open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Totana

**Totana** on kaupunki Murcian alueella kaakkoisessa Espanjassa noin 40 kilometriä Murcian kaupungista lounaaseen.

## Maantiede
Totana sijaitsee Bajo Guadalentín -comarcan alueella Murcian eteläosassa. Etäisyys Välimeren rannikolle on noin 30 kilometriä. Totanan luoteispuolella sijaitsee vuoristo Sierra Espuña, jonka korkeimmat kohdat kohoavat yli 1&nbsp;500 metriä merenpinnan yläpuolelle.

## Historia
Totanan alueella on asuttu jo esihistoriallisena aikana. Ensimmäisellä vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua alue roomalaistui voimakkaasti. Roomalaisvaltaa seurasi islamilainen kausi, joka alkoi 700-luvulla. Kristityt valtasivat Pyreneiden niemimaata pikkuhiljaa takaisin, Totanan seutu liitettiin Kastilian kuningaskuntaan Alcarazin sopimuksella (Tratado de Alcaraz) vuonna 1243. Seutu jäi keskiajan viimeisinä vuosisatoina lähes asumattomaksi, koska sitä oli vaikea puolustaa muslimien hyökkäyksiltä. Se alkoi olla varteenotettava kylä vasta reconquistan päätyttyä 1490-luvulla.

Totana kasvoi kylästä pikkukaupungiksi, ja erityisesti 1700-luku oli hyvää aikaa koko Murcian alueelle. Seuraavan vuosisadan alku oli rauhatonta ja keltakuume tappoi suuren osan Totanan väestöstä, joka oli kohonnut noin kymmeneen tuhanteen. Totana sai rautatieyhteyden 1885, mikä paransi huomattavasti sen taloudellista asemaa. Totana  virallistettiin kaupungiksi vuonna 1918. Kaupunki koki takaiskun vesipulan takia 1930-luvulla, mutta vuosisadan jälkipuoliskolla se kehittyi jälleen voimakkaasti muun Espanjan mukana.

Totanan alueen merkittävä muinaismuisto on pronssikautinen La Bastida de Totana. Historiallisesti merkittäviä rakennuksia ovat niin ikään keskustan luoteispuolella sijaitseva Santuario de Santa Eulalia ja kaupungin ytimessä sijaitseva kirkko Iglesia parroquial de Santiago el Mayor 1500-luvulta.

## Talous ja liikenne
Totanan talouselämän runkona on maatalous (paprikat, viinirypäleet) ja karjankasvatus (siat, siipikarja). Keramiikan valmistuksella on pitkät perinteet. Maantieliikenteen keskeinen väylä on Autovía del Mediterráneo (A-7). Totanan rautatieasema sijaitsee rataosuudella Murcia del Carmen–Águilas.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Saiskos pluvan?

**Saiskos pluvan?** on Vesa-Matti Loirin esikoissingle vuodelta 1968. Kappale on suomeksi sanoitettu versio Earl Scruggsin bluegrass-tyylisestä instrumentaaliteoksesta "Foggy Mountain Breakdown". Sanoituksen teki Pertti Reponen. Singlen b-puoli "Voiku onnistus!" on suomenkielinen versio rock-klassikosta "Rock Around the Clock". Se on niin ikään Reposen sanoittama.

"Saiskos pluvan?" ja "Voiku onnistus!" julkaistiin myös EP-levyllä *[[Simoploiri]]* vuonna 1969. Sanoituksensa osalta "Saiskos pluvan?" on humoristinen monologi, jossa Loirin tulkitsema kertoja yrittää vietellä naista orkesterin soittaessa taustalla.

Jope Ruonansuu levytti "Saiskos pluvan?" -kappaleesta oman versionsa "Saiskos luvan, nimittäin", jolla hän imitoi Spede Pasasta.

## Lähteet
Molina de Segura

**Molina de Segura** on teollisuuskaupunki Murcian alueella kaakkoisessa Espanjassa. Kaupunki on osa Murcian metropolialuetta.

## Maantiede
Molina de Segura sijaitsee Vega Media del Segura -comarcan alueella Murcian itäosassa noin kymmenen kilometriä Murcian kaupungista luoteeseen. Etäisyys Alicantesta on noin 70 kilometriä lounaaseen. Río Segura virtaa Molina de Seguran länsipuolitse kohti Välimerta, jonka rannalle on noin 45 kilometriä kaupungin keskustasta. Kaupunki sijaitsee 325-kilometrisen Río Seguran keskijuoksulla.

Molina de Seguran alue on moni-ilmeinen vuoristoineen ja kuivine tasankoineen. Vuotuinen sademäärä on vähäinen, kesät ovat kuumia ja kuivia. Vesipula vaivaa kaupunkia toistuvasti.

Molina de Segurassa on viisitoista virallista kaupunginosaa. Suurin osa väestöstä elää Molinan kaupunginosassa, joka on kaupungin keskusta. Yli tuhannen asukkaan yltävät myös Ribera de Molina, El Llano ja Torrealta.

## Historia
Molina de Seguran alueella on asuttu jo esihistoriallisena aikana, ja Rooman valtakunnan aikana alueelle alkoi kasvaa kaupunki. Roomalaisvaltaa seurasi islamilainen kausi, ja arabit antoivat kaupungille nimen Mulinat as-Sikka. Kristityt valtasivat Pyreneiden niemimaata pikkuhiljaa takaisin, Molinan seutu liitettiin Kastilian kuningaskuntaan Alcarazin sopimuksella (Tratado de Alcaraz) 1200-luvulla. Keskiaikana seutua hallitsi Fajardon suku. 1600-luku oli vaikeaa aikaa, sillä muslimien ja juutalaisten karkotuksen seurauksena puhkesi taloudellinen ja demografinen kriisi. Vuosisadan puolessa välissä kaupunkia runtelivat rutto ja tulva.

1700-luku oli hyvää aikaa koko Murcian alueelle, ja myös Molinan talous ja väkiluku kasvoivat. 1800-luvulla maatalous oli edelleen Molinan merkittävin elinkeino, kaupunki teollistui vasta 1900-luvulla. Säilyketeollisuus oli talouden moottorina vuosisadan loppuun, jolloin sen hiipuminen aiheutti kriisin, minkä jälkeen kaupungin elinkeinoelämä monipuolistui.

Molinan lukuisiin kirkkoihin kuuluu muun muassa Iglesia de Nuestra Señora de la Asunción, joka vihittiin käyttöön 1765. Kaupungin muinaismuistoja on 1000–1200-luvuilla rakennettu Muralla árabe de Molina de Segura.

## Talous ja liikenne
Molina de Segura on merkittävä teollisuuskaupunki ja kaupankäynnin keskus. Alueella harjoitetaan myös laajamittaista hedelmien ja vihannesten viljelyä. Maantieliikenteen keskeinen väylä on Autovía de Murcia (A-30).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tuomittuna kulkemaan (kappale)

**Tuomittuna kulkemaan** on Juha Tapion sävelteos vuodelta 2012. Sen tulkitsivat duettona Vesa-Matti Loiri ja Samuli Edelmann. Kappale julkaistiin CD-singlenä ja saman nimisen studioalbumin raitana. Kappale esitetään myös draamaelokuvassa *[[Tie pohjoiseen]]* (2012).

