open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Visva

**Visva** on kellertävänvalkoista, keltaista tai kellanruskeaa nestemäistä kudosten tulehduseritettä, jota kerääntyy tulehdusalueelle. Se on kehon puolustusreaktio tulehdusta vastaan. Visva koostuu kuolleista valkosoluista ja kuolleista bakteereista ja on hyvin proteiinipitoista. Siinä saattaa joskus olla paha haju. Juuri ihon alla olevaa visvaa kutsutaan märkänäppyläksi tai märkärakkulaksi. Märkäpaiseessa visva on umpinaisessa tilassa. Leikkauksen jälkeen esiintyessään visva on merkki komplikaatiosta. Pienet visvakeräytymät voi tyhjentää itse, mutta suuret tai vaikeasti tyhjennettävät visvakertymät saattavat vaatia leikkaushoitoa.

## Lähteet
Podilsk

**Podilsk** (; vuoteen 2016 saakka *Kotovsk*, ) on kaupunki Odessan alueella Etelä-Ukrainassa, 188 kilometriä aluekeskus Odessasta pohjoisluoteeseen. Podilsk on Podilskin piirin (224&nbsp;163 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 39&nbsp;662 (2021).


Kotovsk railway station 2.jpg|Podilskin rautatieasema.
Краєвид на місце, де розташовувалась Бірзульська синагога.jpg|Ukrainan lippumeri Podilskissa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jevgeni Lebedev

**Jevgeni Aleksandrovitš Lebedev** (, ; s. 8. toukokuuta 1980) on venäläis-brittiläinen liikemies ja Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen jäsen.

Lebedev syntyi Moskovassa. Hänen isänsä on Aleksandr Lebedev. Hän muutti Lontooseen kahdeksanvuotiaana hänen isänsä aloitettua KGB:n vakoojana Neuvostoliiton Lontoon-suurlähetystössä. Hän kävi paikallisia kouluja ja opiskeli London School of Economicsissa. Hän sai Britannian kansalaisuuden vuonna 2010.

Vuonna 2009 Lebedev osti isänsä kanssa 65 prosentin osuuden *[[Evening Standard]]* -sanomalehdestä.  Lebedevien omistuksessa lehti muutettiin ilmaisjakelulehdeksi, minkä myötä sen levikki kasvoi yli 600&nbsp;000:een. Vuonna 2010 Lebedevit ostivat *[[The Independent]]* -sanomalehden, jonka sisarlehdeksi he perustivat samana vuonna *i*-sanomalehden. Vuonna 2016 *i* myytiin Johnston Press -mediayritykselle, ja *The Independentin* paperiversio lakkautettiin.

Vuonna 2017 Lebedev myi 30 prosenttia Independent Digital News and Media -yhtiöstä, joka omistaa *The Independentin*, Scalable Inc -yhtiölle, ja joulukuussa 2018 hän myi samansuuruisen osuuden Lebedev Holdings -holdingyhtiöstään, joka omistaa *Evening Standardin*, International Media Companylle. Molemmat ostajayritykset ovat Caymansaarille rekisteröityjä, saudiarabialaisen Sultan Abduljadayelin puoliksi omistamia. Yhdistyneen kuningaskunnan media-alan sääntelyviranomainen Ofcom käynnisti kaupoista tutkinnan, jonka johtopäätös oli, ettei kaupoilla ollut vaikutusta julkaisujen sisältöön.

Lebedev omistaa Ian McKellenin ja Sean Mathiasin kanssa The Grapes -pubin itä-Lontoon Limehousessa.  Vuonna 2012 hän osti Château Gütsch -linnan Sveitsin Luzernissa ja remontoi sen luksushotelliksi.

Lebedev on ollut Boris Johnsonin ystävä vuodesta 2009 lähtien,  ja *Evening Standard* tuki Johnsonia tämän toimiessa Lontoon pormestarina. Johnsonin toimiessa ulkoministerinä MI6 piti häntä turvallisuusriskinä johtuen hänen ystävyydestään Lebedevin kanssa.

Heinäkuussa 2020 Lebedeville myönnettiin paronin aatelisarvo ja sitä myöten paikka Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneessa. Ylähuoneen nimityskomissio vastusti Lebedevin aatelointia vedoten turvallisuushuoliin. Tiedustelupalvelujen väitetään lakanneen pitämästä Lebedeviä turvallisuusriskinä Johnsonin painostuksen seurauksena. Maaliskuuhun 2022 mennessä Lebedev on puhunut ylähuoneessa kerran ja jättänyt kaksi kirjallista kysymystä muttei ole äänestänyt kertaakaan.

## Lähteet
Piikkivespo

**Piikkivespo** (*Grammicolepis brachiusculus*) on vespoihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä kaikista valtameristä.

## Koko ja ulkonäkö
Piikkivespo voi kasvaa suurimmillaan noin 64 cm pitkäksi. Laji on ruumiinmuodoltaan soikeahko, korkearuumiinen ja litistynyt. Silmät ovat suuret. Kalan selkä- ja pyrstöevät ovat pitkät. Täysikasvuiset piikkivespot ovat väriltään hopeanharmaita. Nuoret kalat ovat väriltään harmaita tai violetteja, ja ruumiissa on epämääräisen muotoisia mustia laikkuja tai viivoja. Piikkivespon suomuissa on koukkumainen piikki. 

## Levinneisyys ja elintavat
Atlantin länsiosissa piikkivespoa tavataan Karibianmereltä ja Meksikonlahdelta ja itäosissa Portugalista Etelä-Afrikkaan ja edelleen eteläisen Afrikan itärannikolle. Tyynessämeressä lajia tavataan Japanista Australiaan ja Havaijille. Kala liikkuu lähellä pohjaa useimmiten 500&ndash;700 metrin syvyydessä, mutta sitä on tavattu jopa yli kilometrin syvyydestä. Piikkivespon ravintoa ovat äyriäiset.

## Lähteet
Holos

**Holos** () on ukrainalainen liberaali puolue.

## Historia
Puolueen perustajiin ja ensimmäisiin ehdokkaisiin kuului lähinnä politiikan uusia tulokkaita, jotka halusivat ottaa etäisyyttä maan oligarkeihin. Holos perustettiin aikaisemman Aloitteiden alusta -puolueen pohjalta. Uusi puolue merkittiin virallisesti puoluerekisteriin toukokuussa 2019. Puolue osallistui tuolloin järjestettäviin parlamenttivaaleihin ja sai 20 paikkaa ja 5,82 prosentin kannatuksen.

Maaliskuussa 2020 puolueen uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Kira Rudyk.

Puolueen sisäisten erimielisyyksien takia Holos on menettänyt edustajiaan Verh’ovna Radassa loikkauksien takia. Nämä loikkarit ovat sittemmin perustaneet erillisen parlamenttiryhmän nimeltä *Oikeus*. Syyskuu 2021 oli käännekohta, kun Jaroslav Ruštšišna loikkasi puolueesta ja siirtyi Oikeus-ryhmään.

## Ideologia ja kannanottoja
Holos on kuulunut Euroopan liberaalidemokraattiseen puolueeseen vuodesta 2020 lähtien. 

Puolue on yhdessä Kansan palvelijan kanssa profiloitunut ennen kaikkea korruptionvastaisena puolueena. Vuoden 2019 vaalien alla Holos epäsi kolmen ehdokkaan ehdokkuuden näiden hämärien yhteyksien takia. Lisäksi puolue palautti 70&nbsp;000 euron arvosta lahjoituksia, joiden todellisesta alkuperästä ei ollut täyttä varmuutta. 

Lokakuussa 2020 puolue vaati, että Venäjän tulee maksaa 500 miljoonan Yhdysvaltain dollarin sotakorvaukset aiheuttamistaan tuhoista Itä-Ukrainassa. 

