Janne Jernvall

**Johannes (Janne) Jernvall** (1851 Sääksmäki – 10. lokakuuta 1909 Helsinki) oli suomalainen Suomen kaartin vääpeli, joka osallistui Venäjän-Turkin sotaan 1877–1879 ja kirjoitti sotamuistelmansa *Vääpeli Lemminkäisen* nimellä. Hänen nimensä esiintyy eri lähteissä vaihtelevasti Johannes tai Johan tai Janne Jernvall tai Järnvall.

Jernvall syntyi Sääksmäellä Koiviston torpassa Lahisten kartanon alueella. Hän meni aluksi suutarin oppiin mutta värväytyi sitten Suomen kaartiin vuonna 1869. Jernvall komennettiin sittemmin Nikolai Nikolajevskin aliupseerikouluun Pietariin, jossa hän oli kaksi vuotta. Kun Suomen kaarti lähti Venäjän-Turkin sotaan 1877 Jernvall oli jo kohonnut vääpeliksi. Sotaretken aikana hän oli 3. komppanian vääpelinä ja osallistui taisteluihin Tonavalta San Stefanoon ja Konstantinopoliin asti. Jernvallille myönnettiin kaksi kertaa hopeinen Pyhän Yrjön risti. Kun asevelvollinen sotaväki muodostettiin Suomessa ja aliupseerien ja signalistien kouluttamista varten perustetiin opetuskomppania Jernvall määrättiin komppaniaan opettajaksi. Palveltuaan sittemmin jonkun aikaa Viipurin asevelvollispataljoonan vääpelinä Jernvall komennettiin takaisin Suomen kaartiin 1. komppanian vääpeliksi. Hän otti eron Suomen kaartista 1897. Tämä jälkeen hän oli Helsingin keisarillisen linnan vartijana. Hän sai sitten keisari Nikolai II:n muistolahjaksi kultakellon uskollisesta palveluksesta. Jernvall kuoli lokakuussa 1909 59-vuotiaana keuhkotulehdukseen.

Jernvall kirjoitti Venäjän-Turkin sodan aikana muistiinpanoja ja sodan jälkeen täydensi ja laajensi niitä. Muistelmat julkaistiin 1881 kirjana nimellä *Vääpeli Lemminkäisen päiväkirja*.

Janne Jernvall oli naimisissa vuodesta 1877 Jyväskylässä syntyneen Hilda Maria Jernvallin, o.s. Ristonen (1851–1938) kanssa, joka oli muuttanut 20-vuotiaana Helsinkiin. Kun Suomen kaarti valmistautui lähtemään Turkin sotaan, seurasi rouva Jernvall mukana Pietariin, suoritettuaan sitä ennen kolmen kuukauden sairashoitokurssin vanhalla klinikalla ja mentyään tohtori J. W. Runebergin perustaman Suomen Punaisen Ristin palvelukseen. Rintamalle hän ei joutunut, sillä haavoittuneet kaartilaiset tuotiin Pietariin hoidettaviksi. Pietarista hän palasi sitten Helsinkiin, jossa hän hoiti kaartin sairashuoneelle siirrettyjä haavoittuneita. Tästä toimestaan hän erosi v. 1878.

Jernvall on haudattu Suomen Kaartin hautausmaalle.

## Teoksia
* *Wääpeli Lemminkäisen päiwäkirja Suomen kaartin retkestä Konstantinopolin muurien edustalle wuosina 1877-1878*. Edlund, Helsinki 1881, 2. painos G. W. Edlund, Helsinki 1899

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Project Gutenberg : Vääpeli Lemminkäisen päiväkirja
* Teuvo Laitila : ''Soldier, structure and the other : Social Relations and Cultural Categorisation in the Memoirs of Finnish Guardsmen Taking Part in the Russo-Turkish War, 1877-1878'', Helsingin yliopiston väitöskirja. Helsingin yliopisto 2001 (Helda)
* Jyrki Outinen : ''Kauan on kärsitty "Etelän hedelmiä". Monikulttuurisuus, kansainvälisyys ja kosmopoliittisuus Turkin sodassa (1877—1878)'' teoksessa ''Kosmopoliittisuus, monikulttuurisuus, kansainvälisyys. Kulttuurihistoriallisia näkökulmia'', toim. Anne Ollila ja Juhana Saarelainen. Cultural history - Kulttuurihistoria 11.  k&h, kulttuurihistoria, Turun yliopisto, Turku 2013
*  Pirkko Leino-Kaukiainen : Turkin sodan tuntematon sotilas, Vol 102 Nro 4 (2004): Historiallinen Aikakauskirja 4/2004 
* Suomen kaarti keisarikruunajaisissa, Hakkapeliitta, 25.2.1936, nro 8, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot