilulautakuntaan, Sammon hiihtojaostoon ja Virolahden kirkkovaltuustoon. Tolsa oli ammatiltaan maanviljelijä ja hänen kotikuntansa oli Virolahti.

Tolsan puoliso oli kiekonheiton SM-mitalisti Marjatta Hämäläinen. Heidän tyttärensä Riitta Tolsa (s. 1970) voitti keihäänheiton joukkuekilpailun Suomen-mestaruuden 20-vuotiaiden sarjassa vuonna 1989.

## Lähteet
Pentti Pelkonen

**Pentti Johannes Pelkonen** (s. 20. maaliskuuta 1930 Kivennapa) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän edusti Suomea Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960 ja sijoittui kuudenneksi 50 kilometrin kilpailussa, jossa Suomi saavutti kaksoisvoiton.

Pelkonen edusti Längelmäen Urheilijoita ja Hollolan Urheilijoita nuorten sarjoissa ja Evon Metsäpoikia vuosina 1955–1956. Parhaat urheiluvuotensa Pelkonen edusti Simpeleen Urheilijoita vuosina 1957–1963. Hän voitti Suomen-mestaruuden 3&nbsp;×&nbsp;10 kilometrin viestihiihdossa vuonna 1955. SM-kilpailujen henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui parhaimmillaan neljänneksi 30 kilometrillä vuonna 1961 ja 50 kilometrillä vuonna 1962. Puijon kisoissa hän sijoittui kolmanneksi 50 kilometrillä vuonna 1961 ja Salpausselällä kuudenneksi 50 kilometrillä vuonna 1959. Ruotsin hiihtokisoissa Falunissa hän kuului viestin voittajajoukkueeseen vuonna 1960. Tšekkoslovakiassa Harrachovissa hän oli vuonna 1958 toinen sekä 15 että 30 kilometrin hiihdossa.

Pelkonen kilpaili myös kestävyysjuoksijana. Suunnistajana hän on voittanut piirinmestaruuden viestissä ja tuli vuonna 1961 Jukolan viestissä toisena vaihtoon ensimmäiseltä osuudelta sekä on saavuttanut veteraanien MM-mitaleja vuodesta 1990 alkaen.

Pelkonen teki työuransa metsäteknikkona alkuun Simpeleellä  ja sittemmin Kiteellä, jossa on asunut vuodesta 1962. Pelkonen on ollut aktiivinen seuratoimija Keski-Karjalan Rastissa, jonka perustajajäsen hän oli ja jossa toimi tilin- ja toiminnantarkastajana vuosina 1991–2013. Vuodesta 1963 Pelkonen on edustanut Kiteen Urheilijoita. Pohjois-Karjalan Liikunta ry valitsi Pelkosen vuoden 2020 Elämänura-palkinnon saajaksi.

Pelkosen veli Unto Pelkonen voitti viestisuunnistuksen Suomen-mestaruuden vuonna 1963. Pelkosen sisarenpoika Kimmo Rauhamäki saavutti viestisuunnistuksessa MM-hopeaa vuonna 1976.

## Lähteet
Dmitry Gurbanov

**Dmitry Gurbanov** () eli **Dimmu**  on venäläis-suomalainen vapaa toimittaja ja aktivisti. Hän kommentoi Twitter-tilillään poliittisia aiheita. Twitter-kirjoittelunsa lisäksi hän on kirjoittanut kolumneja *[[Kansan Uutiset|Kansan Uutisiin]]*. Gurbanov toimi vuonna 2023 asiantuntijapanelistina Suomen yleisradioyhtiölle venäjänkielisessä vaalikeskustelussa.

## Tausta
Gurbanov syntyi Volgogradissa, Venäjällä. Hän muutti Suomeen isänsä lääkärintyön vuoksi noin 14-vuotiaana. Gurbanov on juutalainen. 

