open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ummeljoen työväentalo

**Ummeljoen työväentalo ja Sörkän tanssilava** sijaitsee Kouvolan keskustasta noin 12 kilometriä etelään Ummeljoen kylässä. Työväentalo ja tanssilava on luokiteltu osaksi alueen rakennusperintöä ja kulttuuriympäristöä.

## Historia
Työväentalo on rakennettu vuosina 1910–1912. Laajennuksia on tehty vuonna 1930. Talo on rakennettu talkoilla ja rahoitettu sekä velkarahalla että iltamien tuotoilla. Vuonna 1952 tontille on valmistunut katettu tanssilava ja talousrakennus. 

## Rakennus
Talo on hirsirunkoinen ja alkuaan vuoraamaton. Vuonna 1961 talo vuorattiin paneelilla. Sisäseinät vuorattiin paneelilla vuonna 1923. Myöhemmin sisäseinien alaosat on paneloitu ja yläosat vuorattu kipsoniittilevyillä. Sisäkatto on vuorattu vuonna 1947 insuliittilevyillä. Ovet ja ikkunat on muutettu vuonna 1954. Kuistit on uusittu vuonna 1930. Alkuperäiset rautakamiinat on vaihdettu öljykamiinoihin vuonna 1965. Myöhemmin lämmitysjärjestelmää on täydennetty sähkölämmityksellä ja ilmalämpöpumpulla. Alun perin käymälätilat ovat sijainneet ulkorakennuksessa, mutta viimeisimmissä remonteissa on tehty sisä wc:t ja sisäänkäynteihin esteettömyyskorjauksia. Peruskorjauksia on tehty vuonna 1980. Ulkorakennuksessa on halkovaja.
 
Talossa on juhlasali näyttämöineen, keittiö, kokoushuone, kaksi eteistä sekä kahden huoneen ja keittiön asunto.

## Toimintaa työväentalolla
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, juhlia.(1982)

Taloa ja tanssilavaa vuokrataan erilaisiin tilaisuuksiin.

## Lähteet
Purolan työväentalo

**Purolan työväentalo** sijaitsee merenrantatontilla Purolan kylässä Pyhtäällä.

## Historia
Työväentalo on rakennettu vuonna 1933. Laajennuksia on tehty vuonna 1964. Talon tontilla on jo aiemmin ollut talo, jossa on ollut vilkasta näyttämö- ja juhlatoimintaa. Kivijalka oli valmiina jo monta vuotta ennen kuin uusi rakennus rakennettiin. Varoja rakentamiseen saatiin myymällä uimaranta kunnalle ja entisten vuokratonttien myynnistä. Talo rakennettiin osittain talkoilla ja osittain palkkatyövoimalla.

## Rakennus
Talo on rankorakenteinen ja alun perin se on ollut vuorattu ponttilaudoilla, vuonna 1976 pellillä. Alkuperäinen väri on ollut punainen. Alkuperäinen pärekate on vaihdettu vuonna 1976 peltikatteeksi. Talossa on ollut puukamiinat, vuonna 1964 on asennettu kuumailmapuhallin. Myöhemmin on asennettu öljy- ja sähkölämmitys, uusittu keittiö ja rakennettu sisävessat.
 
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen sekä vuonna 1964 rakennettu kahden huoneen ja keittiön asunto.

## Toimintaa työväentalolla
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, juhlia, elokuvia ja urheiluharjoituksia.(1982) Talo on ollut vuokrattuna Kymenlaakson Juhlapalvelulle, ja myös asuinhuoneisto on ollut vuokralla. Pyhtään Sosialidemokraatit myivät työväentalon joulukuussa 2019 R. Pirinen Oy:lle, joka vuokraa taloa.

## Lähteet
Vehkalahden työväenyhdistys Liiton talo

**Vehkalahden työväenyhdistys Liiton talo** sijaitsee Haminan kaupungissa Luumäelle johtavan tien varressa Vehkalahden Myllykylässä.

## Historia
Työväentalo on rakennettu vuosina 1927–1930. Laajennuksia on tehty vuonna 1949–1950. Talo on rakennettu talkoilla ja rahoitettu STSP:ltä laadulla lainalla. Talo on purettu Vehkajärven kylästä ja tuotu talkoilla Myllykylään vuonna 1927.

## Rakennus
Talo on rankarakenteinen, ja ulkovuoraus on vaakalaudoitus höylätyistä laudoista. Katteena on ollut alun perin päre, joka on vuonna 1965 vaihdettu aaltopeltiin. Sisäseinät ovat olleet alaosiltaan paneloidut ja yläosiltaan tapetoidut, mutta ne on vuosina 1977–1978 peitetty lastulevyillä. Sisäkatossa on alkuperäinen paneeli. Lämmityksestä on huolehtinut kamiina. Myöhemmin on laitettu sähkölämmitys. Lisärakennuksessa on sauna, halkovaja ja käymälät. Vuonna 2017 on käynnistynyt talon peruskorjaus, jota varten on saatu vuodelle 2018 EU:n tukea.

Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen. Yläkerrassa on huoneen ja keittiön asunto talonmiehelle.

## Toimintaa työväentalolla
Talossa on järjestetty pääasiassa kokouksia.(1982) Talonmiehen asunto on ollut vuokrattuna.(2018)

## Lähteet
Askel (albumi)

**Askel** on heavy metal -yhtye Viikatteen 14. studioalbumi. Se julkaistiin 31. maaliskuuta 2023 Universal Music -levymerkillä. Albumi on yhtyeen ensimmäinen, jolla ei soita kuulo-ongelmien vuoksi poisjäänyt rumpali ja perustajajäsen Simo Kairistola. Albumin rumpuosuudet on soittanut yhtyeen äänimies Kalle "Kalke" Kukkonen.

Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "Kavaljeeri" ja "Älä pelkää pimeää".

## Kappaleet
# Kavaljeeri – 3.12
# Vaihtoaskel – 0.41
# Kuin aaveet – 3.45
# Hei syystuuli – 4.04
# Ei loputon yö – 3.34
# Olkitaivaat – 3.52
# Älä pelkää pimeää – 3.12
# Ilta on viekas – 5.00
# Tumman tiedon lähde – 3.41
# Kylmä kolme – 1.47
# Askel – 4.31

## Arvostelut
* Soundi: 
* Imperiumi: 9-/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Neuvottoman työväentalo

**Neuvottoman työväentalo** sijaitsee Haminan kaupunkiin kuuluvassa Neuvottoman taajamassa.

## Historia
Talo on valmistunut vuonna 1910 ja sitä on laajennettu vuosina 1928–1930. Rakentaminen on rahoitettu osittain keräyksillä ja osittain Kymenlaakson Osuuskaupan lainalla. Rakentaminen oli osittain talkootyötä ja osittain teetetty palkkatyönä.

Sisällissodan aikana vuosina 1918–1919 talo on ollut takavarikoituna.

## Rakennus
Alkuperäinen työväentalo on hirsirunkoinen, lisärakennus on laudoista.  Talo on vuorattu laudoilla vuonna 1930. Alkuperäinen väri on ollut punainen, nykyisin talon on maalattu keltaiseksi. Alkuperäinen pärekate on muutettu vuonna 1949 tiilikatteeksi ja vuonna 1977 peltikatteeksi. Sisäkatto on ollut paneloitu, nykyisin insuliittilevyt paitsi salissa ja eteisessä edelleen paneeli. Sisäseinillä on paneeli sekä lastulevyt. Talon ikkunat, ovet ja kuistit on muutettu vuonna 1930. Talon alkuperäinen lämmitys on ollut puu, vuonna 1958 on laitettu öljykamiinat. Talossa ei ole vesijohtoa, viemäriä eikä wc:tä.
 
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen.

## Toimintaa työväentalolla
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, juhlia ja urheiluharjoituksia.(1982)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Lamposaaren työväentalo

**Lamposaaren työväentalo** sijaitsee vuokratontilla Lappeenrannan kaupungin Lamposaaressa. Lamposaareen on säännöllinen lauttayhteys. Pihapiirissä on myös tanssilava.

## Rakennus
Työväentalo on valmistunut vuonna 1910, ja sitä on laajennettu vuonna 1920. Rakentaminen on rahoitettu osittain omalla rahalla ja osittain velkarahalla.

Talo on hirsirunkoinen ja vuorattu laudoilla. Talo on maalattu punaiseksi. Alkuperäinen pärekate on muutettu vuonna 1958 peltikatteeksi. Sisäkatto on pahvitettu, ja sisäseinillä on paneeli ja pahvi. Nämä on uusittu vuonna 1958. Talossa on uunilämmitys. Talossa ei ole vesijohtoa, viemäriä eikä wc:tä.
 
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, kaksi eteistä, kahden huoneen ja keittiön asunto. Salissa on ruokailutilat noin sadalle hengelle. Näyttämöllä on alkuperäiset kulissit. Vuonna 1920 rakennetussa lisäsiivessä on maskeeraushuone ja kamari. Keittiössä on kylmätilat, kaasuliesi ja puuhella sekä kahvin- ja vedenkeittimet, mikroaaltouuni ja astiasto. Juokseva kylmä vesi tulee porakaivosta. Ulkorakennuksessa on käymälät ja puuliiteri. Tanssilavalla on esiintymislava orkesterille ja irrotettavat muovisermit ikkuna-aukoissa. Ulkona on grillikatos ja kioski.

## Toimintaa työväentalolla
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja ja urheiluharjoituksia.(1982) Oman toiminnan lisäksi taloa vuokrataan ulkopuolisille juhliin. 

## Lähteet
Joutsenon työväentalo

**Joutsenon työväentalo** sijaitsee Lappeenrannan kaupungissa Joutsenon taajamassa.

## Historia
Työväentalo on rakennettu talkoilla ja urakalla. Alkuperäinen työväentalo oli rakennettu vuonna 1909. Sen oli rakentanut läheisen sahan mukaan Honkalahti-nimisenä perustettu Joutsenon ensimmäinen työväenyhdistys. Se jäi kommunisteille 1920-luvulla. Kommunistisen puolueen lakkauttamisen yhteydessä puolue myi talon Suomen Sosialidemokraattiselle puolueelle. Sosialidemokraattinen puolue luovutti kiinteistön Joutsenon Sos.dem. työväenyhdistykselle 1930-luvun lopussa. Vuosina 1948–1949 Joutsenon Sos.dem. työväenyhdistys rakensi vanhan talon paikalle nykyisen talon.

## Rakennus
Talo on rankarakenteinen ja vuorattu laudoilla. Talo on maalattu harmaaksi. Katteena on huopa. Sisäkatto on paneloitu. Sisäseinissä on tapetti ja puupaneeli. 1980-luvun puolivälissä taloon on tehty iso saneeraus. Talossa on öljykeskuslämmitys ja kolme ilmalämpöpumppua. Talossa on vesijohto, viemäri ja wc. Talon ovet on uusittu vuonna 1977.
  
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, kahden huoneen ja keittiön asunto. Talon alakerrassa on voimailutilat, ja yläkerrassa on betoninen elokuvakonehuone.

## Toimintaa työväentalolla
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, bingoa, urheiluharjoituksia, teatteria ja juhlia.(1982)

Viime vuosina taloa ovat käyttäneet lähinnä voimailijat ja eläkkeensaajat. Taloa vuokrataan erilaisiin tilaisuuksiin.

## Lähteet
Marttisen Vanha Pappila

**Marttisen Vanha Pappila** on Virtain Herrasen kylässä oleva juhla- ja kokoustila, joka on osa Nuorisokeskus Marttista. Onni Tarjanteen suunnittelema pappila on rakennettu vuonna 1892 Virtain kappalaisen virka-asunnoksi.

## Historia
Virtain kappalaisen pappilaksi vahvistettiin vuonna 1696 Marttisen talo. Tämä tuhoutui Suomen sodassa 1808–1809, ja uusi pappila rakennettiin 1826 tuhoutuneen tilalle. 

Virtain kappalainen Karl Gustaf Törnqvist käynnisti Marttisen pappilan uudisrakennushankkeen vuonna 1889 vanhaa pappilaa noin 300 metriä pohjoisemmaksi. Rakennushankkeen takia piti maantien linjausta muuttaa, koska talo haluttiin saaren näyttävimmälle paikalle. Ajatuksena oli, että siitä tulee kirkkoherran pappila mutta Törnqvistiä ei valittukaan virkaan. Rakennuksen suunnitelmat teki Törnqvistin poika, Onni Törnqvist, joka myöhemmin suomensi sukunimensä Tarjanteeksi viereisen järven mukaan. Talon rakennuttajana toimi rakennusmestari A.R. Jalava. Rakennustöissä pidettiin laadusta huoli. Kattohuopana käytettiin Helsingin parasta laatua ja kaakeliuuneihin käytettiin kalleimpia kaakeleita. Talo valmistui marraskuussa 1892. 

Pappilana rakennus toimi 62 vuotta. Vuonna 1955 pappila muutettiin seurakunnan nuorison leirikeskukseksi. Vuodesta 1993 lähtien pappila on ollut osa silloin perustettua Nuorisokeskus Marttisen toimintaa. 

## Lähteet
USS New York (LPD-21)

**USS New York** (runkonumero LPD-21) on Yhdysvaltain laivaston San Antonio -luokan maihinnousualus.

## Valmistus

Pian 11. syyskuuta 2001 tapahtuneen World Trade Centerin terrori-iskujen jälkeen New Yorkin kuvernööri George E. Pataki kirjoitti laivastonministeri Gordon Englandille kirjeen, missä hän pyysi laivastoa varaamaan nimen *USS New York* terrorisminvastaisen sodan pinta-alukselle terrori-iskun uhrien muistoksi. Kirjeessä kuvernööri sanoi ymmärtävänsä että osavaltioiden nimet on varattu sukellusveneille, mutta pyysi poikkeusta nimenkäyttöön pinta-aluksella. Pyyntö hyväksyttiin 28. elokuuta 2002.

Alus tilattiin New Orleansista Louisianasta Northrop Grumman Shipbuildingilta, missä köli laskettiin 10. syyskuuta 2004. Alus kastettiin 1. maaliskuuta 2008 kumminaan apulaislaivastoministeri Gordon Englandin puoliso Dotty England ja otettiin palvelukseen 7. marraskuuta 2009 Manhattanin laiturissa 88 ensimmäisenä päällikkönään F. Curtis Jones. Aluksen valmistuksessa käytettiin 24 tonnia World Trade Centerin raunioista kerättyä terästä.

## Palvelus
Aluksen kotisatamana on Norfolkin laivastotukikohta.

## Lähteet
Simpeleen Paperin ammattiosasto 25:n Kansantalo

**Simpeleen Paperin ammattiosasto 25:n Kansantalo** sijaitsee Rautjärven kunnassa Simpeleellä.

## Historia
Ensimmäinen Simpeleelle valmistunut työväentalo paloi vuonna 1915. Nykyisen talon rakentaminen aloitettiin jo vuonna 1916, ja talon vihkiäiset pidettiin vuoden 1917 vappuna. Talon rakentaminen rahoitettiin Paperiosaston omalla rahoituksella ja PSP:n lainalla. Rakentaminen tehtiin talkoilla. Taloa käytettiin sisällissodan aikana punaisten pääpaikkana, kun kokoonnuttiin rintamalle lähtöön. Talvella 1918 valkoiset takavarikoivat talon, ja se oli takavarikoituna noin vuoden.