"Tuomittuna kulkemaan" -kappaleen sävellajina on g-molli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Chordify.net : Vesa-Matti Loiri ja Samuli Edelmann - Tuomittuna kulkemaan
Miyake

**Miyake** voi tarkoittaa:

## Maantiede
* Miyake, Japanin maaseutukaupunki Naran prefektuurissa
* Miyake, Japanin kyläkunta Tokion metropolissa
* Miyakejima, Japanin saari Izusaarilla
* Miyaken aliprefektuuri, Japanin Tokion metropolin aliprefektuuri

## Henkilöt
* Issey Miyake (1938–2022), japanilainen muotisuunnittelija
* Jirō Miyake (?–1984), japanilainen jalkapalloilija
* Shiori Miyake (s. 1995), japanilainen jalkapalloilija
* Yoshinobu Miyake (s. 1939), japanilainen painonnostaja ja olympiavoittaja
* Yoshiyuki Miyake (s. 1945), japanilainen painonnostaja ja olympiavoittaja

## Muuta
* *[[Miyake (1943)|Miyake]]* (1943), keisarillisen Japanin laivaston Mikura-luokan saattaja
Putkinotko (televisiosarja)

**Putkinotko** on suomalainen television minisarja vuodelta 1998. Se perustuu Joel Lehtosen samannimiseen romaaniin, joka julkaistiin 1919–1920. Televisiosarjan käsikirjoitti ja ohjasi Reima Kekäläinen.

## Jaksot
#Ahkera akka
#Laiska viinatrokari
#Tuhma herra

## Juoni
Putkinotko on köyhä torppa, jota isännöi lorvaileva viinatrokari Juutas Käkriäinen ja emännöi sanavalmis Rosina Käkriäinen. Perheessä on kymmenen lasta. Juutaksen ja Rosinan keskustelut ovat suorasukaista sanasotaa vailla sievisteleviä kiertoilmauksia. Lehtosen romaani tapahtuu yhden kesäpäivän aikana, kuten myös televisiosarja. Sarjan kolmannessa osassa päärooliin nousee Aapeli Muttinen, joka omistaa Putkinotkon ja sen alueella sijaitsevan huvilan. Muttinen luovuttaa Putkinotkon Käkriäisen omistukseen, jolloin tämä saa tuta, mitä omistaminen lopulta on.

*Putkinotkon* historiallisena taustana on aika ennen sisällissotaa, jolloin omistavan yhteiskuntaluokan ja köyhien välit vähä vähältä kiristyivät.

## Tuotanto
*Putkinotkoa* kuvattiin kesinä 1995, 1996 ja 1997. Sen tuotantokustannukset olivat kahdeksan miljoonaa markkaa eli noin 1,9 miljoonaa euroa vuoden 2021 rahanarvon mukaan. Mittavasta materiaalista oli määrä tuottaa kaksi elokuvaa, mutta lopulta päädyttiin noin neljä tuntia kestävään televisiosarjaan.

## Julkaisut
*Putkinotko* esitettiin ensi kerran joulun ja uudenvuoden ajan juhlakautena 1998. Se on julkaistu myös DVD:nä ja Yleisradion maksuttomassa Areena-palvelussa.

## Rooleissa

## Muuta
*Putkinotko*-romaanista on tehty myös vuonna 1954 samanniminen *[[Putkinotko (elokuva)|elokuva]]*. Elokuvan ohjasi Roland af Hällström, päärooleja näyttelivät Matti Lehtelä ja Elvi Saarnio.

## Lähteet
*
Isle La Motte

**Isle La Motte** on kunta (*town*) ja saari Yhdysvalloissa Vermontin osavaltiossa. Sen väkiluku oli 488 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Grand Islen piirikunnassa. Isle La Motte on suosittu kesäkohde, ja saaren asukasluku nouseekin väliaikaisesti kesäisin.

## Väestö
Vuonna 2020 Isle La Motten 488 asukkaasta valkoisia oli 94,3&nbsp;%, mustia 0,8&nbsp;% ja alkuperäisasukkaita 0,6&nbsp;%. Asukkaista 0,8&nbsp;% kuului johonkin muuhun rotuun ja 3,5&nbsp;% asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. Asukkaista 0,9&nbsp;% puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 0,9&nbsp;% asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kent Kirk

**Kent Kirk** (s. 26. elokuuta 1948 Esbjerg) on tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1984–1998 ja toiminut Tanskan kalastusministerinä vuosina 1989–1993. Vuosina 1979–1984 hän oli Euroopan parlamentin jäsen.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Kent Kirk'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (arkistoitu) 
*
Raitasureli

**Raitasureli** (*Presbytis femoralis*)	on Malesiassa ja Singaporessa tavattava äärimmäisen uhanalainen häntäapinalaji. Se elää kosteiden alueiden metsissä ja syö nuoria lehtiä, kukkia, hedelmiä ja siemeniä.

Raitasurelit ovat Singaporen suurimpia kädellisiä. Aikuiset voivat painaa 6–8 kg, pään ja vartalon yhteispituus on 60–65 cm. Häntä on pidempi kuin vartalo ja voi olla jopa 80 cm pitkä. Apinat käyttävät häntäänsä apunaan tasapainoillakseen oksilla liikkuessaan nopeasti metsän läpi. 

Raitasureleilla on suvulleen ominainen ulkonäkö – pienet kasvot ja  teräväkärkistä huppua muistuttava pään karvoitus. Niillä on selkeät valkoiset silmärenkaat ja syvänruskeat silmät. Niillä on tumman ruosteenruskeanmusta turkki kaikkialla kehossaan lukuun ottamatta vatsaa ja reisien sisäosia, joissa on ohut harmaanvalkoinen turkki.  Urokset ja naaraat näyttävät samankaltaisilta. Poikasilla on syntyessään silmiinpistävän valkoinen turkki, jossa on musta ristikuvio.  Jokaisella langurilla on omat kasvonpiirteensä ja populaatio on niin pieni, että tutkijat pystyvät tunnistamaan valokuvista yksittäisiä apinoita ja seuraamaan niiden elämää useiden vuosien ajan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Raitasureli (''Presbytis femoralis'')
*iNaturalist: Raitasureli (''Presbytis femoralis'')
*ITIS: ''Presbytis femoralis'' 
*UniProt: Taxonomy - ''Presbytis femoralis* 
*[https://animaldiversity.org/accounts/Presbytis_femoralis/classification/ University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): *Presbytis femoralis*, banded leaf monkey] 
*[https://www.gbif.org/species/5219562 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Presbytis femoralis'']
Mentawainsureli

**Mentawainsureli** (*Presbytis potenziani*) on Indonesian Mentawaisaarilla tavattava äärimmäisen uhanalainen häntäapinalaji. Se elää ikivihreissä sademetsissä alueilla, joilla sataa noin 4 000 mm vuodessa.

Mentawainsurelin pään ja vartalon pituus on yhteensä noin 50 cm, hännän pituus 58 cm ja paino viitisen kiloa. Selkä ja häntä ovat mustat, reisien sisäpinnat punertavat ja vatsa valkoinen.

Tätä lajia uhkaavat pääasiassa metsästys ruoaksi ja myyntiin, samoin kuin metsien raivaaminen  öljypalmuviljelmien tieltä ja muista syistä. Metsästyksen tehokkuus on lisääntynyt viime vuosina, koska uusien teiden ja polkujen ansiosta syrjäisille alueille on helpottunut pääsy sekä jouset ja nuolet on korvattu ilmakivääreillä. Lisäksi paikalliset rituaalit ja tabut, jotka aiemmin säätelivät metsästystä, ovat asteittain murentuneet lähetyssaarnaajien ja lainsäädännön vaikutuksesta.

## Lähteet
Joulukuusien tuotanto

**Joulukuusien tuotanto** tarkoittaa kaikkia niitä keinoja, joilla joulukuusia tuotetaan hyödykkeiksi. Joulukuusia tuotetaan ympäri maailmaa, ja kuusitiloja on monen kokoisia.

Suomessa yleisin joulukuusilaji on metsäkuusi. Myös serbiankuusia, lännenpihtoja, okakuusia ja mustakuusia kasvatetaan joulukuusiksi.

