open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Maailmankisat 1990

**[[Maailmankisat]]** järjestettiin vuonna 1990 Helsingissä 27. kesäkuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kansainväliset yleisurheilukilpailut olivat Suomen Urheiluliiton järjestämät. Yleisömäärä oli 11 887 maksanutta katsojaa. Kisojen promottorina toimi Kari Wauhkonen. Kisat olivat yleisurheilun GP-sarjan 5. osakilpailu. .

## Miehet

## Naiset

Kisojen parhaana palkittiin korkeushyppääjä Hollis Conway, ja taistelijan palkinnon sai keihäänheittäjä Marko Hyytiäinen..

## Lähteet
Anastasija Koženkova

**Anastasija Mykolajivna Koženkova** (; s. 19. tammikuuta 1986 Kovel) on ukrainalainen kilpasoutaja. Hän voitti pariaironelosessa olympiakultaa vuonna 2012.

Koženkova on osallistunut kaksiin olympialaisiin. Lontoossa 2012 hän voitti olympiakultaa pariaironelosessa Kateryna Tarasenkon, Natalija Dovhodkon ja Jana Dementjevan kanssa. Hopeajoukkue Saksa hävisi heille yli kaksi sekuntia. Rio de Janeirossa 2016 Koženkova sijoittui pariaironelosessa neljänneksi.

Koženkova voitti pariaironelosessa maailmanmestaruuden Poznańissa 2009 ja saavutti MM-hopeaa Karapirolla 2010. Hän voitti Euroopan-mestaruuden pariaironelosessa vuosina 2009, 2010 ja 2023 sekä pariairokaksikossa vuonna 2011. Hän saavutti pariaironelosessa EM-hopeaa vuosina 2018 ja 2024 sekä EM-pronssia vuosina 2016 ja 2019.

## Lähteet
Valdemar Scherbakoff

**Valdemar (Vladimir) Scherbakoff** (27. kesäkuuta 1885 – 30. syyskuuta 1933) oli suomalainen everstiluutnantti.

Scherbakoff tuli Rannikkotykistörykmentti 1:een kapteenina 1919. Hänet ylennettiin majuriksi joulukuussa 1919. Scherbakoff toimi Suomenlinnan Länsi-Mustasaaressa sijainneen Rannikkotykistön aliupseerikoulun johtajana 1922–1923. Hän siirtyi Rannikkotykistörykmentti 1:stä reserviin everstiluutnantin arvoisena 1923.. Scherbakoff toimi sen jälkeen liike-elämässä ja hän oli *Oy Suomalainen Polnaft Ab*-nimisen  puolalaisten öljytuotteiden myyntiä harjoittaneen yrityksen toimitusjohtajana.. Hän oli myös saksalaisen Bratislavassa toimineen C. P. Goertzin optillisten välineiden edustajana Suomessa ja omisti *Helsingin Tuontikonttori* nimisen yrityksen. Scherbakoff kuoli 48-vuotiaana sydänkohtaukseen.

## Julkaisuja
Nimellä *V. Scherbakoff*:
* *Välttämättömiä tietoja tykistömiehille*. Otava 1919
* *Kenttäkanuuna v. 1902 mallia (76, 2 mm)*. Upseerin käsikirjasto 11. Otava 1921
* *Rannikkotykistön pikakanuuna Canet-mallia*. Upseerin käsikirjasto 19. Otava 1922
* *Tykistötehtäviä*. Otava 1923
* *Sytyttimet ja räjähdyttäjät*. Otava 1924

## Lähteet
Natalija Dovhodko

**Natalija Viktorivna Dovhodko** (; s. 7. helmikuuta 1991 Kiova) on ukrainalainen kilpasoutaja.

Dovhodko voitti olympiakultaa pariaironelosessa Lontoossa 2012 Kateryna Tarasenkon, Anastasija Koženkovan ja Jana Dementjevan kanssa. Hopeajoukkue Saksa hävisi heille yli kaksi sekuntia. Samana vuonna Dovhodko voitti pariaironelosessa Euroopan-mestaruuden muutoin samojen joukkuetovereiden kanssa mutta Koženkovan tilalla souti Olha Hurkovska.

Dovhodko voitti pariaironelosen Euroopan-mestaruuden jälleen 2023 sekä sai samassa veneluokassa EM-hopeaa 2024 ja EM-pronssia 2022. Hän on sijoittunut pariaironelosessa lisäksi MM-kilpailuissa neljänneksi 2022 sekä EM-kilpailuissa viidenneksi 2015 ja kuudenneksi 2021. Hän oli yksikössä EM-kilpailuissa viides 2011 ja 2013.

Dovhodko voitti maailmancupin osakilpailun pariaironelosessa Luzernissa ja Oberschleißheimissa 2012, Zagrebissa 2023 ja Varesessa 2024.

Dovhodko voitti universiadeissa kultaa yksikössä Kazanissa 2013 ja perämiehettömässä nelosessa Gwangjussa 2015. Jälkimmäisissä kisoissa hän sijoittui yksikössä hopealle.

Natalija Dovhodkon isoveli Ivan Dovhodko on soudun maailmanmestari.

## Lähteet
Vapautusliitto

**Vapautusliitto** () oli Venäjän tsaarinvaltaa vastustanut salainen yhteenliittymä, johon kuului useita aatelishenkilöitä kuten ruhtinaat Pjotr Dolgorukov, Dmitsi Šahovskoi ja Nikolai Lvov, tiedemiehiä kuten taloustieteilijä Pjotr Struve ja oikeustieteilijä Sergei Muromtsev sekä historioitsija ja myöhemmin perustuslaillisdemokraattisen puolueen johtaja Pavel Miljukov. Järjestön puheenjohtajana toimi Ivan Petrunkevitš ja sihteerinä sosialistivallankumouksellisiin (SR) kuulunut semstvoissa vaikuttanut tilastotieteilijä Nikolai Annenski. Järjestö perustettiin vuonna 1903 Schaffhausenissa Sveitsissä. Se julkaisi Stuttgartissa ilmestynyttä lehteä *[[Osvoboždenije]]* (*Освобождение*, ’Vapautus’), jonka päätoimittajana oli Struve. 

Järjestö toimi niin salaisena, ettei jäsenten tietoon saatettu edes johtajien nimiä. Järjestön vaatimuksena oli vallankumous, tsaarin luopuminen vallasta. Vaadittiin sekä ala- että ylähuoneen valitsemista yleisillä ja salaisilla vaaleilla yhtäläisen äänioikeuden perusteella. Lähinnä Pariisissa ilmapiiri oli sellainen, että vaatimuksia voitiin välittää lehdistölle lähinnä varakkaan Petruškevitšin ja ruhtinaiden ansiosta.

Järjestön vastustajista merkittävimmät olivat slavofiilinen sisäministeri Vjatšeslav von Plehwe sekä toisaalta sosiaalidemokraatti V. I. Lenin, jolle vaatimukset eivät riittäneet.

Vuoden 1905 vallankumouksen jälkeen monet vapautusliiton jäsenet ryhtyivät toimimaan poliittisessa perustuslaillisdemokraattisessa puolueessa ja muissa puolueissa, ja itse vapautusliiton toiminta kävi tarpeettomaksi.

## Lähteet
Jana Dementjeva

**Jana Myh’ailivna Dementjeva** (os. **Ryžkova**; ; s. 23. lokakuuta 1978 Harkova) on ukrainalainen kilpasoutaja. Hän voitti pariaironelosessa olympiakultaa vuonna 2012.

Dementjeva osallistui kolmiin olympialaisiin. Ateenassa 2004 hän kilpaili pariaironelosessa ja sijoittui loppukilpailussa kolmanneksi mutta menetti mitalin venekuntaan kuuluneen Olena Olefirenkon jäätyä testissä kiinni dopingaineen käytöstä. Pekingissä 2008 Dementjeva sijoittui Kateryna Tarasenkon kanssa pariairokaksikossa seitsemänneksi heidän voitettuaan B-finaalin. Lontoossa 2012 hän voitti olympiakultaa pariaironelosessa Kateryna Tarasenkon, Natalija Dovhodkon ja Anastasija Koženkovan kanssa. Hopeajoukkue Saksa hävisi heille yli kaksi sekuntia.

