open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Selkäjärvi (Jyväskylä)

**Selkäjärvi** on Keski-Suomessa Jyväskylän Taka-Keljossa sijaitseva lampi.

## Maantietoa
Selkäjärven valuma-alueen pinta-ala on noin 0,32 neliökilometriä, josta 77,8&nbsp;% on sulkeutunutta metsää ja 7,2&nbsp;% harvempaa metsää. Vesistöjen osuus on 3&nbsp;%. Lammen pohjoisrannalla on yksi asuinrakennus sekä kaksi muuta rakennusta, joille tulee tiet Ronsuntaipaleentien kautta.

## Vesistösuhteet
Selkäjärvi sijaitsee Kymijoen vesistön (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), tarkemmin sen Sallaanojan valuma-alueella (14.287). Lammen vedenpinnan korkeus on 181,8 metriä mpy. Lammen laskuoja alkaa sen lounaispäästä ja laskee lännessä olevaan Ylä-Kitulampeen, alittaen keskijuoksullaan Ronsuntaipaleentien (16607). Ojaan yhtyy myös kaksi lyhyttä metsäojaa etelästä. Ojalla on noin 32 metriä pudotusta.

## Historiaa
Selkäjärvi esiintyy vuoden 1845 pitäjänkartalla nykyisellä nimellään ja sen luoteispuolelle oli jo perustettu Mattilan talo eli myöhempi Kitumäen talo. Rannalla on myös aiemmin sijainnut lammen mukaan nimetty Selkäjärven talo.

## Lähteet
*  
### Viitteet
Vahur Kraft

**Vahur Kraft** (s. 11. maaliskuuta 1961 ) on virolainen yritysjohtaja ja pankinjohtaja. Vuosina 1995–2005 hän toimi Viron keskuspankin pääjohtajana.

## Neuvosto-Viron pankkitoiminnassa
Hän valmistui Tarton valtionyliopistosta vuonna 1984 taloustieteestä. Opintojaan hän jatkanut sen jälkeen 1980-luvulla Moskovassa, Suomessa, Italiassa, Washingtonissa ja Vilnassa. Vuosina 1984-1990 hän toimi osastopäällikkönä Neuvostoliiton säästöpankissa Tallinnassa. Vuosina 1990/1991 Kraft työskenteli Viron sosiaalipankin (viroksi *Eesti Sotsiaalpank*) hallituksen varapuheenjohtajana.

## Itsenäistyneen Viron keskuspankin johtajana

Vahur Kraft siirtyi vuonna 1991 Viron keskuspankkiin (viroksi *Eesti Pank*) apulaisjohtajaksi. Tässä tehtävässä hän oli vuoteen 1995, jolloin pääjohtajana toiminut Siim Kallas siirtyi politiikkaan Kraftin tullessa uudeksi Viron keskuspankin pääjohtajaksi. 

Hänet valittiin toiselle kaudelle keskuspankin pääjohtajana vuonna 2000, kun alunperin virkaan valittu professori Vello Vensel kieltäytyi valintansa jälkeen terveyteensä vedoten. Kraft jatkoi näin virassaan toisen kauden kesäkuuhun 2005 asti.

## Pankinjohtajana ja yritysjohtajana

Kraft toimi pääjohtajakauden jälkeen Nordea-pankin Viron sivukonttorin johtajana vuosina 2005–2014.

Nordea-kauteen ajoittui vuonna 2013 julkistettu Viron keskuspankin sisäinen selvitys, jonka mukaan keskuspankissa olisi laadittu väärennetty paperi, jonka oli allekirjoittanut silloinen pääjohtaja Kraft. Paperin avulla venäläinen liikemies kykeni vaatimaan miljoonasaataviaan Venäjältä. Puhuttiin ns. VEB-rahastoskandaalista.

Vuonna 2014 Kraft luopui pankinjohtajan urastaan Nordeassa ja jatkoi sukunsa omistaman tekstiiliyritys AS Sangarin hallituksen puheenjohtajana. Sangarin hallituksen puheenjohtajana Kraft toimi lokakuuhun 2018 asti.

## Muu toiminta

Kraft sai työstään Viron valtion hyväksi vuonna 2001 Valkoisen Tähden ritarikunnan II luokan ritarimerkin. Vuosina 2009–2013 hän toimi Luxemburgin kunniakonsulina Virossa.

Hänen setänsä Jüri Kraft toimi Neuvosto- Viron kevyen teollisuuden ministerinä 1970- ja 80-luvuilla eli käytännössä vastasi valtiollisten tekstiilialan yritysten toiminnasta Neuvosto-Virossa. 

## Lähteet
Greutungit

**Greutungit** tai **greuthungit** (myös **grutungi**) olivat yksi germaanikansa goottien heimoista. Osa antiikin kirjoittajista on samaistanut greutungit ostrogootteihin, mutta on kuitenkin todennäköistä, että greutungit olivat pikemminkin yksi merkittävimmistä ostrogootteihin kuuluneista heimoista.

Greutungit asuivat muiden ostrogoottien kanssa 200-luvulla Mustanmeren rannikolla, kunnes siirtyivät alueelle hyökänneiden hunnien tieltä 300- ja 400-luvuilla Balkanille ja Pannoniaan sekä myöhemmin Italiaan. Greutungien kuuluisin johtaja oli kuningas Ermanarik, joka teki lopulta itsemurhan, kun alaanit ja hunnit valloittivat hänen hallitsemansa alueet 370-luvulla. Ermanarik oli sittemmin suosittu hahmo varhaiskeskiajan tarinoissa ja legendoissa.

## Lähteet
* Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava 2000.  
### Viitteet
Jimi Klemettinen

** Jimi Klemettinen ** (s. 2. syyskuuta 2005 Enonkoski) on suomalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla Soisalon Ampumahiihtäjiä. Hän saavutti pikamatkan pronssia alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2024 ja yhteislähdön hopeaa alle 22-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2025.

Klemettinen kuului Suomen viestijoukkueeseen, joka sijoittui kymmenenneksi Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025 ja seitsemänneksi Milanon ja Cortinan olympialaisissa 2026. EM-kilpailuissa hän on sijoittunut takaa-ajokilpailussa kahdeksanneksi 2025.

Klemettinen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Ruhpoldingissa kaudella 2024–2025. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan samalla kaudella 34:s Oslon takaa-ajokilpailussa. Hän sivusi tätä toistaiseksi parasta maailmancupsijaansa Oberhofin takaa-ajossa kaudella 2025–2026.

## Lähteet
Pensasbasilika

**Pensasbasilika** (*Ocimum gratissimum*) on basilikojen sukuun kuuluva laji. Sitä käytetään maustekasvina. Se kasvaa noin 60 cm korkeaksi ja se on muodoltaan pensasmainen. Se on nopeakasvuinen. Sen kukat ovat siniset tai valkoiset. Versoissa ja lehtiruodissa on hieman purppuraa väriä. Pensasbasilika sietää kylmyyttä tavallista basilikaa paremmin. Sille sopivan kasvatusruukun halkaisija on 12 cm.

## Lähteet
Kollodiummenetelmä

**Kollodiummenetelmä** eli **kollodiumprosessi** on historiallinen valokuvausmenetelmä, jonka kehitti englantilainen Frederick Scott Archer 1850-luvulla.

Kollodium-neste valmistetaan nitratusta puuvillasta, joka on sekoitettuna eetteriin ja noin 96%:seen alkoholiin. Tähän liuokseen on sekoitettu jodidi- ja bromidisuoloja.
Kun seos on levitetty lasi- tai metallilevylle ja herkistetty hopeanitraattikylvyssä, se muodostaa valoherkän kerroksen, joka mahdollistaa valokuvan tallentamisen.

Koko valokuvausprosessi - levyn valmistelusta kollodiumilla, valotuksesta kamerassa, kehittämisestä kiinnittämiseen - suoritetaan märkänä. Tämän vuoksi valokuvaajilla täytyi olla käytössään pimeä huone tai liikuteltava pimeä teltta kuvauksen yhteydessä. Levyn valoherkkä pinta on ns ortokromaattinen, joten se on sokea punaiselle valon aallonpituudelle.

Kollodiummenetelmää käytettiin 1850- ja 1860-luvuilla, ennen kuin kuivalevyt ja muut valokuvausmenetelmät alkoivat korvata sen. Kollodiummenetelmä tuottaa teräviä ja yksityiskohtaisia kuvia, joilla on oma tunnelmansa. Kuvien yksityiskohtaisuuden vuoksi menetelmää suosittiin muotokuvissa ja maisemakuvissa.

Kollodiumvalokuvaus on saanut uutta suosiota historiallisen valokuvaustekniikan harrastajien ja taiteilijoiden keskuudessa. Sitä käytetään tuomaan menneen ajan tunnelmaa ja estetiikkaa.

Kollodiumprosessin käyttöön liittyy haasteita, kuten kemikaalien käsittelyn vaativuus, valotuksen ja kehityksen aikaherkkyys sekä materiaalien ja välineiden saatavuus.
Nuklearth

__NOTOC__

**Nuklearth** on saksalaisen tekninen/brutaali death metal -yhtye Cytotoxinin neljäs albumi. Levy julkaistiin 21. elokuuta 2020 Unique Leader Recordsin toimesta. 

## Kappaleet

## Kokoonpano
* V.T. - bassokitara
* Fonzo - kitara
* Grimo - laulu
* Jason - kitara
* Stocki - rummut

## Arvostelut
* Distorted Sound Magazine: 
* Angry Metal Guy: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Albumi ''Nuklearth'' Bandcamp -sivustolla
Enkelten lahti

**Enkelten lahti** (*La Baie des anges*) on Jacques Demyn käsikirjoittama ja ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1963. Demyn uran toinen pitkä elokuva sijoittuu Ranskan Rivieran uhkapelikasinoiden maailmaan, ja sen pääosissa näyttelevät Jeanne Moreau, Claude Mann, Paul Guers, Henri Nassiet ja Nicole Chollet. Mustavalkoisen elokuvan musiikkina toistuu Michel Legrandin vahva pianoteema.

## Juoni
Nuori pankkivirkailijamies Jean (Claude Mann) lähtee ystävänsä Caronin (Paul Guers) houkuttelemana ensi kertaa elämässään rulettikasinolle ja joutuu heti uhkapelien koukkuun. Elokuva seuraa aluksi Jeanin peliriippuvuuden kehittymistä Rivieran eri kasinoissa, mutta vähitellen tarinaan tulee mukaan erään teollisuusjohtajan rouva Jacqueline (valkohiuksinen Moreau Pierre Cardinin vaatteissa), toinen peliriippuvainen, johon Jean törmää vaeltaessaan pelipaikasta toiseen.

## Tuotanto
Ylistetyn esikoiselokuvansa *[[Lola (vuoden 1961 elokuva)|Lolan]]* jälkeen Demyltä kesti kaksi vuotta päästä toisen elokuvan tekoon. Tuolla välin hän laskujensa mukaan torjui 18 eri tuottajien tekemää ehdotusta ja tuottajat puolestaan kaikki Demyn ideat. *Enkelten lahti* -tuotanto lähti käyntiin paljolti siksi, että naispääosaan onnistuttiin saamaan Louis Mallen ja François Truffaut’n elokuvista tunnetuksi tullut Jeanne Moreau.

Elokuva kuvattiin aidoilla tapahtumapaikoilla Cannesissa, Monte Carlossa, Juan-les-Pinsissä ja  Nizzassa, jonka edustan lahdesta elokuva on saanut nimensä.

## Vastaanotto
Hannu Salmen mielestä tarinassa ei tapahdu paljon, mutta sen tunnelmat vievät katsojan mukanaan. Hän kehuu etenkin pelisalien äänimaailman kiinnostavaa tallennusta. *Helsingin Sanomien* Mikael Fräntin mukaan *Enkelten lahti* on kauniisti kuvattu ja näytelty, mutta tietoisen viileäksi viritetty tutkielma itsetuhosta ja pelihimosta. ”Aivan kuin Demy olisi luottanut sattumaan ja vaistoon. Siksi jokainen tilanne syntyy kuin itsestään, elää aikansa ja vaihtuu toiseen.”

## Lähteet
Timarinjärvi

**Timarinjärvi** on saareton järvi Sauvossa Varsinais-Suomen maakunnassa. Sen pinta-ala on 13,7 hehtaaria. Etäisyys Turusta on 31 kilometriä kaakkoon.

## Maantiede
Timarinjärven rantaviiva on epämääräinen ja ilmakuvan perusteella järvi on jossain määrin rehevöitynyt. Sen itäpuolella sijaitsevan Timarinkallion korkeimmat kohdat ovat noin 50 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 45 metriä järvenpintaa ylempänä. Järven kaakkoispuolella sijaitsee Timarin kylä.

Timarinjärven kaakkoiskulmasta alkaa vajaan kilometrin pituinen lasku-uoma, joka virtaa kaakkoon ja päätyy Saaristomeren Halslahdenselälle. Uoma virtaa Kyöpelinmäen (noin 45 metriä mpy) itäpuolitse.

Timarinjärvi (82V034.1.001) kuuluu Välialueeseen (82V034), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen päävesistössä (82). Se on jakovaiheensa ainoa yli hehtaarin laajuinen vakavesi.

## Lähteet
Naomi Replansky

**Naomi Replansky** (23. toukokuuta 1918 Bronx – 7. tammikuuta 2023 Manhattan) oli yhdysvaltalainen runoilija ja kirjallisuudenkääntäjä.

Replansky syntyi venäjänjuutalaisille vanhemmille. Hän kertoo kirjoittaneensa ensimmäiset runonsa kymmenvuotiaana. Replansky opiskeli Hunter Collegessa historiaa mutta ei valmistunut vaan meni töihin newyorkilaiseen tehtaaseen. Lisäksi hän työskenteli kielenkääntäjänä Los Angelesissa. 1950-luvulla Replansky sai kandidaatin arvon maantieteessä Kalifornian yliopistosta Los Angelesista.

Replansky käsitteli töissään muun muassa työväenluokkaista elämää, köyhyyttä, holokaustia ja rasismia. Nuorena hän löysi identiteettinsä kommunistisesta liikkeestä, mutta myöhemmin hän kuvaili itseään ideologioihin skeptisesti suhtautuneeksi vasemmistolaiseksi. Replanskylle muodostui voimakas juutalainen identiteetti vastareaktiona natsismiin, mutta hän ei harjoittanut juutalaista uskontoa. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa oli *Ring Song* (1952), joka oli National Book Award -ehdokas. Poetry Society of America myönsi Replanskylle vuonna 2013 teoksesta *Collected Poems* (2012) William Carlos Williams -palkinnon. Hän opetti runoutta Pitzer Collegessa ja Henry Street Settlementissä. Replansky käänsi Bertolt Brechtin ja Hugo von Hofmannsthalin teoksia saksasta sekä Itzik Mangerin teoksia jiddišistä.

Replansky nimesi keskeisiksi vaikutteikseen William Blaken, kansanlaulut, William Shakespearen, George Herbertin, Emily Dickinsonin ja japanilaisen runouden. Replansky tutustui tulevaan elämänkumppaniinsa Eva Kollischiin 1980-luvulla ja meni tämän kanssa naimisiin vuonna 2009. Vuonna 2015 Replansky ja Kollisch saivat yhdessä Clara Lemlich -palkinnon.

## Teoksia
* *Ring Song* (1952)
* *Twenty One Poems Old and New* (1988)
* *The Dangerous World: New and Selected Poems, 1934–1994* (1994)
* *Collected Poems* (2012)

## Lähteet
Synteettinen data

**Synteettinen data** on aineistoa, joka on keinotekoisesti luotu, eikä sitä ole tuotettu todellisista ilmiöistä tai havainnoista.. Synteettistä dataa luodaan tyypillisesti algoritmien avulla, ja sitä voidaan käyttää matemaattisten mallien toimivuuden varmistamiseen ja koneoppimismallien kouluttamiseen
Synteettistä dataa käytetään monilla eri aloilla tietojen suojaamiseen. Tämä on tarpeen, koska muutoin tietojen luottamuksellisuus vaarantuisi. Vaikka arkaluonteisia tietokokonaisuuksia on olemassa, niitä ei voida luovuttaa suurelle yleisölle tietosuojasyistä. Tämänkaltaisia tietoja ovat mm. potilasrekisterit, pankkitiedot ja sotilastiedustelutiedot.

## Lähteet
Jüri Kraft

**Jüri Kraft** (6. tammikuuta 1935 Kasepää, Tartumaa - 15. maaliskuuta 2023 Tallinna) oli Neuvosto-Viron ministeri ja itsenäisyyden ajan Viron tekstiiliteollisuusyrittäjä.

## Toiminta Neuvosto-Viron tekstiiliteollisuuden ja alan ministeriön palveluksessa

Jüri Kraft valmistui vuonna 1954 lukiosta ja vuonna 1959 Tarton valtionyliopiston taloustieteellisestä tiedekunnasta.

Vuosina 1963-1972 Kraft toimi tartolaisen Sangarin tekstiilitehtaan johtajana ja sen jälkeen vuosina 1972-1974 tallinalaisen Vilhelmine Klementin tekstiilitehtaan johtajana. Sen jälkeen hän siirtyi Neuvosto-Viron kevyen teollisuuden ministeriöön; vuosiksi 1974-1977 apulaisministeriksi ja 1977-1988 kevyen teollisuuden ministeriksi. 

Kraft oli vuosina 1985-1990 istuneen Neuvosto-Viron korkeimman neuvoston jäsen ja oli näin 16. marraskuuta 1988 allekirjoittamassa korkeimman neuvoston jäsenenä Viron suvereniteettijulistusta. Seuraavana vuonna maaliskussa 1989 hänet valittiin Neuvostoliiton kansanedustajien kongressin jäseneksi. Kraft edusti Kansanrintamaa ja voitti useiden kilpailevien ehdokkaiden vaalissa keskusvaltaa ja vanhaa hallintoa kannattaneet Korkeimman neuvoston sihteerin Viktor Vahtin ja entisen paikallisen KGB-johtajan Karl Kortelaisen.

## Itsenäisyyden aika

Viron itsenäistyttyä vuonna 1991 Jüri Kraft oli perustamassa Viron Kokoomuspuoluetta, jonka jäsen hän oli puolueen olemassaolon ajan eli vuoteen 2000. Savisaaren hallituksen kaaduttua tammikuussa 1992 Kraftille tarjottiin mahdollisuutta muodostaa Savisaaren jälkeen seuraava siirtymäkauden hallitus, mutta Kraft kieltäytyi siirtymästä takaisin politiikkaan.

Jüri Kraft keskittyi itsenäistyneessä Virossa tekstiiliteollisuuteen omistaen jo Neuvosto-Viron aikana toimineita tekstiiliyrityksiä, kuten Sangar, Mivar, Marat, Estar, joissa hän oli pääomistaja ja omisti lisäksi osakkeita useissa muissa yhtiöissä.

Viimeisinä elinvuosinaan Jüri Kraft osallistui myös hyväntekeväisyystyöhön. Hän oli useita vuosia Viron evankelis-luterilaisen kirkon (EELK) Tallinnan piispankirkon valtuuston ja hallituksen jäsen sekä EELK Kirkkorahaston valtuuston jäsen ja lahjoittaja. Hän piti Viron kulttuuriperinnön säilyttämistä erittäin tärkeänä.

Kraft sai työstään Viron valtion hyväksi vuonna 2005 Valkoisen Tähden ritarikunnan III luokan ritarimerkin.

Jüri Kraftin veljenpoika Vahur Kraft on ollut Viron keskuspankin pääjohtaja.

## Lähteet
Joensuun Hoiva- ja palveluyhdistys

**Joensuun Hoiva- ja palveluyhdistys ry** on vanhustenasuntoja Joensuussa ylläpitävä yhdistys, jonka jäseninä on yksityishenkilöitä sekä yhteisöjä, kuten Joensuun kaupunki ja puolueiden kunnallisjärjestöjä. Yhdistyksen palvelutoimintaa hoitaa Joen Hoiva Oy, ja sen markkinointinimi on JoenKoti. Yhdistys täytti 70 vuotta vuonna 2022.

## Alkuvuodet
Joensuuhun perustettiin 17.4.1952 Joensuun Vanhainkotiyhdistys ry, jonka tavoitteena oli kohentaa kaupungin vanhusten asumisoloja. Perustajina oli kaupunkilaisia sekä Joensuun virkamiehiä ja luottamushenkilöitä. 

Vanhainkotitoiminta alkoi vuonna 1952 Sairaalakatu 8:ssa, johon valmistuneessa kaupungin virkailijoiden talosta yhdistys sai useita huoneita vuokrattavaksi. Sairaala- ja Kauppakadun kulmassa  sijaitseva talo sai nimen Kyyhky sijaintikorttelinsa mukaan. Nykyisin talo on Joensuun Ellin opiskelijatalo.
Vuonna 1963 yhdistys otti hoitaakseen kaupungin rakentamat uudet vanhustentalot Nepenmäellä. Yhdistys järjesti myös vapaa-ajantoimintaa Joensuun vanhuksille.

## Omat vanhustentalot
Ensimmäinen oma vanhainkoti valmistui Linnunlahdelle 1967. Sitä sanottiin maan nykyaikaisimmaksi; uutta oli, että kaikilla asukkailla oli omat huoneet, jotka he saivat sisustaa omilla huonekaluilla. Asukaspaikkoja oli 55.
Kyyhkyn ja Nepemäen talot siirtyivät kaupungille vuonna 1975 ja Linnunlahden vanhainkoti vuonna 1981.
Yhdistyksen uudet vuokratalot valmistuivat Rantakylän Ruoritielle kahdessa vaiheessa vuosina 1976 ja 1977. Kaupungin keskustaan Sepänkadulle nousi vuokratalo ja palvelukeskus vuonna 1984 ja Noljakan Vakkakujalle rivitaloja 1985. Avohuollosta tuli yhdistykselle uusi toimintamuoto.

Vuokratalo Sepänhelmi valmistui Sepänkadulle 2021. Osa Ruoritien talosta purettiin, ja sen tilalle valmistui 2024 Ruoritien Helmi, nykyaikainen tehostetun palveluasumisen yksikkö, jossa on 101 asuntoa. Rakennus on suunniteltu niin, että se voidaan muuttaa tarvittaessa senioritaloksi.

## Nimenvaihdos ja yhtiön myynti
Vanhainkotiyhdistys muutti nimensä Joensuun Hoiva- ja palveluyhdistykseksi vuonna 1997. Palvelutoimintaa varten perustettiin Joen Hoiva Oy 2013. Yhtiö myytiin Attendolle vuonna 2018, jolloin yhdistykselle jäi kiinteistöjen omistus ja vuokraus.
Vuonna 2022 yhdistyksellä on 220 asuntoa. 
Yhdistyksen yhteisöjäseniä ovat 2020-luvulla Joensuun kaupunki, Joensuun työväenyhdistys, Keskustan ja Kokoomuksen Joensuun kunnallisjärjestöt sekä Rantakylän Eläkkeensaajat. 

## Lähteet
*Siippainen Matti: *Huoletonta asumista. Joensuun Vanhainkotiyhdistys ry 1952–1997 ja Joensuun Hoiva- ja palveluyhdistys ry 1997–2022*. Joensuu 2022.
## Viitteet
Sompasaarenlaituri

**Sompasaarenlaituri** on rantakatu Helsingin Sörnäisissä, Sompasaaren osa-alueella. Se sijaitsee Hanasaaren ja Sompasaaren välisen Sompasaarenaltaan kaakkoisreunalla. Sompasaarenlaituri rakennettiin 2010-luvun jälkipuoliskolla entisen Sörnäisten sataman alueelle. Sompasaarenlaiturilla on 2020-luvun vaihteessa valmistuneita tiiliverhoiltuja asuinkerrostaloja, joiden katutasossa on liiketilaa. Suuri osa rakennuksista on valmistunut Hitas-järjestelmän ehdoilla.

Sompasaarenlaiturin erottaa altaasta kivinen rantamuuri. Kadulla on kaksisuuntainen ajorata, jalkakäytävä molemmin puolin ja kaksisuuntainen pyörätie rannan puolella. Rannan puoleinen jalkakäytävä on päällystetty luonnonkivilaatoin, ja pyörätien erottaa ajoradasta noppakivillä päällystetty kaistale, johon on istutettu katupuita. Kadun kokonaisleveys on noin 24 metriä.

## Rakennukset
* As.oy Helsingin Sompasaarenlaituri (Sompasaarenlaituri 2–4), arkkitehtitoimisto Lahdelma & Mahlamäki, rakennuttaja Helsingin kaupungin asuntotuotantotoimisto, v. 2019
* As.oy Helsingin Albatrossi (Sompasaarenlaituri 8), arkkitehdit Hannunkari & Mäkipaja, rakennuttaja Saraco, v. 2021
* As.oy Länsiviitta (Sompasaarenlaituri 10), arkkitehtitoimisto Konkret, rakennuttaja Asuntosäätiö, v. 2020
* As.oy Helsingin Sumppari (Kaljaasi Fortunan katu 1), arkkitehtitoimisto Tiuri & Lommi, rakennuttaja Peab, v. 2021
* As.oy Sompasaaren Priki (Sompasaarenlaituri 16), arkkitehtitoimisto Tiuri & Lommi, rakennuttaja Sato, v. 2021

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Renault’n Flinsin tehdas

**Renault’n Flinsin tehdas** on autonvalmistaja Renault’n vuonna 1952 perustama autotehdas. Se sijaitsee Yvelinesin departementissa, Seinen rannalla, noin 45 km alavirtaan Pariisista Flins-sur-Seinen ja Aubergenvillen kuntien alueella. Tehdas tunnetaan myös nimellä Pierre Lefaucheux'n tehdas.

Ensimmäinen tehtaalla valmistettu automalli oli Renault Frégate. Tehdas on valmistanut yhteensä yli 18 miljoonaa autoa, ja sen tuotantolinjoilta on valmistunut 20 erilaista mallia. Tehtaan tuotantoennätys tehtiin vuonna 1979 jolloin valmistui 412 000 ajoneuvoa. 1970-luvulla oli työntekijöitä korkeimmillaan noin 22 000. Vuonna 2016 työtekijöitä oli enää 2 300. Renault’n toimitusjohtaja Luca de Meo ilmoitti 25. marraskuuta 2020 uusien ajoneuvojen tuotannon lopettamisesta tehtaalla vuonna 2024. Tämän jälkeen tehtaasta tulee Euroopan ensimmäinen kierrätykseen erikoistunut tehdas. 

## Tehtaalla valmistettuja malleja

*Renault Juvaquatre, 59 000 kappaletta vuosina 1952 - 1956
*Renault Frégate, 126 000 kappaletta vuosina 1952 - 1956
*Renault 4CV, 60 000 kappaletta vuosina 1952 - 1956
*Renault Dauphine, 1 390 000 kappaletta vuosina 1955 - 1965
*Renault 4, 546 000 kappaletta vuosina 1961 - 1972
*Renault 8, 842 000 kappaletta vuosina 1962 - 1971
*Renault 16, 339 000 kappaletta vuosina 1964 - 1973
*Renault 10, 412 000 kappaletta vuosina 1965 - 1971
*Renault 12, 1 415 000 kappaletta vuosina 1969 - 1978
*Renault 5, 3 051 000 kappaletta vuosina 1971 - 1984
*Renault 18, 601 000 kappaletta vuosina 1977 - 1986
*Renault Supercinq, 1 816 000 kappaletta vuosina 1984 - 1990
*Renault Clio I, 1 800 000 kappaletta vuosina 1989 - 1997
*Renault Twingo I, 2 075 000 kappaletta vuosina 1991 - 2007
*Renault Clio II, 1 475 000 kappaletta vuosina 1997 - 2009.
*Renault Clio III, 1 306 000 kappaletta vuosina 2005 - 2014.
*Renault Zoé, 179 149 kappaletta vuosina 2012 - 2019.
*Renault Clio IV, 649 499  kappaletta vuosina 2012 - 2019. 
*Nissan Micra, vuosina 2016 - 2022.
*Nouvelle Zoé, vuodesta 2019 -

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Massachusetts Bayn siirtokunta

**Massachusetts Bayn siirtokunta** () oli Pohjois-Amerikan itärannikolla vuosina 1629–1691 sijainnut englantilainen siirtokunta. Kuningas Kaarle I antoi 4. maaliskuuta 1629 Massachusetts Bay Company -yhtiölle peruskirjan, jossa sille annettiin yksinoikeus kolonisoida ja käydä kauppaa Charlesjoen ja Merrimackjoen välisellä alueella. Siirtokunnan laajamittainen asuttaminen alkoi kuvernööriksi valitun John Winthropin johdolla seuraavana vuonna.

Alueen ensimmäiset siirtolaiset olivat Englannista uskonnollista vainoa paenneita puritaaneja. Puritaanit päättivät jo varhain siirtää Massachusetts Bay Companyn johtoelimet Englannista Amerikkaan, jolloin ne käytännössä muuttuivat osakeyhtiön hallinnosta siirtokunnan omaksi lakiasäätäväksi hallitukseksi, joka saattoi toimia varsin vapaasti ilman kruunun valvontaa. Siirtokuntaan perustettiin heidän johdollaan teokratian kaltainen hallinto, jossa virallisesta uskontulkinnasta poikkeavat näkemykset pyrittiin tukahduttamaan ja poliittiset oikeudet rajattiin ainoastaan kongregationaalisen kirkon jäsenten piiriin. Monet toisinajattelijat pakenivat 1630-luvulla perustettuun läheiseen Rhode Islandin siirtokuntaan, jossa uskonnonvapaus taattiin alusta lähtien kaikille, mukaan lukien kveekareille ja juutalaisille.

Englannin keskushallinto mitätöi siirtokunnan alkuperäisen peruskirjan lokakuussa 1684, kun emämaassa katsottiin, että siirtokunta toimi liian riippumattomasti. Massachusettsista tuli tällöin kruununsiirtomaa, jonka kuvernöörin nimitti suoraan monarkki. Kahta vuotta myöhemmin Massachusetts Baystä tehtiin osa lyhytikäistä Uuden-Englannin dominiota. Lokakuun 7. päivänä 1691 annettu uusi peruskirja kavensi aiempaa itsehallintoa huomattavasti ja yhdisti alueet Plymouthin kanssa uuteen Massachusetts Bayn provinssiin. Uusi provinssi itsenäistyi osana Yhdysvaltoja vuosina 1775–1783 käydyssä vapaussodassa nykyisenä Massachusettsin osavaltiona.

## Huomiot

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Koorlanjärvi

**Koorlanjärvi** on saareton ja rehevöitynyt järvi Sauvon keskustan itäpuolella Varsinais-Suomen maakunnassa. Sen pinta-ala on 6,075 hehtaaria ja se on pienin Sauvon neljästä järvestä. Etäisyys Turusta on 29 kilometriä itäkaakkoon.

## Maantiede
Koorlanjärven pituus etelästä pohjoiseen on noin puoli kilometriä. Levein kohta on alle 200 metriä.

Koorlanjärven välitön ympäristö on metsää ja suota. Maaston korkeimmat kohdat ovat runsaat 50 metriä merenpinnan yläpuolella. Varsinaissuomalainen kulttuurimaisema peltoineen avautuu järven läheisyydessä.

Koorlanjärveen virtaa etelästä nimetön noin 350 metriä pitkä nimetön tulouoma. Järven luusua sijaitsee pohjoisessa, josta alkaa Sauvonjokeen johtava Myllyoja.

Koorlanjärvi (82.035.1.002) kuuluu Sauvonjoen valuma-alueeseen (82.035), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen päävesistössä (82). Sauvonjoen valuma-alueeseen kuuluu kolme vähintään hehtaarin laajuista vakavettä: Silkkilänjärvi, Leiskunsyvä ja Koorlanjärvi.

## Lähteet
Gescher

**Gescher** on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se sijaitsee historiallisen Münsterlandin länsiosassa.

## Maantiede
Gescher sijaitsee osavaltionsa luoteisosassa noin 55 kilometriä Essenistä pohjoiseen ja noin 80 kilometriä Düsseldorfista pohjoiskoilliseen. Kaupungin halki virtaa Berkel, joka on IJsselin sivujoki. Koillisessa kaupunkia erottaa Dinkel naapurikunta Rosendahlin alueesta. Dinkel on Vechten sivujoki.

Gescheriin liitettiin vuonna 1969 maalaiskunnat Büren, Estern, Harwick, Tungerloh-Capellen ja Tungerloh-Pröbsting. Samana vuonna Gescher sai kaupunkioikeudet. Gescherin naapurikuntia ovat pohjoisesta myötäpäivään Stadtlohn, Rosendahl, Coesfeld, Reken, Velen ja Südlohn.

## Historia

Gescherin kylä sai nimensä Gasgare-nimiseltä maatilalta. Kylän perustaminen on ajoitettu vuosiin 985–1020. Kylä kasvoi pikkuhiljaa Coesfeldin ja Stadtlohnin yhdistävän maantien varrelle. 1600-luvulla käyty kolmikymmenvuotinen sota haittasi Gescherin kehitystä. Seuraava vuosisata oli sitä vastoin myönteisen kehityksen aikaa: taloussuhdanne pysyi positiivisena vuosikymmeniä. Gescherin keskustan asemakaava pysyi varsin muuttumattomana aina 1900-luvun puoleen väliin, jonka jälkeen paikkakunta urbanisoitui väestönkasvun ja myönteisen talouskehityksen myötä. DDR:stä paenneet ihmiset vaikuttivat voimakkaasti väkimäärän lisääntymiseen.

Gescherissä asui toisen maailmansodan aikaan neljä juutalaista perhekuntaa, joihin kuului 20 ihmistä. Kansallissosialistit kyydittivät heidät Riikaan murhattaviksi.

Gescherin historialliseen rakennuskantaan kuuluu esimerkiksi hallikirkko St. Pankratius.

## Talous ja liikenne
Gescherin elinkeinoelämää edustavat muun muassa yritykset Huesker Synthetic (geosynteettiset materiaalit, tekniset tekstiilit) ja Ruthmann Holdings. Kaupungin halki kulkee etelä–pohjoissuuntaisesti moottoritie BAB 31, joka risteää Bundesstraße 525:n kanssa keskustan kaakkoispuolella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Gescher, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Coney Islandin uneksijat

**Coney Islandin uneksijat** (*The Goodbye People*) on Herb Gardnerin oman Broadway-näytelmänsä pohjalta käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva vuodelta 1984. Se kertoo kahdesta ikääntyvästä miehestä, jotka päättävät vielä kerran elämässään repäistä perustamalla ravintolan New Yorkin Coney Islandin hiekkarannalle, mutta hanke jää puheen tasolle. Heitä esittävät Judd Hirsch ja Martin Balsam ja naispääosaa, toisen heistä tytärtä, näyttelee Pamela Reed.

*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Sam Inkinen luonnehti elokuvaa hellyttäväksi mutta paikallaan polkevaksi Broadway-komediaksi ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, joka vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.

## Lähteet
Safiya Henderson-Holmes

**Sharon "Safiya" E. Henderson-Holmes** (30. joulukuuta 1950 Bronx – 2001) oli yhdysvaltalainen runoilija.

Henderson-Holmes sai kandidaatin arvon New Yorkin yliopistossa ja maisterin arvon City College of New Yorkista. Hän sai vuonna 1990 William Carlos Williams -palkinnon esikoiskokoelmastaan *Madness and a Bit of Hope*. Henderson-Holmesin toinen kokoelma *Daily Bread* ilmestyi vuonna 1994. Hänen kirjoituksiaan julkaistiin myös useissa antologioissa. Kirjoittamisen ohella Henderson-Holmes työskenteli fysioterapeuttina Harlemin sairaalassa. Hän oli aktiivinen toimija muun muassa aloitteissa apartheidia vastaan ja yhdysvaltalais-neuvostoliittolaisen ystävyyden puolesta.

Henderson-Holmes sai vuonna 1999 New York Foundation for the Artsin, mutta hänellä todettiin samoihin aikoihin syöpä. Hän käsitteli sairauden teemaa myös runoissaan. Henderson-Holmes opetti lukuisissa oppilaitoksissa ja oli vuodesta 1990 kuolemaansa apulaisprofessorina Syracusen yliopistossa. Hän oli naimisissa elokuvatuottaja Preston Holmesin kanssa. Pariskunnalle syntyi tytär Naimah.

## Lähteet
Torsten Ralf

**Torsten Ivar Ralf** (2. tammikuuta 1901 Malmö – 27. huhtikuuta 1954 Tukholma) oli ruotsalainen oopperalaulaja (tenori).

Ralf oli Oscar Ralfin ja Einar Ralfin nuorempi veli. Hän opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa Hjaldis Ingebjartin ja John Forsellin johdolla. Hän täydensi opintojaan Berliinissä opettajanaan Hertha Dehmlow. Ralf teki debyyttinsä Stettinissä vuonna 1930 Cavaradossin roolissa Giacomo Puccinin *[[Tosca]]ssa*. Tämän jälkeen hän lauloi Chemnitzin ja Frankfurt am Mainin oopperataloissa. Vuosina 1935–1943 Ralf oli Dresdenin Semperoperin laulaja. Hän lauloi siellä muun muassa Richard Straussin *[[Daphne (ooppera)|Daphnen]]* kantaesityksessä (1938) vastassaan Margarete Teschemacher.

Ralf esiintyi ensimmäisen kerran Tukholman kuninkaallisessa oopperassa vasta maaliskuussa 1941. Metropolitan-oopperassa hän debytoi Lohengrinina vuonna 1945. Lisäksi hän teki esiintymisiä muun muassa Covent Gardenissa, Münchenissä, Wienissä ja Teatro Colónissa. Ralfille myönnettiin Litteris et Artibus -mitali vuonna 1945. Hän sai hovsångaren arvonimen vuonna 1952. Ralf sairasti vuonna 1947 todettua leukemiaa ja kuoli Tukholmassa vuonna 1954.

## Lähteet
Eurymedonin taistelu

**Eurymedonin taistelu** voi viitata seuraaviin taisteluihin Eurymedon-joen varrella Vähässä-Aasiassa:

* Eurymedonin taistelu, taistelu Deloksen meriliiton ja Persian välillä vuonna 466 eaa.
* Eurymedonin taistelu, taistelu Rhodoksen ja seleukidien välillä vuonna 190 eaa.
Boiotian sota

**Boiotian sota** voi viitata seuraaviin sotiin:

* Boiotian sota, Theban ja Ateenan sota Spartaa vastaan vuonna 395 eaa.; sotaan kuului Haliartoksen taistelu
* Boiotian sota, Theban ja Spartan liittokuntien välinen sota vuosina 378–371 eaa.; tunnetumpi samannimisistä sodista
Jacqueline Dark

**Jacqueline Dark** (1968 Ballarat – 3. lokakuuta 2023 Sydney) oli australialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan mezzosopraano. Hän tulkitsi myös konserttiohjelmistoa ja teki esiintymisiä musikaaleissa sekä kabareessa.

Dark sai fysiikan kandidaatin arvon ja työskenteli kymmenen vuoden ajan matematiikan sekä fysiikan opettajana. Oopperalaulajaksi hän kouluttautui Victorian College of the Artsissa. Dark esiintyi muun muassa Opera Australiassa, Victorian Operassa, Pinchgut Operassa, Wienin valtionoopperassa ja Hongkongin oopperassa. Hän teki esiintymisiä myös johtavien australialaisten orkesterien ja kuorojen kanssa. Darkin ohjelmistoon kuului rooleja muun muassa Wolfgang Amadeus Mozartin, Giacomo Puccinin, Richard Wagnerin ja Richard Straussin oopperoissa. Hän oli myös mukana kantaesittämässä uusia teoksia Moya Hendersonilta ja Richard Millsiltä. Hän osallistui Australian-kiertueeseen *[[Sound of Music (musikaali)|Sound of Music]]* -musikaalin tuotannossa.

Dark sai lisää tunnettavuutta esiintymisillään ohjelmassa *[[Tanssi jos osaat]]* ja vierailevana panelistina ohjelmassa *[[Spicks and Specks (televisiosarja)|Spicks and Specks]]*. Hän sai Green Room -palkinnot 2004 esiintymisestään Opera Australian tuotannossa oopperasta *[[Tuhkimo (Rossini)|Tuhkimo]]* ja 2011 esiintymisestään saman yhtiön tuotannossa *[[Don Giovanni]]sta*. Darkille myönnettiin myös vuoden 2013 Helpmann-palkinto parhaasta naisesiintyjästä oopperan sivuosassa. Palkinto annettiin esiintymisestä Opera Australian tuotannossa *[[Salome (ooppera)|Salomesta]]*.

Dark sai poikalapsen tenori Kanen Breenin kanssa. Hän kuoli 55-vuotiaana sairaalassa kärsittyään harvinaisesta syöpätaudista, johon hän oli saanut leikkaushoitoa ja kemoterapiaa.

## Lähteet
Alan Richardson

**Alan Richardson** (1905-1975) oli brittiläinen anglikaaninen teologi ja Yorkin tuomiorovasti.

Alan Richardson syntyi Wiganissa Lancashiressa vuonna 1905 ja opiskeli Liverpoolin yliopistossa, jossa hän valmistui pääaineena filosofia vuonna 1927. Hän opiskeli Exeter Collegessa Oxfordin yliopistossa teologian tohtoriksi ennen kuin muutti kirkkoherraksi Camboon Northumberlandiin. Hän oli Durhamin katedraalin kaniikki vuosina 1938–1953.

Hänen akateeminen uransa Nottinghamin yliopistossa alkoi vuonna 1953, jolloin hänestä tuli professori ja kristillisen teologian laitoksen johtaja, jossa hän toimi vuoteen 1964 asti. Vuodesta 1962 vuoteen 1964 hän oli myös humanistisen tiedekunnan dekaani. Hän jätti yliopiston siirtyäkseen Yorkin tuomiorovastin virkaan, jota hän toimi kuolemaansa asti vuonna 1975.

Richardson oli aktiivinen monien järjestöjen työssä. Hän oli erityisen kiinnostunut teologian popularisoimisesta maallikkoja varten, ja hän piti aktiivisesti julkisia luentoja ja esiintyi mediassa. Hän näytteli merkittävää roolia Student Christian Movementissa ja Kirkkojen maailmanneuvostossa ja matkusti laajasti vieraillessaan kirkoissa ja pitäen luentoja kaikilla mantereilla. Hänestä tehtiin Brittiläisen imperiumin ritari. Hän kuoli vuonna 1975.

Richardson julkaisi laajasti, tuottaen 24 kirjaa, kirjoittaen lukuisia artikkeleita ja arvosteluja teologisiin aikakauslehtiin ja toimittaen useita teoksia. Hänen julkaisujensa aiheet käsittivät Raamatun eksegeesin, Uuden testamentin, kirkon historian, sekä tieteen ja kristillisen apologetiikan kohtaamisalueen.

## Suomennetut teokset
*Christian Apologetics (1947), suom. "Uskon pääpuolustuslinjalla. Kristillinen apologetiikka" (1966) ja "Usko ja ajattelu. Kristillinen apologetiikka" (1980), Suomen Lähetysseura
*Raamattu tieteen aikakaudella. Herättäjä-yhdistys 1966, Avain-sarja 12
*Raamattua tutkimaan. Kirjaneliö 1980

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Alan Richardson’s Biblical Theology, ‘Faith Principle’ and Attempts to Protect Public Faith Journal of Anglican Studies , Volume 21 , Issue 2 , November 2023
*Root, Terry: Alan Richardson: Reappraising the life and work of a twentieth-century Christian theologian, cleric and educator PhD thesis, University of Nottingham, 2020
Korvatunturin koulu

**Korvatunturin koulu** on Savukosken ainoa peruskoulu, johon kuuluu myös esikoulu. Koulussa on noin 70 oppilasta. Koululla toimii yhdysluokat 1–2, 3–4, 5–6 sekä 7–9. Rehtorina toimii Joonas Rentola. Korvatunturin koulu aloitti vuonna 2021 uudessa koulurakennuksessa, johon kuuluu koulun lisäksi myös Savukosken lukio. Alueella on myös päiväkoti, kirjasto ja liikuntahalli.

## Lähteet
Gudetama

**Gudetama** on japanilaisen Sanrion vuonna 2013 julkistama hahmo. Se on antropomorfinen ja luonteeltaan apaattinen kananmunankeltuainen. Hahmo syntyi erään Sanrion järjestämän ruoka-aiheisten hahmojen suunnittelukilpailun yhteydessä, ja vaikka se ei voittanutkaan kilpailua, siitä tuli yksi fanien suosikeista. Gudetama on ollut Japanissa suosittu heti ilmestymisestään asti, ja vuosien 2013–2015 välillä se oli esiintynyt Japanissa jo 1700 erilaisessa tuotteessa. Gudetama on lasten sijaan ollut suosittu hahmo heitä vanhempien kuluttajien keskuudessa. Suosiota on selitetty hahmon samaistuttavuudella.

Kilpailevan yrityksen suureen suosioon noussut laiska Rilakkuma-hahmo saattoi vaikuttaa Gudetaman syntyyn. Rilakkumasta eroten Gudetama ei kuitenkaan suhtaudu laiskotteluun positiivisesti, vaan apatia on sen tapa käsitellä ympärillä olevan maailman sietämättömyyttä.

Perinteisesti japanilaiset maskottihahmot ovat keskittyneet olemaan suloisia ja positiivisia. Sanrion hahmoista kielteisiä tunteita kuvaa Gudetaman lisäksi Aggretsuko.

Vuonna 2022 julkaistiin Netflix-sarja **, jonka pääosassa on Gudetama.

## Lähteet
Alavuden keskustaajama

**Alavuden keskustaajama** on Alavudella sijaitseva taajama. Keskustaajaman väkiluku oli vuoden 2022 lopussa 4&nbsp;006. Taajaman pinta-ala oli 12,67 neliökilometriä, joten väestötiheys oli 316,2 asukasta neliökilometrillä. Keskustaajamassa sijaitsee Alavudenjärvi eli Kirkkojärvi.

## Etäisyyksiä

* Tuuriin: 6 km
* Töysään: 14 km
* Ähtäriin: 29 km
* Kuortaneelle: 27 km
* Seinäjoelle: 52 km
* Vaasaan: 116 km
* Jyväskylään: 142 km
* Tampereelle: 160 km.

## Lähteet
Jussi Kautto

**Jussi Kautto** (s. 1942) on suomalainen arkkitehti. Kaupunkisuunnitteluun erikoistunut Kautto työskenteli pitkään Helsingin kaupungin kehittämispäällikkönä.

## Teoksia
*
*
*

## Lähteet
Juho Kautto

**Juho Kautto** -nimisiä henkilöitä ovat:

*Juho Kautto (1865–1942), SDP:n kansanedustaja
*Juho Kautto (s. 1971), Vasemmistoliiton kansanedustaja
Belmin Sinanbegovic

**Belmin Sinanbegovic** (; s. 12. elokuuta 2004) on suomalais-bosnialainen jääkiekkoilija. Hän edustaa bosnialaista Blue Bulls Sarajevo -joukkuetta. Hän on aiemmin pelannut juniorikiekkoa Suomessa TPS:ssä ja Naantalin VG-62:ssa.

Vuonna 2024 hän edusti Bosniaa ja Hertsegovinaa sekä alle 20-vuotiaiden divisioona 3B:n MM-turnauksessa että miesten divisioona 3B:n MM-turnauksessa.

## Lähteet
Paavo Moilanen

**Paavo Antero Moilanen** (s. 30. maaliskuuta 1951 Suomussalmi) on suomalainen eläköitynyt kaupan alan yritys- ja järjestöjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Paavo Moilanen syntyi Heimo Eemeli Moilasen ja Lempi Mirjam Tolosen perheeseen. Hän avioitui 1974 hammaslääkäri Maija Lempi Taipaluksen kanssa. Moilanen tuli ylioppilaaksi Suomussalmen yhteiskoulusta 1971 ja valmistui ylioppilasmerkonomiksi Kajaanin kauppaoppilaitoksesta 1974. Hän oli Keskon Kajaanin konttorin talousosaston konttoriesimies 1974–1977, elintarvikeosaston myyntipäällikkö 1977–1981, rautaosaston päällikkö 1981–1985 ja Kajaanin aluekeskon johtaja 1986–1989. 

Jyväskylän aluekeskon johtaja Moilanen oli 1989–1991, Vaasan läänin aluekeskon johtaja Seinäjoella 1991–1995, Lähikauppakeskon ketjujohtaja pääkonttorissa Helsingissä 1995–1996, erikoistavararyhmän johtaja 1996–1997 ja rauta-maatalousryhmän johtaja Vantaalla 1998–2000. K-kauppiasliiton toimitusjohtaja Helsingissä Moilanen oli 2000–2005 ja Keskon viestintäjohtaja ja konsernijohtoryhmän jäsen 2005–2011. Hänellä on ollut myös liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Moilanen sai 2010. 

## Lähteet
Cristina Comencini

**Cristina Comencini** (s. 1956) on italialainen kirjailija, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.

Comencinin elokuva *La bestia del cuore* (engl. *Don't Tell*, 2005) oli ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarin ja Venetsian elokuvajuhlien Kultaisen leijonan saajaksi. Myös vuoden 2011 ohjaustyö *Quando la notte* (engl. *When the Night*) oli ehdolla Venetsian elokuvafestivaalin pääpalkintoon.

Hän on vanhin elokuvaohjaaja Luigi Comencinin neljästä tyttärestä, jotka kaikki toimivat isänsä tavoin elokuva-alalla.

## Romaaneja
**Il cappotto del turco*, romaani. Milano : Feltrinelli, 1997.
**Matrioška*, romaani. Milano : Feltrinelli, 2002.
**Quando la notte*, romaani. Milano : Feltrinelli, 2009.
## Elokuvia
**Va' dove ti porta il cuore*, elokuvaohjaus, käsikirjoitus yhdessä Roberta Mazzonin kanssa Susanna Tamaron romaanista *Kulje sydämesi tietä*, 1996.
**Il Più bel giorno della mia vita*, elokuvaohjaus, 2002.
**La bestia del cuore*, elokuvaohjaus, 2005.
**Quando la notte*, elokuvaohjaus omasta romaanista, 2011.
**Latin Lover*, elokuvaohjaus, käsikirjoitus yhdessä Giulia Calendan kanssa, 2015.
**[[Isältä tyttärelle]]* (*Di padre in figlia*), televisiosarja, luoja, 2017.
**Sex Story*, sekä ohjaus että käsikirjoitus yhdessä Roberto Moronin kanssa, 2018.
**Tornare*, elokuvaohjaus, käsikirjoitus yhdessä Giulia Calendan kanssa, 2019.

## Lähteet
Knut Erik Jensen

**Knut Erik Jensen** (s. 8. lokakuuta 1940 Honningsvåg) on norjalainen elokuva- ja dokumenttiohjaaja. Hänen esikoisohjauksensa *Farvel da gamle Kjelvikfjell* ilmestyi vuonna 1974, ja Jensen on sittemmin tehnyt lukuisia muitakin Pohjois-Norjaa kuvaavia dokumenttielokuvia. Vuonna 1993 ilmestyi hänen ensimmäinen fiktioelokuvansa *Stella Polaris*, jossa ei ollut lainkaan vuorosanoja.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Honningsvågin kirkko

**Honningsvågin kirkko** () on Nordkappin kunnassa Finnmarkin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1885. Se on yksi harvoista Finnmarkin kirkoista, jotka säästyivät tuholta toisessa maailmansodassa, sillä pappi Ola Røkke seurakuntineen onnistui ylipuhumaan saksalaiset säästämään sen.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Günther Schüssler

**Johan Heinrich Günther Schüssler** (1835 Thüringen, Saksan liitto – 1898 Kongsvinger, Norja) oli saksalaissyntyinen Norjassa työskennellyt rakennusmestari ja arkkitehti. Hän suunnitteli muun muassa kirkkoja ja rautatieasemia.
## Töitä

Sandkrk.jpg|Sandin kirkko (1891)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tulegatan

**Tulegatan** on Tukholman Vasastadenissa sijaitseva katu, joka ulottuu Tegnérgatanilta Frejgatanille Vanadislundenin luona. Se on saanut nimensä Thulesta, joka oli antiikin ajalla pohjoisin tunnettu maailmankolkka.
## Kuvia

Tulestationen 2008.jpg|Tulegatan 7–13: Entinen Tukholman sähkölaitos (Ferdinand Boberg, 1906).
LM Ericsons fabrik Stockholm 1896.jpg|Tulegatan 15–19: L. M. Ericssonin tehdas vanhassa postikortissa (Johan Laurentz, 1900; laajennus Nils Cronholm, 1915). 
Apoteket Mården.JPG|Entinen Apoteket Mården Tulegatanin ja Surbrunnsgatanin kulmassa.
Stockholm. Tulegatan 37.jpg|Tulegatan vuonna 1960.


## Lähteet
* Anderson, Henrik O. & Bedoire, Fredric. *Stockholms byggnader*. Bokförlaget Prisma, 1991. .

## Aiheesta muualla
Avi Heikkinen

**Avi Heikkinen** (s. 1984) on suomalainen sarjakuvantekijä. Hänen tieteislajityypin esikoissarjakuvakirjansa *Valotusaika* (2019) kuvaa lähitulevaisuutta valokuvakerronnalla.

Heikkinen ei ole ”lentävät autot” -scifin ystävä, vaan hän pitää stephenkingmäisestä lähestymistavasta, jossa maailma on tavallinen, mutta siihen kuuluu outoja aineksia. Valokuvan hän otti käyttöön, koska ei pidä piirtämisestä: ”piirtäminen on – – nihkein vaihe sarjakuvanteossa. Osaan kyllä piirtää, mutten kauheasti nauti siitä”. *Valotusajan* jokainen ruutu on ensin valokuvattu ja käsitelty sitten digitekniikalla piirrosmaiseksi. Hän käytti tätä tekniikkaa ensimmäisenä Suomessa ja arvelee itse, että ehkä koko maailmassa. Tarinan tapahtumapaikka on Jyväskylä. *Valotusaika* oli ilmestymisvuonnaan tapaus ja sai huomiota ulkomaillakin. Se julkaistaan ranskankielisenä käännöksenä.

Heikkisen yhdessä Aapo Kukon kanssa tekemä *Ethän kuole ennen minua* (2023) sisältää neljä sarjakuvanovellia, jotka tarkastelevat lapsenodotusaikaa miehen näkökulmasta. Visuaaliselta ilmeeltään se on minimalistinen. Teoksen kahdesta ensimmäisestä tarinasta on tehty lyhytelokuvat. ”Ero”  on Pete Riskin elokuvana *Uni* ja ”Odotusaika”-elokuvan on ohjannut Juho Fossi)

## Teokset
* *Valotusaika* Pokuto 2019 
* *Ethän kuole ennen minua*, Pokuto 2023  (Yhdessä Aapo Kukon kanssa)

## Lähteet
Nordvågen

**Nordvågen** on taajama Nordkappin kunnassa Finnmarkin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,2 neliökilometriä ja asukasluku 392 vuonna 2023.

## Lähteet
Honningsvågin lentoasema

**Honningsvågin lentoasema** () on Honningsvågissa pohjoisessa Norjassa sijaitseva lentoasema. Se avattiin vuonna 1977.
## Onnettomuudet
Sotilaskäytössä ollut Twin Otter -kone putosi voimakkaan tuulen vaikutuksesta maahan 29. lokakuuta 1990 ollessaan laskeutumassa kentälle, ja viidestätoista koneessa olleesta kolme kuoli.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Real Familia (1729)

**Real Familia** oli Espanjan laivaston vuonna 1729 vesillelaskettu kaksikantinen 60-tykkinen Hércules-luokan linjalaiva.

## Valmistus

Alus tilattiin Cádizissa La Carracan telakalta. Alus laskettiin vesille syyskuussa 1729 ja otettiin palvelukseen 3. helmikuuta 1731.

## Palvelus
Lokakuussa 1731 alus oli huollettavana Cádizissa. Joulukuussa se oli Blas de Lezon lippulaivana, missä tehtävässä se saattoi *San Carloksen* ja fregatti *San Franciscon* kanssa prinssi Carloksen Antibesista Livornoon. Lezon laivue lähti 3. tammikuuta 1732 Cádizista ja saapui tammikuussa Genovaan, jolloin laivueeseen kuuluivat *Real Familian* lisäksi *Galicia*, *Santiago*, *San Carlos* sekä fregatit *Fama*, *Volante* ja *San Francisco*. Lezon tehtävänä oli vaatia 2 miljoonaa pesoa Saint George Bankilta. Laivue saapui helmikuussa Livornoon, jonne jätettiin puoli miljoonaa pesoa. Alus saapui helmikuussa laivueen mukana Alicanteen, minne jätettiin loput 1,5 miljoonaa pesoa. Laivue saapui helmikuussa Cádiziin, mistä se kuljetti tarvikkeita ja joukkoja Oraniin. Laivueen tehtävänä oli myös torjua algerialaisten sotalaivojen aiheuttamaa uhkaa.

Alus saapui 24. kesäkuuta 1733 laivueen mukana Málagaan ja Cádiziin 4. heinäkuuta. Vuonna 1734 alus kuljetti Clavijon laivueessa joukkoja Barcelonaan, mistä se lähti 29. marraskuuta Sisilian ja Napolin sotaretkille Clavijon 16 linjalaivan laivastossa. Alus laski 1734 La Speziassa joukkoja maihin. Alus saapui 4. heinäkuuta Italiasta Cádiziin, mistä se lähti 30. elokuuta *Áfrican* ja *Europan* kanssa Italiaan. Huhtikuussa 1735 alus oli Cádizissa, mistä se kuljetti elokuussa *Guipúzcoan* ja fregatti *Galgan* kanssa puoli miljoonaa pesoa Italiaan. Alus palasi 12. lokakuuta samojen alusten kanssa Cádiziin, missä se oli huollettavana vuonna 1736. Alus oli 1736-1738 Cádizissa reservissä. 

Vuonna 1739 alus palautettiin Cádizissa palvelukseen sodan vuoksi. Maaliskuussa 1740 alus lähti Cádizista Manuel López Pintadon laivueessa Ferroliin, mistä se jatkoi heinäkuussa Rodrigo de Torresin 11 linjalaivan laivastossa Cartagena de Indiasiin. Alus saapui helmikuussa 1741 laivaston mukana Havannaan Cartagena de Indiasista.

Vuosina 1741-1744 alus otettiin palvelukseen jopa kolmetoista kertaa partio- ja saattuetehtäviin Havannan ja Veracruzin välillä. Alus lähti maaliskuussa 1745 Havannasta Reggion laivueessa Puerto Ricoon. Huhtikuusssa alus partioi *Fuerten* kanssa kaksi viikkoa Puerto Ricon rannikolla. Alus oli 1746 Havannassa huollossa.

Alus osallistui taisteluun Britannian kuninkaallisen laivaston amiraalin Knowlesin laivastoa vastaan ensimmäisessä Havannan taistelussa 12. lokakuuta 1748. Alus lähti Havannasta *Dragónin* kanssa kuljettaen aarteita Cartagena de Indiasista 21. maaliskuuta 1749. Alus saapui kesäkuussa 1760 Espínolan laivastossa Cádiziin. Se romutettiin joulukuussa 1750 Puntalesissa. Puutavara käytettiin La Carracan uuden telakan rakenteisiin.

## Lähteet
*

### Viitteet
Läpimurtosäätiö

**Läpimurtosäätiö** on vuonna 2023 perustettu suomalainen urheilun tukisäätiö, jonka tarkoitus on mahdollistaa yhä useamman lupaavan suomalaisen nuoren urheilijan kansainvälinen läpimurto. Huippu-urheilun lisäksi säätiö tukee toimijoita, joiden tavoitteena on luoda suomalaisille lapsille yhdenvertaisia mahdollisuuksia liikuntaharrastukseen, ja sitä kautta oman elämänsä läpimurtoon. Säätiö jakaa apurahoja kerran vuodessa.

Säätiön Lasten ja nuorten liikunnan apuraha on suunnattu toimijoille, jotka mahdollistavat lapsille ja nuorille yhdenvertaisia mahdollisuuksia liikuntaharrastukseen. Toiminnan tarkoituksena tulee olla liikuntaharrastuksen mahdollistaminen ilmaiseksi tai huomattavasti matalammin kustannuksin. Sosioekonomisesti heikomman aseman tai muun lapsesta riippumattoman tekijän ei tulisi olla esteenä lapsen liikuntaharrastukselle.

Säätiön Huippu-urheilun apurahan tehtävä on mahdollistaa lupaaville suomalaisille yksilöurheilijoille edellytykset murtautua lajinsa kansainväliselle huipulle seuraavan viiden vuoden aikana. Yksi apurahan tärkeimpiä tavoitteita on kansainvälisyyden mahdollistaminen ja lisääminen valmentautumisessa. Säätiö tukee vuosittain erittäin motivoituneita, lajinsa lupaavimpia urheilijoita ammattilaisuuden ensimmäisinä vuosina, eli sinä kriittisenä kohtana, kun tukea ja sponsorirahaa on vaikeinta saada ilman arvokisamitaleita. Urheilijavalinnoissa arvioidaan esimerkiksi urheilijan kansallista ja kansainvälistä tasoa, potentiaalia murtautua lajin kansainväliselle huipulle, urheilijan motivaatiota ja oman urheilu-uran johtamista, tukiverkostojen ammattimaisuutta ja valmentautumisen suunnitelmallisuutta.

Läpimurtosäätiö on Säätiöt ja rahastot ry:n jäsen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Läpimurtosäätion kotisivu