Ryōgoku

**Ryōgoku** () on Tokion kaupunginosa Sumidan erillisalueella. Se sijaitsee erillisalueen lounaisosassa Sumidajoen itärannalla. Kaupunginosa sai nimensä alun perin 1600-luvulla rakennetulta Sumidajoen ylittävältä Ryōgokun sillalta, ja historiallisesti sen nimi viittasikin nykyistä laajempaan alueeseen joen molemmin puolin. Ryōgoku on ollut pitkään tunnettu sumopainin keskuksena, tosin nykyinen sumoareena Kokugikan sijaitsee Yokoamin kaupunginosan puolella Ryōgokun rautatieaseman pohjoispuolella. Alue on kuuluisa myös Sumidajoen ilotulitusfestivaalista.

Ryōgokun kaupunginosan pinta-ala on 0,34 neliökilometriä, ja se jakautuu neljään osa-alueeseen, jotka on numeroitu Ryōgoku 1-chōme–Ryōgoku 4-chōme. Niissä on yhteensä 8&nbsp;570 asukasta (joulukuussa 2023). Kaupunginosan väestötiheys on siten noin 25&nbsp;200 asukasta neliökilometrillä.

## Historia
Ryōgoku sai nimensä historialliselta Ryōgokun sillalta, joka rakennettiin Sumidajoen yli Edo-kaudella vuoden 1657 Meireki-suurpalon jälkeen. *Ryōgoku* merkitsee kirjaimellisesti ’molemmat maat’, sillä Sumidajokea pitkin kulki tuolloin Musashin ja Shimōsan provinssien välinen raja. Alueen nimenä Ryōgoku viittasi pitkään kaupunginosiin molemmin puolen jokea: Chūōn erillisalueen puolella joen länsirannalla sijaiseva Higashi-Nihonbashin kaupunginosa tunnettiin nimellä Ryōgoku vuoteen 1971 saakka. Ryōgokun sillan vierelle kehittynyt viihdekortteli, Ryōgoku hirokōji, sijaitsikin alun perin siellä. Sumidan erillisalueen puoli tunnettiin nimillä Higashi-Ryōgoku (’Itä-Ryōgoku’) tai Mukō-Ryōgoku (’Ryōgoku [joen] toisella puolella’).

Ryōgokun viihdealueelle Sumidajoen länsirannalla avattiin Edo-kaudella teehuoneita, teattereita ja kummajaisnäytöksiä. Joen itärannalle perustettiin vuorostaan Ekō-inin buddhalainen temppeli Meireki-tulipalon uhrien hautatemppeliksi. Siellä alettiin järjestää sumokilpailuja, ja sumopainin perinne Ryōgokun alueella on jatkunut nykypäivään asti. Ensimmäinen kansallinen sumopainiareena Kokugikan rakennettiin Ryōgokuun vuonna 1909. Areenan toiminta siirtyi myöhemmin joksikin aikaa Kuramaen kaupunginosaan, kunnes uusi Kokugikan-areena valmistui Ryōgokun rautatieaseman pohjoispuolelle vuonna 1985.


Tiedosto:Kokugikan-Wrestling-Hall-Ryogoku-Bridge-Tokyo-1935.png|Ryōgokun silta vuonna 1935
Tiedosto:The Great Fire at Ryogoku Bridge, Viewed from Asakusa Bridge on the 26th of January, 1881 LACMA M.71.100.50.jpg|Ryōgokun suuri tulipalo 1881, Kobayashi Kiyochika
Tiedosto:Bomb damage in Tokyo.jpg|Ryōgokun alue Tokion pommitusten jälkeen
Tiedosto:Gate of Ekoin 2008 August.jpg|Ekō-inin buddhalainen temppeli


## Kaupunkikuva ja rakennukset
Ryōgoku sijaitsee Sumidajoen itärannalla Sumidan erillisalueen lounaisosassa. Alue rajautuu pohjoisessa Ryōgokun rautatieasemaan ja etelässä Tatekawa-nimiseen kanavaan. Naapurikaupunginosia ovat pohjoisessa Yokoami, idässä Midori, etelässä Chitose ja lännessä Sumidajoen vastarannalla Chūōn erillisalueen Nihonbashi-Hamachō ja Higashi-Nihonbashi sekä Taitōn erillisalueen Yanagibashi. Nykyinen Sumidajoen ylittävä Ryōgokun silta on valmistunut 1904. Se sijaitsee Edo-kauden sillasta jonkin verran ylävirtaan.

Ryōgoku on rakennettu ympäröivän alueen tavoin pääosin ruutukaavaan. Ekō-inin temppeli sijaitsee alueen länsiosassa, seudun tärkeimmät nähtävyydet, kuten Kokugikan-areena ja sen vierelle rakennettu Edo-Tokio-museo, kuitenkin Yokoamin kaupunginosan alueella Ryōgokun rautatieaseman pohjoispuolella. Sumoareenan lisäksi alueella on muuta sumoon liittyvää toimintaa, kuten sumotalleja ja *[[chankonabe]]a* tarjoilevia ravintoloita. 

## Liikenne
Ryōgokun kaupunginosa sijaitsee vilkkaan Ryōgokun rautatieaseman eteläpuolella. Rautatieasemalla pysähtyvät JR Higashi-Nihonin Chūō–Sōbu-linjan junat. Asemalta on vaihtoyhteys Toei-metron Ryōgokun metroasemalle, joka sijaitsee kaupunginosan koilliskulmalla. Sitä käyttää Ōedo-linja. 

Ryōgokun läpi kulkee itä–länsisuunnassa Chiban suuntaan johtava Japanin valtatie 14 eli Keiyō-dōro-tie. Sumidajoen rannalla ja kaupunginosan etelärajalla Tatekawa-joen yläpuolella kulkevat Tokion pääkaupunkimoottoritien haarat 6 ja 7.

## Lähteet

## Aiheesta muualla