## Rakennus
Talo on hirsirunkoinen, ja ulkovuoraus on lautaa. Katteena on pelti. Sisäseinät ovat alaosaltaan paneelia ja yläosaltaan pahvia. Sisäkatto on paneelia. Alkuperäinen uunilämmitys on vaihdettu keskuslämmitykseen vuonna 1977. Vesijohto ja viemäri on asennettu vuonna 1973 ja wc vuonna 1974. Yksi kuisteista on purettu vuonna 1973.

Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, kokoushuone, arkistotiloja, varastoja, eteinen sekä kahden huoneen ja keittiön asunto.

## Toimintaa työväentalolla
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, juhlia ja elokuvia.(1982)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Audiomachine

**Audiomachine** on vuonna 2005 perustettu yhdysvaltalainen tuotantomusiikkiyhtiö. Audiomachine tekee taustamusiikkia eri tarkoituksiin, lähinnä elokuvien trailereihin, urheiluohjelmiin ja tietokonepeleihin.

Yhtiön perustivat Paul Dinletir ja Carol Sovinski vuonna 2005. Alun perin yhtiön säveltämä musiikki on ollut saatavilla vain ammattikäyttöön, mutta Audiomachine on julkaissut musiikkia myös albumeina suoraan kuluttajille 2010-luvun alusta lähtien. Heidän tunnetuimpia albumeitaan ovat Chronicles, Epica, Helios, Tree of Life ja Magnus.

## Lähteet
Synnin pauloissa

**Synnin pauloissa** (*Youngblood Hawke*) on Delmer Davesin tuottama, käsikirjoittama ja ohjaama draamaelokuva vuodelta 1964. Sen pääosia esittävät James Franciscus, Suzanne Pleshette ja Geneviève Page.

Herman Woukin romaaniin *Menestyksen hinta* perustuvassa tarinassa nuori ja komea mieskirjailija Kentuckyn maaseudulta joutuu menestyksensä pauloihin ja erilaisten onnenonkijoiden kohteeksi New Yorkin seurapiireissä. Naisten piirittämänä hän ei osaa päättää, kenet valitsisi. Woukin romaani pohjautuu väljästi kirjailija Thomas Wolfen elämänvaiheisiin.

## Rooleissa

## Vastaanotto
*Helsingin Sanomien* Paula Talaskiven mielestä Delmer Daves osaa kirjoittaa elokuvaa joustavasti ja ajanvietetarinoiden taatut konstit täysin halliten.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Hargnies (Ardennes)

**Hargnies** on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Belgian rajalla, noin 37 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista pohjoiseen.

Kunnan keskustassa oleva Saint-Lambertin kirkko on alkujaan peräisin vuodelta 1199. Se on ollut kylän puolustusvarustuksena useissa sodissa vuosisatojen aikana. Nykyinen kirkkorakennus on rakennettu uudelleen 1600-luvun puolivälissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hargnies

**Hargnies** voi tarkoittaa seuraavia:

## Maantieto
* Hargnies, kunta Ranskassa Ardennesin departementissa
* Hargnies, kunta Ranskassa Nordin departementissa
Death of Darkness

**Death of Darkness** on suomalaisen rockyhtye The 69 Eyesin 13. studioalbumi, joka julkaistiin 21. huhtikuuta 2023. Albumin jakelijana toimii Suomessa Vallila Music House ja muualla maailmassa Atomic Fire.

## Kappaleet

## Kokoonpano
* Jyrki 69 – laulu
* Timo-Timo – kitara
* Bazie – kitara
* Archzie – bassokitara
* Jussi 69 – rummut

## Arvostelut
* Kaaoszine: 
* Soundi: 
* Inferno: 

## Lähteet
Martinismi

**Martinismi** on vapaamuurariuteen ja kristilliseen mystiikkaan pohjautuva esoteerinen oppijärjestelmä. Se perustuu kolmen 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa toimineen ranskalaisen, Jacques Martinez de Pasquallyn, Jean-Baptiste Willermozin ja Louis-Claude de Saint-Martinin opetuksiin. 

## Historia
Martinez de Pasqually perusti vuonna 1754 vapaamuurarijärjestelmän *[[Ordre des Chevaliers maçons Élus Coëns de l'univers]]* ("ritarimuurarien maailmankaikkeuden valittujen pappien ritarikunta"). Perinteisten vapaamuurariasteiden ja opetusten lisäksi järjestelmän toisessa ja kolmannessa Élus Coëns -asteessa opetettiin esoteerista oppia nimeltä "reintegraatio", joka sisälsi sekä kabbalaa että teurgiaa. Martinezin järjestelmä lupasi vihityille mahdollisuuden hallita pahoja henkiä ja kommunikoida enkeleiden kanssa, sekä kokea ilmestyksiä hiljaisuuden, rukouksen ja paaston avulla. Martinezin erikoisen järjestelmän ja Willermozin tavanomaisempien vapaamuurari- ja kristillisten opetusten erot lopulta johtivat Willermozin perustamaan vuonna 1782 erillisen vapaamuurariuden "rektifioidun skottilaisen riitin" (tunnetaan myös nimellä *[[Chevaliers Bienfaisants de la Cité-Sainte]]*, "pyhän kaupungin hyväntahtoiset ritarit"). Saint-Martin liittyi Martinezin järjestöön vuonna 1768 ja hänestä tuli lopulta Martinezin henkilökohtainen sihteeri. Martinezin kuoleman jälkeen Saint-Martin suhtautui epäluuloisesti okkultismiin, ja hänen oppinsa kehittyivät mystillisen kristinuskon omintakeiseksi muodoksi. Martinistiseen traditioon kuuluu nykyään sekä martinezilainen kabbalistinen ja teurginen haara että Saint-Martinin mystiikasta kiinnostunut haara. Ranskan lisäksi martinismi sai kannatusta erityisesti Venäjällä, jonne se levisi vuoteen 1790 mennessä valistusajan hahmojen Johann Georg Schwarzin ja Nikolai Novikovin toimesta.

Vuonna 1891 espanjalaissyntyinen ranskalainen okkultisti Gérard Encausse, tunnetaan paremmin maagisella salanimellä "Papus", perusti yhdessä Augustin Chaboseaun kanssa Martinistijärjestön (*[[L'Ordre Martiniste]]*). Ei ole todisteita siitä, että tämä järjestö suoraan polveutuisi aikaisemmista Martinezin ja Saint-Martinin järjestöistä. Papusin kuoltua vuonna 1916 martinismiliike pirstoutui erittäin suureksi joukoksi hajanaisia pieniä ryhmiä. Natsi-Saksan miehitys Ranskassa ja muissa maissa toisen maailmansodan aikana oli liikkeelle tuhoisa. Nykyään eri maissa on erilaisia martinismin aatetta tunnustavia pienryhmiä, joiden yhteydet historialliseen martinismiin vaihtelevat. Erityisesti eroja on ryhmien suhtautumisessa vapaamuurariuteen ja naisten jäsenyyteen. Suomessa toimii Perinteinen Martinismi -Veljeskunta Ruusuristin Veljeskunta AMORCin alaisuudessa, jonka opintoihin voi osallistua sekä miehet että naiset uskontokunnasta riippumatta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Synnin pauloissa (vuoden 1949 elokuva)

**Synnin pauloissa** (*Beyond the Forest*) on King Vidorin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -elokuva vuodelta 1949. Sen pääosissa näyttelevät Bette Davis, Joseph Cotten, Ruth Roman ja David Brian. 

## Juoni
Lenore Coffeen käsikirjoittamassa tarinassa pikkukaupungin lääkärin (Cotten) vaimo (Davis) alkaa tapailla chicagolaista liikemiestä (Brian) tämän omistamassa metsästysmajassa. Nainen haluaa muutta miehen luo Chicagoon ja ryhtyy huijaamaan lääkärimiehensä potilailta rahaa kustantaakseen suunnittelmansa. Tilanteet mutkistuvat, kun nainen tulee raskaaksi ja mies välillä torjuu, välillä taas haluaa hänet.

## Tuotanto
Elokuva tehtiin, kun Bette Davisin 15-vuotinen sopimus Warnerilla oli päättymässä. Hän inhosi elokuvaa, yritti saada sen ohjaajaa vaihdetuksi ja uhkasi moneen kertaa lähteä tuotannosta. Elokuvan loppu tunnetaan yhtenä elokuvahistorian pisimmistä kuolinkohtauksista.

## Vastaanotto
Max Steiner oli elokuvasta ehdolla parhaan musiikin Oscar-palkintoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Etelämäki

**Etelämäki** () on kylä Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee kunnan kaakkoisosassa.

Etelämäen kylä rajautuu pohjoisessa Karimäkeen, idässä ja lännessä Taliin sekä etelässä Kimmolan, Vaanilan ja Kaukorannan merenranta-alueisiin. Kylän kantatilan rakennukset sijaitsevat kylän pohjoisreunassa kallioisen metsäalueen laitamilla. Kylän pellot sijaitsevat kyläalueen eteläosissa.

## Historia
Kylä on ruotsalaisen oikeuden kylänä perustettu 1200–1300-lukujen aikana, ja se on ollut ruotsinkieliseltä nimeltään Sunnanberg. Se kuului Ruonankartanon läänin alueeseen. Vuonna 1540 kylässä oli kaksi kruununtilaa, jotka yhdistyivät 1580-luvulla yksinäistilaksi. Kristiina Horn osti tilan rälssiksi vuonna 1647. Tila peruutettiin kruunulle 1680-luvulla ja määrättiin katselmuskirjurin palkkatilaksi. Vuonna 1795 tila ostettiin perinnöksi.

Vuosina 1772–1773 kylässä suoritettiin isojako. Siitä nähdään kylän kantatilan sijaitsevan yhä vanhalla kylätontilla.

## Lähteet
*
*

## Viitteet
Kantonilainen ooppera

**Kantonilainen ooppera** (, myös ) on kiinalaisen oopperan muoto, jossa lauletut ja puhutut osuudet ovat kantoninkiinaksi esitettyjä. Taidemuoto on ollut suosittu kantoninkiinan pääsääntöisillä puhuma-alueilla eli enimmäkseen Guangdongissa, Guangxissa, Hongkongissa ja Macaossa.

Kantonilaisen oopperan esityksessä keskeisiä taidollisia vaatimuksia ovat olleet laulaminen, näytteleminen, resitatiivinen puheentuotto ja itsepuolustuslajiosaaminen. Kantonilainen ooppera saattaa olla merkitykseltään puhtaasti taiteellista tai viihteellistä, mutta sitä on käytetty myös rituaalisissa yhteyksissä. Taidemuoto otettiin ensimmäiseen kansalliseen aineettoman kulttuuriperinnön listaukseen vuonna 2006 ja Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloihin vuonna 2009.

## Lähteet
Inger Koppernæs

**Inger Koppernæs** (15. elokuuta 1928 Gjøvik – 15. elokuuta 1990) oli norjalainen Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1981–1989 sekä toimi Norjan liikenne- ja viestintäministerinä 1981–1983.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Inger Koppernæs'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Arne Rettedal

**Arne Rettedal** (25. heinäkuuta 1926 Madla – 28. joulukuuta 2001 Stavanger) oli norjalainen Høyren poliitikko. Hän toimi Norjan kunta- ja työministerinä vuosina 1981–1986. Vuosina 1965–1967 sekä 1972–1981 hän toimi Stavangerin pormestarina. Koulutukseltaan hän oli insinööri.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Arne Rettedal'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Ilse Julkunen

**Ilse Harriet Gunilla Julkunen** (s. 1956) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä, joka on toiminut sosiaalityön käytäntötutkimuksen professorina Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa 1. elokuuta 2013 lähtien. Hänen professuurinsa on ruotsinkielinen.

Julkunen väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2002.

## Julkaisut

* Ilse Julkunen: *Being young and unemployed: reactions and actions in Northern Europe* (väitöskirja). Helsinki: Helsingin yliopisto, 2002.
* Merja Laitinen, Elina Vironkannos, Kirsi Juhila, Ilse Julkunen & Antti Karisto: *Suunniteltua ja sattumaa: väitöskirjojen synty sosiaalityön tutkijakouluryhmässä*. Rovaniemi: Lapin yliopisto, 2007.
* Mirja Satka, Ilse Julkunen, Tero Meltti & Laura Yliruka (toim.): *Käytännönopetuksen aakkoset – Praktiklärans ABC*. Helsinki: Helsingin yliopisto, 2007.
* Edgar Marthinsen & Ilse Julkunen (toim.): *Practice Research in Nordic Social Work: Knowledge production in transition*. Lontoo: Whiting & Birch, 2012.
* Gillian Ruch & Ilse Julkunen (toim.): *Relationship-Based Research in Social Work: Understanding Practice Research*. Lontoo: Jessica Kingsley Publishers, 2016.
* Mirja Satka, Ilse Julkunen, Aino Kääriäinen, Ritva Poikela, Laura Yliruka & Heidi Muurinen (toim.): *Käytäntötutkimuksen taito*. Helsinki: Heikki Waris -instituutti ja Mathilda Wrede -institutet, 2016. http://hdl.handle.net/10138/166389
* Lars Uggerhoj, Vibeke Bak Nielsen, Ilse Julkunen & Perra Malin (toim.): *Social Work, Social Welfare, Unemployment and Vulnerability Among Youth*. Lontoo: Routledge, 2022.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ilse Julkunen ORCID:ssa
* Ilse Julkunen ResearchGatessa
Luo Pinchao

**Luo Pinchao** (; kesäkuu 1912 – 15. heinäkuuta 2010 Guangzhou) oli kiinalainen kantonilaisen oopperan esittäjä.

Luo aloitti esiintymisen vuonna 1930. Hän osallistui kiinalaisen oopperan modernisoimiseen. *[[Xinhua]]* mainitsi hänelle tunnusomaiseksi tavaksi lähes puolen tunnin laulamisen toinen jalka kohotettuna ja rekvisiittaan kiedottuna. *[[Guinnessin ennätyskirja]]* nimesi Luon maailman vanhimmaksi oopperalaulajaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kansainvälinen ylioppilasliitto

**Ylioppilaiden kansainvälinen unioni** (, **IUS**) oli päämajaansa Prahassa pitänyt yliopisto-opiskelijoiden opiskelijajärjestö. IUS oli kansainvälisen kommunismin keskeinen apujärjestö. IUS:n puheenjohtajana toimi yleensä isäntämaan edustaja ja sen varapuheenjohtajana oli neuvostoliittolainen. Neuvostoliiton edustaja oli KGB:n kontrollissa. IUS oli alun perin moniarvoinen yhteisö, mutta se karkotti ei-kommunistiset opiskelijat hyökkäyksillään länttä vastaan.

Suomen ylioppilaskuntien liitto oli IUS:n liitännäisjäsen. Vuonna 1962 SYL järjesti  Nuorisofestivaalit Helsingissä.

## Katso myös
* Nuorisofestivaali

## Lähteet
Hanna Kökkö

**Hanna Kökkö** (ent. Toivainen, o.s. Suominen; s. 28. toukokuuta 1966 Tyrvää) on suomalainen nuortenkirjailija ja yläkoulun kieltenopettaja Raumon koulussa Torniossa.

Kökkö asuu 2025 lähtien Ylitorniolla.

