open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nestor Kristoffersson

**Nestor Kristoffersson** (19. marraskuuta 1896 Kotka – 19. toukokuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen seiväshyppääjä ja keilailija.

Helsingin Kullervoa edustanut Kristoffersson voitti seiväshypyn vuosien 1925 ja 1931 työläisolympialaisissa. Vuoden 1925 kisoissa hän jakoi voiton latvialaisen Robert Witthoffin kanssa. Lisäksi hän kuului vuoden 1925 kisoissa TUL:n ruotsalaisviestin voittaneeseen joukkueeseen.

Myöhemmin Kristoffersson tunnettiin keilailijana. Vuonna 1936 Kristoffersson ja Erik Grönstrand voittivat parikilpailun MM-hopeaa Berliinin olympialaisten yhteydessä järjestetyissä MM-kilpailuissa. Vuoden 1946 SM-kisoissa hän saavutti hopeaa Kauko Ahlströmin jälkeen.

## Lähteet
Elina Jääskeläinen

**Aino Elina Jääskeläinen** (6. heinäkuuta 1899 – 27. kesäkuuta 1972) oli suomalainen yleisurheilija.

Helsingin Jyryä ja Helsingin Kisa-Tovereita edustanut Jääskeläinen oli monipuolinen yleisurheilija, jolla oli 1920-luvulla hallussaan lähes kaikki TUL:n Helsingin piirin ennätykset. Vuonna 1925 hän voitti kolmiottelun Frankfurtin työläisolympialaisissa.

1920–1930-luvuilla Jääskeläinen tunnettiin innokkaana naisten kilpaurheilun puolestapuhujana. Hän toimi muun muassa *[[Työläisnaisten Urheilulehti|Työläisnaisten Urheilulehden]]* avustajana. Lisäksi Jääskeläinen oli pitkäaikainen TUL:n liittotoimikunnan jäsen ja TUL:n naistoimikunnan puheenjohtaja 1934–1937. 

## Lähteet
Leppävirran kirkonkylä

**Leppävirran kirkonkylä** on Leppävirran kunnan keskustaajama, joka sijaitsee Pohjois-Savon eteläosassa. Kirkonkylä on kehittynyt Savivedestä etelään Unnukkaan laskevan, kunnalle nimensä antaneen virran (Leppävirta) ympäristöön. 

Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Leppävirran kirkonkylän pinta-ala oli 8,05 neliökilometriä, ja väkiluku oli 4&nbsp;127 vuoden 2019 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa kunnan omasta, virallisesta kunnan tai kunnanosien rajauksesta.

## Lähteet
Jan Parandowski

**Jan Parandowski** (1895 Lviv (silloin Lemberg), Ukraina (kuului silloin Itävalta-Unkariin) – 1978 Varsova, Puola) oli puolalainen kirjailija. Hän suoritti yliopistollisen tutkinnon filosofiasta. Hänen romaaniensa aiheet ovat antiikista, mutta niiden lisäksi hän kirjoitti elämäkerrallisia  romaaneja, muun muassa Oscar Wildesta, novelleja ja esseekokoelmia.

Parandowski sai pronssimitalin teoksestaan *Dysk Olimpijski* Berliinin olympialaisissa 1936, jolloin olympialaisissa kilpailtiin myös kulttuurin alalla. Hän oli Puolan Pen-klubin puheenjohtaja 1933–1978.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jay Litherland

**Jay Litherland** (s. 24. elokuuta 1995 Osaka, Japani) on yhdysvaltalainen uimari, joka on menestynyt parhaiten vapaa- ja sekauinnissa. Hän on olympia- ja MM-mitalisti. Hän on pituudeltaan 183-senttimetrinen.

Litherland saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä vuonna 2013 uituaan tosin vain alkuerissä. Henkilökohtaisella 400 metrin sekauintimatkalla hän sijoittui kuudenneksi. Gwangjun kesäuniversiadeissa 2015 hän voitti kultaa 400 metrin sekauinnissa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui 400 metrin sekauinnissa viidenneksi.

Vuonna 2017 Litherland saavutti Budapestin MM-kilpailuissa pronssia 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä, jälleen alkueräuimarina. Hän sijoittui 400 metrin sekauinnissa viidenneksi. Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2018 hänen paras saavutuksensa oli neljäs sija 400 metrin sekauinnissa. Gwangjun MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti tuolla matkalla hopeaa 0,27 sekuntia Japanin Daiya Setolle hävinneenä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti 400 metrin sekauinnissa hopeaa 0,86 sekuntia maanmiehelleen Chase Kaliszille hävinneenä.

Litherlandin pitkän radan ennätys 200 metrin sekauinnissa on Yhdysvaltain-mestaruuskilpailuissa 2017 uitu 1.58,46 ja 400 metrin sekauinnissa 4.09,22 MM-kilpailuista 2019. Lyhyellä radalla hänen vastaavat ennätyksensä ovat 1.55,30 ja 4.03,58, molemmat vuodelta 2021.

Litherland syntyi Japanin Osakassa yhtenä kolmosista veljiensä Kevinin ja Mickin kanssa. Hänellä on Yhdysvaltain ja Japanin lisäksi Uuden-Seelannin kansalaisuus.

## Lähteet
Ariarne Titmus

**Ariarne Titmus** (s. 7. syyskuuta 2000) on australialainen uransa vuonna 2025 lopettanut uimari, joka menestyi parhaiten ratauinnin pidemmillä vapaauintimatkoilla. Hän on nelinkertainen olympiavoittaja ja kuusinkertainen maailmanmestari. Hän on pituudeltaan 176-senttimetrinen.

Titmus aloitti arvokilpailu-uransa lyhyen radan MM-kilpailuissa 2016 sijoittumalla neljänneksi 800 metrin ja kuudenneksi 400 metrin vapaauinnissa. Pitkän radan MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti pronssia 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä ja sijoittui neljänneksi 400 metrin vapaauinnissa. Vuonna 2018 hän voitti Kansainyhteisön kisoissa kolme kultaa, joista kaksi henkilökohtaisilla matkoilla, ja Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa yhden. Samana vuonna hän voitti lyhyen radan MM-kilpailuissa kultaa 200 metrin ja 400 metrin vapaauinnissa, jälkimmäisen maailmanennätyksellä 3.53,92. Lisäksi hän sai pronssia 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin ja 4&nbsp;×&nbsp;50 metrin vapaauintiviestissä, joista jälkimmäisessä hän ui vain alkuerissä.

Titmus voitti pitkän radan MM-kilpailuissa 2019 kultaa 400 metrin vapaauinnissa ja 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä. Hän sai hopeaa 200 metrin ja pronssia 800 metrin vapaauinnissa. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti olympiakultaa 400 metrin vapaauinnissa 0,67 sekunnin erolla moninkertaiseen arvokisavoittajaan Katie Ledeckyyn ja kaksi päivää myöhemmin 200 metrin vapaauinnissa 0,42 sekunnin erolla Siobhan Haugheyyn. Lisäksi hän saavutti hopeaa 800 metrin vapaauinnissa ja pronssia 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä. Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa 2022 hän saavutti kultaa 200, 400 ja 800 metrin vapaauinneissa sekä 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä. Fukuokan pitkän radan MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti kultaa 400 metrin vapaauinnissa maailmanennätysajalla 3.55,38 ja 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä, hopeaa 200 metrin vapaauinnissa ja pronssia 800 metrin vapaauinnissa.

Pariisin olympialaisissa 2024 Titmus voitti kolmannen olympiakultansa ennakkoon vuosisadan kilpailuksikin kutsutussa 400 metrin vapaauintikilpailussa, jossa hän voitti Summer McIntoshin ja Ledeckyn ajalla 3.57,49. Hän saavutti kultaa myös 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä sekä hopeaa 200 ja 800 metrin vapaauinneissa.

Titmusin pitkän radan ennätyksekseen 200 metrin vapaauinnissa jäi MM-kilpailuissa 2023 uitu 1.53,01, 400 metrin vapaauinnissa niin ikään MM-kilpailuissa 2023 uitu 3.55,38 ja 800 metrin vapaauinnissa Kansainyhteisön kisoissa 2022 uitu 8.13,59. Lyhyellä radalla hänen vastaavat ennätyksensä olivat 1.51,38 ja 3.53,92 MM-kilpailuista 2018 sekä 8.13,41 vuodelta 2018.

Titmus edusti brisbanelaista St. Peters Western -seuraa ja häntä valmensi Dean Boxall.

## Lähteet
Telluuritetrafluoridi

**Telluuritetrafluoridi** (TeF4) on telluurin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden telluuriyhdisteiden valmistukseen.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa telluuritetrafluoridi on väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Sen alkeiskoppi on ortorombinen. Yhdiste hydrolysoituu veden vaikutuksesta. Se myös reagoi useiden metallien, kuumennettaessa jopa kullan, kanssa muodostaen fluorideja ja tellurideja. Voimakkaasti kuumennettaessa telluuritetrafluoridi hajoaa telluuriksi ja telluuriheksafluoridiksi. Telluuritetrafluoridi on Lewis-happo ja reagoi esimerkiksi fluoridien kanssa kompleksiseksi pentafluorotelluraatti(IV)ioniksi ([TeF5]-).

Telluuritetrafluoridia voidaan valmistaa telluurista ja fluorista kuumentamalla. Muita tapoja ovat telluuridioksidin reaktio fluoraavien reagenssien kanssa ja alkalimetallipentafluorotelluraattien kuumentaminen.
:Te + 2 F2 → TeF4

Telluuritetrafluoridia käytetään telluuriyhdisteiden valmistukseen.

## Lähteet
Uta Abe

**Uta Abe** (, s. 14. heinäkuuta 2000 Kōbe, Japani) on japanilainen judoka ja olympiavoittaja. Abe voitti kultaa Tokion olympialaisissa 2020 alle 52 kg sarjassa. 

Abe saavutti ensimmäisen mitalisijoituksensa aikuisten kilpailuissa joulukuussa 2016, kun hän oli toinen Tokion Grand Slam -turnauksessa. Vuonna 2017 hän voitti nuorten maailmanmestaruuden alle 52 kg sarjassa ja joukkuekilpailussa. Lisäksi hän teki samana vuonna historiaa, kun hän voitti Düsseldorfin Grand Prix -turnauksen nuorimpana ottelijana. Hän oli voittaessaan 16-vuotias. Lisäksi hän voitti Tokion Grand Slam -turnauksen vuonna 2017. Vuonna 2018 Abe voitti uransa ensimmäiset aikuisten MM-kullat, kun hän voitti Bakun MM-kilpailuissa alle 52 kg sarjan ja joukkuekilpailun. Lisäksi hän voitti kolme Grand Slam tai Grand Prix -kilpailua. Abe uusi alle 52 kg sarjan ja joukkuekilpailun MM-kullan vuoden 2019 MM-kilpailuissa. Lisäksi hän voitti Hohhotin Grand Prixän 2019. 2020 Abe voitti Düsseldorfin Grand Slam -turnauksen. Vuonna 2021 hän voitti Kazanin ja Taškentin Grand Slam -turnaukset.

Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Abe kilpaili alle 52 kg sarjassa. Hänen ei tarvinnut kilpailla ensimmäisellä kierroksella. Tosiella kierroksella hän voitti brasilialaisen Larissa Pimentan ja puolivälierissä brittiläisen Chelsie Gilesin. Välierissä Abe voitti italialaisen Odette Giuffridan Uchi-matalla. Loppuottelussa Abe kohtasi ranskalaisen Amandine Buchardin. Hän voitti Buchardin Kuzure-Kesa-Gatamella. Abe oli lisäksi mukana Japanin judojoukkueessa, joka voitti sekajoukkuekilpailun hopeaa. Seuraavana vuonna hän voitti 52&nbsp;kg:n painoluokan maailmanmestaruuden Taškentissa sekä Zagrebin Grand Prix- ja Tokion Grand slam -kilpailut. Hän voitti 52-kiloisten maailmanmestaruuden jälleen Dohassa 2023. Hän voitti Grand Slam -kilpailun Tokiossa 2023 ja Antalyassa 2024. Pariisin olympialaisissa 2024 hän saavutti hopeaa sekajoukkuekilpailussa. Vuonna 2025 hän voitti 52&nbsp;kg:n maailmanmestaruuden Budapestissa, Bakun Grand Slam -kilpailun ja Japanin-mestaruuden.

## Lähteet
Nikolai Pavlov

**Nikolai Filippovitš Pavlov** (, 19. syyskuuta 1803 Moskova – 10. huhtikuuta 1864 Moskova) oli venäläinen kirjailija.

## Suku ja koulutus
Nikolai Pavlovin isä oli maaorja tai mahdollisesti tämän isäntä. Hänen äitinsä oli tuotu Persian sotaretkeltä vuonna 1796. Pavlov sai hyvän kotikoulutuksen ja pääsi vapaaksi vuonna 1811. Hän valmistui näyttelijäksi Keisarillisesta teatterikoulusta, mutta siirtyi sitten Moskovan yliopiston kielen ja kirjallisuuden osastolle, josta hän valmistui vuonna 1825. Pavlov työskenteli virkamiehenä ja meni vuonna 1837 naimisiin runoilija Karolina Pavlovan kanssa, joka toi mukanaan suuret myötäjäiset.

## Kirjallinen ura
Pavlov aloitti kirjailijanuransa kääntäjänä ja runoilijana. Vuonna 1835 ilmestyi kolmen pienoisromaanin kokoelma *Tri povesti*, joka herätti suurta huomiota yhteiskuntakriittisellä kuvauksellaan. Vuonna 1839 ilmestynyttä psykologissävyisempää toista kokoelmaa *Novyje povesti* pidettiin vähemmän onnistuneena. Pavlov vetäytyi sittemmin kirjallisuuselämästä, mutta julkaisi vuonna 1847 joukon kriittisiä kirjeitä Nikolai Gogolille.

Perheensä omaisuuden uhkapelissä menettänyt Pavlov karkotettiin appensa aloitteesta Permiin vuonna 1853. Hän pääsi pian palaamaan Moskovaan, jossa hän toimi Mihail Katkovin *Russki vestnik* -lehden kirjallisuuskriitikkona. Vuosina 1860–1863 Pavlov julkaisi virallista ”konservatiivis-liberaalia” linjaa edustanutta *Naše vremja* -sanomalehteä ja vuonna 1863 hän perusti uuden lehden *Russkije vedomosti*.

Pavlovin ensimmäiseen kokoelmaan sisältyvä pienoisromaani *Imeniny* (”Nimipäivä”) julkaistiin Suomessa ruotsinnoksena vuonna 1846. Sen aiheena on alhaisesta asemastaan Pavlovin itsensä tapaan kärsivä lahjakas maaorja. Käännöksen on nähty kuvastavan varhaista kiinnostusta venäläistä yhteiskuntakriittistä kirjallisuutta kohtaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nikolai Pavlovin teoksia Lib.ru-sivustolla
Chase Kalisz

**Chase Kalisz** (s. 7. maaliskuuta 1994) on yhdysvaltalainen uimari, joka on erikoistunut sekauintiin. Hän on olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari. Hän on pituudeltaan 193-senttimetrinen.

Kalisz pyrki Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen ensimmäisen kerran vuonna 2012 mutta ei päässyt mukaan sijoituttuaan maan olympiakarsinnoissa 200 metrin sekauinnissa viidenneksi ja 400 metrin sekauinnissa kuudenneksi. Vuonna 2013 hän voitti ensimmäisen Yhdysvaltain-mestaruutensa 400 metrin sekauinnissa ja saavutti Barcelonan MM-kilpailuissa tuossa lajissa hopeaa. Vuoden 2014 saavutuksiin kuului 400 metrin sekauinnin pronssi Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa. Vuonna 2015 hän saavutti MM-pronssia 400 metrin sekauinnissa Kazanissa. Kalisz voitti vuonna 2016 edelleen 400 metrin sekauinnissa Yhdysvaltain olympiakarsinnat ja saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa hopeaa.

Vuonna 2017 Kalisz voitti Yhdysvaltain-mestaruuden 200 ja 400 metrin sekauinnissa ja sijoittui 200 metrin perhosuinnissakin pronssille. Budapestin MM-kilpailuissa hän voitti kultaa molemmilla sekauintimatkoilla. Hän uusi molempien sekauintimatkojen kansallisen mestaruutensa vuonna 2018 ja voitti kaksi kultaa myös Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa. Gwangjun MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia 200 metrin sekauinnissa mutta jäi pidemmällä matkalla kymmenenneksi. Vuodelle 2021 siirrettyjen Tokion olympialaisten kansallisissa karsinnoissa hän voitti 400 metriä ja sijoittui lyhyemmällä matkalla toiseksi. Tokiossa hän voitti olympiakultaa 400 metrillä; hän ui ajan 4.09,42 ja voitti hopealle sijoittuneen maanmiehensä Jay Litherlandin 0,86 sekunnilla. Budapestin MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti 400 metrin sekauinnissa pronssia ja oli 200 metrillä neljäs.

Kaliszin pitkän radan ennätys 200 metrin sekauinnissa on Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2018 uitu 1.55,40 ja 400 metrin sekauinnissa 4.05,90 MM-kilpailuista 2017. Lyhyellä radalla hänen vastaavat ennätyksensä ovat 1.53,28 vuodelta 2021 ja 4.02,40 vuodelta 2013.

## Lähteet
Lahdensillan taistelun muistomerkki

**Lahdensillan taistelun muistomerkki** eli **Lahdenvaaran taistelun muistomerkki** on Venäjän ja Ruotsin välisessä Suomen sodassa Tohmajärvellä 26. elokuuta 1808 käydyn taistelun muistoksi pystytetty monumentti. Sen luonnosteli helsinkiläinen arkkitehti Yrjö Laine-Juva (vuoteen 1955 Laine) ja toteutti tohmajärveläinen muurarimestari Oskari Mölsä. Neljä metriä korkea ja 2,5 metriä leveä teos on koottu betonilla muuratuista luonnonkivistä. Muistomerkki paljastettiin 2. syyskuuta 1928.

Aloite muistomerkin tekemiseen tuli Esi-isäin muisto Pohjois-Karjalassa -rahastolta, mutta tarvittavat varat kerättiin kokonaan Tohmajärveltä. Kuntalaiset lahjoittivat rahaa ja osallistuivat talkoisiin. Suurimmat keräystä tukeneet ja työtä avustaneet yritykset olivat Tohmajärven Tehdasosuuskunta ja osuusliike Yhteishyvä. Muistomerkin hinnaksi tuli 4&nbsp;000 markkaa. Rakennustoimikuntaan kuuluivat johtaja Antti Zimmermann, tohtori J. Rauma ja työnjohtaja Arvi Määttä.

Muistomerkki on rakennettu sille paikalle, johon suomalaiset vuonna 1808 rakensivat maavalleja estääkseen venäläisten joukkojen etenemisen Joensuuhun. Venäläisten kierrettyä puolustuslinjan suomalaiset joutuivat perääntymään. Muistomerkkiin kiinnitettyihin graniittilaattoihin on kirjoitettu ”Lahdensilta. Tässä kaatui 10 Pohjois-Karjalan talonpoikaa puolustaessaan kotimaataan 26 päivänä elokuuta 1808.”

## Lähteet
Juno (nimi)

**Juno** on etunimi, jota Suomessa pidetään sukupuolineutraalina nimenä.

Juno-nimi voidaan yhdistää esimerkiksi roomalaiseen Juno-jumalattareen. Irlannissa Juno on naisennimi, joka pohjautuu vanhaan, merkitykseltään epäselvään iirinkieliseen nimeen *Úna*. Miehennimi Juno voi puolestaan olla suomalainen muunnelma Johanneksesta. Nimistöntutkimuksen dosentti Minna Saarelma-Paukkalan mukaan jotkut vanhemmat ovat ainakin Yhdysvalloissa nimenneet lapsensa Junoksi Instagramin samannimisen kuvanmuokkaussuodattimen innoittamana. 

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Juno on syyskuuhun 2021 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 70–90 miehellä ja noin 60–70 naisella. Ruotsissa Juno-etunimi on huomattavasti yleisempi naisilla kuin miehillä.

Junolla ei ole nimipäivää almanakassa.

## Tunnettuja Junoja
* Juno, oik. *Jon Korhonen* (s. 1987), suomalainen rap-artisti
* Juno Irwin (1928–2011), yhdysvaltalainen uimahyppääjä ja olympiamitalisti
* Juno Temple (s. 1989), englantilainen näyttelijä

## Kuvitteellisia Junoja
* Juno, roomalaisessa mytologiassa esiintyvä avioelämän ja taivaan jumalatar; pääjumala Juppiterin puoliso
* Juno Boyle, päähenkilö Seán O’Caseyn näytelmässä *[[Juno ja riikinkukko]]* (engl. *Juno and the Paycock*, 1924, suom. 1950)

## Lähteet
Yukio Edano

**Yukio Edano** (; s. 31. toukokuuta 1964, Utsunomiya, Tochigi, Japani) on japanilainen poliitikko, joka toimii tällä hetkellä maan oppositiojohtajana. Hän edustaa Japanin perustuslaillista demokraattista puoluetta ja on sen nykyinen puheenjohtaja.

## Tausta ja yksityiselämä
Edano syntyi Utsunomiyassa vuonna 1964. Hänen isänsä valitsi nimen Yukio, koska ihaili japanilaista antimilitaristista liberaalipoliitikkoa Yukio Ozakia. Yläkouluikäisenä Edano lauloi kuorossa ja voitti NHK:n järjestämän laulukilpailun. Hän laulaa ahkerasti karaokea vielä tänäkin päivänä.

Edano opiskeli lakia Tōhokun yliopistossa. Hän alkoi työskennellä juristina vuonna 1991.

Edano on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

## Poliittinen ura
Edano valittiin Japanin edustajainhuoneeseen vuonna 1993 Japanin Uuden Puolueen listoilta Saitamasta. Edano eroaa monista japanilaisista poliitikoista siinä, että hän ei ole syntynyt poliitikkojen perheeseen eikä hän ole erityisen rikas. Myöhemmin hän oli mukana perustamassa Japanin demokraattista puoluetta.