## Luonnonkuusen tuotantoprosessi
Joulukuusen kasvatus alkaa 8–15 vuotta ennen sen myyntiä. Keväällä viljelijä istuttaa kuusen taimen: puolen hehtaarin viljelmälle saattaa mahtua esimerkiksi tuhat joulukuusta. Kesällä kasvavan taimen ympäristöä hoidetaan kitkemällä siitä heiniä. Jos viljelijä ei kitke heiniä kuusen ympäriltä, puun alaoksat eivät säily tuuheina. Joulukuusia hoidetaan myös myyräntorjunnalla, lannoituksella ja taimien tukemisella, jotta ne eivät kasvaisi vinoon. Jotkut viljelijät käyttävät tuotannon aikana myös torjunta-aineita, mutta toisaalta on myös olemassa luomujoulukuusitiloja. Suomessa torjunta-aineita ja lannoitteita käytetään viljelmillä tavallisesti vain vähän.

Kun kuusi on keväällä tai loppukesästä noin metrin korkuinen, se leikataan halutun muotoiseksi. Haluttu muoto riippuu ostajien mieltymyksistä ja huonetiloista, eikä olekaan tiettyä muotoa, jollaisiksi kaikki joulukuuset muotoillaan. Monet suositut joulukuuset ovat kuitenkin tasaisia, tuuheita ja kapeita. Muotoilu saatetaan tehdä esimerkiksi käsisaksilla, ja se tehdään kuuselle vuosien mittaan moneen kertaan. Kasvatuksen aikana joulukuusiviljelmille vaaraksi ovat kuusenneulaspistiäiset, halla ja sienitaudit.

Elo- tai syyskuussa viljelijä merkitsee ne kuuset, jotka hän kokee valmiiksi myytäviksi. Valitut kuuset kaadetaan noin neljä viikkoa ennen joulua, ja ne saatetaan kuljettaa sen jälkeen myyntiin tai laittaa säilöön tuulelta suojattuun kylmään paikkaan. Kuusien kaato ja myynti saattaa kestää kokonaisuudessaan 3–4 viikkoa. Jotkut viljelijät myyvät kasvattamansa joulukuuset asiakkaille itse joko toreilla tai paikan päällä viljelmällä; toiset viljelijät kaatavat ja keräävät kuuset, mutta jättävät myynnin jälleenmyyjien vastuulle. Joulukuusen myynti viljelmällä onnistuu, kun ostaja tulee itse hakemaan ostamansa kuusen. Jotkut ostajat haluavat myös kaataa valitsemansa kuusen itse. Osa viljelijöistä tarjoaa mahdollisuuden ostaa joulukuusen verkkokaupasta myös kotiinkuljetuksella.

## Lähteet
Giovanni Meoni

**Giovanni Meoni** on italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni.

Meoni opiskeli pianonsoittoa ja laulamista. Hän tulkitsi alun perin Vincenzo Bellinin ja Gaetano Donizettin bel canto -ohjelmistoa, mutta eteni Giuseppe Verdin oopperoiden suuriin rooleihin. Näyttämödebyyttinsä Meoni teki Marcellon roolissa Giacomo Puccinin oopperassa *[[La bohème]]* Rietin Teatro Flavio Vespasianossa. Hän saavutti sekä kansallista että kansainvälistä kilpailumenestystä. 

Meoni on tehnyt esiintymisiä muun muassa Metropolitan-oopperassa, Wienin valtionoopperassa, Zürichin oopperassa, Bolšoi-teatterissa ja Gran Teatre del Liceussa. Kapellimestareita, joiden johdolla hän on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Riccardo Muti, Zubin Mehta, Myung-whun Chung, Gary Bertini, Daniele Gatti, Daniel Oren, Gianluigi Gelmetti, Alain Lombard, Pinchas Steinberg, Nello Santi, Donato Renzetti ja Renato Palumbo.

## Lähteet
Paavo Riihimäki

**Paavo Antero Riihimäki** (ent. Ahlqvist, 22. lokakuuta 1903 Tampere – 9. huhtikuuta 1958 Helsinki) oli helsinkiläinen arkkitehti.

Riihimäki kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen lyseossa 1923 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1930. Lisäoppia hän hankki tekemillään opintomatkoilla Ruotsiin 1930, 1940, 1947, 1953, Saksaan 1931, 1941, Ranskaan 1931 ja Tanskaan 1948.

Työuransa Riihimäki aloitti jo opiskeluaikana mittaamalla kesäisin kansanrakennuksia Hauholla ja Jyväskylän seudulla Kansallismuseon toimeksiannosta vuosina 1925 ja 1926. Hän työskenteli myös Tampereen teknillisen opiston huoneenrakennusopin, taidehistorian ja piirustuksen opettajana 1928–1929. Arkkitehdiksi valmistuttuaan Riihimäki työskenteli pitkään SOK:n palveluksessa. Hän oli SOK:n rakennusosastolla suunnittelijana 1930–1939, väliaikaisena osastopäällikkönä 1939–1945 sekä osastopäällikkönä 1945–1949. SOK:n palveluksesta erottuaan Riihimäki toimi aluksi yksityisenä arkkitehtina vuodet 1949–1952 ja vuodesta 1952 lähtien Muinaistieteellisen toimikunnan arkkitehtina. Sivutoimenaan hän työskenteli vuodesta 1954 lähtien kirkkohallituksen rakennusasiantuntijana ja esittelijänä.

Yksityisenä ammatinharjoittajana Riihimäki suunnitteli useita teollisuuslaitoksia ja asuintaloja sekä vanhojen kirkkojen entisöintejä. Hän kirjoitti myös artikkeleita ammatti- ja päivälehtiin.

Paavo Riihimäen sisarenpoika oli arkkitehti Erkko Virkkunen.

## Suunnittelutöitä
*Ruokolahden Osuuskaupan päämyymälä Imatran Vuoksenniskalla
*Paimion Kauppaosuuskunnan päämyymälän
*SOK:n konttori- ja varastotalo Tulliaukion laidassa, Tampere 1936
*SOK:n Kokkolan konttorin toimitalo, Kokkola 1936
*Oy Nisu Ab:n mylly, Rauhankatu 4, Turku 1937
*Tornion taistelun muistomerkki, Tornio 1938
*Vaajakosken naulatehdas 1938
*Kuopion Osuusliikkeen liike- ja asuintalo Maaherrankadun ja Minna Canthinkadun kulmassa, Kuopio 1939
*Suurimmalta osaltaan maanpinnan alapuolelle rakennettu Peruna- ja juurikasvarasto Oy:n uudisrakennus Helsingin Herttoniemessä 1942. Rakennuksen pituus oli noin 100&nbsp;m, leveys 60&nbsp;m ja tilavuus yli 30&nbsp;000&nbsp;m3. Piirtäjäavustajana toimi arkkitehti Taimi Harikko.
*Sammatin kirkon entistämistyön suunnittelu ja johtaminen
*Karkkilan kirkon entistämistyön suunnittelu ja johtaminen
*Närpiön kirkon entistämistyön suunnittelu ja johtaminen
*Lohjan Pyhän Laurin kirkon entistämissuunnitelman aloitus, 1950-luku
*Savukosken kirkko, Savukoski 1956
*Messukylän vanhan kirkon korjaus- ja entisöintityön suunnittelu 1956
*Posion kirkon kellotapuli, 1957
*Helsingin Diakonissalaitoksen kirkon sisäosien uudistustyöt 1957
*Osallistui 1958 palaneen Leivonmäen kirkon seuraajan luonnosten tekoon, mutta kuoli kesken suunnittelun. Arkkitehti Erkko Virkkunen suunnitteli uuden kirkon valmiiksi.

## Lähteet
Simoploiri

__NOTOC__
**Simoploiri** on suomalainen EP-levy vuodelta 1969. Sen a-puolen kaksi kappaletta esittää Simo Salminen. B-puolen kaksi kappaletta esittää Vesa-Matti Loiri. EP:n molemmat puolet oli julkaistu seitsentuumaisina singleinä vuonna 1968.

"Politiikkalaulun" sävelsi Jaakko Salo ja sanoitti Jukka Virtanen. "Tenkka-tenkka-poon" sanoitti Virtanen. Molemmat kappaleet sovitti Salo ja niitä säestää Jaakko Salon orkesteri.

