open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kullervo Telamaa

**Lauri Kullervo Telamaa** (29. joulukuuta 1920 Hausjärvi – 16. heinäkuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen aikuiskasvatuksen asiantuntija ja heraldiikan harrastaja, joka suunnitteli Helsingin maalaiskunnan (myöhemmän Vantaan) vaakunan.

Telamaa kirjoitti ylioppilaaksi Riihimäen yhteislyseossa 1941 ja valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi 1949. Opintojen ohessa ja valmistuttuaan hän työskenteli Malmin kaupallisen keskikoulun opettajana 1945–1952. Malmilta Telamaa siirtyi kauppa- ja teollisuusministeriöön sen ammattikasvatusosaston tilapäiseksi opettajainvalmistuksen tarkastajaksi vuosiksi 1953–1958. Ammattikoulujen opettajaopiston väliaikaisena yliopettajana ja rehtorina hän toimi 1958–1959 ennen kuin hänet 1959 nimitettiin Säästöpankkiopiston rehtoriksi, jota tointa hän hoiti kuolemaansa saakka.

Aikuiskasvatuksen arvostettuna asiantuntijana tunnetun Telamaan tietämystä ja kokemusta hyödynnettiin niin suomalaisissa kuin kansainvälisissä yhteyksissä.Hän toimi esimerkiksi Koulutuspäälliköt ry:n puheenjohtajana. Telamaan harrastukset olivat monipuoliset. Niihin kuului niin tennis kuin kaitafilmaus ja valokuvaus sekä heraldiikka ja kuvataiteet.

Suomessa kunnilla ei ollut vaakunoita ennen kuin laki kunnan vaakunasta tuli voimaan kesäkuun alussa 1949. Helsingin maalaiskunnan kunnanhallitus käsitteli kuntansa vaakuna-asiaa jo ennen lain voimaantuloa, sillä se julisti helmikuussa 1949 kilpailun luonnoksen laatimiseksi kunnan vaakunaksi. Kiirehtiminen johtui siitä, että kunnan 600-vuotisjuhlaa vietettäisiin vuonna 1951, johon mennessä vaakunan toivottiin valmistuvan. Kilpailuun tuli nelisenkymmentä työtä, joista lähes puolet oli Kullervo Telamaan joko kokonaan tai osittain suunnittelemia. Telamaa työskenteli opettajana Malmin kaupallisessa keskikoulussa. Malmi oli Helsingin maalaiskunnan hallinnollinen keskus ennen sen liittämistä 1946 Helsingin kaupunkiin. Kunnanhallitus ei ollut tyytyväinen saamiinsa luonnoksiin, vaan pyysi parhaista ehdotuksista uusia luonnoksia. Lopulta kunnanhallitus päätyi Telamaan ehdotukseen ja vei asian kunnanvaltuuston päätettäväksi. Vielä valtuustossakin jatkui keskustelu vaakunassa olevan lohen pyrstön koosta ja päädyttiin keskikokoiseen pyrstöön.

## Lähteet
Derek Hammond-Stroud

**Derek Hammond-Stroud** OBE (10. tammikuuta 1926 Lontoo – 14. toukokuuta 2012) oli brittiläinen ooppera-, operetti- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan baritoni. Hänen ohjelmistonsa vaihteli rooleista Gilbertin ja Sullivanin opereteissa rooleihin Richard Wagnerin teoksissa, joiden esityksiin hän osallistui Sadler's Wells -yhtiössä (sittemmin English National Operassa) Reginald Goodallin johdolla.

Hammond-Stroud opiskeli Salvatorian Collegessa Harrow'ssa. Hän jatkoi opintojaan Trinity College of Musicissa ja suoritti opintoja myös ulkomailla Elena Gerhardtin sekä Gerhard Hüschin johdolla. Hammond-Stroud teki debyyttinsä vuonna 1955 St Pancras Festivalilla Joseph Haydnin *[[L'anima del filosofo]]n* konserttiesityksessä, joka samalla oli teoksen Britannian-ensiesitys. Kaksi vuotta myöhemmin Hammond-Stroud teki samalla festivaalilla oopperadebyyttinsä Publiuksen roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin *[[La clemenza di Tito]]ssa*. Vuonna 1961 hän liittyi Sadler's Wells -yhtiön (sittemmin English National Operan) esiintyjäksi. Siellä hän tulkitsi muun muassa Dr Bartolon roolin Gioacchino Rossinin *[[Sevillan parturi]]ssa*, Melitonen roolin Giuseppe Verdin *[[Kohtalon voima]]ssa*, nimiroolin Verdin *[[Rigoletto]]ssa* ja Papagenon roolin Mozartin *[[Taikahuilu]]ssa*. Lisäksi hän teki esiintymisiä useissa rooleissa Jacques Offenbachin sekä Gilbertin ja Sullivanin opereteissa. BBC:n Proms-festivaalilla Hammond-Stroud tulkitsi monia teoksia, kuten 31:ssä eri esiintymisessä vuosien 1968–1988 välillä Gilbertin ja Sullivanin operetteja.

Hammond-Stroud teki Covent Garden -debyyttinsä vuonna 1971 Faninalin roolissa Richard Straussin *[[Ruusuritari]]n* esityksessä. Hän palasi usein laulamaan Covent Gardeniin seuraavien kahden vuosikymmenen aikana. Myös ensimmäisen esiintymisensä Metropolitan-oopperassa Hammond-Stroud teki Faninalin roolissa. Lisäksi hän teki esiintymisiä muun muassa San Diegossa, Houstonissa, Buenos Airesin Teatro Colónissa, Münchenin Bayerische Staatsoperissa ja Alankomaiden kansallisoopperassa. Yksinlaulujen tulkitsijana Hammond-Stroud esiintyi säännöllisesti Lontoossa, Wienissä ja Amsterdamissa. Hänen tulkintansa Franz Schubertin *[[Winterreise]]sta* Wigmore Hallissa vuodelta 1979 julkaistiin levytettynä vuonna 2002.

Hammond-Stroud oli Royal Academy of Musicin kunniajäsen vuodesta 1976. Kuusi vuotta myöhemmin hänestä tehtiin Trinity College of Musicin *Honorary Fellow*. Vuonna 1987 Hammond-Stroud sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvon.

## Lähteet
Suomalainen menestysresepti

**Suomalainen menestysresepti** on vuodesta 2019 lähtien esitetty S-ryhmän ja Aito Median kehittämä televisiosarja, jossa valitaan vuoden paras ruokainnovaatio. Kilpailun päätuomarina on toiminut Jyrki Sukula.

## Ensimmäinen tuotantokausi 2019
Ensimmäisellä tuotantokaudella kilpailun tuomareina toimivat Jyrki Sukula, Jukka Kurttila (Finlaysonin toimitusjohtaja), Suvi Luoma (Foodwestin tutkimusjohtaja), Indrek Kasela (pääomasijoittaja) ja Ilkka Alarotu (S-ryhmän kaupallinen johtaja). Tuotantokausi esitettiin TV5:llä. Kilpailun finalistit on esitetty seuraavassa taulukossa:

Tuotantokauden voitti Leivon leipomon Boltsi.

## Toinen tuotantokausi 2020
Toisella tuotantokaudella kilpailun tuomareina toimivat Jyrki Sukula, radiojuontaja ja ruokakirjailija Anni Hautala, Suvi Luoma, Jukka Kurttila sekä Ilkka Alarotu. Tuotantokausi esitettiin Nelosella. Kilpailun finalistit on esitetty seuraavassa taulukossa:

Snafu joutui jättämään kilpailun kesken.

Tuotantokauden voitti Leipomo Rostenin Rostis.