Puolueohjelmansa mukaan puolue kannattaa muun muassa seuraavia asioita:

* Oligarkien hävittäminen maasta, minkä puolue katsoo estävän Ukrainan kehittymisen korkean teknologian vientimaaksi
* Sähköisten terveyspalveluiden, kuten etävastaanoton, käyttöönotto 
* Verh'ovna Radan edustajien työajan pidentäminen
* Ukrainan EU- ja Nato-jäsenyys

## Galleria

Tiedosto:Електоральна підтримка партії Голос на Парламентських виборах в Україні 2019 року.svg|Puolueen kannatus vuoden 2019 vaaleissa
Tiedosto:Golos-Lviv-vybory-2020-08-20 8168 HBR LUFA.jpg|Puolueen vaalitilaisuus Lvivissä vuonna 2020


## Lähteet
Sambir

**Sambir** (, ) on kaupunki Lvivin alueella Länsi-Ukrainassa, Dnestr-joen yläjuoksulla, melko lähellä Puolan rajaa.  Sambir on maaseutuvaltaisen Sambirin piirin (224&nbsp;126 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 34&nbsp;444 (2021).

Sambir sijaitsee noin 73 kilometriä aluekeskus Lvivstä länsilounaaseen. Puolan rajalle on Sambirista runsas 40 kilometriä. Kaupunki on myös Ukrainan rautateiden risteyspaikkakunta ja siellä on rautatieasema; rautateitse Puolan rajalle on 54 kilometriä.

Kun tataarit paljolti tuhosivat 1100-luvulla perustetun Staryi Sambirin (suom. Vanha Sambir) vuonna 1241, henkiinjääneet asettuivat Pohunytšin () linnoitettuun asutukseen (18 kilometriä Dnestrin alajuoksun suuntaan, eli itään) ja antoivat sille nimen Sambir, Novyi Sambir (uusi Sambir), tai Nove Misto (uusi kaupunki). Sambir oli osa Galitsian ja Volynian ruhtinaskuntaa vuoteen 1349 saakka. Sitten Puola-Liettuaa (1387–1772) ja Itävallan keisarikuntaa (tai Itävalta-Unkarin keisarikuntaa, jne, 1772–1918). Kaupunkioikeudet sille myönnettiin 1390. Kaupunki oli Puolan alaisuudessa (1919–1939). Toisen maailmansodan jälkeen siitä tuli osa Ukrainan SNT:aa.

Nykyään kaupunki on teollisuustoiminnan ja liikenteen keskus seudullaan. Kaupungin teollisuuslaitoksissa tuotetaan radioteknisiä osia, instrumentteja, lasia, kalusteita, vaatteita, sokeria ja tienrakennuskoneita. Keskseisiin arkkitehtonisiin kohteisiin kuuluvat goottinen roomalaiskatolinen kirkko (1530–1568), Stefan Batoryn metsästysmaja (1500-luku), kaupunginmuurin rauniot (1500-1600 -luvut), kaupungintalo (1668) korkeine renessanssitornineen, teologinen seminaari (1679), bysanttilainen katedraali (1738, kunnostettun 1893–94), Jesuiittakirkko (1751), 1700-luvulta oleva puisto, sekä 1700- ja 1800-luvuilla rakennetut asuintalot. Melko äskettäin on avattu Les Kurbasin muistomuseo (1987) ja historiallis-etnografinen museo (1989).


Самбір.jpg|Sambirin keskustaa.
Самбір .Костел Св. Іоанна Хрестителя .фасад.jpg| Kirkko (1530).
Самбірська ратуша 4.jpg|Sambirin kaupungintalo (1668).


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Valoammus

**Valoammus** on ammus, jota käytetään vihollisten valaisemiseen ja oman tulenkäytön ohjaamiseen kun valonvahvistimia ja lämpökameroita ei voi käyttää. Niillä voi myös häikäistä vihollista ja vaurioittaa vanhoja valonvahvistimia.

Valoammuksia käytetään sekä tykistön että kranaatinheittimien ampumana. Tykistön ja heittimistön kranaatit eroavat toisistaan sekä toimintamatkaltaan että paloajaltaan.

Valoammuksessa on kuori joka halkeaa kun aikasytytin räjäyttää nallin ja vapauttaa laskuvarjolla varustetun valopanoksen. 

Valopanos palaa noin kahden miljoonan kandelan voimalla ja noin 45-50 sekunnin ajan.

Valoammuksen kantama ja lento-ominaisuudet ovat samanlaiset sirpalekranaatin kanssa.

## Lähteet
Antinkankaan monitoimitalo

**Antinkankaan monitoimitalo** on Raahen Antinkankaalla sijaitseva syksyllä 2018 avattu koulukeskus-monitoimitalo, joka järjestää peruskouluopetusta ja päiväkoti- ja nuorisotoimintaa. Rakennuksessa toimii Antinkankaan koulu.

Monitoimitalon paikalla sijaitsi aiemmin Antinkankaan koulun vanha koulurakennus, jonka vanhin osa oli vuodelta 1976. Rakennus poistui käytöstä sisäilmaongelmien takia vuonna 2014, ja se purettiin. Monitoimitalon rakentaminen samalle paikalle alkoi vuonna 2016, ja se valmistui 2018. Rakentaminen maksoi noin 15 miljoonaa euroa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Antinkankaan koulu

**Antinkankaan koulu** on Raahen Antinkankaalla sijaitseva peruskoulun alakoulu. Koulussa on luokat 1–6, joiden lisäksi koulussa järjestetään erityisopetusta luokilla 1–9. Koulu toimii vuonna 2018 käyttöön otetussa Antinkankaan monitoimitalossa. Vuonna 2020 koulussa oli noin 390 oppilasta. Koulun rehtorina toimii Janne Auronen.

Antinkankaan koulu toimi aiemmin samalla paikalla sijainneessa koulurakennuksessa, jonka ensimmäinen osa oli vuodelta 1976. Rakennusta laajennettiin vuosina 1980–1981 ja 1987–1988. Vuonna 2014 rakennus poistettiin käytöstä sisäilmaongelmien takia, ja oppilaat siirrettiin väistötilaan. Rakennus purettiin, ja sen tilalle alettiin rakentaa Antinkankaan monitoimitaloa vuonna 2016. Monitoimitalo valmistui 2018, ja se maksoi noin 15 miljoonaa euroa.

## Lähteet
Björn Hellberg

**Björn Henry Hellberg** (s. 4. elokuuta 1944 Borås) on ruotsalainen toimittaja, juontaja ja kirjailija. Urheilutoimittajana hän on erikoistunut tennikseen. Vuosina 1995–2004 sekä 2005–2009 hän toimi tuomarina ''På spåret'' -visailuohjelmassa, jonka oli aiemmin voittanut neljä kertaa. Hellberg on kirjoittanut useita dekkareita, joista monissa on pääosassa kuvitteellinen komisario Sten Wall.
## Lähteet
Esa Rossi

**Esaias ”Esa” Rossi** (27. kesäkuuta 1895 Suonenjoki – 17. toukokuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen liikemies, urheiluvaikuttaja ja mesenaatti.

## Nuoruus
Esa Rossi syntyi Suonenjoen Salmisilla kesäkuussa 1895. Hänen isänsä oli rautatieläisiä ja he asuivat Salmisen aseman läheisellä vahtituvalla. 1910 perhe muutti Kuopion seudulle (Kuopion maaseurakunta). Esa Rossi toimi nuorempana itsekin veturinkuljettajana ja lämmittäjänä. Hän kilpaili muun muassa yleisurheilussa ja saavutti 25&nbsp;000 metrin juoksussa SM-pronssia vuosina 1923 ja 1924.

