open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kaarlo Kokkonen

**Kaarlo Kokkonen** (23. tammikuuta 1848 Nurmes – 7. kesäkuuta 1914 Kajaani) oli suomalainen  toimittaja, opettaja, lukkari ja moninkertainen valtiopäivämies.

Kokkosen vanhemmat olivat talollinen Tahvo Kokkonen ja Kristiina Heikintytär Turunen ja puoliso Emma Schildt. Kokkonen valmistui opettajaksi Jyväskylän seminaarista 1871 ja toimi ensin opettajana Limingassa ja vuodesta 1873 Kajaanissa. Vuodesta 1881 hän toimi myös Kajaanin kaupungin ja maaseurakunnan lukkarina. Kokkonen oli *[[Kajaanin Lehti|Kajaanin Lehden]]* vastaava toimittaja 1899–1907. Hän oli myös Kajaanin kaupunginvaltuuston jäsen ja toimi valtuuston sihteerinä. Kokkonen oli talonpoikaissäädyssä Kajaanin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1885, 1897, 1899 ja 1900 ja Kajaanin kaupungin edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli useiden eri valtiopäivävaliokuntien jäsen ja kerran valitsijamies.  

## Lähteet
Haukijärvi (Multia)

**Haukijärvi** on 7,5 hehtaarin laajuinen, erittäin matala järvi Multialla. Se on yksi Pengerjoen ja Jämsän reitin neljästä latvajärvestä. Etäisyys Multian kuntakeskuksesta on noin neljätoista kilometriä koilliseen.

## Maantiede
Haukijärven keskisyvyys on vain 33 senttimetriä ja vesimäärä noin 25&nbsp;000 kuutiometriä. Niukkojen havaintojen mukaan sen vesi on erittäin hapanta ja ruskeaa. Veden fosforipitoisuus osoittaa keskiravinteikkuutta eli mesotrofiaa. Alle kilometri Haukijärvestä itään on kolmen järven kokonaisuus: Salmijärvi, Kylkiäinen ja Pääkkö. Ne kuuluvat Saarijärven reitin ensimmäisen jakovaiheen valuma-alueeseen, Haukijärvi sitä vastoin kuuluu Jämsän reitin ensimmäisen jakovaiheen valuma-alueeseen, ja sijaitsee sen luoteiskulmalla. Molempien valuma-alueiden päävesistö on Kymijoen vesistö.

Haukijärvi on osa Rajajoen valuma-alueen kolmannen jakovaiheen vesistöä, toinen jakovaihe on Pengerjoen valuma-alue. Rajajoen valuma-alueeseen kuuluu Haukijärven lisäksi Hoikka-Viheriä. Järvien vedet virtaavat etelään Pengerjokeen ja edelleen Päijänteeseen.

Haukijärven länsipuolella sijaitsee Haukisuon turvetuotantoalue.

Pengerjoen latvajärvet:

*Ahveninen
*Haukijärvi
*Hoikka-Viheriä
*Lauttajärvi.

Jämsän reitti latvajärviltä etelään:

Pengerjoki → Jämsänvesi–Petäjävesi (111,1 metriä mpy).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Fishing.fi: Haukijärvi
The Killing Time

**The Killing Time** on 1670-luvun lopulla alkanut Skotlannin historian ajanjakso, jolloin covenantilaisia presbyteerejä vainottiin. Skotlannin kuninkaana oli silloin Kaarle II vuoteen 1685 ja hänen jälkeensä Jaakko VII vuoteen 1688. Vainoaika päättyi mainioon vallankumoukseen, jolloin Vilhelm III Oranialainen nousi valtaan ja antoi presbyteereille lain suojan.

Vainojen kohteena olivat erityisesti radikaalit cameronilaiset, joiden johtaja Richard Cameron kaatui taistelussa vuonna 1680. Heidän mukaansa nimettiin myöhemmin kiväärirykmentti, joka lakkautettiin vuonna 1968.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Alexander Peden's Mask  National Museums Scotland
*Sacrificed to the cruel flood The Herald
Ahveninen (Multia, Pengerjoen yläosan alue)

**Ahveninen** on 17 hehtaarin laajuinen järvi Multialla. Se on yksi Pengerjoen ja Jämsän reitin neljästä latvajärvestä. Se on myös Jämsän reitin valuma-alueen pohjoisimpia vakavesiä. Etäisyys Multian kuntakeskuksesta on noin viisitoista kilometriä koilliseen.

Niukkojen havaintojen mukaan Ahvenisen vesi on erittäin hapanta ja ruskeaa. Veden fosforipitoisuus osoittaa keskiravinteikkuutta eli mesotrofiaa.

## Maantiede
Ahveninen kuuluu Pengerjoen yläosan alueen kolmannen jakovaiheen vesistöön, toinen jakovaihe on Pengerjoen valuma-alue ja ensimmäinen Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen vesistö. Ahveninen on Pengerjoen yläosan alueen kolmanneksi suurin vakavesi. Järvien vedet virtaavat etelään Pengerjokeen ja edelleen Päijänteeseen.

Ahvenisen länsipuolella levittäytyy Miinavainaansuon turvetuotantoalue. Multialla on myös toinen Ahveninen, se sijaitsee Kuhanjoen valuma-alueella noin kahdeksantoista kilometriä Pengerjoen yläosan alueen Ahvenisesta etelälounaaseen.

Pengerjoen latvajärvet:

*Ahveninen
*Haukijärvi
*Hoikka-Viheriä
*Lauttajärvi.

Jämsän reitti latvajärviltä etelään:

Pengerjoki → Jämsänvesi–Petäjävesi (111,1 metriä mpy).

## Lähteet
Sakari Koli

**Sakari Koli** (17. marraskuuta 1800 Johannes – 1. joulukuuta 1865 Johannes) oli maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Kolin vanhemmat olivat Matts Koli ja Eeva Simontytär Pulli ja puolisot Maria Koli ja Kristiina Paavontytär Pajari. Koli oli talonpoikaissäädyssä Rannan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867. 

## Lähteet
Hoikka-Viheriä

**Hoikka-Viheriä** on 1,3 hehtaarin laajuinen järvi Multialla. Se on yksi Pengerjoen ja Jämsän reitin neljästä latvajärvestä. Etäisyys Multian kuntakeskuksesta on noin neljätoista kilometriä koilliseen.

Niukkojen havaintojen mukaan Hoikka-Viheriän vesi on erittäin hapanta ja ruskeaa. Veden fosforipitoisuus osoittaa keskiravinteikkuutta eli mesotrofiaa.

## Maantiede
Hoikka-Viheriä kuuluu Rajajoen valuma-alueen kolmannen jakovaiheen vesistöön, toinen jakovaihe on Pengerjoen valuma-alue ja ensimmäinen Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen vesistö. Rajajoen valuma-alueeseen kuuluu Hoikka-Viheriän lisäksi Haukijärvi ja eräitä lampia, kuten Korpi-Viheriä (204,5 metriä mpy) ja Lehto-Viheriä (207,7 metriä mpy) Hoikka-Viheriän eteläpuolella. Järvien vedet virtaavat etelään Pengerjokeen ja edelleen Päijänteeseen.

Hoikka-Viheriän pinta-ala on noin kuudesosa Haukijärven pinta-alasta, mutta sen vesimäärä on kaksinkertainen. Hoikka-Viheriä sijaitsee Haukijärvestä kaakkoon, kuten myös Salmijärvestä, joka kuuluu Saarijärven reitin valuma-alueeseen.

Pengerjoen latvajärvet:

*Ahveninen
*Haukijärvi
*Hoikka-Viheriä
*Lauttajärvi.

