open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ringeten maailmanmestaruuskilpailut 2010

**Vuoden 2010 ringeten maailmanmestaruuskilpailut** olivat yhdeksännet Kansainvälisen ringetteliiton (IRF) järjestämät ringeten maailmanmestaruuskilpailut. Ne pidettiin Tampereella, Suomessa 1.–6. marraskuuta 2010.

Maailmanmestaruuden voitti Suomi, joka voitti kaksiosaisessa loppuottelussa Kanadan. Suomi voitti ensimmäisen loppuottelun maalein 6–5 Kirsi Pukkilan tehtyä voittomaalin jatkoajalla ja toisen loppuottelun maalein 6–3. Pronssiotteluissa Yhdysvallat voitti Ruotsin maalein 20–1 ja 19–1. Pelipaikkana oli Hakametsän jäähalli, jossa toista loppuottelua seurasi 3&nbsp;863 katsojaa. Mestarijoukkueen päävalmentaja oli Virpi Karjalainen.

Turnauksen arvokkaimpana pelaajana palkittiin Suomen Salla Kyhälä. Tähdistökentälliseen valittiin Kyhälän lisäksi hyökkääjiksi Suomen Anne Pohjola ja Kanadan Jennifer Hartley, puolustajiksi Suomen Jonna Ruotsalainen ja Kanadan Beth Hurren sekä maalivahdiksi Suomen Heidi Ahlberg.

## Lähteet
Psathonísi (Pátmos)

**Psathonísi** () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja tarkemmin Arkoín saariin ja sijaitsee Arkoín ja Makronísin saarten eteläpuolella, lounaaseen Kalóvoloksesta. Saaren pinta-ala on 0,0538 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Psathonísi kuuluu Pátmoksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Psathonísi on muiden lähisaarten kanssa osa Natura 2000 -aluetta.

## Lähteet
Psathonísi (Sporadit)

**Psathonísi** () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisten Sporadien saariryhmään ja sijaitsee Egeanmeressä Psathoúran saaren eteläpuolella, pohjoiseen Gioúrasta. Saaren pinta-ala on 0,100 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Psathonísi kuuluu Alónnisoksen kuntaan, Sporadien alueyksikköön ja Thessalian alueeseen. 

## Lähteet
Psathonísi (Sýros)

**Psathonísi** () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Sýroksen saaren lounaispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,008 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Psathonísi kuuluu Sýros-Ermoúpolin kuntaan, Sýroksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.

## Lähteet
Alexander Cunningham

**Alexander Cunningham** (23. tammikuuta 1814 Lontoo – 28. marraskuuta 1893 Lontoo) oli brittiläinen upseeri ja arkeologi, joka teki uraauurtavia arkeologisia tutkimuksia Intiassa.

## Elämä ja ura
Cunninghamin isä oli skotlantilainen runoilija Allan Cunningham. Hän liittyi 19-vuotiaana Bengalin insinöörijoukkoihin, ja Lordi Aucklandin tultua Intian kenraalikuvernööriksi vuonna 1836, tämä nimitti Cunninghamin adjutantikseen. Hän osallistui ensimmäiseen ja toiseen sikhisotaan, ja toimi sitten edustustehtävissä Kashmirissa ja Tiibetissä. Vuonna 1856 hänestä tuli Burman yli-insinööri, ja vuonna 1858 hänet nimitettiin Luoteisprovinssien yli-insinööriksi. Hän jäi eläkkeelle kenraalimajurin arvossa 1861 palveltuaan Intiassa yhtäjaksoisesti 28 vuotta, ja siirtyi samana vuonna Lordi Canningin kutsusta Intian arkeologisen viraston ensimmäiseksi johtajaksi. Vuonna 1865 virasto lakkautettiin, mutta Cunningham kutsuttiin takaisin Englannista johtamaan sitä uudestaan vuonna 1870. 

Uransa alkuvaiheessa hän tapasi brittiläisen tutkijan James Prinsepin, joka herätti hänen kiinnostuksensa Intian historiaan ja kolikoihin. Vuonna 1837 Cunningham teki kaivauksia Varanasin lähellä sijaitsevassa Sarnathissa, ja laati piirustuksia sen patsaista. Vuonna 1850 hän johti kaivauksia Sanchissa. Hän teki myös monia muita arkeologisia tutkimuksia Pohjois-Intian raunioilla. Hän oli kiinnostunut erityisesti numismatiikasta ja keräsi suuren kokoelman intialaisia kolikoita, mutta paluumatkallaan Englantiin hän menetti suurimman osan arvokkaista kokoelmistaan ja paperinsa haaksirikossa Ceylonilla. Cunninghamin teoksiin kuuluvat *An essay on the Arian Order of Architecture* (1846), *The Bhilsa Topes, or Buddhist monuments of Central India* (1854), joka oli ensimmäinen todellinen yritys tutkia buddhalaisuuden historiaa arkkitehtonisten raunioiden perusteella, *Ladak, physical, statistical, and historical* (1854), *Archaeological Survey of India* (1871), *Book of Indian Eras* (1883) ja *Corpus Inscriptionum Indicarumin* ensimmäinen julkaisu (1878). Hänet lyötiin ritariksi vuonna 1887.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ringeten maailmanmestaruuskilpailut 2016

**Vuoden 2016 ringeten maailmanmestaruuskilpailut** olivat 11. Kansainvälisen ringetteliiton (IRF) järjestämät ringeten maailmanmestaruuskilpailut. Ne pidettiin Helsingissä, Suomessa 27. joulukuuta 2015 – 4. tammikuuta 2016.

Maailmanmestaruuden voitti Suomi, joka voitti kaksiosaisessa loppuottelussa Kanadan. Suomi voitti ensimmäisen loppuottelun maalein 8–2 ja toisen loppuottelun maalein 13–0. Pronssille sijoittui Ruotsi, ja seuraavina olivat Yhdysvallat, Tšekki ja Slovakia. Mestarijoukkueen päävalmentaja oli Timo Himberg. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Suomen Susanna Tapani.

## Lähteet
Bent Rold Andersen

**Bent Rold Andersen** (1. kesäkuuta 1929 Kööpenhamina – 7. lokakuuta 2015) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän toimi Tanskan sosiaaliministerinä huhtikuusta syyskuuhun 1982. Hän erosi sosiaalidemokraateista vuonna 2007 ja liittyi Radikaaliin Venstreen, mutta palasi myöhemmin takaisin sosiaalidemokraatteihin, joista erosi jälleen 2012 ja liittyi Yhtenäisyyslistaan.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Bent Rold Andersen 
* Dansk Biografisk Leksikon
Ráftis

**Ráftis** () on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Attikan itärannikolla Pórto Ráftin kaupungin edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,095 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Ráftis kuuluu Markópoulo Mesogaíaksen kuntaan, Itä-Attikan alueyksikköön ja Attikan alueeseen.

Saari on saanut nimensä, suomeksi ”Räätäli”, siellä olevasta antiikinaikaisesta istuvaa hahmoa kuvaavasta veistoksesta, jonka on kansanomaisesti tulkittu esittävän räätäliä. Nykyisin veistoksen katsotaan esittäneen naispuolista hahmoa, todennäköisimmin Rhea (tai Kybele) -jumalatarta. Veistos on peräisin roomalaiselta kaudelta 100-luvulta jaa. Se on pystytetty saaren korkeimmalle kohdalle ja tehty Pentelikon-vuoren marmorista. Sen säilyneen osan korkeus on kaksi metriä ja se on jalustalla, jonka koko on 1,4 × 1,77 metriä ja korkeus 2,35 metriä. Aiemmin veistosta on esitetty myös muun muassa Apollonin tai Herodes Atticuksen vaimon Regillan patsaaksi.