## Kolmas tuotantokausi 2021
Kolmannella tuotantokaudelle kilpailun tuomareina toimivat Jyrki Sukula, Suvi Luoma, Jukka Kurttila sekä Sampo Päällysaho (S-ryhmän päivittäiskaupan johtaja). Tuotantokausi esitettiin MTV3:lla. Kilpailun finalistit on esitetty seuraavassa taulukossa:

Tuotantokauden voitti Mums Oy:n Fallero.

## Neljäs tuotantokausi 2022–2023
Ohjelman neljäs tuotantokausi alkoi MTV3:lla 30.11.2022. Kilpailun tuomareina toimivat Jyrki Sukula, Suvi Luoma, Jukka Kurttila sekä Sampo Päällysaho. Kilpailun finalistit on esitetty seuraavassa taulukossa:

1.2.2023 esitetyssä finaalissa tuotantokauden voitti Veljekset Mattila Oy:n Smokehouse-valmisruoat.

## Viides tuotantokausi 2023–2024
Ohjelman viides tuotantokausi alkoi MTV3:lla 21.12.2023. Kilpailun tuomarit olivat samat kuin edelliselläkin tuotantokaudella,  eli Jyrki Sukula, Suvi Luoma, Jukka Kurttila sekä Sampo Päällysaho. Kilpailun finalistit on esitetty seuraavassa taulukossa:

23.1.2024 esitetyssä finaalissa tuotantokauden voitti Bakerika-pakastekeksitaikina.

## Kuudes tuotantokausi 2024–2025
Ohjelman kuudes tuotantokausi alkoi MTV3:lla 20.11.2024. Kilpailun tuomarit olivat samat kuin edelliselläkin tuotantokaudella,  eli Jyrki Sukula, Suvi Luoma, Jukka Kurttila sekä Sampo Päällysaho. Kilpailun finalistit on esitetty seuraavassa taulukossa:

29.1.2025 esitetyssä finaalissa tuotantokauden voitti Kinnarin tilan Kaurora-kauravuoka-ateriat.

## Seitsemäs tuotantokausi 2025–2026
Ohjelman seitsemäs tuotantokausi alkoi MTV3:lla 18.11.2025. Kilpailun tuomarit ovat Jyrki Sukula, Suvi Luoma, Jukka Kurttila, Sampo Päällysaho (30.12.2025 asti) sekä Antti Oksa (S-ryhmän päivittäiskaupan johtaja, 30.12.2025 alkaen). Kilpailun finalistit on esitetty seuraavassa taulukossa:

Porvoon jäätelötehdas joutui jättämään kilpailun kesken.

27.1.2026 esitetyssä finaalissa tuotantokauden voittivat tasapistein  Rebl Eatsin Shalaatti (ravistettava salaatti) ja Kaffa Roasteryn Kili (kahvimarja-energiajuoma). 

## Lähteet
Ruuhilampi

**Ruuhilampi** tai **Ruuhilammi** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

## Kylä
* Ruuhilampi, kulmakunta Pieksämäellä
* Ruuhilampi, kulmakunta Pertunmaalla

## Lampi
* Ruuhilampi, järvi Hartolassa 
* Ruuhilampi, järvi Hyrynsalmella 
* Ruuhilampi, järvi Kannonkoskella 
* Ruuhilampi, järvi Karkkilassa 
* Ruuhilampi, järvi Karstulassa 
* Ruuhilampi, järvi Kivijärvellä 
* Ruuhilampi, järvi Kuopiossa Matilanjoella
* Ruuhilampi, itäisempi kahdesta lammesta Kuopion Saarisissa
* Ruuhilampi, läntisempi kahdesta lammesta Kuopion Saarisissa
* Ruuhilampi, järvi Kuopiossa Särkiskylässä
* Ruuhilampi, järvi Mikkelissä 
* Ruuhilampi, järvi Mäntyharjulla 
* Ruuhilampi, järvi Perhossa 
* Ruuhilampi, järvi Pertunmaalla Ruuhilammella
* Ruuhilampi, järvi Pieksämäellä Hiltulankylässä
* Ruuhilampi, järvi Pieksämäellä Ruuhilammella
* Ruuhilampi, järvi Pieksämäellä Sormulassa
* Ruuhilampi, järvi Pieksämäellä Tihusniemellä
* Ruuhilampi, järvi Posiolla 
* Ruuhilampi, järvi Puolangalla 
* Ruuhilampi, järvi Ranualla 
* Ruuhilampi, järvi Rovaniemellä 
* Ruuhilampi, järvi Sievissä 
* Ruuhilampi, järvi Uuraisilla 
* Ruuhilampi, järvi Vihdissä 
* Ruuhilampi, järvi Viitasaarella Kotvalassa
* Ruuhilampi, järvi Viitasaarella Mäntyjärvellä
* Ruuhilampi, järvi Äänekoskella
* Alimmainen Ruuhilampi, järvi Joutsassa
* Ylimmäinen Ruuhilampi, järvi Joutsassa
* Iso Ruuhilampi, lampi Konnevedellä
* Pieni Ruuhilampi, lampi Konnevedellä.

## Lammi
* Ruuhilammi, järvi Mänttä-Vilppulan Vilppulassa
* Ruuhilammi, järvi Pellossa 
* Ruuhilammi, järvi Ylöjärvellä 

## Katso myös
* Ruuhijärvi
NŠ Mura

**Nogometna šola Mura** eli **NŠ Mura** on jalkapalloseura Murska Sobotan kaupungista. Seura pelaa kaudella 2022–23 Slovenian korkeimmalla sarjatasolla Slovenian jalkapalloliigassa. Seuran kotistadion on Mestni Štadion Fazanerija. Mura on voittanut Slovenian mestaruuden kertaalleen kaudella 2020–2021. Lisäksi se on voittanut kertaalleen Slovenian jalkapallocupin kaudella 2019–20.

## Lähteet
Väinö Forsman

**Väinö Ilmari Forsman** (26. kesäkuuta 1889 Pälkjärvi –  19. toukokuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen rovasti ja hengellisten kuorolaulujen sanoittaja.

Forsmanin vanhemmat olivat Pälkjärven ja Kiteen kirkkoherra, rovasti Fredrik Forsman (1837– 1906) ja hänen toinen puolisonsa Elisabeth Barck. Hän pääsi ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1907, suoritti pastoraalitutkinnon 1918 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1930, filosofian maisteriksi 1931, teologian kandidaatiksi 1942 ja teologian lisensiaatiksi 1948. Papiksi Forsman vihittiin 1911. Hänestä tuli teologian kunniatohtori 1953.

Forsman oli Viitasaarella ja Kivijärvellä vt. kappalaisena, vt. kirkkoherrana ja armovuodensaarnaajana vuosina 1911–1917. Hän oli Helsingin uuden yhteiskoulun uskonnon ja keskiluokan historian opettajana 1917–1919, Riihimäen pakkotyölaitoksen saarnaajana 1918–1919, Helsingin eteläisen suomalaisen seurakunnan kappalaisen viran armonvuodensaarnaajana 1919, kirkkoherran viran apulaisena 1920, Helsingin Sörnäisten suomalaisen seurakunnan kirkkoherran viran apulaisena 1920–1931 ja Helsingin pohjoisen suomalaisen seurakunnan kirkkoherran viran apulaisena 1931–1943. Viimeksi Forsman oli Helsingin Töölön seurakunnan kirkkoherrana vuodesta 1943 alkaen. Hän sai rovastin arvon 1943. 

Forsman toimi liturgina eduskunnan ja valtion juhlajumalanpalveluksissa vuodesta 1918 alkaen ja piti Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan kurssit kirkkoherranviraston tehtävistä vuodesta 1937 alkaen. Hän oli myös Helsingin yliopiston kirkkolaulun opettajana vuodesta 1945 alkaen.

Forsman oli naimisissa vuodesta 1927 Jenny Tatjana Murron (s. 1897) kanssa.