Jämsän reitti latvajärviltä etelään:

Pengerjoki → Jämsänvesi–Petäjävesi (111,1 metriä mpy).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Fishing.fi: Hoikka-Viheriä
Lauttajärvi (Multia)

**Lauttajärvi** on 64 hehtaarin laajuinen järvi Multialla. Se on yksi Pengerjoen  ja Jämsän reitin neljästä latvajärvestä. Etäisyys Multian kuntakeskuksesta on noin kahdeksantoista kilometriä koilliseen.

Lauttajärvi on matala, kuten useimmat seudun järvet. Niukkojen havaintojen mukaan sen vesi on erittäin hapanta ja ruskeaa. Veden fosforipitoisuus osoittaa keskiravinteikkuutta eli mesotrofiaa.

## Maantiede
Lauttajärvi kuuluu Pengerjoen yläosan alueen kolmannen jakovaiheen vesistöön, toinen jakovaihe on Pengerjoen valuma-alue ja ensimmäinen Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen vesistö. Lauttajärvi on Pengerjoen yläosan alueen suurin järvi ja Jämsän reitin pohjoisimpia järviä. Järvien vedet virtaavat etelään Pengerjokeen ja edelleen Päijänteeseen.

Lauttajärven pohjoinen rantaviiva on varsin mutkittelevaa. Idässä on Pitkälahti, jonka suulla sijaitsee noin kahden hehtaarin laajuinen saari. Järven keskiosassa on luoteeseen työntyvä Lauttaniemi, joka erottaa Pitkälahtea järven eteläisestä selästä. Lauttajärven luoteispuolella on Lampuodinsuo ja Lampuodinlammit (231,2 metriä mpy), ja niiden länsipuolella Kangasjärvi (206,8 metriä mpy). Kaakkoispuolella on Takasenlammit (noin 233 metriä mpy) ja lounaassa muutamia lampia, kuten Visalampi (228,7 metriä mpy).

Pengerjoen latvajärvet:

*Ahveninen
*Haukijärvi
*Hoikka-Viheriä
*Lauttajärvi.

Jämsän reitti latvajärviltä etelään:

Pengerjoki → Jämsänvesi–Petäjävesi (111,1 metriä mpy).

## Lähteet
Tulen saalis

**Tulen saalis** () on yhdysvaltalaisen William Styronin kirjoittama romaani vuodelta 1960. Suomennos ilmestyi Aarne T. K. Lahtisen kääntämänä ja Otavan kustantamana vuonna 1962. Romaanin tarina kerrotaan nuoren lakimiehen, Peter Leverettin, sekä alkoholisoituneen taiteilijan, Cass Kinsolvingin näkökulmasta. William Styronin kolmatta romaania pidetään monimutkaisena ja kunnianhimoisena, ja tärkeitä teemoja ovat hyvä ja paha sekä syyllisyys.

## Lähteet
Kaarle Komonen

**Kaarle Komonen** (7. toukokuuta 1825 Käkisalmi – 25. syyskuuta 1882 Käkisalmi) oli maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Komosen vanhemmat olivat Antti Antinpoika Komonen ja Lotta Maria Juhontytär Sihvo ja puoliso Varpu Pekantytär Komonen. Lautamies ja herastuomari  Komonen oli talonpoikaissäädyssä Käkisalmen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872 ja 1882. Hän oli molemmilla kerroilla lakivaliokunnan varajäsen ja 1882 suostuntavaliokunnan jäsen. 

## Lähteet
Mönever Saadetdin

**Mönever Saadetdin** (myös **Mönevver** ja **Mönäyvär**; 15. heinäkuuta 1934 Tampere – 28. syyskuuta 2010) oli suomalainen jääkiekkoilija, joka hyökkääjänä edusti Ilvestä kolme kautta vuosina 1952–1956. Saadetdin kuului Suomen tataariyhteisöön. Myös hänen veljensä Ali pelasi Ilveksessä.

Lopetettuaan pelaamisen Ilveksen edustusjoukkueessa ”Möyssy” siirtyi A-junioreiden huoltajaksi ja pelasi vielä Ilves-Kissojen riveissä maakuntasarjassa. Saadetdin oli Ilveksessä vuosina 1952 ja 1953 voittanut nuorten mestaruuden. 

Saadetdin tunnetaan kuitenkin paremmin pärämäts-piiraan kehittäjänä Suomessa. Hänen ollessaan kondiittorimestarina töissä Linkosuon leipomolla 1960-luvulla, kiinnostui Juhani Linkosuo Saadetdin-suvun reseptistä ja sen kaupallisesta potentiaalista. He tuotteistivat piiraan, jonka valmistusta oli leipomolla neuvonut itse äiti-Saadetdin. Piiraan myynti alkoi Linkosuon omistaman Tampereen Hämeenkadun Siilinkarin kahvilasta, eli silloisesta grillistä.

## Tilastot

*

## Yksityiselämä
Mönävär kuului tataariyhteisöön ja oli yksi tamperelaisen Saadetdin-suvun kolmestatoista lapsesta (Mönevver, Ircan, Ali, Fewziye, Ilgis, Ferid, Aiten, Gölsöm, Nail, Gölçeçek, Gölnur, Gölbanu, Gölämber). Veljistä Ali Saadetdin on jääkiekkoilija ja Ilgis Saadetdin ylläpiti puolisonsa kanssa *Mattokulma*-liikettä Rautatienkadulla vuosina 1969–2021. Kauppias Ferid Saadetdinin poika on yrittäjä Ali Urhan Saadetdin, jonka serkku puolestaan on yrittäjä-johtaja Timur Kärki.

## Versioita nimestä
Mönäyvär / Mönever / Mönevver Saadetdin (lempinimeltään "Möyssy").

Tataarin kirjakielellä *Mönəwər Səğadetdin* tai *Səğdetdin* (Мөнәвәр Сәгадетдин / Сәгьдетдин); arabialaisesta  منور  سعد الدين*;* turkkilaisittain *Münevver Saadettin / Sadettin.*

Sukunimen alkuperäinen venäläinen versio on "Sadetdinoff" (Садетдинов, *Sadetdinov*).  

## Lähteet
Klooripentafluoridi

**Klooripentafluoridi** (ClF5) on kloorin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. 

## Ominaisuudet ja valmistus
Huoneenlämpötilassa klooripentafluoridi on väritöntä kaasumaista ainetta. Yhdiste on rakenteeltaan neliöpohjainen pyramidi. Yhdiste on erittäin reaktiivista ja on voimakas hapetin. Se hydrolysoituu veden vaikutuksesta vetyfluoridiksi ja kloryylifluoridiksi. Klooripentafluoridi reagoi useiden orgaanisten yhdisteiden, alkuaineiden ja myös fluoridisuolojen kanssa fluoraten niitä.

Klooripentafluoridia valmistetaan klooritrifluoridin ja fluorin välisellä reaktiolla 200&ndash;350 °C:n lämpötilassa ja 250 ilmakehän paineessa. Toinen tapa on kuumentaa kaliumkloridia fluorin kanssa yli 250 °C:n lämpötilaan.
:ClF3 + F2 → ClF5
:KCl + 3 F2 → ClF5 + KF

## Lähteet
Inhuk

**Inhuk** tai **Inkhuk** (, "Taiteellisen kulttuurin instituutti") oli vuosina 1920–1924 toiminut neuvostoliittolainen taideoppilaitos. Wassily Kandinsky perusti Inhukin Moskovassa vuonna 1920. Kandinskyn tavoitteena oli tieteelliseen tutkimukseen perustuvan ideologisen ja teoreettisen taidenäkemyksen muodostaminen. Lähtökohtina olivat taiteen psykologiset vaikutukset ja esteettisen elämyksen subjektiivisuus. Kandinsky ehti kuitenkin johtaa oppilaitosta vain puoli vuotta, jonka jälkeen hän irtisanoutui kiistojen jälkeen. Instituutin uudeksi johtajaksi tuli Aleksei Babitšev. Hänen kaudellaan subjektiivisuuden ja psykologian tilalle tuli objektiivinen muotoanalyysi ja luonnontieteellinen konstruktivismin määrittely. Vuosina 1921–1924 Inhukia johtivat Osip Brik, Boris Arvatov ja Nikolai Tarabukin. Tuolloin luovuttiin teoretisoinnista ja tilalle tuli produktiotaide eli käytännölliset ja yhteiskunnallisesti hyödylliset taiteenalat arkkitehtuurista muotoiluun.