Ráftiksen luoteispuolella sijaitsee pienempi Raftopoúlan saari.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Karlskoga Tidning

**Karlskoga Tidning** oli vuonna 1883 perustettu ruotsalainen sanomalehti. Se ilmestyi alun perin Norassa, koska lehtiä sai julkaista vain kaupungeissa ja kauppaloissa, mutta vuonna 1923 se siirtyi Karlskogaan. Kolmipäiväinen lehti muuttui 1935 kuusipäiväiseksi. Vuonna 2010 sen painos oli 7&nbsp;300. Lehden omistaja Stina Lysholm myi lehtensä vuonna NWT-Koncernin omistajalle, Anderin perheelle.. 

*Karlskoga Tidning* yhdistettiin toiseen paikalliseen lehteen *Karlskoga-Kurireniin* vuonna 2020, ja nimeksi tuli ''Karlskoga Tidning Kuriren''. Jo lähes kymmenen vuotta ne olivat ehtineet toimia saman katon alla, ja uutissisältökin oli ollut lähes sama, mutta poliittisilta mielipiteiltään ne olivat erilaisia: *Karlskoga Tidning* oli oikeistolainen.

## Lähteet
Gramat

**Gramat** on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Alzoujoen varrella, noin 38 kilometriä Gourdonin kaupungista itään.

Kaupunki sijaitsee strategisesti tärkeällä paikalla vanhojen roomalaisten teiden risteyksessä. Sijainti on johtanut myös useisiin valloituksiin ja ryöstöretkiin. 700-luvulla kaupunkiin hyökkäsivät arabit, ja sen jälkeen 800- ja 1000-luvuilla normannit. Satavuotisessa sodassa (1337-1453) kaupunki tuhoutui jälleen. 1300-luvun lopulla asukkaita oli vain 7 henkilöä. 1500-luvulla Ranskan uskonsodissa aikana Gramat oli jälleen ryöstöjen kohteena, vuorotellen katolilaisten ja protestanttien tekemänä.

Kaupungin keskustassa oleva Pyhän Pietarin kirkko on valmistunut vuonna 1925. Vanha kirkko, jota ei enää ole olemassa, sijaitsi keskustan ulkopuolella. Vanhaan Pyhän Pietarin kirkkoon tehtiin vuonna 1853 urut, jotka kuuluvat historiallisten monumenttien luetteloon. Urut siirrettiin uuteen kirkkoon sen valmistuttua. 


Tiedosto:Église de Gramat (Lot) - 01.jpg|Pyhän Pietarin kirkko
Tiedosto:Tour horloge gramat.jpg|Kellotorni


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Molodohvardijsk

**Molodohvardijsk** () on kaupunki itäisen Ukrainan Luhanskin alueen itäosissa Luhanskin piirissä, linnuntietä 40 kilometriä Luhanskista kaakkoon ja noin 10 kilometriä Sorokynestä (joka tunnettiin vuoteen 2016 asti nimellä Krasnodon) luoteeseen. Kaupungin eteläpuolitse kulkee Sorokynestä Luhanskiin johtava eurooppatie  (valtatie M04). Venäjän raja sijaitsee linnuntietä 15 kilometriä kaupungista itään. 

Vuoden 2021 alun väestöarvion mukaan kaupungissa asui 22&nbsp;514 henkeä. Vuonna 2001 kaupungin asukasluku oli 25&nbsp;528, joista etnisesti ukrainalaisia oli 10,88 prosenttia ja venäläisiä 88,6 prosenttia.

Kaupungin aseman paikkakunta sai vuonna 1961. Vuodesta 2014 kaupunkia ovat miehittäneet niin sanotun Luhanskin kansantasavallan joukot (Venäjän nukkevaltio). 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Simion Bughici

**Simion Bughici**, alun perin **Simon David**, (s. 14. joulukuuta 1914  Iași, Romania – 1. helmikuuta 1997) oli romanialainen kommunistijohtaja, joka toimi diplomaattina ja 1950-luvun alussa maansa ulkoministerinä. 

Bughici oli taustaltaan juutalainen. Hänen alkuperäinen nimensä on Simon David. Hän kasvoi Romaniaan kuuluneessa Bessarabiassa sijaitsevassa Iașin kaupungissa. Hän kävi lukiota kolme vuotta ja työskenteli tekstiiliteollisuudessa. Jo 15-vuotiaana hän liittyi sosialistiseen kommunistiseen nuorisojärjestöön. Vuonna 1932 hän liittyi laittomaan Romanian kommunistiseen puolueeseen. Toimintansa vuoksi hänet vangittiin. Vapautumisensa jälkeen hän työskenteli kutomatehtaalla. Hän jatkoi edelleen toimintaan kommunistisessa puolueessa, mutta hänet vangittiin uudelleen vuonna 1936 ja vapautettiin vuonna 1940.

Toisen maailmansodan aikana hänet vangittiin uudelleen, mutta hän onnistui pakenemaan maaliskuussa 1944. Syksyn 1944 jälkeen kommunisteista tuli virallinen puolue Romaniassa. Bughicista tuli vuonna 1945 Moldovan alueen puoluekomitean sihteeri. Vuonna 1948 hänestä tuli kommunistipuolueen keskuskomitean ehdokasjäsen. Seuraavan vuonna hän siirtyi maansa ulkoministeriön palvelukseen ja hänet nimitettiin Romanian suurlähettilääksi Moskovaan. Hänet akkreditoitiin Moskovan lisäksi myös Romanian Helsingin-lähettilääksi. Hänestä tuli kommunistipuolueen keskuskomitean jäsen vuonna 1950, ja hän oli jäsenenä vuoden 1974 lopulle asti. Ulkoministeri Anna Pauker syrjäytettiin kesällä 1951, jonka jälkeen Bughici nousi maansa uudeksi ulkoministeriksi Gheorghe Gheorghiu-Dejn johtamassa hallituksessa. Hän toimi lisäksi varapääministerinä lokakuusta 1953 maaliskuuhun 1957 Vasile Stoican toimiessa pääministerinä.

Ministerikautensa jälkeen hän työskenteli toukokuusta 1957 vuoteen 1961 kommunistipuolueen keskuskomitean talousosaston apulaisjohtajana ja sen jälkeen vuodesta 1961 kesäkuuhun 1965 keskuskomitean kulutustavaraosaston päällikkönä. Hän toimi vielä kolmen kuukauden ajan maaliskuusta 1969 toukokuuhun 1969 elintarviketeollisuuden ministerinä, minkä jälkeen hän toimi puolueessa eri tehtävissä marraskuuhun 1979 asti.

## Lähteet
*

### Viitteet
Ringeten maailmanmestaruuskilpailut 2019

**Vuoden 2019 ringeten maailmanmestaruuskilpailut** olivat 13. Kansainvälisen ringetteliiton (IRF) järjestämät ringeten maailmanmestaruuskilpailut. Ne pidettiin Burnabyssä, Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa 25. marraskuuta – 1. joulukuuta 2019.

Maailmanmestaruudesta pelasivat Sam Jacks Poolissa Suomi ja Kanada. Suomi vei mestaruuden voittamalla ensimmäisen ottelun maalein 11–4 ja toisen maalein 5–1. Mestarijoukkueen päävalmentaja oli Timo Himberg. Muut joukkueet pelasivat President's Poolissa ja niistä paras oli Ruotsi ennen Yhdysvaltoja ja Tšekkiä.

## Lähteet
Karlskoga Tidning-Kuriren

**Karlskoga Tidning-Kuriren** (lyh. **KT-Kuriren**) on ruotsalainen sanomalehti, jonka kotikunta on Karlskoga. Se perustettiin vuonna 2020, kun ''Karlskoga Tidning'' ja *Karlskoga-Kuriren* yhdistyivät. Lehtien toimitukset olivat jo lähes kymmenen vuotta toimineet saman katon alla ja niiden uutissisältö oli ollut lähes identtinen, vain lehtien poliittiset linjat olivat erilaiset. *KT-Kuriren* ilmestyy kuudesti viikossa ja se kuuluu NWT-konserniin.