## Julkaisuja
Nimellä *V. I. Forsman*:
* *Hautausmaista: niiden järjestämisestä ja kaunistamisesta*. Otava 1926
* *Kansliapapin käsikirja*. Otava 1938
* *Kirkonpalvelijain ohjekirja*; kirj. Hanna Loimaranta, Ilmari Virkkala, V. I. Forsman.  Suomen kirkonpalvelijainyhdistys, Hamina 1942
* *Väkevien voimien pyörteissä: mitä on terve rakkaus- ja sukuelämä?*; kirj. Helmi Heikinheimo, Kaarina Kari, Mairi Karvonen, Martta Kasurinen, Irja Kilpeläinen, Hellin Mustala, V. I. Forsman, Ensio Kurki-Suonio, Toivo Laitinen, V. Laurila, Verneri Louhivuori, Turo Niemi. Agricola-seura, Helsinki 1947
* *Kotiemme pyhät juhlat: miten vaalimme niitä*. Kirjapaja, Helsinki 1952

## Suomennoksia
* J. S. Bach : *Joulu-oratorio. 1 ja 2 osa*. Teosto, Helsinki 1951

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* *Nöyrät hän täyttää hyvyyksillään: Väinö Forsmanin muistokirja*; toim. Viljo Lindbohm. Tohtori V. I. Forsmanin muistorahasto, Helsinki 1959
Salibandyn alle 19-vuotiaiden poikien maailmanmestaruuskilpailut 2021

**Salibandyn U19-poikien MM-kisat 2021** järjestettiin Brnossa 25.–29. elokuuta 2021. Kisat olivat järjestyksessään 11. U19 miesten MM-kisat. Kisoihin lähti hallitsevana maailmanmestarina isäntämaa Tšekki, joka voitti turnauksen loppuottelussa Suomen 4–3, voittaen toisen maailmanmestaruutensa alle 19-vuotiaiden poikien MM-kisoissa.

## Lähteet
Dick McBride

**Richard William "Dick" McBride** (8. toukokuuta 1928 Washington, Indiana – 28. elokuuta 2012 Colwall, Herefordshire) oli yhdysvaltalainen runoilija ja romaanikirjailija. Hän edusti beat-sukupolvea.

McBride varttui Illinoisissa. Hän opiskeli Eastern Illinois State Collegessa ja Milwaukeen Radio Drama Workshopissa. Vuonna 1953 McBride saapui San Franciscoon ja tapasi ihailemansa runoilija Kenneth Patchenin, jonka vaikutusta itseensä myöhemmin korosti. Patchenin kautta McBride tutustui myös runoilija Lawrence Ferlinghettiin, jonka City Lights -kirjakaupassa San Franciscossa hän aloitti työskentelyn. Kirjakaupassa työskennellessään hän tutustui muihin beat-sukupolven runoilijoihin ja kirjoittajiin, kuten Jack Kerouaciin ja Allen Ginsbergiin. McBriden runoista ensimmäisenä julkaistiin "St Francis (Random Thoughts of a Protestant Cop)", joka ilmestyi *Beatitude*-lehdessä vuonna 1959. Vuodelta 1960 on McBriden ensimmäinen kokoelma *Oranges*, joka on Victor Wongin kuvittama. Vuosi myöhemmin ilmestyi *Ballads of Blood*. Vuonna 1963 *City Lights Journal* julkaisi McBriden novellin "Haircut Dream". 

McBride muutti vuonna 1964 kuudeksi kuukaudeksi Lontooseen. Muuton organisoi Ferlinghetti, ja sen tarkoituksena oli tehdä beatkirjoittajista tutumpia brittiläisille lukijoille sekä luoda yhteyksiä Yhdysvaltain ja Ison-Britannian avantgardististen kirjoittajien välille. Vuonna 1967 City Lightsin julkaisutoiminta oli kasvanut kirjakauppaa itseään suuremmaksi, ja sen toiminta siirtyi San Franciscon Grant Avenuelle. McBride pyöritti sitä veljensä Bob McBriden ja Martin Broadleyn kanssa. Hän muutti vuonna 1969 Great Horwoodiin Buckinghamshireen. Hän toi Isoon-Britanniaan City Lightsin kirjoja ja muita yhdysvaltalaisia vastakulttuurisia teoksia. McBride asui jonkin aikaa Australiassa ennen kuin asettui vuonna 1988 Herefordshiren Colwalliin lähelle Malvernia. Hän jatkoi kirjoitustyötään Isossa-Britanniassa, ja hänen viimeisenä runokokoelmanaan ilmestyi vuonna 2004 *Remembered America*. Lisäksi McBride kirjoitti *Cometh with Clouds* -nimisen muistelmateoksen (1982/2011) Allen Ginsbergistä.

McBriden ensimmäinen vaimo oli Betty, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1953. Tästä avioliitosta syntyi kaksi poikaa: Sean ja Brennan. Myöhemmin McBride solmi toisen avioliiton Jacquin (k. 1996) kanssa. McBride kuoli elokuussa 2012, ja hänen hautajaisensa pidettiin Worcesterissa 14. syyskuuta 2012.

## Lähteet
Saint-Jean-de-Beauregard

**Saint-Jean-de-Beauregard** on kunta Ranskassa Essonnen departementissa Île-de-Francen alueella.  Se sijaitsee noin 33 kilometriä Pariisista lounaaseen.

1200-luvulla vaatimattomassa kartanossa asui ritari Eude de Montfaucon. Kartanon lähellä olevat kyläläiset olivat pääosin Montfauconin herrasta riippuvaisia työläisiä, ja kylää kutsuttiin Saint-Jean-de-Montfauconiksi. Vuonna 1612 kuninkaan neuvoston lakimies François Dupoux otti kartanon maineen haltuunsa ja rakennutti uuden linnan. Hänelle ei sopinut Montfauconin nimi, ja hän pyysi kuningasta muuttamaan sen Beauregardiksi. *Château de Saint-Jean de Beauregard* on ollut usealla eri omistajalla. Nykyinen omistajasuku hankki sen omistukseensa vuonna 1879. Linna on asuttuna ympäri vuoden, mutta linnaan ja sen puutarhoihin on mahdollista tutustua. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ukrainan asevoimien päivä

**Ukrainan asevoimien päivä** () on kansallinen juhlapäivä Ukrainassa. Sitä vietetään 6. joulukuuta. Juhlapäivää vietettiin ensimmäisen kerran vuonna 1993. Päivä on normaalioloissa vapaapäivä Ukrainan asevoimiin kuuluville, mutta se ei ole kansallinen vapaapäivä.
  
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Ukraine marks Armed Forces Day (Video) (6.12.2017)  (unian.info)
Felix Werder

**Felix Werder** AM (24. helmikuuta 1922 Berliini – 3. toukokuuta 2012 Melbourne) oli saksalaissyntyinen, Australiassa uransa luonut säveltäjä.

Werder pakeni kansallissosialistisesta Saksasta vuonna 1935 ja saapui isänsä kanssa vuonna 1940 Australiaan, jossa hänet internoitiin neljäksi vuodeksi poliittisena vankina. Tänä aikana hän sävelsi suuren määrän varhaisia teoksiaan. Werderin perhe oli kuulunut Arnold Schönbergin musiikilliseen piiriin. Werder itse oli 8-vuotiaasta alkaen toiminut puhtaaksikirjoittajana isälleen, joka oli ollut kanttorina ja liturgisena säveltäjänä synagogassa Berliinissä. Varhaisina vuosina synagogassa kuultu musiikki vaikuttikin vahvasti Werderin musiikkiin. Werder sävelsi aikoinaan myös kaksitoistasäveljärjestelmää käyttäen, mutta siirtyi sitten improvisatorisempaan, kollaasinomaisempaan tyyliin, joka usein asetti virtuoosisia vaatimuksia esittäjilleen.

