Aristogeitonia vastaan (Deinarkhos)

**Aristogeitonia vastaan** (, ) on Deinarkhoksen kirjoittama puhe, joka on suunnattu Aristogeitonin toimintaa vastaan Harpaloksen tapauksessa. Puheen numero Deinarkhoksen puheiden joukossa on 2.

## Historia
### Tausta: Harpaloksen tapaus

Puhe on yksi vain kolmesta Deinarkhokselta säilyneestä puheesta. Ne kaikki liittyvät makedonialaisen Harpaloksen tapaukseen vuonna 323 eaa. Tuolloin Ateenassa käytiin merkittävä oikeudenkäynti, jossa useita tunnettuja kansalaisia syytettiin lahjusten ottamisesta Harpalokselta. Hän oli Aleksanteri Suuren taloudenhoitaja, joka varasti suuren rahasumman Persian aarrekammioista ja pakeni Ateenaan toivoen turvapaikkaa. Aluksi Harpalos torjuttiin, mutta myöhemmin hänet päästettiin kaupunkiin, jossa hän tarjoutui liittolaiseksi.

Ateenalaiset pidättivät Harpaloksen ja säilöivät hänen tuomansa rahat Akropoliille. Hän väitti tuoneensa 700 talenttia, mutta vain 350 löytyi, eikä puuttuvaa summaa tutkittu kunnolla. Pian Harpalos pakeni ja murhattiin Kreetalla. Tämä herätti Ateenassa epäilyksiä laajasta lahjonnasta. Demosthenes ehdotti, että Areiopagin neuvosto selvittäisi, kuka oli ottanut vastaan rahaa. Tutkinnan jälkeen julkaistiin nimilista, jossa mainittiin muiden muassa Demosthenes itse sekä Demades, Aristogeiton ja useita muita. Heitä vastaan nostettiin syytteet suuren valamiehistön edessä. Demosthenes, Demades ja Aristonikos tuomittiin; jotkut, kuten Aristogeiton sekä mahdollisesti Filokles ja Hagnonides, vapautettiin. Kaikkien syytettyjen kohtalo ei ole tiedossa.

### Aristogeitonin oikeudenkäynti

Aristogeiton oli Demostheneen aikana toiminut ateenalainen puhuja, joka tunnettiin hävyttömyydestään ja holtittomuudestaan. Hänen isänsä Kydimakhos kuoli velallisena vankilassa, ja Aristogeiton, joka peri isänsä velat, kieltäytyi maksamasta tämän hautajaisia. Hän eli suurimman osan elämästään veloissa ja vankilassa, missä myös Deinarkhoksen mukaan lopulta kuoli.

Vaikka Aristogeiton oli jatkuvasti vaikeuksissa, hän sekaantui aktiivisesti politiikkaan ja jopa syytti Demosthenesta ja Hypereidesta vuonna 338 eaa. Myöhemmin Lykurgos nosti syytteen häntä vastaan kansalaisoikeuksien käyttämisestä velallisena. Kaksi Demostheneen kirjoittamaa puhetta *[[Aristogeitonia vastaan (Demosthenes)|Aristogeitonia vastaan]]* liittyivät tuohon oikeudenkäyntiin.

Harpaloksen tapauksen yhteydessä Areiopagi syytti Aristogeitonia Harpaloksen paon jälkeen 20 minaan lahjuksen vastaanottamisesta. Koska Demosthenes ja Demades oli jo tuomittu, kansan suuttumus oli lieventynyt, ja Aristogeiton vapautettiin — osin myös siksi, että summa oli niin pieni. Häntä vastaan esitetty puhe on lyhyt ja saattoi olla ensimmäinen syytepuhe. Aiemmista tapauksista oli jo esitetty keskeiset todisteet, eikä uutta sanottavaa juuri ollut.

## Sisältö

Puhuja aloittaa hyökkäämällä Aristogeitonia vastaan ja syyttämällä häntä siitä, että hän on ottanut rahaa Harpalokselta ja silti uskaltaa asettua haastamaan Areiopagin arvovallan. Häntä kuvataan paatuneeksi rikolliseksi, jonka kohdalla ei ole enää sijaa armolle, vaan jota on rangaistava kuolemalla. Harpaloksen saapuminen Ateenaan paljasti puhujan mukaan kaupungissa piilleet petturit, eikä tuomaristo tarvitse kaunopuheisia puhujia vakuuttuakseen jo ilmeisistä tosiasioista.

Tämän jälkeen puhuja käy yksityiskohtaisesti läpi Aristogeitonin aiemman elämän ja luonteen, jotka hänen mukaansa jo sinällään todistavat syyllisyyden. Aristogeiton on laiminlyönyt isänsä, ollut jopa vankeudessa muiden hylkäämä ja halveksima, eikä häntä ole hyväksytty viranhaltijaksi. Hän on esittänyt perättömiä syytöksiä erästä Artemiin papitarta vastaan ja joutunut niistä sakotetuksi, ja lisäksi hänet on tuomittu valtionvelallisena. Kaikki nämä seikat osoittavat puhujan mukaan, ettei kyse ole satunnaisesta hairahduksesta vaan johdonmukaisesta, rikollisesta elämäntavasta.

Puhuja jatkaa väittämällä, että Aristogeiton on tuomittava samoin kuin muut epäillyt, sillä muutoin tuomaristo saattaisi itse itsensä häpeään. Hän muistuttaa, että esi-isät asettivat julkisessa asemassa toimiville miehille tarkat moraaliset ja yhteiskunnalliset vaatimukset, joista Aristogeiton ei ole täyttänyt ainoatakaan. Hänen kelvoton luonteensa oli puhujan mukaan yleisesti tunnettu jo ennen neuvoston virallista lausuntoa.

Lopuksi puhuja vetoaa tuomaristoon laajemman esimerkin ja pelotevaikutuksen nimissä: Aristogeiton on tuomittava, jotta muut eivät uskaltaisi seurata hänen esimerkkiään. Hän muistuttaa esi-isien karkottaneen Arthmios Zelealaisen pelkästään siitä syystä, että tämä toi Persian rahaa Kreikkaan. Puhuja kysyy, mitä he olisivatkaan tehneet ateenalaiselle, joka ei vain välittänyt vierasta rahaa vaan otti itse lahjuksia valtiota vastaan, ja antaa ymmärtää, ettei tuomaristo voi vastata tähän kysymykseen muulla tavoin kuin langettamalla Aristogeitonille raskaimman mahdollisen tuomion.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* Dinarchus: *Against Aristogiton*. Teoksessa 

## Aiheesta muualla

* Δείναρχος: *[https://el.wikisource.org/wiki/Κατά_Αριστογείτονος Κατά Αριστογείτονος]*. Wikiaineisto. 
* Dinarchus: *[https://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus%3atext%3a1999.01.0081%3aspeech%3d2 Against Aristogiton]*. Perseus. 
* Dinarchus: *[https://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus%3Atext%3A1999.01.0082%3Aspeech%3D2%3Asection%3D1 Against Aristogiton]*. Perseus. 
* Dinarchus: *[https://topostext.org/work/116 Against Aristogiton]*. ToposText.