open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Keravan Puusepäntehdas

**Keravan Puuseppätehdas Oy − Kervo Snickerifabriks Ab** oli suomalainen Keravalla toiminut, vuonna 1908 perustettu huonekaluvalmistaja. Yrityksen puusepäntehdas sijaitsi nykyisen Keravan kaupungintalon paikalla. Yritys oli Stockmannin tytäryhtiö 1919–1985 ja se toimi Keravalla vuoteen 1987 saakka.

Kuuden Porvoosta tulleen puusepän perustama yritys tuli alkuaan tunnetuksi apteekkikalusteiden valmistajana. Yritys aloitti yhteistyön Stockmannin tavaratalon kanssa ja vuonna 1919 Stockmannista tuli yhtiön pääosakas. Stockmannin tavaratalon tiloissa Helsingissä toimi tehtaan huonekalujen muotoilusta vastannut piirustuskonttori, jota johti aluksi huonekaluarkkitehti ja myöhempi Suomen Messujen toimitusjohtaja Harry Röneholm ja hänen jälkeensä 1920-luvulla Werner West. 1950-luvulla huonekaluja suunniteltiin huonekaluosaston päällikön ja sisustusosastojen taiteellisen johtajan Olof Ottelinin johdolla.

Keravan Puusepäntehdas tuli erityisesti tunnetuksi uusasiallisista tummiksi petsatuista puuhuonekaluistaan. Yritys valmisti huonekaluja sekä yksityiskoteihin että julkisiin tiloihin.

## Kirjallisuutta
* *Nykyaikaisia huonekaluja : Stockmannin piirustuskonttorin muotoilua - Keravan Puusepäntehtaan työtä*; toimitus Leena karttunen, Heli Tiensuu ; kirjoittaja Leena Karttunen. Keravan museo, Kerava 2014 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Keravan Puuseppätehdas Oy - Kervo Kervo Snickerifabriks Ab:n tehdasrakennukset Puusepäntien (Aleksis Kiven tien, nyk. Paasikivenkatu) suunnasta vuonna 1927. Keravan museopalvelut (Finna)
* Kansalliskirjasto : Keravan Puuseppätehdas Oy:n digitoituja pienpainatteita
John Bowring

**John Bowring** (17. lokakuuta 1792 Exeter, Englanti – 23. marraskuuta 1872 Claremont, Devonshire, Englanti) oli englantilainen liberaalipoliitikko, kielitieteilijä ja taloustieteilijä. Bowring vaikutti desimaalimuotoisen valuuttajärjestelmän ja floriinin käyttöönottoon. Diplomaattina hän vaikutti merkittävästi Siamin (nykyisen Thaimaan) avautumiseen länsimaille.

## Elämä ja ura
Bowring syntyi vanhaan puritaaniperheeseen. Hän pääsi varhain Jeremy Benthamin vaikutuksen alaiseksi ja opiskeli ahkerasti kirjallisuutta ja vieraita kieliä, erityisesti Itä-Euroopan kieliä. Kielitieteilijänä hän lukeutui Giuseppe Mezzofantin ja Hans Conon von der Gabelentzin kanssa aikansa suurimpiin. Hänen vieraskielisen kirjallisuuden tutkimuksensa ensimmäiset tulokset ilmestyivät teoksessa *Specimens of the Russian Poets* (1821–1823). Näitä seurasivat *Batavian Anthology* (1824), *Ancient Poetry and Romances of Spain* (1824), *Specimens of the Polish Poets*, *Servian Popular Poetry*, molemmat vuonna 1827, sekä *Poetry of the Magyars* (1830). Benthamin perustaman radikaalin Westminster Review -lehden päätoimittajaksi hänet nimitettiin vuonna 1825. Hän saavutti arvostusta vapaakauppaa puolustaneena taloustieteilijänä ja parlamentaarisena uudistajana. Hän vetosi myös katolisten emansipaation ja kansanopetuksen puolesta. Vuonna 1828 hän vieraili Hollannissa, jossa Groningenin yliopisto myönsi hänelle oikeustieteen tohtorin arvon. Seuraavana vuonna hän oli Tanskassa valmistelemassa skandinaavisen runokokoelman julkaisemista. Bowring, joka oli ollut Benthamin luotettu ystävä, nimitettiin tämän testamentin toimeenpanijaksi, ja hänelle annettiin tehtäväksi valmistella hänen teostensa koottu painos. Tämä ilmestyi vuonna 1843 11. niteessä. 

Bowring oli päässyt parlamenttiin vuonna 1835 Kilmarnockin edustajana, ja seuraavana vuonna hänet nimitettiin Ranskaan lähetetyn toimikunnan johtajaksi tutkimaan maiden välisen kaupan tilaa. Hän teki samankaltaisia tutkimuksia Sveitsissä, Italiassa, Syyriassa ja eräissä Saksan osavaltioissa. Näiden matkojen tulokset julkaistiin alahuoneelle esitetyissä raporteissa. Hän istui seuraavaksi parlamentissa vuosina 1841–1849 Boltonin edustajana. Vuonna 1849 hänet nimitettiin Ison-Britannian konsuliksi Kantoniin ja Kiinan kaupan ylitarkastajaksi, ja hän hoiti tätä tehtävää neljä vuotta. Palattuaan hän kunnostautui kymmenjärjestelmän puolestapuhujana ja julkaisi teoksen *The Decimal System in Numbers, Coins and Accounts* (1854). Hänet lyötiin ritariksi vuonna 1854, ja samana vuonna hänet lähetettiin jälleen Hongkongiin kuvernööriksi. Vuonna 1855 hän vieraili Siamissa, jossa hän neuvotteli kuninkaan kanssa kauppasopimuksen (Bowringin sopimus), joka aloitti maan avautumiseen länsimaille. Vuonna 1861 hänet lähetettiin komissaariksi vastaperustettuun Italian kuningaskuntaan raportoimaan Britannian kauppasuhteista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tidningen Ångermanland

**Tidningen Ångermanland** on ruotsalainen paikallislehti. Se perustettiin vuonna 2000, kun sollefteålainen ''Nya Norrland'' ja härnösandilainen ''Västernorrlands Allehanda'' yhdistyivät. Lehti ilmestyy paperisena kuudesti viikossa ja kuuluu Bonnier-konserniin.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Rastikangas

**Rastikangas** on yritysalue Rastilan lähistöllä Janakkalassa. Se muodostaa yhdessä Hämeenlinnan Moreenin yritysalueen kanssa suuremman yrityskeskittymän, MOREn, ja alueelle on suunniteltu uutta eritasoliittymää läheiselle valtatielle 3. Rastikankaalla sijaitsee mm. Lidl Suomen keskusvarasto.

## Lähteet
* Uuden yritysalueen suunnitelma (PDF)

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* MOREn kotisivut

* Janakkalan kunnan sivut
Savotta (konserni)

**Savotta** on suomalainen perheyritys, joka valmistaa  retkeily- ja maastovarusteita kuten telttoja, reppuja ja rinkkoja. 

Savotta perustettiin 1955. Vuonna 2022 Savotalla oli noin 140 työntekijää.

Suomen puolustusvoimat on käyttänyt Savotan välineitä 1960-luvulta asti. Savotta on valmistanut puolustusvoimille  esimerkiksi taisteluliivejä, reppuja ja telttoja.

Vuonna 2025 yhtiö sai puolustusvoimilta tähän asti suurimman tilauksensa, arvoltaan noin 40 miljoonaa euroa. Samana vuonna yhtiö osti Karstulan konkurssiin menneen jäähallin ja kertoi rekrytoivansa noin 20 työntekijää lisää.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Verkkosivusto
OAC Finland

**OAC Finland Oy** tai **OAC/Outdoor Action Finland** on suomalainen ulkoiluvälineitä suunnitteleva ja valmistava yritys. Sen tuotteita ovat OAC Skates -retkiluistimet ja Skinbased-karvapohjasukset. Etenkin Skinbased-karvapohjasukset ja niiden innovatiivinen suunnittelu ovat keränneet suosiota.