Vuodesta 1956 Werder toimi musiikin luennoitsijana aikuisopetuksessa. Hänen johdollaan opiskeli esimerkiksi Paul Copeland. Vuosina 1960–1977 Werder oli melbournelaisen *[[The Age]]* -lehden musiikkikriitikko. Radiossa hän kehitti Australian Broadcasting Corporationille (ABC) nykymusiikkia koskeneen sarjan Keith Humblen kanssa. Werderin tuotantoon kuuluu muun muassa kamarimusiikkia, orkesteriteoksia sekä musiikkiteatteriteoksia. Hän sai tilauksia muiden muassa Deutsche Oper Berliniltä, ABC:lta, Australian oopperalta, Melbournen kansallisteatterilta ja Victorian State Operalta. Werder sai vuonna 2002 musiikin kunniatohtorin arvon Melbournen yliopistolta. Australian ritarikunnan jäseneksi hän pääsi palveluksista musiikille vuonna 1976. Hän sai teoksistaan monia palkintoja, joiden joukossa olivat Don Banks Music Award (1986), Stamitz-palkinto (1988) ja Sir Zelman Cowen -mitali (1991). Vuonna 2004 Werder sai Australasian Performing Right Associationin (APRA) klassisen musiikin palkinnon pitkäaikaisesta panoksestaan australialaisen musiikin edistämiseksi.

Werder oli säveltäjänä aktiivinen vanhuuteensa saakka; vielä hänen 90-vuotisjuhlakonsertissaan helmikuussa 2012 kuultiin useita teosten kantaesityksiä.

## Lähteet
Emine Sartlan

**Emine Sartlan**, tai **Amina Hanum Syrtlanoff** (o.s. Şeyh-Ali, , ; 1884–1939 jälkeen) oli tataaritaustainen teosofi ja vapaamuurari. Sartlan vaikutti myös Suomessa, jossa hän piti luentoja islamin uskosta erinäisille yhdistyksille ja oli kontaktissa paikallisten teosofien kanssa sekä avusti tataarien seurakunnan perustamisessa.

## Elämäkerta
Emine Sartlan (Əminə Sırtlan, Sırtlanova) syntyi vuonna 1884 Venäjän keisarikunnan Ufan kuvernementissa kenraalimajuri Məxmüt Şəyexğəlievin ja maanomistaja Məğpərwaz Şəyexğəlievan (o.s. Alkina) perheeseen.

Sartlanin puoliso oli aatelinen lakimies-poliitikko Ğəliəsğar Sırtlanov. Hän oli puolustanut Suomen autonomiaa duuman muslimiryhmän ja *[[Venäjän muslimien liitto|İttifaq âl-Möslimin]] -*puolueen edustajana ja asianajajana. Miehensä äkillisen kuoleman jälkeen vuonna 1912, Eminestä tuli "Pietarin muslimien koulutusyhdistyksen" puheenjohtajana. Hän oli vaikutusvaltainen hahmo Ufan ja Pietarin muslimiyhteisöjen keskuudessa.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Sartlanista tuli Venäjän muslimijärjestöjen keskuskomitean jäsen. Komitean pyrkimyksenä oli avustaa Venäjän joukkoja. Vuoden 1916 kesällä Sartlan toimi sodan eturintamaan lähetetyn Venäjän muslimien ambulanssijunan emäntänä.

Venäjän vallankumouksen jälkeen Sartlan tuli Suomeen. Paikallisen tataariyhteisön keskuudessa hän oli mukana seurakunnan perustamisen alkutaipaleissa. Yhdessä Abdullah Battalin ja Lotfi Ishakin kanssa hän laati seurakunnan säännöt. Tuona aikana teosofiasta kiinnostunut Sartlan oli myös yhteyksissä suomalaisten teosofien kanssa. Sartlan piti luentoja islamin uskosta erinäisille yhdistyksille sekä mainosti palveluitaan musiikinopettajana lehdissä. Hän käytti maassa nimiä "Amina Syrtlanoff", "Emine Sartlan" ja "Amina hanum" (hanım = *rouva*). 

1920-luvun puolivälistä Sartlan asui Pariisissa. Hän muun muassa piti esitelmiä venäläisissä ja ranskalaisissa teosofian yhdistyksissä ja oli sairaanhoitajien liiton hallituksen jäsenenä. Vuosina 1921–1929 Sartlan oli vapaamuurarijärjestön Le Droit Humain jäsen. Vuonna 1929 hänestä tuli venäjänkielisen vapaamuurariyksikön *Auroran* mestari. Sartlan pysyi jäsenenä vuoteen 1939. Sırtlanovan on sanottu "rinnastaneen teosofian ja vapaamuurariuden". Yksiköiden sulkeutuessa Saksan miehitettyä Ranskan Sartlanin kohtalo jäi tuntemattomaksi.

## Lähteet
Ljusnan (sanomalehti)

**Ljusnan** on ruotsalainen vuonna 1912 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Bollnäs. Se ilmestyy paperisena neljästi viikossa ja sähköisenä viidesti. Lehti kuuluu Bonnier-konserniin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut 


Ljusnan Bollnäs.jpg|Lehden toimitus Bollnäsissä.
Hannu Seppä

**Hannu Seppä** (s. 17. lokakuuta 1963) on suomalainen pesäpalloilija. Seppä edusti urallaan Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä kasvattajaseuraansa Muhoksen Pallo-Salamoita, Oulun Lippoa, Haapajärven Pesä-Kiiloja ja Pattijoen Urheilijoita. Seppä pelasi yhden Itä-Länsi-ottelun vuonna 1991 ja yhden Liitto-Lehdistö-ottelun vuonna 1987. Hän pelasi ulkokentällä kakkosvahtina. Seppä pelasi SM-sarjassa ja Superpesiksessä yhteensä 143 runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi seitsemän kunnaria ja 145 tavallista juoksua, toi 84 juoksua ja keräsi 615 kärkilyöntipistettä. Seppä pelasi 16 ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja viisi tavallista juoksua, toi viisi juoksua ja keräsi 49 kärkilyöntipistettä. Seppä pelasi 37 alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi kuusi kunnaria ja 52 tavallista juoksua, toi 26 juoksua ja keräsi 216 kärkilyöntipistettä.

## Lähteet
Tikkuraitti

**Tikkuraitti** () on noin 250 metriä pitkä itä–länsi-suuntainen kävelykatu Tikkurilan kaupunginosassa Vantaalla, noin 400 metrin päässä Tikkurilan rautatieasemasta. Se alkaa Asematien ja Kielotien risteyksestä ja päättyy Talvikkitien ja Peltolantien risteykseen. Kadun varrella sijaitsee useita liikerakennuksia ja ravintoloita. Kävelykatu on tunnettu myös karhupatsaastaan. Vantaan kaupunki on kuvaillut Tikkuraittia Tikkurilan tärkeimmäksi julkiseksi kaupunkitilaksi.

Ennen kävelykaduksi muuttamista 1980-luvun lopulla Tikkuraitti oli osa Asematietä. Kadulla sijaitsi Kauppataloksi kutsuttu Sokos, joka purettiin 1980-luvulla. Sen paikalle rakennettiin Prisma. Osaa kadun kiinteistöistä kutsutaan edelleen Asematie-nimellä.

Katu on vuosien saatossa painunut ja kallistunut niin voimakkaasti, että siihen muodostuu vettä kerääviä kuoppia.  Rähjäiseksi kutsutun Tikkuraitin perusparannus on lykkääntynyt useita vuosia. Korjaustöitä on viivästyttänyt taloudelliset syyt ja se, että kaupungin on neuvoteltava yhtenäisestä ilmeestä kadun varren kiinteistöjen kanssa. Remontti on aikataulutettu vuosille 2025–2026. Hankkeessa muun muassa puretaan vanhoja liikekiinteistöjä ja lisätään kadulle uusi taideteos. Myös Asematiestä tehdään kävelykatu. Muutostyöt Asematiellä aloitettiin toukokuussa 2023. Valmistuessaan kävelykeskusta ulottuu Talvikkitieltä rautatieasemalle. 