## Voidetehtailija ja hiihtovaikuttaja

Rossi aloitti voidetehtailijana Helsingin Vanhassakaupungissa 1930-luvun alussa. Hänen kuuluisan suksivoiteensa tuotenimi oli Kiva. Erityisesti 1930-luvun lopulla suomalaishiihtäjät saavuttivat sitä käyttämällä paljon menestystä, mutta sotien jälkeenkin muun muassa Heikki Hasu ja Lydia Wideman jakoivat Rossin voiteelle kiitosta voitoistaan. Voidetta vietiin paljon ulkomaillekin ja voidetehdas menestyi taloudellisesti hyvin. Rossi piti myös hiihtäjille valmennusleirejä omalla kotiseudullaan ja toimi näiden taloudellisena tukijana. Hän oli Suomen hiihtopiireissä vaikutusvaltaisimmillaan 1930-luvun lopulla ja hieman huonoissa väleissä päävalmentaja Veli Saarisen kanssa. Rossi sai kuitenkin 1950-luvulla opetusministeriöltä Suomen urheilun hopeisen ansiomitalin kullatuin ristein ja Hiihtoliitolta kultaisen ansiomerkin sekä 60-vuotispäivänään kultaisen plaketin.

Rossin tallissa hiihtivät tai hänen tuotteitaan näkyvästi käyttivät ainakin Kalle Jalkanen, joka pääsi mukaan vuoden 1936 talviolympialaisiin täysin Rossin tuen avulla, Matti Lähde, Klaus Karppinen, Jussi Kurikkala, Pauli Pitkänen, Pekka Vanninen, Eino Olkinuora, Erkki Jalkanen, Pekka Niemi, Olli Remes, Olavi Alakulppi, Lauri Pitkänen, Valter Forssell, Frans Heikkinen, Erkki Penttilä, Manne Vuorinen, Aarne Valkama, Eelis Uosikkinen, Nestori Huupponen, Mikko Husu, Asser Autio ja Erkki Tamila.

Rossi oli mukana vuoden 1936 talviolympialaisten Suomen joukkueessa voitelumestarina.

Rossi valmisti myös autovahoja, tuotenimenä Esa.

## Lähteet
* Antti O. Arponen: Viestisankarit. Olympiavoittajien Kalle Jalkasen ja Matti Lähteen elämäntarinat. 2005.
* Osmo Kärkkäinen: Suomalaiset viestihiihdon sankarit 1934–2019. Minerva-kustannus, 2020. 
* Arto Teronen, Jouko Vuolle: Suomalaisia Urheilijakohtaloita, Kiveen Hakatut. Kirjapaja.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kiveen hakatut: Esa Rossi – urheilijan polulla 1930-luvulla Yle Areena Audio
Fud Leclerc

**Ferdinand Urbain Dominic "Fud" Leclerc** (1924 Montluçon, Ranska – 20. syyskuuta 2010 Ganshoren, Belgia) oli belgialainen laulaja, pianisti, hanuristi ja lauluntekijä, joka tunnettiin Juliette Grécon pianistina. Leclerc edusti Belgiaa Eurovision laulukilpailussa neljästi ja on yksi vain viidestä artistista, jotka ovat kilpailleet Eurovision laulukilpailussa neljästi. Ensimmäistä kertaa Leclerc osallistui kilpailuun 1956 kappaleella "Messieurs les noyés de la Seine", jonka sijoitusta ei tiedetä, koska tuona vuonna vain voittaja julkaistiin. 1958 hän sijoittui kilpailussa viidenneksi kappaleella "Ma petite chatte*"*, 1960 kuudenneksi kappaleella "Mon amour pour toi" ja 1962 jaetulle viimeiselle sijalle nollalla pisteellä kappaleella "Ton nom". "Ton nom*"* oli kaikkien aikojen ensimmäinen Eurovision laulukilpailussa esitetty nolla pistettä saanut kappale.

Laulajanuran jälkeen Leclerc toimi rakennusurakoitsijana. Hän kuoli 86-vuotiaana 20. syyskuuta 2010.

## Lähteet
Dean Starkey

**Dean Starkey** (s. 27. maaliskuuta 1967 Park Ridge, Illinois) on entinen yhdysvaltalainen seiväshyppääjä, jonka paras saavutus oli Ateenan MM-kisojen pronssimitali. 

Opiskeluaikanaan Illinois Collegessa hän saavutti NCAA:n sisähallimestaruuden seiväshypyssä kaksi kertaa – vuosina 1988 ja 1989. Kesällä 1989 hän saavutti universiadihopeaa Duisburgissa

Starkey saavutti urallaan yhden Yhdysvaltain sisähallimestaruuden vuonna 1992. Ulkona hän saavutti Yhdysvaltain mestaruushopeaa vuosina 1993, 1994, 1995 ja 1997. Hän edusti maataan vuosien 1993, 1995 ja 1997 MM-kisoissa. Parhaimpana saavutuksena oli vuoden 1997 Ateenan MM-kisojen pronssi tuloksella 591 cm Ukrainan Sergei Bubkan ja Venäjän Maksim Tarasovin jäljessä. Vuoden 1995 MM-kisoissa Göteborgissa sijoitus oli ollut 8:s. Starkeyn ei onnistunut saavuttaa olympiaedustusta, sillä hän oli vuonna 1992 olympiakarsintojen neljäs ja vuonna 1996 seitsemäs.

Starkey kilpaili Yhdysvaltain mestaruuskisoissa viimeisen kerran vuonna 1999 sijoittuen seitsemänneksi. Hän kilpaili aktiivisti vielä vuoteen 2004 asti, jolloin vuoden paras tulos oli 546&nbsp;cm. Hän hyppäsi vielä vuonna 2014 47-vuotiaana tuloksen 475&nbsp;cm.

Uransa jälkeen hän toiminut lajinsa valmennustehtävissä. Tällä hetkellä Arizonan Phoenixissä, jossa hän toimii Atlas Training Centerin seiväshyppyvalmentajana.

## Lähteet
The Last Rebel

**The Last Rebel** on Lynyrd Skynyrdin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 16. helmikuuta 1993.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Endangered Species

**Endangered Species** on Lynyrd Skynyrdin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 9. elokuuta 1994.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Twenty

**Twenty** on Lynyrd Skynyrdin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 29. huhtikuuta 1997.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Johann Kohlros

**Johann Kohlros** (myös **Johannes Kolross** tai **Kolrose**; 1487–1558) oli saksalainen opettaja ja pappi, joka asui Baselissa.

Kohlros tuli ylioppilaaksi Freiburgissa 1503. Hänen opinnoistaan ja elämästään ei ole tietoja ajalta ennen kuin hän muutti uskonnollisista syistä Baseliin. Vuonna 1592 Baselin latinankoulu muutettiin saksankieliseksi poikien kouluksi, jossa Kohros oli opettajana.

Opettajan työn ohella Kohlros antoi yksityisopetusta ja julkaisi kielen ortografian oppikirjan *Enchiridion: das ist/Handbüchlin tütscher Orthographi* (1530). Kirjassa hän kutsuu itseään nimellä ”Teutsch Lehermayster” (saksalainen oppimestari). Hän on kirjoittanut myös uskonnollisia ja kansanomaisia näytelmiä, joista tunnetuin on *Spil von Fünfferley betrachtnussen den menschen zur Buss reytzende* (”Viidenlaisia tutkisteluja, jotka innostavat ihmistä parannukseen”). Sillä on yhtymäkohtia Kuolemantanssi-perinteeseen. Kohlros on kirjoittanutt joitakin virsiä, joita on julkaistu Zürichissä ilmestyneessaä virsikirjassa. Johann Sebastian Bach on käyttänyt hänen virsirunojaan muutamassa kantaatissaan (BWV 37/6; BWV 347; BWV 348).

Kohlrosin tunnetuin virsi ”Ich dank dir lieber Herre” ilmestyi painettuna 1535 Nürnbergissä ja 1539 Leipzigissa julkaistussa *Gesang-Buch*-kirjassa. Suomenkielisenä se oli Hemminki Maskulaisen virsikirjassa 1605, ja se on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virtenä 533 nimellä ”Sua kiitän, Jumalani”. Tekstin ovat uudistaneet Knut Legat Lindström 1867 ja virsikirjakakomitea 1984. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on virsi 491 ”Sinua tahdon kiittää, Isääni, Herraani”, Pekka Kivekkään 1998 uudelleen suomentamana.

## Lähteet
Georg Thymus

**Georg Thymus (Georg Klee),** (1518 Zwickau, Saksa – 21. joulukuuta 1561 Wittenberg) oli saksalainen opettaja, runoilija, kirjailija ja virsirunoilija.

Thymus oli reformaattori Martin Lutherin ja hänen työtoverinsa Philipp Melachthonin oppilas. Hän toimi opettajana muun muassa Magdeburgissa, jossa hän oli apuopettajana Martin Agricolan johtamassa koulussa,  rehtorina Zwickaussa 1547, Goslarissa vuodesta 1549 ja Wernigerodessa kunnes vuonna 1558 hänet nimitettiin joksikin aikaa professoriksi Wittenbergin yliopiston filosofiseen tiedekuntaan. Hän antoi yksityisopetusta, jatkoi opintojaan ja perusti yksityisen koulun. Hän on kirjoittanut kielten oppikirjoja sekä saksan- ja latinankielisiä runoja. Hänen julkaisemiaan teoksia on riimitetty kristinopin käsikirja *Zwölff Heuptartikel des Bekendtnis unseres christlichen Glaubens.*, *Theo Wallmoden* (Magdeburg 1558, Strasbourg 1559, Wolfenbüttel 1563) sekä *Exempla syntaxeos*, johon Filipp Melanchthon on kirjoittanut johdannon.

Thymuksen virsi "Aufer immensam, Deu*s"* on säilynyt käytössä Ruotsissa ja Suomessa. Se on julkaistu katumusvirtenä 1541 ilmestyneessä kokoelmassa *Vermahnung an ganze deutsche Nation widder den Türchischen Tyrannen.*

Virsi oli suomeksi vuonna 1605 ilmestyneessä Hemminki Maskulaisen virsikirjassa. Virteen liittyi merkintä: "Yxi caunis Psalmi, joca pitä veisattaman, coska sota, nälkä eli Rutto saapuvilla ia käsis on". Virsi oli vuonna 1616 ilmestyneessä *Then Swenska Psalm-Boken* -kirjassa vuodelta 1616 (*Upsala Psalmbok*). Se oli latinaksi ja ruotsiksi, otsikolla "En skön hymnus eller Psalm, som skal siungas när krijgh, hynger eller Pestilentia är på färde".

Virsi on uudistettuna Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 347 "Pois viha käännä, Herra, säästä meitä". Ruotsin kirkon virsikirjassa se on virsi 539 "Pois, Herra, käännä vihan vitsa" Pekka Kivekkään vuonna 2000 tekemänä ruotsinkielisen muokatun tekstin mukaisena käännöksenä.

## Lähteet
Edge of Forever

**Edge of Forever** on Lynyrd Skynyrdin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 10. elokuuta 1999.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Christmas Time Again

**Christmas Time Again** on Lynyrd Skynyrdin 11. studioalbumi, joka julkaistiin 12. syyskuuta 2000.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Vicious Cycle

**Vicious Cycle** on Lynyrd Skynyrdin 12. studioalbumi, joka julkaistiin 20. toukokuuta 2003.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
God & Guns

**God & Guns** on Lynyrd Skynyrdin 13. studioalbumi, joka julkaistiin 25. syyskuuta 2009.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Imperiumi: 7½/10
* Soundi: 

## Lähteet
Last of a Dyin’ Breed

**Last of a Dyin’ Breed** on Lynyrd Skynyrdin 14. studioalbumi, joka julkaistiin 21. elokuuta 2012.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* *[[Inferno (lehti)|Inferno]]*: 

## Lähteet
Martti J. Kari

**Martti Johannes Kari** (17. marraskuuta 1960 Tampere – 30. elokuuta 2023 Jyväskylä) oli suomalainen tiedustelueversti ja Jyväskylän yliopiston kyberturvallisuuden ja strategisen analyysin työelämäprofessori, johon tehtävään hänet nimitettiin elokuussa 2022, toimittuaan sitä ennen tuntiopettajana.

## Elämä
### Nuoruus ja varusmiespalvelu
Martti Johannes Kari syntyi Tampereella vuonna 1960. Hän eli nuoruutensa Kouvolassa. Varusmiespalveluksen Kari suoritti laskuvarjojääkärinä ja oli kurssinsa paras. 

### Koulutus ja ura
Kari oli koulutukseltaan filosofian tohtori kyberturvallisuudesta, filosofian maisteri venäjän kielestä sekä humanististen tieteiden kandidaatti arabian ja islamin tutkimuksesta. Hän oli suorittanut myös syventävät opinnot kansainvälisestä oikeudesta. Kari puhui sujuvaa venäjää, englantia, ruotsia ja ranskaa, sekä vähän arabiaa ja puolaa.

Kari oli Pääesikunnan apulaistiedustelupäällikkö ja Viestikoelaitoksen apulaisjohtaja. Hän palveli vuosina 2004–2007 puolustusasiamiehenä Puolassa ja Ukrainassa sekä strategisena neuvonantajana Ukrainan tiedustelupalveluiden reformissa vuonna 2020.

Kari oli yksi Suomen merkittävistä Venäjä-asiantuntijoista. Hän oli seurannut Venäjää ja Neuvostoliittoa yli 30 vuotta, ja kerryttänyt niihin liittyvää tietämystään monissa tehtävissään niin sotilasuralla kuin myös siviilipuolella. Suurelle yleisölle Kari tulikin paremmin tunnetuksi kysyttynä asiantuntijana Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022. Hänen joulukuussa 2018 Jyväskylän yliopistolla pitämänsä luento, *Venäläinen strateginen kulttuuri – miksi Venäjä toimii niin kuin se toimii*, ladattiin Venäjän suurhyökkäyksen jälkeen YouTubeen, ja se nousi hyvin suosituksi. Kari kirjoitti luennon teemasta myös samannimisen kirjan yhdessä historian professori Antero Holmilan kanssa. Kirja julkaistiin huhtikuussa 2023.

Karilla oli yritys Saxorum Oy, jonka kautta hän tarjosi yrityksille koulutusta, valmennusta ja luentoja aiheina muun muassa tiedustelu ja varautuminen.

## Yksityiselämä
Karilla oli viisi lasta, joista yksi ensimmäisestä avioliitosta on aktiiviuransa lopettanut jalkapalloilija Tommi Kari. Viimeisinä vuosinaan Kari sairasti syöpää; hänen kehossaan oli neljä parantumatonta kasvainta. Kari kuoli elokuun lopulla 2023. Hän sai toivomansa sotilashautajaiset syyskuussa 2023.

## Teokset
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Beryslav

**Beryslav** () on kaupunki Hersonin alueella Ukrainan eteläosassa. Kaupunki on Beryslavin piirin (95&nbsp;967 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 12&nbsp;123 (2021).

Beryslav sijaitsee Dnepriin padotun Kah’ovkan tekojärven oikealla eli luoteisrannalla (vastarannalla sijaitsee Kah’ovka), 75 kilometriä aluekeskus H’ersonista itään.

Paikkakunnalla on ollut ihmisasutusta jo muinaisista ajoista. Kirjalliset merkinnät alkavat 1400-luvulta ja mainitsevat liettualaisten *Vytautasin tulliksi* kutsutun varustuksen. 1400-luvun puolivälissä krimintataarit valtasivat seudun, 1500-luvun lopulla vuorostaan turkkilaiset. Turkkilaiset rakensivat *Kizikermenin linnoituksen* (Kazy-Kermen, "neidon linnoitus") suojatakseen Etelä-Ukrainan maita Zaporižžjan kasakoilta. Venäjän Turkin sotaa (1768-1774) seuranneessa Kutšuk Kainardžin rauhassa (1774) Kizikermen liitettiin Venäjän keisarikuntaan. Paikkakunnan nykynimi otettiin käyttöön vuonna 1784. 1700-luvun lopussa sinne asettui muuttoväkeä Pultavan ja Tšernihivin kuvernementeista. Kaupungin aseman Beryslav sai vuonna 1938.


Kazykermen.jpg|Kaiverrus Kizikermenin linnoituksen piirityksestä (1697) Ivan Mazepan ja Boris Šeremetevin yhteisjoukoin.
Введенська церква (Берислав) 03.jpg|Beryslavin kasakkakirkko.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Marino Deflorin

**Marino Deflorin** (s. 12. joulukuuta 1967) on sveitsiläinen uransa lopettanut karateka ja thainyrkkeilijä. Hän voitti Kyokushinin EM-pronssia vuonna 1991. Thainyrkkeilyssä Deflorin voitti muun muassa WKN-, ja WKA-liiton mestaruudet.

## Karate
Deflorin aloitti kamppailulajin harrastamisen Kyokushin karatella, jossa hän saavutti viisi Sveitsin mestaruutta ja yhden EM-pronssin 1991. Deflorin oli samalla ensimmäinen EM-mitalin kevytsarjassa saanut sveitsiläinen.

## Thainyrkkeily
Pian karaten jälkeen Deflorin siirtyi ottelemaan thainyrkkeilyyn ja ajoittain myös K-1 säännöillä käytyihin otteluihin. Thainyrkkeilyssä hän saavutti WAKO Pron maailmanmestaruuden 1998 ja voitti samana vuonna myös WKA-liiton euroopanmestaruuden. Deflorian saavutti vielä WKA-liitossa maailmanmestaruuden, jota hän piti hallussaan vuosina 1999–2001. Deflorian voitti tuona aikana vuonna 2000 WKN-, ja IKBO-liiton mestaruudet.

## Lähteet
Suomi maksaa

**Suomi maksaa** on Topo Leistelän ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1951.

Elokuvan aiheena Suomen Neuvostoliitolle toisen maailmansodan jälkeen maksamat sotakorvaukset.

## Lähteet
Tukkijoella tapahtuu

**Tukkijoella tapahtuu** on Brita Wreden ja Felix Forsmanin ohjaama suomalainen puolipitkä tukkilaiselokuva vuodelta 1949. Elokuva sai ensi-iltansa vuoden 1949 Cannesin elokuvajuhlilla ja se oli ensimmäinen kyseisillä festivaaleilla esitetty suomalainen elokuva.

Elokuvassa sodan takia orvoksi jäänyt Paavo lähtee töihin pohjoiseen tukkityömaalle. Samalle työmaalle päätyvät myös monet hänen tuttavansa.

## Lähteet
Jesse Liuksiala

**Jesse Liuksiala** (s. 17. elokuuta 1999 Järvenpää) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Jokereissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

## Ura
### Seuraura
Liuksiala on Järvenpään Haukkojen kasvatti. Kaudella 2014–2015 hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa KJT-Haukkojen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 11+5=16. C-nuorten Mestiksessä Liuksiala oli joukkueen paras maalintekijä 20 osumallaan. Kaudeksi 2015–2016 Liuksiala siirtyi Pelicansin organisaatioon. Hän oli kaudella 2016–2017 seuran B-nuorten paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 12+22=34. Kaudella 2019–2020 Liuksiala oli tehoilla 12+33=45 Pelicansin A-nuorten paras syöttäjä ja hän jakoi sisäisen pistepörssin toisen sijan Elias Vilénin kanssa edellään Juuso Jämsen. Liuksiala debytoi kauden aikana myös miesten peleissä, kun hän pelasi Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa lainalla 13 runkosarjaottelua tehopistein 1+4=5.

Kaudeksi 2020–2021 Liuksiala siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Imatran Ketterään. Hän pelasi varsinaisella tulokaskaudellaan 30 runkosarjaottelua tehopistein 3+8=11 ja yhdeksän pudotuspeliottelua tehopistein 1+5=6. Liuksiala voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Toukokuussa 2021 hän teki Ketterän kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Liuksiala voitti Ketterässä kaudella 2021–2022 sekä Mestiksen mestaruuden että Suomen Cupin. Hänen kauteensa mahtui myös kuuden ottelun mittainen pelikielto, kun Liuksiala taklasi 18. joulukuuta 2021 pelatussa ottelussa Hokin Oskari Siikiä selkäpuolelta laitaan, kun Siiki oli luopunut kiekosta. Liuksialalle tuomittiin tilanteesta 5+20-minuutin ottelurangaistus laitataklauksesta. Mestiksen kurinpitoryhmä katsoi hänen tekonsa viiden ottelun pelikiellon arvoiseksi, mutta Liuksialan rangaistusta pidennettiin yhdellä ottelulla, koska hänellä oli aiemmin kurinpitohistoriassaan määrättynä kolmen ottelun pelikielto taklausrikkeestä edelliseltä kaudelta. Ketterä lainasi Liuksialan Saimaan Pallon SM-liigajoukkueeseen 19. helmikuuta 2022 pelattuun vierasotteluun Tapparaa vastaan, kun hän paikkasi Ville Petmanin poissaoloa. Liuksiala merkittiin SaiPan kakkossentteriksi laidoilleen Ville Vainikainen ja Valtteri Ojantakanen. Hän sai ottelussa jääaikaa 16.39 minuuttia. Liuksialla merkittiin SaiPan 6–2-tappioon päättyneessä ottelussa teholukema –2. Toukokuussa 2022 hän teki Ketterän kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Liuksiala voitti kauden 2022–2023 päätteeksi Mestis-hopeaa.

Kaudeksi 2023–2024 Liuksiala siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Jokereihin. Helmikuussa 2024 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2024–2025 Liuksiala oli Jokereiden paras maalintekijä 16 osumallaan. Hän voitti Mestiksen mestaruuden. Liuksiala pelasi myös viisi liigakarsintaottelua tehopistein 2+1=3. Toukokuussa 2025 hän solmi Jokereiden kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen.

### Maajoukkueura
Liuksiala on pelannut kolme nuorten maaottelua.

## Pelityyli
Liuksialaa Ketterässä valmentaneen Maso Lehtosen mukaan hän on työteliäs sentteri, joka pelaa erinomaisesti kahteen suuntaan.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Mazzè

**Mazzè** () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 4&nbsp;138 asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Olavi Räsänen

**Atte Olavi Räsänen**  (2. tammikuuta 1920 Varkaus – 10. marraskuuta 1974 Mikkeli) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai  teollisuusneuvoksen arvonimen.

Räsäsen vanhemmat olivat johtaja Atte Räsänen ja Anna Hyyryläinen ja puoliso Svea Karlsson. Räsänen kävi kansakoulun ja toimi sitten isänsä polkupyöräliikkeen palveluksessa. Vuonna 1946 hän perusti oman puusepänverstaan Mikkeliin. Yritys keskittyi
vanerilaatikoiden ja kuormalavojen valmistamiseen, mutta tuotti myös esimerkiksi parkettia. Liiketoimintaa laajennettiin Räsäsen johdolla hankkimalla saha, perustamalla uusia toimipisteitä ja käynnistämällä vientitoiminta. Räsänen oli osakkaana myös muissa yrityksissä. Vuonna 1962 hän ryhtyi kuljetusliiketoimintaan ja laajensi myös sitä osakkuuksilla ja yrityskaupoilla. Stereolaitteiden kaiutinten valmistajaksi Räsänen ryhtyi 1970-luvun alussa ja tuli siinäkin merkittäväksi yritykseksi Suomessa. Räsänen, jolla oli myös useita alueellisia ja teollisuuden luottamustoimia, sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1971. Räsänen perustamia liiketoimintoja ovat OR group -konsernissa jatkaneet perheen seuraavat sukupolvet.

Myös Olavi Räsäsen poika ja isänsä perustamien yhtiöiden johdossa toiminut Raimo Räsänen sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

## Aiheesta muualla
* OR group: Historia

## Lähteet
Carl Reinhold Sundell

**Carl Reinhold Sundell** (21. tammikuuta 1857 Norrköping – 26. huhtikuuta 1947 Norrköping) oli ruotsalainen luterilainen pappi, kansakouluntarkastaja ja virsirunoilija.

## Elämä
Sundell kävi koulua Norrköpingissä, aloitti teologian opinnot 1876 Uppsalassa, ja suoritti teologian kandidaatin tutkinnon 1887. Hän toimi lukion opettajana Norrköpingissä 1887–1889 sekä seurakuntapappina vuosina 1889–1893. Vuosina 1893–1914 hän toimi koulutarkastajana samalla kun hän oli vuosina 1908–1941 kirkkoherrana Östra Enebyn seurakunnassa Norrköpingissä, josta hän jäi eläkkeelle 84-vuotiaana.

Koulutarkastajana hän toimi useiden kansakoulutyötä kehittävien johtokuntien ja työryhmisen jäsenenä. Hän oli myös kirkolliskokouksen edustajana vuosina 1925 ja 1926. Sundell kirjoitti myös muutamia virsiä, joissa hän pyrki ottamaan huomioon alkaneen teollistumisen ja erilaiset ammattiryhmät, kuten kalastajat ja merimiehet. Ruotsin kirkon virsikirjassa on yksi hänen virtensä, joka keskittyy kuvaamaan maaseutua ja maanviljelijöiden työtä. Virsi ”Du gav mig, o Herre, en teg av din jord” on vuodelta 1934 ja se on julkaistu otsikolla ”För jordbrukare” (”Maanviljelijöille”). Se on vuoden 1986 virsikirjassa virsi 596. Suomenkielisessä virsikirjassa sen teksti ”Soit haltuuni, Herrani, viljelysmaan” on Anna-Maija Raittilan käännös vuodela 1999.

## Lähteet
Voulaines-les-Templiers

**Voulaines-les-Templiers** on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Ourcejoen varrella, noin 52 kilometriä Montbardin kaupungista koilliseen.

Kunta oli 1100-luvulta lähtien tempeliritareiden asuinpaikka. 1300-luvulla sinne asettui Johanniittain ritarikunta, ja he rakensivat sinne linnan. Linnasta tuli Champagnen provinssin suurmestarin asuinpaikka. Ritarikunta asutti linnaa aina 1700-luvun lopun Ranskan suureen vallankumoukseen saakka. Tuolloin linna purettiin ja tilalle rakennettiin uusi asuinlinna *Château de Voulaines*. Alkuperäisestä linnasta on jäljellä yksi pyöreä torni, Kunnan keskustassa oleva uusklassinen Neitsyt Marian syntymän kirkko on rakennettu 1800-luvulla.


Tiedosto:Château--de-Voulaines-1825.JPG|Château de Voulaines


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vokzalnan metroasema (Kiova)

**Vokzalna** () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 6. marraskuuta 1960.

## Galleria

Kuva:Gilliland IMG 0487 (11386480164).jpg
Kuva:Vokzalna metro station in Kyiv.jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Heinz Forster

**Heinz Forster** on sveitsiläinen karateka. Hän voitti Kyokushinin raskaansarjan EM-pronssia vuonna 1982.

## Lähteet
Juri Nikitin

**Juri Viktorovytš Nikitin** (, s. 15. heinäkuuta 1978 H’erson, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt trampoliinivoimistelija ja olympiavoittaja.

Nikitin voitti yksilökilpailun olympiakultaa Ateenassa 2004. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 hän sijoittui viidenneksi ja Lontoon kesäolympialaisissa 2012 14:nneksi.

## Lähteet
* 
* Nikitin, Yuriy Kansainvälinen voimisteluliitto 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Kannusruohokärsäkäs

**Kannusruohokärsäkäs** (*Rhinusa antirrhini*) on kärsäkkäiden heimoon kuuluva laji. Se on kooltaan 2,5–3,0 mm ja väriltään musta sekä metallinkiiltoinen. Lajin karvat ovat pitkiä ja hyvin vaaleita. Kannusruohokärsäkäs elää nimensä mukaisesti kannusruoholla. Toukat aiheuttavat isäntäkasvin siemenkotiin äkämiä. Laji on vakiintunut ja yleinen Suomessa esiintyen aina Oulun korkeudelle saakka. Kannusruohokärsäkäs luokitellaan Suomessa elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia esiintyy Euroopassa ja Pohjois-Amerikan pohjoisosissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*UniProt: Taxonomy - Rhinusa antirrhini 
*University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Gymnetron antirrhini 
*Iowa State University, Bug Guide: Species Rhinusa antirrhini - Toadflax Seedhead Weevil 
*Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Rhinusa antirrhini 
* Washington State University: Rhinusa antirrhini (formerly Gymnetron)
Helge Vänttilä

**Helge Nikodemus Vänttilä** (25. lokakuuta 1911 Oulu – 19. toukokuuta 1970 Espoo) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti urallaan Oulun Pyrintöä (OP), Myllykosken Kilpa-Veikkoja, oululaista Nuottasaaren Voimaa ja tamperelaista TU-38:aa.

Helge Vänttilä kilpaili 1930-luvulla yleisurheilussa ensin 400 ja 800 myöhemmin myös 1&nbsp;500  metrillä. Vänttilän seura Oulun Pyrintö nousi 1930-luvun puolivälissä kansalliselle huipulle niin 4&nbsp;×&nbsp;800:lla kuin 4&nbsp;×&nbsp;1&nbsp;500 metrillä nimekkäimpänä juoksijanaan Niilo Hartikka. Ensimmäisen kerran OP nousi SM-viestikisoissa mitaleille vuonna 1934, jolloin Vänttilä sai OP-nelikossa Hartikan, Onni Pyörälän, Esa Kivekkään kanssa pronssia. Seuraavana vuonna sama nelikko oli hopealla. Syksyllä 1935 Oulun keskuskentällä OP:n nelikko Vänttilä–Pyörälä–Kivekäs–Hartikka teki Suomen ennätyksen 4&nbsp;×&nbsp;800 metrillä ajan ollessa 7.53,4. Vuoden 1935 SM-kisoissa Vänttilä otti 800 metrillä pronssia Ossi Teilerin ja Paavo Mikkelin jäljessä. Samana vuonna hän edusti Suomea kolmessa maaottelussa eli kesäkuussa 1935 Englantia vastaan Glasgowissa 880 yardilla ja 4&nbsp;x&nbsp;880 yardin viestissä sekä elokuussa 1935 Viroa vastaan Porissa 800 metrillä. Myöhemmin Vänttilä oli vielä syyskuussa 1937 Helsingissä mukana Englantia vastaan käydyn maaottelun 4&nbsp;x&nbsp;800 metrin viestijoukkueessa.

Oulun Pyrinnön joukkueen menestyksekäs kausi 1935 enteilikin menestystä seuraavan vuoden SM-viesteissä. Vuoden 1936 SM-viesteissä OP-nelikolle tuli sitten Suomen mestaruus voitettuaan Helsingin Poliisi-Voimailijoiden vahvan nelikon. Vänttilälle kausi 1936 ei ollut kuitenkaan toiveiden mukainen hänen jäädessään olympiakarsinnoissa seitsemänneksi Teilerin voittaessa ja päästessä ainoana suomalaisena olympiakisoihin.

Vänttilä muutti kaudeksi 1937 Etelä-Suomeen ja edusti Myllykosken Kilpa-Veikkoja. Parhaana saavutuksena vuodelta 1937 oli 4 minuutin alitus. Seuraavaksi vuodeksi hän palasi Ouluun ja edusti oululaista Nuottasaaren Voimaa. Kaudesta 1939 lähtien hän edusti uutta tamperelaisseuraa TU-38:aa, jonka riveissä hän saavutti kesällä 1939 SM-kultaa 4&nbsp;x&nbsp;800 metrillä ja SM-pronssia 4 x 1 500 metrillä joukkueella, jossa olivat Vänttilän lisäksi Eino ja Manne Salminen sekä Hannes Piispanen. 

Käynnistyneiden sotavuosien myötä lähes 30-vuotiaana Helge Vänttilä päättikin uransa kesään 1939.

## Lähteet
Michèle Arnaud

**Michèle Arnaud** (oik. **Micheline Caré** 18. maaliskuuta 1919 – 30. maaliskuuta 1998) oli ranskalainen laulaja. Arnaud opiskeli Pariisissa valtiotiedettä ja esiintyi samoihin aikoihin kabareeravintoloissa, kuten Le Taboussa ja La Rose Rougessa.

Vuonna 1956 Arnaud edusti Luxemburgia kaikkien aikojen ensimmäisessä Eurovision laulukilpailussa. Tuona vuonna jokainen maa lähetti kilpailuun kaksi kappaletta, ja Arnaud esitti molemmat Luxemburgin edustuskappaleet, "Ne crois pas*"* ja "Les amants de minuit*"*. Tuona vuonna vain voittaja julkaistiin, eikä Arnaudin esittämien kappaleiden sijoituksia tiedetä.

11. heinäkuuta 1962 Arnaud esiintyi kaikkien aikojen ensimmäisessä suorassa satelliittilähetyksessä Ranskasta Yhdysvaltoihin. Arnaudille myönnettiin kunnialegioonan kunniamerkki ja Ordre des Arts et des Lettresin kunniamerkki.

Michèle Arnaudin lapsia olivat laulaja Dominique Walter ja valokuvaaja Florence Gruere.

## Lähteet
Labergement-lès-Seurre

**Labergement-lès-Seurre** on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Saônejoen varrella, noin 21 kilometriä Beaunen kaupungista itään.

Labergement-lès-Seurren tärkeimmät elinkeinot ovat maa- ja metsätalous. Kunnan keskustassa sijaitseva uusgoottilainen Neitsyt Marian taivaaseenastumisen kirkko on valmistunut 1800-luvulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Walter Andreas Schwarz

**Walter Andreas Schwarz** (2. kesäkuuta 1913 Aschersleben, Saksan keisarikunta – 1. huhtikuuta 1992 Heidelberg, Saksa) oli saksalainen laulaja, säveltäjä, sanoittaja, kabareetaiteilija, kirjailija, käsikirjoittaja ja kääntäjä. Schwarz ja hänen perheensä joutuivat juutalaistaustansa vuoksi Holzenin keskitysleirille, jossa Schwarz oli toisen maailmansodan päättymiseen asti. Schwarz sanoi selvinneensä leiriltä, koska leirin komentaja oli hänen vanha lapsuudenystävänsä.

Schwarz valittiin edustamaan Saksaa kaikkien aikojen ensimmäiseen Eurovision laulukilpailuun 1956. Tuona vuonna jokainen maa esitti kilpailussa kaksi laulua, joista Schwarz esitti kappaleen *[[Im Wartesaal zum großen Glück]]*, jonka Schwarz oli myös säveltänyt ja sanoittanut. Tuona vuonna vain voittaja julkaistiin, eikä kappaleen sijoitusta tiedetä. Schwarz jatkoi uraansa kirjailijana ja radiokuunnelmien käsikirjoittajana. Vuonna 1985 Schwarz esiintyi Saksan euroviisukarsinnan väliaikanumerossa useiden muiden Saksan entisten euroviisuedustajien kanssa. Schwarz asui vuosia Lontoossa, mutta muutti takaisin Saksaan ennen kuolemaansa.

## Töitä
### Kirjoja
**Die Frucht der Ungesetzlichkeit* (1982)
**Der Bürger Karl Marx aus Trier* (1983)

### Radiokuunnelmia
**Der Untertan* (1965)
**Anna Karenina* (1967)
**Jud Süß* (1986)
**Per Anhalter durch die Galaxis* (1991)

## Lähteet
Kristin Clemet

**Kristin Clemet** (s. 20. huhtikuuta 1957 Harstad) on norjalainen Høyren poliitikko. Hän toimi Norjan työ- ja hallintoministerinä vuosina 1989–1990 sekä opetus- ja tutkimusministerinä vuosina 2001–2005 ja istui suurkäräjillä vuosina 1989–1993. Vuodesta 2006 hän on johtanut norjalaista oikeistoliberaalia Civita-ajatuspajaa. 

Vuonna 2004 Clemetille myönnettiin Pyhän Olavin ritarikunnan ansiomerkki.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Kristin Clemet'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Ukrainan parlamenttivaalit 2019

**Ukrainan parlamenttivaalit 2019** pidettiin 21. heinäkuuta 2019. Vaaleissa valittiin kaikki 450 Verh’ovna Radan edustajaa.

Vaalit oli alun perin tarkoitus pitää lokakuun lopussa, mutta aiemmin samana vuonna pidetyssä presidentinvaalissa presidentiksi valittu Volodymyr Zelenskyi hajotti Verh’ovna Radan ennenaikaisesti. 

Zelenskyin puolue Kansan palvelija voitti vaalit 43 prosentin ääniosuudella saaden Verh’ovna Radaan 254 edustajaa. Väistyvän presidentin Petro Porošenkon Euroopan solidaarisuus -puolueen tulos romahti 8 prosenttiin ja paikkamäärä väheni yli sadalla.

Vaaleja ei toimitettu Venäjän miehittämällä Krimin niemimaalla tai Donetskin ja Luhanskin alueiden separatistien hallinnoimilla alueilla.

## Tausta
Vuoden 2019 presidentinvaaleissa Ukrainan presidentiksi valittiin Volodymyr Zelenskyi, joka hajotti Verh’ovna Radan virkaanastumistaan seuraavana päivänään. Hajottamisesta nostettiin kanne Ukrainan perustuslakituomioistuimessa, joka kesäkuussa antamassaan tuomiossa totesi, että Zelenskyillä oli oikeus hajottaa Verh’ovna Rada. Zelenskyin mukaan hän hajotti Verh’ovna Radan hallituskoalition puutteen takia.

Edellisissä, vuoden 2014 parlamenttivaaleissa, suurimmaksi puolueeksi oli noussut Petro Porošenkon blokki, joka sittemmin vaihtoi nimekseen Euroopan solidaarisuus. Vaalien jälkeen blokki muodosti hallituskoalition kansanrintaman, Oman avun, Batkivštšynan ja Oleh Ljaškon radikaalipuolueen kanssa, ja pääministeriksi nousi Arseni Jatsenjuk. Radikaalipuolue lähti koalitiosta syyskuussa 2015, ja Batkivštšyna ja Oma apu helmikuussa 2016, minkä jälkeen koalitiolla ei enää ollut enemmistöä Verh’ovna Radassa. Huhtikuussa 2016 pääministeriksi Jatsenjukin tilalle tuli Volodymyr Hroisman. Hroismanin hallitus joutui nojaamaan pienempien puolueiden tukeen.

## Vaalitapa

Verh’ovna Radan 450 edustajasta 225 valitaan enemmistövaalitavalla yhden edustajan vaalipiireistä, ja 225 valitaan suhteellisella suljetulla listavaalilla puolueiden maanlaajuisen ääniosuuden perusteella. 26 vaalipiiristä, jotka sijaitsivat Venäjän miehittämällä Krimillä tai separatistien miehittämillä alueilla Donetskin tai Luhanskin alueilla, ei valittu edustajaa.

## Tulokset

## Lähteet
Robin Relander

**Robin Relander** (–2019) oli suomalainen näyttelijä, joka toimi 1980-luvun taitteessa helsinkiläisissä teatteriproduktioissa ja tuli valtakunnallisesti tunnetuksi television *[[Velipuolikuu]]*-viihdesarjasta (1983–1984). Sen jälkeen hän muutti Kööpenhaminaan, jossa toimi kauppiaana muun muassa Christianian vapaakaupungissa.

Relander oli 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa mukana monissa Ylioppilasteatterin näytelmissä sekä vuonna 1978 Kirjan näyttämön tuotannossa Max Frischin näytelmästä *Tuhopolttajat*  ja vuonna 1981 Suomen Lasten Teatterin esityksessä *Kuikka Koponen*. 

1980-luvun lopulla Relander toimi vuoden verran kyläkauppiaana Karkkilan Haavistossa yhdessä tanskalaisen naisystävänsä kanssa.

Robin Relander näyttelee kreditoimatonta sivuosaa uskonnollisessa elämäkertaelokuvassa *[[Rundi (elokuva)|Rundi]]* (1990).

## Lähteet
Franca Raimondi

**Franca Raimondi** (8. heinäkuuta 1932 – 28. elokuuta 1988) oli italialainen laulaja. Raimondi opiskeli oopperalaulua ja vieraita kieliä. Vuonna 1956 Raimondi voitti San Remon musiikkifestivaalin kappaleella "Aprite le finestre" ja tuli näin valituksi Italian edustajaksi samalla kappaleella samana vuonna pidettyyn kaikkien aikojen ensimmäiseen Eurovision laulukilpailuun. Tuona vuonna vain Eurovision laulukilpailun voittaja julkaistiin, eikä Raimondin sijoitusta kilpailussa tiedetä.

Vuosina 1956–1956 Raimondi toimi Gian Stellarin orkesterin pääsolistina. Vuonna 1960 Raimondi osallistui Festival di Napoli -laulukilpailuun kappaleella "Canzone all'antica*"*.

## Diskografia

### Albumit
**N.1* (1956)

### Singlet
**Croce Di Oro / Un Attimo* (1956)
**Aprite Le Finestre / Lucia E Tobia* (1956)
**La Colpa Fu! / La Vita É Un Paradiso Die Bugie* (1956)
**La Colpa Fu ! / Amami Se Vuoi* (1956)
**'E Scalelle D' 'O Paraviso* (1959)
**Vedo Te* (1960)
**Cucù Settè* (1960)
**Canzone All'Antica / Serenatella C'O  ?*

## Lähteet
Heikki Elomaa (arkkitehti)

**Heikki Elomaa** (17. maaliskuuta 1926 Hirvensalmi – 17. tammikuuta 2007 Espoo) oli suomalainen arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1957. Vuonna 1946 Mikkelin lyseosta ylioppilaaksi päässyt Elomaa oli ennen arkkitehtiopintoja opiskellut kuvaamataidon opettajaksi; hän valmistui Ateneumista vuonna 1950.

Uransa aluksi Elomaa toimi toimistoarkkitehtina ja perusti toisen arkkitehdin kanssa toimiston Helsinkiin vuonna 1958 ja oman toimiston vuonna 1966. Elomaan suunnitelutyöt käsittivät myös parinkymmenen vanhan puukirkon tai restauroinnin, kuten esimerkiksi vuonna 1970 valmistunut Pieksämäen vanhan kirkon restaurointi ja 1980–1982 toteutettu Leppävirran kirkon korjaus.

## Lähteet
Dany Dauberson

**Dany Dauberson** (16. tammikuuta 1925 – 16. maaliskuuta 1979) oli ranskalainen laulaja ja näyttelijä. Dauberson edusti Ranskaa vuonna 1956 kaikkien aikojen ensimmäisessä Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Il est là". Tuona vuonna vain Eurovision laulukilpailun voittaja julkaistiin, eikä Daubersonin sijoitusta kilpailussa tiedetä.

Huhtikuussa 1967 Dauberson loukkaantui auto-onnettomuudessa, eikä koskaan toipunut. Dauberson kuoli 54-vuotiaana 16. maaliskuuta 1979.

## Diskografia
### Albumit
**Dany Dauberson* (1953)
**Modern French Ballads* (1954)
**Singing in French with Orchestra* (1954)
**Modern French Ballads Volume 2* (1957)
**Premiers Succès*

## Filmografia
*1951 : *L'Inconnue des cinq cités*
*1954 : *Soirs de Paris*
*1957 : *Et par ici la sortie*
*1957 : *C'est arrivé à 36 chandelles*
*1966 : *Du rififi à Paname*

## Lähteet
Tonina Torrielli

**Tonina Torrielli** (s. 22. maaliskuuta 1934) on italialainen laulaja. Torrielli sijoittui vuonna 1956 toiseksi San Remon musiikkifestivaaleilla kappaleella *Amami se vuoi*. Kyseisessä kilpailussa etsittiin myös Italian edustajaa samana vuonna pidettyyn kaikkien aikojen ensimmäiseen Eurovision laulukilpailuun, ja koska tuona vuonna kukin maa sai lähettää kilpailuun kaksi kappaletta, Torrielli valikoitui Italian edustajaksi kilpailuun kyseisellä kappaleella. Tuona vuonna vain Eurovision laulukilpailun voittaja julkistettiin, eikä Torriellin sijoitusta kilpailussa tiedetä. Torrielli osallistui San Remon musiikkifestivaaliin yhteensä 18 eri kappaleella vuosina 1956-1963.

Torrielli meni vuonna 1960 naimisiin perkussionisti Mario Maschion kanssa. Torrielli vetäytyi julkisuudesta vuonna 1963 ja muutti Torinoon, jossa piti levy- ja soitinkauppaa vuoteen 2003. Julkisuudesta vetäytymisen jälkeenkin hän on kuitenkin tehnyt esiintymisiä silloin tällöin.

## Osallistumiset San Remon musiikkifestivaaliin

## Diskografia
### Albumit
**I Successi Di Tonina Torrielli* (1956)
**Tonina Torrielli*

## Lähteet
Berezivka

**Berezivka** (; ) on kaupunki Odessan alueella Etelä-Ukrainassa, 83 kilometriä aluekeskus Odessasta pohjoiseen. Berezivka on maaseutuvaltaisen Berezivkan piirin (106&nbsp;490 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 9&nbsp;527 (2021).


Березовка Центр.jpg|Katunäkymä Berezivkasta (2008).
Березівська міська рада, адмінбудівля.jpg|Kaupungintalo.
Панорама Березовки с правого берега р. Тилигул 3.jpg|Berezivkan panoraamaa, ote.


## Lähteet

## Aiheesta muualla