## Teokset
### Suvituuli-sarja
* *Suvituuli ja Allison* (2008)
* *Suvituuli ja lepakot* (2009)
* *Suvituuli ja Manuela* (2010)

### Kätkö-sarja

* *Kätkö* (2013)

* *Vaara* (2013)
* *Varjon jäljillä* (2014)
* *Saarikätkö* (2015)
* *Anterin aarre* (2016)
* *Megamysteeri* (2016)
* *Väylänvartija* (2017)
* *Huojuva torni* (2018)
* *Viisi tähteä* (2020)

### Rocky-sarja
* *Rocky, Rauha ja rakkaus* (2019)
* *Rocky ja kivikasvot* (2021)
* *Rocky, Rauha ja Surmalammen yö* (2024)

### Dundee-sarja

**Pallo on pyöreä, Niki Dundee!* (2022)
* *Taktiikka pettää, Niki Dundee!* (2023)
* *Pidetään yhtä, Team Dundee!* (2023)
* *Pelisilmää, Niki Dundee!* (2025)

### Muut
* *Perillä* (2017)
* *Aron Vala ja aaveraiteet* (2025)

## Lähteet
Theo Nordlund

**Theo Nordlund** (s. 20. heinäkuuta 2002 Kungsbacka, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja.

## Ura
### Seuraura
Nordlund on HK Kingsin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Hanhals IF:ään. Nordlund debytoi kaudella 2016–2017 seuran miesten joukkueessa vain 14-vuotiaana Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyEttanissa, jossa hän pelasi yhden runkosarjaottelun. Nordlund siirtyi kaudeksi 2017–2018 Frölunda HC:n organisaatioon, jossa hän voitti sekä J18 Allsvenskanin pronssia että U16 SM:n hopeaa. Kaudella 2018–2019 Nordlund voitti J18 Allsvenskanin mestaruuden. Ruotsin koronavirusrajoisten vuoksi jo lokakuussa 2020 juniorisarjat päättyneellä kaudella 2020–2021 hän oli Frölundan J20-joukkueen tehokkain puolustaja tehtyään 18 ottelussa tehot 2+12=14. Nordlund debytoi kauden aikana myös seuran SHL-joukkueessa, jossa hän pelasi kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Nordlund teki SHL-debyyttinsä 30. joulukuuta 2020 HV71:tä vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 1.11 minuuttia.

Kaudeksi 2021–2022 Nordlund siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Kristianstads IK:hon. Hänen tulokaskautensa toi siellä 43 runkosarjaottelussa tehot 2+4=6 ja kuudessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Huhtikuussa 2022 Nordlund teki Kristianstadin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Joulukuussa seura lainasi hänet kuukauden mittaisella sopimuksella SHL-joukkue Rögle BK:hon, joka tarvitsi paikkaajaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa pelanneelle Adam Engströmille. Nordlund pelasi siellä yhdeksän ottelua ilman tehopisteitä. Helmikuussa 2023 hän siirtyi loppukauden 2022–2023 kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Vaasan Sportiin. Nordlund pelasi siellä yhdeksän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.

### Maajoukkueura

Nordlund pelasi alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2019, jolloin hän voitti pronssia. Nordlund pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2018, jolloin hän voitti pronssia. Yhteensä Nordlund on pelannut 32 poikien maaottelua.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Pisotšyn

**Pisotšyn** (; ) on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Harkovan alueen Harkovan piirissä. Taajaman väkiluvuksi arvioitiin 23&nbsp;616 (1.1.2021). Heinäkuun 2020 aluehallinnollisen uudistuksen yhteydessä siitä tuli osa 1&nbsp;745&nbsp;734 asukkaan (2021) Harkovan piiriä. Vuonna 1990 taajaman väkiluku oli non 11&nbsp;700.

Pisotšyn sijaitsee Donetsin vesistöön kuuluvan Udyjoen varrella, noin 11 kilometriä aluekeskus Harkovan keskustasta länteen. Pisotšyn on käytännössä kasvanut osaksi Harkovan suurkaupunkialuetta. Eurooppatiet  ja  kulkevat taajaman halki; taajamassa on myös rautatieasema. Taajaman pohjoispuolella Udojoen varrella sijaitsee Harkovan seudun TETs-5-lämpövoimalaitos. Tammikuun keskilämpötila on -7,4 ja heinäkuun +20,5 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 528 millimetriä.

Paikkakunta mainitaan asiakirjoissa vuonna 1732. Kaupunkityyppisen taajaman aseman se sai 1939. Hyökkäyssodassa (2022–) Venäjä ampui taajamaan tykistöammuksia esimerkiksi huhtikuussa 2022 tuhoa aiheuttaen ja siviilejä surmaten.


Песочин Васильевский храм алтарь.JPG|Pyhän Vasilin kirkko Pisotšynissä.
CHPP-5 - ТЭЦ-5 - panoramio.jpg|Harkovan TETs-5-lämpövoimalaitos näkyy taajaman pohjoislaidalla.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Virpi Timonen

**Virpi Marjaana Timonen** (s. 4. marraskuuta 1972) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä, joka on toiminut sosiaali- ja terveyspalveluiden tutkimuksen ja johtamisen professorina Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa vuodesta 2021 lähtien.

Timonen väitteli tohtoriksi Oxfordin yliopistossa vuonna 2001. Hän toimi sosiaalityön ja sosiaalipolitiikan professorina Trinity Collegessa Irlannissa ennen siirtymistään Helsingin yliopistoon. Timonen on erikoistunut ikääntyvien yhteiskuntien tutkimukseen.

## Julkaisut

* Virpi Timonen: *In defence of the welfare state? Social policy restructuring in Finland and Sweden in the 1990s* (väitöskirja). Oxford: Oxfordin yliopisto, 2001.
* Virpi Timonen: *Restructuring the Welfare State: Globalization and Social Policy Reform in Finland and Sweden*. Cheltenham, Englanti: Edward Elgar Publishing, 2003.
* Virpi Timonen, Martha Doyle & David Prendergast: *No Place Like Home: Domiciliary Care Services for Older People in Ireland*. Dublin: Liffey Press, 2006.
* Martha Doyle & Virpi Timonen: *Home care for ageing populations: A comparative analysis of domiciliary care in Denmark, Germany and the United States*. Cheltenham, Englanti: Edward Elgar Publishing, 2007.
* Virpi Timonen: *Ageing societies: A comparative introduction*. Maidenhead, Englanti: Open University Press, 2008.
* Virpi Timonen, Martha Doyle & Ciara O'Dwyer: *The Role of Grandparents in Divorced and Separated Families*. Dublin: Trinity College Dublin, 2009.
* Sara Arber & Virpi Timonen (toim.): *Contemporary grandparenting: Changing family relationships in global contexts*. Bristol: Policy Press, 2012.
* Virpi Timonen: *Beyond Successful and Active Ageing: A Theory of Model Ageing*. Bristol: Policy Press, 2016.
* Virpi Timonen (toim.): *Grandparenting practices around the world*. Bristol: Policy Press, 2019.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virpi Timonen ORCID:ssa
* Virpi Timonen Scopuksessa
Veli-Tuomas Sallinen

**Veli-Tuomas Sallinen** (16. syyskuuta 1934 Rantasalmi – 1. joulukuuta 2019 Savonlinna) oli suomalainen maanviljelijä ja maatalousalan vaikuttaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Sallisen vanhemmat olivat maanviljelijä, agrologi Olli Matti Sallinen ja emäntä, kotitalousteknikko Lempi Karoliina Kärkkäinen ja puoliso vuodesta 1961 sairaanhoitaja, emäntä Ulla Maria Ekholm. Sallinen tuli ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1953 ja valmistui Helsingin yliopistosta  agronomiksi 1960 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1961. Hän oli Hankkijan neuvontaosaston palveluksessa 1960–1961 ja peltosiemenosaston vastaava 1962–1965 ja sitten Kokonlahden tilan isäntä Rantasalmella 1965–1993. Sallisella oli myös useita seudullisia ja valtakunnallisia luottamustehtäviä, kuten  Savonlinnan Seudun Osuuskunta Tuotteen hallintoneuvoston jäsenyys 1968–1978 ja puheenjohtajuus 1970–1978 ja hallituksen puheenjohtajuus 1978–1992, Valion Meijerien Keskusosuusliikkeen hallintoneuvoston jäsenyys 1975–1992, Tuottajain Lihakeskuskunnan hallintoneuvoston jäsenyys 1978–1991 ja varapuheenjohtajuus 1988–1991 sekä Maataloustuottajain Itä-Savon Liiton johtokunnan jäsenyys 1980–1990. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvonimen 1991.