## Kuvia

Vantaan Tikkurilan Tikkuraitti (tuolloinen Asematie) 1970-luvulla.jpg|Tieliikennettä Tikkuraitilla eli silloisella Asematiellä 1970-luvun lopulla. Vasemmalla vuonna 1966 valmistuneessa rakennuksessa K-halli Joenpolvi.
Tikkuraitti in Tikkurila, Vantaa, Finland, 2021 September.jpg|Kaupunkipyöräasema kävelykadulla vuonna 2021.
Risto Leinonen Karhut 1987.JPG|Risto Leinosen veistos *Karhut* (1987).
Häiväoja Heikki, 1982 - Veistos - m.jpg|Heikki Häiväojan *Plootu*-teräsveistos (1982) oli alun perin tarkoitus sijoittaa Tikkuraitin keskilinjalle.


## Katso myös
* Käärijä-muraali

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Highwayman (albumi)

**Highwayman** on yhdysvaltalaisen superyhtye The Highwaymenin vuonna 1985 julkaistu ensimmäinen ja menestynein studioalbumi. Yhtyeen muodostivat Johnny Cash, Waylon Jennings, Kris Kristofferson ja Willie Nelson.

## Kappaleet
Kappaleiden 1, 2, 4 ja 6 solisteina toimivat Cash, Jennings, Kristofferson ja Nelson, kappaleiden 3, 5 ja 10 solisteina Cash ja Nelson, kappaleiden 8 ja 9 solisteina Cash, Nelson ja Jennings sekä kappaleen 7 solisteina Cash, Nelson ja Johnny Rodriquez.

#  (Jimmy Webb)
#  (Ed Bruce, Ron Peterson)
#  (Cindy Walker)
#  (Johnny Cash)
#  (Cash)
#  (Guy Clark)
#  (Woody Guthrie, Martin Hoffman)
#  (Paul Kennerley)
#  (Bob Seger)
#  (Steve Goodman, John Prine)

## Lähteet
Suihkolan rautatieasema

**Suihkolan rautatieasema** () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Suonenjoella rataosalla . Se avattiin Suonenjoen aseman alaisena laiturina viimeistään vuonna 1899. Sivuraiteet rakennettiin vuonna 1907. Suihkolan ympäristöön ei muodostunut asutuskeskusta. Miehitys Suihkolassa lopetettiin 1. tammikuuta 1958. Tavaraliikenne lakkautettiin vuonna 1963 ja henkilöliikenne 29. toukokuuta 1983. Liikennepaikka lakkautettiin 3. kesäkuuta 1984. Sivuraiteet ja liikennepaikkarakennus on purettu.

## Lähteet
Veikko Karvonen (kauppaneuvos)

**Veikko Johannes Karvonen** (12. toukokuuta 1923 Evijärvi – 29. maaliskuuta 2019 Oulu) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 

Karvosen vanhemmat olivat maanviljelijä Oskari Karvonen ja Hanna Kankkonen ja puoliso vuodesta 1945 Maija Särkelä. Karvonen kävi kansakoulun ja  Suomen Osuuskauppakoulun 1946–1947. Hän suoritti myymälätarkastaja- ja liikkeenhoitajakurssit 1951, valistusohjaaja- ja tarkastajakurssin 1952 ja myöhemmin vielä liikkeenjohdon ja johtamistaidon koulutuksia. Karvonen oli Veljekset Mattssonin varastoapulainen Pietarsaaressa 1938–1940 ja Järvikunnan Osuuskaupan palveluksessa Evijärvellä 1945–1947, toimien myymälätarkastajana 1948–1950 ja apulaisjohtajana 1950–1952.

Osuusliike Sisämaan myymälätarkastaja Viitasaarella Karvonen oli 1952–1954, Honkajoen Osuuskaupan toimitusjohtaja 1954–1956, Osuuskauppa Kiven toimitusjohtaja Nurmijärvellä 1956–1957, Järvikunnan Osuuskaupan liikkeenhoitaja 1957–1959, Elimäen Osuuskaupan toimitusjohtaja 1959–1962, Kuusamon Osuuskaupan toimitusjohtaja 1962–1967 ja Etelä-Hämeen Osuusliikkeen toimitusjohtaja Hämeenlinnassa 1967. Hankkijan hallintoneuvoston jäsen Karvonen oli 1965–1967, Oulun konttorin johtaja 1967–1970 ja Pohjois-Suomen yhteistoiminta-alueen aluejohtaja vuodesta 1971. Karvosella oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin alikersantti. Karvonen sai kauppaneuvoksen arvonimen 1981. 

## Lähteet
Leonard Roos

**Leonard Roos** (24. elokuuta 1878 – 16. helmikuuta 1939) oli suomalainen viulutaiteilija, sovittaja ja soitonopettaja.

Roos opiskeli viulunsoittoa Helsingin filharmoonisen seuran orkesterikoulussa ja toimi sitten ensiviulun soittajana Filharmoonisessa orkesterissa, Kotimaisessa orkesterissa ja Helsingin Kaupunginorkesterissa. Hän erosi Helsingin Kaupunginorkesterista vuonna 1937 sairauden vuoksi. Roos toimi myös kapellimestarina ravintoloissa ja elokuvissa.

Roos sai vuonna 1934 director musices -arvonimen.

## Toimituksia
* *Kitarri koulu: itseoppimista varten, sekä kokoelma suosittuja soittokappaleita - Guitarr skola: För sjelfundervisning jemte ett antal omtyckta musikstycken*. Helsingin Uusi Musiikkikauppa, Helsinki 1906, 4. painos 1920 ja uud. nimellä *Kitara-koulu: itseopiskelua varten, sekä kokoelma suosittuja soittokappaleita - Guitarr skola: För själfundervisning jämte ett antal omtyckta musikstycken*, 7. painos Fazerin Musiikkikauppa, Helsinki 1936, 17. Ivan Putilinin uud. painos Fazerin Musiikkikauppa, Helsinki 1956, 26. painos 1965, uud. laitos Fazerin Musiikkikauppa, Helsinki 1980, lisäpainokset 1983 ja 1988
* *10 soolokappaletta kitarrille*; koonnut ja sovittanut Leonard Roos. Helsingfors Nya Musikhandel K. G. Fazer 1907
* *Käytännöllinen mandoliini koulu: perusteellista oppia varten - Praktisk mandolin skola: för grundlig undervisning*. Helsingin Uusi Musiikkikauppa, Helsinki 1908
* *Balalaikka-koulu: itseoppimista varten - Balalaika-skola: för själfundervisning*. Helsingin Uusi Musiikkikauppa, Helsinki 1910
* *Mandoliinikoulu: itseoppimista varten, sekä kokoelma suosittuja soittokappaleita - Mandolinskola: för självundervisning jämte ett antal omtyckta musikstycken*. 5. painos Helsingin Uusi Musiikkikauppa, Helsinki 1910, Fazerin musiikkikauppa, Helsinki 1943, 28. painos Fazerin musiikkikauppa, Helsinki 1977
* *Viulu koulu: itseoppimista varten - Violin skola: för sjelfstudium*. 3. painos Helsingin Uusi Musiikkikauppa, Helsinki 191x, 9. painos Fazerin Musiikkikauppa, Helsinki 1936, 11. painos 1947

## Lähteet
Uolevi Lehikoinen

**Arvo Uolevi Lehikoinen** (7. helmikuuta 1924 Helsinki – 16. lokakuuta 1985 Espoo) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai talousneuvoksen ja kauppaneuvoksen arvonimet. 