OAC Finland Oy on jaettu kahteen liiketoimintayksikköön, OAC Techiin ja OAC Sportiin. OAC Tech vastaa komposiittivalmistuksesta ja sen kehittämisestä. OAC Sport vastaa ulkoiluvälineiden suunnittelusta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Verkkosivusto
Vähikkälän koulu

**Vähikkälän koulu** on koulu Janakkalan Vähikkälän kylässä. Koulussa on kaksi opettajaa ja 32 oppilasta. Koulu sijaitsee kylän keskellä olevassa keltaisessa hirsirakennuksessa. Koulun rehtori on Sisko Lievonen. Koulu on Janakkalan vanhin toiminnassa oleva koulu, ja aloitti 1879 Toivan kartanossa Toivan kouluna.

Oppilasmääräennusteen mukaan koulu on syksyllä 2026 lakkautusuhan alla. Lakkautuspäätöstä ei kuitenkaan ole tehty.

## Lähteet
Greta Grönlund

**Greta Grönlund** (8. joulukuuta 1887 Reposaari – 1. lokakuuta 1974 Turku) oli suomalainen pukuompelun opettaja, Ammattienedistämislaitoksen osastonjohtaja ja oppikirjojen tekijä.

Työskenneltyään naisten pukimoissa Suomessa ja ulkomailla sekä pidettyään omaa liikettään Grönlund suoritti Helsingin käsityökoulun opettajaosaston ja Tukholman leikkuuakatemian aloittaen sitten opettajan uransa.

Grönlund oli pukuompelun opettajana Viipurin ammattikoulussa, sen jälkeen Helsingin käsityökoulussa ja käsityönopettajaseminaarissa ja sitten 8 vuoden ajan Tyttöjen valmistavassa ammattikoulussa. Vuonna 1928 hän aloitti pukualan opetuksen Ammattienedistämislaitoksen kesäkursseilla. Vuodesta 1930 lähtien eläkkeelle siirtymiseensä asti vuoteen 1951 hän toimi Ammattienedistämislaitoksessa naisten pukualan osastonjohtajana ja opettajana. Hän teki opintomatkoja ulkomaille, julkaisi oppikirjoja, ja kehitti oman leikkuujärjestelmän, jota käytettiin Suomen kouluissa ja työsaleissa.

Greta Grönlund on haudattu Uudessakaupungissa Uudelle hautausmaalle.

## Julkaisuja
* *Naisten pukujen peruskaavat ja kuosittelun alkeet*; tekijät Greta Grönlund, Paula Maisniemi. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja 30. Otava 1947, 2. uusittu painos 1948, 3. uusittu painos 1953
* *Tyttöjen pukujen peruskaavat ja kuosittelun alkeet*; tekijät Greta Grönlund, Paula Maisniemi. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja 33. Otava 1949

## Suomennoksia
* Ludwig H. Wlcek : *Naisten pukujen ja takkien ammattipiirustuksia* ; mukaillen suom. Greta Grönlund.  	Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 14. Otava 1932

## Lähteet
Kufran konflikti 2008

**Kufran konflikti** oli aseellinen konflikti Libyan hallituksen sekä Libyan pelastamisen tuburintama -ryhmän välillä marraskuussa 2008.

## Taustaa
Muammar Gaddafim noustua valtaan Libyassa vuonna 1969 hän pyrki arabisoida valtion kokonaisuudessaan. Hänen valtakaudellaan esimerkiksi maan pääkieleksi tuli arabia ja sen alkuperäiskansoilla ja heidän kielillään ei ollut mitään merkitystä. 

Erityisesti berbereitä ja tubuja vainottiin Gaddafin valtakaudella. Tällöin maassa oli esimerkkinä laki, jonka mukaan berberien piti antaa lapsilleen arabialaisnimet.

## Konflikti
Konflikti sai alkunsa marraskuun alussa vuonna 2008. Tätä ennen Libyan hallitus oli ottanut etnisiltä tubuilta kansalaisuutensa pois. Tämän seurauksena kapinalliset sytyttivät paikallisen hallintorakennuksen tuleen. Vastauksena tähän hallitus lähetti sotilaita ja helikoptereita alueelle sen miehittämiseksi. Yhteenotot loppuivat molempien osapuolten sopimaan aselepoon marraskuun puolivälissä. Konflikti johti 11-30 ihmisen kuolemaan ja noin sata ihmistä loukkaantui.

## Lähteet
Tarinmaan koulu

**Tarinmaan koulu** on Janakkalan kirkonkylällä, Tarinmaalla, sijaitseva luokat 1–6 käsittävä peruskoulu. Koulu perustettiin vuonna 1861 nimellä Hamppulan koulu. 1954 rakennettiin nykyinen koulurakennus ja nimi vaihdettiin nykyiseen. Koulu sijaitsee lähellä Janakkalan Pyhän Laurin kirkkoa. Koulussa on 49 oppilasta ja kolme opettajaa. Koulun rehtori on Annemari Joro.

## Lähteet
Viralan koulu

**Viralan koulu** on Janakkalan Viralan kylässä sijaitseva luokat 1–6 käsittävä peruskoulu. Koulussa opetetaan 33 oppilasta kahdessa eri yhdysluokassa. Koulun johtaja on Annemari Joro. Koulu sijaitsee Viralan keskipisteessä, seitsemän kilometrin päässä Turengista.

## Lähteet
Höyryveturit Valtionrautateillä

**Höyryveturit Valtionrautateillä / The Steam Locomotives of the Finnish State Railways** on vuonna 2017 julkaistu tietoteos, jonka tavoitteena on esitellä teknisin tiedoin ja kuvin kaikki Valtionrautateillä höyryveturiaikakaudella vuosina 1862-1975 käytössä olleet höyryveturityypit. Esittelyt kattavat myös lyhyen aikaa käytössä olleet veturityypit, kuten sotasaalisveturit. Kirjassa on 528 sivua, joskin tekijöiden mukaan aineistoa olisi riittänyt yli 700 sivuun. Kuvituksena on 55 väri- ja 465 mustavalkokuvaa. Osa kuvista on aiemmin julkaisemattomia.

Kirjan julkaisun kustansi Suomen Rautatiehistoriallinen Seura. Teoksen sisältämien tietojen keräys ja varmistustyö rautatieharrastajien toimesta oli kestänyt vuosikymmeniä. Toimituskuntana ja avustajina olivat tunnetut rautatieharrastajat Eljas Pölhön ja Pekka Honkasen johdolla. Toimitustyöstä vastasivat Pekka Välimäki, Matti Bergström ja Sakari K Salo. Kirja on täydellisesti kaksikielinen. Englanninkielisestä käännöksestä vastasi Allan Scotson. Kustantajan esipuheen kirjoitti SRHS:n puheenjohtaja Henri Hovi.

*Höyryveturit Valtionrautateillä*-kirjan ilmestymisvuoteen liittyi kaksi juhlavuotta: Suomen itsenäisyys täytti sata vuotta ja kustantajayhdistys SRHS täytti 50 vuotta. Näihin liittyen teos hyväksyttiin Suomi 100-projektin osaksi ja julkistus tapahtui sekä paikallaolleet ennakkotilaajat saivat kappaleensa SRHS:n 50-vuotisjuhlassa 30.8.2017.
## Arviot
Petri Sallinen arviossaan *[[Resiina (lehti)|Resiina]]*-lehdessä korostaa kirjan merkitystä Suomessa vähäiselle rautatietutkimuksen alalle ja kiittää SRHS:ää taloudellisen riskin ottamisesta kirjan julkaisemisesta seuran juhlavuotena. Myös kirjan tietosisällön selkeys ja silmää miellyttävyys saavat kiitosta. Kirjan tyypiksi Sallinen toteaa käsikirjatyyppisen perusteoksen aiheestaan. Hän pitää teosta kirjana, joka asettaa 2000-luvun rautatiehistoriallisille julkaisuille nollatason, joita parempia tulevien julkaisujen olisi syytä olla.

Saksalaisessa *Eisenbahn Magazinissä* ollut arvostelu korostaa kirjan olevan *komplett* Suomen höyryveturitypologia ja toteaa yleisesti kirjasta: *de. Noch nie wurde finnische Eisenbahngeschichte derart umfangreich behandelt* (vapaasti käännettynä: Suomen rautatiehistoriaa ei ole koskaan käsitelty näin laajasti). 

## Lähteet
Myllykylän koulu

**Myllykylän koulu** on peruskoulu Tammelassa. Se on kolmiopettajainen koulu, joka sijaitsee neljän kilometrin päässä kunnan keskustasta. Koulussa opetetaan 28 oppilasta luokilla 1–6. Koulua johtaa Ilona Hackzell. Koulussa opetetaan kolmea yhdysluokkaa 1–2, 3–4 ja 5–6. Koulu sijaitsee osoitteessa Taskuahteentie 19.

## Lähteet
Parkahaprakkaat

**Parkahaprakkaat** (*Typhrasa*) on Psathyrellaceae-heimoon kuuluva sienisuku. Se sisältää aiemmin haprakkaisiin (*Psathyrella*) luokiteltuja lajeja, joilla on öljypisaroita kystideissä.

## Kuvaus
Parkahaprakkailla on ruskea, kosteusmuuntuva lakki. Heltat ovat valkoteräiset ja sijaitsevat hyvin tiheässä. Itiöt ovat pienet tai keskikokoiset. Heltan kystidien sisällä on suuria öljypisaroita, mikä on ainutlaatuista Psathyrellaceae-heimossa.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Parkahaprakkaat on harvinainen suku, jota tavataan Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Suomessa tavataan puutteellisesti tunnettua parkahaprakasta (*Typhrasa gossypina*). Parkahaprakkaat voivat kasvaa puulla tai maassa.

## Taksonomia
Parkahaprakkaat luokiteltiin aiemmin haprakkaisiin (*Psathyrella*). *Typhrasa*-suku kuvattiin vuonna 2015, kun oli selvää, että lajit eivät ole läheistä sukua varsinaisille haprakkaille. Aluksi sukuun luokiteltiin vain kaksi lajia, parkahaprakas (*Typhrasa gossypina*) ja *[[Typhrasa nanispora]]*, mutta vuonna 2021 kuvattiin kaksi uutta lajia. *[[Typhrasa delineata]]* -lajia pidetään toisinaan *Typhrasa gossypina* -lajin synonyyminä, mutta vuonna 2022 se luokiteltiin omaksi lajikseen. Näin ollen lajeja on viisi:

* *[[Typhrasa delineata]]*
* Parkahaprakas (*Typhrasa gossypina*)
* *[[Typhrasa nanispora]]*
* *[[Typhrasa polycystis]]*
* *[[Typhrasa rugocephala]]*

## Lähteet
Rowland Hill

**Rowland Hill** (3. joulukuuta 1795 Kidderminster, Englanti – 27. elokuuta 1879 Lontoo) oli englantilainen opettaja ja hallintovirkamies. Hän oli modernin postilaitoksen ja postimerkin isä.

## Elämä ja ura
Matemaattisesti lahjakas Hill aloitti opettamisen 12-vuotiaana isänsä, T. W. Hillin koulussa Hilltopissa, lähellä Birminghamia, ja johti koulua, joka siirrettiin vuonna 1819 Hazelwoodiin, vuoteen 1833 asti. Hänen siellä toteuttamansa koulujärjestelmän pääpiirteet esiteltiin teoksessa *Plans for the Government and Education of Boys in Large Numbers* (1822). Hänen mukaansa poikien olisi saatava mahdollisimman paljon itsenäisyyttä ja opiskeltava mahdollisimman omatoimisesti. Hillin voimakkaan persoonallisuuden ansiosta menetelmä tuotti hyviä tuloksia, ja järjestelmää jäljiteltiin muissa maissa.

Vuonna 1832 Hill laati Gibbon Wakefieldille Etelä-Australian asuttamista koskevan suunnitelman ja myöhemmin liittyi Etelä-Australian siirtokuntakomission sihteeriksi. Vuonna 1835 Hill esitti tilastollisen analyysin perustuvan postiuudistussuunnitelman, jonka hallitus hyväksyi jyrkästä vastustuksesta huolimatta vuonna 1839 ja joka johti yhtenäisen postimaksujärjestelmän (postimerkin) käyttöönottoon. Hillin vaikutusvaltainen teos *Post Office Reform: Its Importance and Practicability*, joka julkaistiin vuonna 1837, esitti nykyaikaisen postimaksujärjestelmän periaatteet, ennakkomaksun ja standardoidun hinnoittelun postimerkillä. Hill sai vuonna 1839 viran valtiovarainministeriöstä valvoakseen uudistustensa toteuttamista, mutta menetti sen vuonna 1841, kun liberaalihallitus erosi. Hallituksen vaihduttua vuonna 1846 hänet nimitettiin valtiollisen postimestarin sihteeriksi ja vuonna 1854 pääsihteeriksi. Hänet lyötiin ritariksi vuonna 1860. Hill on haudattu Westminster Abbeyyn.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Leppäkosken koulu

**Leppäkosken koulu** on peruskoulu Janakkalan Leppäkoskella, johon kuuluu luokat 1–6. Oppilaita opetetaan yhdysluokissa 1–3 ja 4–6. Koulun rehtori on Jonne Rautio. Koulussa on oppilaita 47.

Leppäkosken koululle on myönnetty Vihreä lippu -palkinto hyvästä ympäristökasvatuksesta.

## Lähteet
Harvialan koulu

**Harvialan koulu** on luokat 1–6 käsittävä peruskoulu Janakkalan Harvialassa viiden kilometrin päässä Turengista. Koulussa opetetaan 130 oppilasta. Koulun rakennuksessa toimii myös päiväkoti. Koulun rehtori on Anu Lindstén. Koulu sijaitsee osoitteessa Sääjärventie 43.

## Lähteet
Silhouette International Schmied

**Silhouette International Schmied AG** on silmälaseja valmistama yhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Linzissä, Itävallassa.

## Tuotteet

Silhouette International Schmied AG valmistaa hengettömiä silmälaseja, kokoreunaisia ​​silmälaseja ja aurinkolaseja sekä linssejä. Silhouette International Schmied AG valmistaa tällä hetkellä silmälaseja kolmella tuotemerkillä: Silhouette, NEUBAU EYEWEAR (nykyään itsenäinen yhtiö) ja evil eye.

Vuonna 1999 julkaistiin Silhouette Titan Minimal Art -lasit, joiden innovatiivinen kevyt ja hengetön rakenne on kerännyt mainetta. Vuodesta 2000 lähtien Titan Minimal Art -lasit on sertifioitu ainoina laseina maailmassa avaruusmatkoille, ja niitä on käytetty yli 35 avaruustehtävässä tähän mennessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Verkkosivusto
Liisa Karhilo

**Liisa Kyllikki Karhilo** (o.s. *Karttunen*; 9. syyskuuta 1930 Pori – 4. toukokuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen pianisti ja pianopedagogi.

Karhilo oli Martti Paavolan oppilaana Sibelius-Akatemiassa, josta hän sai diplominsa vuonna 1953. Lisäksi hän suoritti opintoja Wienissä Bruno Seidlhoferin, Rio de Janeirossa Hans Grafin, Moskovassa Jakov Zakin ja New Yorkissa Louis Persingerin oppilaana. Pari vuotta Karhilo vietti ranskalaisen Nadia Boulangerin opissa. Vuonna 1975 hän suoritti musiikkipedagogiikassa maisterin tutkinnon Columbian yliopistossa. Kamarimusiikin opetusta hän sai Juilliard Schoolissa. 

Karhilo piti ensimmäisen pianoresitaalinsa Helsingissä vuonna 1954. Hän esiintyi myös muun muassa Filippiineillä, Yhdysvalloissa, Rio de Janeirossa, Milanossa, Firenzessä ja monien eurooppalaisten radioasemien lähetyksissä. Hän teki esiintymisiä myös orkesterin solistina. Karhilo esitti ja levytti usein uusia suomalaisia sävellyksiä. Hän oli naimisissa suurlähettiläs, alivaltiosihteeri Aarno Karhilon kanssa ja asui yli kolmen vuosikymmenen ajan monissa maissa eri puolilla maailmaa.

Karhilo opetti pianonsoittoa ja pianopedagogiikkaa Sibelius-Akatemiassa. Hän pääsi vuonna 1990 Länsi-Helsingin musiikkiopiston lehtoriksi. Hän myös julkaisi opetusteoksia pianolle. Karhilo äänitti musiikkia Finnlevylle, ja Yhdysvalloissa hänen levytyksiään kustansi Musical Heritage Society. Hän kuoli 67-vuotiaana lyhyehköstä sairaudesta kärsittyään.

## Lähteet
Markku Niemelä

**Markku Matti Olavi Niemelä** (s. 8. marraskuuta 1943 Ruokolahti) on suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja, joka on äänialaltaan baritoni.

Niemelä kouluttautui näyttelijäksi Suomen Teatterikoulussa ja suoritti oopperalaulajan opintonsa Salzburgin Mozarteumissa. Hän oli vuosina 1973–1977 kiinnitettynä näyttelijäksi Tampereen Teatteriin ja palasi sinne vuonna 1983. Niemelä on tulkinnut saksalaisessa Oberhausenin teatterissa useita ooppera- ja operettirooleja, joiden joukossa on ollut Escamillon rooli Georges Bizet'n oopperassa *[[Carmen]]*. Tampereen Oopperassa hän on esiintynyt Wolfgang Amadeus Mozartin oopperoiden *[[Figaron häät]]*, *[[Don Giovanni]]* ja *[[Taikahuilu]]* tuotannoissa sekä Robert Kurkan oopperassa *[[The Good Soldier Schweik]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Sakari Niemi

**Sakari Niemi** (s. 1968) on suomalainen käyrätorvensoittaja.

Niemi soitti alun perin trumpettia, mutta siirtyi teini-ikäisenä käyrätorveen. Hän oli musiikkiluokan oppilaana Jyväskylässä ja opiskeli sitten Lahden konservatoriossa sekä Sibelius-Akatemiassa. Jatko-opintoja Niemi suoritti Freiburgin musiikkikorkeakoulussa. Lisäksi hän opiskeli Berliinin filharmonikkojen orkesteriakatemiassa. Vuonna 1995 Niemi tuli Lieksan Vaskiviikko -tapahtumassa valituksi Vuoden vaskisoittajaksi. 

Vuonna 1991 Niemi hyväksyttiin koesoiton tuloksena Helsingin kaupunginorkesterin jäseneksi. Vuonna 1992 hänestä tuli orkesterin varaäänenjohtaja. Lisäksi Niemi on soittanut muun muassa Gustav Mahler Jugendorchesterissa ja Berliinin filharmonikoissa. Kamarimusiikin puolella hän on toiminut Finnish Horn Quartetin jäsenenä.

## Lähteet
Guillermo del Toron Pinokkio

**Guillermo del Toron Pinokkio** () on vuonna 2022 ilmestynyt stop motion -animoitu musikaali-fantasiaelokuva, jonka ovat ohjanneet Guillermo del Toro ja Mark Gustafson sekä käsikirjoittaneet del Toro ja Patrick McHale. Se perustuu Carlo Collodin saturomaaniin *[[Pinokkio]]*. Äänirooleja esittävät muun muassa Ewan McGregor, David Bradley, Gregory Mann, Burn Gorman, Ron Perlman, John Turturro, Finn Wolfhard, Cate Blanchett, Tim Blake Nelson, Christoph Waltz ja Tilda Swinton.

Elokuva sijoittuu 1930-luvulle fasistiseen Italiaan ja kertoo Gepettosta, joka on menettänyt poikansa ensimmäisessä maailmansodassa. Noin kymmenen vuotta myöhemmin hän nikkaroi itselleen puisen pojan, joka saa nimekseen Pinokkio.

*Guillermo del Toron Pinokkio* sai maailmanensi-iltansa Lontoon elokuvajuhlilla 15. lokakuuta 2022. Se julkaistiin Netflixissä maailmanlaajuisesti 9. joulukuuta 2022. Elokuva sai positiivisen vastaanoton ja se on ehdolla kolmeen Golden Globe -palkintoon vuoden 2023 gaalassa: paras animaatioelokuva, paras musiikki ja paras kappale.

## Ääninäyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Eeva Koskinen

**Eeva Maria Koskinen** (s. 5. marraskuuta 1961 Helsinki) on suomalainen viulisti. Hän on asunut pitkään Alankomaissa.

Koskinen suoritti diplominsa Sibelius-Akatemiassa Leena Siukonen-Penttilän oppilaana vuonna 1981 ja Utrechtin konservatoriossa Viktor Libermanin oppilaana vuonna 1984. Lisäksi hän sai Ranskassa vuosien ajan opetusta Vladimir Spivakovilta. Vuonna 1984 Koskinen aloitti työskentelyn Viktor Libermanin assistenttina. Vuonna 1982 hän sai toisen palkinnon kansainvälisessä Tibor Varga -viulukilpailussa Sveitsissä. Hän saavutti 1980-luvulla myös muita kilpailumenestyksiä Alankomaissa, Chilessä ja Japanissa.

Vuonna 2001 Koskinen sai nimityksen Noord Nederlands Orkestin ensimmäiseksi konserttimestariksi. Hän piti sen solistina Alankomaiden-ensiesitykset muun muassa Ernst Křenekin ensimmäisestä viulukonsertosta, Michel Tabachnikin *Dyptique-Echo*-viulukonsertosta ja Mark-Anthony Turnagen teoksesta *Mambo, Blues and Tarantella*. Koskinen on esiintynyt sellaisten ulkomaisten orkesterien kuin Radio Filharmonisch Orkestin, Concertgebouw-orkesterin, Tokion metropolisinfoniaorkesterin ja Dresdenin filharmonikkojen solistina. Hän on ollut myös sellaisten johtavien suomalaisten orkesterien kuin Radion sinfoniaorkesterin, Helsingin kaupunginorkesterin, Tapiola Sinfoniettan ja Turun filharmonisen orkesterin solistina.

Kamarimuusikkona Koskinen on esiintynyt usein Utrecht String Quartetin kanssa eri maissa, kuten Yhdysvalloissa, Japanissa ja Australiassa. Hän on tehnyt levytyksiä sekä solistina että Utrecht String Quartetin kanssa. Koskinen soitti aikoinaan triossa Tuija Hakkilan ja Anssi Karttusen kanssa. Sittemmin hän on ollut Trio Finlandian jäsen yhdessä sellisti Riitta Pesolan ja pianisti Marita Viitasalon kanssa. Koskinen on myös tehnyt opetustyötä viulunsoitossa Utrechtin konservatoriossa, ja lisäksi hän pääsi Tampereen konservatorion yliopettajaksi vuonna 1996.

## Lähteet
Hanwag

**Hanwag GmbH** on saksalainen vaelluskenkien valmistaja. Sen pääkonttori sijaitsee Vierkirchenissä. Hanwag GmbH on osa Fenix Outdoor -konsernia.

## Aiheesta muualla
* Verkkosivusto
Fenix Outdoor

**Fenix Outdoor International AG** on ruotsalaislähtöinen ulkoiluun ja luontoon keskittynyt konserni. Sen historia juontaa Fjällräven-vaateyhtiön menestymiseen ja laajentumiseen.

Yhtiön nykyinen kotipaikka on Zugin kaupunki Sveitsissä. Yhtiön osakkeet noteerataan Tukholman pörssissä.

## Tuotemerkkejä
* Fjällräven
* Hanwag
* Royal Robbins
* Tierra

## Kauppaketjuja
* Partioaitta (Suomi)
* Naturkompaniet (Ruotsi ja Norja)
* Globetrotter (Saksa)
* Frlifuftsland (Tanska)
* Trekitt (Iso-Britannia)

 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Verkkosivusto
Kalevi Niemi

**Aimo Kalevi Niemi** (30. joulukuuta 1915 Lammi – 10. lokakuuta 2012 Lahti) oli suomalainen kanttori, urkuri ja kuoronjohtaja. Hänellä oli musiikkineuvoksen arvonimi.

Niemi varttui Luhtaanmaalla opettajaperheessä. Hän valmistui Viipurin musiikkiopistosta (myöhemmin Lahden konservatorio) pianonsoiton ja musiikkipedagogiikan opettajaksi vuonna 1936. Hän valmistui laulunopettajan pätevyydellä Helsingin konservatoriosta vuonna 1939. Niemi toimi Nastolan seurakunnan kanttorina vuosina 1946–1973; hän oli jo aiemmin toiminut Nastolassa kesäkanttorina ja kirkkokuoron johtajana (1935) sekä kanttorin sijaisena (1938–1939). Niemi oli sotaveteraani, joka haavoittui Rajajoella vuonna 1942; hän sai jalometallista tehdyn leukaproteesin. Vuonna 1956 Niemi pääsi Lahden mieskuoron johtoon. Hän toimi myös useiden muiden kuorojen johdossa. Hän sai director cantuksen, director musiceksen ja vuonna 1986 musiikkineuvoksen arvonimet.

Vuodesta 1954 Niemi työskenteli Lahdessa sivutoimisesti silloisen Viipurin musiikkiopiston musiikinopettajana. Hänestä tuli myös Nastolan osuuspankin konttorinhoitaja vuonna 1952, jolloin se oli vastikään perustettu. Hän oli lisäksi Nastolan seurakunnan taloudenhoitaja. Hän teki usein kotiseutujuhlissa yhteistyötä runoilija Anni Kasteen kanssa.

Niemi kuoli 96-vuotiaana Lahden Sotainvalidien veljeskodissa. Hänet haudattiin Nastolan hautausmaalle.

## Lähteet
Pienilampi (Äänekoski, Mäkikylä)

**Pienilampi** on Keski-Suomessa Äänekoskella Mäkikylän lähellä sijaitseva lampi.

## Maantietoa
Pienilammen pinta-ala on 2,6&nbsp;hehtaaria, se on 230&nbsp;metriä pitkä ja 150&nbsp;metriä leveä. Lammessa ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen keskisyvyys on 3,7&nbsp;metriä ja suurin syvyys 6,8&nbsp;metriä. Sen rantaviivan pituus on 617&nbsp;metriä. Lampi sijaitsee Suolamminkankaan ja Multamäen välisessä painaumassa, joka on suomaata. Lähellä sijaitsee Isonevan turvetuotantoalue. Suo on luonnonsuojelualueena turvetuotantoalueen, Haukilammen ja Pienilammen välissä.

## Vesistösuhteet
Pienilampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Saarijärven alue|Saarijärven alueella (14.61), jonka Kiimasjärven alueeseen (14.612) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 181,1&nbsp;metriä mpy.

Pienilammen pohjoisrannasta noin 100&nbsp;metriä koilliseen sijaitsee pieni Soikulalampi, johon Pienilampi laskee. Pienilammesta noin 400&nbsp;metriä lounaaseen sijaitsee Haukilampi.

## Lähteet
Mikael Långbacka

**Mikael Långbacka** (s. 1959) on suomalainen bassopasunisti. Hänet tunnetaan työstään big bandeissa ja erityisesti UMO Helsinki Jazz Orchestrassa, jonka kokoonpanoon hän liittyi vuonna 1984.

Långbacka opiskeli vuosina 1979–1987 Sibelius-Akatemiassa ja suoritti pasuunansoiton diplomin vuonna 1986. Lisäksi hän suoritti 1980-luvun loppupuolella opintoja Tukholmassa ja New Yorkissa. Opiskeluaikanaan hän soitti Tapiola Big Bandissa ja Pori Big Bandissa. Vuosina 1989–1994 Långbacka kuului Norrbotten Big Bandiin. Hän on osallistunut myös klassisen musiikin esittämiseen; hän oli Suomen Kansallisoopperan orkesterissa vuonna 1996. Hän on osallistunut myös pienten kokoonpanojen toimintaan. Esimerkiksi vuosina 1995–2000 hän toimi In the Spirit of Jay and Kai -pasuunakvintetissä. Vuosina 2001–2009 hän johti omaa Mikael Långbacka Trio -yhtyettään, joka piti konsertteja sekä teki radio- ja televisionauhoituksia.

Långbacka kuului vuosina 1997–1998 Eero Koivistoisen Zone Orchestraan. Samoihin aikoihin hän toimi yhteispohjoismaisessa A Tribute to Lars Gullin -hankkeessa. Vuosina 1999–2001 Långbacka oli jäsenenä Nordic Trombone Quartetissa. 2010-luvulla hän liittyi Trio Bröder och Samiin, Ostrobothnian Jazz Sextetiin, Bothnia Rhythm Orchestraan ja Turku Jazz Orchestraan. Studiomuusikkona Långbacka on soittanut muiden muassa Anssi Tikanmäen ja Kerkko Koskisen taustalla. Vuonna 1994 hän soitti Big Bad Familyn samannimisellä albumilla. Långbacka oli mukana perustamassa Korpo Sea Jazz -tapahtumaa ja oli sen taiteellinen johtaja vuosina 1989–2009. Hän on myös johtanut Archipelago Big Bandia ja ollut mukana perustamassa Blås Åboland -yhdistystä. Hän on tehnyt opetustyötä lukuisissa suomalaisissa musiikin alan oppilaitoksissa.

## Lähteet
Sokeripalmu

**Sokeripalmu** (*Arenga pinnata*, syn. *Arenga saccharifera*) on sokeripalmujen (*Arenga*) sukuun kuuluva palmulaji. Se on sokeripalmuista kaupallisesti merkittävin, ja sitä esiintyy luontaisesti Aasiassa trooppisella kasvillisuusvyöhykkeellä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* iNaturalist: ''Arenga pinnata''
* ITIS: ''Arenga pinnata'' 
* UniProt: Taxonomy - ''Arenga pinnata'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Arenga pinnata'' 
* World Flora Online (WFO): ''Arenga pinnata'' 
* Flora of China: ''Arenga pinnata''
Kalifornianbraheapalmu

**Kalifornianbraheapalmu** (*Brahea armata*) on braheapalmujen (*Brahea*) sukuun kuuluva palmulaji. Lajia esiintyy luonnollisesti Baja Californiassa ja Sonorassa Meksikossa. Kalifornianbraheapalmua kasvatetaan monesti koristekasvina puutarhoissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kalifornianbraheapalmu (''Brahea armata'')
* iNaturalist: ''Brahea armata''
* UniProt: Taxonomy - ''Brahea armata'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Brahea armata'' 
* World Flora Online (WFO): ''Brahea armata''
Skinners Technologies

**Skinners Technologies s.r.o.** on tšekkiläinen kevyitä jalkineita suunnitteleva ja valmistava yritys. Sen on tunnettu etenkin valmistamistaan sukkakengistä, jotka toivat yleisimpien kevytjalkineiden ja paljasjalkakenkien rinnalle uudenlaisen jalkineen. Skinners Technologies valmistaa jalkineensa Euroopassa.

