open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2034

**Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2034** ovat järjestyksessään 25. maailmanmestaruuskilpailut. Ne pelataan Saudi-Arabiassa, sillä se oli ainoa maa, joka jätti FIFA:lle hakemuksen takarajaan 31. lokakuuta 2023 mennessä. Valintaprosessia on kuitenkin kritisoitu epärehelliseksi, ja FIFA:n on epäilty tarkoituksella junailleen turnauksen Saudi-Arabialle.

Saudi-Arabia toivoo järjestävänsä turnauksen kesällä, vaikka naapurimaa Qatarissa vuoden 2022 MM-kilpailut jouduttiin pitämään talvella kuumuuden vuoksi.

## Valintaprosessi
Turnauksen hakuprosessi alkoi 4. lokakuuta 2023, ja aluksi siihen sovellettiin samoja sääntöjä kuin vuoden 2030 turnaukseen. Myöhemmin FIFA päätti, että seitsemän olemassaolevan stadionin sijaan niitä tarvitsee olla vain neljä. FIFA käyttää MM-kilpailujen isäntamaan valinnassa kiertopolitiikkaa, jonka mukaan saman maanosaliiton maissa ei voi järjestää kahta peräkkäistä turnausta. Vuoden 2026 turnaus pelataan CONCACAF-maissa, ja 2030 pelataan kolmessa eri maanosassa: UEFA:n, CAF:in ja CONMEBOL:in alueilla, joten käytännössä vuonna 2034 voitaisiin pelata ainoastaan Aasian tai Oseanian jalkapalloliittojen alueilla. Oseaniassa ei olisi riittävää infrastruktuuria turnausta varten, joten AFC-alue, johon myös Australia kuuluu, jäi käytännössä ainoaksi vaihtoehdoksi. Australia ja Saudi-Arabia ilmaisivat kiinnostuksensa turnauksen isännöimiseen. FIFA kuitenkin yllättäen aikaisti hakuprosessin takarajaa, ja täten sen alkamisesta oli ainoastaan 25 päivää aikaa jättää hakemus. Jo tunnin kuluttua hakuprosessin alkamisesta Saudi-Arabia jätti hakemuksensa, ja Australia ei ehtinyt vastaamaan kiireeseen, joten se vetäytyi. Saudi-Arabia valittiin kisaisännäksi ainoana hakijana.

## Karsinnat ja joukkueet

### Lopputurnaukseen selviytyneet joukkueet

## Lähteet
Ivan Korčok

**Ivan Korčok** (s. 4. huhtikuuta 1964, Banská Bystrica, Tšekkoslovakia) on slovakialainen diplomaatti ja poliitikko. Hän toimi Slovakian ulko- ja eurooppaministerinä vuosina 2020–2022. Tätä ennen Korčok toimi diplomaattina lähes kolmekymmentä vuotta.

Korčok oli ehdolla Slovakian presidentinvaaleissa keväällä 2024, mutta hävisi toisella kierroksella Peter Pellegrinille.

## Elämä
Korčok syntyi ja kasvoi keski-slovakialaisessa Banská Bystrican kaupungissa. Hän valmistui Bratislavan Comenius-yliopistosta 1990-luvun alussa ja aloitti työskentelyn Slovakian ulkoministeriössä vuonna 1992. Korčokin ura eteni nopeasti ja vuosina 2001–2002 hän toimi ministeriön valtiosihteerinä. Tämän jälkeen hän toimi muun muassa Slovakian Nato-valtuuskunnan johtajana (2002–2003) sekä Berliinin ja Brysselin suurlähettiläänä. 

2015–2018 Korčok nimettiin jälleen ulkoministeriön valtiosihteeriksi, jonka jälkeen hän toimi Slovakian Washingtonin suurlähettiläänä. Vapaus ja solidaarisuus (SaS) -puolue nimitti Korčokin Igor Matovičin hallituksen ulko- ja eurooppaministeriksi vuonna 2020. Hän jatkoi ministerinä Eduard Hegerin hallituksessa, mutta erosi tehtävästään yhdessä SaS:in kanssa hallitusksen riitauduttua keväällä 2022. 

Elokuussa 2023 Korčok ilmoitti asettuvansa ehdolle seuraavan vuoden presidentinvaaleissa kun silloinen presidentti Zuzana Čaputová ilmoitti ettei hakisi jatkokautta. Hän hävisi toisella kierroksella entiselle pääministerille Peter Pellegrinille. Korčok ilmoitti liittyvänsä liberaaliin Progresívne Slovensko puolueeseen marraskuussa 2024. Puolueessa hän sai tehtäväkseen ulkopolitiikan ja vuoden 2027 vaalien esivaaliohjelman valmistelun. 
 
## Poliittiset mielipiteet
Presidentivaalikampanjassaan Korčok kampanjoi länsimielisyydellään ja Robert Ficon vuonna 2023 muodostaman hallituksen vastaisuudellaan. Presidentin roolin määrittelyssä hän kannatti väistyvän presidentti Čaputován linjaa. 

## Vaalimenestys
### Presidentinvaalit

## Yksityiselämä
Korčok on naimisissa vaimonsa Soňan kanssa. Heillä on kaksi poikaa.

## Lähteet
Pes Patron

***Pes Patron*** () on ukrainalainen opetuksellinen YouTubessa julkaistu animaatiosarja. Sen tarkoituksena on opastaa ihmisiä liikkumaan miinoitetulla ja muutenkin vaarallisella alueella, jollaiseksi kolmannes Ukrainan pinta-alasta laskettiin ohjelman ensi-illan aikana. Ohjelmalla on myös haluttu saada etenkin lasten mieli pois sodan kauheuksista. Ensisijainen kohdeyleisö koostuu 6–8-vuotiaista ja sitä vanhemmista.

Sarjan on ohjannut Anastasija Falilejeva ja käsikirjoittanut Oleksandra Ruban, joka myös kehitteli ohjelman idean. Levityksestä vastaa Megogo ja tunnusmusiikista ukrainalainen rock- ja punk-yhtye Karta Svitu. Ohjelman tekoa ovat tukeneet Yhdysvaltain kehitysyhteistyövirasto ja Unicef.

Sarjan ensimmäinen traileri julkaistiin YouTubessa 28. joulukuuta 2022. Ensimmäinen jakso julkaistiin alustalla 7. tammikuuta 2023.

## Juoni

Patron on jackrussellinterrieri, joka työskentelee Ukrainan hätävirastolle räjähdekoirana. Sarjan jaksoissa Patron purkaa räjähteitä, pelastaa eläimiä ja taistelee bubuh’eja vastaan. 

Lisäksi sarjassa esiintyy Patronin ystävä, kissa nimeltä Tom, jolle Patron kertaa kokemiaan seikkailuja.  

## Ääninäyttelijät

Lähde:

## Lähteet
Pekka Virkki

**Pekka Virkki** (s. 1993) on suomalainen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan erikoistunut toimittaja sekä tietokirjailija. Hän on kirjoittanut muun muassa ''Ilta-Sanomiin'', ''Iltalehteen'', ''Suomen Sotilaaseen'' ja ''Verkkouutisiin''. Vuonna 2023 Docendo julkaisi Virkin tietokirjan *[[Jälkisuomettumisen ruumiinavaus]]*, joka käsittelee suomalaisen politiikan Venäjä-myötäilyä 1990- ja 2000-luvuilla.

Virkki on valmistunut valtiotieteiden maisteriksi Tarton yliopistosta kansainvälisen politiikan ja aluetutkimuksen aloilta vuonna 2021. Lisäksi hän on valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta vuodelta 2023 Euroopan ja Pohjoismaiden tutkimuksen aloilta.

## Teokset

* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Pekka Virkki Ylen aamun haastattelussa 2.3.2023: *[https://areena.yle.fi/1-65257360 Miltä näyttää suomettuneisuuden perintö?]*
Jako (kappale)

**Jako** (; juontaa nimensä yhtyeen laulajan Žaklin Baghdasarjanin lempinimestä) on armenialaisen yhtyeen Ladanivan esittämä kappale, joka julkaistiin 13. maaliskuuta 2024. Ladaniva edusti kappaleella Armeniaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Hän sijoittui kilpailun finaalissa kahdeksanneksi saaden yhteensä 183 ääntä, joista 82 yleisöltä ja 101 ammattilaisraadeilta.

## Lähteet
Polyvinyylibutyraali

**Polyvinyylibutyraali** eli **PVB** on polyasetaaleihin kuuluva polymeeri. Sillä on useita käyttökohteita, esimerkiksi laminoidun lasin valmistus. 

## Ominaisuudet
Polyvinyylibutyraalin molekyylimassa on tavanomaisesti 40&nbsp;000–350&nbsp;000 g/mol. Sen sulamispiste on 90–155 °C ja on sitä korkeampi mitä suurempi molekyylimassa on. Polyvinyylibutyraalin lasisiirtymälämpötila on 57–78 °C. Yhdiste on amorfinen polymeeri, jonka kiteisyysaste on alhainen. Polymeeri liukenee muun muassa alkoholeihin, eettereihin ja estereihin. Aineen tiheys on 1,07–1,1 g/cm3

## Valmistus ja käyttö
Polyvinyylibutyraalin valmistuksessa polyvinyyliasetaatti hydrolysoidaan ensin polyvinyylialkoholiksi. Polyvinyylialkoholi reagoi butyyrialdehydin kanssa 30–80 °C:n muodostaen rengasrakenteisia asetaaliryhmiä. Reaktiossa käytetään happamia katalyyttejä, kuten vetykloridia. Liuottimena polymeroinnissa on vesi tai etanoli. Polyvinyylibutyraalin sekaan lisätään usein muovinpehmentimiä.
:

Polyvinyylibutyraalia käytetään erityisesti kalvoina muun muassa autojen tuulilaseina käytettävien laminoitujen lasien valmistukseen. Muita käyttökohteita ovat esimerkiksi tekstiilien pinnoitus, metallien pinnoitus, maalit, liimat ja käyttö painomusteiden täyteaineena.

## Lähteet
Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut 1931

Suomen Uimaliitto järjesti mestaruuskilpailut yhdessä osassa Viipurissa Pantsarlahden uimalaitoksella 31.7.- 2.8.1931.

## Miehet

### '''100 m vapaauinti'''







### '''400 m vapaauinti'''







### '''1 500 m vapaauinti'''







### '''100 m selkäuinti'''







### '''200 m rintauinti'''







### '''4 x 200 m vapaauintiviesti'''







### '''Ponnahduslautahypyt'''







### '''Suorat kerroshypyt'''







### '''Vaihtelevat kerroshypyt'''







## Naiset

### '''100 m vapaauinti'''







### '''400 m vapaauinti'''







### '''200 m rintauinti'''







### '''100 m selkäuinti'''







### '''4 x 100 m vapaauintiviesti'''







### '''Suorat kerroshypyt'''







## Lähteet
* 
* 
*
Jälkisuomettumisen ruumiinavaus

**Jälkisuomettumisen ruumiinavaus** on Pekka Virkin vuonna 2023 julkaisema tietokirja. Kirja käsittelee suomalaisten poliitikkojen myöntyväisyyslinjaa ja sinisilmäisyyttä Venäjän suhteen 1990- ja 2000-luvuilla. Kirjan on kustantanut Docendo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Pekka Virkki Ylen aamun haastattelussa 2.3.2023: *[https://areena.yle.fi/1-65257360 Miltä näyttää suomettuneisuuden perintö?]*
Ukrainan kansanäänestys itsenäisyydestä

**Ukrainan kansanäänestys itsenäisyydestä** järjestettiin 1. joulukuuta 1991. Siinä kansalaisilta kysyttiin, hyväksyvätkö he Ukrainan parlamentin antaman itsenäisyysjulistuksen. Samaan aikaan käytiin myös presidentinvaali, jossa Leonid Kravtšuk valittiin maan presidentiksi. Ylivoimaisesti suurin osa äänestäjistä kannatti itsenäisyyttä.

## Taustaa
Maaliskuuhun 1991 mennessä Neuvostoliitossa näkyi jo romahtamisen merkkejä. Tämän estämiseksi Moskovassa suunniteltiin maanlaajuista kansanäänestystä uudenlaisen ja reformoidun liittovaltion luomisesta. Tämän pohjalta oli tarkoitus luoda uusi liittosopimus. Ukrainan SNT:ssa tätä kannatti 81,7&nbsp;% äänestäjistä. Äänestysaktiivisuus oli 70&nbsp;%, mikä oli matalin kaikista kansanäänestyksiin osallistuneista neuvostotasavalloista. Huhtikuussa 1991 tapahtunut epäonnistunut vallankumousyritys käänsi kuitenkin ukrainalaisten päät kohti itsenäisyyttä. Verh’ovna Rada antoi Ukrainan itsenäisyysjulistuksen 24. elokuuta 1991.

Elokuussa 1991 ukrainalaiset kerääntyivät osoittamaan mieltään kommunistipuolueen päämajan edustalle sinikeltaisiin nauhoihin somistautuen. Tällä uhmattiin suoraan Neuvostoliittoa, joka pyrki tukahduttamaan kaikki itsenäisyysliikkeet. Yhdysvaltain presidentti George Bush vanhempi oli samassa kuussa käynyt Kiovassa ja pitänyt kuuluisan Chicken Kiev -puheensa, jossa hän oli tuominnut ukrainalaisten itsenäistymisyritykset ”itsemurhanationalismina”. 

Ukrainalaiset olivat jo aiemmin osoittaneet mieltä itsenäisyyden puolesta mm. muodostamalla kolmen miljoonan henkilön ihmisketjun Lvivistä Kiovaan tammikuussa 1990.

Kansanäänestyksessä esitetty kysymys oli seuraava: ”Kannatatteko lakia Ukrainan itsenäisyysjulistuksesta?” ().

## Tulokset ja reaktioita
Äänioikeutetuista yhteensä 90,32 prosenttia kannatti itsenäisyyttä.

Äänestystulokset seurasivat Ukrainan maantiedettä siten, että maan länsiosissa kannatus oli korkeinta ja Krimillä vähäisintä, mutta kuitenkin yli 50 %. Ukrainan venäläisistä itsenäisyyden puolesta äänesti 55 prosenttia.

Gorbatšov kommentoi tuloksia sanomalla, että itsenäisyys olisi katastrofaalinen. Kanada oli jo sen sijaan luvannut tunnustaa Ukrainan itsenäisyyden. Yhdysvaltojen alustavaa lupausta tehdä samoin parin päivän sisällä pidettiin maan Moskovan-suurlähettilään mielestä epätodennäköisenä. Ensimmäisten joukossa Ukrainan itsenäisyyden tunnustivat:

Ukrainan itsenäistymisen myötä yritykset pitää Neuvostoliitto koossa muuttuivat aiempaa epärealistisemmaksi. Joulukuussa 1991 kaikki neuvostotasavallat paitsi Venäjän ja Kazakstanin SNT:t olivat jo julistautuneet itsenäisiksi. Ukraina myös torjui Gorbatšovin tarjoaman uuden liittosopimuksen.

Ukrainan korkein neuvosto otti 6. joulukuuta käyttöön uuden sotilasvalan, jossa vannottiin uskollisuutta Ukrainalle. Kravtšuk julistautui itsenäisen Ukrainan asevoimien ylipäälliköksi 13. joulukuuta ja määräsi, että Ukrainan asevoimat muodostettaisiin Ukrainan alueella sijaitsevista neuvostojoukoista.

## Galleria

Tiedosto:Buleten 1991-12.jpg|Kansanäänestyksessä käytetty äänestyslipuke
Tiedosto:Ukrainian independence referendum result.jpg|Ilmoitus tuloksista alueittain


## Lähteet
Weingartner

**Weingartner**, myös **Weingärtner** ja **Weingaertner**, on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Felix Weingartner (1863–1942), orkesterinjohtaja, säveltäjä ja pianisti
* Félix-Alphonse Weingaertner (s. 1844), ranskalainen muusikko ja säveltäjä
* Hans Weingartner (s. 1970), itävaltalainen kirjailija ja elokuvaohjaaja ja -tuottaja
* Hermann Weingärtner (1864–1919), saksalainen voimistelija
* Marlene Weingärtner (s. 1980), saksalainen ammattimainen tenniksenpelaaja

## Katso myös
* Weingarten
Julius Weingarten

**Leonhard Gottfried Johann Julius Weingarten** (2. maaliskuuta 1836 Berliini, Saksa – 16. tai 17. kesäkuuta 1910 Freiburg im Breisgau, Saksa) oli saksalainen  matemaatikko. Vaatimaton perhe oli puolalaisperäinen mutta muuttanut Saksaan. Perheen isä oli kutoja.

Weingarten oli vuodesta 1864 dosentti ja vuodesta 1871 professori Berliinin kuninkaallisessa rakennusakatemiassa ja vuodesta 1879 teknillisen korkeakoulun professori. Hän tutki muun muassa pintoja, joiden toinen pääkaarevuussäde on toisen pääkaarevuussäteen funktio. Hänen pääteoksensa on *Über die Theorie der aufeinander abwickelbaren Oberflächen* (1884). Hän sai Ranskan tiedeakatemian suuren matematiikkapalkinnon tutkimuksestaan *Sur la déformation des surfaces* (Acta mathematica XX, 1896).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Weingarten

**Weingarten** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Carl Weingarten, muusikko ja valokuvaaja
* Gene Weingarten, huumorikirjailija ja journalisti
* Isabelle Weingarten (1950–2020), ranskalainen  näyttelijä, valokuvaaja
* Johnny Wayne (alk. Louis Weingarten) (1918–1990), kanadalainen koomikko ja komediakäsikirjoittaja
* Joe Weingarten (s. 1962), saksalainen poliitikko
* Julius Weingarten (1836–1910), saksalainen matemaatikko
* Lawrence Weingarten (1897–1975), elokuvaohjaaja
* Mordechai Weingarten, juutalainen johtaja Jerusalemissa 1935–1948
* Paul Weingarten (1886–1948), määriläissyntyinen pianisti
* Randi Weingarten (s. 1957), opettajien ammattiliiton puheenjohtaja
* Romain Weingarten (s. 1926), ranskalainen kirjailija

## Katso myös
* Weingartner
Francesco Galeazzi

**Francesco Galeazzi** (1758 Torino – tammikuu 1819 Rooma) oli italialainen viulisti, musiikkiteoreetikko ja säveltäjä.

Galeazzi opiskeli Torinossa. Muutettuaan Roomaan hän työskenteli säveltäjänä ja viulunsoiton opettajana. Hän oli myös Teatro Vallen musiikillinen johtaja. Galeazzi tarkasteli klassismin tyyliä perusteellisesti kaksiosaisessa tutkielmassaan *Elementi teorico-pratici di musica* (1791, 1796).

## Lähteet
Carmen Melis

**Carmen Melis** (14. elokuuta 1885 Cagliari – 19. joulukuuta 1967 Longone al Segrino) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.

Melis sai opetusta Teresina Singeriltä, Carlo Carignanilta, Antonio Cotognilta ja Jean de Reszkeltä. Hän teki oopperadebyyttinsä vuonna 1905 Novarassa. Tämän jälkeen hän teki esiintymisiä Napolissa ja Venäjällä. Melis teki Yhdysvaltain-debyyttinsä New Yorkissa Toscan roolissa 26. marraskuuta 1909. Hän esiintyi useissa muissakin Yhdysvaltain kaupungeissa. Melis teki Covent Garden -debyyttinsä vuonna 1913 ja esiintyi myöhemmin La Scalassa sekä säännöllisesti Roomassa.

Melis lopetti esiintymisen vuonna 1935 ja ryhtyi lauluopettajaksi. Hänen oppilaidensa joukossa oli Renata Tebaldi.

## Lähteet
Juhani Kouki

**Kari Juhani Kouki** (23. marraskuuta 1951 Lohja – 12. joulukuuta 2017 Lahti) oli suomalainen näyttelijä. Vahvasti teatteripainotteisen uran tehnyt Kouki näytteli vuodesta 1985 alkaen Lahden kaupunginteatterissa muun muassa klassikoissa *[[Hamlet]]* ja *[[Nummisuutarit]]*.

## Ura
Koukin vanhemmat olivat kirvesmies Toivo Kouki ja Mirjam Kouki. Hän opiskeli Suomen teatterikoulussa 1970–1974. Hänen ensimmäinen kiinnityksensä oli Ahaa-teatteriin 1974–1980. Vuosina 1980–1983 Kouki näytteli Kajaanin kaupunginteatterissa, minkä jälkeen hän toimi vapaana näyttelijänä. Vuonna 1985 hänet kiinnitettiin Lahden kaupunginteatteriin.

Koukin varhaisia rooleja olivat esimerkiksi Tuskan punanen (*Muurmannin rataroikka*), Nil (*Pikkuporvarit*) ja Ketonen (*Rööki-Rocky*). Lahden kaupunginteatterissa hän näytteli muun muassa näytelmissä *[[Nummisuutarit]]* (1999), *Tulitikkuja lainaamassa* (2000), *[[Hamlet]]* (2003), *Ja hänen olivat linnut* (2005) ja *Yksi lensi yli käenpesän* (2007). Kari Paukkusen ohjaama *Tulitikkuja lainaamassa* sai runsaat 15&nbsp;000 katsojaa.

Vuonna 1985 Kouki tulkitsi Anttosen osan Veikko Kerttulan televisioelokuvassa *Rajankäynti*. Kouki teki Veijon roolin televisionäytelmässä *[[Tohvelisankarin rouva]]* vuonna 1984.

Juhani Koukin sisar on näyttelijä Marja-Leena Kouki ja veli näyttelijä Tapio Kouki.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Celestina Boninsegna

**Celestina Boninsegna** (26. helmikuuta 1877 Reggio Emilia – 14. helmikuuta 1947 Milano) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.

Boninsegna esiintyi ensimmäisen kerran 15-vuotiaana. Sen jälkeen hän opiskeli Pesaron konservatoriossa ja teki virallisen debyyttinsä Fanossa vuonna 1896 tulkitsemalla Gildan roolin Giuseppe Verdin *[[Rigoletto]]ssa*. Boninsegna esiintyi Covent Gardenissa vuosina 1904–1905, Metropolitan-oopperassa 1906–1907 ja Bostonissa 1909–1910. Hän teki esiintymisiä myös Etelä-Amerikassa.

Boninsegna työskenteli lauluopettajana lopetettuaan esiintymisen. Hän levytti 1900-luvun alkupuolen mittapuilla runsaasti.

## Lähteet
Nuottijärvi (Hyrynsalmi)

**Nuottijärvi** on pohjanmuodoltaan kumpuileva järvi Hyrynsalmen keskustan itäpuolella Kainuun maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 63 kilometriä koilliseen.

## Maantiede
Nuottijärven ulottuvuus lännestä itään on noin 3,3 kilometriä. Lahdet ovat suiltaan hyvin avoimia. Juurikkalahti ja Ahvenlahti kattavat järven koko itäisen osan. Myös länsiosan Hautalahti, Haukilahti ja Koistisenlahti ovat leveitä. Huomattavin niemi on etelärannan Hietaniemi. Noin kuudesosa Nuottijärvestä on enintään metrin syvyinen. Idässä puolentoista metrin syvyyskäyrä kulkee paikka paikoin melko kaukana rannasta. Vähintään kymmenen metriä syviä alueita on useita. Syvin piste, noin 18 metriä, sijaitsee keskellä järveä.

Nuottijärven saariluku on neljä. Saarilla ei ole karttanimiä ja ne sijaitsevat lähellä rantaviivaa. Järven ranta-alue on metsä- ja suomaata. Länsirannalla sijaitsee Pikkarainen eli Nuottikylä. Nuottijärven tulouomia ovat Mantereenvirta kaakosta Niemelänjärveltä (162,9 metriä mpy) ja Tervajoki koillisesta Ala-Tervajärveltä ja Ylä-Tervajärveltä (170,6 metriä mpy). Nuottijärven luusua sijaitsee lounaisrannalla, josta vedet laskevat Nuottikoskea Nuottijokeen, joka päättyy Salmijärveen (156,4 metriä mpy).

Nuottijärven vesitilavuus on 10&nbsp;252&nbsp;000 kuutiometriä.

Nuottijärvi (59.711.1.001) kuuluu Nuottijärven lähialueeseen (59.711), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Nuottijärven alue (59.71) ja ensimmäinen on Luvanjoen valuma-alue (59.7). Nuottijärven lähialueeseen kuuluu kuusi vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Nuottijärvi on selkeästi laajin. Siitä seuraavat vakavedet, Kaarre ja Kangaslampi, ovat pinta-alaltaan noin 15-hehtaarisia.

## Lähteet
Virgilio Lazzari

**Virgilio Lazzari** (20. huhtikuuta 1887 Assisi – 4. lokakuuta 1953 Castel Gandolfo) oli italialaissyntyinen, myöhemmin Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut oopperalaulaja (basso).

Lazzari debytoi vuonna 1908 Franz von Suppén operetissa *[[Boccaccio (operetti)|Boccaccio]]* osana Vitale-seuruetta, jonka esiintyjänä hän pysyi vuoteen 1911 saakka. Opiskeltuaan Antonio Cotognin johdolla Roomassa Lazzari teki oopperadebyyttinsä Teatro Costanzissa vuonna 1914. Yhdysvaltain-debyyttinsä hän teki vuonna 1916 St. Louisissa Ramfiksen roolissa Giuseppe Verdin oopperassa *[[Aida]]*. Lazzari esiintyi myös Etelä-Amerikassa.

Muutettuaan Yhdysvaltoihin Lazzari esiintyi Chicagossa (1918–1933) ja Metropolitan-oopperassa (1933–1940, 1943–1951). Lisäksi hän lauloi 1930-luvulla Salzburgin musiikkijuhlilla ja Covent Gardenissa. Lazzari oli vuonna 1943 mukana kantaesittämässä Italo Montemezzin oopperaa *[[L'incantesimo]]*.

## Lähteet
SpaceX Starship integrated flight test 3

**SpaceX Starship integrated flight test 3** eli **IFT-3** oli Starshipin ja Super Heavyn kolmas yhteinen koelento.

Starship pääsi suunnitellun kiindytysvaiheen loppuun asti, jolloin se oli 154 kilometrin korkeudessa ja sen nopeus oli 26&nbsp;450&nbsp;km/h. Alus eteni laskeumisvaiheeseen asti, jossa se tuhoutui. Laskeutumisen alkuvaiheessa alus pyöri hitaasti ympäri. Strarlink-satelliittien kautta välittyneessä videokuvassa näkyi alkuvaiheen ilmakehän kuumeneminen plasmaksi. Viimeiset tiedot aluksesta saatiin ajassa T+49 minuuttia. Alus tuhoutui laskeutumisvaiheessa. Vapaalentovaiheen aikana avattiin ja suljettiin rahtiluukku. Myös ajoaineiden siirtoa testattiin.

Super Heavy saattoi Starshipin onnistuneesti matkaan. Paluuvaiheessa jarrutus ei toiminut suunnitellusti ja se törmäsi mereen. Se pysyi kuitenkin kasassa törmäykseen asti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Watch SpaceX launch Starship, LIVE up close and personal! - Everyday Astronaut
Teresa Saporiti

**Teresa Saporiti** (1763 tai 1764 Lombardia – 17. maaliskuuta 1869 Milano) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano. Hän oli laulaja Antonia Saporitin sisko. Laulaja Caterina Saporiti Bondini oli eräiden lähteiden mukaan Teresa ja Antonia Saporitin sisko, mutta todennäköisemmin serkku.

Saporiti liittyi Caterina Saporiti Bondinin miehen Pasquale Bondinin johtamaan Leipzigin italialaiseen oopperaseurueeseen vuonna 1782. Myös hänen siskonsa lauloi sen jäsenenä. Saporiti esiintyi tämän jälkeen Dresdenissä ja Prahassa. Hän sai osakseen Wolfgang Amadeus Mozartin arvostuksen, ja Mozart kirjoitti häntä varten Donna Annan osan oopperassa *[[Don Giovanni]]*. Saporiti loi Donna Annan roolin teoksen kantaesityksessä Prahassa vuonna 1787. Hän palasi Italiaan vuonna 1788. Hän lauloi useissa Italian kaupungeissa, pääsi esiintymään La Scalaan ja osallistui myös kantaesityksiin. Saporiti oli vuosina 1795–1796 Gennaro Astaritan kanssa kiertueella Venäjällä.

Palattuaan Venäjältä Saporiti asettui Milanoon. Hän todennäköisesti lopetti esiintymisen mentyään naimisiin. Myöhemmin hänestä käytettiin myös nimeä Teresa Saporiti-Codecasa. Hän kuoli yli satavuotiaana Milanossa.

## Lähteet
Laura Pasini

**Laura Pasini** (28. tammikuuta 1894 Gallarate – 30. syyskuuta 1942 Rooma) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano. Ennen oopperauraansa hän esiintyi pianistina.

Pasini opiskeli Vincenzo Appianin johdolla pianonsoittoa Milanon konservatoriossa. Ensiesiintymisensä pianistina hän teki Roomassa vuonna 1912. Saatuaan lauluopetusta Accademia Nazionale di Santa Ceciliassa Pasini teki oopperadebyyttinsä Zerlinan roolissa *[[Fra Diavolo (ooppera)|Fra Diavolossa]]* Milanossa vuonna 1921. Hän kuului La Scalan esiintyjistöön vuosina 1923–1926 ja 1930–1931. Hän lauloi myös Roomassa, Torinossa, Firenzessä, Salzburgissa ja Buenos Airesin Teatro Colónissa.

Esiintymisuransa jälkeen Pasini asettui Cagliariin ja työskenteli laulupedagogina.

## Lähteet
Šimon Brixi

**Šimon Brixi** (28. lokakuuta 1693 Vlkava – 2. marraskuuta 1735 Praha) oli tšekkiläinen urkuri ja säveltäjä.

Brixi opiskeli Kaarlen yliopistossa oikeustiedettä, mutta suuntautui musiikkiuralle. Hänestä tuli Týnin kirkon urkuri. Vuonna 1725 hänet nimitettiin urkuriksi Prahan Pyhän Martin kirkkoon ja sen koulun opettajaksi. Brixi oli myös Pyhän Martin kirkon kuoromestari vuodesta 1727. Hän sävelsi hengellistä musiikkia. Myös hänen poikansa František Xaver Brixi oli säveltäjä.

## Lähteet
Arion (runoilija)

**Arion** (; 600-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen runonlaulaja ja kitharisti, joka oli kotoisin Methymnasta Lesbokselta. Häntä pidettiin dithyrambirunouden kehittäjänä.

## Elämä

Arion oli kotoisin Lesboksen saarelta. Jotkut antiikin lähteet mainitsevat hänet Kyklonin tai Poseidonin pojaksi nymfi Onkaian kanssa. Kaikki antiikin lähteet ovat yhtä mieltä siitä, että Arion oli Korintin tyranni Periandroksen aikalainen ja ystävä, mikä ajoittaa hänet 600-luvun eaa. lopulle. Hän vaikuttaa viettäneen suuren osan elämästään Periandroksen hovissa.

Muutoin Arionin elämästä ei tiedetä muuta kuin Herodotoksen ja eräiden muiden kertoma tarina siitä, kuinka Arion pääsi pakenemaan niiden merimiesten käsistä, joiden mukana hän purjehti Taraksesta Korinttiin. Arion oli käynyt Sisiliassa ja Etelä-Italian Suur-Kreikassa ja ansainnut siellä suuria summia rahaa. Taraksessa hän astui korinttilaiseen laivaan purjehtiakseen sillä takaisin Periandroksen luokse. Merimiehet alkoivat himoita hänen rahojaan ja suunnittelivat hänen surmaamistaan. Arion sai juonen selville, ja oli valmis luopumaan rahoistaan kunhan vain saisi pitää henkensä. Merimiehet kuitenkin vaativat häntä joko surmaamaan itsensä tai hyppäämään mereen. Lopulta Arion sai luvan pukeutua juhlapukuunsa ja esittää vielä ennen itsensä surmaamista yhden laulun kitharansa säestyksellä. Sen jälkeen hän hyppäsi mereen.

Arionin laulu oli kuitenkin houkutellut paikalle joukon delfiineitä, ja yksi niistä otti Arionin selkäänsä ja vei hänet Tainaronin niemelle. Tainaronista Arion palasi turvallisesti Korinttiin ja kertoi seikkailustaan Periandrokselle. Kun korinttilainen laiva saapui, Periandros kysyi merimiehiltä Arionista, ja nämä väittivät jättäneensä hänet Tarakseen. Kun Arion sitten astui esiin, nämä joutuivat tunnustamaan rikoksensa, ja saivat siitä rangaistuksen.

Herodotoksen ja vielä Pausaniaan aikaan Tainaronissa oli pronssinen muistomerkki, jonka oli omistanut sinne joko Periandros tai Arion itse, ja joka esitti häntä ratsastamassa delfiinillä. Arion ja hänen kitharansa (lyyra) asetettiin tähtikuvioiden joukkoon.

## Runous

Arionia pidettiin dithyrambirunouden kehittäjänä ja sanan *dithyrambos* keksijänä. Hänen runollisesta ja musiikillisesta tuotannostaan ei kuitenkaan tiedetä muutoin juuri mitään. Eräs Arionin nimiin laitettu katkelma, joka on hymnistä Poseidonille, on säilynyt Aelianuksen teoksessa *[[De natura animalium]]*. Se kertoo Arionin seikkailusta ja alkaa:

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Yhdystie 19999

**Yhdystie 19999**, Pulmankijärventie, on noin 20 kilometriä pitkä tie Utsjoella. Tie alkaa Nuorgamista ja päättyy  Pulmankijärven eteläosan kohdalla. Tie on osittain päällystetty asfaltilla.
__TOC__
 

## Suomen pohjoisin yhdystie
Tie haarautuu Seututiestä 970 ja se kulkee etelään Pulmankijärven eteläosaan. Tien paikalla on ennen ollut polkutie 50025.

## Tie avotunturissa
Nuorgamista lähdettyä tie nousee noin kolmen kilometrin matkalla korkeimpaan kohtaansa Isonkivenvaaralla, noin 240 metriä merenpinnan yläpuolella. Lähtökorkeus Nuorgamissa on runsaat 20 metriä. Tie kulkee noin viiden kilometrin matkan puuttomassa avotunturissa.

## Luonto
Tie kulkee Kaldoaivin erämaan itäreunan tuntumassa ja avotunturiosuuksilta on laajat näkymät erämaahan. Tien varressa on erittäin selvästi näkyvillä aluetta kohdanneet tunturimittarin ja hallamittarin aiheuttamat tuhot erityisesti tunturikoivikolle. Tien eteläpäässä on pysäköintialue Pulmankijärven-Sevettijärven vaellusreitin retkeilijöitä varten.

Pulmankijärvi on entinen vuono, joka on maankohoamisen takia kuroutunut järveksi.

## Lähteet
Diodoros Periegetes

**Diodoros Periegetes** (, ; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kirjailija, joka kirjoitti maantieteellisistä aiheista. Hän oli oletettavasti kotoisin Ateenasta. Diodoros vaikuttaa toimineen 300-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla, sillä Athenaios sanoo hänen tunteneen reettori Anaksimenes Lampsakoslaisen.

## Teokset

Diodoroksen teoksiksi tunnetaan varmuudella vain seuraavat:

* *Demoksista* () – Teos, jota Harpokration ja Stefanos Byzantionlainen lainaavat usein, ja josta on siksi säilynyt suuri määrä katkelmia.
* *Muistomerkeistä* ()

Lisäksi on mahdollista, että hän kirjoitti myös seuraavan teoksen:

* *Tutkielma Miletoksesta* ()

## Lähteet
Euthymenes

**Euthymenes Massalialainen** (; 500/400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen merenkulkija ja tutkimusmatkailija, joka oli kotosin Massaliasta.

Euthymenes purjehti Afrikan luoteisrannikolla jonkun suuren joen, mahdollisesti Senegalin, suulle saakka. Hän havainnoi, että merivesi joen suulla oli makeaa, tuulet saivat joen pinnan välillä nousemaan, ja että joen eläimistö, kuten krokotiilit ja virtahevot, oli samanlaista kuin Egyptissä. Tästä hän päätteli löytäneensä Niilin yläjuoksun.

Euthymenes kirjoitti matkoistaan teoksen, joka vaikuttaa olleen laaja, koska siihen on paljon viittauksia myöhemmässä antiikin ajan kirjallisuudessa. Euthymeneen mainitsevat muun muassa Pseudo-Plutarkhos, Markianos Herakleialainen ja Seneca nuorempi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Musiikkikasvatus

***Musiikkikasvatus*** on vuonna 1996 perustettu Taideyliopiston Sibelius-Akatemian musiikkikasvatuksen, jazzin ja kansanmusiikin osastojen ja Suomen Taidekasvatuksen Tutkimusseuran julkaisema tieteellinen aikakauslehti. Vuonna 2018 lehti sai käyttöön Tieteellisten seurain valtuuskunnan myöntämän vertaisarviointitunnuksen. *Musiikkikasvatus* ilmestyy kaksi kertaa vuodessa ja siihen voi kirjoittaa suomen, ruotsin tai englannin kielellä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
''Musiikkikasvatus''-lehden verkkosivut
Kolaios

**Kolaios** (, ; 600-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen merenkulkija ja kauppias, joka oli kotoisin Samoksesta. Herodotos kertoo hänen purjehtineen Tartessokseen noin vuonna 640 eaa., mikä tekee hänestä ensimmäisen kreikkalaisen, jonka tiedetään purjehtineen Herakleen pylväiden eli Gibraltarinsalmen läpi Atlantin puolelle. Kauppamatkallaan Kolaios avasi metallikaupan Kreikasta kauas länteen.

Herodotos kertoo, että Kolaios oli matkalla Egyptiin ja päätyi Plateian saarelle, joka sijaitsi Libyassa myöhemmän Kyrenen edustalla. Siellä hän tapasi joukon theralaisia, jotka yrittivät perustaa paikalle siirtokuntaa, joka myöhemmin siirrettiin Kyreneksi. Suuri myrsky vei Kolaioksen Libyasta länteen päin ja Gibraltarinsalmen läpi Atlantille ja aina Tartessokseen saakka, jossa ei aiemmin ollut käynyt kreikkalaisia kauppiaita. Se sijaitsi nykyisen Espanjan lounaisrannikolla. Kertomusta niin pitkän matkan aiheuttaneesta myrskystä on pidetty epäuskottavana, ja on esitetty, että se olisi keksitty Kolaioksen matkareitin peittämiseksi kilpailevilta kauppiailta.

Tartessoksesta Kolaios sai hopeaa, jonka vei kotiinsa Samokselle. Herodotos sanoo hänen tehneen suuren voiton, vaikkakaan ei niin suuren kuin Sostratos Aiginalainen. Kiitokseksi Kolaios omisti kymmenesosan voitoistaan Samoksen Heralle. Sillä teetettiin suuri pronssinen, kuuden talentin arvoinen argoslaisen krateerin mallinen vaasi, jota reunustivat aarnikotkien päät. Se sijoitettiin Samoksen Heraioniin. Heraionissa oli myös kokonainen Kolaioksen laiva, jota sanotaan hänen pyhäkölle omistamakseen. Sen kivinen jalusta on säilynyt.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Stéphane Rosse

**Stéphane Rosse** (6. lokakuuta 1962 Dreux, Ranska – 5. maaliskuuta 2024 Sipoo) oli ranskalainen kuvataiteilija ja sarjakuvantekijä. Hän aloitti uransa Ranskassa vaihtoehtosarjakuvan parissa ja teki yhteistyötä erityisesti Charlie Schlingon kanssa. Hän muutti 1993 Suomeen ja piirsi 13 vuoden ajan *[[Naisen kanssa]]* -sarjakuvaa.

## Uran alku Ranskassa
Rosse syntyi 1962 Dreux’ssä. Hänen isänsä oli töissä Renault’n tehtaalla ja äiti oli muun muassa lastenhoitaja. Rosse alkoi 16-vuotiaana opiskella Pariisissa mainosgrafiikkaa ja graafista suunnittelua. Rosse teki ensimmäiset sarjakuvapiirroksensa 1978 *Le Havane Primesautier* -lehteen.

*Le Havane Primesautier* oli Charlie Schlingon julkaisema omakustannelehti, johon Rosse piirsi underground-sarjakuvia. *Le Havane Primesautier* sai huomiota Ranskan sarjakuvapiireissä, ja pian *[[Métal hurlant]]* -lehdestä otettiin yhteyttä Rosseen. Sinne hän alkoi tehdä kubismista vaikutteita saaneita sarjakuvia. Tarinat olivat William S. Burroughsin hengessä huumehöyryisiä ja psykedeelisiä. Rosse ja Schlingo loivat *Métal hurlantille* sarjakuvan *Les Aventures de Grugru et Fatafata* ja tekivät yhteisyötä myös sarjakuvissa *Zoulou*, *L’Écho des Savanes* ja *Hara-Kiri*.

Rosse teki 1980-luvun puolivälissä kuvituksia monille suurille lehdille, kuten *[[Elle]]elle*, *[[Playboy]]lle* ja *[[Vanity Fair (lehti)|Vanity Fairille]]*. Hän jatkoi samaan aikaan sarjakuvauraansa ja piirsi Schlingon käsikirjoittaman sarjakuva-albumin *N comme cornichon*, joka palkittiin muun muassa Ranskan kulttuuriministeriön sarjakuvapalkinnolla.

## Muutto Suomeen
Rosse tapasi helmikuussa 1993 Pariisissa suomalaisnaisen, ja hän muutti vielä saman kevään aikaan Suomeen. He menivät naimisiin kesäkuussa ja pari vuotta myöhemmin saivat lapsen.

Rossella oli alkuun vaikeuksia saada töitä Suomesta, sillä kukaan ei tuntenut häntä. Hän piirsi kuitenkin jo marraskuussa 1993 *[[Suomen Kuvalehti|Suomen Kuvalehden]]* kanteen presidentivaalien 1994 ehdokkaat, jotka hän tyylitteli hieman kubistiseen ja surrealistiseen tyyliin.

*Suomen Kuvalehden* jälkeen Rosselta tilattiin kuvituksia *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* *Kuukausiliitteeseen*. Lehden *Nyt*-liite perustettiin 1995, ja siihen oli valmis sarjakuvakäsikirjoitus, johon Rosse pyydettiin kuvittajaksi. Teppo Sillantaus ja Mikael Gylling olivat nähneet Rossen piirroksia *Helsingin Sanomissa* ja ehdottivat tälle uutta *[[Naisen kanssa]]* -sarjakuvaa. Sarjakuvasta tuli suosittu, ja Rosse piirsi sitä 13 vuoden ajan päätyökseen. Siitä julkaistuja kirjoja myytiin noin 90&nbsp;000 kappaletta.

Rossen sarjakuvaura *Naisen kanssa* -sarjakuvan jälkeen jatkui pitkälti ulkomailla, vaikka hän asui edelleen Suomessa. Hän piirsi sarjakuvia monille ulkomaalaisille kustantajille.

## Lähteet
Sostratos Aiginalainen

**Sostratos Aiginalainen** (, ; 500-luku eaa.?) oli antiikin kreikkalainen kauppias, joka oli Laodamaan poika ja kotoisin Aiginasta. Herodotos kertoo hänen tehneen suurimman voiton, jonka kukaan kreikkalainen kauppias oli koskaan tehnyt yhdellä kauppamatkalla. Hänen tarkempi ajoituksensa ei kuitenkaan käy ilmi.

Nykyisestä Graviscasta, joka oli antiikin aikana Etrurian Tarquiniin satama, on löydetty kivinen ankkuri, joka oli votiivilahjana Unin pyhäkössä. Kivessä oleva kreikankielinen piirtokirjoitus sanoo ”Sostratoksen” omistaneen sen Apollonille. Nykyisin katsotaan usein, että kyseessä olisi sama Sostratos tai hänen sukulaisensa. Lisäksi Etruriasta on löydetty lukuisia attikalaisia vaaseja, joissa on kauppiaan leima , joka voi hyvin olla lyhennetty Sostratoksesta. Mikäli löydöt liittyvät Herodotoksen mainitsemaan Sostratokseen, ne ajoittavat hänet noin 500-luvulle eaa.

## Lähteet
Ukrainan venäläiset

**Ukrainan venäläiset** (, ) ovat Ukrainassa asuvia etnisiä venäläisiä, jotka puhuvat äidinkielenään pääosin venäjää. Ukrainan vuoden 2001 väestönlaskennassa tällaisia henkilöitä laskettiin olevan yhteensä 8&nbsp;334&nbsp;100.

## Historia
Ajatus siitä, että venäläiset ja ukrainalaiset ovat veljeskansoja, perustuu siihen, että molemmat jäljittävät historiansa Kiova ruseihin.

Moskovan suuriruhtinaskunnalla oli pienimuotoisia kontakteja ukrainalaisten kanssa 1300-luvulta alkaen. Venäläisiä alkoi liikkua nykyisen Ukrainan alueella suuremmissa määrin 1600-luvulla. Nämä olivat suurimmaksi osaksi papistoa tai alueelle väliaikaisesti tulleita venäläisiä. 1700-luvulla Venäjän laajennuttua Osmanien valtakunnan kustannuksella Ukrainan alueelle sinne alkoi muuttaa yhä enenevässä määrin venäläisiä, ja alueen venäläistämistoimet aloitettiin. Tämä kiihtyi 1880-luvulla, kun Donbassin teollistuminen alkoi. Venäläisiä muutti erityisesti kaupunkeihin, kun taas maaseutu säilyi suurimmaksi osaksi ukrainankielisenä.

Neuvostoaikana venäläisten muutto Ukrainaan jatkui samalla, kun etniset ukrainalaiset muuttivat muualle Neuvostoliittoon.

### Itsenäisessä Ukrainassa

Donetskin ja Luhanskin alueilla järjestettiin vuonna 1994 kansanäänestys venäjän nostamisesta alueelliseksi viralliseksi kieleksi ukrainan rinnalle. Äänestäneistä 90&nbsp;% kannatti tätä. Ukrainan keskushallinto ei kuitenkaan tunnustanut kansanäänestystä tai sen tulosta.

Vuonna 2012 ukrainalaisista 40&nbsp;% ilmoitti äidinkielekseen venäjän, kun taas 57&nbsp;% ilmoitti äidinkielekseen ukrainan. Vain kuukausi Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 vain 25&nbsp;% ilmoitti äidinkielekseen venäjän. Huomionarvoista on se, että kaksikielisyys, etenkin kieliparilla ukraina ja venäjä, on yleistä.

## Nykytilanne
Maaliskuussa 2022 selkeä enemmistö (82&nbsp;%) Ukrainan venäläisistä sanoi, ettei mikään osa Ukrainaa ole laillisesti osa Venäjää. Tiedonkeruuta kyselyä varten ei toteutettu Venäjän miehittämillä alueilla.

Osalla Ukrainan venäläisistä on vain Venäjän kansalaisuus.

### Kieli ja kulttuuri
Venäjän ja ukrainan kielien raja on Ukrainan venäläisten kohdalla häilyvä, ja merkittävä osa käyttää näiden kahden sekavarianttia, joka tunnetaan nimellä suržyk.

Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Ukrainan venäläisille on syntynyt entistä enemmän painetta käyttää ukrainaa. Osa Ukrainan venäjänkielisistä on alkanut opettelemaan ukrainaa. Tällainen toiminta on nähty esimerkkinä derussifikaatiosta, ja joka kolmas Ukrainan venäläinen on ilmoittanut siirtyvänsä yksinomaan ukrainaan. Osa ukrainalaisista poliitikoista on myös sitä mieltä, että venäjän kielestä pitäisi tehdä poikkeus kansallisia vähemmistökieliä suojeltaessa.

## Lähteet
Konon

**Konon** (, ) voi viitata seuraaviin:

* Conon de Béthune (n. 1160–1219), ranskalainen truveeri
* Konon Ateenalainen (ennen 443 – n. 389 eaa.), sotapäällikkö peloponnesolaissodan ja Korintin sodan aikana
* Konon Ateenalainen nuorempi (toimi 318 eaa.), edellisen pojanpoika
* Konon Samoslainen (n. 280–220 eaa.), tähtitieteilijä ja matemaatikko
* Konon (1. vuosisata eaa./jaa.), grammaatikko
* Konon, kirjailija
* Konon (630–687), paavi vuosina 686–687
* Olga Konon (s. 1989), valkovenäläinen, myös Puolaa ja Saksaa edustanut sulkapalloilija.
Potšajiv

**Potšajiv** () on kaupunki Ukrainan Ternopilin alueen Kremenetsin piirissä. Potšajiv sijaitsee maanteitse noin 65 kilometriä aluekeskus Ternopilistä pohjoiseen.

Tammikuun keskilämpötila on −4,5 ja heinäkuun +18,6 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 600 millimetriä.

Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 7&nbsp;633 (2022 alussa). Vuonna 2001 siellä oli 8&nbsp;027 asukasta, joista etnisesti ukrainalaisia oli 97,12 prosenttia, venäläisiä 1,98 %, moldovalaisia 0,24 % ja valkovenäläisiä 0,22 %. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 10&nbsp;019 asukasta.

Paikkakunta mainitaan historiallisissa dokumenteissa ensimmäisen kerran vuonna 1442 (tai 1450) Liettuan suuriruhtinaskunnan alaisuudessa. Kaupunkityyppisen taajaman aseman asutus sai 1940; kaupungiksi Potšajiv nimettiin vuonna 1978.

Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen ja ennen sitä Potšajiv on kuulunut Kremenetsin piiriin.

Kaupungissa toimii luostari, jolla on vuodesta 1833 ollut lavran asema. Luostari tunnetaan nimellä Potšajivin lavra (luostari 1500-1900 -luvuilta). Historiallis-arkkitehtonisina kohteina mainittakoon erityisesti lavraan kuuluvat Uspenskin (1771-1791) ja Pyhän Kolminaisuuden katedraalit (1906). Paikkakunnan huomattavista kohteista eräs lähdeteos mainitsee Pyhän Hengen luostarin (1903–1959, 1991-), teologisen seminaarin sekä historiaa ja taidetta esittelevän museon.


Панорама Почаївська лавра 02.jpg|Potšajivin lavraa.
3. Успенський собор Почаївської лаври.JPG|Potšajivin lavran Uspenskin katedraali.
Почаївська лавра, Троїцький собор та дзвінниця.jpg|Potšajivin lavran Kolminaisuuden katedraali ja kellotorni.
Почаевская Лавра-19.JPG|Kaupunkia lavrasta nähtynä.
Почаев - Дом культуры.jpg|Kulttuuritalo.
Почаев - Историко-художественный музей.jpg|Potšajivin historian ja taiteen museo.
Почаев - Николаевская церковь.jpg|Mykolajivin kirkko.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Potšajivin hromada (Почаївська громада)  (gromada.info)
Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut 1932

Suomen Uimaliitto järjesti mestaruuskilpailut yhdessä osassa Helsingissä Humallahden uimalaitoksella 12.- 14.8.1932.

## Miehet

### '''100 m vapaauinti'''







### '''400 m vapaauinti'''







### '''1 500 m vapaauinti'''







### '''100 m selkäuinti'''







### '''200 m rintauinti'''







### '''4 x 200 m vapaauintiviesti'''







### '''Ponnahduslautahypyt'''







### '''Suorat kerroshypyt'''







### '''Vaihtelevat kerroshypyt'''







## Naiset

### '''100 m vapaauinti'''







### '''400 m vapaauinti'''







### '''200 m rintauinti'''







### '''100 m selkäuinti'''







### '''4 x 100 m vapaauintiviesti'''







### '''Suorat kerroshypyt'''







## Lähteet
* 
* 
*
SpaceX Starship integrated flight test 1

**SpaceX Starship integrated flight test 1** eli **IFT-1** oli Starshipin ja Super Heavyn ensimmäinen yhteinen koelento. Alus ja kantoraketti tuhoutuivat alle 4 minuutin kuluttua laukaisusta kesken alkunousun. Laukaisu ohitti 1960–1970-luvun vaihteen N1:n ensimmäisen vaiheen suuritehoisimpana rakettina koskaan. 

Lennon tavoitteena oli Super Heavyn laskeutuminen Meksikonlahteen. Starshipin tavoite oli lentää Tyyneen valtamereen lähelle Havaijia. 3 moottoria 33:sta ei käynnistynyt tai sammui ennen lähtöä. Useat moottorit sammuivat jo lennon alkuvaiheessa. Alus ohitti max Q:n ja kiihdytti yliääninopeuteen. Puutteellisen työntövoiman tai ohjattavuuden myötä vaiheenvaihtoa ei päästy tekemään, vaan alus alkoi heittelehtiä ja lennon keskeytysjärjestelmä aktivoitiin. Se ei kuitenkaan tuhonnut alusta aiotusti vaan alus pysyi kasassa vielä 40 sekuntia kunnes hajosi.

Laukaisu vaurioitti merkittävästi laukaisualustaa ja lennätti irronnutta materiaalia ympäriinsä. Alustassa ei ollut varsinaista passiivista palokaasujen suuntausjärjestelmää tai aktiivista suojausta.

Ennen seuraavaa lentoa laukaisualustaan ja alukseen tehtiin merkittäviä muutoksia. Toinen lento etenikin paljon pidemmälle ja lisäksi alusta säilyi ilman merkittäviä vaurioita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Starship Test Flight 1 // 4K Slow Mo Supercut w/ Tracking and Incredible Audio - Everyday Astronaut
Degernesin kirkko

**Degernesin kirkko** () on Rakkestadin kunnassa Østfoldin läänissä Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1863.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Osin kirkko

**Osin kirkko** voi tarkoittaa seuraavia:

* Osin kirkko, kirkko Osin kunnassa Norjassa
* Osin kirkko, kirkko Rakkestadin kunnassa Norjassa
Degernes

**Degernes** on taajama Rakkestadin kunnassa Østfoldin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,3 neliökilometriä ja asukasluku 309 vuonna 2023. Vuosina 1917–1964 Degernes oli itsenäinen kunta.

Degernes kirke.jpg|Degernesin kirkko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Castilla (1730)

**Castilla** oli Espanjan laivaston vuonna 1730 palvelukseen otettu kaksikantinen 66-tykkinen linjalaiva.

## Valmistus
Alus tilattiin 1728 Antonio de la Piedralta Pasajesista. Alus otettiin palvelukseen 17. tammikuuta 1730.

## Palvelus
Tammikuussa 1730 alus lähti Guarnizosta *[[Andalucía (1730)|Andalucían]]* ja *[[Santa Teresa (1730)|Santa Teresan]]* kanssa Cádiziin, jonne ne saapuivat 6. helmikuuta. Aluksen päälliköksi nimitettiin 1. maaliskuuta Gabriel Perea. Alus lähti 29. maaliskuuta Cádizista fregatti *Incendion* kanssa partiomatkalle Välimerelle. Alus oli 1730 huollettavana La Carracassa.

Alus kuljetti 27. huhtikuuta 1731 Cádizista joukkoja Alicanteen ja Barcelonaan Conde de Clavijon laivueessa, jonka lippulaivana oli *Andalucía* ja muina aluksina *Incendio*. Alus saapui 14. heinäkuuta Clavijon laivueen mukana Cádiziin, kun se saattoi Havannasta saapunutta Torresin laivuetta. Alus lähti 21. elokuuta Cádizista laivasto-osastossa Barcelonaan, missä ne liitettiin Marqués de Marin laivastoon. Alus lähti 17. lokakuuta Barcelonasta laivaston mukana Livornoon, missä laskettiin joukkoja maihin. Livornon sotaretken päätyttyä alus palasi 15. tammikuuta 1732 Cádiziin.

Alus suojasi 20. toukokuuta Cádizista viestialus *Jupiterin* kanssa 15 sotatarvikkeita kuljettanutta rahtialusta Alicanteen, mistä se jatkoi 18. kesäkuuta Cornejon laivastossa Oraniin. Alukselta laskettiin 29. kesäkuuta joukkoja maihin Oranissa, minkä jälkeen se partioi * [[San Fernando (1723)|San Fernandon]]* kanssa Oranin ja Cartagenan edustalla. Alus saapui 28. syyskuuta kuuden rahtialuksen kanssa Cádiziin, missä se siirrettiin reserviin.

Alus lähti 10. kesäkuuta 1733 Cádizista *[[Hércules (1730)|Hérculeksen]]* kanssa päällikkönään Clavijo liittyäkseen Reggion laivueeseen Pulassa Sardiniassa. Alus partioi heinäkuussa kahden espanjalaisen ja neljän maltalaisen aluksen kanssa Pantellerian alueella.

Alus lähti syyskuussa Alicantesta Clavijon laivastossa Barcelonaan, mistä laivasto jatkoi 30. marraskuuta La Speziaan ja Sisiliaan. Se osallistui 1733 Sisilian sotaretkeen. Alus saapui helmikuussa 1734 Cádiziin, missä se kunnostettiin.

Alus aseistettiin ja palautettiin palvelukseen, minkä jälkeen se lähti maaliskuussa 1735 Cádizista Italiaan. Se kuljetti Cádizista Aldereten laivueessa joukkoja Livornoon ja La Speziaan. Alus partioi Napolin edustalla, Adrianmerellä, Venetsianlahdella ja saartoi Pescatan. Aluksen miehistö valtasi Manfredonianlahdella itävaltalaisen fregatin, joka liitettiin Espanjan laivastoon nimellä *San Cayetano*.

Alus kuljetti 6. heinäkuuta 1736 Cádizista *San Cayetanon* ja pinkki *Concepciónin* kanssa tarvikkeita Havannaan, missä se romutettiin 1736. Puutavara käytettiin kahden uuden 60-tykkisen linjalaivan rakentamiseen. Nämä olivat *[[Castilla (1737)|Castilla]]* ja *[[Dragón (1737)|Dragón]]*.

## Lähteet
*

### Viitteet
Tore Stubberud

**Tore Stubberud** (s. 12. lokakuuta 1947) on norjalainen kirjailija, filosofi ja maanviljelijä. Hän on muun muassa perehtynyt ranskalaisten fenomenologien ajatteluun ja kääntänyt ranskalaista runoutta norjaksi. Hänen oma kaunokirjallinen esikoisteoksensa oli runokokoelma *Innsikter i farver* vuonna 1977. Romaaneissaan hänen kuvailee usein synkkiä tulevaisuudennäkymiä luonnosta vieraantuneessa maailmassa.
## Teoksia
* *Innsikter i farver* (runokokoelma, 1977)
* *Kjøtt i mørke* (romaani, 2003)
* *Portrett av en kvinne fra det 21. århundre* (romaani, 2006)
* *Duevennen* (romaani, 2007)
* *Råtten sol* (romaani, 2008)
* *Kjærlighet i integreringens tidsalder* (romaani, 2009)
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rakkestadin kirkko

**Rakkestadin kirkko** () on Rakkestadin kunnassa Østfoldin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1200-luvulta. Torniosa valmistui vuonna 1875 kirkon muutostöiden yhteydessä.

Rakkestad kirke T004 01 0093.tif|Rakkestadin kirkko ennen 1870-luvun remonttia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
SpaceX Starship integrated flight test 2

**SpaceX Starship integrated flight test 2** eli **IFT-2** oli Starshipin ja Super Heavyn toinen yhteinen koelento. Kantoraketti tuhoutui pian vaiheenvaihdon jälkeen. Starship eteni avaruuteen saakka, mutta saavutettuaan noin 150&nbsp;km:n korkeuden ja noin 24&nbsp;000&nbsp;km/h:n nopeuden se tuhoutui nousupolton loppuvaiheessa. 

Lennon ensimmäinen tavoite oli vaiheenvaihdon onnistuminen. Super Heavyn tavoite oli laskeutua propulsiivisesti Meksikonlahteen. Starshipin tavoite oli lentää avaruuteen ja laskeutua hallitusti Tyyneen valtamereen. 

Kantoraketin osalta lento eteni paluupolttoon asti. 13 moottorin polton aikana moottorit alkoivat sammua, lopulta yksi niistä petti ja raketti tuhoutui noin kolme ja puoli minuuttia laukaisusta.

Starship eteni vaiheistuksen jälkeen aiotusti. Noin 7 minuuttia laukaisusta tuli aiottu ylimääräisen hapen dumppaus. Vuoto aluksen peräosassa ja hapen dumppaus aiheuttivat tulen alukseen. Tuli tuhosi aluksen ohjausjärjestelmää, mikä puolestaan ohjasi sammuttamaan kaikki kuusi moottoria kesken nousupolton. Lennonkeskeytys havaitsi poikkeaman suunnitellusta lennosta ja tuhosi aluksen noin 150&nbsp;km:n korkeudessa ja noin 24&nbsp;000&nbsp;km/h:n nopeudessa. Aluksella ei ollut hyötykuormaa tai sen massasimulaatiota. Jotta aluksen massa olisi sopiva lennon muissa vaiheissa, tuli nestehappea dumpata kesken matkan. Koska tämä dumppaus aiheutti tuhon, olisi hyötykuorman kyydissä olo saattanut avittaa aluksen aiotulle kiertoradalle asti.

Ensimmäisen lennon (IFT-1) jälkeen tehtiin useita merkittäviä muutoksia. Laukaisualustaan lisättiin aktiivinen suojajärjestelmä, joka sumuttaa suurella paineella vettä alustan suojaksi. Vaiheistus muutettiin kuumaksi, eli kantorakettissa on osittain vielä moottorit päällä ja Starship käynnistää moottorinsa ollessaan vielä kiinni raketissa. Muita parannuksia olivat muun muassa kantoraketin moottorikohdan tulensammutusjärjestemän laajennus ja aiemmassa lennossa pettäneen lennonkeskeytysjärjestelmän kehittäminen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 4K Watch SpaceX launch Starship, the biggest rocket ever, LIVE up close and personal! - Everyday Astronaut