Dementjeva voitti pariaironelosessa maailmanmestaruuden Poznańissa 2009 ja saavutti MM-hopeaa Karapirolla 2010. Hän voitti viisi Euroopan-mestaruutta: pariairokaksikossa vuosina 2008 ja 2011 sekä pariaironelosessa vuosina 2009, 2010 ja 2012. Välivuosien jälkeen hän palasi arvokilpailuihin vuoden 2018 MM-kilpailuissa ja vuoden 2019 EM-kilpailuissa, joista jälkimmäisissä hän saavutti pariaironelosessa pronssia.

## Lähteet
Nikolai Tervakorpi

**Nikolai Tervakorpi**, sukunimi aik. *Tscherbakoff* (1886–1960) oli suomalainen taidemaalari.

Novgorodista kotoisin ollut Nikolai Tervakorpi asui Suomessa viimeksi Hyvinkäällä. Hän oli tunnettu erityisesti Laatokka-aiheisista merimaalauksistaan. Vuosina 1919–1939 hän asui Laatokan rannalla Pyhäjärven Sortanlahden kylässä.

## Kirjallisuutta
* *Veden valoa*. Poikilo-museot 2014

## Maalauksia
* *Jeesus rukoilemassa*: öljymaalaus, nykyisin Vantaan Kivistön kirkon seurakuntasalissa. 

## Lähteet
Aleksei Šidlovski

**Aleksei Nikolajevitš Šidlovski** (, s. 19. marraskuuta 1972) on venäläinen kuulantyöntäjä. Hänen ennätyksensä on 19,65 metriä heinäkuulta 1996.

Šidlovski voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1991 tuloksella 18,40. Hän edusti Venäjää Atlantan kesäolympialaisissa 1996, muttei selviytynyt finaaliin.

## Lähteet
Assumpta Serna

**Assumpta Serna** (s. 1957 Barcelona) on espanjalainen näyttelijä.

Serna on esittänyt naispääosaa Pedro Almodóvarin elokuvassa *[[Matador (vuoden 1986 elokuva)|Matador]]* (1986). Muita filmirooleja hänellä on ollut esimerkiksi elokuvissa *[[Suloiset hetket]]* (*Dulces horas*, 1982), *[[Villi orkidea]]* (*Wild Orchid*, 1990), *[[Shooter (vuoden 1995 elokuva)|Shooter]]* (*The Shooter*, 1995) ja *[[Noitapiiri (elokuva)|Noitapiiri]]* (*The Craft*, 1996).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Zirkoniumnitraatti

**Zirkoniumnitraatti** (Zr(NO3)4) on zirkonium- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa muiden zirkoniumyhdisteiden valmistamiseen, analyyttisenä reagenssina ja reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa zirkoniumnitraatti on valkoista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteestä tunnetaan kidevedellinen pentahydraatti [Zr(NO3)4·5H2O]. Zirkoniumnitraatti liukenee  veteen ja liuos on hieman hapan. Aine liukenee myös etanoliin. Kuumennettaessa yhdiste hajoaa zirkoniumdioksidiksi.

Zirkoniumnitraatin pentahydraattia valmistetaan zirkoniumdioksidin ja typpihapon välisellä reaktiolla. Kidevedetöntä yhdistettä saadaan zirkonium(IV)kloridin ja dityppipentoksidin reaktiolla.
:ZrO2 + 4 HNO3 → Zr(NO3)4 + 2 H2O

Zirkoniumnitraattia käytetään zirkoniumyhdisteiden valmistamiseen ja analyyttisenä reagenssina. Zirkoniumnitraatti reagoi aromaattisten yhdisteiden kanssa nitraten ne.

## Lähteet
Jevgeni Paltšikov

**Jevgeni Andrejevitš Paltšikov** (, s. 12. lokakuuta 1968) on venäläinen kuulantyöntäjä. Hänen ennätyksensä on 20,94 metriä toukokuulta 1994.

Paltšikov saavutti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1987 hopeaa tuloksella 18,16. MM-kilpailuissa 1993 hän sijoittui neljänneksi ja sisäratojen EM-kilpailuissa 1994 seitsemänneksi. Vuonna 1996 Paltšikov voitti Venäjän mestaruuden tuloksella 19,71. Samana vuonna hän edusti Venäjää Atlantan kesäolympialaisissa, muttei selviytynyt finaaliin.

## Lähteet
H’otynin linnake

**H’otynin linnake** () on Ukrainassa Dnestrjoen varrella sijaitseva keskiaikainen linna, joka perustettiin alun perin vartioimaan Kiovan Rusin rajaa.

Linnassa on kuvattu useita venäläisiä elokuvia, esimerkiksi *[[Robin Hoodin nuolet]]* ja *[[D’Artagnan ja kolme muskettisoturia (vuoden 1978 elokuva)|D’Artagnan ja kolme muskettisoturia]]*.

## Lähteet
Syvissä vesissä (vuoden 2022 elokuva)

**Syvissä vesissä** () on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-kanadalainen eroottinen jännityselokuva, jonka on ohjannut Adrian Lyne. Se perustuu Patricia Highsmithin romaaniin *[[Syvissä vesissä (romaani)|Syvissä vesissä]]*, jonka ovat sovittaneet käsikirjoitukseksi Zach Helm ja Sam Levinson. Elokuvan pääosia esittävät Ben Affleck ja Ana de Armas. Se on Lynen ensimmäinen elokuva 20 vuoteen, viimeisimmän olleen vuoden 2002 *[[Kohtalokas syrjähyppy]]*.

*Syvissä vesissä* julkaistiin Hulu-palvelussa 18. maaliskuuta 2022. Se sai ristiriitaisen vastaanoton kriitikoilta.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Svjatoslav Myh’ailjuk

**Svjatoslav Jurijovytš Myh’ailjuk** (, s. 10. kesäkuuta 1997 Tšerkasy) on ukrainalainen koripalloilija.

## Elämä ja urheilu-ura

Myh’ailjuk aloitti uransa kotimaassaan ja pelasi Tšerkaski Mavpyssä vuosina 2012–2014. Vuosina 2014–2018 hän pelasi yhdysvaltalaisessa Kansasin yliopistossa, ja Los Angeles Lakers varasi hänet NBA:han  47. vuorolla. Myh’ailjuk pelasi ensimmäisen NBA-kautensa Lakersissa ja sen kehityssarjan-farmijoukkueessa. Tämän jälkeen hän on edustanut Detroit Pistonsia, Oklahoma City Thunderia ja Toronto Raptorsia. Myh’ailjuk on edustanut urallaan myös Ukrainan miesten maajoukkuetta muun muassa vuoden 2014 MM-kilpailuissa.

## Lähteet
* Svi Mykhailiuk Stats Basketball-Reference.com 
* Sviatoslav Mykhailiuk College Stats  College Basketball at Sports-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Sylvester Gozzolini

**Pyhä Sylvester Gozzolini** (1177 Osimo, Marche, Italia – 26. marraskuuta 1267 Monte Fano, Fabriano, Italia) oli italialainen aatelinen, apotti ja pyhimys. Hän opiskeli lakia Bolognassa ja Paduassa mutta vastoin isänsä tahtoa vaihtoi opinnot teologiaan. Sylvester Gozzolinista tuli kanoni Italian Osimossa ja hän menestyi niin hyvin että paikallinen piispa tuli kateelliseksi hänelle. Täytettyään 50 vuotta hän vetäytyi erakoksi 30 mailin päähän Osimosta ja eli siellä köyhyydessä ja epämukavuudessa kunnes sai paremman erakkomajan. Hän sai ilmestyksen pyhästä Benedictus Nursialaisesta vuonna 1231 ja perusti benediktiiniläisyhteisön Italian Monte Fanolle seuraten pyhän Benedictuksen luostarisääntöä. Paavi Innocentius IV hyväksyi vuonna 1247 Sylvester Gozzolinin yhteisön eli sylvestriinit tai siniset benediktiinit. Hän perusti 25 luostaria Italiassa ja kuoli 90-vuotiaana. Sylvester eli seuraavien 14 paavien hallintokausien aikana: Aleksanteri III (1159–1181), Lucius III (1181–1185), Urbanus III (1185–1187), Gregorius VIII (1187), Klemens III (1187–1191), Celestinus III (1191–1198), Innocentius III (1198–1216), Honorius III (1216–1227), Gregorius IX (1227–1241), Celestinus IV (1241), Innocentius IV (1243–1254), Aleksanteri IV (1254–1261), Urbanus IV (1261–1264) ja Klemens IV (1265–1268). Paavi Klemens IV julisti hänet autuaaksi 1260-luvulla ja paavi Klemens VIII julisti hänet pyhimykseksi 1598. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 26. marraskuuta. 

Sylvester Gozzolinia on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella: 

## Lähteet
Osvoboždenije

**Osvoboždenije** (, ’Vapautus’) oli Stuttgartissa Saksassa vuosina 1903–1905 ilmestynyt venäjänkielinen aikakauslehti, joka toimi vallankumouksellisen mutta ei-sosialistisen Vapautusliiton (*Sojuz osvoboždenija*) äänenkannattajana. Lehden tarkoituksena oli levittää Vapautusliiton tavoitteita Euroopassa ja etenkin vallankumopuksen välttämättömyyttä. Lehden päätoimittajana oli taloustieteilijä Pjotr Struve, jonka isoisä oli tunnettu tähtitieteilijä Friedrich Georg Wilhelm von Struve. Venäjän tsaarin Nikolai II:n taantumuksellinen sisäministeri Vjatšeslav von Plehwe ryhtyi taistelemaan Vapautusliittoa vastaan Venäjän valtiollisen rahoituksen turvin koko eurooppalaisen lehdistön voimalla ja onnistui saamaan Württembergin osavaltiohallituksen kieltämään lehden ja tutkimaan saksalaisten poliisien avulla lehden toimituksen. Struve siirsi tällöin lehden toimituksen Pariisiin. Lehti lakkautui Venäjän vuoden 1905 vallankumoukseen, jolloin oppositio sai osittaisen toimintavapauden maan sisällä.

## Lähteet
Kaalilaatikko

**Kaalilaatikko** on perinteinen suomalainen uunissa valmistettu laatikkoruoka, joka on tyypillisesti valmistettu kaalista, jauhelihasta, riisistä sekä lisämausteista, kuten sipulista, meiramista ja pienestä määrästä siirappia. Kaalilaatikko tarjoillaan yleensä puolukkahillon, nykyisin myös porkkanaraasteen ja raejuuston kanssa.

## Lähteet
Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 2022

**Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 2022** järjestettiin Belgradissa, Serbiassa 18.–20. maaliskuuta.

## Mitalistit
### Miehet

 juoksivat alkuerissä
### Naiset

 juoksivat alkuerissä

## Mitalitaulukko
&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;Isäntämaa

## Lähteet
* WA:n kisasivut 
* Tulokset World Athletics 
* Mitalitaulukko World Athletics
Alla Tšerkasova

**Alla Kostjantynivna Tšerkasova** ( (s. 5. toukokuuta 1989 Lviv, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen naispainija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.

63–75 kilogramman painoluokissa kilpaillut Tšerkasova voitti olympiapronssia Tokiossa 2020, maailmanmestaruuden Budapestissa 2018, MM-pronssia Moskovassa 2010 ja viisi EM-mitalia joiden joukossa mestaruus Bukarestista 2019. Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 Tšerkasova sijoittui 11:nneksi.

## Lähteet
* 
* Cherkasova, Alla (UKR) International Wrestling Database 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Olena Sadovnytša

**Olena Anatolijivna Sadovnytša** (, s. 4. marraskuuta 1967 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt jousiampuja ja olympiamitalisti.

Sadovnytša saavutti Ukrainan joukkueessa joukkuekilpailun olympiahopeaa Sydneyssä 2000 ja yksilökilpailun olympiapronssia Atlantassa 1996. Atlantassa hän oli joukkuekilpailussa viides ja Sydneyssä yksilökilpailussa 21:s. Lisäksi Sadovnytša ylsi joukkuekilpailussa MM-hopealle Victoriassa 1997. EM-kilpailuista hän voitti kaksi mitalia, sisäjousiammunnan MM-kilpailuista yhden ja sisäjousiammunnan EM-kilpailuista neljä mitalia.

## Lähteet
* 
* Olena Sadovnycha World Archery 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Pasi Virtanen (pesäpalloilija)

**Pasi Virtanen** (s. 13. maaliskuuta 1964 Pori) on suomalainen pesäpalloilija ja uransa jälkeen pelinjohtaja.

## Pelaajaura
Virtasen kasvattajaseura on Ulvilan Pesä-Veikot. Pääsarjaurallaan Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä hän edusti Kankaanpään Mailaa ja Hyvinkään Tahkoa. Hyvinkään Tahkossa pelatessaan hän saavutti kolme SM-pronssia kaudella 1987, kaudella 1989 ja kaudella 1990. Virtanen pelasi kaksi Liitto–Lehdistö-ottelua vuosina 1985 ja 1987. Virtanen pelasi 180 runkosarjan ottelua. Näissä hän löi 13 kunnaria ja 107 tavallista juoksua, toi 76 juoksua ja keräsi 610 kärkilyöntipistettä. Virtanen pelasi 21 ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi 18 tavallista juoksua, toi seitsemän juoksua ja keräsi 66 kärkilyöntipistettä. Virtanen pelasi 41 alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja 13 tavallista juoksua, toi 11 juoksua ja keräsi 111 kärkilyöntipistettä.

## Pelinjohtajaura
Virtanen toimi Tahkon pelinjohtajana kaudet 1996–2000. Hyvinkään Tahko saavutti hänen alaisuudessaan kaksi SM-hopeaa kaudella 1996 ja kaudella 1999. Kaudella 1996 hänet valittiin myös Vuoden pelinjohtajaksi. Kaudet 2001–2002 Virtanen toimi Kiteen Pallon pelinjohtajana. Kaudella 2001 Kiteen Pallo saavutti hänen alaisuudessaan SM-hopean. Kauden 2003 Virtanen toimi Kinnarin Pesiksen pelinjohtajaksi. Kinnarin Pesis saavutti SM-hopean ja Virtanen valittiin toisen kerran pelinjohtourallaan Vuoden pelinjohtajaksi. Virtanen toimi Hyvinkään Tahkon pelinjohtajana myös kaudet 2004–2005 ja 2011–2013.

## Lähteet
Heorhi Narbut

**Heorhi Ivanovytš Narbut** (; 9. maaliskuuta (J: 25. helmikuuta) 1886 Narbutivka - 23. toukokuuta 1920 Kiova) oli ukrainalainen graafikko. Hän teki kuvitustöitä ja suunnitteli Ukrainan kansantasavallan seteleitä ja postimerkkejä.

## Elämänvaiheita
Narbut syntyi vanhaa liettualaista aatelia edustaneeseen perheeseen. Äiti oli papin tytär, ja isä työskenteli Kiovan yliopistossa. Heorhi Narbut opiskeli taidetta aluksi itsenäisesti. Hän muutti 20-vuotiaana yhdessä veljensä Volodymyr Narbutin kanssa Pietariin opiskelemaan taidetta. Veljestä tuli runoilija.

Heorhi Narbut oli vuonna 1909 muutaman kuukauden jatko-opiskelijana Münchenissä ja palasi sitten Pietariin. Siellä hän pääsi osaksi Mir iskusstva -ryhmää, jossa hän sai mainetta kuvittajana. Hän kuvitti muun muassa Hans Christian Andersenin satuja. Huomiota herättivät myös hänen symbolistiset akvarellinsa.

Heraldiikasta kiinnostunut Narbut suunnitteli setelien ja postimerkkien lisäksi vaakunoita. Vuonna 1915 hän kuvitti vanhaa galitsialaista arkkitehtuuria käsitelleen teoksen ja vuonna 1917 kirjan Harkovan alueen vanhoista kartanoista. Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen hän palasi Ukrainaan ja asettui asumaan Kiovaan. Hän suunnitteli lyhytaikaisen kiovalaisen aikakauskirjan *[[Naše mynule]]n*(1918-1919) kannet.

Uusi Ukrainan kansantasavalta päätti perustaa myös taideakatemian. Narbut nimitettiin sinne syyskuussa 1917 professoriksi, ja vuonna 1918 hänestä tuli sen rehtori. Hän halusi, että oppilaitos olisi ajanmukainen, eurooppalainen taidekoulu. Graafinen suunnittelu oli hänen erikoisalansa. Hallitus pyysi häntä suunnittelemaan seteleitä, postimerkkejä ja arvopapereita. Yhdessä Myh’ailo Boitšukin kanssa hän oli luomassa uutta ukrainalaista taidetta. Hän myös uudisti käytössä ollut aakkostoa.

Narbut menehtyi lavantautiin vuonna 1920. Hänen tyttärestään Marina Berezovskista tuli merkittävä australialainen balettitanssija.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Heorhi Narbut. The making of a Ukrainian brand
Kamjansken tekojärvi

**Kamjansken tekojärvi** () on Ukrainan keskiosissa Dneprin alajuoksulla sijaitseva tekojärvi, joka muodostaa osan Dneprin pääuomasta. Se sijaitsee hallinnollisesti Kirovohradin, Pultavan ja Dnipropetrovskin alueilla.

Tekojärvi on 114 km pitkä ja keskimäärin 5 km leveä (leveimmillään 8 km). Sen pinta-ala on 567 km2, ja keskisyvyys 15 m. Tekojärven tilavuus on 2,45 km2.

Krementšukin, Kamjansken, Verh’nodniprovskin ja Horišni Plavnin kaupungit sijaitsevat järven rannalla, ja Dneprin sivujoki Vorskla laskee Dnepriin tekojärven kohdalla.

Tekojärvi muodostui 1963-65 Kamjansken vesivoimalan rakentamisen yhteydessä. Vuoteen 2017 asti sen nimenä oli *Dniprodzeržynskin tekojärvi*; nimi muutettiin nykyiseksi sen jälkeen, kun Kamjansken (vuosina 1936-2016 *Dniprodzeržynsk*) vanha nimi palautettiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Christopher Dahl

**Christopher Dahl** (17. toukokuuta 1758 Saleby, Länsi-Götanmaa, Ruotsi − 4. syyskuuta 1809 Näs, Uplanti) oli ruotsalainen luterilainen pappi, virsirunoilija ja professori.

Dahl kävi koulua Skarassa ja opiskeli Uppsalassa. Hänet vihittiin papiksi 1782 ja pian hänestä tuli Uppsalan yliopiston kaunopuheisuuden ja runouden dosentti, myöhemmin kreikan kielen professori ja hänen nimitettiin kuninkaan hovisaarnaajaksi, hoviseurakunnan papiksi. Vuonna 1800 hänet nimitettiin teologian tohtoriksi kuningas Kustaa IV Aadolfin kruunajaisten yhteydessä. Hän julkaisi 1796 latinan kielen oppikirjan, kreikan kielen lukukirjan (*Chrestomathia græca* 1808) ja siihen liittyvän sanakirjan ja kieliopin (1808). Vuonna 1796 hänet nimitettiin Raamatunkäännöskomiteaan.

1793 vietettiin Ruotsissa Uppsalan kokouksen juhlavuotta. Sen kunniaksi haluttiin uudistaa myös kirkollisia kirjoja ja Uppsalan tuomiokapituli laati ehdotuksen virsikirjan uudistamiseksi. Työ siirtyi ”Kongl Ecklastique Committé” -nimiselle komitealle, jonka jäsen Dahl oli yhdessä Samuel Ödmannin kanssa. Hän julkaisi 1796 kokoelman *Försök till kyrkosånge*r, jossa oli hänen muokkaamiaan ja kirjoittamiaan virsiä sekä 1807 kokoelman nimeltä *Psalmer*, joka suurelta osalta oli vanhojen virsien muokkauksia ja useat niistä tulivat J. O. Wallinin johdolla valmisteltuun vuoden 1819 virsikirjaan. Teologisesti Dahl edusti neologiaa.

Hänen elämäänsä varjostivat henkilökohtaiset vaikeudet. Hänen kaunis vaimonsa tunnettiin myös lisänimellä ”kaunis Lena”. Tämä muutti Uppsalasta Tukholmaan, jossa oli enemmän tarjolla huveja, eivätkä ne kaikki olleet sopusuhteessa hänen puolisonsa yhteiskunnallisen aseman tai taloudellisten resurssien kanssa ja tämä on saattanut olla syynä hänen varhaiseen kuolemaansa. 

Dahlin kirjoittamia virsiä on yksi ja muokkaamia virsiä viisi Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa. Virsi 595 "Förgäves all vår omsorg är" on vuodelta 1807. Sen esikuvana on ollut vuoden 1695 virsikirjan virsi 97 "Alt arbetet är ju fåfängt här". Jo vuoden 1819 virsikirjassa se oli J. O. Wallinin muokkaama ja vuoden 1986 virsikirjassa edelleen Britt. G. Hallqvistin muokkaama. Suomenkielisessä virsikirjassa se on Anna-Mari Kaskisen 1998 suomentamana "On turhaa kaikki vaivamme ja pyrkimykset maiset".

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virsi 610 "Ah, kaikki kaataa kuolema" pohjautuu Dahlin kirjoittamaan virteen "Kom, jordens barn, eho du är".

## Lähteet
Hyppääminen

**Hyppääminen** on ponnahtamista lihasvoimalla tai muulla voimalla ylöspäin ja joskus samalla myös eteenpäin niin, että jalat ovat yhtäaikaisesti irti alustasta.

## Hyppylihakset
Hyppääminen vaatii alavartalon räjähtävää voimaa. Ihminen käyttää pystysuuntaisessa hypyssä alaruumiinsa lihaksista nelipäistä reisilihasta, hamstring-lihasta, pakaralihasta ja pohjelihasta. Nämä lihakset suoristavat lantion, ojentavat polven ja painavat jalkaterän alas, suoristaen nilkan. Myös ylävartalon ja keskivartalon lihaksia käytetään jonkin verran voimantuottoon ja kehon vakauttamiseen. Hyppäämistä käytetäänkin helposti toteutettavana lihasvoimaharjoittelun muotona.

## Urheilulajina ja leikkinä
Yleisurheilussa pystysuuntaisia hyppyjä ovat korkeushyppy ja seiväshyppy, ja vaakasuuntaisia hyppyjä ovat pituushyppy ja kolmiloikka. Aiemmin ovat urheilulajeina olleet myös vauhditon pituushyppy, vauhditon korkeushyppy ja vauhditon kolmiloikka. Muiden lajiryhmien hyppylajeja ovat esimerkiksi uimahypyt, telinevoimistelun hyppy, mäkihyppy ja trampoliinivoimistelu. Hyppyjä nähdään myös monen muun urheilulajin tärkeänä osana, kuten lentopallossa, koripallossa ja taitoluistelussa.

Lasten hyppyleikkejä ovat esimerkiksi naruhyppely ja ruutuhyppely.

## Ennätyksiä
Joidenkin ihmisten on väitetty hypänneen paikaltaan tasajalkaa suoraan ylöspäin jopa yli 140 senttimetriä. Tällaiset ennätykset ovat epävirallisia, ja joskus niihin on saattanut liittyä vauhdinotto. Globetrotters-koripalloilija Michael Wilsonin kerrotaan hypänneen 140 senttimetriä. Yhdysvaltain ammattilaissarjojen valvotuissa testeissä parhaan tuloksen on tehnyt NFL:n Gerald Sensabaugh, joka hyppäsi vuonna 2005 paikaltaan 117 senttimetrin korkeuteen.

Yhdellä jalalla ponnistaen ihminen on hypännyt 2,45 metrin korkuisen riman yli. Maaeläimistä korkeimmalle pystyy hyppäämään puuma, joka yltää 6 metrin korkeuteen. Delfiini kykenee ponnistamaan vedestä 7 metrin korkeuteen. Pituussuuntaisesti ihminen on hypännyt yhdellä jalalla ponnistaen hyväksytysti lähes 9 metriä. Hyppimällä etenevä harmaakenguru pystyy tekemään 13,5 metrin loikkia.

## Lähteet
Ivan Petrunkevitš

**Ivan Iljitš Petrunkevitš** (;  7. tammikuuta 1844 (J:23. joulukuuta 1843) Tšernigov, Venäjän keisarikunta – 14. kesäkuuta 1928 Praha, Tšekkoslovakia) oli venäläinen, Tšernihivissä nykyisen Ukrainan alueella syntynyt lainoppinut, joka osallistui Vapautusliiton perustamiseen 1903 Schaffhausenissa ja toimi järjestön puheenjohtajana. Hän oli vuoden 1905 vallankumouksen keskeisiä vaatijoita Venäjällä Tsushiman tappion jälkeen, ja oli vaatimassa vaati tsaarilta perustuslaillista demokratiaa. Tsaari Nikolai II pysyi vallassa, mutta poliittiset puolueet saivat joltisenkin toimintavapauden. Petrunkevitš oli perustuslaillisdemokraattisen puolueen johtohenkilöitä ja tuli valituksi ensimmäiseen kansanedustuslaitokseen, Venäjän duumaan Tverin edustajana, ja vuonna 1906 hän piti ensimmäisen parlamenttipuheensa, jossa vaati poliittisen vapautuksen välttämättömyyttä. Hän joutui väistymään lokakuun vallankumouksen yhteydessä Venäjältä 1918.

## Lähteet
X (vuoden 2022 elokuva)

**X** on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen slasher-elokuva, jonka on ohjannut, käsikirjoittanut, tuottanut ja leikannut Ti West. Sen pääosia esittävät Mia Goth, Jenna Ortega, Martin Henderson, Brittany Snow, Owen Campbell, Stephen Ure ja Scott Mescudi. Elokuva sijoittuu 1970-luvun Teksasiin, ja seuraa joukkoa nuoria pornoelokuvantekijöitä, jotka joutuvat paikallisen tilan iäkkään pariskunnan uhreiksi.

*X* sai maailmanensi-iltansa South by Southwest -tapahtumassa 13. maaliskuuta 2022. Suomen ensi-iltansa se sai 25. maaliskuuta 2022. Elokuva sai pääosin positiivisia arvosteluja kriitikoilta, jotka kiittivät eritysesti sitä miten elokuva kunnoittaa klassisia slasher-elokuvia.

Elokuvan esiosa *[[Pearl (vuoden 2022 elokuva)|Pearl]]* (2022) kuvattiin salassa samaan aikaan ensimmäisen elokuvan kanssa. Jatko-osa *MaXXXine* on kehitysvaiheessa.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Igor Kalabuhov

**Igor Andrejevitš Kalabuhov** (; s. 13. maaliskuuta 1961 Donetsk) on venäläinen diplomaatti.

Kalabuhov valmistui Neuvostoliiton ulkoministeriön alaisesta Moskovan valtiollisesta kansainvälisten suhteiden instituutista vuonna 1983. Hän aloitti samana vuonna diplomaattiuransa. Hän on työskennellyt ulkoministeriön palveluksessa sekä Neuvostoliiton ja Venäjän federaation suurlähetystöissä Bulgariassa ja Bosnia ja Hertsegovinassa. Vuosina 2010–2020 Kalabuhov oli Venäjän ulkoministeriön neljännen Euroopan-laitoksen varajohtaja.

6. marraskuuta 2020 Kalabuhovista tuli Venäjän suurlähettiläs Bosnia ja Hertsegovinassa. Maaliskuussa 2022 Kalabuhov uhkasi Venäjän reaktiolla, mikäli Bosnia ja Hertsegovina päättäisi liittyä Natoon.

Kalabuhov on naimisissa, ja hänellä on poika ja tytär. Hän puhuu englannin, bulgarian ja serbian kieliä. 

## Lähteet
August Bohman

**August Bohman** (3. huhtikuuta 1871 Folkärna, Taalainmaa, Ruotsi – 6. helmikuuta 1928 Tukholma) oli ruotsalainen vapaakirkollinen kirjailija ja toimittaja.

Bohman jäi nelivuotiaana orvoksi ja sai sukulaistensa luona ankaran kasvatuksen. Hän koki uskonnollisen herätyksen teini-iässä ja olisi halunnut päästä opiskelemaan Uppsalan Fjellstedin kouluun (*Fjellstedska skolan*), mutta häntä ei päästetty. Täysi-ikäiseksi tultuaan hän kävi Ruotsin Lähetysliiton (*Svenska Missionsförbudet*) lähetyskoulun Tukholmassa vuosina 1894–1897 ja hänestä tuli Lähetysseurakunnan pastori Avestassa. Vuonna 1898 hän muutti Tukholmaan *Svenska Morgonbladet* -lehden toimittajaksi. Lehti oli ensimmäinen kristillinen sanomalehti Ruotsissa. Vuosina 1900–1906 hän toimi Rörstrandin lähetysseurakunnan pastorina ja sen jälkeen *Sanningsvittnet-*lehden toimitussihteerinä ja päätoimittajana. 

Bohman kirjoitti useita hengellisiä lauluja ja virsiä. Niitä julkaistiin hänen toimittamissaan lehdissä, nuorille tarkoitetuissa laulukirjoissa sekä Ruotsin Lähetysliiton laulukirjassa *SMF:s sångbok* (1920).

Ruotsin kirkon virsikirjassa on yksi hänen kirjoittamansa virsi, 578 "Jesus, låt din kärklekslåga" vuodelta 1905. Virsikirjaan se on tullut vuonna 1937. Virsi on suomennettu Luulajan virsikirjaan 1940 suomentajana Per Boreman ("Jeesus, liekki rakkautes Sieluhuni sytytä"). Ruotsin kirkon virsikirjan suomennos "Jeesus, anna sydämeeni kirkas liekki loistamaan" on Anna-Mari Kaskisen vuonna 1999 tekemä.

## Lähteet
Veikko Sorsakivi

**Veikko Islam Sorsakivi** (18. huhtikuuta 1914 Rauma – 7. joulukuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja kirjallinen järjestäjä. Hän työskenteli Helsingin Kaupunginteatterin ja sen edeltäjäteatterin palveluksessa vuodesta 1945 alkaen. Sorsakiven roolit niin teatterissa, elokuvissa kuin televisiossakin olivat enimmäkseen sivuosia.

## Ura
Sorsakiven vanhemmat olivat veturinkuljettaja Einar Sorsakivi ja Hilda Kaulio. Hän työskenteli iltanäyttelijänä Rauman Kaupunginteatterissa 1937–1943 ja kirjallisena järjestäjänä ja näyttelijänä Porin Teatterissa 1943–1945. Sorsakivi aloitti pitkän uransa kirjallisena järjestäjänä ja näyttelijänä Helsingin Työväen Teatterissa 1945 ja jatkoi sen seuraajassa Helsingin Kaupunginteatterissa vuodesta 1965.

Sorsakiven teatterirooleja olivat muun muassa Simeoni (*Seitsemän veljestä*), Juha (*Pitkäjärveläiset*), Antti (*[[Pohjalaisia (näytelmä)|Pohjalaisia]]*), Karatajev (*Sota ja rauha*), Ferry (*Viktorian husaari*) ja Boni (*Mustalaisruhtinatar*).