Gurbanov valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi valtio-opin oppiaineessa Helsingin yliopiston Svenska social- och kommunalhögskolanissa vuonna 2020. Hän taitaakin Suomen kansalliskielistä ruotsin paremmin kuin suomen, jota hän on puolestaan oppinut pääosin kavereiltaan. Hän opiskelee parhaillaan valtio-opin maisterintutkintoa Helsingin yliopistossa. 

Hän kuvailee olevansa talouspoliittisesti vasemmistolainen ja arvoiltaan liberaali. Gurbanov kertoo, ettei ole kiinnostunut ehdolle asettumisesta ja puoluepolitiikkaan osallistumisesta, koska joutuisi siinä puolustamaan linjoja, joista on eri mieltä. 

## Työ ja julkisuus

### Twitter
Dmitry Gurbanov on yksi Suomen viidestä suosituimmasta Twitterin käyttäjistä. Hänellä oli toukokuun 2023 lopussa 48,7 tuhatta seuraajaa. Gurbanovilla on kuukausittain usein yli 15 miljoonaa näyttökertaa.

Gurbanov seuraa ja arvostelee etenkin äärioikeistoa ja Perussuomalaisia. Lisäksi hän on kirjoittanut ja puhunut paljon Venäjän–Ukrainan sodasta ja arvostellut usein Vladimir Putinin politiikkaa. Hän julkaisee usein sotaan liittyviä uutisia ennen tiedotusvälineitä. Koronaviruspandemian aikana hän seurasi ja arvostelu myös pandemiasta johtuneiden rajoitusten vastustajia.

### Kiistanalaiset lausunnot
Perussuomalaisten äänenkannattaja *[[Suomen Uutiset (verkkolehti)|Suomen Uutiset]]* nosti vuonna 2022 esille Gurbanovin aiemmin esittämiä radikaaleja poliittisia kannanottoja. Vuosina 2013–2014 Gurbanov muun muassa sanoi Twitterissä hyväksyvänsä väkivallan käyttämisen natseja, väkivallan kannattajia ja kiusaajia vastaan. Lisäksi hän kutsui poliisia pääoman palvelijaksi ja sortajaksi. Hän myös väitti Euroopan unionin tukevan Ukrainan fasisteja ja natseja ja kutsui Ukrainan vallankumousta vallankaappaukseksi.

Pian *Suomen Uutisten* jutun julkaisemisen jälkeen Gurbanov esitti Twitterissä julkisen anteeksipyynnön vanhoista twiiteistään.

## Lähteet
Viljo Pesonen

**Viljo Henrik Pesonen** (12. joulukuuta 1920 Pyhäjärvi Ol – 10. toukokuuta 1984 Kiuruvesi) oli suomalainen maastohiihtäjä. Hän oli varamiehenä Oslon talviolympialaisissa 1952.

Pesonen edusti Kiuruveden Jännettä. Hän voitti Suomen-mestaruuden 15 kilometrillä vuonna 1950. Hän voitti seuratoverinsa Paavo Lonkilan tuossa kilpailussa yhdellä sekunnilla. Pesonen sijoittui Ruotsin hiihtokisoissa 18 kilometrillä toiseksi vuonna 1950 ja 50 kilometrillä kolmanneksi vuonna 1951. Norjan Holmenkollenilla hän sijoittui kuudenneksi vuonna 1948. Salpausselällä hän sijoittui neljänneksi vuosina 1950 ja 1951. 

## Lähteet
Pokémon: Taivaanranta – Sarja

**Pokémon: Taivaanranta – Sarja** () on Japanissa osa vuoden 2023 ''Pokémon''-animesarjaa ja länsimaissa *Pokémon*-animen 26. tuotantokausi.

*Taivaanrannan* uudet päähenkilöt ovat Paldeasta kotoisin oleva tyttö nimeltä Liko sekä Kantosta kotoisin oleva poika nimeltä Roy. Likolla on isoäidiltään Dianalta saama riipus, jolla on yhteys legendaariseen pokémoniin, Terapagosiin, kun taas Roylla on isoisänsä löytämä vanha poképallo, josta vapautuu 100 vuotta sitten eläneelle seikkailijalle nimeltä Lucius aikoinaan kuulunut musta Rayquaza. Liko saapuu vaihto-oppilaaksi Kantossa sijaitsevaan Indigo-akatemiaan, missä hän saa aloituspokémonikseen Sprigatiton, ja jonne ilkeät Etsijät hyökkäävät varastaakseen hänen riipuksensa. Liko liittyy hänen suojelijoikseen palkattujen Frieden ja ”kapteeni” Pikachun johtamaan seikkailijaryhmään, Nouseviin Volt Tacklereihin, johon Roy itsekin liittyy pyydystettyään ryhmän miehistöön kuuluvan Fuecocon omaksi aloituspokémonikseen. Nouseviin Volt Tacklereihin kuuluu myös tyttö nimeltä Dot, joka yhdessä Quaxlynsä kanssa tekee videoita striimaajana nimeltä Nidothing.

*Taivaanranta* alkoi Japanissa kahdella jaksolla 14. huhtikuuta 2023. Yhdysvalloissa ja Suomessa kausi julkaistiin Netflixin kautta. Jaksot 1–12 julkaistiin 7. maaliskuuta 2024, jaksot 13–23 julkaistiin 10. toukokuuta 2024, jaksot 24–34 julkaistiin 9. elokuuta 2024, ja jaksot 35-45 julkaistiin 22. marraskuuta 2024.

## Jaksot

## Äänirooleissa
### Alkuperäiset

### Englanninkieliset

### Suomenkieliset

Suomenkielisen version käännöksestä vastaa Jukka Jaatinen ja ohjaavana äänittäjänä toimi Mikko Laiho.

## Lähteet
Kauko Oikarinen

**Kauko Seppo Kalevi Oikarinen** (11. toukokuuta 1922 Sonkajärvi – 21. joulukuuta 1997 Iisalmi) oli suomalainen maastohiihtäjä. Hän voitti Sonkajärven Pahkan hiihtäjänä viestihiihdon Suomen-mestaruuden vuosina 1950 ja 1952 sekä saavutti SM-hopeaa vuonna 1951. Samoihin viestijoukkueisiin kuului hänen veljensä Toivo Oikarinen. Vuonna 1952 Kauko Oikarinen voitti pikamatkan Ruotsin hiihtokisoissa Bodenissa ja sijoittui Ounasvaaralla toiseksi. Hän saavutti kansainvälisen sotilasurheiluliiton mestaruuskilpailuissa hopeaa sotilaspartiohiihdossa vuonna 1950.

Puolustusvoimain mestaruuden Oikarinen voitti vuonna 1950 ja aliupseeriliiton mestaruuksia hänellä oli kolme. Lisäksi poliisien mestaruuksia hän voitti neljä ikämiessarjassa vuosina 1957–1960. Maakuntaviestin hän voitti viisi kertaa. Oikarinen kilpaili myös juoksussa ja pyöräilyssä. Hän toimi valmentajana omassa seurassaan sekä aikaisemmassa seurassaan Iisalmen Visassa.

Oikarinen oli ammatiltaan poliisikonstaapeli ja hänen kotikuntansa oli Iisalmi.

## Lähteet
Erkki Rintala (jääkiekkoilija)

**Heikki Erkki Rintala** (10. huhtikuuta 1918 Tampere – 25. joulukuuta 1941 Poventsa oli suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi Tampereen Ilveksessä sekä Suomen jääkiekkomaajoukkueessa kunnes kaatui jatkosodassa. 

Erkki Rintala pelasi jääkiekkouransa vuodesta 1935 alkaen Tampereen Ilveksessä. Hänet valittiin Suomen jääkiekkomaajoukkueeseen Sveitsin vuoden 1939 MM-kisoihin. Siellä hän pelasi neljä viidestä MM-kisojen Suomen ottelusta. Kaikkiaan hän pelasi urallaan kuusi A-maaottelua; ensimmäisen vuonna 1938. Jääkiekon pääsarjaa Rintala pelasi neljä kautta eli kaudet 1936, 1937, 1938 ja 1939, ja niissä Ilves sai Suomen mestaruuden kolmella ensimäisellä kaudella eli 1936-1938 sekä pronssin kaudella 1939.

Erkki Rintala aloitti talvisodan jälkeen opinnot kadettikoulussa. Siellä ollessa hän pelasi kadettikoulun joukkueessa koripalloa ja oli mukana kaudella 1941 Suomen mestaruuden voittaneessa joukkueessa. 

Jatkosodassa Rintala taisteli luutnanttina kenraali Ruben Laguksen joukoissa. Hän osallistui tällöin Itä-Karjalan valtaukseen. Rintala kaatui joulupäivänä 1941 Poventsassa, jonka suomalaiset olivat juuri vallanneet. Näin hänestä tuli ensimmäinen sodan uhri vuoden 1939 MM-joukkueesta. Hänen lisäksi kaatuivat Olof Nyholm,  Holger Granström ja Lasse Blom.

## Lähteet
Perunkajoki

**Perunkajoki** on Rovaniemellä sijaitseva Perunkajärven laskujoki. Sen pituus on noin 13 kilometriä.

Mutkitteleva Perunkajoki alkaa Perunkajärven kaakkoispäästä. Se virtaa kaakkoon, ja sen varrella on Linkanlampi, Pahtaja, Kariväärä, Kuivakoski, Mukkakoski, jokeen laskeva Ylilampi ja Tallinsalvankosket. Joki kulkee Alalammen kautta, alittaa valtatien 4 ja yhtyy Raudanjokeen Vikajärven pohjoispuolella.

## Lähteet
Egil Aarvik

**Egil Aarvik** (12. joulukuuta 1912 Skaun – 19. heinäkuuta 1990 Nøtterøy) oli norjalainen toimittaja ja kristillisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1961–1965 ja 1969–1977 sekä toimi Norjan sosiaaliministerinä 1965–1971. Vuosina 1972–1973 hän oli suurkäräjien ylähuoneen eli Lagtingetin puhemies.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Egil Aarvik'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Euran lukio

**Euran lukio** on Eurassa sijaitseva lukio. Vuonna 1944 perustetussa lukiossa on noin 170 opiskelijaa ja 20 opettajaa. Lukion rehtorina toimii Jukka Pirttimäki.

## Lähteet
*Euranlukio.fi

### Viitteet
Luis de la Fuente

**Luis de la Fuente Castillo** (s. 21. kesäkuuta 1961 Haro) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen ammattilaispelaaja. Hän toimii Espanjan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.

## Ura pelaajana
Luis de la Fuente pelasi nuoruutensa Athletic Bilbaon nuorisoakatemiassa ja hän debytoi vuonna 1978 Segunda División B:ssä. Hän teki debyyttinsä edustusjoukkueessa maaliskuun 8. päivänä vuonna 1981. Ottelu oli vieraspeli Valenciaa vastaan. 

Seuraavana kesänä 1982 De la Fuente nostettiin lopullisesti mukaan seuran edustusjoukkueeseen. Hän teki ensimmäisen ammattilaismaalinsa 26. maaliskuuta 1983 kotiottelussa Celta Vigoa vastaan. 

Kesällä 1987 de la Fuente teki sopimuksen Sevillan kanssa. Vuonna 1991 hän palasi takaisin Athletic Bilbaoon.

De la Fuente siirtyi Deportivo Alavésiin vuonna 1993 ja lopetti pelaajauransa vuosi myöhemmin.

## Ura valmentajana
De la Fuenten ensimmäinen valmennuspesti oli Club Portugaletessa, jossa hän toimi kolme vuotta. Kesällä 2000 hänet nimitettiin Segunda División B:ssä pelaavan CD Aurrerá de Vitorian päävalmentajaksi, mutta hänet erotettiin seuraavan vuoden maaliskuussa.