## Lähteet
Justino Díaz

**Justino Díaz** (s. 29. tammikuuta 1940 San Juan, Puerto Rico) on yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan bassobaritoni.

Díaz aloitti esiintymisen 8-vuotiaana. Hän opiskeli Puerto Ricon yliopistossa ja Bostonin New England Conservatory of Musicissa. Díaz teki oopperadebyyttinsä vuonna 1957 Benin roolissa Gian Carlo Menottin *[[Puhelin (ooppera)|Puhelimen]]* esityksessä. Metropolitan-oopperassa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1963 Monteronen roolissa Giuseppe Verdin *[[Rigoletto]]ssa*. Vuonna 1966 Díaz oli Leontyne Pricen kanssa mukana vihkimässä uutta Metropolitan-oopperataloa Lincoln Center for the Performing Artsissa käyttöön Samuel Barberin *[[Antony and Cleopatra]]n* esityksessä. Hän myös loi Francescon roolin Alberto Ginasteran oopperan *[[Beatrix Cenci]]* kantaesityksessä 10. syyskuuta 1971 osana John F. Kennedy Center for the Performing Artsin avajaisia.

Díaz on esiintynyt kansainvälisellä urallaan muun muassa La Scalassa, Pariisin oopperassa, Wienin valtionoopperassa, Salzburgin musiikkijuhlilla, Spoleton Festival dei Due Mondissa, Teatro dell'Opera di Romassa, Covent Gardenissa, Teatro Colónissa, Teatro de la Zarzuelassa ja Gran Teatre del Liceussa. Díaz on laulanut myös sinfoniaorkestereiden kanssa ja levyttänyt paljon ooppera- ja oratorio-ohjelmistoa. Vuonna 1986 hän esiintyi Iagona Plácido Domingon tulkitessa nimiroolin Franco Zeffirellin elokuvaversiossa Verdin Otellosta. Aiemmin hän oli esiintynyt Escamillon roolissa Herbert von Karajanin ohjaamassa ja johtamassa *[[Carmen]]in* elokuvaversiossa.

Díaz on naimisissa Ilsa Rodriguezin kanssa. Hänellä on aiemmasta avioliitosta tyttäret Natascia Díaz (näyttelijä) ja Katya Díaz (säveltäjä, laulaja).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Hermann Theobald Petschke

**Hermann Theobald Petschke** (1806 Bautzen – 1888 Leipzig, Saksa) oli saksalainen säveltäjä. Hän oli filosofian tohtori ja arvoltaan hovineuvos. Hän oli Gewandhaus-orkesterin hallituksen jäsen ja sävelsi suosittuja mieskvartettoja, kuten esimerkiksi "Hulda vår välkommen". Hän kuoli Leipzigissa vuonna 1888.

## Lähteet
Arpalahti

**Arpalahti** voi tarkoittaa seuraavia:

;paikkoja:
* Arpalahti, kylä Salossa ent. Perniön kunnan alueella
* Arpalahti, kylä Salossa ent. Suomusjärven kunnan alueella
* Arpalahti, kylä Sauvossa

;henkilöitä:
* Inga Arpalahti (1912–1999), suomalainen runoilija.
302. kōkūtai

**302. kōkūtai** oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien yöhävittäjäyhtymä (rykmentti), joka perustettiin 1. maaliskuuta 1944 Kisarazussa keisarillisen pääkaupungin ilmapuolustusyksiköksi. Perustamisen päätyttyä kōkūtai siirrettiin Atsugiin. Yksikön kalustoksi suunniteltiin 48 torjuntahävittäjää ja 24 yöhävittäjää. Marraskuussa yksikköön kuuluivat 1. hikōtai, jonka kalustona oli 10 Mitsubishi J2M Raiden torjuntahävittäjää ja 27 Mitsubishi A6M5 Reisen hävittäjää, 2. hikōtai, jonka kalustona oli kuusi D4Y2-S yöhävittäjää, sekä 3. hikōtai, jonka kalustona oli 15 Nakajima J1N1-S Gekko ja kaksi P1Y1-S Ginga yöhävittäjää.

## Lähteet
*

### Viitteet
Kohokas

**Kohokas** eli **soufflé** on paistettu munapohjainen ruokalaji, joka on peräisin 1700-luvun alun Ranskasta. Yhdessä useiden muiden ainesosien kanssa se voidaan tarjoilla suolaisena pääruokana tai makeana jälkiruokana. Sana soufflé juontaa ranskankielisestä verbistä *souffler*, joka tarkoittaa "puhaltaa", "hengittää", "täyttää" tai "puhkaista."

## Historia
Soufflé-nimen mainitsi ensimmäisen kerran ranskalainen kokkimestari Vincent La Chapelle 1700-luvun alussa. Soufflén kehittäminen ja suosio on kuitenkin yleensä liitetty ranskalaiseen kokkiin Marie-Antoine Carêmeen 1800-luvun alussa.

## Ainekset
Kohokas valmistetaan tyypillisesti kahdesta peruskomponentista:
* maustettu crème pâtissière, kermakastike, béchamel tai purée -pohja sekä
* vaahdotetut munanvalkuaiset.

Pohja antaa makua, ja munanvalkuaiset lisäävät ruokaan "kohotusta". Pohjan maustamiseen yleisesti käytettyjä elintarvikkeita ovat suolaisissa kohokkaissa yrtit, juusto ja vihannekset ja makeissa kohokkaissa hillot, hedelmät, marjat, suklaa, banaani ja sitruuna.

## Muunnelmat
Kohokkaista on olemassa useita sekä suolaisia että makeita makumuunnelmia. Suolaiset kohokkaat sisältävät usein juustoa ja vihanneksia, kuten pinaattia, porkkanaa ja yrttejä, ja joskus ne voivat sisältää siipikarjaa, pekonia, kinkkua tai mereneläviä runsaamman ruoan aikaansaamiseksi. Makeat kohokkaat voivat perustua suklaa- tai hedelmäkastikkeeseen (esimerkiksi sitruuna- tai vadelmakastikkeeseen), ja ne tarjoillaan usein tomusokerin kanssa. Säästäväisissä resepteissä korostetaan toisinaan mahdollisuuksia valmistaa kohokkaita ylijäämistä.

Kohokkaita voidaan tarjoilla yksinään sekä jäätelön, hedelmien tai kastikkeen kanssa.