Vuonna 2010 Edano nousi elinvoimaisuudesta, Okinawasta ja pohjoisista alueista vastaavaksi ministeriksi. Vuotta myöhemmin hänet valittiin valtioneuvoston kansliapäälliköksi. Syyskuussa 2011 Edanosta tuli Japanin talous-, kauppa- ja teollisuusministeri.

Vuonna 2017 Edano oli jälleen mukana perustamassa uutta puoluetta: Japanin perustuslaillinen demokraattinen puolue (CDP). Hänet valittiin puolueen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi ja johti puolueen yllättävään vaalivoittoon vuonna 2017. Kun demokraattinen kansanpuolue yhdistyi CDP:hen vuonna 2020, Edano valittiin jälleen puheenjohtajaksi.

Epäonnistuttuaan voittamaan liberaalidemokraatit vuoden 2021 alahuonevaaleissa, Edano ilmoitti luopuvansa puolueen puheenjohtajuudesta. Marraskuussa 2021 hänen seuraajakseen valittiin Kenta Izumi.

### Poliittisia näkemyksiä
Noustuaan jälleen puheenjohtajaksi vuonna 2020 Edano sanoi, että puolue on vaihtoehto erityisesti maata johtavalle liberaalidemokraattiselle puolueelle.

Edanon mukaan Fukushiman onnettomuus johtui siitä, että liberaalidemokraatit olivat johtaneet Japania pitkään niin kuin yritystä. Edanon mielestä hallitus, jossa hän itse oli ministerinä, ei ollut valmistautunut tällaiseen onnettomuuteen. Edanon puolue äänestettiin oppositioon vuoden 2012 vaaleissa.

Vuonna 2019 Edano sanoi, että mikäli hänen puolueensa voittaa vaalit, hän aikoo kieltää seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen syrjimisen sekä laillistaa samaa sukupuolta olevien avioliitot Japanissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Edanon Twitter-tili
Rautalammin kirkonkylä

**Rautalammin kirkonkylä** on Rautalammin kunnan keskustaajama, joka sijaitsee Pohjois-Savon lounaisosassa. Kirkonkylä sijaitsee Äijäveden ja Hankaveden Pitkälahden välisellä kannaksella. Kookas Rautalammin puukirkko sijaitsee kannaksen Äijäveden puoleisella rannalla. Kirkkoa vastapäätä sijaitseva Rautalammin museo (aik. Peuran museo) on puolestaan lähempänä Hankavettä. Myös Rautalammin työväentalo sijaitsee kirkonkylässä.

Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Rautalammin kirkonkylän pinta-ala oli 4,71 neliökilometriä, ja väkiluku oli 1&nbsp;488 vuoden 2019 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa kunnan omasta, virallisesta kunnan tai kunnanosien rajauksesta.

## Galleria

File:Rautalammin keskusraittia Kuopiontie 24 (kelloliike) ja 11 (kunnantalo) - Rautalampi.jpg|Rautalammin keskusraittia. Etuoikealla *Pilvenpiirtäjänä* tunnettu rakennus, takavasemmalla kunnantalo.
File:Rautalammin kirkko - C. A. Engel, 1844 - Kirkkotie 6 - Rautalampi - 2.jpg|Rautalammin kirkko.
File:Rautalammin kirjasto - Rautalammintie 4 - Rautalampi.jpg|Rautalammin kirjasto.
File:Rautalammin museo - Kuopiontie 26 - Rautalampi.jpg|Rautalammin museo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Loimaankoivu

**Loimaankoivu** (*Betula pendula* f. *crispa*) on koivukasveihin (Betulaceae) kuuluva lehtipuu. Se on rauduskoivun liuskalehtinen muoto.

Loimaankoivu on saanut nimensä Loimaalta vuonna 1955 löydetyn yksilön mukaan. Myöhemmin sitä on löydetty myös Pälkäneeltä. Loimaankoivua tavataan Etelä-Suomen luonnossa harvinaisena.

## Tuntomerkit

Loimaankoivu kasvaa noin 10–15 metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat pienempiä kuin rauduskoivulla, ja niiden liuskojen päät ovat kapeat, pitkät, sahalaitaiset ja eteenpäin osoittavat. Etenkin pisimpien lehtien kärjet ovat usein kiertyneitä.

Loimaankoivun kukinta-aika on toukokuussa ja syksyllä se saa oranssinkeltaisen värityksen.

## Lähteet
Shibuyan rautatieasema

**Shibuyan rautatieasema** () on Tokion Shibuyan alueella sijaitseva rautatieasema. Rautatieasemalla toimii JR East, Keiō-rautatiet, Tōkyū-rautatiet ja Tōkyō metro. Rautatieasemaa käyttää päivittäin yli 2,4 miljoonaa ihmistä.

## Lähteet
Daniela Wilkman

**Daniela Joanna Wilkman** (s. 4. syyskuuta 2004 Vantaa) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Hämeenlinnan Pallokerhoa Suomessa Naisten Liigassa.

## Ura
Jääkiekkouransa Wilkman aloitti Helsingin Red Wings -nimisessä jääkiekkoseurassa. Kaudella 2022-23 Wilkman pelasi Naisten Liigassa 36 ottelua HPK:ssa. Wilkman teki jatkosopimuksen HPK:n kanssa kaudelle 2023-24.

## Saavutukset
Kaudella 2017-2018 Wilkman voitti naisten U16 SM-sarjan mestaruuden KJT:ssa. Kaudella 2018-2019 Wilkman voitti naisten U16 SM-sarjan mestaruuden, sekä naisten U18 aluesarjan mestaruuden KJT:ssa. Kaudella 2019-2020 Wilkman teki naisten U16 SM-sarjassa eniten maaleja, sekä eniten pisteitä. Kaudella 2019-2020 Wilkman voitti myös naisten U16 SM-sarjan mestaruuden KJT:ssa. Kaudella 2021-2022 Wilkman voitti naisten U20 SM-sarjan pronssia HPK:ssa.

## Muuta
Jalkapalloilija Nea Laitila, entinen jalkapalloilija Tommi Laitila ja poliitikko Osmo Vepsäläinen ovat sukua Wilkmanille. Wilkmanilla on Jyskyjärveltä, sekä Rukajärveltä vienankarjalaista sukujuurta äitinsä puolelta. Wilkmanin veljet Jonathan ja Nicholas Wilkman ovat pelanneet myös jääkiekkoa.

## Lähteet

* Hämeen Sanomat 22.11.2020 Daniela Wilkman 
* Vantaa Kanava 11.2.2019 Daniela Wilkman
* Elite Prospects Daniela Wilkman
* Jatkoaika Daniela Wilkman
* Vantaan Sanomat veli Nicholas 18.12.2021
* Elite Prospects veli Nicholas
* Leijonat veli Nicholas
* Leijonat veli Jonathan
* Geni Sukulaissuhteet
* Sotapolku Sukulaissuhteet
* Muistaja Sukulaissuhteet
* HPK Naiset HPK Naiset

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kiekkovantaa.fi  Tyttömaajoukkue
* Eliteprospects.com Tilastoja
* Leijonat.fi Mestaruus
Olympic Gold

**Olympic Gold** on Tiertex Design Studios:in kehittämä ja US Goldin julkaisema urheilupeli. Peli on Barcelonan vuoden 1992 kesäolympialaisten virallinen videopeli. 