## Katso myös
*Vhutemas

## Lähteet
* Kämäräinen, Aki et al. (toim.): Suomen ja maailman taide - Hakemisto, Sanasto. WSOY, 1986. 
### Viitteet
Osip Brik

**Osip Brik** (, 16. tammikuuta 1888 – 22. helmikuuta 1945) oli neuvostoliittolainen kirjallisuudentutkija, dramaturgi, kriitikko ja käsikirjoittaja. Hän toimi yhdessä Vladimir Majakovskin kanssa ЛЕФ-lehden toimittajana vuosina 1923–1925 ja Новый ЛЕФ -lehden toimittajana 1927–1928. Brik oli naimisissa kirjailija ja Majakovskin muusa Lilja Brikin kanssa. Osip Brik on haudattu Moskovan Novodevitšin hautausmaan kolumbaarioon.

## Lähteet
Naleraq

**Naleraq** (suomeksi *Tienviitta*) on Grönlannissa toimiva keskustalainen ja populistinen itsenäisyysmielinen puolue. Puolue osallistui Grönlannin hallitukseen vuodesta 2016 vuoden 2018 parlamenttivaaleihin ja lyhyesti jälkeen, mutta erosi ja siirtyi takaisin oppositioon myöhemmin syksyllä.

## Historia
Tammikuussa 2014 Hans Enoksen, entinen Grönlannin pääministeri ja Siumut-puolueen puheenjohtaja, ilmoitti perustavansa uuden puolueen erottuaan aiemmasta hetkeä aiemmin. Marraskuun 2014 parlamenttivaaleissa puolue sai läpi kolme edustajaa maan 31-paikkaiseen parlamenttiin.

Huhtikuun 2018 parlamenttivaaleissa puolue nosti kannatusosuuttaan edellisiin vaaleihin verrattuna ja saavutti itselleen neljännen edustajan Grönlannin parlamentissa. 19. toukokuuta 2018 yksi puolueen valituista edustajista, Henrik Fleischer, kuitenkin jätti puolueen ja muutamaa päivää myöhemmin liittyi Siumutin parlamenttiryhmään, pudottaen näin Naleraqin edustajamäärän takaisin kolmeen.

Puolue muutti nimensä Partii Naleraqista muotoon Naleraq helmikuussa 2021.

## Ideologia
Naleraq on suhtautunut myönteisesti Grönlannin laajalti valtio-omisteisten yhtiöoiden yksityistämiseen. Puolue suhtautui kielteisesti ehdotettuun eläkeiän nostamiseen 66 ikävuoteen vuonna 2017.

Puolue on profiloitunut Grönlannin taloutta kannattelevan kalastuselinkeinon – sekä metsästyksen – puolustajana. Se tahtoisi nostaa kalastuskiintiöitä turvatakseen elinkeinon useammalle, myös ylittäen nykyiset kalakantojen kestävyyden turvaamaan pyrkivät säädökset. Sen sijaan Naleraqin kanta Grönlannissa kiistanalaiseen uraanin etsintään ja louhintaan on kielteinen. Puolue on ilmoittanut vastustavansa uraania sivutuotteena louhivaa kaivosprojektia ainakin ennen valmistelun alla olevaa itsenäisyyttä Tanskasta ja tahtovansa kuulla kansalaisia asiassa. 

Naleraqin perustaja ja puheenjohtaja Hans Enoksen on sanonut puolueen pyrkivän Grönlannin nopeaan itsenäisyyteen emämaastaan Tanskasta vuonna 2021. Myöhemmin Enoksen kuitenkin totesi itsenäisyyden olevan epärealistinen saavutus vuoteen 2021 mennessä ja kansalaisten täytyvän äänestää asiasta ensin.
## Vaalihistoria

### Grönlannin parlamenttivaalit

### Tanskan kansankäräjävaalit (Grönlannin paikat)

### Grönlannin kuntavaalit

## Lähteet
2678 Aavasaksa

**2678 Aavasaksa** on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Ylitorniolla sijaitsevan Aavasaksa-vaaran mukaan. Tämä paikannimi liittyy tieteen historiaan: Ranskan tiedeakatemian retkikunta teki Aavasaksalla maapallon muotoon liittyviä geofysikaalisia mittauksia vuosina 1736–1737.

Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,26&nbsp;kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3&nbsp;vuotta ja 5&nbsp;kuukautta.

Kohde kiertää Auringon ympäri  (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään  ja etäisimmillään  astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kohteen läpimitta on noin . Pyörähdysaika akselin ympäri on . Albedo on  ja magnitudi .

## Katso myös
* Luettelo Yrjö Väisälän löytämistä asteroideista

## Lähteet
IPSC maailmanmestaruuskilpailut (täsmennyssivu)

**IPSC maailmanmestaruuskilpailut** (eng. IPSC World Shoots) voi viitata useaan practical-ammunnan kilpailuun jotka järjestetään International Practical Shooting Confederation-lajiliiton alaisuudessa.

* IPSC Pistoolin maailmanmestaruuskilpailut
* IPSC Kiväärin maailmanmestaruuskilpailut
* IPSC Haulikon maailmanmestaruuskilpailut
* IPSC Ilmapistoolin maailmanmestaruuskilpailut
Steven Lorentz

**Steven Lorentz** (s. 13. huhtikuuta 1996 Kitchener, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Toronto Maple Leafsissä. Lorentz on pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja laukoo vasemmalta.

Carolina Hurricanes varasi hänet vuoden 2015 varaustilaisuuden seitsemännellä kierroksella varausnumerolla 186. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa kaudella . Heinäkuussa 2022 Hurricanes kauppasi Lorentzin ja Eetu Mäkiniemen San Jose Sharksiin vaihdossa Brent Burnsiin ja Lane Pedersoniin. Myöhemmin samassa kuussa Lorentz teki Sharksin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.

Heinäkuussa 2023 Sharks kauppasi Lorentzin ja viidennen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa Florida Panthersiin vaihdossa Anthony Duclairiin.

Syyskuussa 2024 Lorentz siirtyi koesopimuksella Toronto Maple Leafsiin. Lokakuussa hän solmi joukkueen kanssa vuoden mittaisen ja 775 000 dollarin arvoisen sopimuksen. Hän voitti Panthersissa Stanley Cupin kauden päätteeksi. Kesäkuussa 2025 Lorentz solmi Maple Leafsin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 4,05 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

## Lähteet
Aiolialaisten aarrekammio

**Aiolialaisten aarrekammio** oli antiikin aikainen aarrekammio Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Aarrekammion rakensivat aiolialaiset arkaaisella tai klassisella kaudella. Se sijaitsi Apollonin pyhäkköalueella Pyhän tien tekemän mutkan keskellä Knidoslaisten aarrekammion ja Sikyonilaisten aarrekammion välissä. Rakennus muistutti arkkitehtuuriltaan pientä antatemppeliä. Sen perustusten koko oli noin 8 × 7 metriä. Sisällä rakennuksessa olivat pronaos sekä cella, joka avautui pohjoiseen päin. Pronaoksen edessä oli kaksi pylvästä (*[[distylos in antis]]*).