Lehikoisen vanhemmat olivat autonkuljettaja Arvo Johannes Lehikoinen ja Aune Edit Tallgren ja puoliso vuodesta 1958 Kyllikki Peltonen. Lehikoinen tuli ylioppilaaksi Helsingin Uudesta yhteiskoulusta. Hän oli ulkoasiainministeriön auto-osaston kuljetuspäällikkö ja kansanhuoltoministeriön autokorjaamoiden ja konepajan tarkastaja 1946–1948, Sähkö Oy Siemensin tarkastusosaston päällikkö, Oy G.H.H. Ab:n kone- ja traktoriosaston osastopäällikkö ja Oy Minex Ab:n toimitusjohtaja 1948–1955, Konetoimisto U. Lehikoinen Oy:n perustaja, pääosakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1956–1962, Lehikoinen Oy:n toimitusjohtaja 1962–1967 ja yhtiön pääosakas ja  johtokunnan puheenjohtaja sekä Lehihuolto Oy:n perustaja, pääosakas ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1975. Lehikoisella oli myös ammatillisia ja muita luottamustehtäviä. Helsingin Palloseuran puheenjohtajana hän toimi 1970–1977. Hän sai talousneuvoksen arvonimen 1975 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1981. Kyllikki ja Uolevi Lehikoisen säätiö perustettiin 1985 ja Lehikoinen teki myös merkittäviä lahjoituksia hyväntekeväisyyteen, kulttuuriin ja ammatillisiin tarkoituksiin monille eri järjestöille ja yhdistyksille.

## Lähteet
Karlson (ilmatiedusteluyksikkö)

**Karlson** on ukrainalainen ilmatiedusteluyksikkö Venäjän sodassa Ukrainaa vastaan. Yksikkö koostuu vapaaehtoisista. Se on saanut nimensä Astrid Lindgrenin kirjojen hahmosta Katto-Kassisesta, (). Hahmo on pieni mies, joka lentelee selässään olevan propellin vauhdittamana.

Joukot nostivat 3. joulukuuta 2022 Ukrainan lipun Dnepr-joen itärannalla olevaan satamanosturiin, minkä väitetään osoittavan, että ukrainalaiset joukot ovat etenemässä Venäjän valtaamalle alueelle.

## Lähteet
Hopeakeisaripalmu

**Hopeakeisaripalmu** eli **kuningaspalmu** (*Archontophoenix alexandrae*) on keisaripalmujen (*Archontophoenix*) sukuun kuuluva palmulaji. Lajin alkuperäistä levinneisyysaluetta on Australian Queenslandin osavaltion koillis- ja itäosat. Laji on nimetty Walesin prinsessa Aleksandran kunniaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Hopeakeisaripalmu eli kuningaspalmu (''Archontophoenix alexandrae'')
* iNaturalist: ''Archontophoenix alexandrae''
* ITIS: ''Archontophoenix alexandrae'' 
* UniProt: Taxonomy - ''Archontophoenix alexandrae'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Archontophoenix alexandrae''
Sirokeisaripalmu

**Sirokeisaripalmu** eli **kuningatarpalmu** (*Archontophoenix cunninghamiana*) on keisaripalmujen (*Archontophoenix*) sukuun kuuluva palmulaji. Kuningatarpalmun alkuperäistä levinneisyysaluetta on Uusi Etelä-Wales Australiassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Sirokeisaripalmu (''Archontophoenix cunninghamiana'')
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Archontophoenix cunninghamiana'' 
* UniProt: Taxonomy - ''Archontophoenix cunninghamiana''
Tekninen velka

**Tekninen velka** tai suunnitteluvelka tarkoittaa ohjelmistotuotannossa ylimääräistä työtä, joka vaaditaan kun käytetään nopeasti toteutettavaa ratkaisua parhaiten soveltuvan ratkaisun sijaan. Teknisellä velalla kuvataan kehitystyössä tehtyjä oikoteitä, jotka aiheuttavat ohjelmiston sisäisen laadun heikentymistä ja sitä käytetään kun puhutaan miten resursseja jaetaan ylläpitoon uusien ominaisuuksien ja ohjelmointivirheiden korjauksien rinnalla.

Analogiana rahalliseen velkaan vertailu ei ole toimiva, koska rahalliselle velalle voi olla perusteltu tarve kun taas tekninen velka ei ole hyvä asia vaikka se joskus on väistämätöntä. Tekninen velka aiheuttaa pitkällä tähtäimellä merkittävää kustannusnousua ja hidastaa kehitystä. Esimerkkinä ovat pankit, joilla on vuosikymmenien aikana kertyneiden järjestelmien myötä ollut vaikeuksia modernisoida toimintaansa.

Arvion mukaan vuonna 2021 yritykset käyttivät informaatiotekniikan budjeteistaan 24,8 prosenttia teknisen velan käsittelyyn. Keskivertotapauksessa organisaatio haaskaa 23&ndash;42 kehitysajasta teknisen velan vuoksi. Lisäkehittäjien palkkaaminen lisää koordinoimisen kustannuksia, joka tekee kehityksestä vähemmän tehokasta.
Koronapandemian myötä seuranneessa tilassa IT-osastoilla oli kiire pitää yrityksen liiketoiminta käynnissä, jonka seurauksena yritykset arvioivat teknisen velkansa kasvaneen.

Tekninen velka ei tarkoita huonoa koodia yleiskäsitteenä, vaan sitä arvioidaan ylimääräisenä suunnittelemattomana työnä. Velan maksavat usein myöhemmät kehittäjät.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tekninen velka - yrityksesi suurin digitalisaation jarru?
* Tekninen velka hallinnoinnin näkökulmasta : tunnusta, tunnista ja rajoita
Ivar Wasastjerna

**Ivar Ossian Wasastjerna** (25. elokuuta 1868 Vaasa – 3. huhtikuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen Pohjoismaiden Yhdyspankissa vaikuttanut pankinjohtaja.

Ivar Wasastjernan vanhemmat olivat senaattori Jakob Viktor Wasastjerna ja Wendla Helena Wilhelmina Bonsdorff. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1886 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1892.

Wasastjerna tuli 1894 Suomen Pankin palvelukseen. Hänestä tuli 1904 Pohjoismaiden Osakepankin Helsingin konttorin apulaisjohtaja ja kun pankin pääkonttori siirrettiin vuonna 1907 Viipurista Helsinkiin tuli Wasastjernasta sen johtaja. Kun pankki yhdistettiin vuonna 1919 Suomen Yhdyspankkiin hänestä tuli yhdistetyn Pohjoismaiden Yhdyspankin johtokunnan jäsen ja tätä tehtävää Wasastjerna hoiti vuoden 1936 alkuun saakka, jolloin hän jäi eläkkeelle.

Wasastjerna oli muun muassa Ab Wärtsilä Oy:n hallituksen ja Suomen Käsityöläis-Osakepankin hallintoneuvoston jäsenenä sekä Ab Schildt & Hallberg Oy:n hallituksen puheenjohtajana. Wasastjerna omisti vuodesta 1916 alkaen 140 hehtaarin kokoisen Masagårdin talon Kirkkonummen Masalassa ja hän harjoitti siellä maanviljelyä ja karjanhoitoa.

Ivar Wasastjerna oli naimisissa vuodesta 1908 Carin Emilia Hallbergin kanssa. Heidän poikansa oli Schildt & Hallberg Oy:n ja Suomen Väriteollisuus Oy:n toimitusjohtaja Sten Wasastjerna (1910–2001).

## Lähteet
Toomas Pitkänen

**Toomas Pitkänen** on suomalainen ammattitaikuri. Vuonna 2022 hän perusti Helsingin ensimmäisen taikateatterin yhdessä taikuri Markus Tervon kanssa.  Inspiraatio oman teatterin perustamiselle löytyi 1800-luvun Lontoossa sijainneesta vastaavasta taikateatterista.  

Lapsuutensa aikana Pitkänen asui Englannissa, Uzbekistanissa ja Tadžikistanissa. Taikuudesta hän innostui ollessaan 13-vuotias. Pitkänen kilpaili Talent Suomi -sarjan kuudennella tuotantokaudella. 

