open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Liisa Tallgrén

**Liisa Tallgrén** (28. tammikuuta 1934 Pielisjärvi – 4. lokakuuta 2024 Kontiolahti) oli suomalainen huumeidenvastaisen työn pioneeri. Hän perusti yhdessä miehensä Jussi Tallgrénin kanssa Suomen ensimmäisen huumenuorten kodin Helsinkiin. 

Liisa Tallgrén muutti Pohjois-Karjalasta pääkaupunkiseudulle. 1970-luvun alussa hänen kaksi teini-ikäistä poikaansa paljastuivat huumeiden käyttäjiksi, eikä hän saanut sosiaaliviranomaisilta apua heidän saattamisekseen hoitoon. Nuorempi pojista kuoli huumeiden seurauksena ja vanhempi poika joutui mielisairaalaan. Tallgrénit perustivat yhdessä muiden huumeita käyttäneiden nuorten vanhempien kanssa *Vapaaksi huumeista* -yhdistyksen. Tuodakseen ongelman julkisuuteen Liisa Tallgrén kertoi poikiensa tarinan kirjassaan *Hintana elämä* ja hän kiersi puhumassa asiasta eri tilaisuuksissa. 

Tallgrénit vuokrasivat Helsingin kaupungilta talon ja kunnostivat sen talkootyöllä ja lahjoitusmateriaaleilla huumenuorten vastaanottokodiksi. He keräsivät 220&nbsp;000 nimeä toimitettavaksi kansanedustajille, jotta Suomen päihdehuoltolakia olisi muutettu niin että huumeita käyttäneitä nuoria olisi voitu määrätä tahdosta riippumattomaan hoitoon Ruotsin esimerkin mukaisesti. Tämä hanke ei kuitenkaan toteutunut.

Nykyisin Tallgrénien aloittamaa työtä jatketaan huumeiden käyttäjien hoitokodeissa ja Helsingin Diakonissalaitoksella. Liisa Tallgrén muutti 2000-luvun alussa pääkaupunkiseudulta Kontiolahdelle asuakseen lähellä poikansa hoitolaitosta.

## Julkaisuja
* *Hintana elämä: Kahden huumenuoren äiti kertoo*; kirj. Ritva Kauppila ja Liisa Tallgrén. Karas-sana, Lohja 1987, 4. painos 1990, 5. uud. painos Päivä, Hämeenlinna 2000, 6. painos 2003
* *Tarjolla huominen: huumetyön pioneeri kertoo*. Kirjapaja, Helsinki 1993, Päivä, Hämeenlinna 2002
* *Silta ylitse syvyyden*; toimittanut Johanna Kulmala. Päivä, Hämeenlinna 2002

## Lähteet
Central Cee

**Oakley Caesar-Su**, taiteilijanimeltään **Central Cee** (s. 4. kesäkuuta 1998 Lontoo, Englanti) on englantilainen rap-artisti. Central Cee tunnetaan parhaiten kappaleestaan "Doja". Central Cee on tehnyt yhteistyötä muun muassa J Husin ja Rondodasosan kanssa.

Central Cee julkaisi ensimmäisen mixtapensa vuoden 2021 maaliskuussa.

## Diskografia
### Mixtapet
* *Wild West* (2021)
* *23* (2022)

## Lähteet
Alessia Tornaghi

**Alessia Tornaghi** (s. 3. heinäkuuta 2003 Milano) on italialainen taitoluistelija.

Tornaghi voitti naisten yksinluistelussa Italian-mestaruuden kaudella 2018–2019. Seuraavalla kaudella hän uusi kansallisen mestaruutensa ja pääsi arvokisaedustajaksi. Hän sijoittui kuudenneksi nuorten talviolympialaisissa, 13:nneksi nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa ja kahdeksanneksi aikuisten Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 2020.

Tornaghi on pituudeltaan 165-senttinen. Häntä valmentavat Edoardo De Bernardis ja Marilù Guarnieri.


Tiedosto:2020-01-11 Women's Single Figure Skating Short Program (2020 Winter Youth Olympics) by Sandro Halank–652.jpg|Alessia Tornaghi nuorten talviolympialaisten taitoluistelukilpailun lyhytohjelmassa 2020.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Julius Emerik Jansson

**Julius Emerik Jansson** (17. syyskuuta 1870 Jomala – 24. toukokuuta 1910 Maarianhamina) oli suomalainen juristi, asianajaja ja valtiopäivämies. 

Janssonin vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Jansson ja Mathilda Andersintytär ja puoliso vuodesta 1901 Armia Alina Jaatinen. Jansson tuli ylioppilaaksi 1891, suoritti oikeustutkinnon 1895 ja sai varatuomarin arvon 1898. Hän oli ensin Turun hovioikeuden palveluksessa, mutta muutti 1904 asianajajaksi Maarianhaminaan. Jansson toimi myös vuodesta 1909 lyhyen aikaa pankinjohtajana Maarianhaminassa. Hän oli Maarianhaminan kaupunginvaltuuston jäsen 1908–19010 ja samaan aikaan sanomalehtipainon toimitusjohtaja. Jansson edusti Maarianhaminaa porvarissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.

## Lähteet
Maé-Bérénice Méité

**Maé-Bérénice Méité** (s. 21. syyskuuta 1994 Pariisi) on ranskalainen taitoluistelija. Hän on edustanut maataan naisten yksinluistelussa muun muassa kaksissa olympialaisissa ja sijoittunut Euroopan-mestaruuskilpailuissa parhaimmillaan viidenneksi.

Méité ylsi Ranskan-mestaruuskilpailuissa ensi kerran mitaleille vuonna 2009 ja nousi arvokisaedustajaksi kaksi vuotta myöhemmin. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hänen sijoituksensa ovat olleet yhdeksäs vuonna 2011, kolmastoista vuonna 2012, kymmenes vuonna 2013, viides vuonna 2014, kuudes vuosina 2015 ja 2016, kuudestoista vuonna 2017, kahdeksas vuonna 2018, seitsemäs vuonna 2019 ja yhdeksäs vuonna 2020. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän oli neljästoista vuonna 2011, yhdestoista vuonna 2013, viidestoista vuonna 2014, kymmenes vuonna 2015 ja 25:s vuonna 2016. Olympialaisissa hän sijoittui kymmenenneksi vuonna 2014 ja 19:nneksi vuonna 2018. Kansainvälisiä voittoja hän saavutti Ondrej Nepela Trophyssa 2011 ja Cup de Nicessa 2016. Hän voitti Ranskan-mestaruuden vuosina 2014–2016 ja 2018–2020.

Méitén ennätyspisteet ovat 178,89 syyskuulta 2018. Samassa kilpailussa hän teki vapaaohjelman ennätyksensä 120,66 pistettä. Pari kuukautta myöhemmin hän luisteli lyhytohjelmaennätyksensä 60,86	pistettä. Méité on pituudeltaan 168-senttinen. Häntä valmentavat Silvia Fontana ja John Zimmerman.

## Lähteet
Richard Labbart

**Richard Mauritz Labbart** (5. tammikuuta 1863 Pernaja – 23. huhtikuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja, liikemies ja valtiopäivämies.

Labbartin vanhemmat olivat virkatalonvuokraaja Johan Robert Labbart ja Albertina Westerberg. Labbart oli Yhdyspankin Pietarsaaren konttorin johtaja 1896–1915, mutta toimi samalla liikemiehenä useissa eri yrityksissä. Hän oli Pietarsaaren kaupunginvaltuuston jäsen 1898–1912 ja vuodesta 1916 ja toimi valtuuston puheenjohtajana vuodesta 1919. Labbart oli porvarissäädyssä Pietarsaaren edustaja valtiopäivillä 1904–1905. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Kokkolan maalaiskunnan edustajana.

## Lähteet
Edvin Castrén

**Juho Edvin Castrén** (9. joulukuuta 1864 Kälviä – 5. toukokuuta 1907 Pitkäniemen sairaala, Nokia) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies. 