Olympic Gold oli ensimmäinen olympialaisia käsittelevä videopeli joka oli kansainvälisen olympiakomitean virallisesti lisensoima.

## Lajit

* Juoksulajit
** 100 metrin sprintti
** 110 metrin aidat
* Kenttälajit
** seiväshyppy
** moukarinheitto
* Uinti
** 200 metrin vapaauinti
** 3 metrin uimahyppy
* Muut
** jousiammunta

## Maat

Pelissä pystyy valitsemaan 8 eri maata, ja jokaisella maalla on joukkue urheilijoita joilla on omat ominaisuutensa.

*  Yhdistynyt kuningaskunta 
*  Ranska
*  Saksa
*  Italia
*  Espanja
*  Yhdysvallat
*  Japani 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* http://classicgaminguk.blogspot.com/2016/12/olympic-gold-sega-mega-drivegenesis.html
Björn Krupp

**Björn Krupp** (s. 6. maaliskuuta 1991 Buffalo, New York, Yhdysvallat) on saksalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti, joka edustaa DEL-joukkue Grizzlys Wolfsburgia.

## Ura
### Seuraura
Kanadassa syntynyt Krupp pelasi vuosina 2008-2011 OHL-joukkue Belleville Bullsissa. Syyskuussa 2009 hän teki varaamattomana pelaajana tulokassopimuksen NHL-seura Minnesota Wildin kanssa. Pohjois-Amerikassa Krupp ei kuitenkaan päässyt pelaamaan ammattilaistasolla ja hän siirtyi kaudeksi 2011-2012 Saksaan DEL-liigassa pelanneeseen Kölner Haieen, johon myös hänen isänsä siirtyi päävalmentajan paikalle. Kesken kauden 2014-2015 Krupp lainattiin Haiesta Grizzlys Wolfsburgiin, jonka kanssa tämä kauden jälkeen teki sopimuksen. Joulukuussa 2016 Wolfspurg ja Krupp solmivat kaksivuotisen jatkosopimuksen.

Pelattuaan neljän täyden kauden aikana Wolfspurgissa yli 200 runkosarjaottelua Krupp siirtyi Adler Mannheimiin. 36 runkosarjaottelussa hän teki yhden maalin sekä sai kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2020-2021 33 runkosarjaottelussa syntyi tehot 2+2=4. Lisäksi hän pelasi kuusi pudotuspeliottelua pisteittä.

Toukokuussa 2021 Krupp palasi kahden kauden jälkeen takaisin Wolfsburgiin vuoteen 2024 asti ulottuvalla sopimuksella.

### Maajoukkueura
Kahden maan kansalaisuuden omaava Krupp pelasi USA Hockey National Team Development Programissa kaudella 2007-2008, jonka lisäksi hän edusti Yhdysvaltain alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta yhdeksässä kansainvälisessä ottelussa.

Aikuisten maajoukkueessa Krupp valitsi edustaa Saksan maajoukkuetta, jossa hän debytoi vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa. Turnauksen seitsemässä pelaamassaan ottelussa Krupp jäi pisteittä. Vuonna 2018 Krupp pelasi Pyeongchangin olympialaisissa, joissa Saksa sijoittui hopealle. Seitsemän ottelua pelannut Krupp jäi ilman tilastomerkintöjä. Samana vuonna hän pelasi myös maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa teki yhden maalin Saksan sijoittuessa yhdenneksitoista.

## Tilastot

## Yksityiselämä
Björn Kruppin isä Uwe Krupp pelasi 729 ottelua NHL:ssä sekä voitti kertaalleen Stanley Cupin. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut päävalmentajana Saksan maajoukkueessa, DEL-liigassa Kölner Haiessa, Eisbären Berlinissä sekä Tšekin Extraligassa HC Sparta Prahassa. Uwe Krupp on nimetty myös IIHF Hall of Fameen.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Cobbin piirikunta

**Cobbin piirikunta** () on Yhdysvaltojen Georgian osavaltiossa, Atlantan suurkaupunkialueella sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 760&nbsp;141 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Mariettan kaupunki. Piirikunta on perustettu 1832.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Japanilainen viittomakieli

**Japanilainen viittomakieli** (japaniksi 日本手話, *Nihon Shuwa*) on Japanin kuurojen yhteisön käyttämä viittomakieli.

Japanilainen viittomakieli on läheistä sukua korealaiselle ja taiwanilaiselle viittomakielelle. Syy tälle on se, että Japani miehitti Koreaa ja Taiwania vuosina 1895–1945. Näiden vuosien aikana Japani lähetti opettajia perustamaan kuurojen kouluja alueille. Taiwanilainen ja japanilainen viittomakieli ovat sanastollisesti 60-prosenttisesti yhteneväisiä.

Vuonna 2006 arvioitiin, että kielellä on 50 000 käyttäjää.

Vuonna 1862 Japani lähetti tarkkailijoita Eurooppaan oppiakseen kuurojen yhteisöstä. Euroopassa nämä tarkkailijat näkivät kuuroille tarkoitettuja kouluja sekä kuuroja tehdastyöntekijöitä käyttämässä viittomakieltä. Ensimmäiset kuurojen koulut avattiin sokeiden koulujen yhteyteen. Nämä erotettiin toisistaan Taishō-kaudella.

## Lähteet
Leo Pföderl

**Leonhard Pföderl** (s. 1. syyskuuta 1993 Bad Tölz) on saksalainen jääkiekkoilija sekä lajin olympiamitalisti, joka edustaa DEL-joukkue Eisbären Berliniä. Pföderl pelaa laitahyökkääjänä ja hänen kätisyytensä on right.

## Ura
Pföderl on SC Reichersbeuernin kasvatti. Pääsarjatasolla hän debytoi kotimaansa DEL-liigassa Nürnberg Ice Tigersin joukkueessa kaudella 2012-2013. Tulokaskaudellaan hän pelasi 23 ottelua tehoin 3+1=4. Osan kaudesta hän pelasi lainalla maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberligassa. Pföderl pelasi Ice Tigersissa vuoteen 2019 asti. Kaudella 2016-2017 hän sijoittui koko liigan pistepörssin neljännelle sijalle. Vuonna 2018 Pföderl pääsi edustamaan Saksan maajoukkuetta Pyeongchangin talviolympialaisissa. Turnauksen kolmessa pelaamassaan ottelussa hän teki yhden maalin.

Huhtikuussa 2019 Pföderl siirtyi Eisbären Berliniin, jossa teki ensimmäisellä kaudellaan tehot 21+16=37. Seuraavalla kaudella, 2020-2021, Pföderl oli DEL-liigan maalipörssin jaetulla kolmannella sijalla tehtyään 34 ottelussa 20 maalia. Kauden päätteeksi hän edusti Saksaa maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa teki kymmenessä ottelussa tehot 2+3=5 sekä istui yhden kahden minuutin rangaistuksen.

## Tilastot

## Lähteet
* 

### Viitteet
Olympic Games Tokyo 2020 - The Official Video Game

**Olympic Games Tokyo 2020 - The Official Video Game** on virallinen Tokion kesäolympialaisten videopeli.

Peli julkaistiin japanissa jo vuonna 2019, mutta kansainvälisesti vasta kesäkuussa 2021. Julkaisua myöhästettiin COVID-19-pandemian aiheuttaman Tokion kesäolympialaisten 2020 siirron vuoksi.

Pelissä on 18 erilaista urheilulajia, joita voi pelata sekä yksinpelinä että moninpelinä.