## Lähteet
Hans Wasastjerna

**Hans Rudolf Wasastjerna** (7. syyskuuta 1926 Riihimäki – 4. tammikuuta 1993 Jorvin sairaala, Espoo) oli suomalainen valtiotieteen maisteri, päätoimittaja ja toiminnanjohtaja.

Hans Wasastjernan vanhemmat olivat filosofian maisteri Helge Abraham Wasastjerna ja Rhea Gestrin. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Normaalilyseosta 1948 ja valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteen kandidaatiksi 1953 ja valtiotieteen maisteriksi 1961. Hän opiskeli ulkomailla Pariisissa 1950, Lontoossa 1953 ja Yhdysvalloissa Minnesotan yliopistossa 1954–1955.

Wasastjerna oli Minnesota Finnish-American Historical Societyn toimitussihteerinä 1954-1956, Arkadian yhteislyseossa historian opettajana 1958–1965 ja Helsingin kokoomuksen toiminnanjohtajana 1965–1975. Hän oli Philatelia Fennican päätoimittajna 1957–1961, Aihefilatelistin päätoimittajana 1963–1964, Oppikoululehden toimitussihteerinä 1962 ja päätoimittajana 1963–1965, Kauppalehden avustajana 1959–1965 sekä Helsinkiläispuheenvuoroja-lehden päätoimittajana 1965–1975.

Hans Wasastjerna oli naimisissa vuodesta 1958 Maija Kaukovaaran kanssa.

## Julkaisuja
* *Valtioneuvoston kirjapainon historiaa: 1859-1959*. Valtioneuvoston kirjapaino, Helsinki 
* *Itsenäisen Suomen ulkopolitiikan alkutaival*. 1962
* *Suljettujen ovien politiikkaa. 1*. Högnäsin nykyhistorian klubi, Espoo 1982
* *Äänetön taivas*. Finnpublishers, Tampere 1985

## Toimitustöitä
* *Minnesotan suomalaisten historia*. Minnesotan suomalais-amerikkalainen historiallinen seura, Duluth, Minnesota 1957, ilmestyi Toivo Rosvallin englanniksi kääntämänä nimellä *History of the Finns in Minnesota*. Finnish-American historical society, Duluth, Minnesota 1957

## Lähteet
Syatsofamidi

**Syatsofamidi** (C13H13SN4ClO2) on imidatsolijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa syatsofamidi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten asetoniin, asetonitriiliin ja etyyliasetaattiin. Aineen fungisidiset ominaisuudet perustuvat soluhengityksen estoon, koska syatsofamidi estää tärkeitä hapetus- ja pelkistysreaktioita. Syatsofamidi tehoaa erityisesti munasieniin.

Syatsofamidin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa 2,2-dikloori-1-(4-metyylifenyyli)asetoni reagoi glyoksaalin ja hydroksyyliamiinin kanssa muodostaen imidatsolirakenteisen oksiimijohdannaisen. Yhdisteen oksiimiryhmästä tehdään nitriili, ja imidatsolirengas kloorataan reaktioilla tionyylikloridin ja rikkidikloridin kanssa. Viimeinen vaihe on reaktio *N,N*-dimetyylisulfamoyylikloridin kanssa.
:
:
:

Syatsofamidia käytetään esimerkiksi perunan, tomaatin ja kurkkukasvien munasienitautien torjuntaan. Yhdiste on hyväksytty käytettäväksi kasvinsuojeluaineena muun muassa Euroopan unionin alueella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* PubChem: Cyazofamid 
* Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Cyazofamid 
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Cyazofamid
Länsilinkki (Helsinki)

**Länsilinkki** on aukio, liikennealue ja silta Helsingin Kampin ja Länsisataman kaupunginosissa. Katuverkossa se on alueellinen kokoojakatu Hietalahdenrannan ja Mechelininkadun välissä samassa kohdassa, jossa Helsingin satamarata ristesi Mechelininkadun kanssa vuoteen 2009 asti. 
Sillan ja alikulun rakennustyöt alkoivat vuonna 2009, ja moottoriajoneuvoliikenne sillalla alkoi kesällä 2010. 

Hietalahdenrannan ja Mechelininkadun yhdistävän Länsilinkin sillan alla on jalankulkijoille tarkoitettu alikulku. Silta on ympäristötaideteos, jonka suunnitteli kuvanveistäjä  Martti Aiha. Länsilinkki on myös jalankulun ja pyöräliikenteen solmukohta: se yhdistyy viereiseen Baanaan ja on nopea yhteys Jätkäsaaresta keskustaan ja Töölöön.

Länsilinkin kautta kulkee suuria liikennevirtoja, kuten kuorma-autoja Länsisatamasta Länsiväylälle. Kadulle sommiteltiin 2010-luvulla ruuhkia helpottavaa ramppirakennelmaa, mutta suunnitelmasta luovuttiin. Sataman raskaalle liikenteelle on sittemmin alettu suunnitella Länsiväylälle ulottuvaa Jätkäsaaren tunnelia.

## Lähteet
 

## Aiheesta muualla

* Ruoholahden alueen liikennejärjestelyitä parannetaan: Länsilinkin yleissuunnitelman vaihtoehdot (PDF)
Uimaharjun junaonnettomuus

**Uimaharjun junaonnettomuus** tapahtui 11. elokuuta 1929 Uimaharjun  rautatieasemalla, kun peruuttamassa olleen sekajunan viimeisenä ollut matkustajavaunu putosi kääntösillalta ja jäi kytkettynä roikkumaan pystysuoraan. Onnettomuudessa kuoli yksi junan matkustaja ja kolme loukkaantui pahoin.

Joensuusta Nurmekseen matkalla ollut sekajuna n:o 809 saapui kello 14.45 Uimaharjun asemalle. Junaan otettiin ensin vettä aseman pumppulaitoksesta, ja sen jälkeen juna peruutti noin 40 metrin matkan ottaakseen puita. Tässä välissä asemalta noin 400 metrin päässä sijainneen Rahkeenveden kääntösillan vartija oli avannut kääntosillan, ja peruuttavan junan viimeinen matkustajavaunu putosi alas sillalta jääden roikkumaan pystysuoraan kytkimistään. Junassa oli useita tavaravaunuja ja viimeisenä yksi matkustajavaunu. Junassa matkustanut Martta Ester Turunen sai surmansa onnettomuudessa, ja lisäksi kolme muuta henkilöä sai pahoja vammoja.

Silta saatiin kuntoon aamuyöllä 12. elokuuta, siihen saakka matkustajaliikennettä hoidettiin väliaikaisesti lautan avulla. Sillalta roikkuneen matkustajavaunun kytkimet katkaistiin sen jälkeen, kun vaunu oli tyhjennetty matkustajista, ja vaunun annettiin upota jokeen. Tämä tehtiin, jotta rata saataisiin nopeasti avattua liikenteelle ja koska paikalla ei ollut sopivaa kalustoa vaunun nostamiseksi. 

## Lähteet
Louis Partridge

**Louis Partridge** (s. 3. kesäkuuta 2003) on englantilainen näyttelijä ja malli. Hän aloitti näyttelijänuransa pienissä rooleissa lyhytelokuvissa, kuten *[[Beneath Water]]* ja *[[About a Dog]]*. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan ​​Tewkesburynä Netflixin alkuperäisissä elokuvissa *[[Enola Holmes]]* vuonna 2020 ja *[[Enola Holmes 2]]* vuonna 2022, pääosissa Millie Bobby Brownin ja Henry Cavillin rinnalla, sekä roolistaan ​​Sid Viciousina minisarjassa *[[Pistol]]*. Hän esitti Peter Pania vuoden 2019 elokuvassa *[[The Lost Girls]]*.
Rjazan-Djagilevon lentotukikohta

**Rjazanin Djagilevon lentotukikohta**, **Rjazan-Djagilevo** tai **Djagilevon lentotukikohta** (esimerkiksi  tai ; kansallinen lentopaikka-tunnus: **УУБД** ja **ЬУБД**) on Venäjän Rjazanin alueen Rjazanissa, noin 12 kilometriä kaupungin keskustasta länsiluoteeseen sijaitseva Venäjän ilmavoimien stategisten pommikoneiden lentotukikohta. Lentotukikohdassa toimii myös ilmatankkauksia tekevä lentorykmentti.