Skinners nimi tulee yrityksen itsensä mukaan siitä, että heidän jalkineensa/sukkakenkänsä tulisi pysyä jalassa kuin se olisi toinen iho ().

## Historia
Vuonna 2016 Skinners syntyy, kun Skinners nimeä kantavat "sukkakengät" julkaistaan Kickstarter-joukkorahoituspalvelussa.

Vuonna 2017 Skinners-sukkakengät voittavat Red Dot Design Awardissa.

Vuonna 2020 Skinners Technologies s.r.o. julkaisee Skinners 2.0 -sukkakengät edellisten seuraajaksi Kickstarterissa.

Vuonna 2022 kesällä Skinners Technologies s.r.o. julkaisee Skinners Walker -paljasjalkakengät.

Vuonna 2022 syksyllä Skinners Technologies s.r.o. tuo sukkakengien tuoteperheeseensä uuden mallisarjan julkaistessaan Skinners Compression 2.0 -sukkakengät. Sukkakengien tuoteperheen kasvaessa kahteen mallisarjaan tähän asti Skinners 2.0 nimellä kulkeneet sukkakengät nimetään uudelleen Skinners Comfort 2.0:ksi.

## Tuotteet
Skinners Technologiesilla on sukkakenkien tuoteperheessä kahta mallisarjaa.

Skinners Comfort -sarja:
* Skinners (2016)
* Skinners 2.0 (2020), jonka nimi on vuoden 2022 syksystä eteenpäin Skinners Comfort 2.0.

Skinners Compression -sarja:
* Skinners Compression 2.0 (2022)

Sukkakengien rinnalla Skinners Technologiesilla on paljasjalkakengät.

Skinners Walker -sarja:
* Skinners Walker (2022)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Verkkosivusto
Meksikonbraheapalmu

**Meksikonbraheapalmu** (*Brahea edulis*, syn. *Erythea edulis*) on braheapalmujen (*Brahea*) sukuun kuuluva palmulaji. Laji on endeeminen eli kotoperäinen Meksikolle kuuluvalle Guadalupen saarelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Brahea edulis'' 
* iNaturalist: ''Brahea edulis''
* UniProt: Taxonomy - ''Brahea edulis'' 
* World Flora Online (WFO): ''Brahea edulis''
Pajujärven rautatieasema

**Pajujärven rautatieasema** () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Lapinlahdella rataosalla . Se avattiin rataosan valmistuessa 1. heinäkuuta 1902 Alapitkän aseman alaisena laiturina. Vuonna 1903 Pajujärvi muutettiin laiturivaihteeksi. Pajujärven laiturirakennus rakennettiin Bruno Granholmin Platformskjul III -piirustusten mukaan, ja se valmistui 1903. Rakennusta laajennettiin vuonna 1936.

Pajujärvi muutettiin miehittämättömäksi seisakevaihteeksi 1. kesäkuuta 1964. Vuonna 1984 sivuraiteet purettiin ja henkilöliikenne lakkautettiin 3. kesäkuuta 1984. Myös tavaraliikenne lakkautettiin samana vuonna. Liikennepaikka lakkautettiin kokonaan 2. kesäkuuta 1985. Laiturirakennus on purettu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Vaunut.org: Kuva Pajujärveltä vuodelta 1976
Nils Snellman (kauppaneuvos)

**Nils Wilhelm Snellman** (20. kesäkuuta 1925 Muolaa – 16. tammikuuta 2004 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 

Snellmanin vanhemmat olivat piiripäällikkö Eino Snellman ja Helmi Muinonen ja puoliso vuodesta 1948 Berit Carita Maria Björnström. Snellman tuli ylioppilaaksi Oulaisten yhteiskoulusta 1945, valmistui farmaseutiksi 1949 ja proviisoriksi 1955 ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon 1957 Helsingin yliopistossa. Hän oli farmaseutti Pietarsaaren II apteekissa ja Helsingin IV apteekissa, Helsingin yliopiston assistentti 1954–1955, Yliopiston apteekin ostopäällikkö 1955–1960, Tampereen Rohdos Oy:n Helsingin sivuliikkeen johtaja 1960–1970 ja Tamron toimitusjohtaja 1971–1985 ja hallituksen jäsen vuodesta 1976. Snellman oli myös Tam-Drug Oy:n toimitusjohtaja 1966–1977, hallituksen jäsen 1966–1984 ja hallituksen puheenjohtaja 1983–1984. Hänellä oli lisäksi lukuisia lääkealan ja muita asaintuntija- ja luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Snellman oli reservin tykkimies. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1981. 

## Lähteet
World Cup (kappale)

**World Cup** on yhdysvaltalaisen tubettajan IShowSpeedin vuonna 2022 julkaisema kappale ja single. Kappale on FIFA:n Twitterissä vahvistama vuoden 2022 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen yksi virallisista tunnuskappaleista Trinidad Cardonan, Davidon ja AISHA:n kappaleen Hayya Hayyan kanssa.
Holger Sweins

**Matts Holger Sweins** (12. tammikuuta 1928 Helsinki – 17. heinäkuuta 2016 Kauniainen) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen ja yli-insinöörin arvonimet. 

Sweinsin vanhemmat olivat varatoimitusjohtaja, insinööri Birger Wilhelm Sweins ja Karin Nyman ja puoliso vuodesta 1951 Marja Anneli Ahtiainen.
Sweins tuli ylioppilaaksi Helsingin V yhteiskoulusta 1947 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1953. Hän oli Telakkayhdistyksen suunnitteluinsinööri 1953–1954, piirustuskonttorin päällikkö 1955–1957 ja teknillinen asiamies 1957–1960, Machineryn myynti-insinööri 1960–1964 ja Rautaruukki Oy:n suunnittelupäällikkö 1964–1970, Hämeenlinnan tehtaan johtaja 1970–1975, kaupallinen johtaja 1975–1987, johtokunnan jäsen 1976–1987 ja johtokunnan varapuheenjohtaja 1985–1987. Teknillisen korkeakoulun veistämötekniikan assistentti Sweins oli 1956–1957 ja Oy Etnarör Ab:n toimitusjohtaja 1975. Hänellä oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Sweins oli reservin aliluutnantti (1955). Hän sai yli-insinöörin arvonimen 1971 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1981. 

## Lähteet
Mikko Tikanoja

**Mikko Erkki Tikanoja** (17. maaliskuuta 1922 Vaasa – 13. marraskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 

Tikanojan vanhemmat olivat kauppias Otto Valfrid Tikanoja ja Anni Sofia Holtti ja puoliso vuodesta 1947 ekonomi Aira Kyllikki Ruokonen. Tikanoja tuli ylioppilaaksi Vaasan suomalaisesta lyseosta 1940 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1947. Hän oli J. Heitto Oy:n konttoripäällikkö Helsingissä 1947–1948, H. Saastamoinen & Pojat Oy:n konttoripäällikkö ja apulaisjohtaja Kuopiossa 1948–1958, hallinnollinen johtaja ja autolinjan johtaja 1958–1964, H. Saastamoinen Oy:n varatoimitusjohtaja 1964–1968, Saastamoinen-yhtymän tukkukauppa- ja autolinjan toimitusjohtaja vuodesta 1968, Saastamoinen Yhtymä Oy:n johtokunnan jäsen 1971–1978 ja hallituksen varapuheenjohtaja vuodesta 1980 sekä Tukkumanni Oy:n toimitusjohtaja 1980–1982. Tikanojalla oli myös useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kapteeni (1972). Kauppaneuvoksen arvonimen Tikanoja sai 1981.

## Lähteet
Soinin helluntaiseurakunta

**Soinin helluntaiseurakunta** on vuonna 1952 perustettu helluntaiseurakunta Soinissa. Seurakuntaan kuuluu noin 100 jäsentä. Helluntaiseurakunnan vanhimmiston puheenjohtaja on Kari Peura. Helluntaiseurakunnan temppeli sijaitsee Soinin keskustassa, Ähtärintien varressa. Seurakunnan toimintamuotoja ovat viikoittaiset kokoukset, kuorotoiminta, lapsi- ja nuorisotyö sekä lähetystyö Espanjassa, Pudozissa ja Virossa. Lisäksi seurakunta käy vierailuilla vanhain- ja dementiakodilla.

## Historia
Ennen oman seurakunnan perustamista soinilaiset kuuluivat Ähtärin helluntaiseurakuntaan. Kiertävät saarnaajat ja evankelistat pitivät Soinissa tilaisuuksia. Myös Niilo Yli-Vainio piti tilaisuuksia Soinissa ja muun muassa Kolunkylässä syntyi herätyksiä. Seurakunta perustettiin vuonna 1952 ja temppeli rakennettiin vuonna 1986, pääosin talkootyönä.

## Lähetystyö
Soinin helluntaiseurakunta tekee lähetystyötä Venäjälle Pudozin kaupungissa. Seurakunta järjestää hengellisiä tilaisuuksia ja auttaa paikallista helluntaiseurakuntaa. Humanitaarinen avustustyö kuuluu Venäjälle tehtävään lähetystyöhön.

## Lähteet
Kinnarin kotimuseo

**Kinnarin kotimuseo** on Akaalla sijaitseva kotimuseo, joka koostuu 1800-luvun alun hämäläisen maalaistalon pihapiiristä ja sen rakennuksista. Nykyinen päärakennus on vuodelta 1815, mutta tilan isäntäluettelo on tiedossa vuodesta 1539. Kinnarin suku on asunut tilalla vuodesta 1856, museona pihapiiri ja sen rakennukset ovat toimineet 1988 lähtien. Kinnarin kotimuseossa pääsee tutustumaan entisajan sisustukseen, maalaiselämään ja perinnerakentamiseen. Kotimuseossa onkin esillä maalaistalon arkeen liittyviä käyttöesineitä, työ- ja tarvekaluja, astiakokoelmia, hevosvetoisen kauden maatalouskalustoa ja runsas kokoelma suksia, puulapioita ja paljon muuta esineistöä. Yli 200-vuotiaan talon puutarhasta ja pihapiiristä löytyy myös paljon vanhoja perinnekasveja nimikyltteineen.

## Lähteet
Savotta (täsmennyssivu)

**Savotta** voi tarkoittaa seuraavia:

* savotta, metsätyömaa
* Savotta, suomalainen retkeily ja toiminnallisia välineitä suunnitteleva ja valmistava konserni
* Savotta, Savonia-ammattikorkeakoulun opiskelijakunta.
Lastenvaunumuseo Mukelo

**Lastenvaunumuseo Mukelo** on Akaassa Riitiälässä sijaitseva Pohjoismaiden ainoa lastenvaunumuseo. Museon näyttelyä pidetään Viialan vanhimmassa talossa, Toorikan tilan 230-vuotiaassa päärakennuksessa. Museo on perustettu vuonna 2010 ja sen kokoelmat käsittävät noin 300 lastenvaunua Suomesta ja ulkomailta, aina 1870-luvulta 2000-luvulle. Kokoelmissa on monia helmiä, mutta erityistä kiinnostusta ovat herättäneet englantilaiset Silver Cross -vaunut, joiden myynti lopetettiin Suomessa 1990-luvulla ja jotka ovat vielä nykypäivänäkin kuninkaallisten suosiossa. Kaikki kokoelmien vaunut eivät mahdu museossa esille, joten yleisölle nähtävissä oleva kokoelma vaihtelee.

## Lähteet
Lappajärven helluntaiseurakunta

**Lappajärven helluntaiseurakunta** on vuonna 1949 perustettu helluntaiseurakunta Lappajärvellä. Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi kirpputorityö, radiotyö, leiritoiminta ja lähetystyö. Seurakunnan vanhimmiston puheenjohtaja on Kari Saarikalle. Seurakunnan tilat sijaitsevat Lappajärven keskustassa Maneesintiellä.

Seurakunnan tilaisuuksia lähetetään muun muassa TV7:n televisio- ja verkkokanavilla.

## Historia
Helluntailiikkeen syntymiseen vaikutti erityisesti Amerikasta saapunut Matti Kivimäki (alk. Örni). Ostettuaan talon Lappajärven Ollin kylästä, hän ryhtyi pitämään siinä hengellisiä kokouksia vuonna 1935. Vuoden 1936 kesäjuhliin mennessä uskoon oli tullut jo yli 30 henkilöä. Ensimmäinen kastetilaisuus järjestettiin samana kesänä, kastettujen joukossa olivat muun muassa sisaret Vieno Olli, Anni Niemi ja Amalia Finnilä. Kivimäen talosta muodostui helluntailiikkeen tukikohta Lappajärvellä. Pohjanmaan veljespäivät pidettiin Kivimäessä vuonna 1939.

Ensimmäinen vakituinen saarnaaja Lappajärvelle saatiin vuonna 1947. Väinö Nuutinen järjesti rukouskokouksia ja vuonna 1949 Karvalan kylässä syntyi herätystä. Seurakunnan perustava kokous järjestettiin 9. lokakuuta 1949. Vähitellen kokousten painopiste siirtyi länsirannalta kirkonkylään. Lukkarilan ja Rajalan kodeissa oli 1950–1970-luvuilla paljon tilaisuuksia. Rukous- ja ehtoolliskokouksia järjestettin Rauha Saarikallen kodissa.

### Oma rukoushuone
Seurakunta hankki omat tilat Lappajärven keskustasta elokuussa 1979. Rukoushuoneen tukiyhdistys Elim perustettiin kuukautta myöhemmin. Tilat remontoitiin ja rukoushuone vihittiin seurakunnan käyttöön kesällä 1980. Vuonna 2009 seurakunta muutti entisen Säästöpankin tiloihin ja remontoi entisen pankkisalin seurakuntasaliksi. Seurakunnalla on myös Lappajärven keskustassa sijaitseva lähetyskirpputori.

## Lähetystyö ja evankelioiminen
Evankelioimistyössä ovat palvelleet muun muassa Helvi Närhi ja Irja Haapakangas. Evankelistat Martta ja Raija Rajala, sekä Helvi Närhi siirtyivät 1960-luvulla kotimaan kentälle. Martta Rajala lähti lähetystyöhön Belgiaan ja Sveitsiin ja Irja Haapakangas Keniaan. Irja Haapakangas siirtyi lähetystyön jälkeen Evankelistakodin johtajaksi Vilppulaan.

Seurakunta on kannattanut Irja Haapakangasta Keniaan ja Sirkka ja Jaakko Romua, Päivi ja Voitto Marjetaa, sekä Hannele ja Samuel Autiota Japaniin sekä Tauno Toukolaa Espanjaan. Se on ollut mukana Israelin ja Venäjän Karjalan ja erityisesti Puudosin alueen evankelioimisessa.

## Työntekijät
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Lappajärven helluntaiseurakunnan työntekijöinä:
* 1947–1950: Väinö Nuutinen
* 1955–1957: Matti Rajamäki
* 1958–1961: Yrjö Norppa
* 1961–1962: Valde Mäkelä
* 1972–1973: Tapio ja Lempi Korpi
* 1979–1981: Juho Koivaara
* 1983–1985: Hannu Mehtonen
* 1986–1990: Eero Ketola 
* 1991–1995: Mauri Makkonen
* 1997–2000: Ismo Jussila
* 2004–2008: Heikki Virtanen
* 2008–2010: Markku Tuomaala

## Lähteet
Ahlforsin aseverstas

**Ahlforsin aseverstas** sijaitsee Hämeenkyrön kansallismaisemassa, Herttualan kylässä. Seppä-nimisellä tilalla on tehty sepän töitä kolmen sukupolven ajan 1800-luvun loppupuolelta lähtien aina 1960-luvulle saakka. Viimeisin verstaassa varsinaisesti asesepän töitä tehnyt seppä oli Väinö Ahlfors. Verstas on siinä kunnossa kuin se hänen jäljiltään 1960-luvulla jäi. Periaatteessa se on edelleen toimintakelpoinen, mutta nykyisin museoitu. Verstaan pihapiirissä on myös asesepän asuinrakennus. Asuinrakennuksessa ja verstaalla kierretään oppaan kanssa ja ryhmille on mahdollista tilata yksityisopastuksia tilauksesta. Museota ylläpitää Hämeenkyrön kunta.

## Lähteet
Hämeenkyrön kotiseutumuseo

**Hämeenkyrön kotiseutumuseo** sijaitsee Hämeenkyrössä vuonna 1820 valmistuneessa, entisessä kruunun viljamakasiinissa. Kaksikerroksisen viljamakasiiniin sisätilat on kunnostettu lähes kokonaan paremmin museokäyttöön sopiviksi. Yksi vanha viljalaari on jätetty muistuttamaan rakennuksen alkuperäisestä käyttötarkoituksesta. Kotiseutumuseossa voi tutustua entisajan käsityötaitoon, perinnerakentamiseen ja työväenhistoriaan. Museolla on noin 4000, pääosin Hämeenkyröstä kootun, esineen kokoelma. Museoesineet on laitettu näytille aihekokonaisuuksien mukaan ja museon useat tunnelmalliset osastot kertovat havainnollisesti alueen elämästä menneinä aikoina.

## Lähteet
Myllykolu, F. E. Sillanpään syntymäkotimuseo

**Myllykolu** on Nobel-kirjailija Frans Emil Sillanpään syntymä- ja lapsuudenkoti, joka sijaitsee Kierikkalan kylässä Hämeenkyrössä ja toimii nykyään museona. Museo avattiin yleisölle vuonna 1962, ja sitä ylläpitää nykyään Hämeenkyrön kunnan kulttuuripalvelut.

F. E. Sillanpään isä hankki perheelleen mäkitupalaistontin Myllyojan töyräältä ja sinne rakennettiin perinteinen asunto, johon kuuluu pirtti, pakari ja niiden väliin porstua ja porstuan peräkamari. Pieni mäkitupa ja aitta ovat Myllyojaan viettävän mäen laella, ojan varressa on lisäksi mäkitupaan kuuluva sauna. Asuinrakennus sijaitsi Myllyojan yli kulkevan sillan päässä, ja taloa alettiinkin kutsua Sillanpääksi, josta tuli myöhemmin perheen virallinen sukunimi, Koskisen sijaan. Museo esittelee mäkitupalaisperheen elinoloja 1800-luvun loppupuolella, ja siellä kävijä pääsee tutustumaan Sillanpään lapsuudenaikaiseen käsityötaitoon, käsityöperinteeseen, maalaiselämään ja entisajan perinnerakentamiseen.

## Lähteet
Töllinmäki

**Töllinmäki** Hämeenkyrön Heinijärven kylässä on nobelpalkitun kirjailija Frans Emil Sillanpään nuoruudenkoti. 

## Sillanpään perhe Töllinmäessä
Tuleva kirjailija siirtyi Töllinmäkeen perheensä kanssa syntymäkodistaan Myllykolusta. Töllinmäestä Sillanpään vanhemmat ostivat entisen suutarintöllin. Sillanpää lähti ajan koitettua opiskelemaan Tampereelle ja siitä edelleen Helsinkiin mutta kohdattuaan ongelmia palasi takaisin kotiin. Isä Sillanpää rakensi pojalleen peräkammarin, johon ylioppilas sai kakluunin ja kukkatapetin ja jossa kirjailija kirjoitti esikoisteoksensa, ''Elämä ja aurinko'', vuonna 1916.

## Museo
Kirjailijan äidin muutettua Töllinmäestä se huutokaupattiin, ja talo vaihtoi omistajaa useasti. Viimeisin asukas muutti Töllinmäestä 1970-luvulla, jolloin F. E. Sillanpään Seura osti kirjailijan nuoruudenkodin ja kunnosti sen museoksi. 1980-luvun loppupuolella tuhopolttaja poltti rakennuksen, mutta se kuitenkin kunnostettiin talkoovoimin ja avattiin uudelleen Sillanpään kirjailijamuseona.

Töllinmäen rakennukset ja pihapiiri on suojeltu rakennusperintölailla vuonna 1984. Töllinmäki kuuluu osana valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun kulttuuriympäristöön *F. E. Sillanpään kodit*, johon sen lisäksi kuuluvat myös Myllykolun torppa sekä Saavutus-niminen huvila.

## Lähteet
Ikaalisten kotiseutumuseo

**Ikaalisten kotiseutumuseo** sijaitsee keskeisellä paikalla Ikaalisten kirkonmäellä, torialueen välittömässä läheisyydessä, entisessä 1830-luvulla valmistuneessa viljamakasiinissa, Kotiseutumuseon ylläpitäjänä toimii 1930-luvulla perustettu Ikaalinen-Seura. Museon kokoelmaan kuuluu noin 3400 talonpoikaiskulttuuriin, entisen Ikaalisten kauppalan käsityöläisperinteeseen ja säätyläistön elämään kuulunutta esinettä, jotka on koottu Ikaalisten pitäjän alueelta. Vuonna 2015 museon yläkertaan valmistui Museoviraston apurahalla Vintiöitten vintti, lapsille tarkoitettu tila, jossa voi leikkiä ja tutkia museoesineitä. Vintillä on myös aikuisten nurkkaus ja sieltä löytyy muun muassa kotiseutukirjallisuutta.

## Lähteet
Ikaalisten harmonikkamuseo

**Ikaalisten harmonikkamuseo** on Ikaalisten kaupungintalon tiloissa sijaitseva museo, jossa on esillä noin 85 harmonikkaa. Pääosa soittimista on peräisin 1930–1940-luvuilta. Suomen Harmonikkainstituutin ylläpitämässä kokoelmassa on kaikki tärkeimmät suomalaiset viisirivisten harmonikkojen yli 30 vuotta vanhat mallit joitakin harvinaisia poikkeuksia lukuun ottamatta. Kokoelmassa ovat muun muassa Kouvolan ja Viipurin harmonikkatehtaiden tärkeimmät mallit sekä Kurikassa Sameli Elomaan kotiteollisuusverstassa tehtyjä harmonikkoja. Taiteilija Lasse Pihlajamaan omia soittimia näyttelyssä on useita.

Harmonikan varhaisimmasta historiasta kertovat kymmenet 1800-luvun soittimet Saksasta ja Italiasta. Ikaalisten Harmonikkamuseo esittelee harmonikan historiaa ja nykypäivää soittimin, valokuvin ja tekstein näyttelyn painopisteen ollessa suomalaisessa harmonikkarakentamisessa, jonka historia on värikäs ja monipuolinen. Lisäksi museossa pääsee tutustumaan laajaan Ikaalisten pelimanniperinteestä kertovaan aineistoon.

## Lähteet
* Visit Ikaalinen: Harmonikkamuseo
* Suomen Harmonikkainstituutti: Harmonikkamuseo
Veljeshovi – Juupajoen sotaveteraanien perinnekorsu

**Veljeshovi – Juupajoen Sotaveteraanien perinnekorsu** sijaitsee Suomelan pihapiirissä, Kopsamon kylässä Juupajoella. Korsu on rakennettu 1990-luvun alussa talvi- ja jatkosodan sotaveteraanien toimesta ja nykyisin korsun hoitovastuu on Juupajoen reserviläisillä. Korsussa on esillä muun muassa viestintävälineitä, sodan aikaisia puhdetöitä, korpisoturin keittokirja ja paljon muuta.

## Lähteet