## Lähteet
Oriveden Pappilankylän työväentalo

**Pappilankylän työväentalo** eli **Taiston talo** on Oriveden Pappilankylässä sijaitseva työväentalo.

## Historiaa
Pappilankylän työväenyhdistys Taisto perustettiin vuonna 1906. Samana vuonna yhdistys liittyi Sosialidemokraattiseen Puolueeseen, ja vuonna 1907 sillä oli jo oma talo. Yhdistyksen jäsenmäärä oli tuolloin 45. Ensimmäinen talo tuhoutui sisällissodan yhteydessä tulipalossa. Uusi kaksikerroksinen Taiston talo valmistui vuonna 1928. Vihkiäisiä vietettiin marraskuussa, ja ohjelmassa oli muun muassa Hirsilän työväenyhdistyksen torvisoittokunnan esitys, näytelmä sekä puheita ja onnitteluja. Juhlapuhujana oli kansanedustaja Ville Komu. Syksyllä 1929 yhdistys järjesti iltaman, jonka kohokohtana oli Toivo Raidan nelinäytöksinen näytelmä *Kultaisen miekan ritari*, jonka yhdistyksen huvitoimikunta oli huolella valmistellut.

Vuonna 1957 uusikin talo paloi, mutta se rakennettiin uudelleen heti seuraavana vuonna. 1990-luvun alussa talo oli Oriveden keskustaajaman ja asemanseudun työväenyhdistysten keskeinen toimipaikka. Se oli asuinkäytössä, ja siellä pidettiin lisäksi kokouksia ja juhlatilaisuuksia sekä esitettiin elokuvia. Taiston elokuvat toimi talolla vuodet 1958–2009. Nykyään (2023) talo tunnetaan Taiston talona, missä toimii kesäisin kesäkahvila, antiikkiliike ja kirpputori. Sen omistaa Oriveden sosialidemokraattinen yhdistys ry.

## Lähteet
Perunasyöpä

**Perunasyöpä** on nykyään Suomessa harvinainen perunaa tuhoava kasvitauti, joka ilmenee rosopintaisina kasvaimina mukulan pinnalla. Vielä 1970-luvulla se oli yleinen pienillä perunapalstoilla, mutta ei ole koskaan aiheuttanut merkittäviä tuhoja suurille perunaviljelyksille. Perunasyövän aiheuttaa *Synchytrium endobioticum* -sieni. Perunasyöpä on kasvinterveyslainsäädännön mukaan karanteenituhooja, jonka leviämistä pyritään estämään.

## Lähteet
Mustan oriin paluu

**Mustan oriin paluu** (*The Black Stallion Returns*) on Francis Ford Coppolan tuottama ja Robert Dalvan ohjaama yhdysvaltalainen nuorten seikkailuelokuva vuodelta 1983. Se on jatko-osa vuoden 1979 elokuvalle *[[Musta ori (elokuva)|Musta ori]]*. Pääosaa, arabioriinsa kanssa laukkakilpailuissa menestyvää poikaa näyttelee tässäkin Kelly Reno, nyt teini-ikään varttuneena. Myös hänen äitinsä roolissa on edelleen Teri Garr. Tämäkin elokuva perustuu Walter Farleyn romaanisarjaan *[[Musta orhi]]*, jonka pohjalta käsikirjoituksen ovat laatineet Jerome Kass ja Richard Kletter.

## Juoni
Elokuvasarjan ykkösosassa nuori Alec Ramsay pelastautui haaksirikossa autiolle saarelle yhdessä samalla laivalla matkustaneen mustan arabioriin kanssa. Poika kesytti hevosen, ja molemmat pääsivät saarelta pojan kotimaahan Yhdysvaltoihin, jossa kumppanuksista koulutettiin menestyvä laukkakilparatsukko. Tässä jatko-osassa kuvaan ilmestyy arabisheikki, joka väittää pojan varastaneen hänen hevosensa laivalta. Hän sieppaa apureineen hevosen Yhdysvalloista ja kuljetuttaa sen Pohjois-Afrikkaan hyötyäkseen siitä kilpahevosena. Teiniksi varttunut Alec Ramsay lähtee Marokkoon jäljittämään hevosta.

## Rooleissa

## Vastaanotto
*Mustan oriin paluu* sai valtaosin pettyneitä arvioita verrattuna kehuttuun edeltäjäänsä. Elokuvakriitikko Roger Ebert, joka valitsi *Mustan oriin* vuoden 1980 parhaaksi elokuvaksi, oli yksi pettyneistä vaikka kehui Renon roolisuoritusta ja komeaa kuvausta ja antoi jatko-osalle kuitenkin kaksi ja puoli tähteä neljästä. Suomessa *Video-oppaan* Roope Lehtinen antoi sille vain yhden tähden viidestä ja valitteli, ettei jatko-osa yllä edeltäjänsä hehkuun vaikka ohjaajana on ykkösosan taitavasti leikannut Robert Dalva. Sen sijaan *Helsingin Sanomien* Helena Ylänen piti *Mustan orin paluuta* virkistävänä seikkailuna, jonka yhdeksi perusteemaksi kohoaa kysymys sivistyksen ja luonnontilan välisestä ristiriidasta.

## Lähteet
Teresa Brambilla

**Teresa Brambilla** (23. lokakuuta 1813 Cassano d'Adda – 15. heinäkuuta 1895 Milano) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.

Brambilla teki debyyttinsä Milanossa vuonna 1831 ja jatkoi esiintymistä eri puolilla Italiaa. Vuonna 1846 hän esiintyi Pariisissa Abigaillen roolissa Giuseppe Verdin oopperassa *[[Nabucco]]*. Vuonna 1851 Brambilla loi Gildan roolin *[[Rigoletto]]n* kantaesityksessä La Fenicessä. Muita Verdin oopperoita, joissa hän esiintyi, olivat *[[Luisa Miller]]* ja *[[Ernani]]*. Myös Brambillan siskot Giuseppina ja Marietta Brambilla olivat oopperalaulajia.

## Lähteet
Roger Bourdin

**Roger Bourdin** (14. kesäkuuta 1900 Levallois-Perret, Ranska – 14. syyskuuta 1973 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan baritoni.

Bourdin opiskeli Pariisin konservatoriossa André Gressen ja Jacques Isnardonin johdolla. Hän teki debyyttinsä Opéra-Comiquessa vuonna 1922 Lescaut’n roolissa Jules Massenet’n oopperassa *[[Manon]]*. Hän lauloi Opéra-Comiquessa säännöllisesti 1960-luvun puoleenväliin saakka. Bourdin teki ensimmäisen esiintymisensä Pariisin oopperassa tulkitsemalla Henri Rabaud’n *[[Mârouf, savetier du Caire]]n* nimiroolin vuonna 1942. Hän loi Pariisin oopperassa Darius Milhaud’n oopperan *[[Bolívar (ooppera)|Bolívar]]* nimiroolin vuonna 1950. Bourdin loi rooleja myös Gabriel Piernén, Jacques Ibertin ja Marcel Bertrandin oopperoissa. 

Ainoan esiintymisensä Covent Gardenissa Bourdin teki vuonna 1930 Claude Debussyn *[[Pelléas et Mélisande]]* -oopperan Pelléasin roolissa Maggie Teyten tulkitessa toisen nimiosan. 1940-luvulla Bourdin esiintyi Pariisin oopperassa Athanaëlina vaimonsa, sopraano Géori Bouén esiintyessä nimiroolissa Jules Massenet’n *[[Thaïs]]issa*. Bourdin tulkitsi myös muita kuin ranskalaisia rooleja, esimerkiksi Beckmesserin (*[[Nürnbergin mestarilaulajat]]*), Scarpian (*[[Tosca]]*) ja Figaron (*[[Figaron häät]]*). Kirjailija Françoise Bourdin oli Roger Bourdinin ja Géori Bouén tytär.

## Lähteet
Hirsilän työväentalo Harjula

**Hirsilän työväentalo Harjula** on Oriveden kaupungin Hirsilän kylässä sijaitseva työväentalo.

## Historiaa
Hirsilän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Mukana oli sekä Hirsilän että Onnistaipaleen kylien asukkaita, ja yhdistyksen nimeksi tuli Onnistaipaleen työväenyhdistys. Ensimmäisenä toimintavuonna yhdistyksessä oli jäseniä 69. Yhdistys vuokrasi tontin jo vuonna 1907, mutta rakennustarpeiden saaminen osoittautui hankalaksi, ja lopulta tämä ensimmäinen talohanke kuivui kokoon. Kun Hirsilän kenkätehdas perustettiin vuonna 1911, yhdistyksen toiminta alkoi painottua enemmän Hirsilään. Jäsenmäärä myös kasvoi, kun tehtaan työläisiä liittyi yhdistykseen. Työväentalo valmistui vuonna 1915, ja samana vuonna yhdistyksen nimi vaihdettiin Hirsilän työväenyhdistykseksi. Talo osoittautui kuitenkin ahtaaksi lähes heti, ja vuonna 1917 valmistui lisärakennus. Sisällissodan jälkeen talo oli takavarikossa, ja se saatiin takaisin kesällä 1919. Taloa kunnostettiin tällöin muun muassa maalaamalla.

Talo oli ainakin vuonna 2015 edelleen käytössä, ja siellä järjestettiin Hirsilän Pyrkivän juniorien vapputapahtuma. Talon omistaa ilmeisesti yhä (2023) Hirsilän työväenyhdistys ry. 

## Toimintaa työväentalolla
1920-luvun alussa talolla toimi aktiivisesti muun muassa soittokunta, laulukuoro, näytelmäseura ja kirjasto. 1930-luvun alussa toimijoina mainittiin myös sosialidemokraattinen työläisnuoriso-osasto, opintokerho sekä voimistelu- ja urheiluseura Hirsilän Pyrkivä. Vuonna 1931 järjestetyissä yhdistyksen 25-vuotisjuhlissa esiintyivät Hirsilän ja Korkeakosken torvisoittokunnat, ja lisäksi ohjelmassa oli muun muassa kuorolaulua, kansantanssia, näytelmä sekä tanssia orkesteri Rytmin säestyksellä.

## Lähteet
Vaccinia-virus

**Vaccinia-virus** on suuri, vaipallinen ja morfologialtaan monimutkainen virus, joka kuuluu Poxviridae-heimoon. Sillä on lineaarinen kaksijuosteinen DNA (dsDNA) -genomi, joka on pituudeltaan noin 200 kbp ja koodaa noin 200 geeniä. Vaccinia-viruksen geenit ovat pakattuna tiiviisti niin, että koodaamatonta DNA:ta on vain vähän. Vaccinia-virus, kuten muutkin Poxviridae-heimon jäsenet, replikoi DNA-genominsa isäntäsolun sytoplasmassa.

## Isorokkorokote

Vaccinia-virus kuuluu Orthopoxvirus-sukuun, ja se on eniten tutkittu Poxviridae-heimon jäsen. Se on erittäin läheistä sukua esimerkiksi lehmärokkovirukselle ja isorokon aiheuttajalle variolavirukselle. Vaikka vaccinia-virusta on tutkittu pitkään, sen alkuperää ja luonnollista isäntää ei toistaiseksi tiedetä. Vaccinia-virus on modernin isorokkorokotteen lähde. Tämän rokotteen avulla isorokko pystyttiin hävittämään kokonaan vuoteen 1979 mennessä.

Edward Jenner kehitti ensimmäisen isorokkorokotteen vuonna 1796, ja hänen uskotaan käyttäneen silloin lehmärokkovirusta isorokkoa vastaan. On kuitenkin osoitettu, että 1900-luvulla käytössä olleet isorokkorokotekannat olivat biologisesti erilaisia kuin lehmärokkovirus. Näissä rokotteissa käytetty virus tunnistettiin omaksi lajiksi, jota alettiin kutsumaan vacciniaksi. On siis mahdollista, että Jenner käytti lehmärokkovirusta vuonna 1796, mutta jossain välissä (vuosina 1796–1939), vaccinia-virus korvasi lehmärokkoviruksen isorokkorokotteissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Vaccinia virus
* UniProt: Taxonomy - Vaccinia virus 
* National Center for Biotechnology Information (NCBI): Vaccinia virus
Mitsubishi B1M

**Mitsubishi B1M** oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien Mitsubishin valmistama syöksypommittaja.

## Taustaa
Herbert Smith aloitti kaksitasoisen lentotukialuksille sijoitettavan pommikoneen suunnittelun. Ensimmäinen prototyyppi valmistui vuonna 1923, ja vuotta myöhemmin laivaston ilmavoimat hyväksyi koneen nimellä laivaston lentotukialuspommikone tyyppi 13. Koneen hyvien lento-ominaisuuksien vuoksi sitä valmistettiin myös armeijan ilmavoimille nimellä armeijan kevyt pommikone tyyppi 87 sekä siviili-ilmailun tarpeisiin.

## Valmistus
Ensimmäisen tuotantoversion moottorina oli 450 hevosvoiman Napier Lion, ja kone sai lyhyen mallintunnuksen B1M1. Koneissa oli tehtävän mukaan joko renkaat tai kellukkeet. Tiedustelulentokoneeksi valmistui 1925 Mitsubishi 2MT4 Ohtori, joka oli kahdella kellukkeella varustettu pitkän matkan tiedustelukone. Laivasto vertasi Kasumigaurassa koneen suorituskykyä Nakajima-Breguet 19A.2B- ja Kawasaki-Dornier Do D -koneisiin, mutta laivaston esikunta hylkäsi testien tuloksena kaikki. Seuraavana vuonna valmistui 4. helmikuuta Mitsubishi 2MT5 Tora, johon oli asennettu 450 hevosvoiman Type Hi -moottori. Koneella saavutettiin koelennolla Kagamigaharassa 122 solmun nopeus, ja nousunopeus 3&nbsp;000 metriin oli 17 minuuttia. Matkalentokokeessa 25.–31. toukokuuta Sumitoshi Nakao lensi 3&nbsp;108 kilometriä Kagamigaharasta Ohmuran, Moriokan, Kasumigauran kautta takaisin lähtöpaikkaan. Torasta tuli type 13-2:n (B1M2) prototyyppi.

Mallin 3MT2 moottorina oli type Hi -moottori, johon oli liitetty Farmanin valmistama vaihteisto. Tällä parannettiin koneen nousunopeutta. Propellina oli joko nelilapainen tai suurempi kaksilapainen. Laivasto hyväksyi mallin tuotantoon tammikuussa 1931 nimellä type 13-3 (B1M3). Mallia käytettiin kaikissa muissa tehtävissä paitsi hävittäjänä. Koneet olivat palveluksessa vuoteen 1938.

## Käyttö
Japanin ilma-aseen ensimmäinen ilmataistelu käytiin 22. helmikuuta 1932 Suzhoun yläpuolella. Kiinan ilmavoimien yhdysvaltalaisen Robert Shortin lentämä Boeing P-12 kohtasi kuusi keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien lentokonetta, joista kolme oli type 13-3 ja kolme Nakajima type 3-2 (Nakajima A1N2). Boeing P-12 ammuttiin alas japanilaisten yhteisesti ampuessa. Japanilaisosaston komentaja luutnantti Susumu Kotani sai surmansa ja hänen ampuja/radistinsa Setsuro Sasaki haavoittui, mutta aliluutnantti Yoshiro Sakinaga lensi koneen takaisin Shanghain lentotukikohtaan.

## Tuotanto
Mitsubishi valmisti 402 lentokonetta, joista:
* 197 2MT1-3 (type 13-1) 1923 -
* 1 2MT4 Ohtori 1925
* 1 2MT5 Tora 1926
* 115 2MT5 (type 13-2) 1926 -
* 88 3MT2 (type 13-3) 1930 -
Näiden lisäksi Hiron laivastoarsenaali valmisti noin neljäkymmentä type 13-3 -konetta.

## Tekniset tiedot

## Lähteet
*

### Viitteet