"Saiskos pluvan?" on suomenkielinen versio Earl Scruggsin sävelteoksesta "Foggy Mountain Breakdown". "Voiku onnistus"" on suomenkielinen versio sävelteoksesta "Rock Around the Clock". Molemmat sanoitti Pertti Reponen.

## Kappaleet
### A-puoli
#
#

### B-puoli
#
#

## Tuotanto
* Jouko Ahera – äänittäjä

## Lähteet
Miyake (Tokio)

**Miyake** () on Japanin kyläkunta Tokion metropolissa. Se käsittää Izusaariin kuuluvan Miyakejiman saaren, joka sijaitsee Tyynessä valtameressä noin 180 kilometriä Tokion kaupunkialueelta etelään. Saaren keskellä kohoaa aktiivinen tulivuori. Miyaken kunta on osa Miyaken aliprefektuuria. Miyakessa on 2&nbsp;336 asukasta (elokuussa 2022) ja sen pinta-ala on 55,27 neliökilometriä.

## Maantiede
Miyakejima on tuliperäinen saari, joka sijaitsee noin 80 kilometrin etäisyydellä Izun niemimaan rannikosta. Izusaarista se on kolmanneksi suurin Izu Ōshiman ja Hachijōjiman jälkeen. Saarella kohoaa Oyama-niminen 775 metriä korkea aktiivinen tulivuori, joka on purkautunut muun muassa vuosina 1962, 1983 ja 2000. Purkaukset ovat muodostaneet saarelle laavakenttiä ja korkeita jyrkänteitä. Miyaken kunnan keskuskylä on Kamitsuki (神着) saaren pohjoisosassa.

Kuroshiovirran ansiosta saaren ilmasto on subtrooppinen ja runsassateinen. Vuoden keskilämpötila on 17,7 celsiusastetta. Saarella sataa noin 3&nbsp;000 millimetriä vuodessa, kaksi kertaa enemmän kuin Tokion kaupunkialueella.

Kunnan alue kuuluu kokonaisuudessaan Fujin–Hakonen–Izun kansallispuistoon.

## Historia
Heian-kaudelta lähtien saarta hallitsi noin tuhannen vuoden ajan Mibu-klaani. Vuosisatojen aikana saarta kiusasivat lukuisat tulivuorenpurkaukset, useammin kuin muita Izusaaria. Saaren kameille, joiden ajateltiin olevan tuhoista vastuussa, rakennettiinkin monia pyhäkköjä. Tulivuorelle on omistettu esimerkiksi Toga-jinjan pyhäkkö.

Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Miyakejima toimi rangaistussiirtolana. Yhteensä saarelle lienee lähetetty tänä aikana noin 2&nbsp;300 rikoksesta tuomittua. Saarelle karkotettiin esimerkiksi taidemaalari ja runoilija Hanabusa Itchō sekä skandaalin aiheuttanut kabukinäyttelijä Ikushima Shingorō.  

Nykyisen muotonsa Miyaken kyläkunta sai vuonna 1956, kun siihen liitettiin saarella sijainneet Akon ja Tsubotan kyläkunnat. Akon alue tuhoutui jäätyään laavavirran alle vuoden 1983 tulivuorenpurkauksessa. Tätäkin suurempi purkaus alkoi vuoden 2000 kesällä; kun se oli aiheuttanut pyroklastisen virran, koko saari määrättiin evakuoitavaksi 2. syyskuuta 2000. Kunnan asukkaat pääsivät palaamaan koteihinsa vasta vuoden 2005 helmikuussa, kun evakuointikäsky raukesi.

## Talous
Merkittäviä elinkeinoja ovat kalastus sekä vihannesten ja huonekasvien viljely. Saarella tuotetaan myös fermentoitua *[[kusaya]]*-kalaa ja punalevää (*tengusa*), jota käytetään agarin valmistuksessa.

## Liikenne
Miyakejiman itäosassa on Miyakejiman lentoasema, jolta on lentoja Hanedan lentoasemalle Tokioon ja Chōfun lentoasemalle Chōfuun. Saarelta on säännöllinen laivayhteys Tokion lisäksi Mikurajiman ja Hachijōjiman saarille.

## Kuvia

Tiedosto:080430 Miike Miyakejima.JPG|Miiken kylä, kaatuneita puita
Tiedosto:Miyake-jima Tairo Pond.jpg|Tairon lampi
Tiedosto:Toga Shrine in Miyakejima.jpg|Toga-jinjan pyhäkkö
Tiedosto:Ohnoharajima Miyakemura Tokyo 20170930 s.jpg|Ōnoharajima


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Miyaken kyläkunnan internetsivut
Engin Uğur

**Engin Uğur** (s. 2004) on turkkilainen kevytsarjan karateka. Hän saavutti Kyokushinissa EM-pronssia 2022.

## Kilpaura
Uğur saavutti lokakuussa 2019 Turkin mestaruuskilpailuissa 14–15-vuotiaiden sarjassa kultaa voitettuaan alle 65-kiloisten sarjan loppuottelussa İsmail Kücükin. Lisäksi hän sijoittui toiseksi katakilpailussa.

Uğur oli mukana marraskuussa 2021 nuorten EM-kilpailuissa Puolassa.

Kesäkuussa 2022 hän oli ensimmäistä kertaa mukana aikuisten EM-kilpailuissa Bulgariassa, jossa hän saavutti pronssia voitettuaan mitalikamppailuissa Carlos Dominguezin.

## Lähteet
Hovgård (Siuntio)

**Hovgård** on entinen kartano Siuntiossa, Uudellamaalla. Säteritila nimetään kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1556. Nykyisin kartanoa ei enää ole olemassa. 

Hovgård sijaitsi Pikkalanjoen länsipuolella ja kuului osaksi Pikkalan kartanon maita, joka sijaitsee Pikkalanjoen itäpuolella. Hovgård kuului luultavimmin yksiin Siuntion vanhimpiin rakennuskerrostumiin. Kartano sisältyi Klaus Flemingin Pikkalan omistuksiin 1500-luvun lopulla. 

## Lähteet
Outo kesä

**Outo kesä** on Yle Areenassa elokuussa 2022 julkaistu suomalainen nuortensarja. Sarjan on käsikirjoittanut ja ohjannut Lauri-Matti Parppei ja sen pääosissa näyttelevät Elsi Sloan ja Katja Lukkarinen.

Sarja kertoo lukion jälkeistä välivuotta pitävistä ystävyksistä Minnasta ja Ainosta, jotka alkavat kesäöisin murtautua naapurustonsa taloihin.

## Rooleissa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Outo kesä'' -sarja Yle Areenassa
Inhulets

**Inhulets** () on 557 kilometriä pitkä Dneprin oikeanpuoleinen sivujoki, joka virtaa Ukrainan Kirovohradin, Dnipropetrovskin, Mykolajivin ja Hersonin alueiden läpi. Inhuletsin valuma-alueen laajuus on 14&nbsp;460 neliökilometriä. Joen kaltevuus on 0,36 m/km. Vesivarat ovat peräisin pääosin lumesta ja sateesta.  Joki on jäässä joulukuun alkupäivistä maaliskuun 10.–20. päivän seutuville.

Joki saa alkunsa Dnerin ylängöltä Kirovohradin alueen Topilo Znanjan kylän länsipuolelta. Inhulets mutkittelee runsaasti miltei koko mitaltaan. Yläjuoksulla joen leveys on 2–10 metriä, keskiosissaan 20–50 metriä ja alajuoksulla 90–160 metriä, leveimmillään 250 metriä. Joen syvyys on yläjuoksulla 0,3–1,5 m, keski- ja alajuoksulla koskien 0,5–0,7 metristä tasankojen 1,5–6,0 metriin.

Kryvyi Rihin seudun kaivostoiminnan jätevedet pilaavat joen vedenlaatua huomattavasti.