Sorsakivi näytteli sivurooleja noin 30 suomalaisessa elokuvassa vuosina 1945–1962. Hänen roolejaan ovat esimerkiksi Henrikki sotaelokuvassa *[[Sven Tuuva]]* (1958) ja etsivä Malkanen rikoskomediassa *[[Tähdet kertovat, komisario Palmu]]* (1962). Sorsakivi näytteli niin ikään useissa televisiotuotannoissa 1960-luvulla.

Sorsakivi työskenteli raumalaisen Länsi-Suomi-lehden toimittajana 1937–1943 ja Teatterilehden toimitussihteerinä 1950–1972 (nimimerkit Isidor ja Vesku).

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Tapio Yrjä

**Tapio Kustaa Yrjä** (11. syyskuuta 1927 Pertteli – 24. joulukuuta 2011 Salo) oli suomalainen kapellimestari, säveltäjä ja maanviljelijä. Hän työskenteli Helsingin Kaupunginteatterin ja sen edeltäjäteatterin palveluksessa vuodesta 1962 alkaen.

## Ura
Yrjän vanhemmat olivat maanviljelijä Kyösti Nikolaus Yrjä ja Tyyne Katariina Seppälä. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa vuosina 1947–1949. Yrjän soittimet olivat piano ja harmonikka. Hän aloitti pitkän kapellimestarin uransa Helsingin Kaupunginteatterissa 1962.

Yrjä johti musiikkia muun muassa näytelmissä *[[Kerjäläisooppera]]*, *Perintöruhtinas*, *[[Fantasticks]]*, *[[Viulunsoittaja katolla]]*, *Don Quijote*, *[[Loppiaisaatto]]* ja *[[Seis maailma – tahdon ulos]]*. Hänellä oli musiikillinen sivurooli elokuvissa *[[Me tulemme taas]]* (1953), *[[Varsovan laulu]]* (1953), *[[Jälkeen syntiinlankeemuksen]]* (1953) ja *[[Kovaa peliä Pohjolassa]]* (1959).

Yrjä sävelsi musiikkia useisiin televisiotuotantoihin sekä Yleisradioon 1960-luvulla. Hän toimi pianistina sekä orkesterin johtajana monissa visailuissa ja ohjelmissa, kuten muun muassa Niilo Tarvajärven ohjelmissa *[[Niilo Tarvajärvi#Palapeli ja Laatikkoleikki|Laatikkoleikki]]* ja *[[Niilo Tarvajärvi#Aamukahviohjelmat|Tervetuloa aamukahville]]*.

Tapio Yrjä oli Suomen Harmonikkaliiton puheenjohtaja vuosina 1976–1985. Tätä ennen hän oli jo työskennellyt pitkään liiton hallituksessa. Yrjä oli Suomen Harmonikkaliiton Kunniapuheenjohtaja 1986.

Yrjä soitti useilla äänilevyillä. Häneltä ilmestyi 1970-luvulla myös oma LP-levy *Pietarin tietä pitkin*, jolla esiintyivät laulaja Mauno Blomqvist ja kuoro Salon Viihdelaulajat.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*[Finna: Tapio Yrjän tangoyhtye](https://kansalliskirjasto.finna.fi/kansalliskirjastofikka/AuthorityRecord/melinda.(FI-ASTERI-N)000181002/AuthorityRecordsAuthor)
Svante Alin

**Svante Alin** (19. toukokuuta 1852 Skarstad, Länsi-Götanmaa, Ruotsi – 20. syyskuuta 1930) oli ruotsalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija.

Alin sai kotonaan kristillisen kasvatuksen ja tuli ylioppilaaksi Uppsalassa, Fjellstedtin koulussa (Fjellstedtska skolan). Hän opiskeli teologiaa ja vihittiin papiksi vuonna 1879. Hän  toimi pappina Fågelåsissa ja Svenstorpissa Skaran hiippakunnassa. Vuoden 1917 reformaation juhlavuoden juhlan yhteydessä hänestä tuli teologian tohtori.

Alin oli kiinnostunut virsikirjan uudistamisesta ja hän julkaisi oman virsikirjaehdotuksensa vuonna 1903, jossa hän jätti sivuun kaikki virret, joissa oli neologian vaikutteita ja hän oli liittänyt ehdotukseensa useita vuoden 1695 virsikirjan virsiä joita ei ollut vuoden 1819 virsikirjassa. Hymnologiaa käsittelevien kirjoitustensa ja runojensa ohella hän julkaisi useita kirkollisia ja teologisia kirjoituksia, jotka edustivat selvästi ortodoksista, puhdasoppista ajattelua.

Alin on kirjoittanut muutamia virsiä, joista yksi on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa, virsi 375, "Upp, Sion, att prisa och lova din Gud". Se on vuodelta 1906 ja julkaistu Edvard Eversin *Tillägg till 1819 års psalmbok* -kirjassa reformaation päivän virtenä. Virsikirjaan se tuli 1937 lyhennettynä ja muokattuna. Se oli suomeksi Luulajan virsikirjassa, virsi 161 "Yö synkkä nyt väistyi, mi peitti tään maan, Ja taas sana Herran meill' luo valoaan" Per Boremanin ja O. H. Jussilan suomentamana 1944. Vuoden 2002 suomenkielisessä virsikirjassa sen teksti "Oi riemuitse, kiitä nyt taas Jumalaa" on Niilo Rauhalan käännös vuodelta 1997.

## Lähteet
Serhi Korsunskyi

**Serhi Volodymyrovytš Korsunskyi** (; s. 10. elokuuta 1962 Kiova) on ukrainalainen diplomaatti. Hän sai nimityksen Ukrainan suurlähettilääksi Japaniin 14. huhtikuuta 2020 toimittuaan aiemmin muun muassa maansa suurlähettiläänä Turkkiin (2008–2016) ja Ukrainan diplomaattisen akatemian johtajana (2017–2020).

Korsunskyi valmistui Kiovan kansallisesta yliopistosta vuonna 1984 ja sai tohtorinarvon sovelletussa matematiikassa vuonna 1991. Hän on geopoliittisten kysymysten ja energiaturvallisuuden asiantuntija. Hän on tehnyt lukuisia akateemisia julkaisuja ja julkaissut myös kirjoja. Hän on saanut useita Ukrainan presidentin ja hallituksen myöntämiä palkintoja. Korsunskyi on opettanut kriittistä ajattelua, neuvottelua, geopolitiikkaa ja energiadiplomatiaa Ukrainan diplomaattisessa akatemiassa.

Korsunskyi esitti maaliskuussa 2022 huolensa Venäjän mahdollisuudesta käyttää ydinasetta Ukrainaa vastaan sen hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022.

## Lähteet
Iryna Vereštšuk

**Iryna Andrijivna Vereštšuk** (; s. 30. marraskuuta 1979 Rava-Ruska, Lvivin alue) on ukrainalainen poliitikko ja juristi.

Vereštšuk opiskeli vuosina 1997–2002 kansainvälistä informaatiota Lvivin polyteknisen yliopiston sotilasinstituutissa. Vuosina 2002–2006 hän suoritti lakiopinnot Lvivin yliopistossa. Vuosina 2008–2010 hän jatkoi opiskelua Julkishallinnon kansallisakatemian Lvivin julkishallinnon alueinstituutissa. Vereštšuk palveli viiden vuoden ajan upseerina Ukrainan asevoimissa. Hän on työskennellyt myös juristina ja vuosina 2016–2019 "Itä- ja Mustanmeren tutkimusten ja konsensuskäytäntöjen kansainvälinen keskus" -nimisen kansalaisjärjestön puheenjohtajana.

Vereštšuk pääsi vuonna 2019 Ukrainan lainsäädäntöelin Verh’ovna Radan jäseneksi. 4. marraskuuta 2021 hänet nimitettiin Ukrainan varapääministeriksi sekä tilapäisesti miehitettyjen Ukrainan territorioiden jälleenintegroinnin ministeriksi.

## Lähteet
Volodymyr

**Volodymyr** ( ennen vuotta 1795 ja vuodesta 2021 lähtien; vuosina 1944-2021 **Volodymyr-Volynskyi** ; aiemmin vuosina 1795–1944 *Volodymyr-Volynsk* ) on kaupunki Volynian alueella Ukrainan luoteisosassa. Kaupunki on Volodymyr-Volynskyin piirin (171&nbsp;264 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 38&nbsp;070 (2021).

Volodymyr sijaitsee Luhajoen rannalla, maanteitse 76 kilometriä aluekeskus Lutskstä ja noin 500 kilometriä Kiovasta länteen; läntisen Ukrainan keskuskaupunki Lviv sijaitsee 130 kilometrin ja Puolan raja 10 kilometrin päässä.

Arkeologit ovat löytäneet asutuksia muinaisajalta (3&nbsp;000 eaa.), varhaiselta rautakaudelta (1&nbsp;000 eaa.) ja ajanlaskun jälkeisiltä ensimmäisiltä vuosisadoilta. Paikkakunnan eteläpuolella ja nykyisen kaupungin alueella sijaitsi eräs Kiovan Rusjin varhaisimmista kaupungeista. Se mainitaan vanhoissa kronikoissa vuodelta 988 linnoitettuna kauppakaupunkina ja Volodymirin hiippakunnan (piispanistuimen) kotipaikkana.


Володимир-Волинський (205) Комплекс Успенського собору.jpg|
Володимир Волинський. Миколаївська церква. Загальний вигляд.jpg|


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tatjana Borodina

**Tatjana Borodina** () on venäläinen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.

Borodina syntyi Permissä ja valmistui ensin Permin musiikkikoulusta, sitten vuonna 2000 Pietarin konservatoriosta. Hän esiintyi Pietarin konservatorion musiikkiteattereissa Olgan (*[[Rusalka]]*), Tatjanan (*[[Jevgeni Onegin (ooppera)|Jevgeni Onegin]]*), Iolantan (*[[Iolanta]]*), Margueriten (*[[Faust (Gounod'n ooppera)|Faust]]*) ja Mimìn (*[[La bohème]]*) rooleissa. Vuonna 1998 Borodinasta tuli Mariinski-teatterin nuorten laulajien akatemian solisti ja vuonna 2001 Mariinski-teatterin solisti. Vuonna 1997 hän sai diplomin Rooman kansainvälisessä New Voices of the East -kilpailussa. Vuonna 1998 hänet palkittiin Pietarin kansainvälisessä Nikolai Rimski-Korsakov -kilpailussa.

Borodinan ohjelmistoon on kuulunut rooleja muiden muassa Rimski-Korsakovin, Pjotr Tšaikovskin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Giuseppe Verdin, Ruggero Leoncavallon, Richard Wagnerin ja Giacomo Puccinin oopperoissa. Borodina on esiintynyt Mariinski-teatterin kanssa Italiassa, Isossa-Britanniassa, Saksassa, Itävallassa, Kiinassa, Israelissa, Suomessa ja Alankomaissa. Vuonna 2002 hän oli mukana Mariinski-teatterin ja La Scalan yhteistuotannossa Modest Mussorgskin oopperasta *[[Boris Godunov (ooppera)|Boris Godunov]]*. Siinä hän tulkitsi Ksenijan roolin.

## Lähteet
Iso Kortejärvi (Kouvola)

**Iso Kortejärvi** on pitkäviipymäinen ja melko tasaleveä metsäjärvi Kouvolan pohjoisosassa Kymenlaakson maakunnassa. Etäisyys Kouvolan keskustasta on 23 kilometriä pohjoisluoteeseen.

## Maantietoa
Iso Kortejärvi on 3,0&nbsp;kilometriä pitkä, 1,2&nbsp;kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 228&nbsp;hehtaaria eli 2,3&nbsp;neliökilometriä. Varsin leveät niemet jakavat järven koillista osaa lahdiksi (Pohjanlahti, Myllylahti). Järven eteläisimmän osan muodostaa leveä Saarenalastenlahti. Siinä on neljä yli aarin kokoista saarta, joiden pinta-ala on 0,32 hehtaaria. Saaret sijaitsevat aivan rannan tuntumassa. Asuttuun Kivisaareen tulee rannasta silta, mutta muut saaret ovat autiot. Palosaari on yhdistetty rantaan penkereellä. Rannoilla on monta niemeä, jolla on saaren nimi.

Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 11,94 miljoonaa kuutiometriä eli 0,01194 kuutiokilometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 5,2 metriä. Isossa Kortejärvessä sijaitsee kolme vähintään 10 metriä syvää vyöhykettä, niiden pinta-ala on noin yhdeksäsosa järven pinta-alasta. Syvin kohta, 15,8 metriä, sijaitsee järven koillisosassa . Järven rantaviivan pituus on 9,5 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituuden osuus siitä on 400 metriä. Ison Kortejärven eteläosa on matala, itärannalla on jonkin verran epämääräistä suorantaa.

## Luontoarvoja
Järvi on karu ja kirkasvetinen, sen kemiallinen tila on hyvä ja ekologinen tila erinomainen.

## Vesistösuhteet
Iso Kortejärvi (14.944.1.009) kuuluu Johdasjärven valuma-alueeseen (14.944), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Karijärven valuma-alue (14.94) ja ensimmäinen on Mäntyharjun reitin valuma-alue (14.9). Iso Kortejärvi on Johdasjärven valuma-alueen toiseksi laajin vakavesi. Laajin on Iso-Ruhmas. Johdasjärven valuma-alueeseen kuuluu kolmetoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Ison Kortejärven luusua sijaitsee järven länsikolkassa, josta alkaa Salmensuon eli Kortesuon halki virtaava vähäinen laskuoja, joka virtaa lounaaseen Vähä Kortejärveen, jonka korkeustaso on vain hieman Isoa Kortejärveä alempi. Vähä Kortejärvi laskee lyhyttä laskuojaa luoteeseen Iso-Ruhmakseen, jonka korkeustaso on 0,1 metriä Vähä Kortejärveä alempi. Iso-Ruhmas laskee Ison Kortejärven pohjoispuolitse koillisessa sijaitsevaan Niskajärveen (73,1 metriä mpy).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vesijättömaa-asioita, Korkein hallinto-oikeus, 2016
Sivakkajärvi (Kaavi)

**Sivakkajärvi** on metsäjärvi Kaavissa Pohjois-Savon itäisimmässä osassa. Sen pinta-ala on 3,4 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 57 kilometriä itään.

## Maantiede
Sivakkajärven pituus kaakosta luoteeseen on noin neljä kilometriä. Järven eteläosa on melko tasaleveä. Pohjoisosa on eteläosaa leveämpi ja muodokkaampi. Lyhin etäisyys luoteisrannan Sormusniemen kärjestä itäisen rannan Sivakkaniemen kärkeen on noin kilometrin. Järven länsirannalla sijaitsee haarautuva niemimaa (Juurikkaniemi, Vuoriniemi, Jussinniemi), joka jakaa järven keskiosaa useisiin mataliin lahtiin. Noin kahdeksasosa Sivakkajärvestä on vähintään 10 metriä syvä. Syvin kohta, 17 metriä, sijaitsee järven keskiosassa. Sivakkajärven pohjoisosan selkäveden keskellä on matalikko, jolla sijaitsee pieni Selkäsaari.

Sivakkajärven saariluku on 12. Laajimmat saaret (Suuri-Kärrys, Ahosaari, Nissisaari) sijaitsevat järven matalassa luoteisosassa. Järven etelärannan Sivakkavuorten laki on noin 190 metriä merenpinnan yläpuolella eli yli 70 metriä järven pintaa korkeammalla. Rannat ovat suurelta osin metsämaata, pohjoisrannalla levittätyy Joenniskasuo, jonka halki Sivakkajärvi laskee Sivakkajokea luoteeseen Suuri-Kortteiseen ja edelleen länteen Saarijärven (101,6 metriä mpy) Telyselälle. Sivakkajärveen virtaa koillisesta Välijärveltä (117,4 metriä mpy) Rovesalmi. Sivakkajärveä ja Välijärveä erottaa Huhmarisenniemi.

Sivakkajärven vesitilavuus on 16&nbsp;667&nbsp;000 kuutiometriä.

Sivakkajärvi (04.771.1.001) kuuluu Sivakkajärven alueeseen (04.771), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Sivakkajärven valuma-alue (04.77) ja ensimmäinen on Juojärven reitin valuma-alue (04.7). Sivakkajärvi on Sivakkajärven alueen laajin vakavesi. Seuraavaksi laajin on noin 80-hehtaarinen Välijärvi. Alueen kahdeksan muuta järveä ovat alle 15 hehtaarin laajuisia.

Kaavin Sivakkajärvi on laajin Suomen viidestä Sivakkajärvestä. Se on viidenneksi laajin Kaavin yli 270:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.

## Lähteet
Iso-Ruhmas

**Iso-Ruhmas** on vähähumuksinen ja rantaviivaltaan polveileva järvi Kouvolan pohjoisosassa Kymenlaakson maakunnassa. Sen pinta-ala on 4,3 neliökilometriä. Etäisyys Kouvolan keskustasta on 25 kilometriä pohjoisluoteeseen. Iso-Ruhmaksen eteläpuolella sijaitsee Jaalan kirkonkylä.

## Maantietoa
Iso-Ruhmas on 4,4&nbsp;kilometriä pitkä, 2,7&nbsp;kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 426&nbsp;hehtaaria eli 4,3&nbsp;neliökilometriä. Järven useista lahdista luoteisosan Anttilanlahti ja itäosan Vitsaojanlahti ovat kuroutuneet lähes erilleen pääaltaasta. Isoimmat niemimaat ovat Martinniemi lännessä, Haravaniemi koillisessa ja pohjoisrannan niemi, jolla sijaitsee Siikavan kylä. Iso-Ruhmaksen läntisestä rannasta suuri osa on kannasta, jonka toisella puolen sijaitsee Iso Tervajärvi ja Relusjärvi. Itärannan Pitkätkallion korkeustaso on noin 125 metriä merenpinnan yläpuolella. Sen lounaispuolisen Vasemmankallion korkeus on noin 110 metriä mpy. Haravaniemenvuori järven koillisrannalla kohoaa noin 140 metriä merenpinnan yläpuolelle. Korpisaaren korkein kohta on noin 25 metriä Iso-Ruhmaksen pintaa ylempänä. Iso-Rumaksessa on 10 saarta, joiden pinta-ala on 16,62&nbsp;hehtaaria eli noin noin 3,8&nbsp;prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista kolme on yli hehtaarin suuruisia, 6 yli aarin ja yksi on alle aarin kokoinen. Laajimmat saaret ovat Korpisaari ja Morsiussaari järven pohjoisosassa sekä Keskisaaret järven keskiosassa.

Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 41,19&nbsp;miljoonaa kuutiometriä eli 0,04119&nbsp;kuutiokilometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 9,7&nbsp;metriä. Noin seitsemäsosa Iso-Ruhmaksesta on vähintään 20&nbsp;metriä syvä. Järven itäiset ja pohjoiset osat ovat eteläosaa syvempiä. Syvin kohta, 29,3&nbsp;metriä, sijaitsee järven itäosassa . Myös järven pohjoisosassa on yli 20 metriä syviä kohtia. Järven rantaviivan pituus on 21,1&nbsp;kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituuden osuus siitä on 3,7&nbsp;kilometriä. Iso-Ruhmaksen rannat ovat pääosin metsää, pohjoisessa on myös peltoalueita. Pientaloja on melko taajaan.

## Vesistösuhteet
Iso-Ruhmas (14.944.1.007) kuuluu Johdasjärven valuma-alueeseen (14.944), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Karijärven valuma-alue (14.94) ja ensimmäinen on Mäntyharjun reitin valuma-alue (14.9). Iso-Ruhmas on Johdasjärven valuma-alueen laajin vakavesi. Toiseksi laajin on Iso Kortejärvi ja kolmanneksi laajin on Johdasjärvi. Johdasjärven valuma-alueeseen kuuluu kolmetoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Iso-Ruhmas laskee Vähä-Ruhmaksen ja Johdasjärven kautta koillisessa sijaitsevaan Niskajärveen (73,1 metriä mpy).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vesijättömaa-asioita, Korkein hallinto-oikeus, 2016
Svetlana Prokopjeva

**Svetlana Vladimirovna Prokopjeva** (; s. 1. lokakuuta 1979 Pihkova) on venäläinen toimittaja. Hän on työskennellyt muun muassa vapaana toimittajana Radio Free Europelle/Radio Libertylle.

6. heinäkuuta 2020 Prokopjeva sai 500&nbsp;000 Venäjän ruplan sakot "terrorismiin kehottamisesta tai terrorismin oikeuttamisesta tai propagoimisesta". Hänet myös lisättiin terroristien ja ekstremistien luetteloon. Hänen pankkitilinsä jäädytettiin ja hänet asetettiin kotiarestiin. Prokopjeva oli marraskuussa 2018 laatimassaan kommentaarissa yhdistänyt FSB:n toimistotilojen ulkopuolella Arkangelissa tehdyn itsemurhapommituksen Venäjällä vallinneen poliittisen ilmapiirin synnyttämään epätoivoon.

Prokopjevalle myönnettiin vuonna 2020 Committee to Protect Journalistsin (CPJ) kansainvälinen lehdistönvapauspalkinto.

Kesäkuussa 2023 Venäjän oikeusministeriö lisäsi hänet ulkomaisten poliittisten toimijoiden listalle.

## Lähteet
Aleksandr Boritševski

**Aleksandr Jaroslavovitš Boritševski** (, s. 25. kesäkuuta 1970 Murmansk) on venäläinen kiekonheittäjä. Hänen ennätyksensä on 65,08 metriä toukokuulta 1999.

Boritševski edusti Venäjää Atlantan kesäolympialaisissa 1996, Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 sekä Ateenan kesäolympialaisissa 2004 muttei selviytynyt kertaakaan finaaliin. MM-kilpailuissa hän kilpaili Ateenassa 1997, Sevillassa 1999 päästen finaaliin sekä Pariisissa 2003.

Boritševski voitti neljä Venäjän mestaruutta vuosina 1997–1999 sekä 2004.

## Lähteet
Aurora OS

**Aurora OS** eli **Russian Open mobile platform (OMP)** on venäläinen Linux-pohjainen yritys- ja viranomaiskäyttöön  Rostelecomin kehittämä  älypuhelinkäyttöjärjestelmä. Käyttöjärjestelmä on pohjautuu Jollan Sailfish-alustaan josta se on haarautui omaksi versiokseen 2019. Erona Sailfish-alustaan käyttöjärjestelmässä on oma sovelluskauppa ja viranomaisverkko ERA käyttää alustaa. 

## Historia
Vuonna 2016 Jolla aloitti kehitysprojektin jonka tavoitteena oli lokalisoida Sailfish alusta Venäjälle. Tätä varten perustettiin oma yrityksensä ja venäjänkielinen versio sai nimen Sailfish Mobile OS RUS. Alustan ensimmäisiä käyttäjiä oli Venäjän posti. Vuonna 2018 Venäjän valtio haki itselleen turvallista matkapuhelinkäyttöjärjestelmää viranomaiskäyttöön. Sailfish Mobile OS RUS tuli valituksi ja  Rostelecom sitä kehittäneen yhtiön. Vuonna 2019 alusta uudelleen nimettiin Aurora OS:ksi. Vuonna 2021 Jolla ilmoitti irtautuneensa projektista ja ettei enää kehittänyt sitä.  Vuoden 2021 marraskuussa Nokiamob.net:n mukaan sitä käyttäviä laitteita olisi noin 400000.

## Laitteet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tadadviser, Rostelecom has integrated devices based on the Aurora OS into the O2O - Infrastructure Operator for Operators project
* https://auroraos.ru/devices