## Lajit

* Juoksulajit
** 100 metrin sprintti
** 4 × 100 metrin viestijuoksu
** 110 metrin aidat
* Kenttälajit
** pituushyppy
** moukarinheitto
* Uinti
** 100 metrin vapaauinti
** 200 metrin sekauinti
* Muut
** Baseball
** Koripallo
** Rantalentopallo
** Nyrkkeily
** BMX-racing
** Jalkapallo
** Judo
** Rugby-7
** Kiipeily
** Pöytätennis
** Tennis

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pelin virallinen sivusto
Pavel Gagarin

**Pavel Gavrilovitš Gagarin** (, 19. tammikuuta 1777 – 14. tammikuuta 1850 Pietari) oli venäläinen sotilas ja kirjailija.

Pavel Gagarin syntyi ruhtinas Gavriil Gagarinin perheeseen. Hän palveli armeijassa kolmivuotiaasta lähtien ja sai vuonna 1793 nimityksen Nikolai Repninin päämajan adjutantiksi. Gagarin osallistui vuonna 1799 Aleksandr Suvorovin Italian-sotaretkeen ja meni seuraavana vuonna naimisiin Paavali I:n suosikin Anna Lopuhinan kanssa.

Aleksanteri I:n astuttua valtaan Gagarin oli lähettiläänä Sardinian hovissa. Hän kuului keisarin seurueeseen Erfurtin kongressissa sekä Suomessa vuonna 1809. Gagarin erosi palveluksesta kenraalimajurina vuonna 1814. Hän osallistui vapaamuurarien toimintaan ja vietti hiljaista elämää Pietarissa kirjojen, kulkukoirien ja vapaasti lentävien lintujen ympäröimänä. Vuonna 1831 hän meni naimisiin tanssijatar Marija Spiridonovan kanssa.

Gagarin kirjoitti runoja, joita hän julkaisi aikakauslehdissä sekä kokoelmana *Erotitšeskije stihi* vuonna 1811. Hän kertoo matkastaan Suomeen kirjassa ”Kolmetoista päivää, eli Suomi”, joka ilmestyi ranskaksi Pietarissa (*Les treize journées, ou la Finlande*) ja venäjäksi Moskovassa (*Trinadtsat dnei, ili Finljandija*) vuonna 1809. Päiväkirjan muotoon laadittu teos on ensimmäinen Venäjällä julkaistu Suomea käsittelevä kirja. Se käsittää kuvauksen Aleksanterin virallisesta vierailusta, tietoja Suomen maantieteestä sekä henkilökohtaisia havaintoja ja mietteitä. Tyyliltään kyseessä on 1800-luvun vaihteessa muodissa ollut ”sentimentaalinen matka”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Les treize journées, ou la Finlande'' digitoituna kansalliskirjastossa
* ''Trinadtsat dnei, ili Finljandija'' digitoituna Venäjän maantieteellisen seuran kirjastossa
Vesannon kirkonkylä

**Vesannon kirkonkylä** on Vesannon kunnan keskustaajama, joka sijaitsee Vesantojärven pohjoispäässä Pohjois-Savon länsiosassa. 

Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Vesannon kirkonkylän pinta-ala oli 2,81 neliökilometriä, ja väkiluku oli 808 vuoden 2019 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa kunnan omasta, virallisesta kunnan tai kunnanosien rajauksesta.

## Lähteet
Qian Qichen

**Qian Qichen** (5. tammikuuta 1928 Tianjin – 9. toukokuuta 2017 Peking) oli kiinalainen diplomaatti ja poliitikko, joka toimi Kiinan ulkoministerinä vuosina 1988–1998.

Qian liittyi silloin vielä maanalaiseen Kiinan kommunistiseen puolueeseen vuonna 1942. Kansantasavallan perustamisen jälkeen hän työskenteli toimittajana ja puoluetyöntekijänä, ja hänet lähetettiin vuonna 1954 Neuvostoliittoon opiskelemaan. Hän aloitti diplomaattiuransa työskentelemällä vuosina 1955–1962 Kiinan Moskovan-suurlähetystössä. Kulttuurivallankumouksen aikana Qian joutui viettämään muutamia vuosia puolueen kaaderikoulussa, mutta pääsi palaamaan ulkoasiainhallintoon vuonna 1972. Qian oli vuosina 1974–1976 Kiinan suurlähettiläänä Guineassa ja samalla Guinea-Bissaussa. Vuosina 1982–1988 hän oli varaulkoministerinä. Hänet nimitettiin ulkoministeriksi vuonna 1988, jolloin Kiina oli parantamassa suhteitaan sekä Neuvostoliittoon että länsimaihin.

Qian toteutti ulkoministerinä puoluejohtaja Deng Xiaopingin muotoilemaa maltillista ja käytännöllistä ulkopolitiikkaa, jonka päämääränä oli tukea taloudellista kehitystä välttämällä ideologisia konflikteja läntisten talousmahtien kanssa. Vuoden 1989 Tiananmenin aukion verilöylyn herättämä kansainvälinen vastareaktio ajoi Kiinan hetkeksi eristyksiin, mutta suhteet länsimaihin onnistuttiin luomaan uudelleen Qianin avulla. Kiina lähensi suhteitaan esimerkiksi Yhdysvaltoihin ja Japaniin sekä palautti tai loi normaalit diplomaattisuhteet muun muassa Etelä-Koreaan, Indonesiaan, Singaporeen ja Israeliin. Sen sijaan Taiwanin suhteen tiukka linja jatkui. Qian teki paljon ulkomaanmatkoja ja vieraili esimerkiksi Yhdysvalloissa kolmesti. Hänen johdollaan valmisteltiin Hongkongin ja Macaon palauttamista Kiinalle, ja hän osallistui vuonna 1997 Hongkongin luovutusseremoniaan yhtenä Kiinan hallituksen edustajista.

Qian ilmoitti luopuvansa ulkoministerin virasta ikänsä vuoksi vuonna 1998. Hän oli myös varapääministerinä vuodesta 1993 ja politbyroon jäsenenä vuodesta 1998, kunnes vetäytyi eläkkeelle kaikista tehtävistään vuonna 2003. Hän julkaisi samana vuonna muistelmansa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hidilyn Diaz

**Hidilyn Diaz** (s. 20. helmikuuta 1991) on filippiiniläinen painonnostaja ja olympiavoittaja.

Diaz saavutti Tokion olympialaisissa 2021 kultaa alle 55-kiloisissa yhteistuloksella 224 kg. Se on Filippiinien historian ensimmäinen olympiakulta.

## Lähteet
Antinkankaan seisake

**Antinkankaan seisake** on lakkautettu henkilöliikenteen rautatieliikennepaikka Raahen Antinkankaan kaupunginosassa Raahen radalla. Se avattiin liikenteelle 15. joulukuuta 1931. Antinkangas lakkautettiin 16. toukokuuta 1943.

## Lähteet
Varkauden keskustaajama

**Varkauden keskustaajama** on Varkauden kaupungin keskustaajama, joka sijaitsee Pohjois-Savon eteläosassa. Taajama on kehittynyt Unnukan ja Haukiveden välisen Suur-Saimaan vesistöreitin varrella sijaitsevalle kannakselle useiden koskien ja salmien läheisyyteen. Kaupungin vanha keskusta on sijainut Päiviönsaaressa, mutta sittemmin liikekeskus siirtyi Huruslahden länsirannalle Taulumäkeen. 

Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Varkauden keskustaajaman pinta-ala oli 31,55 neliökilometriä ja väkiluku 18&nbsp;616 vuoden 2019 lopussa. Pieni osa taajamasta sijaitsee Leppävirran puolella. Siksi keskustaajaman asukkaista 231 oli asuinpaikkansa mukaan leppävirtalaisia ja 18&nbsp;385 varkautelaisia. 

Varkauden kaungissa sijaitsee kuntaliitoksen seurauksena on myös Kangaslammin kirkonkylän taajama, Kangaslammin pitäjän keskus.

## Lähteet
Lappasen seisake

**Lappasen seisake** on lakkautettu henkilöliikenteen rautatieliikennepaikka Pattijoella Raahessa Raahen radalla. Se avattiin 1. helmikuuta 1950. Henkilöliikenne lakkautettiin 25. syyskuuta 1966 ja koko liikennepaikka 28. toukokuuta 1972.

## Lähteet
Ulli Lust

**Ulli Lust** (s. 1967 Wien) on itävaltalainen sarjakuvataiteilija, joka asuu Berliinissä. Hänen läpimurtoteoksensa on vuonna 2008 julkaistu teos *[[Tänään on loppuelämäsi viimeinen päivä]]* (*Heute ist der letzte Tag vom Rest deines Lebens*). Se kuvaa kahden naisen matkaa Itävallasta Italiaan ja heidän kohtaamaansa sukupuolista ahdistelua. 

Vuonna 2017 ilmestyneessä sarjakuvakirjassa *Wie ich versuchte, ein guter Mensch zu sein* Lust kuvaa oman elämänsä kolmiodraamaa kahden samanaikaisen miesystävän kanssa. Näistä vanhempi mies on Lustille turvallinen kumppani, mutta nuoremman kanssa hän jakaa intohimoisen seksisuhteen. Ajan mittaan miehen intohimon alta kuoriutuu omistushaluinen ja väkivaltainen puoli. Lust ei kuitenkaan pysty irrottautumaan tuhoisasta suhteesta. Vuoden 2013 teos *Flughunde* perustuu kirjailija Marcel Beyerin romaaniin. Teoksessa kuvataan toisen maailmansodan aikaisia tapahtumia kahden eri kertojan kautta. Kumpikin heistä on lähellä natsivallan ydintä, mutta silti tietämätön natsivallan julmuuksista. Toinen kertojista ei juuri seuraa politiikkaa tai sotatapahtumia, vaan keskittyy erikoisalaansa, äänitekniikkaan. Toinen kertojista on Helga Goebbels, natsijohtaja Joseph Goebbelsin vanhin lapsi. Kahden kertojan tiet yhtyvät sodan viimeisinä päivinä Hitlerin bunkkerissa, jossa tallennetaan natsjohdon ajatuksia.

Myös Lustin puoliso Kai Pfeiffer on sarjakuvataiteilija .
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ulli Lustin sarjakuvia Electrocomics-sivustolla
Lapinlahden kirkonkylä

**Lapinlahden kirkonkylä** on Lapinlahden kunnan keskustaajama, joka sijaitsee Pohjois-Savon pohjoisosassa, Iisalmen eteläpuolella. Iisalmeen on maanteitse 25 ja Kuopioon 59 kilometriä.

Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Lapinlahden kirkonkylän pinta-ala oli 7,68 neliökilometriä, ja väkiluku oli 3&nbsp;549 vuoden 2019 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa kunnan omasta, virallisesta kunnan tai kunnanosien rajauksesta.

Onkiveden rannalla sijainnut Ollikkalan kylä, joka on sulautunut myöhemmin kehittyneeseen Lapinlahden kirkonkylän seutuun ja taajamaan, toimi alkuna Lapinlahden kehittymiselle itsenäiseksi seurakunnaksi ja myöhemmin kunnaksi. Ollikkalan Väärnin tilasta tuli vuonna 1772 Iisalmen kappalaisen virkatalo. Iisalmen kirkko- ja hallintopitäjään kuuluneesta Lapinlahden seudusta muodostettiin oma rukoushuonekunta vuonna 1819. Ensimmäinen kirkko valmistui 1828. Se sijaitsi nykyisen luoteispuolella ja purettiin vuonna 1881, viereen 1880 valmistuneen Lapinlahden kirkon myötä. Kirkko sijaitsee noin 1,7 kilometriä Väärin tilalta pohjoiskoilliseen. Kappeliseurakunnan aseman Lapinlahti sai vuonna 1847. Päätös seurakunna itsenäistymisestä tehtiin 1858, mutta itsenäistyminen toteutui vasta 1881. Lapinlahden kunta perustettiin 1874.

Lapinlahden sijainti hyvien vesi- ja maareittien varrella edesauttoi asutuksen kasvamista. Vuonna 1902 Lapinlahdelle tuli  rautatieyhteys Kuopio-Iisami -rataosuuden valmistuttua. Lapinlahden kirkonkylä sijaitsee nykyisen viitostien varrella.
 
## Lähteet
Zhang Yufei

**Zhang Yufei** (; s. 19. huhtikuuta 1998) on kiinalainen uimari, joka on menestynyt parhaiten perhosuinnissa. Hän on saavuttanut kaksi olympiakultaa sekä kolme olympiahopeaa, viisi olympiapronssia, kolme maailmanmestaruutta ja kaikkiaan 17 MM-mitalia. Aasian kisoissa hän on voittanut yhdeksän kultamitalia.

Zhang voitti Tokion olympialaisissa heinäkuussa 2021 kultaa 200 metrin perhosuinnissa ennätysajallaan ja olympiaennätyksellä 2.03,86, millä hän voitti hopeamitalisti Regan Smithin 1,44 sekunnilla, ja 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauinnissa, jossa Zhang ui kolmannen osuuden ja Kiina teki maailmanennätyksen 7,40,33. Hän saavutti Tokiossa lisäksi hopeaa 100 metrin perhosuinnissa, jossa hän hävisi kultamitalin voittaneelle Margaret Mac Neilille 0,05 sekuntia, ja sekajoukkueiden 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauinnissa, jossa hän ui kolmannen osuuden. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sai hopeaa sekajoukkueiden 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestissä sekä pronssia 50 metrin vapaauinnissa, 100 ja 200 metrin perhosuinnissa sekä naisten 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaa- ja sekauintiviesteissä.

Pitkän radan maailmanmestaruuskilpailuissa Zhang saavutti Kazanissa 2015 pronssia 200 metrin perhosuinnissa nuorten maailmanennätysajalla 2.06,51 ja 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauinnissa. Kaksi vuotta myöhemmin Budapestin MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia sekajoukkueiden 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauinnissa. Budapestissa 2022 hän sai pronssia 50, 100 ja 200 metrin perhosuinneissa. Singaporen MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti hopeaa sekajoukkueiden 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestissä ja pronssia vastaavassa naisten viestissä.

Lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailuissa Zhang saavutti Dohassa 2014 pronssia 400 metrin vapaauinnissa, Windsorissa 2016 pronssia 200 metrin perhosuinnissa, Hangzhoussa 2018 hopeaa 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauinnissa ja Abu Dhabissa 2021 kultaa 200 metrin perhosuinnissa ja pronssia 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauinnissa. Melbournessa 2022 hän sai kultaa 100 metrin perhosuinnissa ja sekajoukkueiden 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestissä, hopeaa 50 metrin perhosuinnissa sekä pronssia 50 metrin vapaauinnissa ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauinnissa.