## Pääjuoksun paikkakuntia
Oleksandrija, Kryvyi Rih, Shyroke, Inhulets (aiempi kaupunki, nykyisin osa Kryvyi Rihia), ja Snihurivka.

## Kuvia

Inhoulets.png|Inhuletsin pääuoman kulkureitti.
Олександрія. Інгулець річка.jpg|Inhulets Oleksandrijassa.
Скелі МОДРу.jpg|Jyrkempirantaista jokilaaksoa Skeli MODRun suojelualuella Kryvyi Rihissa.
Inhulez in Krywyj Rih 3.JPG|Inhulets Kryvyi Rihissa.
Кривий Ріг Інгулець.jpg|Talvinen joki Kryvyi Rihissa.
Ріка Інгулець в селі Цибулевому.jpg|Joen keskivaiheen maisemaa (Tsybuleven kylä).
На берегу Ингульца. - panoramio.jpg|Inhuletsin alajuoksua Snihurivkan kaakkoispuolella.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Keith Carney

**Keith Carney** (s. 3. helmikuuta 1970 Providence, Rhode Island, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Carney pelasi urallaan 1&nbsp;018 NHL-liigan runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän teki 45 maalia ja 183 syöttöä eli 228 tehopistettä. Urallaan hän edusti Buffalo Sabresia,  Chicago Blackhawksia, Phoenix Coyotesia, Mighty Ducks of Anaheimia, Vancouver Canucksia ja Minnesota Wildia.

## Lähteet
Imperatritsa Jekaterina Velikaja (1914)

**Imperatritsa Jekaterina Velikaja** () oli Imperatritsa Marija -luokan taistelulaiva. Alus otettiin 1915 palvelukseen Venäjän keisarikunnan laivaston Mustanmeren laivastossa.

## Valmistus

Alus tilattiin  nimellä *Jekaterina II* Mustanmeren telakalta Nikolajevista (nyk. Mykolajiv), missä köli laskettiin 30. lokakuuta 1913. Alus laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1914 ja nimettiin uudelleen 27. kesäkuuta 1915. Se valmistui 18. lokakuuta 1915.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessan *Imperatritsa Jekaterina Velikaja* sijoitettiin Mustanmeren laivastoon, jonka mukana se osallistui ensimmäisen maailmansodan taisteluihin Bulgariaa ja Osmanien valtakuntaa vastaan. Helmikuun vallankumouksen jälkeen alus nimettiin *Svobodnaja Rossijaksi* (, 'Vapaa Venäjä'). Bolševikit valtasivat aluksen loppuvuodesta 1917. Brest-Litovskin rauhan jälkeen bolševikit välttivät aluksen luovuttamisen Saksan keisarikunnalle upottamalla sen Novorossijskin satamassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Harris Corporation

**Harris Corporation** oli yhdysvaltalainen aseteollisuus-, ilmailu- televiestintä- ja informaatiotekniikan yritys, jonka päämaja sijaitsee Melbournessa Floridassa. Yrityksen liikevaihto on noin viisi miljardia dollaria ja sillä on yli .
Yritys sulautui L3 Technologiesin kanssa vuonna 2019 uudeksi yritykseksi L3Harris Technologies.

Yrityksen tuotteita ovat muun muassa pimeänäkölaitteet. Muita tuotteita ovat muun muassa Night Hawk -sarjan tietokoneet.

## Historia
Yritys on perustettu vuonna 1926 nimellä Harris-Seybold-Potter Company ja se aloitti pienenä kirjapainokoneiden valmistajana. Vuonna 1957 yritys yhdistyi Intertypen kanssa ja vuonna 1967 Harris-Intertype yhdistyi elektroniikkalaitteita valmistavan Radiation-yrityksen kanssa. Tämän jälkeen yritys osti RF Communicationsin ja osallistui Apollo-ohjelman tiedonkäsittelyn järjestelmiin. Vuonna 1972 yritys osti General Electricin televisiolaitteiden valmistuksen ja vuonna 1974 Datacraftin. 1970-luvun lopulla yritys teki sopimuksen ranskalaisen Matran kanssa ja siirtyi 1980-luvulla yhä enemmän elektroniikkaan.

## Lähteet
Oskar Lindroos

**Frans Oskar Lindroos** (10. toukokuuta 1885 Kuopio – 16. kesäkuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen  kultaseppä, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Lindroosin vanhemmat olivat kultaseppä Frans Wiktor Lindroos ja Maria Lovisa Bäckström ja puolisot 1910–1940 Magda Funck ja 1941–1952 Marta Martin. Lindroos kävi Helsingin Suomalaista Yhteiskoulua 1894–1895 ja Helsingin suomalaista reaalilyseota 1895–1899, opetteli kultasepän ammattia isänsä liikkeessä Helsingissä vuodesta 1899 ja suoritti kultasepän kisällitutkinnon 1904. Kultaseppämestari hänestä tuli 1953. Lindroos oli Osk. Lindroos -yhtiön omistaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1907. Suomen Kultaseppien Keskus-Osakeyhtiön, sittemmin Kultakeskus-yhtiö, perustajaosakas hän oli vuodesta 1925 ja toimi yhtiön hallintoneuvoston ja hallituksen puheenjohtajana. Hänellä oli myös useita oman alansa ja muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Lindroos sai 1949. Hän oli Suomen Kultaseppien Liiton kunniajäsen.

## Lähteet
Nicolai Herrmann

**Nicolai Wilhelm Herrmann** (11. joulukuuta 1889 Riika – 29. tammikuuta 1953 Kööpenhamina) oli suomalainen  yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Herrmannin vanhemmat olivat liikemies Wilhelm Martin Herrmann ja Sophie Elisabeth Meisch. Herrmann tuli ylioppilaaksi Riiassa 1906 ja teki opintomatkoja useisiin Keski-Euroopan maihin ja Skandinaviaan. Hän oli harjoittelija huolinta-, laivanvarustus- ja pankkiiriliikkeissä Riiassa 1906–1912, Kymin Oy:n kirjeenvaihtaja 1912–1918, kirjeenvaihto-osaston päällikkö 1918–1919, avustava myyntipäällikkö 1919–1921, myyntipäällikkö ja johtaja 1921–1950, sekä Suomen Paperitehtaitten Yhdistyksen edustaja Tanskassa 1951–1953. Suomen kansalainen Herrmann oli vuodesta 1937. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1949.

## Lähteet
Heikki Korpimaa

**Heikki Korpimaa**, vuoteen 1906 **Helenius** (7. toukokuuta 1888 Hämeenlinna – 24. lokakuuta 1958) oli suomalainen  yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Korpimaan vanhemmat olivat satulaseppämestari Timoteus Helenius ja Wilhelmina Wallenius ja puoliso vuodesta 1912 Elviira Maria Vallinen. Korpimaa kävi Hämeenlinnan käsityöläiskoulun, satulasepänkisälli hänestä tuli 1908. Hän teki opinto-, hankinta- ja myyntimatkoja Venäjälle 1910–1917. Korpimaa oli Timo Heleniuksen liikkeen, vuodesta 1926 Toiminimi T. Helenius & Korpimaa ja vuodesta 1947 Korpimaa Oy, palveluksessa vuodesta 1902. Hän oli yhtiön osakas ja johtaja vuodesta 1926 ja toimitusjohtaja sekä johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1947. Korpimaa oli myös Korpikumi Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1948. Nuoruudessaan Korpimaa oli tunnettu kilpahiihtäjä ja keskimatkojen juoksija. Hän sai 1 500 metrin juoksussa hopeamitalin Suomen mestaruuskilpailuissa 1907 ja 1909 ja teki matkalla Suomen ennätyksen 1909. Korpimaalla oli useita luottamustehtäviä ja hänet tunnettiin myös lahjoittajana. Hän muun muassa osallistui Liikesivistysrahaston varojen hankintaan, teki lahjoituksia Kansanavulle sekä tuki VTT:n nahkaa koskevia tutkimuksia merkittävällä summalla ja Teknillisen korkeakoulun julkaisutoimintaa sen täyttäessä sata vuotta. Kauppaneuvoksen arvonimen Korpimaa sai 1949.