Castrénin vanhemmat olivat rovasti Lars Magnus Castrén ja Brita Kristina Amalia Snellman. Hän tuli ylioppilaaksi 1883 ja valmistui filosofian maisteriksi 1890 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1891. Varatuomarin arvon Castrén sai 1894. Hän toimi koulutoimen ylihallituksessa sihteerinä vuodesta 1896. Nuorempana Castrén myös toimitti jonkin aikaa *[[Uusi Aura]]* -lehteä. Hän kuului kagaalin johtokuntaan, oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1902–1907 ja edusti Kemiä porvarissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905.

## Lähteet
John Dahlström

**John Fredrik Dahlström** (2. elokuuta 1868 Pernaja – 20. lokakuuta 1948 Porvoo) oli suomalainen juristi, asianajaja, pankinjohtaja ja valtiopäivämies. 

Dahlströmin vanhemmat olivat merikapteeni Adolf Fredrik Dahlström ja Helena Kristina Fastberg ja puoliso vuodesta 1900 Anna Katarina Duncker. Dahlström tuli ylioppilaaksi 1886, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1892 ja sai varatuomarin arvon 1895. Hän oli vanhempi kunnallisraatimies Porvoossa 1896–1904 ja Porvoon Säästöpankin palveluksessa vuodesta 1898, toimien pankin toimitusjohtajana 1919–1935. Dahlström oli Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1905 ja valtuuston varapuheenjohtaja vuodesta 1906. Hän edusti Porvoota porvarissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905.

## Lähteet
Toivo A. Lehtinen

**Toivo Artturi Lehtinen** (28. helmikuuta 1891 Tampere – 22. elokuuta 1943 Tampere) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja sanoittaja.

Käytyään kansakoulun Lehtinen aloitti työnteon 12-vuotiaana tehtaassa ja sitten maalarina. Hän teki opintomatkoja muun muassa Ruotsiin, Viroon, Liettuaan, Puolaan, Tšekkoslovakiaan, Saksaan, Itävaltaan, ja Ranskaan. Vuodesta 1917 Lehtinen oli toimittajana Kansan Lehdessä ja vuodesta 1921 toimitussihteerinä. Myöhemmin hän työskenteli taidekriitikkona ja lehden ulkomaanosastolla. Samaan aikaan hän julkaisi joukon runoja eri sanomalehdissä ja aikakauslehdissä.

Lehtisen vanhemmat olivat kivityömies Kustaa Aadolf Lehtinen ja Gustaava (o.s. Siuro). Sos.-dem. nuorisoliikkeessä Lehtinen oli vuodesta 1909. Opintomatkan Ruotsiin hän teki valtion stipendillä 1926, jolloin hän osallistui Malmön sanomalehtimieskongressiin. Toivo A. Lehtisen veli oli kansanedustaja J. K. Lehtinen.

## Julkaisuja
* *Juhlasäkeitä Pohjois-Hämeen sosialidemokraattisille valistuspäiville*. Tampere 1931
* *Eteenpäin!*. Hämeen l. pohj. vaalipiirin sos.-dem. piiritoimikunta, Tampere 1935, Julkaisu digitoituna, Työväenliikkeen kirjasto (Helda)
* *Taistelutervehdys*. Hämeen l. pohj. vaalipiirin sos.-dem. piiritoimikunta, Tampere 1935, 1937

## Sanoituksia
* Laitakaupungin lapsen laulu, säv. Eino Linnala.
* Laulun on voima ja mahti, säv. Emil Kauppi.
* Seppien kuoro, säv. Eino Linnala.
* Tampereen T.Y.n Mieskuoron marssi, säv. Elias Kiianmies.
* Tehtaalainen, säv. Harri Tuominen.
* Tehtaantyttö, säv. Väinö Haapalainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

Toivo A. Lehtisen lehtiartikkeleita:
* Käymäseltä Neuvostoliitossa I. Matkavaikeuksia. Lähtö lopultakin. Kohti Rajajokea. Neuvostoliiton puolella, Kansan Lehti, 11.08.1939, nro 183, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Käymäseltä Neuvostoliitossa II. Valkeasaarelta Leningradiin. Europa-hotelli. Kaupunkia katsomassa, Kansan Lehti, 15.08.1939, nro 186, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Käymäseltä Neuvostoliitossa III. Suklaatehtaaseen tutustumassa. Käynti Pietarhovissa. Moskovaan, Kansan Lehti, 18.08.1939, nro 189, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Käymäseltä Neuvostoliitossa IV. Leningradin ympäristössä lukuisia teollisuuslaitoksia. Moskovassa. Leninin mausoleumissa. Kremli. Metro. Kulttuuripuistossa, Kansan Lehti, 21.08.1939, nro 191, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Käymäseltä Neuvostoliitossa V. "Moskovalaisia öitä". Volgan kanavaa katsomassa. Neuvostoliiton suuresta maatalousnäyttelystä, Kansan Lehti, 23.08.1939, nro 193, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Käymäseltä Neuvostoliitossa VI. Äitiys- ja lastenhuoltonäyttelyssä. Lepokodissa. Eroamme muista suomalaisista. Katuelämää. Käynti ent. aateliskartanossa. Antikristiliiseen näyttelyyn tutustumassa. Leningradiin, Kansan Lehti, 28.08.1939, nro 197, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Käymäseltä Neuvostoliitossa VII. Saapuminen jälleen Leningradiin. Taiteiden palatsissa. Ostoksilla. Kohti rajaa, ja Suomen puolella. Matkan loppuvaikutelmia, Kansan Lehti, 31.08.1939, nro 200, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Elsie Maud Wakefield

**Elsie Maud Wakefield** (3. heinäkuuta 1886 Birmingham, Yhdistynyt kuningaskunta – 17. kesäkuuta 1972 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen sienitieteilijä, joka työskenteli 40 vuoden ajan Royal Botanic Gardens, Kew’n kasviossa. 

Elsie Wakefield syntyi vuonna 1886 Birminghamissa, ja hän kiinnostui suurista sienistä jo kouluaikana. Hän kävi toisen asteen koulutuksen tytöille suunnatussa high schoolissa ja opiskeli sen jälkeen Oxfordin yliopiston Somerville Collegessa. Siellä Wakefield kävi myös kasvitieteen kurssin, minkä ansiosta hän pääsi Gilchrist-stipendin turvin työskentelemää Müncheniin Karl von Tubeufin alaisuuteen. Siellä Wakefield työskenteli itiöemien kasvattamista ja julkaisi siitä myös ensimmäisen tieteellisen tutkimuksensa.

Wakefield palkattiin Englantiin palattuaan Royal Botanic Gardens, Kew’n kasvioon apulaiseksi. Siellä hän työskenteli eläköitymiseensä 1951 saakka. Wakefield siirtyi tammikuussa 1910 George Edward Masseen alaisuuteen, ja hänen vastuualueitansa olivat sienet ja jäkälät. Wakefieldista tuli Masseen seuraaja tämän jäädessä eläkkeelle vuonna 1915.

Wakefield työskenteli vuosina 1920–1921 kuuden kuukauden ajan Barbadoksella Britannian siirtomaaviraston maatalousosaston sienitieteilijänä. Hän tutki trooppisia sieniä ja paikallisten viljelykasvien sienitauteja. Kun Britanniassa perustettiin vuonna 1921 Imperial Mycological Institute, Wakefield pystyi keskittymään paremmin tutkimustyöhön, kun kasvipatologian neuvoa-antavat tehtävät siirtyivät uudelle instituutille.

Wakefieldin tutkimuksiin kuulyui erityisesti sienien systematiikka, ja myöhemmin urallaan hän kiinnostui myös sienten nimistöstä. Sienistä Wakefield erikoistui kantasieniin, ja häntä pidettiin kääväkkäiden auktoriteettina. Wakefield tunnettiin myös taitavana vesivärimaalarina, ja hän teki sienikuvia muun muassa maatalousministeriön tiedotteeseen syötävistä ja myrkyllisistä sienistä sekä teokseen *Common British Fungi*, jonka hän kirjoitti Richard William George Dennisin kanssa. Wakefield piti myös Kew’n sienikokoelman huolellisessa järjestyksessä.

## Lähteet
Maïa Mazzara

**Maïa Mazzara** (s. 5. elokuuta 2003 Clamart) on ranskalainen taitoluistelija. Hän on edustanut aiemmin Sveitsiä.

Mazzara osallistui Sveitsin edustajana nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 2018 mutta heikolla menestyksellä. Vuonna 2020 hän edusti Ranskaa ja sijoittui nuorten talviolympialaisissa yhdeksänneksi, nuorten MM-kilpailuissa 16:nneksi ja aikuisten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 11:nneksi.

Mazzara on pituudeltaan 153-senttinen. Häntä valmentavat Françoise Bonnard ja Kirill Davydenko.

## Lähteet
Victor Magnus Rydman

**Victor Magnus Rydman** (8. tammikuuta 1850 Kiikka – 3. kesäkuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen kauppias ja liike- ja  valtiopäivämies. 

Rydmanin vanhemmat olivat  nimismies, Ruotsilan kartanonherra Petter August Rydman ja Jacobina Amalia Salovius ja puoliso vuodesta 1876 Zaida Savonius. Rydman tuli ylioppilaaksi 1870 ja ryhtyi samana vuonna osakkaaksi kauppaliikkeeseen Turussa. Liikkeen hän otti yksin haltuunsa 1887 ja myi sen 1906. Rydman omisti myös muita tuotanto- ja liikeyrityksiä, muun muassa huonekalu- ja valaisinalalla. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1903–1905 ja edusti  edusti Naantalia  porvarissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905.

Victor Rydmanilla oli kaksi tytärtä ja yksi poika, kauppaneuvos Walter Rydman (1880–1950).

## Lähteet
Anastasija Mišina

**Anastasija Viktorovna Mišina** (; s. 24. huhtikuuta 2001 Pietari) on venäläinen taitoluistelija, joka kilpailee pariluistelussa. Parinsa Aleksandr Galljamovin kanssa hän on vuoden 2022 talviolympialaisten pariluistelun pronssimitalisti, vuoden 2021 maailmanmestari ja vuoden 2022 Euroopan-mestari sekä Venäjän-mestari. 

Mišina nousi pariluistelussa edustustehtäviin Vladislav Mirzojevin parina. He saavuttivat nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa hopeaa vuonna 2016. Seuraavalla kaudella he sijoittuivat aikuisten tasolla Venäjän-mestaruuskilpailuissa seitsemänneksi. Tämän jälkeen Mišinan pariksi vaihtui Aleksandr Galljamov, ja he saavuttivat nuorten MM-kilpailuissa pronssia vuonna 2018 ja voittivat kultaa vuonna 2019 kivuttuaan vapaaohjelmassa kahden muun venäläisparin ohi. Kaudella 2019–2020 he sijoittuivat Torinon Grand Prix -finaalissa kahden kiinalaisparin takana kolmanneksi. Kaudella 2020–2021 he eivät vieläkään yltäneet Venäjän-mestaruuskilpailuissa mitaleille mutta voittivat Tukholman maailmanmestaruuskilpailuissa kultaa oltuaan lyhytohjelman jälkeen vielä kolmantena. Kaudella 2021–2022 he voittivat Venäjän-mestaruuden ja Euroopan-mestaruuden venäläisten ottaessa kolmoisvoiton.

Mišina on pituudeltaan 159-senttimetrinen. Häntä ja Galljamovia ovat vuodesta 2020 lähtien valmentaneet Artur Mintšuk ja Tamara Moskvina.

## Lähteet
Vartkes Tevekeljan

**Vartkes Arutjunovitš Tevekeljan** (17. heinäkuuta 1902 Şebinkarahisar – 8. kesäkuuta 1969 Moskova) oli armenialaissyntyinen neuvostokirjailija.

Turkissa syntynyt Tevekeljan osallistui Venäjän sisällissotaan ja liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1921. Hän valmistui Idän kansojen instituutista vuonna 1933 ja työskenteli tekstiilitehtaiden johtajana vuosina 1937–1952.

Tevekeljanin ensimmäiset romaanit sijoittuvat Turkkiin, Armeniaan ja Iraniin. Kaksiosainen *Läpi vastuksen* (*Za Moskvoju-rekoi*, 1959–1966) kertoo tekstiiliteollisuuden työntekijöistä. Romaani *Graniitti ei sula* (*Granit ne plavitsja*, 1962) on omistettu salaisen poliisin työntekijöille.

## Suomennettuja teoksia
* *Graniitti ei sula: tšekistin muistelmia: romaani*. Suom. Leo Holm. Moskova–Petroskoi: Edistys, 1964. 
* *Läpi vastuksen*. Suom. Maire Peterzens. Moskova: Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliike, 1962. 

## Lähteet
Aleksandra Boikova

**Aleksandra Igorevna Boikova** (; s. 20. tammikuuta 2002 Pietari) on venäläinen taitoluistelija. Hän on pariluistelun Euroopan-mestari ja MM-mitalisti.

Boikova nousi parinsa Dmitri Kozlovskin kanssa kansainväliseen julkisuuteen pariluistelussa saavuttamalla nuorten maailmanmestaruskilpailuissa hopeaa vuonna 2017. He johtivat vielä lyhytohjelman jälkeen mutta saivat vapaaohjelmassa vasta neljänneksi parhaat pisteet. Kaudella 2018–2019 he sijoittuivat Venäjän-mestaruuskilpailuissa pronssille ja pääsivät aikuisten arvokisoihin. Euroopan-mestaruuskilpailuissa he saavuttivat pronssia ja maailmanmestaruuskilpailuissa tuloksena oli kuudes sija. Syksyllä 2019 he voittivat Skate Canada Internationalin ja Moskovassa kilpaillun Rostelecom Cupin. Vuonna 2020 he voittivat ensimmäisen Venäjän-mestaruutensa. Seuraavaksi he voittivat Euroopan-mestaruuden Venäjän ottaessa kolmoisvoiton ja saivat parhaat pisteet sekä lyhyt- että vapaaohjelmassa. Saman vuoden maailmanmestaruuskilpailut peruuntuivat koronaviruspandemian vuoksi. Kaudella 2020–2021 Boikova ja Kozlovski uusivat Rostelecom Cupin voittonsa ja sijoittuivat Venäjän-mestaruuskilpailuissa hopealle. MM-kilpailuissa 2021 he johtivat lyhytohjelman jälkeen mutta olivat vapaaohjelmassa vasta neljänsiä ja putosivat pronssille. EM-kilpailuissa 2022 he saavuttivat pronssia venäläisten ottaessa kolmoisvoiton.

Boikova on pituudeltaan 164-senttimetrinen. Häntä ja Kozlovskia valmentavat Artur Mintšuk ja Tamara Moskvina.

## Lähteet
Clever

**Clever**, oikealta nimeltään **Joshua Tyler Huie** (s. 8 heinäkuuta 1985, Gadsden, Alabama, Yhdysvallat), on yhdysvaltalainen rap-artisti, joka on tehnyt yhteistyötä muun muassa Justin Bieberin, Post Malonen ja Juice Wrldin kanssa. Clever on vieraillut myös suomalaisartisti Williamin vuonna 2020 julkaistulla kappaleella ”Penelope”.
## Diskografia
### Studioalbumit
* *Who Is Clever?* (2019)
* *Crazy* (2021)

## Lähteet
Thomas Willis

**Thomas Willis** (27. tammikuuta 1621 Great Bedwyn, Wiltshire – 11. marraskuuta 1675 Lontoo) oli brittiläinen lääkäri, joka tuli tunnetuksi keskushermoston ja useiden sairauksien tutkimuksesta. Hän myös johti maansa iatrokemistejä.

Willis toimi vuosina 1660–1675 luonnonfilosofian Sedleian-professorina Oxfordin yliopistossa. Hän laati keskushermoston siihen mennessä kattavimman kuvauksen julkaisussa *Cerebri Anatome, cui accessit Nervorum descriptio et usus* (1664). Vuonna 1671 Willis kuvasi ensimmäisenä myasthenia graviksen. Willisin valtimokehä on nimetty hänen mukaansa. Willis kuului Royal Societyn perustajajäseniin.

## Lähteet
Suuri illusioni (elokuva)

**Suuri illusioni** on Tuija-Maija Niskasen ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 1985. Elokuva perustuu Mika Waltarin romaaniin Suuri illusioni (1928) ja se sijoittuu 1920-luvun Helsinkiin, jossa teologian opiskelija Hart tapaa rouva Spindellin salongissa Hellas-nimisen kirjailijan sekä kauniin Caritaksen. Elokuva kertoo Hartin, Caritaksen ja Hellaan välisestä kolmiodraamasta. 

## Palkinnot
* Irma Taina voitti elokuvasta vuonna 1986 parhaan leikkauksen Jussi-palkinnon.

## Lähteet
Scleria foliosa

***Scleria foliosa*** on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, kovioiden (*Scleria*) sukuun kuuluva kasvilaji.

*Scleria foliosa* -lajin juuret ovat punaruskeat. Varret voivat kasvaa 15–150 cm korkeiksi ja ovat 1–3 mm paksuja. Lehtilavat ovat 11–73 cm pitkiä ja 4–8 mm leveitä. Kukintona on useasta huiskilomaisesta kukinnosta koostuva kokonaisuus. Varren kärjessä oleva huiskilo on 2–3 cm pitkä ja muut, nivelistä haarautuvat huiskilot ovat 1–2 cm pitkiä. Tähkylät ovat yksineuvoisia. Hedetähkylät ovat 3,5–4 mm pitkiä ja halkaisijaltaan 0,7–1 mm. Hedekukissa on kolme hedettä ja niiden ponnet ovat 0,8–1 mm pitkiä. Emitähkylät ovat 4–5 mm pitkiä.

*Scleria foliosa* kasvaa luonnossa eteläisessä Afrikassa ja Madagaskarilla sekä Intiassa.

## Lähteet
* Viji, A. R. & Preetha, T. S., 2019: Taxonomy and Distribution of *Scleria foliosa* (Cyperaceae) in Kerala, India, *Plant Science Today* 6 (1):40–42 (https://doi.org/10.14719/pst.2019.6.1.450) 

### Viitteet
Johannes Edfelt

**Johannes Edfelt** (1904 Kyrkefalla, Ruotsi – 1997) oli ruotsalainen runoilija, kääntäjä ja kriitikko ja Ruotsin akatemian jäsen vuodesta 1969.

Edfelt aloitti runoilijana 1920-luvulla. Hänen runoissaan vallitsi 1970-luvulle saakka kosminen tunne, pessimismi ja askeettisuus.

## Suomennettuja runoja
;Lähde
;Antologioissa
* *Viesti mereen: antologia Ruotsin uutta runoutta*, WSOY 1946
* *Runon portilla: ruotsalaisia ja suomenruotsalaisia runoja* WSOY 1985
* *Kutsut minua nimeltä: uskonnollista runoutta 1900-luvun Euroopassa*, Kirjapaja 1981 
* *Lähteenkirkas hiljaisuus: uskonnollista runoutta 1900-luvun Euroopassa*, Kirjapaja 1983 
* Anja Samooja, *Luode ja vuoksi: runoja*, Otava 1947

; Runot
* Arvanveto, suom. Otto Varhia, teoksessa: *Viesti mereen*
* Kaskimaa, suom. Anna-Maija Raittila, teoksessa: *Kutsut minua nimeltä*
* Kevätuhri, suom. Otto Varhia, teoksessa: *Viesti mereen*
* Maailman yhteydestä, suom. Leena Krohn, teoksessa: *Runon portilla*
* Meriseikkailu, suom. Otto Varhia, teoksessa: *Viesti mereen*
* Miete, suom. Otto Varhia, teoksessa: *Viesti mereen*
* Varjojen kalastusta, suom. Anja Samooja, teoksessa: *Luode ja vuoksi: runoja*
* Yksi on tarpeen, suom. Anna-Maija Raittila, teoksessa: *Lähteenkirkas hiljaisuus*
* Yksinäisyyden meri, suom. Leena Krohn, teoksessa: *Runon portilla*
* Yksinäisyyden meri, suom. Otto Varhia, teoksessa: *Viesti mereen*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Willow Creek Community Church

**Willow Creek Community Church** on kristillinen seurakunta, joka sijaitsee South Barringtonin kaupungissa Chicagossa, Illinoisissa, Yhdysvalloissa. Seurakunnalla on yhteensä noin 26 000 viikoittaista kävijää. CBS Newsin mukaan seurakunta oli Yhdysvaltain viidenneksi suurin megakirkko vuonna 2019.

Seurakunnan johtava pastori on vuodesta 2020 Dave Dummitt. Seurakunnan perusti Bill Hybels vuonna 2000. Seurakunta toimii yhteensä kahdeksassa kaupungissa Illinois'n alueella. Yhteensä kirkon tilaisuuksiin osallistuu seurakunnan mukaan yli 100 000 ihmistä joka viikonloppu.

Seurakunta on tullut tunnetuksi erityisesti kävijäystävällisestä jumalanpalveluksesta, joka on suunnattu heille, jotka eivät normaalisti hakeudu tai tulisi kirkkoon.

## Global Leadership Summit
Willow Creek Community Church on vuodesta 1997 lähtien järjestänyt *Global Leadership Summit*-konferenssista, joka kokoaa tuhansia kristittyjä yhteen ympäri maailmaa. Laajimmillaan GLS on koostunut jopa 500 eri kokoontumisesta. Konferenssilla on ollut vaikutusta erityisesti vapaakirkollisissa ja karismaattisissa seurakunnissa Pohjoismaissa.

## Lähteet
Fellowship Church

**Fellowship Church** (FC) on kristillinen seurakunta, joka sijaitsee Grapevinen kaupungissa Texasissa, Yhdysvalloissa. Seurakunnalla on yhteensä noin 24 000 viikoittaista kävijää sen pääkampuksella. CBS Newsin mukaan seurakunta oli Yhdysvaltain kuudenneksi suurin megakirkko vuonna 2019.

Seurakunnan johtava pastori on Ed Young, joka perusti seurakunnan vuonna 1989. Seurakunta toimii yhteensä seitsemässä kaupungissa Texasin alueella. Lisäksi seurakunta järjestää viikoittaisia tilaisuuksia kahdessa vankilassa ja verkossa.

## Lähteet
Viktor Bergman

**Karl Viktor Bergman** (31. maaliskuuta 1857 Porvoo – 3. lokakuuta 1905 Helsinki) oli suomalainen kivenhakkaajamestari sekä liikemies ja valtiopäivämies.

Bergmanin vanhemmat olivat kivenhakkaajamestari Johan Gustaf Bergman ja Maria Lovisa Nikander. Bergman johti isänsä kiviliikettä tämän kuoleman jälkeen, vuodesta 1877, ja otti sen nimiinsä äitinsä kuoleman jälkeen 1880. Hänellä oli useita luottamustoimia käsityöaloilla, kunnallisella alalla ja kansalaistoiminnassa. Hän oli vapaapalokunta-aktiivi sekä tunnettu purjehtija ja metsästäjä. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen Bergman oli 1897–1905 ja  porvarissäädyssä Helsingin edustaja valtiopäivillä 1904–1905.

## Lähteet
Aarne Nurminen

**Aarne Johannes Nurminen** (1. helmikuuta 1905 Viipuri – 2. helmikuuta 1961 Tampere) oli suomalainen taidemaalari.

Nurminen kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulua 1927–1931 ja hänen taiteilijan debyyttinsä oli Helsingissä 1930. Nurminen osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1930, 1931, 1932, 1933, 1935, 1943 ja 1952. Nurminen maalasi maisemia Suomesta ja Italiasta sekä henkilökuvia.

Nurminen syntyi Viipurissa, mutta muutti jo lapsena Sippolaan vuonna 1910 ja sieltä Tampereelle, jossa työskenteli koko taiteilijauransa ajan ja kuoli siellä 56 vuoden ikäisenä. Hänelle myönnettiin vuosien varrella useita apurahoja. Näin tekivät esimerkiksi Ahlströmin, Beckerin, Helanderin, Hovingin, Kordelinin ja Löfgrenin säätiöt. Lisäoppia Nurminen hankki tekemällä lukuisia opintomatkoja ulkomaille. Aluksi matkat suuntautuivat Neuvostoliittoon ja Ruotsiin, ja myöhemmin Saksaan ja Espanjaan sekä useita kertoja Italiaan ja Ranskaan. Hän toimi aktiivisesti Tampereen Taiteilijaseurassa ja oli toistakymmentä vuotta seuran luottamustoimissa muun muassa sihteerinä. Nurminen maalasi toki ulkomaisia aiheita, mutta pääasiassa hän oli tunnepitoinen hämäläisen maiseman kuvaaja.

Nurmisen vanhemmat olivat nahkurin sälli Johan Viktor Nurminen ja Anna Maria Rissanen. Nurmisen puoliso oli puhelinvirkailija Martta (o.s. Ahlstedt) vuodesta 1935.

## Maalauksia
* Fiesole, Firenze, öljymaalaus. 1937 

## Palkinnot
* II palkinto dukaattikilpailussa 1931
* II palkinto Tampereen kaupungin seinämaalauskilpailussa 1933
* II palkinto valtion taidekilpailussa 1936 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Aarne Nurminen : Firenze, renesanssin kaupunki, Aamulehti, 13.02.1935, nro 42, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Calvary Temple

**Calvary Temple** on kristillinen seurakunta, joka sijaitsee Hyderabadin kaupungissa Intiassa. Seurakunnalla on yhteensä noin 225 000 jäsentä. Jäsenmäärältään Calvary Temple on maailman toiseksi suurin megakirkko vuonna 2021.

Seurakunnan johtava pastori on Satish Kumar, joka perusti seurakunnan vuonna 2005.

## Lähteet
Punaeväsateenkaarikala

**Punaeväsateenkaarikala** (*Melanotaenia parva*) on sateenkaarikaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Papualta.

## Koko ja ulkonäkö
Punaeväsateenkaarikala voi kasvaa 9&ndash;10 cm pitkäksi, mutta jää yleensä alle 6 cm pitkäksi. Naaraat ovat koiraita pienempiä. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Punaeväsateenkaarikalasta tunnetaan kaksi värimuotoa, jotka ovat sinivioletti ja keskiviivastaan musta muoto ja hopeanharmaa muoto, jonka suomujen reunat ovat punaiset. Kalan evät ovat väriltään punaiset. Naaraat ovat harmahtavia.

## Levinneisyys ja elintavat
Punaeväsateenkaarikala tavataan ainoastaan Kurumoijärvestä Doberain niemimaalta. Se elää sameissa rantavesissä tyypillisesti runsaan vesikasvillisuuden joukossa. Lajin ravintoa ovat kasvit ja vesihyönteiset. Punaeväsateenkaarikalakanta on laskussa ja laji luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Suurin uhka kannalle ovat järveen istutetut vieraslajit kuten tilapiat.

## Lähteet
Tihon Sjomuškin

**Tihon Zaharovitš Sjomuškin** (, 26. kesäkuuta 1900 Penzan läänin Staraja Kutljan kylä – 6. toukokuuta 1970 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Tihon Sjomuškin syntyi talonpojan perheeseen. Hän opiskeli Moskovan yliopiston kasvatustieteellisessä tiedekunnassa, osallistui tutkimusmatkoihin Tšukotkaan ja oli mukana luomassa tšuktšin kirjakieltä Vladimir Bogorazin johdolla.

Sjomuškinin ensimmäiset teokset kertovat tšuktšien ja eskimoiden elämästä. Romaani *Alitet pakenee vuorille* (*Alitet uhodit v gory*, 1947–1948) sai Stalin-palkinnon vuonna 1949. Sen pohjalta tehtiin myös samanniminen elokuva. Sjomuškin julkaisi myöhemmin vain muutamia arktisen alueen kuvauksia. Hänen teostensa taiteellinen arvo on vähäinen.

## Suomennettu teos
* *Alitet pakenee vuorille: romaani*. Suom. Kaisu-Mirjami Rydberg. Helsinki: Kansankulttuuri, 1958.
* *Lapsia lumen ja jään maassa* (*Tšukotka*). Suom. Lauri Savolainen. Porvoo: WSOY, 1945.
 
## Lähteet
Hit Gyülekezete

**Hit Gyülekezete** () on kristillinen seurakunta, joka sijaitsee Budapestin kaupungissa Unkarissa. Seurakunnalla on yhteensä noin 70 000 jäsentä. Jäsenmäärältään Hit Gyülekezete on Euroopan suurin evankelinen seurakunta vuonna 2021. Seurakuntaa pidetään megakirkkona. Viikoittain seurakunnan tilaisuuksiin osallistuu noin 8000 ihmistä.

Seurakunnan johtava pastori on Sándor Németh, joka perusti seurakunnan vaimonsa Judithin kanssa kristillisenä rukousryhmänä 1979. Kommunistisen hallinnon alla seurakunnan toiminta oli laitonta ja toiminta vetäytyi maan alle. Unkarin hallitus tunnusti seurakunnan lailliseksi uskonnolliseksi järjestöksi vuonna 1989. 1990-luvulla seurakunta kasvoi vapaaehtoisten maksujen perusteella Unkarin neljänneksi suurimmaksi kirkkokunnaksi. Seurakunnalla on aktiivisia jäseniä yli 70 000. Seurakunnalla on yli 300 paikallisryhmää Unkarissa, sekä muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa.

## Lähteet
Jarno Liski

**Jarno Liski** (s. 1984) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hänet tunnetaan tutkivana journalistina, joka käsittelee jutuissaan usein taloussotkuja ja korruptiota, mikä on poikinut useita skuuppeja. Lokakuusta 2024 lähtien hän on työskennellyt Helsingin Sanomissa.

## Ura
### Toimittajana
Koulutukseltaan Liski on humanististen tieteiden kandidaatti Jyväskylän yliopistosta. Hän oli Jyväskylän Ylioppilaslehden päätoimittaja vuosina 2011–2013. Vuonna 2013 Liski työskenteli Ylen *[[Suora linja]]* -ohjelman toimittajana. Lisäksi hän oli Ylen palveluksessa vuosina 2016–2017. Tämän jälkeen Liski vaikutti freelance-toimittajana, kunnes hänet palkattiin joulukuussa 2020 Iltalehteen. Lokakuussa 2024 Liski siirtyi Helsingin Sanomien tutkivan journalismin toimitukseen.

Liski tunnetaan paljastusjutuistaan, jotka käsittelevät erityisesti taloussotkuja ja valtiollisia toimijoita. 

Paljastusjuttujen aiheita ovat olleet muun muassa:

*Nuorisosäätiön väärinkäytökset
*Suomen Keskustan sisäpiirit
*Juha Sipilä
*veronkierto ja verohallinto
*Katri Kulmunin ministeriön piikkiin kustannetut esiintymiskoulutukset
*Huoltovarmuuskeskuksen maskikaupat
*Tytti Yli-Viikarin törkeä virka-aseman väärinkäytösepäily ja maksuvälinepetosepäily Valtiontalouden tarkastusviraston (VTV) ylijohtajana sekä VTV:n itsesensuuri
*Sanna Marinin laiton ateriaetu Kesärannassa

### Tietokirjailijana

Liski on kirjoittanut yhdessä Salla Vuorikosken ja Jussi Erosen kanssa *Ylegate*-paljastuskirjan (2017), jossa puidaan vuonna 2016 tapahtunutta silloisen pääministerin Juha Sipilän ja Yleisradion toimintaa koskevaa kohua.

Vuonna 2019 julkaistiin Liskin ja Jyri Hännisen kirjoittama kirja *Keskustan valtakunta: kertomus rahasta, vallasta ja korruptiosta*, joka käsittelee Suomen Keskusta -puolueen, Juha Sipilän ja suomalaisen politiikan korruptiota.

## Palkinnot
Liski palkittiin vuonna 2015 vuoden freelance-journalistina. Vuonna 2018 hän voitti Journalistiiiton sananvapauden miekka -palkinnon. Liski oli ehdolla Lumilapio-palkinnon saajaksi vuonna 2016 ja Suuren journalistipalkinnon vuoden juttu -palkinnon saajaksi yhdessä Karoliina Paanasen kanssa vuonna 2021. Liski valittiin vuonna 2021 myös tutkivan journalismin Lumilapio-finalistiksi peräti kahdella jutulla. Hän kirjoitti Suomen Kuvalehteen Huoltovarmuuskeskuksen maskikaupoista ja samaan lehteen yhdessä Karoliina Paanasen kanssa Katri Kulmunin (kesk) konsulttikuluista. Näistä Kulmuni-juttu palkittiin Lumilapio-palkinnolla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jarno Liski soitteli kuukausien ajan taustapuheluita metsäpoluilla – maaliskuisena tiistaina tuli läpimurto, joka johti kevään suurimpaan skuuppiin VTV:n sotkuista Suomen Lehdistö 15.4.2021
Margo Scharten-Antink

**Margo Sybranda Everdina Scharten-Antink** (7. syyskuuta 1868 Zutphen, Alankomaat &ndash; 27. marraskuuta 1957 Firenze, Italia) oli alankomaalainen runoilija ja olympiamitalisti. Hän osallistui vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa sai pronssia epiikassa miehensä Carel Schartenin kanssa teoksellaan "De nar uit Maremmen" ("Maremmien klovni"). Scharten-Antink sai arvostusta jo lapsena, kun hän kirjoitti esikoisromaaninsa *George Courvron* salanimellä Victorine d’Oxème ja teos julkaistiin myös Bergen op Zoomsen kaupungin paikallislehdessä. Virallinen esikoisromaani *Catharina* julkaistiin vuonna 1899 ja esikoisromaani *Talo täynnä ihmisiä* yhdessä Carelin kanssa vuonna 1908. Pariskunta joutui muuttamaan Carelin terveysongelmien vuoksi ensin Pariisiin, ensimmäisen maailmansodan aikana Englantiin ja lopulta Firenzeen vuonna 1924. 1920–1930-lukujen välisen menestyksen ajan jälkeen heidän taloudelliset ja yhteiskunnalliset vaikeudet alkoivat, mutta Margon saavutukset kirjallisuudessa toivat hänelle ritarin arvon Orania-Nassaun ritarikunnassa vuonna 1939.

## Lähteet
Elena Tovar

**Linda Elena Tovar** on meksikolais-yhdysvaltalainen näyttelijä.

Tovarilla on ollut rooleja muun muassa sarjoissa *[[General Hospital]]* (2014–2015), *[[Dynastia (vuoden 2017 televisiosarja)|Dynastia]]* (2017–2018) ja *[[Designated Survivor]]* (2019). Hänen roolityönsä *General Hospitalissa* huomioitiin Daytime Emmy -palkintoehdokkuudella.

## Lähteet
Gabriela DeBues-Stafford

**Gabriela DeBues-Stafford** (s. 13. syyskuuta 1995 London, Ontario) on kanadalainen keski- ja pitkien matkojen juoksija, joka kilpailee pääasiassa 1&nbsp;500 metrillä.

## Ura
DeBues-Stafford syntyi juoksijaperheeseen Hänen isänsä James Stafford edusti Kanadaa neljissä maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuissa ja täti Sara Gardner yksissä. DeBues-Stafford alkoi itse harrastaa juoksua käydessään Toronto French Schoolia ja hänen kansainvälisen tason uransa alkoi vuonna 2013, jolloin hän kilpaili tyttöjen sarjassa maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuissa ja 1&nbsp;500 metrillä nuorten Pan-Amerikan yleisurheilumestaruuskilpailuissa.

Vuonna 2014 DeBues-Stafford voitti Kanadan-juniorimestaruuden 3&nbsp;000 metrillä ja sijoittui samalla matkalla yhdeksänneksi alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 2015 hän voitti hopeaa 1&nbsp;500 metrillä kesäuniversiadeissa ja vuonna 2016 ensimmäisen aikuisten Kanadan-mestaruutensa samalla matkalla. DeBues-Stafford valittiin Kanadan joukkueeseen Rion kesäolympialaisiin. Hän sijoittui alkuerässään yhdeksänneksi, eikä päässyt välieriin.

DeBues-Stafford uusi 1&nbsp;500 metrin Kanadan-mestaruutensa vuosina 2017–2019. Vuonna 2017 hän kilpaili ensimmäisissä aikuisten yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissaan Lontoossa. Hän sijoittui alkuerässään seitsemänneksi ja pääsi välieriin. Välierässään hän oli kahdestoista.

Syksyllä 2018 DeBues-Stafford siirtyi brittiläisen Andy Youngin valmennettavaksi ja muutti Glasgow’hun. Sitä ennen häntä oli valmentanut pitkään Terry Radchenko Torontossa. Valmentajavaihdosta seurannut kausi 2019 oli hänelle menestyksekäs. Hän rikkoi oman ennätyksensä eri matkoilla kaikkiaan 11 kertaa ja maansa ennätyksen kahdeksan kertaa. DeBues-Stafford juoksi Kanadan sisärataennätykset 5&nbsp;000 metrillä sekä maililla ja ulkorataennätykset 1&nbsp;500 metrillä (kolmesti), maililla ja 5&nbsp;000 metrillä (kahdesti). Lokakuussa hän sijoittui 1&nbsp;500 metrillä kuudenneksi Dohan maailmanmestaruuskilpailuissa ennätysajallaan 3.56,12.

Vuonna 2020 DeBues-Stafford muutti ensin keväällä takaisin Torontoon ja siirtyi syksyllä Bowerman Track Clubin Jerry Schumacherin valmennettavaksi Portlandiin. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän voitti 1&nbsp;500&nbsp;metrin alkueränsä, sijoittui välierässä kolmanneksi ja loppukilpailussa viidenneksi ajalla 3.58,93. Helmikuussa 2022 hän juoksi Kanadan sisärataennätyksiksi 3&nbsp;000&nbsp;metrillä 8.33,92 ja 5&nbsp;000&nbsp;metrillä 14.31,38. Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hän oli 3&nbsp;000&nbsp;metrillä neljäs. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui 1&nbsp;500&nbsp;metrillä 11:nneksi ja karsiutui 5&nbsp;000&nbsp;metrillä alkuerissä.

## Yksityiselämä
Gabriela DeBues-Stafford on ollut tammikuusta 2019 naimisissa brittiläisen Rowan DeBuesin kanssa. Pari tapasi toisensa molempien opiskellessa Toronton yliopistossa. Rowan kuului yliopiston rugbyjoukkueeseen.

DeBues-Stafford opiskeli Toronton yliopistossa vuosina 2014–2019 . Hän suoritti tutkinnon psykologiassa.

## Lähteet
James Russell Lowell

**James Russell Lowell** (22. helmikuuta 1819 Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat – 12. elokuuta 1891 Cambridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen runoilija ja kriitikko. Hän kuuluu transkendentalisteihin ja oli oppinut, terävä kriitikko, oli myös etevä runoilija, joka käytti amerikanenglantia taitavasti.

Lowell oli älykäs humoristi, terävä kriitikko, taiteellinen esseisti sekä kirjallisuuden tuntija. Hän oli Yhdysvaltojen kirjallisuuden kultaisen aikakauden monipuolinen lahjakkuus.

## Elämä
Lowellin isä oli unitaarinen pappi. Lowell valmistui Harvardin yliopistosta 1838 ja sai juristin pätevyyden 1840. Hän ryhtyi kuitenkin kirjailijaksi. Varhain alkanut runsas runotuotanto ilmestyi kokoelmina 1841 ja 1843. Kolmas runokokoelma ilmestyi 1848. Samana vuonna ilmestyivät myös kirjailijasatiiri *A Fable for Critics*, Yhdysvaltain Meksikon-politiikkaan keskitynyt poliittinen satiiri *The Biglow Papers* ja runoelma *The Vision of Sir Launfal*, joka sisältää saman luonnonkauneusmaailman, johon hän myöhemmin palasi runoelmassaan *Under the Willows* (1869). Lowell nautti luonnosta yhtä paljon kuin John Keats, jonka runoihin hän usein syventyi. *The Biglow Papersissa* on erikoisuutena amerikanenglanti, joka käytettiin nyt ensimmäisiä kertoja yhdysvaltalaisessa kirjallisuudessa. 

Vuonna 1855 Lowell nimitettiin Henry Wadsworth Longfellow'n seuraajaksi kirjallisuuden professoriksi Harvardiin. Hänen luentonsa Englannin runoudesta olivat arvostettuja ja ovat pääosin säilyneet sarjassa *Among my Books* (1870 ja 1876). Huomattava tapaus yhdysvaltalaisessa kulttuurielämässä oli *[[The Atlantic|The Atlantic Monthly]]* -aikakauslehden perustaminen vuonna 1857. Lowellista tuli sen päätoimittaja, ja hän kokosi kirjoittajiksi vapaamielisen kulttuuriväen parhaimmiston. Hänen myöhempään kirjalliseseen tuotantoonsa kuuluvat muun muassa kaksi uutta *The Biglow Papers* -sarjaa. Keskeisenä aiheena niissä on orjuuden vastustaminen. Lisäksi sarjaan kuuluu useita kansallisten merkkitapausten kunniaksi syntyneitä oodeja, esimerkiksi "Commemoration Ode" (1865).

Lowell nimitettiin 1877 lähettilääksi Espanjaan, ja vuosina 1880–1885 hän toimi lähettiläänä Englannissa. Kriitikkona ja runoilijana hänellä on Yhdysvaltojen kirjallisuuden ensimmäisten kirjailijoiden joukossa merkittävä asema. 

## Suomennokset
* Kesäkuu (A June Idyl), kokoelmasta *Under the Willows and Other Poems* (1869), teoksessa *Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja*.

## Lähteet
* James Russell Lowell, teoksessa Eino Railo, *Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja* WSOY 1933 (zip)

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Artturi Ortela

**Vilhelm Aleksander (Artturi) Ortela**, sukunimi aik. **Helenius** (30. lokakuuta 1889 Vaasa – 10. helmikuuta 1954 Vaasa) oli suomalainen arkkitehti.

Artturi Ortela pääsi ylioppilaaksi Vaasan suomalaisesta reaalilyseosta 1910 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1916. Hän teki opintomatkoja Venäjälle, Ruotsiin ja Viroon.

Ortela toimi 1916–1924 yksityisenä arkkitehtinä Vaasassa. Ortela perusti Vaasaan arkkitehtuuritoimiston Björklund-Helenius-Myntti yhdessä arkkitehti-taiteilija Matti Björklund-Visannin ja rakennusmestari Hugo Myntin kanssa. Toimisto suunnitteli 1917 kauppaneuvos Frithjof Tikanojan asuintalon muutostyön taidekodiksi. Ortela perusti 1918 oman arkkitehtitoimistonsa ja hän toimi lisäksi 1924–1932 Vaasan läänin rakennuskonttorin apulaisarkkitehtinä, 1932–1939 Vaasan teollisuuskoulun vt. lehtorina ja sen jälkeen vakinaisena lehtorina sekä rakennushallituksen III:n rakennuspiirin Vaasan asiamiehenä. Ortela julkaisi kirjoituksia ammattialaltaan päivä- ja aikakauslehdissä. 

Ortela on osallistui valkoisten puolella Suomen sisällissotaan ja toimi jonkin aikaa Vaasan suomalaisen suojeluskunnan päällikkönä. Hän oli Arkkitehtiliiton ja Suomalaisten Teknikkojen Seuran jäsen. Ortela harrasti urheilua ja erityisesti uintia ja oli Vaasan Uimaseuran suuruuden aikana seuran parhaita pikauimareita. Myöhemmin hän oli parin vuoden ajan Vaasan Uimaseuran puheenjohtajana. Vaasan Partiopoikien johtajana Ortela oli 1910.

## Suunnittelutöitä

* Vuoden 1918 valkoisten sankarihautamuistomerkki, Vaasan vanha hautausmaa. 1920 
* Vaasan Waspartto-lippukunnan (Vaasan partiotytöt) lippu, Vaasa 1921 
* Asunto-osuuskunnat Toivo ja Walo, Klemetinkatu, Vaasa. 1922 
* Vaasan Höyrymylly Osakeyhtiön Toppilan mylly, Oulu. 1924, ilmoitettiin purettavan ja korvattavan samannäköisellä uudisrakennuksella 2019 
* Tapaninlinnan nuorisoseurantalo, Ylistaro. 1928 
* Rukoushuone, Kirkkopuistikko 10 B, Vaasa. 1930 
* Vähänkyrön kirkon keskustorni. 1937 
* Vaasan lyseon lukion laajennus, Vaasanpuistikko 8, Vaasa. 1940
* Vaasan hovioikeudentalon maanalainen väestönsuoja, Vaasa. 1943 

## Lähteet
* 

### Viitteet
Georges Duhamel

**Georges Duhamel** (1884 Pariisi, Ranska – 1966 Valmondois, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja kriitikko.

Duhamel oli ensimmäisessä maailmansodassa vapaaehtoisena lääkärinä. Vuonna 1939 hän oli tiedotusministeri. Hänet valittiin vuonna 1935 Ranskan akatemian jäseneksi. Duhamel, Jules Romains ja Charles Vildrac ja eräät muut muodostivat taiteilijaryhmän Groupe de l'Abbaye.

Kirjailijanuransa alussa Duhamel kirjoitti runoja ja näytelmiä, mutta varsinaisesti mainetta hän sai ensimmäistä maailmansotaa käsittelevillä romaaneilla ja sukuromaaneilla.

## Suomennetut teokset
* *Maailman omistus* (*La passion du monde*), suom. Edvin Hagfors, Helsinki: Otava 1922.
* *Marttyyrien elämää: sotalääkärin muistiinpanoja*, suomentanut Linda Pylkkänen, alkulauseen kirjoittanut Yrjö Hirn, Helsinki: Otava 1920
;Suomennettu runo
* Äiti ja poika, suom. Yrjö Jylhä, teoksessa: Yrjö Jylhä: *Runon pursi*,  WSOY 1934

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mahasweta Devi

**Mahasweta Devi** (14. tammikuuta 1926 Dhaka – 28. heinäkuuta 2016 Kalkutta) oli intialainen bengalinkielinen kirjailija ja aktivisti. Hänen merkittäviä kirjallisia teoksiaan ovat *[[Hajar Churashir Maa]]*, *Rudali* ja *Aranyer Adhikar*. Hän oli itse julistautunut vasemmistolainen, joka työskenteli Intian Länsi-Bengalin, Biharin, Madhya Pradeshin ja Chhattisgarhin osavaltioiden heimojen (lodha ja shabar) oikeuksien ja vaikutusmahdollisuuksien puolesta. Hänet palkittiin useilla kirjallisuuspalkinnoilla, kuten Sahitya Akademi -palkinnolla (Bengalissa), Jnanpith-palkinnolla ja Ramon Magsaysay -palkinnolla sekä Intian siviilipalkinnoilla Padma Shri ja Padma Vibhushan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tulisateenkaarikala

**Tulisateenkaarikala** (*Glossolepis dorityi*)  on sateenkaarikalojen (Pseudomugilidae) heimoon kuuluva äärimmäisen uhanalainen kalalaji.

Tulisateenkaarikala kasvaa 11,5 cm pitkäksi. Naaraat ovat yksivärisen hopean- tai pronssinsävyisiä. Koiraan kyljissä on hopeanvärisellä pohjalla vaakasuuntaisia punaisia siksakraitoja.

Tulisateenkaarikaloja on tavattu ainoastaan Nenggwambujärvestä läheltä Jayapuraa Uudessa-Guineassa. Kalankasvatus ja vieraslajit ovat tehneet siitä äärimmäisen uhanalaisen.

Tulisateenkaarikaloja kasvatetaan akvaariokauppaan.

## Lähteet
Joel Untersee

**Joel Untersee** (s. 11. helmikuuta 1994 Roodepoort, Etelä-Afrikka) on sveitsiläinen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Suomen Veikkausliigassa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubia.

Untersee on urallaan edustanut myös esimerkiksi Juventuksen nuorisojoukkuetta sekä Empolia ja Bresciaa.
Makkarakalakeittoa, sano Tympee Huttunen

**Makkarakalakeittoa, sano Tympee Huttunen** on Kaarlo Kortelaisen ohjaama suomalainen absurdi komediaelokuva vuodelta 1988.  Elokuva on julkaistu videolevityksenä ja se koostuu erilaisista sketseistä. Elokuvan tapahtumapaikkana on Huttutörönkylä ja siinä seurataan Reinari "Tympee" Huttusen ja muiden kylän asukkaiden elämää. 

## Rooleissa

## Lähteet
Midnight Sun

**Midnight Sun** tarkoittaa seuraavia asioita:

* *[[Midnight Sun (televisiosarja)|Midnight Sun]]*, ruotsalais-ranskalainen televisiosarja
* Midnight Sun, ruotsalainen metalliyhtye
* *[[Midnight Sun (elokuva)|Midnight Sun]]*, yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2018
* *[[Midnight Sun (albumi)|Midnight Sun]]*, Zara Larssonin studioalbumi vuodelta 2025
* ”Midnight Sun”, Zara Larssonin kappale vuodelta 2025
* *[[Keskiyön aurinko (kirja)|Keskiyön aurinko]]* (engl. *Midnight Sun*), Stephenie Meyerin romaani
* Helsinki Midnight Sun, Helsingissä järjestettävä kansainvälinen pokeriturnausviikko.

## Katso myös
* keskiyön aurinko, luonnonilmiö
Nykytekstiilitaide

**Nykytekstiilitaide** on tekstiilitaiteeseen ja kuvataiteeseen kuuluvaa nykytaidetta. Siinä yhdistyy visuaalisen ja käsitteellisen taiteen menetelmien lisäksi myös käsityötekniikoita ja tekstiilimateriaalia.  Nykytekstiilitaide on usein kokeellista ja kommentoi myös aktiivisesti ajankohtaisia yhteiskunnallisia aiheita.

Nykytekstiilitaide on vapaata taidetta. Se ei edusta sovellettua taidetta, designia tai käsityöesineitä.  

Nykytekstiilitaiteilijoita Suomessa edustaa Uuden tekstiilitaiteen yhdistys UUTE ry. Se on valtakunnallinen ja kansainvälisesti toimiva kuvataidealan järjestö.

## Nykytekstiilitaiteilijoita
### Suomessa
* Maiju Ahlgrén
* Synnöve Dickhoff
* Leena Illukka
* Raija Jokinen
* Helena Kaikkonen
* Sunna Kangas
* Kaarina Kellomäki
* Laura Kärki
* Ilai Elias Lehto
* Venla Martikainen
* Annukka Mikkola
* Ulla Pohjola
* Kaija Poijula
* Silja Puranen
* Sonja Salomäki
* Noora Schroderus
* Johanna Suonpää
* Janna Syvänoja
* Tuija Teiska
* Virpi Vesanen-Laukkanen
* Johanna Virtanen

### Muualla
*Magdalena Abakanowicz
*Olga de Amaral
*Faig Ahmed
*Ian Berry
*Alighiero Boetti
*Sheila Hicks
*Toshiko MacAdam
*Judith Scott
*Billie Zangeva

## Kirjallisuutta

*Haveri, Minna: Pehmeä taide. Maaseudun Sivistysliitto, Maahenki Oy, 2016. 
*Lukkarinen, Leena: Kierrätysmateriaalien käyttö nykytekstiilitaiteessa. Väitöskirja. Helsinki: Taideteollinen korkeakoulu, 2008. .
*Nelimarkka-Seeck, Riitta: Self portrait : Elisen väitöskirja : variaation variaatio. Väitöskirja. Helsinki:  Seneca, 2000. .
*Vuorisalo, Marjukka: Of(f) textile : suomalainen tekstiilitaide esiin nykyteknologian avulla. Väitöskirja. Helsinki: Unigrafia, 2013. .

## Lähteet
Kuzma Abramov

**Kuzma Grigorjevitš Abramov** (, 12. marraskuuta 1914 nykyisen Mordvan tasavallan Bolšije Bereznikin piirin Staryje Naimanyn kylä – 4. elokuuta 2008 Saransk) oli ersämordvalainen kirjailija.

Kuzma Abramov syntyi talonpojan perheeseen. Keskikoulun jälkeen hän opiskeli vuoden Mordvan opettajakorkeakoulussa, mutta jätti sen kesken. Abramov työskenteli kyläkoulun opettajana, kirjakustantamon toimittajana, kävi armeijan ja osallistui toiseen maailmansotaan. Hän valmistui opettajakorkeakoulusta etäopiskelijana vuonna 1954.

Abramovin ensimmäinen runokokoelma ilmestyi vuonna 1940. Varsinainen kirjailija hänestä tuli vasta sodan jälkeen. Abramov kirjoitti kertomuksia, näytelmiä ja pienoisromaaneja sekä mordvalaisten historiasta kertovan trilogian *Naiman* (1957), *Lomantne teevst malatseks* (”Ihmisistä tuli läheisiä”, 1961) ja *Katšamon patšk* (”Savu maan yllä”, 1964). Sitä seurasi taiteilija Stepan Erzjasta kertova trilogia *Erzjan tsjora* (”Ersän poika”, 1971, 1973, 1974), joka sai Mordvan ASNT:n valtionpalkinnon. Huomiota herättivät myös romaanit *Eset kanstos a marjavi* (”Oma taakka ei paina”, 1967) ja *Velen teiter* (”Maalaistyttö”, 1980).

1980-luvulla Abramov kirjoitti eeppisiä romaaneja mordvalaisten historiasta. Romaanin *Purgaz* (1988) aiheena on 1200-luvun vaihteen mordvalaisruhtinas ja kansan hajoaminen keskenään taisteleviksi suvuiksi, jotka eivät pysty puolustautumaan ulkoisia vihollisia vastaan. Romaani *Oljatšint kise* (”Vapauden tähden”, 1989) kertoo Volgan keskijuoksun kansojen kapinaliikkeestä 1670-luvun alussa. Abramov toimi myös lastenkirjailijana, journalistina ja ersän kielen tutkijana. Hänen laatimansa ersän selittävä sanakirja *Valon jovtnema valks* ilmestyi vuonna 2002.

Abramov hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1949. Hän sai Mordvan kansankirjailijan arvonimen vuonna 1985.

## Lähteet