Aasian kisoissa Zhang voitti kultaa vuonna 2014 Incheonissa 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauintiviestissä sekä neljä vuotta myöhemmin Jakartassa 200 metrin perhosuinnissa ja sekajoukkueiden 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauinnissa. Jakartassa hän saavutti lisäksi hopeaa 100 metrin perhosuinnissa. Vuonna 2023 järjestetyissä Hangzhoun Aasian kisoissa hän voitti kultaa 50 metrin vapaauinnissa, 50, 100 ja 200 metrin perhosuinneissa, 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauintiviestissä sekä sekajoukkueiden 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestissä. Aasian-mestaruuskilpailuissa Tokiossa 2016 Zhang saavutti hopeaa 200 metrin perhosuinnissa. Universiadeissa 2023 hän voitti yhdeksän kultamitalia: 50 ja 100 metrin vapaa- ja perhosuinneissa sekä viidessä viestissä.

## Lähteet
Yūta Watanabe

**Yūta Watanabe** (, s. 13. lokakuuta 1994 Kagawan prefektuuri) on japanilainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä tai iso laitahyökkääjä. Yhdysvaltalaisessa George Washingtonin yliopistossa opiskellut Watanabe on pelannut NBA:ssa vuodesta 2020 lähtien ollen sarjan historian toinen japanilaispelaaja. Hän on Japanin maajoukkuepelaaja ja on kuulunut sen kokoonpanoon muun muassa Tokion kesäolympialaisissa 2020 ja vuoden 2019 MM-kilpailuissa.

## Elämä ja ura
### Seurajoukkueet

Watanabe muutti high school -ikäisenä Yhdysvaltoihin tavoitellaakseen ammattilaisuraa koripalloilijana. Hän edusti George Washingtonin yliopistoa vuosina 2014–2018 ja sai henkilökohtaisia palkintoja ollen muun muassa Atlantic 10 -konferenssin vuoden puolustuspelaaja vuonna 2018.  Watanabea ei kuitenkaan varattu.

Heinäkuussa 2018 Watanabe teki kaksisuuntaisen sopimuksen NBA-joukkue Memphis Grizzliesin kanssa. Hän pelasi Grizzliesissä ja sen farmijoukkue Memphis Hustlessa seuraavat kaksi kautta ollen Japanin historian toinen NBA-pelaaja. Marraskuussa 2020 Watanabe teki koronaviruspandemian takia viivästyneeseen kauteen valmistautuneen Toronto Raptorsin kanssa pätkäsopimuksen, joka joulukuussa kauden alkaessa laajennettiin kaksisuuntaiseksi sopimukseksi. Huhtikuussa 2021 Watanabe teki Raptorsin kanssa perusmuotoisen pelaajasopimuksen.

### Maajoukkue

Watanabe on edustanut Japanin miesten maajoukkuetta muun muassa Tokion kesäolympialaisissa 2020, vuoden 2019 MM-kilpailuissa ja vuoden 2013 Aasian-mestaruuskilpailuissa.

## Lähteet
* Yuta Watanabe Stats Basketball-Reference.com 
* Yuta Watanabe College Stats College Basketball at Sports-Reference.com 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Pjotr Pletnjov

**Pjotr Aleksandrovitš Pletnjov** (, 12. syyskuuta 1791 Tverin läänin Bežetskin kihlakunnan Teblešin kylä – 10. tammikuuta 1866 Pariisi) oli venäläinen kirjallisuuskriitikko, runoilija, lehtimies ja Pietarin yliopiston rehtori.

## Suku ja koulutus
Pjotr Pletnjov syntyi maalaispapin perheeseen. Hän opiskeli Tverin hengellisessä seminaarissa ja valmistui Pietarin pedagogisesta instituutista vuonna 1814. Pletnjov työskenteli kirjallisuuden opettajana, keisarillisen Pietarin yliopiston kirjallisuuden professorina vuosina 1832–1849 ja yliopiston rehtorina vuosina 1840–1861. Hän oli Pietarin tiedeakatemian jäsen vuodesta 1841 ja sen venäjän kielen ja kirjallisuuden osaston puheenjohtaja vuosina 1859–1861. Vuodesta 1861 lähtien Pletnjov asui Ranskassa.

## Kirjallinen ura
Pletnjov julkaisi ensimmäiset teoksensa vuonna 1818. Hän kuului Venäjän kirjallisuuden harrastajien seuraan ja oli 1820-luvulla Aleksandr Puškinin, Anton Delvigin, Wilhelm Küchelbeckerin ja Jevgeni Baratynskin runoilijapiirin jäsen. 1820- ja 1830-luvuilla Pletnjov oli Puškinin kirjailijapiirin johtava kriitikko. Hän avusti *[[Literaturnaja gazeta]]a*, toimitti *[[Sovremennik]]*-lehteä ja toimi vuosina 1838–1846 sen julkaisijana. Kriitikkona Pletnjov muistetaan varsinkin Puškinin, Baratynskin, Ivan Krylovin ja Vasili Žukovskin kirjallisista muotokuvista.

## Pletnjov ja Suomi
Pletnjov oli yksi varhaisista venäläisistä Suomi-harrastajista. Hänen aloitteestaan perustettiin Helsingin yliopiston venäjän kielen, kirjallisuuden ja historian professuuri, jonka hoitaja Jakov Grot oli läheisessä kirjeenvaihdossa hänen kanssaan. Pletnjov kävi Helsingin yliopiston 200-vuotisjuhlissa vuonna 1840 ja julkaisi vuonna 1842 ensimmäisen ja pitkään ainoan venäläis-suomalaisten kirjallisuussuhteiden kuvauksen *Finljandija v russkoi poezii* (ruotsiksi *Finland i de ryska skaldernas sånger*). Sen aiheena ovat Konstantin Batjuškovin, Baratynskin ja Puškinin Suomi-aiheiset teokset. Pletnjovin *Sovremennikissa* ilmestyi suomalaisten ja ruotsalaisten kirjailijoiden teoksia sekä heitä käsitteleviä artikkeleja. 

## Lähteet
Miika Koskela

**Miika Koskela** (s. 12. heinäkuuta 2003) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana Eliteserienin Tromsøssa. Koskela on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

## Seurajoukkueet

Miika Koskelan pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2019, kun hän nousi ensin OLS:in edustusjoukkueeseen Kakkosessa ja sen jälkeen vain 16-vuotiaana Ykkösessä pelanneen AC Oulun kokoonpanoon. Koskela pelasi kausina 2019–2020 yhteensä 21 Ykkösen ottelua. AC Oulu voitti Ykkösen kaudella 2020 ja nousi Veikkausliigaan. Koskela debytoi Veikkausliigassa 3. toukokuuta 2021 ottelussa AC Oulu–Ilves. Veikkausliigassa Koskela pelasi AC Oulun paidassa kausina 2021–2022 yhteensä 33 ottelua, joissa teki kaksi maalia.

Maaliskuussa 2023 Koskela siirtyi nelivuotisella sopimuksella Norjan Eliteserienissä pelaavan Tromsøn riveihin.

## Maajoukkue

Miika Koskela debytoi ikäluokkansa (2003) maajoukkueessa 14-vuotiaana 17. huhtikuuta 2018 Modrankassa pelatussa ottelussa Unkari–Suomi.

Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Koskela debytoi 17-vuotiaana 3. kesäkuuta 2021 Falkenbergissa pelatussa ottelussa Ruotsi–Suomi. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Miika Koskela Palloliiton sivuilla
* Miika Koskela Veikkausliigan sivuilla
* Miika Koskela Soccerwayn sivuilla