Toimittaja, asianajaja Timo Korpimaa oli Heikki Korpimaan veli.

## Lähteet
Johannes Paavali II:n salamurhayritys

**[[Johannes Paavali II]]:n salamurhayritys** tapahtui 13. toukokuuta 1981 Pietarinaukiolla Vatikaanissa, kun turkkilainen Mehmet Ali Ağca ampui paavia. Paavi haavoittui vatsaan, vasempaan käteen ja oikeaan kyynärpäähän.

Murhan johdosta turkkilainen Mehmet Ali Ağca pidätettiin ja hänet julistettiin ampujaksi. Ağca kertoi tapahtuman jälkeen saaneen toimeksiannon Bulgarian salaiselta palvelulta, mutta perui puheensa myöhemmin ja totesi toimineensa yksin. Murhayrityksen tekijöiksi on epäilty myöhemmin myös muun muassa Neuvostoliiton turvallisuuspoliisi KGB:ta ja Stasia. 

Paavi tapasi Ağcan muutamaa vuotta myöhemmin vankilassa antaakseen hänelle teon anteeksi. Ağca suoritti 19 vuoden vankilatuomion Italiassa, minkä jälkeen hänet luovutettiin Turkkiin. Turkissa Ağca sai uuden vankilatuomion toisen, Turkissa tapahtuneen, murhan johdosta. Ağca vapautui vankilasta vuonna 2010.

## Lähteet
Konsekraatio

**Konsekraatio** tarkoittaa Suomessa kristillisten kirkkojen eukaristiaan eli ehtoollisen viettämiseen keskeisenä kuuluvaa ehtoollisleivän ja ehtoollisviinin siunaamista, joka tapahtuu ehtoollisen asetussanojen lukemisen kautta. Konsekraatio ja varsinkin englannin sana *consecrate* voi kristillisessä kontekstissa merkitä myös yleisemmin jonkin asian siunaamista, esimerkiksi piispojen virkaan vihkimistä tai uusien kirkkorakennusten vihkimistä. Sana pohjautuu latinan verbiin *sacrare*, julistaa pyhäksi, johon on liitetty *con*-etuliite (*kanssa*, *kera*).

## Ehtoollisen konsekraatio
Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa uhrivirren aikana pappi kattaa ehtoollispöydän valmiiksi. Prefaation eli ylistysrukouksen jälkeen pappi lausuu asetussanat, jotka perustuvat synoptisten evankeliumien kuvaukseen viimeisestä ehtoollisesta. Ne alkavat sanoilla *Herramme Jeesus Kristus, sinä yönä, jona hänet kavallettiin...* Konsekraation ja ehtoollisen nauttimisen välissä luetaan vielä Isä meidän -rukous ja lauletaan Agnus Dei.

Luterilaisen teologian mukaan konsekraation jälkeen Kristus on läsnä ehtoollisleivässä ja -viinissä ehtoollisen nauttijan henkilökohtaisesta uskosta riippumatta, mutta leipä ja viini ovat yhä myös leipää ja viiniä. Tätä näkemystä kutsutaan konsubstantiaatio-opiksi. Reformoitujen kirkkojen opetuksen mukaan leipä ja viini ovat vain Kristuksen ruumin ja veren vertauksena, ja Kristuksen läsnäolo on riippuvainen henkilökohtaisesta uskosta. Roomalaiskatolinen kirkko noudattaa transsubstantiaatio-oppia, jonka mukaan leipä ja viini menettävät konsekraatiossa luonnollisen olemuksensa, ja ovat sen jälkeen enää ainoastaan Kristuksen ruumis ja veri. Tämä käsitys perustuu Matteuksen evankeliumin viimeisiin sanoihin, *[[Ego vobiscum sum omnibus diebus usque ad consummationem saeculi| Et ecce ego vobiscum sum omnibus diebus usque ad consummationem saeculi]]*, ”Ja katso, minä olen teidän kanssanne kaikki päivät maailman loppuun asti.”

## Lähteet
Kauppakatu (Lohja)

**Kauppakatu** (ruots. *Handelsgatan*) on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva katu. Se alkaa Suurlohjankadulta ja päättyy Laurinkadulle liikenneympyrään. Sen varrella sijaitsee merkittäviä toimijoita, kuten Kauppakeskus Lohjantähti, Tokmanni, Kelan toimitilat ja Prisma-keskus. Nykyinen katu on rakennettu pääosin 1970-luvulla. Tätä ennen sen paikalla kulki useampia pieniä katuja. Kadun rakennustöiden seurauksena Lohjan kauppatoria jouduttiin pienentämään. Alun perin Kauppakadun loppupää kulki nykyisen Prisma-keskuksen läpi. Tontin laajentamiseksi se linjattiin kulkemaan vieressä olleen vanhan poliisitalon paikalta, joka purettiin oikaisun tieltä. Samalla rakennettiin Laurinkadulla oleva liikenneympyrä. 

## Lähteet
Darija Snihur

**Darija Snihur** (, s. 27. maaliskuuta 2002) on ukrainalainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalle 124 elokuussa 2022. Junioreiden maailmanlistalla hän oli parhaimmillaan sijalla kaksi.

Snihur eteni karsintojen kautta mukaan Yhdysvaltain avointen 2022 pääsarjaan, missä voitti ensimmäisellä kierroksella turnauksessa seitsemänneksi sijoitetun Simona Halepin luvuin 6–2, 0–6, 6–4. Ottelu oli Snihurin kolmas WTA-tasolla, ja ensimmäinen voitto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Mäntyvaaran taistelu

**Mäntyvaaran taistelu** oli talvisodassa 20. joulukuuta 1939 Kemijärvellä käyty taistelu Suomen ja Neuvostoliiton joukkojen välillä.

Neuvostoliiton 596. jalkaväkirykmentin I pataljoona hyökkäsi jalan suomalaisen Erillinen Pataljoona 17:n asemien selustaan, miehittäen samalla koko Mäntyvaaran laen. Neuvostoliiton joukkojen tavoitteena oli katkaista Sallan ja Kemijärven välinen tie Joutsijärven länsipuolelta. Suomalaiset tuhosivat nelituntisessa taistelussa hyökänneet joukot ja valtasivat Mäntyvaaran takaisin. Neuvostoliittolaiset sotilaat jättivät jälkeensä sotasaaliina suuren määrän aseita.

Suomen häviö Mäntyvaarassa olisi edistänyt Neuvostoliiton tavoitetta katkaista Suomi kahtia. Mäntyvaaran taistelun muistomerkki sijaitsee Sallaan johtavan tien varressa.

## Lähteet
Kalsiumpyrofosfaatti

**Kalsiumpyrofosfaatti** (Ca2P2O7) eli **kalsiumdifosfaatti** on kalsium- ja pyrofosfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa elintarvikkeiden lisäaineena ja hammastahnoissa.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa kalsiumpyrofosfaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen. Aineesta tunnetaan myös kidevedelliset di- ja tetrahydraatit (Ca2P2O7·2H2O ja Ca2P2O7·4H2O). Kalsiumpyrofosfaatti on veteen liukenematonta, mutta liukenee happoihin. Kuumennettaessa yhdiste hajoaa kalsiumfosfaatiksi.

Kalsiumpyrofosfaattia valmistetaan kuumentamalla kalsiumvetyfosfaattia 700&ndash;900 °C:n lämpötilaan tai saostamalla kalsiumliuoksista pyrofosfaateilla.

Kalsiumpyrofosfaattia käytetään happamuudensäätöaineena elintarvikkeissa ja hankaavana aineena hammastahnoissa. Europiumilla ja mangaanilla doupattua kalsiumpyrofosfaattia on tutkittu ledeissä..