## Karlskoga Tidning
*Karlskoga Tidning* perustettiin joulukuussa 1883 Norassa, sillä tuolloin lehtiä sai julkaista vain kaupungeissa. Vuonna 1923 lehti muutti Karlskogaan. Vuonna 1935 siitä tuli kuusipäiväinen, kun se aiemmin oli ilmestynyt kolmesti viikossa. Vuodesta 1944 lehti kuului NWT-konserniin. 

## Karlskoga-Kuriren
*Karlskoga-Kuriren* perustettiin 1941 ja se oli poliittiselta linjaltaan sosiaalidemokraattinen. NWT-konserni osti sen vuonna 2011.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Vasyl Tšumak

**Vasyl Tšumak**,  (7. heinäkuuta 1901 Itšnja, Tšernihivin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 21. marraskuuta 1919 Kiova, Ukrainan kansantasavalta) oli ukrainalainen kirjailija ja vallankumouksellinen.

Tšumak oli borotbistien aktiivinen jäsen. Hän oli taidelehti *[[Mystetstvo]]n* toimitussihteeri (1919–1920) ja kuului Ukrainan koulutuksen kansankomissariaatin kirjallisuuskollegioon. Tšumakin kirjailijanura alkoi 1917. Hänen tuotantonsa oli romanttista vallankumousrunoutta. Anton Denikinin vastavakoilu teloitti hänet, ja hänen runokokoelmansa ilmestyivät vasta hänen kuolemansa jälkeen. Vaikka hänet hyväksyttiin yhdeksi neuvostoukrainalaisen kirjallisuuden ”ensimmäisistä rohkeista” perustajista, runojen julkaisu kiellettiin 1930-luvun alussa. Hänen ohellaan muita alkuvaiheen ”ensimmäisiä rohkeita” olivat Vasyl Blakytnyi, Andri Zalyvtšyi ja Hnat Myhailytšenko. Hänen maineensa puhdistettiin 1950-luvun puolivälissä. Hänen teostensa editio julkaistiin 1991, ja siihen sisältyy muistelmia hänestä.

Tšumak ja Hnat Myh’ailytšenko otettiin kiinni yhtä aikaa talosta, jossa Myh’ailytšenko piileskeli. Heidät ammuttiin samana päivänä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ford Focus WRC 99

**Ford Focus WRC 99** on Fordin valmistama World Rally Car -auto, jolla Ford World Rally Team kilpaili rallin maailmanmestaruussarjassa kaudella 1999. Se oli Ford Focus WRC -ralliauton ensimmäinen sukupolvi ja korvasi Ford Escort WRC:n. Focus WRC 99:n moottorina oli 4-sylinterinen Ford Zetec E, joka korvasi aiemmin Escort WRC:ssä käytetyn Cosworth-moottorin. Sen viritti Mountune, ja se oli suunniteltu tuottamaan edeltäjäänsä parempaa vääntöä etenkin matalilla kierrosluvuilla.

Kaudella 1999 Fordin toista autoa ajoi Colin McRae ja toisessa vuorottelivat Simon Jean-Joseph, Thomas Rådström ja Petter Solberg. Focus WRC 99 sijoittui heti debyyttikilpailussaan Monte Carlossa lupaavasti kolmanneksi, mutta tulokset hylättiin, sillä Ford oli suunnitellut autoon uuden vesipumpun, vaikka WRC-luokan sääntöjen mukaan vesipumpun tuli olla suoraan tuotantoautosta. Tiimin korvattua vesipumpun hyväksytyllä Colin McRae voitti kauden kolmannen ja neljännen rallin Keniassa ja Portugalissa, vaikka auto oli kehitystyön jäljiltä vielä ylipainoinen. Loppukaudesta tulokset kuitenkin heikkenivät auton keventämisestä huolimatta: McRae keskeytti kauden viimeiset kahdeksan rallia. Seuraavalla kaudella auton korvasi Fordin tehdastiimissä Focus WRC 00.

## Rallin MM-sarjan tulokset
()

Lähde: 

## Lähteet
Anne Kuorsalo

**Anne Kuorsalo** (ent. **Sailas**, s. 1954) on suomalainen toimittaja. Hän on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri. Hän on ollut toimittajana Moskovassa vuosina 1989–1995, ensin ''Turun Sanomien'' kirjeenvaihtajana ja sitten ''Helsingin Sanomien'' avustajana. Hän on ollut tekemässä useita Venäjä-aiheisia teoksia.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 

## Toimittajana

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Anne Kuorsalo tietokirjailija Pekka Virkin vieraana *Jälkisuomettumisen ruumiinavaus* -ohjelmasarjassa, jossa he keskustelevat Suomen idänkaupan korruptiosta sarjan 15. jaksossa *[https://www.youtube.com/watch?v=e8pe5D0mg-s Näin suomalainen korruptio toimi itäkaupassa]*, 27.4.2024.
Couzou

**Couzou** on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 23 kilometriä Gourdonin kaupungista itään.

*Château de la Pannonie* on rakennettu vuonna 1685 entisen luostarin talousrakennuksen paikalle. Klassisen ulkoasunsa se sai vuosina 1730-1760. Ranskan suuren vallankumouksen aikana 1700-luvun lopulla linna kansallistettiin. Entisen omistajan kaksi tytärtä ostivat kuitenkin linnan takaisin suvun omistukseen vuonna 1792. Viimeisin suuri muutostyö tehtiin vuonna 1868. Linna on ollut saman suvun omistuksessa 1600-luvulta lähtien. Se listattiin historialliseksi muistomerkiksi vuonna 1992, ja avattiin yleisölle vuonna 2005. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Grigore Preoteasa

**Grigore Preoteasa** (25. elokuuta 1915  Bukarest, Romania – 4. marraskuuta 1957 Moskova, Neuvostoliitto) oli romanialainen kommunistiaktivisti, toimittaja ja poliitikko toimien ulkoministerinä . 

Preoteasa syntyi Bukarestissa ja liittyi yliopisto-opintonsa aloitettuaan kiellettyyn kommunistiseen liikkeeseen vuonna 1933. Hänet pidätettiin 1930-luvulla, ja hän tutustui vankeutensa aikana sodanjälkeisen ajan kommunistijohtajiin, mm. Gheorghe Gheorghiu-Dejiin. Toisen maailmansodan päättyessä ja Romanian kommunistisen puolueen tultua julkiseksi Preoteasasta tuli *[[România Liberă]]* -lehden päätoimittaja vuosiksi 1944–1946 ja sen jälkeen romanialaisen uutistoimisto Agerpresin johtaja. Hänestä tuli 1950-luvun alussa apulaisulkoministeri ja syksyllä 1955 ulkoministeri Simion Bughicin jälkeen. Tässä tehtävässä hän toimi kesään 1957. Ulkoministeriajanjaksoon ajoittui Unkarin vuoden 1956 kansannousu, jonka loppuvaiheessa silloinen Unkarin pääministeri Imre Nagy pakeni Romaniaan, mutta Romanian viranomaiset luovuttivat Nagyn vallan takaisin ottaneille Unkarin kommunistiviranomaisille, jotka tuomitsivat hänet kuolemaan.

Preoteasa kuului lokakuussa 1957 Moskovaan matkustaneeseen Romanian kommunistipuolueen valtuuskuntaan, jonka tarkoitus oli osallistua Lokakuun vallankumouksen 40-vuotisjuhlallisuuksiin. Koneen ollessa laskeutumassa Moskovan Vnukovon lentokentälle kone syöksyi maahan. Onnettomuudessa menettivät henkensä Preoteasa ja kolme lentokoneen miehistön neuvostoliittolaisjäsentä.

Hänen tyttärensä Ilinca Preoteasa oli naimisissa Romanian 2000-luvun alun ulkoministerin Adrian Năstasen kanssa.

## Lähteet
*

### Viitteet
Steyr SSG 08

**Steyr SSG 08** () on itävaltalainen pulttilukkoinen tarkkuuskivääri, jonka suunnittelija ja valmistaja on Steyr Arms. SSG 08 on paranneltu versio Steyr SSG 04:stä. SSG 08:ssa on taitettava tukki, joka mahdollistaa aseen helpon kuljettamisen. Aseessa on taitettavat tukijalat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ford Focus WRC 00

**Ford Focus WRC 00** on Fordin valmistama World Rally Car -auto, jolla Ford World Rally Team kilpaili rallin maailmanmestaruussarjassa kaudella 2000. Se oli Ford Focus WRC -ralliauton toinen sukupolvi ja korvasi edeltäjänsä Focus WRC 99:n. Edeltäjäänsä verrattuna Focus WRC 00:ssa oli uusi aerodynamiikkapaketti, johon kuuluivat muun muassa pienempi mutta tehokkaampi takaspoileri ja uusi etupuskuri, joka tehosti myös jäähdytystä. Moottorin virityksestä vastasi Cosworth. Edellisvuoden malliin verrattuna myös turbo oli uusi.

Kaudella 2000 Fordin tehdastiimin autoja ajoivat kaikissa kilpailuissa Colin McRae ja Carlos Sainz. Lisäksi Ford ajatti joissain kilpailuissa kolmatta autoa, jota ajoivat Petter Solberg, Piero Liatti ja Tapio Laukkanen. Autolla voitettiin kauden aikana kolme kilpailua. Seuraavalla kaudella sen korvasi Fordin tehdastiimissä Focus RS WRC 01.

## Rallin MM-sarjan tulokset
()

Lähde: 

## Lähteet
Formula One eSports Series -kausi 2019

**FIA Formula One Esports -kausi 2019** Formula One eSports Series -sarjan kolmas kausi. Kilpailu järjestettiin 11. syyskuuta – 4. joulukuuta 2019. Turnauspaikkana toimi Lontoon Gfinity Arena. David Tonizza voitti kuljettajien mestaruuden , ja valmistajien mestaruus meni Red Bull Racing Esportsille.

## Sarjamuoto

Menestyksekkään edellisen kauden myötä merkittäviä muutoksia ei tehty sääntöihin ja turnausmuotoon.
* **Aika-ajot** - Kauden alussa pelaajat osallistuivat maailmanlaajuisiin verkossa järjestettyihin aika-ajoihin, missä ajettiin Codemastersin valmistamassa F1 2019 -pelissä. Nopeimmat pelaajat pääsivät jatkoon.
* **Pro Draft** - Aika-ajoista jatkoon päässeet pelaajat osallistuivat Pro Draftiin, missä Formula 1 -sarjan valmistajat valitsivat heidät kuljettajikseen F1 Esports Pro Series -kilpailuun.
* **Pro Series** - Pelaajat ajoivat 25–50% pituisia kilpailuja, joista tehtiin ohessa kisalähetys. He keräsivät pisteitä itselleen sekä tallilleen. Kilpailutulosten perusteella ratkaistiin F1 New Balance Esports Seriesin valmistajien ja kuljettajien mestaruudet, mutta samalla myös palkintorahojen jakaminen valmistajille.

## Valmistajat ja kuljettajat

## Kalenteri

## Tulokset

### Kauden kooste

## Tulokset

### Pistelaskujärjestelmä

Formula 1 -kauden 2019 tavoin pisteet jaettiin osakilpailujen kymmenelle parhaalle kuljettajalle. Lisäpisteen sai kuljettaja, joka ajoi kilpailun nopeimman kierroksen ja oli kilpailussa kymmenen parhaan joukossa. Paalupaikasta ei jaettu lisäpisteitä.

Tasapistetilanteessa kuljettajien/valmistajien parhaimmat aikaisemmista suorituksista määrittivät loppusijoitukset.

### Kuljettajat

### Valmistajat
{|
|style="vertical-align:top;"|

**Huomioita:**
* Valmistajien tulokset on järjestetty parhaimman tuloksen perusteella, ei kuljettajien. Tasapistetilanteissa parhaimmat sijoitukset ratkaisivat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* F1 eSports Seriesin sivut
Käynnistyslataaja

**Käynnistyslataaja** (, myös *bootstrap-ohjelma*) on kriittinen ohjelma, jonka tietotekninen laite suorittaa käynnistyessään, jotta käyttöjärjestelmä ja sovellusohjelmat voidaan ladata.

Kun suoritin kytketään päälle, muistissa ei ole käyttöjärjestelmää, jota varten tarvitaan erityisohjelma lataamaan käyttöjärjestelmä muistiin. Tavallisessa henkilökohtaisessa tietokoneessa käynnistylataaja suoritetaan BIOSin alustustoimien jälkeen kiintolevyltä. Sulautetussa järjestelmässä käynnistyslataajan toiminto on monimutkaisempi, koska näissä ei yleensä ole BIOSia suorittamaan järjestelmän alkukonfiguraatiota.

Varhaisissa mini- ja mikrotietokoneissa tietokoneen käyttäjän oli käytettävä katkaisimia koneen etupaneelissa saadakseen kone lataamaan isomman ohjelman ja sitten suorittamaan sen. Käynnistyprosessi voi tarvita toisen ja kolmannen vaiheen lataajan, joista jokainen on edellistä kehittyneempi ja voi tarjota vaihtoehtoja ladattavalle käyttöjärjestelmälle ja diagnostiikkaohjelmia. Menetelmää kutsutaan *ketjulataamiseksi* ().

Käynnistyvä käyttöjärjestelmä voi käsitellä omaa lataustoimintoaan eri tavoin käyttöjärjestelmästä riippuen (init, autoexec.bat, startup-sequence).

## Käynnistyslataajat
Järjestelmän käynnistyessä voi olla kahden eri vaiheen käynnistyslataajia. Toisen vaiheen käynnistyslataajia voidaan kutsua ytimen lataajiksi, joka lataa käyttöjärjestelmän ytimen.

Ensimmäisen vaiheen käynnistyslataajia ovat muun muassa BIOS, Coreboot, Libreboot ja Das U-Boot. Toisen vaiheen käynnistyslataajia ovat GNU GRUB ja NTLDR. Usein käynnistyslataajista puhuttaessa viitataan toiseen vaiheeseen.

## Lähteet
Das U-Boot

**Das U-Boot** tai usein lyhyesti **U-Boot** on käynnistyslataaja, joka on tarkoitettu sulautettuihin järjestelmiin. Ohjelmisto tukee useita eri suoritinarkkitehtuureja ja ympäristöjä. U-Boot on julkaistu avoimena lähdekoodina ja se tähtää muokattavuuteen, useisiin ominaisuuksiin ja pieneen jalanjälkeen.

Tuettuja suoritinarkkitehtuureja ovat:
* ARC
* ARM64
* Motorola 68000 -sarja, ColdFire
* MIPS-arkkitehtuuri
* Nios II
* "Sandbox"
* SuperH
* x86
* Xtensa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Boot Loaders 
* Introduction to U-Boot bootloader (PDF)
Aarne Soinamo

**Aarne Edvard Soinamo**, aiemmin **Frisk** (1. tammikuuta 1902 Perniö – 9. huhtikuuta 1969 Tampere) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai talousneuvoksen ja kauppaneuvoksen arvonimet.

## Elämä
Soinamon vanhemmat olivat konemestari Villiam Edvard Frisk ja Ida Viktoria Gustafsson ja puoliso vuodesta 1924 Liisa Lilja. Soinamo kävi keskikoulun Salon yhteiskoulussa 1920 ja suoritti Turun kauppaopiston 1922. Hän oli Osuustukkukauppoihin kuuluneessa liikkeessä kirjanpitäjä, myymälänhoitaja ja myymäläintarkastaja 1923–1930, Tampereen Kirjakeskuksen kirjakaupan johtaja 1930–1937, Tampereen Työväenyhdistyksen isännöitsijä 1937–1943, Tampereen Työväen Teatterin taloudenhoitaja 1937–1943 ja vakuutusyhtiö Turvan  apulaisjohtaja 1944, toimitusjohtaja 1944–1967 ja johtokunnan puheenjohtaja 1946–1967. Soinamolla oli myös useita luottamustehtäviä. Hän oli muun muassa sosialidemokraattisen *[[Kansan Lehti|Kansan Lehden]]* johtokunnan varapuheenjohtaja ja Tampereen Työväen Säästöpankin hallituksen puheenjohtaja. Soinamo sai talousneuvoksen arvonimen 1958 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1966. 

## Lähteet
La Plata -luokka

**La Plata -luokka** oli Argentiinan laivaston kahden rannikkotaistelulaivan tai monitorin muodostama alusluokka.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Volodymyr Korjak

**Volodymyr Dmytrovytš Korjak** (, oik. **Volko Bljumštein** (*Blumstein*), ; 14. tammikuuta (J: 2. tammikuuta) 1889 Slovjansk, Harkovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 22. joulukuuta 1937) oli ukrainanjuutalainen kirjallisuuskriitikko ja lehtikirjoittaja. 

Korjak karkotettiin vuonna 1915 Kazakstaniin sillä perusteella, että hän kuului laittomaan Ukrainan sosialistis-vallankumoukselliseen puolueeseen (). Hän palasi Ukrainaan 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen ja liittyi kommunistiseen Ukrainan sosialistis-vallankumoukselliseen puolueeseen (borotbistit). Vuonna 1920 hän liittyi Ukrainan kommunistiseen puolueeseen.

Korjak oli puolueen kirjallisen linjan päätulkitsija. Hän oli 1923 kirjailijajärjestö Hartin ja 1927 Ukrainan työläiskirjailijoiden liiton perustajajäsen. Hän työskenteli 1919–1925 koulutuksen kansankomissariaatille, opetti 1925–1933 Harkovan kansanopetuksen instituutissa ja 1933–1936 Harkovan yliopistossa. Vuosien 1925–1927 kirjallisuuskeskustelun aikana hän oli Mykola H’vylovyin päävastustaja. Hän oli perustamassa 1932 Ukrainan kirjailijaliittoa. Korjak oli marxilainen kriitikko, jolta pohjalta hän kirjoitti kritiikkiä, poleemisia artikkeleita ja kirjallisuuden oppikirjoja. Vaikka hänen oppikirjoillaan, kuten kaksiosaisella Ukrainan kirjallisuuden historialla vuosilta 1925 ja 1929, ei ole tieteellistä arvoa, niitä käytettiin yleisesti 1920–1930-luvulla. Häntä syytettiin 1937 trotskilaiseksi fasistiksi ja ”kansallismieliseksi puolueen linjasta poikkeajaksi”. NKVD pidätti hänet, ja hänet ammuttiin.

## Lähteet
Elias Ashmole

**Elias Ashmole** (23. toukokuuta 1617 Lichfield, Englanti – 18. toukokuuta 1692 Lontoo) oli englantilainen virkamies, historioitsija, antiikkiesineiden tuntija ja okkultisti. Hän oli Oxfordin yliopiston Ashmolean Museumin perustaja.

## Elämä ja ura
Ashmole oli satulantekijän poika. Vuonna 1638 hänestä tuli asianajaja, ja vuonna 1644 hänet nimitettiin valmisteverotuksen komissaariksi. Englannin sisällissotaa edeltävinä vuosina Lontoossa toiminut Ashmole muutti sodan puhjettua Oxfordiin, jossa hän sai lisää merkittäviä virkoja vahvan kuningasmielisyytensä vuoksi. Avioliiton myötä hän pääsi varakkaaseen asemaan, jonka ansiosta hän pystyi Lontooseen palattuaan omistamaan aikaa suosikkitutkimuksilleen astrologiaan, kemiaan, botaniikkaan, alkemiaan, heprean kieleen, heraldiikkaan ja antiikkiesineisiin liittyen. Hän oli myös yksi varhaisimmista tunnetuista vapaamuurareista. Ashmole oli hovin suosiossa. Hänestä tehtiin peräkkäin Windsorin heraldikko, valmisteverotuksen komissaari, tilintarkastaja ja pääkirjanpitäjä, ja hän toimi samaan aikaan Surinamen komissaarina ja kuningashuoneen tilintarkastajana.

Vuonna 1652 hän julkaisi teoksen *Theatrum Chemicum*, joka on kokoelma muinaisia alkemiaa käsitteleviä tutkielmia, ja vuonna 1672 teoksen *Institutions, Laws and Ceremonies of the Order of the Garter* Sukkanauharitarikunnasta. Viisi vuotta myöhemmin hän lahjoitti kokoelmansa ja myöhemmin kirjastonsa Oxfordin yliopistolle, joista muodostettiin Ashmolean Museum, maan ensimmäinen julkinen museo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Qods Mohajer-6

**Qods Mohajer-6** () on iranilaisen Qods Aviation Industry Companyn (Qods) suunnittelema taktinen, miehittämätön lennokki. Se on monikäyttöinen keskipitkän kantaman lennokki, jonka varustukseen kuuluu monitaajuuksinen tiedustelukuorma ja joka voidaan varustaa enintään neljällä ohjuksella. Näitä lennokkeja on toimitettu Iranin ohella Etiopiaan, Irakiin, Venezuelaan ja Venäjälle.

Lennokkimallin tuotanto alkoi vuonna 2017, ja se täydentää Iranin aiempaa Mohajed-lennokkien 1980-luvulta alkanutta mallivalikoimaa (Mohajer-1, Mohajer-2, Mohajer-4). Vaikka suunnittelijaksi mainitaan Qods Aviation, lennokin valmistusta on useiden lähteiden mukaan siirretty kilpailevalle iranilaisvalmistaja HESA:lle. Keväällä 2020 kerrottiin lennokkimallista olevan tulossa uudistettu versio. Tämä B-versio pystyy kuljettamaan neljä ohjusta aiemman A-version kahden sijaan.

## Tekniset tiedot

## Mohajer-6 sotilaallisessa käytössä

...

### Venäjän hyökkäyssodassa Ukrainaan

Heinä- ja elokuussa 2022 Venäjän edustajien uutisoitiin tutustuneen iranilaisiin sotilaallisiin lennokkeihin ja räjähdedrooneihin Iranissa kesäkuusta 2022 lähtien. Iran valmistautui toimittamaan näitä aseita Venäjälle käytettäväksi sen sotatoimiin Ukrainassa. Joukko venäläisiä sai tiedustelutietojen perusteella koulutusta iranilaisten taktisten lennokkien ja räjähdedroonien käyttämiseen esimerkiksi iranilaisella Kashanin lentokentällä. 

Iranilaisdroonien toimituksesta Venäjälle uutisoitiin elokuun 2022 lopulla. Sittemmin syyskuussa raportoitiin useiden kookkaiden iranilaisten rahtilentokoneiden asetoimituksista Venäjälle. Tämän perusteella on esitetty, että Venäjä saattaa olla ostanut Iranista jopa satoja edullisia Shahed-136-räjähdedrooneja sekä huomattavan määrän muita lennokkeja ja ohjuksia. Venäjä on käyttänyt Mohajer-6-lennokkeja Ukrainan hyökkäyssodassaan. Ukraina pudotti Mohajer-6-lennokin ensimmäisen kerran Odessan lähistöllä 23. syyskuuta 2022. Tällöin Mohajer-6-lennokkia kerrottiin käytetyn Shahed-136-räjähdelennokkien maalien kohdistamisen apuna. 

Ukrainalaislähteet arvioivat Venäjän hankkineen lokakuun 21. päivään 2022 mennessä mahdollisesti 20 Qods Mohajer-6 -lennokkia. Niistä viisi Ukraina on pudottanut. Yksi lennokki säilyi rikkoutunutta moottoria lukuun ottamatta muuten miltei ehjänä. Sen perusteella lennokin osia on päästy tutkimaan Ukrainassa. Monet lennokin keskeiset komponentit on valmistettu siviilikäyttöön. Esimerkiksi moottori on itävaltalaisvalmisteinen (Rotax 914) ja kamerat japanilaista, kiinalaista ja yhdysvaltalaista alkuperää.
  
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Seppo Eerikäinen

**Seppo Aatto Sakari Eerikäinen** (14. syyskuuta 1916 Nurmes – 12. tammikuuta 2001 Lake Worth, Florida) oli suomalainen yrittäjä ja huolinta-alan yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Eerikäisen vanhemmat olivat nimismies Toivo Johannes Eerikäinen ja Anni Aurora Koponen ja puolisot 1940–1970 Maija Ollikainen ja vuodesta 1971 Asta Fellman. Eerikäinen kävi kuusi luokkaa Joensuun lyseota 1926–1933, tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1935 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1943 ja ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1946. Hän oli Merihuolto Oy:n tullaaja, työnjohtaja ja kirjanpitäjä Turussa 1944–1945 ja yhtiön osastopäällikkö ja apulaisjohtaja Helsingissä 1946–1956, Eurooppalainen Kuljetus Oy:n perustaja, omistaja, toimitusjohtaja 1956–1957 ja johtokunnan jäsen 1957–1976 sekä Oy Huolintakeskus Ab:n varatoimitusjohtaja 1957–1958, enemmistöosakas 1958–1976, toimitusjohtaja ja johtokunnan varapuheenjohtaja 1958–1974 ja johtokunnan puheenjohtaja 1974–1976. Eerikäinen oli myös Merkas Oy:n osakas 1946–1947 ja hänellä oli useita huolinta-alan ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Eerikäinen oli reservin yliluutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1966.

## Lähteet
Olavi Häyry

**Kaarlo Olavi Häyry** (13. maaliskuuta 1909 Loimaa – 18. maaliskuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Häyryn vanhemmat olivat  maanviljelijä, viljakauppias Oskari Häyry ja emäntä Lyydia Otteliana Niemi ja puoliso vuodesta 1939 Aili Maria Harjula. Häyry tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1929 ja valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi ja agronomiksi 1936. Hän oli Hankkijan neuvontaosaston matkakonsultti 1936–1939, siemenosaston palveluksessa 1939–1940, maanviljelyskoneosaston palveluksessa 1941–1952, osastonhoitaja ja prokuristi 1952–1954, maanviljelys- ja koneosaston johtaja 1954–1962, johtokunnan jäsen 1956–1974 ja varatoimitusjohtaja 1962–1974. Itä-Karjalan Sotilashallintoesikunnan Aunuksen maatalousosaston päällikkönä Häyry toimi 1941–1944 ja oli jäsen pika-asutustoimikunnassa 1940–1941, kauppa- ja teollisuusministeriön maa- ja metsäkoneiden vientitoimikunnassa 1965, valtioneuvoston valtuuskunnassa ulkomaankaupan tasapainon parantamista ja työllisyyden edistämistä varten 1965 ja puolustustaloudellisessa suunnittelukunnassa 1968–1974. Hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Häyry oli reservin majuri (1967). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1966.

## Lähteet
İrfan Değirmenci

**İrfan Değirmenci** (s. 3. marraskuuta 1977 Ankara, Turkki) on turkkilainen tv-juontaja, poliitikko ja toimittaja.

## Elämäkerta
Opiskeltuaan yksityisessä TED-lukiossa Ankarassa, sitten journalismin valmistelevassa luokassa Ankarassa vuonna 1995, hän opiskeli vuosina 1995-1999 Ankaran yliopistossa journalismin osastolla. İrfan Değirmenci aloitti ammattiuransa vuonna 1996 paikallisen radioaseman toimittajana Ankarassa. Myöhemmin hän työskenteli kirjeenvaihtajana Ankarassa ATV:ssä, Kanal D:ssä, CNN Türkissä ja STAR TV:ssä.

Vuonna 2007 İrfan Değirmenci palkkasi turkkilaiselle FOX TV:lle, jossa hän esitti aamu-uutisia vuoteen 2010 asti. Vuonna 2010 hän muutti Mehmet Ali Birandin ehdotuksesta Kanal D:lle, jossa hän esitti jälleen aamu-uutiset luopuen paikastaan. FOXissa ystävälleen Fatih Portakalille . Vuonna 2017 İrfan Değirmenci erotettiin Kanal D:stä poliittisista syistä. Hän asettui ehdolle Tasavaltalainen kansanpuolue varajäsenenä Eskişehirissä vuonna 2018. Samasta vuodesta hän työskenteli myös *Bir Gün* -sanomalehden kolumnistina. 1. huhtikuuta 2019 lähtien İrfan Değirmenci valmistelee ja esittelee tärkeimmät uutiset Halk TV:stä.

## Aiheesta muualla
*
Ukrainan aron luonnonpuisto

**Ukrainan aron luonnonpuisto** () on luonnonpuisto, jolla suojellaan alkuperäisiä aroalueita Ukrainan Donetskin alueella. 

Vuonna 1961 perustetun suojelualueen pinta-ala on nykyään 2&nbsp;768,4 hehtaaria eli 27,684 neliökilometriä ja siihen kuuluu useita eri alatyypin arojen suojelualueita. Luonnonpuistolla on Kansainvälisen luonnonsuojeluliitto IUCN:n on suojelualueluokittelun korkein eli I-tason luokitus. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mustanmeren biosfäärialue

**Mustanmeren biosfäärialue** () on luonnonpuisto ja biosfäärialue Ukrainan Hersonin alueella, noin 45 kilometriä H’ersonista lounaaseen. Biosfäärialueen luoteisosa kuuluu Mykolajivin alueeseen.

Vuonna 1927 perustetun suojelualueen pinta-ala on nykyään 89&nbsp;129 hehtaaria eli 891,29 neliökilometriä. Suurin osa tästä on suojeltua vesistöaluetta. Suojelualue on ydinosaltaan luonnonpuistoa, jolla on Kansainvälisen luonnonsuojeluliitto IUCN:n on suojelualueluokittelun korkein eli I-tason luokitus. Lisäksi Mustanmeren biosfäärialue on yksi Ukrainan kahdeksasta Unescon biosfäärialueena (MAB) tunnustamasta suojelualueesta ().

Mustanmeren biosfäärialueeseen kuuluu eritasoisia suojelualueita. Esimerkiksi Kinburnin niemimaalla sijaitseva Biloberežžja Svjatoslavan kansallispuisto on biosfäärialueen ydin- tai puskurivyöhykkeillä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Tšornomorskyi biosfernyi zapovidnyk Natsionalnoji akademiji nauk Ukrajiny (biosfäärialueen kotisivu)   (bsbr.org.ua)
Voimatalo

**Voimatalo** on Helsingin Kampissa osoitteessa Malminkatu 16 sijaitseva kahdeksankerroksinen toimisto- ja liikerakennus. Rakennus on Aarne Ervin suunnittelema, ja se valmistui vuonna 1952 Imatran Voiman pääkonttoriksi. Rakennus on ollut suojeltu vuodesta 2001.

Voimatalo edustaa tyyliltään pelkistettyä modernismia, ja sen tekniset ratkaisut olivat aikanaan edistyksellisiä, ja rakennusmateriaalit laadukkaita. Rakennuksen muotokieli on kulmikas, ja sen julkisivua koristaa tasaiset ikkunarivit ja Arabian valmistamat poltetut keraamiset laatat.

Voimatalossa sijaitsevat nykyään muun muassa Rakennustieto Oy:n toimitilat. Katutasolla sijaitsee Euroopan komission Suomen-edustusto ja Euroopan parlamentin Suomen-toimisto. Niiden yhteisessä auditoriossa, Eurooppasalissa järjestetään EU:n toimintaan liittyviä avoimia yleisötilaisuuksia.

## Historia
Imatran Voiman toimitilat olivat sijainneet 1930-luvulta lähtien Stockmannin keskustan tavaratalon ylimpien kerroksien tiloissa, jotka kävivät ajan myötä ahtaaksi. Vuonna 1947 Imatran Voima osti yhdessä valtion metallitehtaiden kanssa Kampista Malminkadun kulmatontin. Tontilla sijaitsi matalia puutaloja, joille myönnettiin purkulupa sillä ehdolla, että ne korvattaisiin Herttoniemeen valmistuvilla uusilla vuokra-asunnoilla. Voimatalon rakentamista varten perustettiin erityinen Oy Malminkatu 16 -yhtiö. Rakennuksen suunnittelijaksi valittiin arkkitehti Aarne Ervi. Hän oli aluksi luonnostellut Voimataloa Salomonkadun ja Olavinkadun kortteliin.

Vanhojen puutalojen purkutyöt alkoivat tontilla elokuussa 1948, ja Voimatalon rakentaminen käynnistyi vuotta myöhemmin. Rakentamista vaivasi tuohon aikaan vielä sodasta syntynyt materiaali- ja pääomapula. Louhintatyöt päättyivät keväällä 1950, ja rakennus valmistui keväällä 1951, kahden vuoden rakennustöiden jälkeen. Voimatalo herätti huomiota sen moderneilla rakennusratkaisuilla. Sen betonisen rungon rinnalla käytetyt yhtenäiset välipohjalaatat olivat uutta tekniikkaa, joka mahdollisti kerrosluvun kasvattamisen tavallisen korkeuden rajoissa. Rakennukseen kaivettiin kolme kellarikerrosta, jossa sijaitsee muun muassa varastotiloja.

Imatran Voiman lisäksi rakennuksessa on sijannut vuosien varrella muun muassa Suomen Yhdyspankki, Sähkölaitosyhdistys, sekä tilapäisesti Suomen maa- ja metsätalousministeriö. 2000-luvulla Voimatalo siirtyi Neste Oilin eläkesäätiön omistuksesta ranskalaiselle AXA-kiinteistösijoitusyhtiölle. Vuonna 2014 sen osti ruotsalainen sijoitusyhtiö Niam ja vuonna 2023 Genesta Property Nordic.

### Muutokset ja remontit
Malminkadun puoleisen julkisivun alkuperäiset lasitiiliset ikkunat vaihdettiin jo 1950-luvun puolivälissä tavallisiksi ikkunoiksi. 1990-luvulla toimistokerrosten lattiat ja katot uusittiin, ja samoihin aikoihin pääsisäänkäynnin tuulikaappia laajennettiin. Vuoteen 1998 mennessä loputkin asunnot ja saunatilat muutettiin toimistokäyttöön. Rakennuksessa tehtiin täydellinen peruskorjaus vuosina 2008–2009. Remontissa muun muassa vanhat hissit ja sisäpihan puoleiset julkisivuelementit uusittiin, kuitenkin kunnioittaen Voimatalon alkuperäistä arkkitehtoonista ilmettä.

## Lähteet
Läntisen Polesian biosfäärialue

**Läntisen Polesian biosfäärialue** (; ) on valtioiden rajat ylittävä biosfäärialue Ukrainan luoteisosassa Volynian alueella, Puolassa ja Valko-Venäjällä.

Läntisen Polesian biosfäärialue on yksi Ukrainan kahdeksasta Unescon biosfäärialueena (MAB) tunnustamasta suojelualueesta ().

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Desnan biosfäärialue

**Desnan biosfäärialue** (; () on biosfäärialue Ukrainan Sumyn ja Tšernihivin alueiden rajalla. Pohjoisesta biosfäärialue rajautuu Venäjään. Suojelualue on nimetty Dneprin vasemmanpuoleisen sivujoki Desnan mukaan. Tämä joki virtaa suojelualueen läpi.

Vuonna 1992 perustetun biosfäärialueen pinta-ala on nykyään 58 292,6 hehtaaria eli noin 583 neliökilometriä. Biosfäärialueen ydinosalla on Kansainvälisen luonnonsuojeluliitto IUCN:n on suojelualueluokittelun korkein eli I-tason luokitus. Osa biosfäärialueesta muodostaa kansallispuiston (; IUCN II-tason suojelualue), . Desnan biosfäärialue on yksi Ukrainan kahdeksasta Unescon biosfäärialueena (MAB) tunnustamasta suojelualueesta ().

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Už

**Už** (; ) on Tonavan sivujoki Tisza vesistöön kuuluvan Laborecin sivuhaara Ukrainassa ja Slovakiassa. Joen varrella sijaitsee esimerkiksi Taka-Karpatian alueen keskuskaupunki Užhorod ja Užin kansallispuisto, joissa molemmissa heijastuu joen nimi. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Itä-Karpaattien biosfäärialue

**Itä-Karpaattien biosfäärialue** (, ) on valtioiden rajat ylittävä biosfäärialue Ukrainan länsiosan Taka-Karpatian ja Lvivin alueilla, Puolassa ja Slovakiassa.

Itä-Karpaattien biosfäärialue on yksi Ukrainan kahdeksasta Unescon biosfäärialueena (MAB) tunnustamasta suojelualueesta (). Biosfäärialueen eri osat sijoittuvat Kansainvälisen luonnonsuojeluliitto IUCN:n on suojelualueluokittelussa eri tasoluokkiin. Biosfäärialueeseen sisältyy Ukrainassa muun muassa Užin kansallispuisto (tasoluokka II) ja Sianin alueellinen maisemansuojelualue.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nellimin kerhotalo

Nellimin kerhotalo sijaitsee Inarin Nellimin kylässä. Talon omistaa Nellimin Pyry ry.

## Rakennus
Nellimin Kerhotalo on rakennettu vuonna 1958. Talon suunnitteli Kaarho Helppi. Talo peruskorjattiin vuosina 1986–1987 rakennusmestari Tarmo Mansikka-ahon suunnitelmien mukaan. Vuoden 1997 peruskartoituksen mukaan talossa on sähkö, vesi ja viemäri ja lämmitysmuotona sähkölämmitys.

## Toimintaa kerhotalolla
Talon käyttö on edelleen ympärivuotista. Aikaisemmin taloa vuokrattiin Nellimin Pyrylle, mutta nykyisin se omistaa talon. Ennen talon myyntiä kahvilatilaa vuokrasi kesäisin yksityinen yrittäjä, joka piti siinä teehuonetta. Vuokratuloilla katettiin sähkö- ja vakuutusmaksut. Seura tarjoaa toimitiloja Nellimin kerhotalolta myös muiden yhdistysten ja yhteisöjen vuokrattavaksi tilaisuuksiaan varten.

## Lähteet
Naamiaisravut

**Naamiaisravut** (Dromiidae) on kymmenjalkaisiin kuuluva äyriäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.

## Taksonomia ja anatomia
Naamiaisravut jaetaan 3 alaheimoon ja 43 sukuun. Lajeja on noin 100. Ruumiinmuodoltaan heimon lajit ovat litteitä ja soikeahkoja tai viisikulmaisia. Naamiaisravut ovat useimmiten suhteellisen pienikokoisia. Naamiaisrapujen eturaajojen sakset ovat keskikokoiset ja viimeinen jalkapari on kaartunut ja erikoistunut sienieläimiin tarttumiseen. Silmät ovat pienet.

## Levinneisyys ja elintavat
Naamiaisrapuja tavataan kaikista valtameristä lauhkeilta ja lämpimiltä alueilta niin matalista kuin syvistäkin vesistä. Heimon lajit usein kovertavat itselleen suojan sienieläimistä. Sienieläin auttaa naamioitumaan pedoilta. Heimon lajien ravintoa ovat monisukasmadot, levät ja eloperäinen aines.

## Lähteet
Pieni Roobertinkatu 7

**Pieni Roobertinkatu 7** on Helsingin Kaartinkaupungissa Pieni Roobertinkadun ja Korkeavuorenkadun kulmassa sijaitseva kuusikerroksinen liike- ja toimistorakennus. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Pekka Hornamo, ja se otettiin käyttöön vuonna 1988.

## Kuvaus
Pieni Roobertinkatu 7 edustaa tyyliltään 1980-luvun postmodernismia, joka on harvinaisempi tyylisuunta Etelä-Helsingissä. Ulkomuodollisesti rakennuksen keskeinen elementti on sen kulmaerkkeri. Rakennuksen kehys on valettu betoniseksi pilarirungoksi, ja sen julkisivu on toteutettu verhorakenteena. Siinä käytetyt rakennusmateriaalit ovat varsin laadukkaita. Sen julkisivua koristaa oranssinruskeat tiililaatat ja ikkunoiden välissä punagraniittiset pilasterit. Rakennuksen katutason ulkoseinät on verhottu ristipäähakatulla Taivassalon graniitilla. Rakennuksen ylin kerros on sisennetty, ja sen vesikatto on mustaa, muovipinnoitettua teräksistä ohutlevyä. Liiketilojen sekä autohissin ovissa on messinkiset säleiköt.

Rakennuksessa on kuusi kerrosta ja lisäksi neljä kellarikerrosta. Ensimmäisessä kerroksessa katutasolla on liiketilaa suurine ikkunoineen, ja toisesta kerroksesta ylöspäin se on toimistokäytössä. Ensimmäiseen kerrokseen pääsee kulmassa olevasta suuremmasta ovesta, ja ylempiin kerroksiin Korkeavuorenkadun puoleisesta porraskäytävän ovesta. Pieni Roobertinkadun puoleisella tavara- ja autohissillä pääsee lisäksi alempiin kellarikerroksiin.

## Historia
Tontilla sijaitsi aiemmin matala puutalo, jonka omisti ruotsinkielinen seurakunta Svenska Friförsamlingen rf. Viereisellä tontilla sijaitsee seurakunnan päärakennus Andreaskirkko (). Korttelin uusi asemakaava astui voimaan vuonna 1984. Kaksi vuotta myöhemmin, samaan aikaan kirkkotilojen saneerauksen kanssa haettiin lupa puutalon tilalle valmistuvasta uudisrakennuksesta. Pekka Hornamon suunnittelema rakennus otettiin käyttöön vuonna 1988.

Rakennuksessa on sen historian aikana ollut eri vuokralaisia. Kellarikerroksissa on sijainnut Helsingin puhelinyhdistyksen (Elisa Oyj) tiloja, ja Spondan ostettua rakennuksen 2000-luvun puolivälissä siellä oli kiinteistösijoitusyhtiö Kapiteelin pääkonttori.

Vuonna 2000 ensimmäiseen kerrokseen palautettiin yksi suljettu oviaukko ja lisättiin palo-ovi.

## Lähteet
You Young

**You Young**  (; s. 27. toukokuuta 2004) on eteläkorealainen taitoluistelija. 

Hän on viisinkertainen Korean-mestari (2016, 2018-2020, 2022) ja 2020 nuorten olympialaisten kultamitalisti. Senioritasolla kansainvälisesti kilpaillessaan You on saavuttanut vuoden 2020 Neljän maanosan mestaruuksien hopeaa ja kolme Grand Prix-mitalia. 

You sijoittui vuoden 2022 talviolympialaisissa Pekingissä naisten yksinluistelun kuudenneksi pistein 213,09.

## Lähteet
Pieni merenneito (vuoden 2023 elokuva)

**Pieni merenneito** () on vuonna 2023 ilmestynyt yhdysvaltalainen musikaalifantasiaelokuva, jonka on ohjannut Rob Marshall ja käsikirjoittanut David Magee. Se perustuu Disneyn samannimiseen animaatioelokuvaan vuodelta 1989. Elokuva sai ensi-iltansa 26. toukokuuta 2023.

## Näyttelijät

Suomenkielisen version on ohjannut Saara Lehtonen.

## Arvosteluja

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Les Gray

**Thomas Leslie ”Les” Gray** (9. huhtikuuta 1946 Carshalton, Britannia – 21. helmikuuta 2004 Portugali) oli brittiläinen laulaja ja Mud-yhtyeen solisti. Mudin hajoamisen jälkeen hän johti kuolemaansa asti omaa Les Gray’s Mud -kokoonpanoaan.

Kouluaikoinaan Gray soitti trumpettia jazzyhtyeessä. Pian sen jälkeen hän perusti nuoremman veljensä kanssa skiffle-yhtyeen The Mourners. Yhtyeestä tuli myöhemmin Mud, ja se voitti vuonna 1966 Search for Sound -kilpailun. Mud saavutti 1970-luvulla kotimaassaan Britanniassa yhteensä 14 top 20 -singleä. Gray myös julkaisi vuonna 1977 soolosinglen ”A Groovy Kind of Love”, joka ylsi Britanniassa sijalle 32.

Gray kuoli sydänkohtaukseen Portugalissa 57-vuotiaana. Hän oli sairastanut pitkään myös syöpää.

## Lähteet
Akvarellin koulu

**Akvarelli** on monitoimikeskus, jossa on perusopetus, varhaiskasvatus ja perusopetuksen erityispuoli. Se avattiin Forssaan 2022. Siihen yhdistyivät Kuhalan ja Tölön koulut, sekä Kurjenpesän- ja Taikatuulen päiväkodit.
Le Boudin

**Le Boudin** on Ranskan muukalaislegioonan virallinen marssi. Sen virallinen nimi onkin "Marche de la Légion Étrangère" 
(suom. *Muukalaislegioonan marssi*). "Le Boudin" tarkoittaa kirjaimellisesti verimakkaraa. Laulun nimessä se saattaa
viitata myös legioonalaisen pakkaukseen kuuluneen telttakangaskäärön slanginimeen.

Laulun sanoissa viitataan legioonan taistelusaavutuksiin Tuyên Quangissa, Vietnamissa (Kiinan–Ranskan sota 1884–1885) ja Meksikon Cameronessa (taistelu legioonan ja Meksikon armeijan välillä 30. huhtikuuta 1863), joista jälkimmäisen muistoksi vietetään legioonan erityistä juhlapäivää. 

Marssin on säveltänyt Guillaume-Louis Bocquillon (1781-1842), joka toimi legioonassa orkesterinjohtajana ja tunnettiin myös nimellä Wilhelm.

Marssi on sävelletty jo ennen legioonan lähtöä Meksikoon 1860-luvulla. Sanoitus sisältää viittauksia Saksan–Ranskan sotaan, jossa
Elsass-Lothringen liitettiin Saksaan ja legioonaan liittyi miehiä alueelta. Toisaalta sanoissa viitataan halveksivasti belgialaisiin,
koska Belgian kuningas Leopold II pyysi Ranskan hallitusta olemaan lähettämättä belgialaisia mainittuun sotaan. Niinpä heidät jätettiinkin
Algeriaan. Siksi laulussa sanotaan, ettei belgialaisille jäänyt makkaraa (*Pour les Belges, il n'y en a plus, Pour les Belges, il n'y en a plus, Ce sont des tireurs au cul.*).
## Lähteet
* 
* 
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*