## Lähteet
Korinttilaisten aarrekammio

**Korinttilaisten aarrekammio** oli antiikin aikainen aarrekammio Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Aarrekammion rakennutti Korintin tyranni Kypselos arkaaisella kaudella noin vuonna 620–600 eaa. Tämä tekee siitä Delfoin vanhimman aarrekammion. Rakennuksessa säilytettiin korinttilaisten omien votiivilahjojen lisäksi useita votiiveja, jotka olivat peräisin Fryygian kuninkaalta Midakselta sekä Lyydian kuninkailta Gygeeltä ja Kroisokselta.

Aarrekammio sijaitsi Apollonin pyhäkköalueella Ateenalaisten stoan ja Prytaneionin välissä. Paikka oli kaikista Delfoin aarrekammioista lähinnä Apollonin temppeliä, koska Korintti oli merkittävä kaupunki ja aarrekammio oli alueen ensimmäinen. Aarrekammio oli yksinkertainen pelkästä cellasta koostunut astylos-temppelin kaltainen rakennus, joka edusti doorilaista tyyliä. Rakennuksen koko oli noin 12 × 6 metriä, ja sen cella aukeni etelään päin.

Rakennuksesta on säilynyt nykyaikaan vain vähän, mutta se vaikuttaa olleen aikanaan varsin huomattava. Pausanias mainitsee siellä olleet ”Lyydian kullat”, mutta ne eivät hänen aikanaan enää olleet tallella, sillä fokislaiset ilmeisesti käyttivät aarteet kolmannen pyhän sodan kustannuksiin vuosina 356–346 eaa. Sen sijaan Pausaniaan mukaan aarrekammiossa olivat hänen aikanaan muun muassa thebalaisten lahjoittama Herakleen patsas, joukko fokislaisten lahjoittamia pronssiveistoksia heidän kukistettuaan thessalialaiset; mantineialaisten lahjoittama Apollonin pronssipatsas; elisläisten lahjoittama veistosryhmä, jossa Apollon ja Herakles kiistelivät Delfoin kolmijalasta; sekä Zeuksen pronssipatsas.

## Lähteet
Fragaria moupinensis

**Fragaria moupinensis** on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon ja mansikoiden (*Fragaria*) sukuun kuuluva kasvilaji. Lajia tavataan ainakin Kiinassa Gansun, Shaanxin, Sichuanin, Xizangin sekä Yunnanin alueilla ja se kasvaa metsissä, niityillä sekä vuorenrinteillä.

Laji on monivuotinen ruoho, joka voi kasvaa 5–15 cm korkeaksi. Varret ovat valkokarvaisia. Lehdet ovat kolmi- tai viisilehdykkäisiä ja lehdyköiden muoto vaihtelee vastapuikeasta soikeaan. Kukintona on yhdestä neljään kukkaa sisältävä huiskilo. Kukkaperät ovat 2–8 cm pitkiä ja vaaleakarvaisia. Kukat ovat kaksineuvoisia ja halkaisijaltaan 1–2 cm. Verholehdet ovat puikean suikeita ja terälehdet ovat vastapuikeita tai pyöreähköjä sekä valkoisia. Laji kukkii touko–heinäkuussa, joskus elokuussakin. Lajin pohjushedelmä on luumun- tai munanmuotoinen ja pähkylät ovat myös munanmuotoisia.

## Lähteet
* Flora of China: ''Fragaria moupinensis'' 
### Viitteet
Markus Ojakoski

**Markus Ojakoski** on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut Nakkilan kunnanjohtajana vuodesta 2023. Ojakoski toimi Jämijärven kunnanjohtajana 2019–2022 ja Kokemäen kaupunginjohtajana 2011–2014.

Ojakoski valittiin Jämijärven kunnanjohtajaksi elokuussa 2019. Kunnanjohtajan vaalissa vastaehdokas Aki Viitasaari sai suljetussa lippuäänestyksessä neljä ääntä, Ojakoski 12. Ennen Ojakoskea Jämijärven kunnanjohtajana toimi Kirsi Virtanen. Ojakoski erosi virastaan 2022, koska hänen toimintansa ei kunnanjohtajana ollut asianmukaista.

Ojakoski valittiin Nakkilan kunnanjohtajaksi syyskuussa 2023. Hänet oli valittu kesäkuussa 2023 Nakkilan hallintojohtajaksi.

Vuosina 2015–2017 Ojakoski työskenteli Keskustan eduskuntaryhmän pääsihteerinä. Hän on toiminut myös ulkomaankauppa- ja kehitysministeri Paavo Väyrysen ja kulttuuriministeri Tanja Karpelan erityisavustajina. Ojakoski on osallistunut myös puoluetoimintaan, muun muassa Porin seurakuntayhtymän seurakuntavaaleihin, joissa hän sai 4 ääntä.

## Lähteet
Korkyralaisten härkä

**Korkyralaisten härkä** oli antiikin aikainen härkää esittänyt pronssiveistos, joka sijaitsi Apollonin pyhäkköalueella Delfoissa Kreikassa. Se ei ole säilynyt nykyaikaan.

Härkäveistos oli yksi tunnetuimpia Delfoihin annettuja votiivilahjoja. Se sai nimensä siitä, että sen lahjoittivat Korkyran kaupungin asukkaat saamansa poikkeuksellisen suuren tonnikalasaaliin kunniaksi. Tapaus on ajoitettu arkaaiselle kaudelle vuosiin 580–500 eaa. Veistoksen teki kuvanveistäjä Theopropos Aiginalainen.

Pausanias kertoo, että Korkyralla oli härkä, joka jätti joka päivä laumansa ja meni merenrannalle. Lopulta paimen seurasi härkää ja huomasi, että meri oli täynnään kaloja. Hän kutsui muut kaupunkilaiset apuun, ja he kiirehtivät rannalle, mutta eivät kyenneet pyydystämään kaloja. Tämän jälkeen korkyralaiset lähettivät lähettilään kysymään neuvoa Delfoin oraakkelilta. Tämä antoi neuvon uhrata härkä Poseidonille. Korkyralaiset tekivät näin, ja saivat tämän jälkeen pyydystettyä kalat. Saaliinsa tuoton kymmenyksillä he pystyttivät pronssihärän Delfoihin kiitokseksi. Toinen lahjoitus, mahdollisesti samanlainen härkä, tehtiin Olympiaan.

Nykyisin Delfoihin lahjoitetusta veistoksesta on säilynyt vain sen jalusta, joka sijaitsee alkuperäisellä paikallaan heti Delfoin Pyhän tien alussa sen oikealla puolella.

## Lähteet
Kaarle Konsti

**Kaarle (Kalle) Konsti** (10. elokuuta 1846 Juva – 10. elokuuta 1919 Juva) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Konstin vanhemmat olivat herastuomari Johan Konsti ja Ulriikka Maria Konsti ja puoliso Aleksandra Maria Konsti. Konsti oli maanviljelijä, kunnallismies, lautamies ja isänsä tavoin herastuomari. Hän oli talonpoikaissäädyssä Juvan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1894 ja 1897. Konsti oli molemmilla kerroilla lakivaliokunnan varajäsen. 

## Lähteet
Kyreneläisten aarrekammio (Delfoi)

**Kyreneläisten aarrekammio** oli antiikin aikainen aarrekammio Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Aarrekammion rakensivat Kyrenen kaupungin asukkaat myöhäisellä klassisella kaudella noin vuonna 350 eaa. Se sijaitsi Apollonin pyhäkköalueen itäosassa lähellä temenos-muuria, etelään Prytaneionista. Rakennus edusti doorilaista tyyliä ja muistutti pientä antatemppeliä. Sen sisällä olivat pronaos sekä cella, joka avautui kaakkoon päin. Pronaoksen edessä oli kaksi pylvästä (*[[distylos in antis]]*). Rakennuksen perustusten koko oli noin 7 × 5 metriä. Nykyaikaan rakennuksesta on säilynyt vain vähän.

Kyreneläiset pystyttivät myös toisen Kyreneläisten aarrekammiona tunnetun rakennuksen Olympiaan.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

*
Länsistoa

**Länsistoa** eli **Aitolialaisten stoa** oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Stoa rakennettiin toisen arvion mukaan myöhäisellä klassisella kaudella tai hellenistisen kauden alussa noin vuonna 400–300 eaa., ja toisen arvion mukaan vuonna 279 eaa. kunnioittamaan Aitolian liiton voittoa galleista.

Stoa sijaitsi Delfoin Apollonin pyhäkköalueen länsilaidalla Delfoin teatterin ja Apollonin temppelin lounaispuolella. Sen pituus oli noin 74,2 metriä ja leveys noin 12,5 metriä. Stoa avautui kaakkoon päin, ja sen julkisivussa arvellaan olleen 29 pylvästä. Sisäosassa oli 14 pylvästä, jotka jatkoivat sen kahteen laivaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Massalialaisten aarrekammio

**Massalialaisten aarrekammio** oli antiikin aikainen aarrekammio Athene Pronaian pyhäkköalueella Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Athene Pronaian pyhäkköalueella, joka on osa Delfoin arkeologista aluetta ja Unescon maailmanperintökohdetta.

Aarrekammio rakennettiin myöhäisellä arkaaisella kaudella noin vuonna 530–500 eaa. Sen rakennuttivat Massalian (nyk. Marseille) kreikkalaissiirtokunnan asukkaat. Myöhemmässä vaiheessa, mahdollisesti sen jälkeen kun roomalaiset olivat vallanneet Vejin vuonna 396 eaa., rakennus tunnettiin myös nimellä *Massalialaisten ja roomalaisten aarrekammio*.

Aarrekammio sijaitsi Athene Pronaian pyhäkköalueen keskellä Tholoksen ja niin kutsutun Doorilaisen aarrekammion välissä. Se oli aarrekammioille tyypillisesti pieni antatemppelin mallinen rakennus, jonka julkisivussa pronaoksen edessä oli kaksi pylvästä (*[[distylos in antis]]*). Pylväät edustivat joonialais-aiolialaista tyyliä, mutta niiden kanneluurit olivat doorilaistyylisiä ja kapiteelit muistuttivat egyptiläisiä palmunlehväkapiteeleja. Aarrekammion perustusten koko oli noin 6,4 × 8,7 metriä. Rakennuksen cella avautui etelään päin.

Aarrekammion joonialaistyylisestä friisistä on säilynyt joitakin osia, mutta niistä ei käy ilmi veistosten aihe. Aarrekammion kapiteelit ovat esillä Delfoin arkeologisessa museossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Megaralaisten aarrekammio (Delfoi)

**Megaralaisten aarrekammio** oli antiikin aikainen aarrekammio Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Aarrekammion rakennuttivat Megaran kaupungin asukkaat. Se on ajoitettu myöhäiselle arkaaiselle kaudelle 500-luvun eaa. lopulle. Aarrekammio sijaitsi Apollonin pyhäkköalueella Pyhän tien varrella Sifnoslaisten aarrekammion pohjoispuolella ja itäpuolella kohtaa, jossa tie tekee mutkan suuntautuakseen kohti koillista. Rakennus oli aarrekammioille tyypillinen pientä temppeliä muistuttanut rakennus, jossa oli pronaos-vestibyyli ja cella, ja se edusti doorilaista tyyliä. Pronaoksen edessä arvellaan olleen kaksi pylvästä (*[[distylos in antis]]*). Rakennuksen koko oli noin 7 × 4,5 metriä. Cellan pituus oli noin 5 metriä ja pronaoksen noin 2 metriä. Cella avautui länteen päin.

Rakennukseen tehtiin 400-luvulla eaa. muutoksia tai se korvattiin toisella. Tässä vaiheessa sen julkisivu oli tehty kalkkikivestä, ja siinä oli 42 piirtokirjoitusta, joista monet viittaavat megaralaisiin. Aarrekammion perustukset ja osa piirtokirjoitusseinästä kunnostettiin vuosina 1975–1976.

Megaralaiset pystyttivät myös toisen Megaralaisten aarrekammiona tunnetun rakennuksen Olympiaan.

## Lähteet
Poteidaialaisten aarrekammio

**Poteidaialaisten aarrekammio** oli antiikin aikainen aarrekammio Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Aarrekammion rakensivat Poteidaian kaupungin asukkaat arkaaisella tai klassisella kaudella. Se sijaitsi Apollonin pyhäkköalueella Pyhän tien varrella luoteeseen kohdasta, jossa tie tekee mutkan suuntautuakseen kohti koillista. Sen koillispuolella sijaitsi Ateenalaisten aarrekammio ja eteläpuolella Boiotialaisten aarrekammio. Rakennus muistutti pientä temppeliä. Sen sisällä olivat pronaos sekä cella, joka avautui koilliseen päin. Nykyaikaan rakennuksesta on säilynyt vain vähän.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Heikki Konttinen (valtiopäivämies)

**Heikki Konttinen** (1826–1879) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Talollinen Heikki Konttinen Kiteeltä oli talonpoikaissäädyssä Karjalan alisen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Hän puolusti valtiopäivillä kansakoulujen perustamista, naisten täysivaltaisuutta ja kunnallisen äänioikeuden laajentamista. 

## Lähteet
Pyhä tie (Delfoi)

**Pyhä tie** () oli antiikin aikainen tie Delfoissa Apollonin pyhäkköalueella. Se kulki Kastalian lähteeltä ja Apollonin pyhäkköalueen temenos-muurin sisäänkäynniltä ylös Apollonin temppelille ja sen alttarille.

## Historia

Pyhä tie voi olla reitiltään ikiaikainen. Sen varrelle rakennettujen rakennusten myötä sen reitti vakiintui viimeistään arkaaisella kaudella. Nykyisin tie on pitkälti sellainen kuin miksi se muotoutui bysanttilaisella kaudella, jolloin se palveli antiikin Delfoin paikalle muodostunutta Kastrín kylää. Nykyisin tietä on kunnostettu paikalla vierailevien lukuisten turistien käyttöön, jotka kulkevat edelleen samaa antiikin aikaista reittiä.

Pyhä tie mahdollisti vierailijoiden ja pyhiinvaeltajien kulun ylös temppelille, mutta sillä oli myös tärkeä rituaalinen rooli Delfoissa. Delfoin oraakkelilta neuvoa kysymään tulleet otettiin vastaan aina kuun yhdeksäs päivä. He puhdistautuivat ensin Kastalian lähteessä tien alkupäässä, kulkivat tietä ylös, uhrasivat alttarilla ja saattoivat tämän jälkeen esittää kysymyksensä oraakkelille. Ainoastaan tiettyjen kaupunkien kansalaisilla tai merkittävillä yksityishenkilöillä oli *promanteia*-oikeus eli oikeus ohittaa jono. Näitä olivat muun muassa khioslaiset, naksoslaiset ja thebalaiset sekä Makedonian kuningas Filippos II.

## Reitti ja rakennukset

Pyhän tien pituus oli noin 200 metriä. Se kulkee temenoksen sisäänkäynniltä suunnilleen länteen päin ja tekee sitten jyrkän mutkan hieman ennen Ateenalaisten aarrekammiota, joka on nykyisin koottu uudelleen, jonka jälkeen se suuntautuu koilliseen ylös temppelille. Tietä reunusti suuri joukko aarrekammioita, patsaita ja muita muistomerkkejä, jotka olivat eri kaupunkivaltioiden votiivilahjoja pyhäkölle tai muistivat merkittäviä tapahtumia, kuten sota- tai urheiluvoittoja. Pausanias sanoo pyhäkköalueella olleen  patsasta. Tien alaosassa oli erityisesti veistoksia, ylempänä aarrekammioita ja tien päässä alttarin ympärillä voitonpylväitä.

Tärkeimmät Pyhän tien varrella olevat rakennukset ja muistomerkit alhaalta ylöspäin noustaessa olivat:

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Thebalaisten aarrekammio

**Thebalaisten aarrekammio** oli antiikin aikainen aarrekammio Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Aarrekammion rakensivat Theban kaupungin asukkaat klassisella kaudella, todennäköisesti vuoden 371 eaa. Leuktran taistelun jälkeen. Aarrekammio sijaitsi Apollonin pyhäkköalueen lounaiskulmassa lähellä Boiotialaisten aarrekammiota. Se oli tehty kalkkikivestä ja edusti doorilaista tyyliä. Rakennus muistutti pientä astylos-temppeliä, ja sen sisällä olivat pronaos ja cella. Cella avautui itään päin ja sen länsiseinässä oli ikkuna. Rakennuksen koko oli noin 12,3 × 7,2 metriä, ja se oli rakennettu kaksiportaiselle krepidomalle.

Rakennuksen ulkoseinän yläosaa kiersi doorilainen valkoisesta marmorista tehty friisi, jossa vuorottelivat metoopit ja triglyfit. Nykyaikaan rakennuksesta on säilynyt vain vähän.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* 

## Aiheesta muualla
Tholos (Delfoi)

**Tholos** () oli antiikin aikainen tholos eli pyörötemppeli Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Athene Pronaian pyhäkköalueella, joka on osa Delfoin arkeologista aluetta ja Unescon maailmanperintökohdetta.

## Historia

Tholos rakennettiin myöhemmällä klassisella kaudella noin vuonna 380–360 eaa. Sen arkkitehdiksi mainitaan Theodoros Fokaialainen, joka kirjoitti Vitruviuksen mukaan rakennuksesta myös kirjan.

Tholos on nykyisin Delfoin tunnetuimpia rakennuksia ja sitä on pidetty *[[tholos]]*-rakentamisen malliesimerkkinä ja yhtenä Delfoin kauneimmista rakennuksista. Toisaalta sen käyttötarkoitusta ei kuitenkaan tunneta, sillä siitä ei ole säilynyt tietoa antiikin kirjallisuudessa, eikä paikalta ole löydetty asiaa valottavia piirtokirjoituksia. Rakennus on ollut mahdollisesti omistettu kaikille Athene Pronaian pyhäkköalueen jumalille ja myöhemmin Rooman keisareiden kultille. Toisaalta rakennuksen on arveltu liittyneen johonkin ktooniseen kulttiin. Rakennuksen on ehdotettu olleen myös muun muassa aarrekammio, heroon, prytaneion tai hoploteekki; Athenen, Artemiin tai tuulten temppeli; tai jonkun murhan sovitukseksi rakennettu rakennus. Pausanias ei viittaa siihen temppelinä.

Rakennus on restauroitu osittain vuonna 1938, ja siksi sen kolme pylvästä ja osa arkkitraavia on nykyisin pystyssä.

## Rakennus

Tholos on pyöreä peristyylirakennus, jonka halkaisija on noin 13,5 metriä ja ulkolaidalta noin 14,8 metriä, ja jonka korkeus on ollut 13,5 metriä. Se on tehty Pentelikon-vuoren marmorista ja rakennettu kolmiportaisen krepidoman päälle. Tholoksessa on ollut ulkolaidalla 20 doorilaista pylvästä. Rakennuksen keskellä oli pyöreä cella, jonka sisäseinissä oli mahdollisesti 10 korinttilaista puolipylvästä. Tämä on yksi varhaisimpia tunnettuja esimerkkejä korinttilaisten pylväiden käytöstä. Cellan sisäänkäynti oli eteläsivulta.

Pylväiden päällä oli arkkitraavi sekä doorilainen friisi, jossa vuorottelivat metoopit ja triglyfit. Metooppien veistoskoristelu esitti amatsonomakhiaa eli kreikkalaisten taistelua amatsoneja vastaan. Rakennuksen säilyneet koristeosat ovat Delfoin arkeologisessa museossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sikyonilaisten aarrekammio

**Sikyonilaisten aarrekammio** voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin rakennuksiin:

* Sikyonilaisten aarrekammio, Delfoi
* Sikyonilaisten aarrekammio, Olympia
Ympäriajosuojausjärjestelmä

**Ympäriajosuojausjärjestelmä** tai **ympäriajosuojausrakenne** ( tai ) on ajoneuvoissa ja työkoneissa käytetty suojaus kuljettajalle ja matkustajille laitteen kaatuessa.

Ympäriajosuojausrakenteita voivat olla turvakaaret, joita on myös jälkiasennettu traktoreihin. Turvakaaria yleisempi ympäriajosuosuojausrakenne traktoreissa Suomessa on jo ainakin 1970-luvulta lähtien ollut turvaohjaamo, joka tuli Suomessa pakolliseksi uusiin traktoreihin vuonna 1969.

Aktiivisesti toimiviin järjestelmiin kuuluvat muun muassa Volvon ROPS ja Mercedes-Benzin SL-malleissa käytetty ratkaisu.

## Standardit ja normit
* EN 23164
* ISO 3471
* DIN EN 13510

## Lähteet
Prusias II:n pylväs

**Prusias II:n pylväs** on antiikin aikainen votiivipylväs Delfoissa Kreikassa. Sen jäännökset sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Pylväs rakennettiin hellenistisellä kaudella vuonna 182 eaa. tai pian sen jälkeen. Siinä olevan kreikankielisen piirtokirjoituksen mukaan sen pystytti Aitolian liitto Bithynian kuninkaan Prusias II:n kunniaksi:

Pylväs sijaitsee Delfoin Apollonin pyhäkköalueella Apollonin temppelin koilliskulman edustalla. Se on nykyisin kunnostettu pystyyn alkuperäiselle paikalleen, ja sen korkeus on noin 9,7 metriä. Pylvään huipulla oli alun perin ratsastavaa Prusias II:sta esittänyt patsas, joka ei ole säilynyt.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Prytaneion (Delfoi)

**Prytaneion** () on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta prytaneioniksi oletetusta rakennuksesta Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Rakennus sijaitsi Delfoin Apollonin pyhäkköalueen eli temenoksen itälaidalla kiinni sitä ympäröineessä peribolos-muurissa, jonkin verran itään Apollonin temppelistä. Rakennus oli pohjakaavaltan suorakulmainen ja siinä oli kolme huonetta. Sisäänkäynti oli rakennuksen länsipäässä.

Plutarkhos mainitsee Delfoissa olleen prytaneionin. Tässä kyseessä olevan rakennuksen tunnistuksesta on ollut tutkijoiden parissa erimielisyyttä. Sitä on ehdotettu myös aarrekammioksi, ja siitä on käytetty nimeä ”Tuntematon aarrekammio”. Oletus rakennuksen käytöstä prytaneionina perustuu antiikin lähteisiin, joiden mukaan prytaneion sijaitsi suhteellisen lähellä Apollonin temppeliä ja hyvin lähellä peribolos-muuria. Stephen G. Millerin mukaan antiikin lähteet antavat kuitenkin ymmärtää prytaneionin olleen paikallaan jo ennen kuin muuri kunnostettiin, kun taas kyseessä oleva rakennus on selvästi valmistunut vasta muurin kunnostuksen jälkeen. Siksi Miller kiistää sen, että kyseinen rakennus olisi ollut prytaneion. Prytaneioniksi on ehdotettu aiemmin myös Delfoin Tholosta, mutta se sijaitsee edellä esitettyihin kuvauksiin nähden selvästi liian kaukana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
2464 Nordenskiöld

**2464 Nordenskiöld** on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1939 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty tutkimusmatkailija Nils Adolf Erik Nordenskiöldin mukaan. Kansainvälisissä yhteyksissä asteroidin nimi voidaan kirjoittaa myös ilman *ö*-kirjainta, muodossa *Nordenskiold*.

Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 3,17&nbsp;kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 5&nbsp;vuotta ja 8&nbsp;kuukautta.

Kohde kiertää Auringon ympäri  (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään  ja etäisimmillään  astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kohteen läpimitta on noin . Pyörähdysaika akselin ympäri on . Albedo on  ja magnitudi .

## Katso myös
* Luettelo Yrjö Väisälän löytämistä asteroideista

## Lähteet
Winnin piirikunta

**Winnin piirikunta** (, ) on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 13&nbsp;904 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Winnfieldin kunta. Piirikunta on perustettu 24. helmikuuta 1852.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Cho Mi-hwan

**Cho Mi-hwan** (; s. 30. maaliskuuta 1995) on eteläkorealainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän edusti Korean naisten jääkiekkomaajoukkuetta Pyeongchangin olympialaisissa 2018.

## Lähteet
Boikot

**Boikot** ovat etninen ryhmä Karpaattien pohjois- ja etelärinteillä Ukrainassa ja Puolassa. Nykyisin he mieltävät itsensä usein osaksi ukrainalaisia.

## Asuinalue

Boikojen perinteinen asuinalue käsitti nykyisessä Ukrainassa Ivano-Frankivskin alueella osan Sambirin piiristä (kesään 2020 saakka Dolynan piirin ja Rohatynin piirin eteläosan), sekä Lvivin alueella osan Sambirin piiristä ja Stryin piiristä (aiemmista piireistä osin Staryi Sambirin piiristä, eteläisen Stryin piirin, sekä Skolen ja Turkan piirit). Taka-Karpatian alueella heitä asuu noin 70 kylässä nykisten Mukatševon ja H’ustin piirien alueella (ennen kesää 2020 Volovetsin piirissä, Mižhirjan piirin luoteisosassa ja Velykyi Bereznyin piirin pohjoisosassa). Puolassa alue käsittää maan kaakkoisnurkan Sanjoen ja sen sivujoki Solinkan laaksoilla. Suuri osa alueesta on Karpaattien pohjoispuolella. Taka-Karpatian kylät ovat niiden etelärinteillä.

## Historia
Boikojen nimen merkitystä ei tunneta varmuudella. Karpaattien pohjoisrinteillä historiallisen Galitsian alueella asuneet boikot omaksuivat ukrainalaisen kansallisidentiteetin 1900-luvun alkupuolella. Osa alkoi kutsua itseään yksinkertaisemmin "ylämaalaiseksi" (*verh’ovyntsi*). Etelärinteillä he mielsivät itsensä ruteeneiksi aina Neuvostoliiton kauden alkuun vuoteen 1945 saakka. Tätä ennen myös termiä *boiko* saatettiin pitää etelässä jopa loukkaavana. Monet Puolassa asuneista boikoista siirrettiin Neuvostoliiton hallitsemaan Ukrainaan vuosien 1945 ja 1946 väillä. Vanhoihin boikokyliin asettui puolalaisia. Ukrainan boikoalueilla heitä muutti puolestaan Ukrainan muihin osiin ja maaseudulta kaupunkeihin. Maatalouden kollektivisointi hävitti boikojen perinteistä kulttuuria.

## Kulttuuri
Boikojen perinteisiä elinkeinoja olivat maanviljely ja kotieläinten kasvatus vuorialueilla. Perinteine yhteiskuntajärjestelmä oli patriarkaalinen ja tapakulttuuriin liittyi monia pakanallisuudesta juontuvia riittejä.

## Kansallispuisto
Ukrainan Karpaattien keskivaiheella sijainneesta historiallis-etnografisesta  boikojen asuinseudusta on käytetty nimitystä *Boikivštšyna* ("boikojen maa"). Tämän mukaan on nimetty esimerkiksi Lvivin alueen Sambirin piirin eteläosassa sijaitseva, vuonna 2019 perustettu Boikivštšynan kansallispuisto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mary Wilson

**Mary Wilson** (6. maaliskuuta 1944 Greenville, Mississippi, Yhdysvallat – 8. helmikuuta 2021 Las Vegas, Nevada, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen laulaja ja konserttiesiintyjä, joka oli The Supremesin perustajajäsenia. Wilson kuului yhtyeeseen vuoteen 1977 ja esiintyi sen jälkeen soolouralla.

## Nuoruus
Mary Wilson syntyi vuonna 1944 Mississippin Greenvillessä. Hän muutti vanhempiensa mukana ensin St. Louisiin ja sitten Chicagoon. Mary lähetettiin kuitenkin kolmivuotiaana asumaan tätinsä luokse Detroitiin. Wilson kertoi myöhemmin luulleensa tätiä ja tämän miestä biologisiksi vanhemmikseen, kunnes hänen äitinsä muutti Detroitiin. Mary Wilson oli tuolloin 10-vuotias.

Mary Wilson muutti 12-vuotiaana äitinsä kanssa Detroitin Brewster-Douglassin vuokrakerrostaloon. Siellä hän tapasi tulevat bändikaverinsa. Wilson alkooi ensin suunnitella yhtyettä Florence Ballardin kanssa, ja Diana Ross ja Betty McGlown liittyivät heihin pian tämän jälkeen. Heidän yhtyeensä sai alkuun nimen Primettes.

## Ura
Ross taivutti entisen naapurinsa Smokey Robinsonin esittelemään yhtyeen Motownin Berry Gordylle, mutta tämä piti yhtyeen jäseninä liian nuorina. He saivat kuitenkin vuonna 1961 levytyssopimuksen nimellä The Supremes. Barbara Martin oli tässä vaiheessa korvannut McGlownin, mutta vuonna 1962 yhtyeestä tuli trio, kun Martin lähti siitä. Supremesin debyyttialbumi *[[Meet the Supremes]]* julkaistiin joulukuussa 1962. Gordy vaihtoi vuonna 1967 Balardin Cindy Birdsong ja nimesi yhtyeen Diana Ross & the Supremesiksi. Kun Ross aloitti kolme vuotta myöhemmin soolouransa, yhtyeestä tuli jälleen The Supremes. Wilson oli tässä vaiheessa yhtyeen ainoa alkuperäisjäsen.

Supremes levytti useita hittisinglejä 1960-luvulla. Heidän vuosien 1964–1967 hitteihin kuuluivat ”Baby Love”, ”Come See About Me”, ”Stop! In the Name of Love”, ”Back in My Arms Again”, ”I Hear a Symphony”, ”You Can’t Hurry Love”, ”You Keep Me Hanging On” ja ”Reflections”. Rossin lähdettyä yhtyeestä Supremes levytti vielä 1970-luvulla useita menestyneitä kappaleita, mutta hittilistojen kärkeen yhtye ei enää noussut.

Supremes lopetti vuonna 1977, ja Wilson teki sen jälkeen Motownin soololevytyksen *[[Mary Wilson (albumi)|Mary Wilson]]*, joka ei kuitenkaan menestynyt. Se ei noussut Yhdysvaltain albumilistalle, ja sen ainoa single ylsi sijalle 95. Wilson julkaisi lopulta kaksi sooloalbumia ja kiersi oman esityksensä kanssa, joka yhdisteli kabareeta ja Supremesin vanhoja kappaleita. Wilsonin viimeiseksi singleksi jäi vuonna 2015 julkaistu *Time to Move On*.

Ensimmäisen soololevynsä jälkeen Wilson vietti hiljaiseloa aina vuoteen 1985, jolloin hän julkaisi kohua herättäneen muistelmateoksensa *Dreamgirl: My Life As a Supreme*. Siinä hän kuvasi yhtyeen tarkoin harkitun julkisuuskuvan taustatapahtumia ja oli erityisen kriittinen Diana Rossia kohtaan. Wilson kuvasi Rossin huomiotahakeneeksi ja selkäänpuukottavaksi diivaksi, joka käytti suhdettansa Berry Gordyyn saadakseen mitä halusi. Wilson kirjoitti *Dreamgirlin* jälkeen vielä kaksi omaelämäkerrallista teosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Mary Wilsonin muistokirjotus Helsingin Sanomissa
Juhana Koponen

**Juhana (Juho, Johan) Koponen** (26. huhtikuuta 1837 Leppävirta – 2. elokuuta 1919 Mikkeli) oli suomalainen maakauppias, sahanhoitaja ja valtiopäivämies.

Juhana Koposen vanhemmat olivat Matti Juhonpoika Koponen ja Eeva Riitta Matilainen ja puoliso Ida Karoliina Liukkonen. Kirjailija Elsa Heporauta oli heidän tyttärensä.  Koponen työskenteli yli neljäkymmentä vuotta sahojen hoitajana, muun muassa sahan isännöitsijänä Puumalassa, josa hän oli toimi myös kunnan luottamustehtävissä. Koponen oli talonpoikaissäädyssä Juvan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1899. 

## Lähteet
Matti Koponen (valtiopäivämies)

**Matti Koponen** (14. joulukuuta 1817 Leppävirta – 12. kesäkuuta 1893 Leppävirta) oli kauppias, maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Koposen vanhemmat olivat Erkki Matinpoika Koponen ja Reetta Sofia Torvinen ja puoliso Ulrika Lovisa Heimonen. Koponen oli kauppias ja maanviljelijä ja talonpoikaissäädyssä Leppävirtain tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867. 

## Lähteet
Juhana Korhonen

**Juhana (Johan, Juhani) Korhonen** (18. kesäkuuta 1835 Sotkamo – 20. huhtikuuta 1883 Sotkamo) oli maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Korhosen vanhemmat olivat Yrjö Fredrik Juhonpoika Korhonen ja  Kaisa Juhontytär Hakkarainen ja puolisot Valpuri Korhonen ja Maria Sofia Antintytär Korhonen. Juhana Korhonen kävi kiertokoulun ja toimi maanmittarin apulaisena. Maanviljelijäksi hän tuli vaimonsa perinnön kautta. Korhonen oli kunnallismies, joka tunnettiin liikanimellä “Kunta-Jussi”, ja talonpoikaissäädyssä Kajaanin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1882. 

## Lähteet
Aleksi Korvenranta

**Aleksi Korvenranta** (27. kesäkuuta 1862 Sysmä – 21. helmikuuta 1934 Sysmä) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Korvenrannan vanhemmat olivat Juho Juhonpoika Ala-Nuuttila ja Fredrika Matintytär Ala-Nuuttila ja puoliso Hilma Juhontytär Korvenranta. Korvenranta kävi kansakoulun ja toimi maanviljelijänä vuodesta 1887. Hän oli myös Sysmän kunnanvaltuuston pitkäaikainen jäsen ja puheenjohtaja, seurakunnan rahastonhoitaja, lautamies ja herastuomari. Korvenranta oli talonpoikaissäädyssä Heinolan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1905–1906.

## Lähteet
Başkarma

**Başkarma** (Башкарма) on vuonna 1985 perustettu suomentataarilainen yhtye, tyylilajina nykyaikainen tataari-kansanmusiikki. Başkarma on esiintynyt niin paikallisen yhteisön kuin Venäjän tataarien keskuudessa. 

Başkarman muodostumista edelsi ensimmäiseksi tataari-rockyhtyeeksi kutsuttu helsinkiläinen *The Sounds of Tsingiskhan*. Se on perustettu vuonna 1968 (mukana Akif, Rauf Beshar ja Deniz Bedretdin). Yhtyeeseen kuuluivat Deniz Bedretdin - basso, Akif Beshar - rummut ja piano, Batu Alkara - pääkitaristi, Rauf Beshar - rytmikitara. Yhtye aloitti esiintymisen tataariyhteisön teeilloissa. Moderni tataarimusiikki koki vastarintaa vanhemmalta sukupolvelta, mutta puhutteli nuorempia. Yhtye äänitti kaksi LP:tä, joita kuunneltiin myös Neuvostoliiton puolella. Yhtyeeseen liittyi myöhemmin kitaristi Kerim Şakir ja klarinetisti-huilunsoittaja Erat Hairetdin.

Vuonna 1985 Bedretdin, Alkara, Şakir ja Dina Asis muodostivat yhtyeen Başkarma. He pääsivät tuolloin esiintymään Kaustisen kansanmusiikkijuhlille. Yhtyeeseen liittyi seuraavaksi laulaja Betül Hairetdin. Lähivuosina he esiintyivät Kazanissa ja Moskovassa ja Pietarissa. Başkarman äänittämää tuotantoa on jaettu myös naapurimaassa. 

Vuonna 2019, Başkarma esiintyi 30-vuoden jälkeen uudelleen Kazanissa. Mukana oli osittain uudella kokoonpanolla varustettu The Sounds of Tsingiskhan.

Başkarman kaikki kolme albumia on kerätty yhteiselle CD:lle nimeltään *Mişär Tatar – Halık köyläre*.

*Jäseniä vuosien varrella:* 

* Deniz Bedretdin
* Batu Alkara
* Kerim Şakir
* Dina Asis
* Betül Hairetdin
* Sabit Nasretdin
* Jari Paulamäki
* Erat Hairetdin
* Raif Hairulla

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vähemmistöjen musiikkia, Başkarma - HS Aikakone (tilaajille, s. 19) - Soila Nikander 1986
* Başkarma - live 2010 Helsinki
* Başkarma - live 1989 Kazan
* Başkarma Spotify
* Kazan Gruppasi Bedretdin
* Super Tatar Rhythm'n Ethno Band
Tuuliajolla Big Surissa

**Tuuliajolla Big Surissa** () on yhdysvaltalaisen Jack Kerouacin kirjoittama omaelämäkerrallinen romaani vuodelta 1962. Suomennos ilmestyi Markus Jääskeläisen kääntämänä ja Sammakon kustantamana vuonna 1999. Romaanin päähenkilö on julkisuuteen kyllästynyt Jack Duluoz – Kerouacin kirjallinen alter ego, joka pakenee maailmalta pieneen mökkiin Big Surin rannikolle Kaliforniaan kamppailemaan hulluutta ja alkoholiriippuvuutta vastaan.

## Kirjan hahmot ja heidän todelliset vastineensa

## Lähteet
Juhana Konttinen

**Juho Konttinen** (19. lokakuuta 1852 – 11. marraskuuta 1918 Suonenjoki) oli maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Talollinen Juhana Konttinen Suonenjoelta oli talonpoikaissäädyssä Suonenjoen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1891. Hän oli säädyn yksityisen valitusvaliokunnan jäsen. 

## Lähteet