## Lähteet
Nolan Miller

**Nolan Bertrandoff Miller** (8. tammikuuta 1933 Burkburnett, Texas – 6. kesäkuuta 2012 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Emmy-palkittu muotisuunnittelija. Hän työskenteli pukusuunnittelijana useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa.

Millerin kädenjälki sai paljon näkyvyyttä 1980-luvun *[[Dynastia (vuoden 1981 televisiosarja)|Dynastia]]*-sarjassa. Hän suunnitteli siihen yhteensä yli 3&nbsp;000 asua. Miller muistetaan erityisesti Joan Collinsin ja sarjan muiden naisnäyttelijöiden käyttämistä, huomiota herättävistä ja eleganteista vaatteista, joihin sisältyi  trendikkäitä olkatoppauksia. Miller voitti *Dynastiasta* parhaan puvustuksen Primetime Emmy -palkinnon vuonna 1984.

*Dynastian* ja sen spin-off-sarjan *[[Colbyt|Colbyjen]]* lisäksi Miller suunnitteli pukuja esimerkiksi sarjoihin *[[The Addams Family (vuoden 1964 televisiosarja)|The Addams Family]]*, *[[Charlien enkelit]]*, *[[Huippumallit]]*, *[[Lemmenlaiva]]* ja *[[Seikkailujen saari]]*. Hänen yksityisasiakkaisiinsa lukeutui monia Hollywood-tähtiä, kuten Joan Crawford, Sophia Loren ja Elizabeth Taylor. Millerin suunnittelemia koruja on myyty myös yhdysvaltalaisella QVC-ostoskanavalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Siuntion pitäjänmakasiini

**Siuntion pitäjänmakasiini** (ruots. *Sjundeå sockenmagasin*) oli Siuntiossa, Uudellamaalla sijainnut pitäjänmakasiini eli lainajyvästö. Vuonna 1746 perustettu lainajyvästö ei koskaan ollut merkitykseltään keskeinen Siuntiossa ja edes kaikki tilalliset eivät olleet sen osakkaita aluksi.

## Historia
Siuntion pitäjänmakasiini päätettiin perustaa vuonna 1746. Kuitenkaan vielä vuonna 1750 ei ollut perustamisen eteen tehty mitään. Vasta tämän jälkeen nimismies Hans Myrberg, Kockiksen rusthollari ja Bölen Heickan tilallinen päättivät sijoittaa makasiiniin tynnyrin ruista henkeä kohti. 

Makasiinitoiminnan käynnistyttyä rakennettiin ensimmäinen pitäjänmakasiini Siuntion pappilan maalle 1757. Makasiinin ovi lukittiin kolmella lukolla ja sen päälliköksi nimettiin apulaispappi Henrik Lemström, ja valvojiksi lukkari Mårten Ärlig sekä talollinen Erik Eriksson Bölen Heickasta. 

Siuntion pitäjänkokouksessa 1816 päätettiin tukea Lohjan pedagogion toimintaa vuosittain viidellä tynnyrillä viljaa. Maksuja jatkettiin vuoteen 1822 jolloin koulu lakkautettiin. Vuonna 1827 lahjoitettiin lainajyvästöstä 50 tynnyriä viljaa tulen runteleman Turun hyväksi. 

1860-luvun katovuodet lisäsivät kiinnostusta makasiinia kohtaan ja vanha pappilan mailla sijainnut makasiini päätettiin korvata suuremmalla, Siuntion kirkon luokse pystytettävällä rakennuksella vuonna 1877. Vanha makasiini oli myöskin jo huonokuntoinen. 

Kun viljaa ei 1800-luvun lopulla lainattu makasiinista, alettiin sitä käyttää muihin tarkoituksiin. Siuntiossa oli paljon rakennustöitä vuonna 1875 ja tuolloin päätettiin tukea talollisten taloutta antamalla jokaiselle osakkaalle 15 kappaa ruista ilmaiseksi. Liikaa kertynyttä viljaa muutettiin ensimmäisen kerran rahaksi 1881. Kolme vuotta myöhemmin makasiinirahasto nousi yli 10 000 markan, ja siitä ryhdyttiin jakamaan lainoja osakkaille. Makasiinin tuotoilla ylläpidettiin myös muun muassa kotikouluja. Vuonna 1914 keskusteltiin makasiinin viljavarantojen myymisestä ja makasiinin lakkauttamisesta. Viljan laadun katsottiin heikkenevän pitkäaikaisessa varastoinnissa ja sunnitelmat Siuntion hautausmaan laajentamisesta uhkasivat pitäjänmakasiinin sijaintia. Suunnitelmia ei kuitenkaan hyväksytty ja myöhemmin vuosina 1917-1918 pitäjänmakasiini tuli tarpeeseen. 

Vuonna 1921 Siuntion pitäjänmakasiini lakkautettiin ja kaikki vilja myytiin. Makasiinirakennusta kirkolla ei enää ole olemassa. 

### Sjundbyn makasiini
Siuntiossa sijaitsi myös toinen lainajyvästö Sjundbyn linnalla. Tämä viljamakasiini perustettiin jo 1600-luvulla vapaaherratar Maria Silfverhjelmin johdosta. Lainajyvästö oli tarkoitettu Sjundbyn alaisien tilojen avuksi vaikeina aikoina. 

## Lähteet
Laurentius-koulu

**Laurentius-koulu** on Lohjalla sijaitseva, vuonna 2021 perustettu koulu. Se muodostettiin Tytyrin ja Anttilan kouluista. Rehtorina toimii Satu-kristiina Hautamäki ja oppilaita on noin 800. Koulussa opetetaan luokkia 1–9. Samoissa rakennuksissa toimivat myös muun muassa Lohjanseudun kuvataidekoulu, Hiiden opisto, päiväkoti ja ruotsinkielinen Solbrinken skola.

## Historia
Koulu perustettiin vuonna 1914 nimellä **Lohjan yhteiskoulu** Anttilan tilan päärakennukseen. Vuonna 1917 koulu sai oman rakennuksen, jota nykyään kutsutaan Puu-Anttilaksi, ja jota nykyään käytetään moniin kulttuuritarkoituksiin. Koulu siirtyi vuonna 1957 valtion omistukseen ja sai nimen **Lohjan yhteislyseo**, jossa oli keskikoulu ja lukio. 

Tytyrin koulun rakennus valmistui vuonna 1962, ja sen suunnitteli sairaala-arkkitehtinä tunnettu Reino Koivula.

Peruskoulun tullessa Lohjalle koulu jakautui Lohjan lukioksi ja Anttilan yläasteeksi. Yläaste toimi aluksi kahdessa paikassa, Puu-Anttilassa ja Tytyrissä, kunnes koulu vuonna 1982 punatiilisen koulurakennuksen muutaman sadan metrin päähän Puu-Anttilasta. Vuonna 1994 koulu jakautui kahteen, kun Harjun yläaste aloitti toimintansa Harjun koulussa. Anttilan koulu jäi entisiin tiloihin.

Koulun yhteydessä toimii 500-paikkainen konserttisali, Laurentius-sali.

Vuonna 2017 Tytyrin koulun rakennus purettiin sisäilmaongelmien takia, ja samoihin aikoihin Anttilan koulu remontoitiin huonon kunnon takia. Tytyrin koulu päätettiin korvata uudisrakennuksella ja yhdistää koulut. Rakennus valmistui vuonna 2021. Entinen Anttilan koulu ja uusi talo on yhdistetty kävelysillalla.

## Lähteet
Keskusaukio (Lohja)

**Keskusaukio** (ent. **Kouluaukio**) on Lohjan keskustassa, Laurin- ja Suurlohjankadun kulmassa sijaitseva aukio. Sillä sijaitsee muun muassa Martti Peitson veistämä Vuorimies-patsas ja Lohjan kotiseutuyhdistyksen perustamisen muistokivi. Se on saanut nykyisen ulkoasunsa 1970-luvun alussa, kun sen viereen rakennetun, arkkitehti Einari Teräsvirran suunnitteleman liike- ja toimistotalon rakentamisen yhteydessä keskusaukiota muutettiin. Samassa rakennuksessa toimii nykyään muun muassa Keskusaukion hammashoitola. Aukio oli alun perin paljon pienempi, ja sen alueella sijaitsi sen entisen nimen mukaisesti kansakoulu. Se tosin purettiin 1960-luvulla edellä mainitun rakennuksen tieltä. Sinne myös kulki 50-luvulle asti sen eteläpuolella sijaitseva Koulukatu, joka on saanut nimensä paikalla sijainneesta koulusta. Tällöin aukion reunalle valmistui Helsingin Osakepankin toimitalo.
## Lähteet
Tylochromis regani

**Tylochromis regani** on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji. Se on saanut nimensä iktyologi Charles Tate Reganin mukaan.

## Koko ja ulkonäkö
*Tylochromis regani* voi kasvaa enintään 27,5 senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on kylkiviivallaan 37–40 suomua. Selkäevässään sillä on 14–15 piikkiruotoa ja 14–16 pehmeää ruotoa. Peräevässä on kolme piikkiruotoa ja 7–9 pehmeää ruotoa.

## Levinneisyys ja elinympäristö
*Tylochromis regania* tavataan Sambiassa sekä Kongon demokraattisessa tasavallassa Mwerujärvessä ja Upembajärvessä sekä Lualaba-, Lufira,- Luvua- ja Luapula-joissa. Laji käyttää ravinnokseen pääasiassa kasveja ja hyönteisten toukkia. Naaras hautoo mätimunia suussaan.

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut *Tylochromis reganin* silmälläpidettäväksi lajiksi. Luapula-joella lajia uhkaa pohjanuotilla tapahtuva liikakalastus.

## Lähteet
Syke (13. tuotantokausi)

Suomalaisen sairaalan traumaosastolle sijoittuvan **''[[Syke (televisiosarja)|Syke]]''-draamasarjan kolmannentoista tuotantokauden** julkaiseminen alkoi Nelonen Median maksullisessa suoratoistopalvelussa Ruutu+:ssa 25. marraskuuta 2022.

Kaudella sarjaan palasi Iina Kuustosen esittämä Iiris Ketola. Myös aiemmin sarjassa nähdyt Eetu Haataja (es. Marius Valtanen) ja Salla Nortamo (es. Mari Perankoski) palasivat sarjaan. Kauden uudet hahmot olivat sairaalan uusi toimitusjohtaja Raila Lehtelä (es. Miia Nuutila) sekä Jussi Lammen esittämä tatuoija Matti Jalla.

## Rooleissa

### Keskeisissä rooleissa

### Sivurooleissa

### Vierailevissa rooleissa

## Jaksot

## Keskeiset tekijät
* Ohjaajat: Toni Laine
* Pääkäsikirjoittajat: Anne Prokofjeff
* Käsikirjoittajat: Maarit Koskinen, Anna Meling, Antti Okkonen, Sanna Reinumägi, Solina Riekkola ja Melina Voipio
* Stooritiimi: Maarit Koskinen, Anna Meling, Antti Okkonen, Sanna Reinumägi, Solina Riekkola, Anna Siltala ja Melina Voipio
* Kuvaaja: Jyri Hakala
* Lavastaja: Inka Uusitalo-Matilainen
* Leikkaajat: Jyrki Levä, Teemu Pöllänen ja Jani Viitala
* Tuottaja: Lotta Westerberg
* Vastaavat tuottajat: Olli Haikka, Marko Talli, Riku Riihilahti ja Tea Panula (Nelonen Media)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Syke'' Ruutu-palvelussa
Ritva Oksanen (vuoden 1971 albumi)

**Ritva Oksanen** on näyttelijä-laulaja Ritva Oksasen debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1971. Sen A-puolella on suomennoksia ranskalaisen Gilbert Bécaud’n lauluista ja B-puolella pääosin suomalaisten säveltäjien ja sanoittajien kappaleita. Kannen esittelytekstin on kirjoittanut Chrisse Johansson.

Albumi on julkaistu Columbia-levymerkillä vinyylilevynä neljä kertaa.

## Taustaa
Ennen levyn julkaisua, kevätkaudella 1971, Ritva Oksanen piti Helsingin Kaupunginteatterin pienellä näyttämöllä lauluiltoja, joissa hän esitti samoja kappaleita kuin tällä albumilla. Albumi on välispiikkejä ja pienen yleisön antamia aplodeja myöten studiossa tallennettu toisinto noista lauluilloista, mikä *Helsingin Sanomien* Raimo Möysän mielestä teki hieman onton ja keinotekoisen vaikutelman. Levyn parhaita kappaleita ovat hänen mukaansa Chydeniuksen ”Huomenna on parempi” ja Ilkka Hannulan ”Musta äiti, joka on peräisin Yleisradion kuunnelmasta *Musta ooppera*, Gabriel Cousinin tarinasta afroamerikkalaisen laulajattaren ja juutalaisen trumpetistimiehen välisestä romanssista. Ritva Oksanen esitti kuunnelman naispääosaa. Laulu ”Polly Garter” on peräisin Dylan Thomasin näytelmästä *Maitometsän alla*, laulu ”Balladi Frank Millsistä” musikaalista *[[Hair]]*.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Olle Wiberg.
### A-puoli
# Mä Liisa oon (Intro)
# Autiomaa (alkup. *”Et Maintenant”*, säv. Gilbert Becaud, san. Pierre Delanoe, suom. san. Veikko Vallas)
# Mä Liisa oon (alkup. *”Mademoiselle Lise”*, säv. ja san. Gilbert Becaud ja Maurice Vidalin, suom. san. Kari Kuuva)
# On syytä taas kiitokseen (alkup. *”Merci beaucoup”*, säv. Gilbert Becaud, san. Pierre Delanoe, suom. san. Kari Kuuva)
# Onneksi on kavereita (alkup. *”Heureusement y’a les copains”*, säv. ja san. Gilbert Becaud, suom. san. Kari Kuuva)
# Rakastaa tahdon (alkup. *”Mes hommes à moi”*, säv. ja san. Gilbert Becaud ja Maurice Vidalin, suom. san. Chrisse Johansson)
# Se onko hän (alkup. *”Seul sur son étoile”*, säv. ja san. Gilbert Becaud ja Maurice Vidalin, suom. san. Sauvo Puhtila)
# Kun runoilija on kuollut (alkup. *”Quand il est mort le poète”*, säv. Gilbert Becaud, san. Louis Amade, suom. san. Kari Kuuva)

### B-puoli
# Oi, oi, oi rakkaus (säv. Eero Ojanen, san. Aulikki Oksanen)
# Huomenna on parempi (säv. Kaj Chydenius, san. Aulikki Oksanen)
# Opettajattaren laulu (säv. Tapio Lipponen, san. Aulikki Oksanen)
# Polly Garter (säv. Daniel Jones, san. Ilkka Ryömä)
# Balladi Frank Millsistä (säv. Galt MacDermot, suom. san. Esko Elstelä)
# Musta äiti (säv. Ilkka Hannula, san. Väinö Vainio)
# Anna arpisten haavojen olla (säv. ja san. Hannes Konno)

## Kokoonpano
* Ritva Oksanen - laulu
* Olle Wiberg - kitara
* Ilkka Willman - basso
* Erkki Valaste – rummut
* Raimo Roiha - piano ja haitari

### Tuotanto
* Antti Joki - äänittäjä (Helsingissä 15.4.1971 Finnvox-Studioilla)
* Olle Wiberg - sovitukset
* Reino Bäckman - tuottaja (EMI Ltd Suomen osasto)
* Leevi Korkkula - kuvat
* Esa Lukala - kuvat
* Risto Bäckman - lay-out

## Lähteet