Vuonna 2006 de la Fuente palasi Athleticiin, aluksi reservien valmentajaksi.

Heinäkuussa 2011 de la Fuente nimettiin Alavésin valmentajaksi, mutta hänet erotettiin saman vuoden lokakuussa.

**Espanjan nuorten maajoukkue** 

Kesällä 2013 de la Fuente aloitti Espanjan alle 19-vuotiaiden maajoukkueen valmentajana. Joukkue voitti vuonna 2015 Euroopan-mestaruuden Kreikassa. Heinäkuussa 2018 hänestä tuli Espanjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentaja Albert Celadesin erottua. Joukkue voitti vuonna 2019 Euroopan-mestaruuden Italiassa; loppuottelu  Saksaa vastaan päättyi 1–0.

De la Fuente valmensi Espanjan olympiajoukkuetta vuoden 2021 Japanin olympialaisissa. Joukkue saavutti hopeamitalin hävittyään loppuottelussa Brasilialle 1–2.

**Espanjan A-maajoukkue**

8. joulukuuta 2022 de la Fuente nimitettiin Espanjan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi, kun Luis Enrique erosi Espanjan jalkapallomaajoukkueen pudottua Marokolle puolivälierissä vuoden 2022 jalkapallon MM-kisoissa. Hänen sopimus julkistettiin virallisesti neljä päivää myöhemmin, ja hänen sopimuksensa on voimassa UEFA Euro 2024 turnaukseen asti. Espanja voitti kaudella 2022-23 järjestetyn Kansojen liiga kilpailun. Espanja voitti kesällä Euroopan mestaruuskilpailut 2024 pelaten finaalissa 2-1 Englantia vastaan.

## Lähteet
Isobornyyliasetaatti

**Isobornyyliasetaatti** (C12H20O2) on estereihin ja terpenoideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy luonnossa useiden kasvien eteerisissä öljyissä. Isobornyyliasetaattia voidaan käyttää hajusteissa ja muiden yhdisteiden valmistamiseen.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa isobornyyliasetaatti on väritöntä nestettä, jolla on havupuumainen tuoksu. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Isobornyyliasetaatti on kiraalista.

Isobornyyliasetaattia valmistetaan kamfeenin ja etikkahapon reaktiolla, jota katalysoivat vahvat hapot.

Isobornyyliasetaattia käytetään hajusteissa, saippuoissa ja muissa kosmetiikkatuotteissa. Siitä myös valmistetaan isoborneolia ja kamferia.

## Lähteet
Salomon Lempinen

**Salomon Lempinen** (3. elokuuta 1905 Pyhäselkä – 10. syyskuuta 1972 Hollola) oli suomalainen maastohiihtäjä. Hän edusti Suomea hiihdon MM-kilpailuissa 1930. Hän sijoittui 18:nneksi 18 kilometrin kilpailussa ja 23:nneksi 50 kilometrillä.

Lempinen edusti urallaan Nurmeksen Seppoja ja Ounasvaaran Hiihtoseuraa. Hän saavutti SM-kilpailuissa hopeaa 10 kilometrillä vuonna 1930. Hän sijoittui Salpausselän kisoissa kolmanneksi 50 kilometrillä vuonna 1935.

Lempinen toimi Ounasvaaran Hiihtoseuran nuorten ohjaustehtävissä vuosina 1932–1938 ja sai muun muassa Suomen Hiihtoliiton hopeisen ansiomerkin. Ammatiltaan Lempinen oli metsätyömies. 1970-luvun alussa Lempinen muutti Enosta Nastolaan ja vähän ennen kuolemaansa Nastolasta Hollolaan.

## Lähteet
Juho Kurra

**Juho Kurra** (27. joulukuuta 1897 Haapavesi – 6. syyskuuta 1939) oli suomalainen maastohiihtäjä. Hän edusti Suomea Lahden MM-kilpailuissa 1926 ja sijoittui kahdeksanneksi 30 kilometrin kilpailussa.

Kurra edusti Haapaveden Hiihtäjiä. Hän saavutti SM-kilpailuissa pronssia 10 kilometrillä vuonna 1926 ja sijoittui 30 kilometrillä neljänneksi vuonna 1925.

## Lähteet
Nadia Tereszkiewicz

**Nadia Tereszkiewicz** (s. 24. toukokuuta 1996 Versailles, Ranska) on suomalais-ranskalainen näyttelijä.

## Elämä ja ura

Tereszkiewicz syntyi Ranskassa suomalaiselle äidille ja puolalaistaustaiselle isälle. Hänen äidinkielensä on suomi, jota hän käyttää äitinsä seurassa. Hän varttui Pariisissa, mutta vietti useimmat kesänsä Suomessa.

Tereszkiewicz opiskeli tanssia ja kirjallisuutta. Opintojensa aikana hän teki pieniä esiintymisiä tanssijana elokuvissa ja mainoksissa. Hänet nähtiin ensimmäistä kertaa valkokankaalla vuoden 2016 elokuvassa *The Dancer*. Näyttelemisestä kiinnostuneena Tereszkiewicz aloitti opinnot teatterikoulussa, jotka keskeytyivät pian hänen saadessaan roolin elokuvassa *Wild* (2018).

Tereszkiewicz näytteli vuoden 2022 elokuvassa *[[Forever Young (elokuva)|Forever Young]]* teatterikouluopiskelija Stellan roolissa. Hänet palkittiin roolisuorituksestaan parhaan uuden naisnäyttelijän César-palkinnolla helmikuussa 2023. Hänen mainettaan Ranskassa kasvatti myös esiintyminen hittikomediassa *[[Rikos on minun]]* (2023).

## Osittainen filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Julius Exter

**Julius Leopold Bernhard Exter** (20. syyskuuta 1863 - 16. lokakuuta 1939) oli saksalainen avantgardistinen taidemaalari. Hänen maalaustyylinsä oli lähellä *Der Balue Reiter*- ryhmän tyyliä. Häntä kutsuttiin värien ruhtinaaksi eläväisen ekspressionisminsa vuoksi.  

Kauppiasperheen poika Julius Exter aloitti taideopintonsa Mannheimissa. Hän jatkoi opintojaan Münchenissä, jossa ystävystyi Franz von Stuckin kanssa joka innosti hänet ulkoilmamaalaukseen. Avioliiton hän solmi vuonna 1898 Judith Anna Köhlerin kanssa, joka oli sekä pianisti että taidemaalari. Avioparin kahdesta lapsesta tuli taiteilijoita;  tyttärestä Judithista taidemaalari ja kuvanveistäjä ja pojasta Karlista taidemaalari ja lavastaja. Avioliitto päättyi eroon vuonna 1917.

Exter osti vuonna 1902 maatilan, jossa piti omaa taidekoulua. Maatilan näkymät on ikuistettu hänen moniin maalauksiinsa. Taidekoulu oli omana aikanaan tunnettu ympäri Euroopan. Hänen oppilaisiinsa kuului muun muassa serbilainen Nadežda Petrović. Ensimmäinen maailmansota syttyi vuonna 1914 ja se vaikeutti taidekoulun toimintaan. Se oli lopulta pakko sulkea vuonna 1916.  

Sydänsairaudesta kärsinyt Exter kuoli vuonna 1939. Tytär lahjoitti maatilan Baijerille. Paikka toimii nykyään museona ja galleriana. 

## Teoksia

Julius Exter - Im sommerlichen Laubwald.jpg|Kesäinen metsä.
Julius Exter - Frühling.jpg|Kevät.
Julius Exter - Am See 1920.jpg|Järvellä.
Julius Exter - Weiblicher Akt 1910.jpg|Alaston naismalli.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://www.herrenchiemsee.de/englisch/o_palace/exter.htm