Tukikohta kuuluu Venäjän ilmavoimien johdon suoraan käskyttämiin Venäjän kaukolentotoiminnan tukikohtiin. Djagilevon tukikohtaan on sijoitettu 49. raskas pommituslentorykmentti (sotilasyksikkö 52654), 203. ilmatankkauslentorykmentti (yksikkö 45179) ja 43. kaukolentohenkilöstön taistelusovellusten ja koulutuksen keskus (yksikkö 41521). Lentotukikohdan lentävään kalustoon 2020-luvulla kuulunut ainakin Mil Mi-8MT -helikoptereita, Iljušin Il-78 -ilmatankkauskoneita, strategisia Tupolev Tu-22M3 ja Tu-95MS -pommituslentokoneita sekä Tupolev Tu-134AK -matkustajalentokoneita. Tukikohta on Venäjän keskeisimpiä pommituslentokoneiden tukikohtia. Sinne on sijoittunut yksi Venäjän kolmesta Tupolev Tu-95MS -lentueista (strategisia, ydinaselatauksella varustettuja risteilyohjuksia kuljettamaan rakennettuja lentokoneita, joita Venäjällä oli 2022 kaikkiaan 60 kpl) ja se on yksi Venäjän kolmen Tupolev Tu-22M3 lentorykmentin sijoituspaikoista (Venäjällä oli 2022 kaikkiaan 60 kpl Tupolev Tu-22M3 -pommituslentokonetta).

Lisäksi lentotukikohdan yhteydessä toimii Venäjän ilmavoimien kaukolentotoiminnan museo.

Varhain 5. joulukuuta 2022 Ukraina iski räjähteitä sisältävällä lennokilla Djagilevon lentotukikohtaan. Tukikohdassa räjähti polttoainesäiliö, sen lähellä sijainnut Tupolev Tu-22M3-pommituslentokone vaurioitui ja kolme sotilasta kuoli. Ukrainalainen virkamies on vahvistanut, että Ukrainan asevoimat oli iskun takana.


Ryazan - Dyagilevo. Russia Air Force - Ilyushin Il-78.jpg|Iljušin Il-78 -ilmatankkauskoneita Rjazan-Djagilevon lentotukikohdassa. Il-78 on muunnos strategisesta Iljušin Il-76 -rahtikoneesta.
Tu-22M3 Ryazan2.JPG|Tupolev Tu-22M3 Djagilevon lentotukikohdan lähellä (2010).
Tupolev Tu-95MS, Russia - Air Force AN2031106.jpg|Tupolev Tu-95MS Rjazanin Djagilevon tukikohdan kiitotiellä.
Ilyushin Il-78 (RF-94283 (80 blue)).jpg|Ilmatankkauskone Iljušin Il-78.
Ильюшин Ил-76-78-А-50 1003496899, Рязань - Дягилево RP129690.jpg|Berijev A-50 -ilmavalvontakone.


## Katso myös
*Saratov-Engels
*Soltsyn lentotukikohta
*Šaikovkan lentotukikohta
*Olenjan lentotukikohta

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kaukolentotoiminnan museo (Музей Дальней Авиации)  (avia-ryazan.ru)
*Venäjän ilmavoimat 100 vuotta. Rjazan-Djagilevon lentotukikohta (ilmailumuseon ja lentoaseman avoimien ovien päivä; video, 2010-luvun alku)  (youtube.com)
*Rjazanin alueella juhlittiin 43. sotilaslentohenkilökunnan koulutuskeskuksen 80-vuotisjuhlaa (video, 2020)  (youtube.com)
Geotermiikka

**Geotermiikka** on geofysiikan haara, joka tutkii maapallon sisältä purkautuvan energian määrää (geotermistä lämpövuota), maapallon lämpötasetta ja sisäisen lämmön alkuperää, sekä mittaa, tulkitsee ja mallittaa maapallon sisäisiä lämpöoloja. 

Maaperän lämpöön kohdistuvilla mittauksilla selvitetään maan sisäisen lämmön hyödyntämisen mahdollisuuksia. Näin etsitään hiilineutraaleja energialähteitä, jotka ovat perinteisiä energian käyttötapoja vähemmän ympäristöä kuormittavia. Maan lämmön mittaamiseen on käytetty hyväksi syvägeologisia keinoja.

## Lähteet
Raisionjoen junaonnettomuus

**Raisionjoen junaonnettomuus** tapahtui 12. elokuuta 1933 Pansion satamaradalla, kun veturi törmäsi ylös käännettyyn Raisionjoen nostosiltaan. Onnettomuudessa kuoli yksi junamies, lisäksi kolme junamiestä loukkaantui.

Veturi lähti Turun rautatieasemalta kello 10.40 hakemaan kahta öljyvaunua Pansion öljysatamaan. Veturi palasi sitten Pansiosta tenderi edellä vetäen viittä avovaunua ja kahta öljyvaunua. Kello 11.45 oli Pansion radalla oleva Raisionjoen ylittävä nostosilta nostettu ylös, jotta pari moottorivenettä olisi päässyt joen yläjuoksulla olevalle Pahaniemen veneveistämölle. Juna saapui paikalle juuri, kun veneet olivat sivuuttaneet sillan ja siltaa oltiin taas laskemassa alas. Tenderi edellä kulkeneesta veturista ei nähtävästi huomattu, että silta oli vielä ylhäällä, sillä silta oli ollut harvoin ylös nostettuna. 

Veturi ajoi täyttä vauhtia pystyssä ollutta siltaa ylös ja putosi sitten sieltä alas, niin että sen etuosa meni kasaan ja veturi rikkoi samalla myös osan siltaa ja rataa. Veturin kattilasta purkautunut höyry peitti paikan sakeaan pilveen, ja tenderissä ollut polttoaine syttyi tuleen. Kolme junamiestä vietiin sairaalaan, jonne yksi heistä joutui jäämään. Törmäyksessä junamies Väinö Edvard Alho lensi jokeen ja hukkui, ennen kuin hänet ehdittiin pelastaa. 

Nostosilta saatiin laskettua alas 19. elokuuta, ja sen jälkeen sillalla ollut onnettomuusveturi n:o 313 voitiin viedä pois korjattavaksi. Veturi oli jo aiemmin ollut mukana Pitäjänmäen junaonnettomuudessa.

## Lähteet
Vallilan raitiovaunuvarikko

**Vallilan raitiovaunuvarikko** on yksi Helsingin raitioliikenteen kolmesta raitiovaunuvarikosta. Se sijaitsee Hämeentien ja Kangasalantien välissä Vallilassa. Sen vanhin osa on vuodelta 1914.

Vallilan varikko on raitiovaunukorjaamo, josta ei enää säännöllisesti liikennöidä linjoja. Varikolla hoidetaan vaunujen raskaimmat huollot ja korjaukset. Korjaamoraiteita on yhteensä 19.

Kuten Töölön varikosta, myös Vallilan varikosta aiotaan luopua. Ruskeasuolla on uusi raitiovaunuvarikko, joka valmistui vuonna 2024. Vallilan varikon korjaamotoimintoja tarvitaan kuitenkin vanhojen NrI- ja NrII-nivelvaunujen huoltamiseen vähintään vuoteen 2025 asti. Varikkoa ei ole suojeltu asemakaavalla, eikä sen lopullinen kohtalo ole selvä. Alustavasti tontille on ideoitu lisärakentamista, lähinnä asumista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla