open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Eevi-Inkeri Tossavainen

**Eevi-Inkeri Tossavainen** (s. 29. lokakuuta 2003) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden vuonna 2023. Vuodesta 2024 lähtien hän on edustanut Vantaan Hiihtoseuraa. Sitä ennen hän edusti Savonlinnan Hiihtoseuraa ja Ylöjärven Ryhtiä.

Tossavainen sijoittui nuorten talviolympialaisissa 2020 skicrossissa 11:nneksi karsiuduttuaan välierissä, vapaan hiihtotavan sprintissä 21:nneksi karsiuduttuaan puolivälierissä ja perinteisen hiihtotavan 5 kilometrillä 26:nneksi. Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2022 hän sijoittui 44:nneksi vapaan hiihtotavan sprintissä ja keskeytti vapaan hiihtotavan 15 kilometrillä. Vuonna 2023 Kanadan Whistlerissä hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden perinteisen hiihtotavan sprintissä, saavutti pronssia perinteisen hiihtotavan 20 kilometrin yhteislähtökilpailussa sekä sijoittui sekaviestissä viidenneksi ja vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä yhdeksänneksi.

Tossavainen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Rukalla marraskuussa 2022. Maaliskuussa 2023 hän pääsi Drammenissa perinteisen hiihtotavan sprintissä karsinnasta erävaiheeseen ja sijoittui lopulta 24:nneksi.

Tossavainen saavutti parisprintissä Elsa Torvisen kanssa SM-hopeaa vuonna 2023 ja SM-pronssia 2024.

## Lähteet
Lev Revutskyi

**Lev(ko) Revutskyi**, , (20. helmikuuta 1889 Iržavets, Prylukyn piiri, Pultavan kuvernementti – 30. maaliskuuta 1977 Kiova Ukrainan SNT) oli ukrainalainen säveltäjä, opettaja ja musiikkialan toimija. Hänen veljensä oli Dmytro Revutskyi. Hän oli vuodesta 1957 AN URSR :n (nyk. ANU) täysjäsen.

Revutskyi opiskeli vuodesta 1907 Kiovan yliopistossa ja aloitti oikeustieteen opinnot 1908. Hän opiskeli myös musiikkia Mykola Lysenkon, Hryhori Ljubomyrskyin, Hryhori Hodorovskyin ja Reinhold Glièren oppilaana ja valmistui 1916 Kiovan konservatoriosta. Tältä ajalta on peräisin muun muassa *sinfonia no. 1*. Hänen säveltäjänuransa oli parhaimmillaan sen jälkeen kun hän oli muutaman vuoden opettanut musiikkia Prylukyssä ja hänet oli nimitetty 1924 Kiovan Lysenkon musiikki- ja teatteri-instituuttiin.

Kun musiikinopetus järjestettiin uudestaan ja Lysenkon musiikki- ja teatteri-instituutti 1934 lakkautettiin, Revutskyi aloitti opettajana Kiovan konservatoriossa. Samana vuonna viranomaiset arvostelivat ankarasti hänen pianokonserttoaan, jolloin hän keskittyi opettamiseen ja ainoastaan muokkasi aiempia teoksiaan ja teki satunaisia kappaleita valtion käyttöön. Hänet nimitettiin konservatorioon professoriksi, ja hän oli 1944–1948 Ukrainan säveltäjien liiton puheenjohtaja. Hän johti 1950-luvulla Mykola Lysenkon tuotannon toimittamista ja oli toimittajana *Ukrajinska radanska entsyklopedijassa* (Neuvosto-Ukrainan ensyklopedia) 1958–1968.

Monista Revutskyin oppilaista tuli merkittäviä Ukrainan musiikin alalla, joukossa Mykola Dremljuha, Vadym Homoljaka, Herman Žukovskyi, Heorhi Maiboroda, Platon Maiboroda, Vitali Kyreiko, Anatoli Kolomyjets, Oleksandr Znosko-Borovskyi, Vsevolod Roždestvenskyi ja Leonid Hrabovskyi, mikä kertoo hänen merkittävästä osuudestaan ukrainalaisen musiikin kehittämisessä.

Revutskyin sävellykset olivat omintakeisia, ja neuvostoaikanakin niissä jatkui ukrainalainen kansallisen koulukunnan suuntaus. Omien sävellysten ohella hän sovitti kansanlauluja laululle ja pianolle ja teki kaksi versiota Mykola Lysenkon oopperasta *[[Taras Bulba (Lysenkon ooppera)|Taras Bulba]]* (1937 ja 1955).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kujalnykin kansallispuisto

**Kujalnykin kansallispuisto** () on kansallispuisto Ukrainan Odessan alueella. Vuonna 2022 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 108,008867 neliökilometriä.

Kujalnykin kansallispuisto sijaitsee Odessan piirissä, Odessan suurkaupungin pohjoispuolella. Kansallispuiston ytimen muodostaa erittäin suolainen Kujalnykin limaani, jonka veden tyypillinen suolaisuus on 74,3 ppt, enimmillään jopa 296 ppt. Limaaniin laskee Velykyi Kujalnyk -joki (Великий Куяльник) ja Mustastamerestä sen erottaa vajaa kaksi kilometriä leveä penger.


Kuyalnik bereg.jpg|Suolayrttiä (*Salicornia europaea*) Kujalnykin limaanin rantahietikolla.
Velikyi Kuyalnyk2.jpg|Velykyi Kujalnykin laskukohta Kujalnykin limaaniin (limaanin pohjoispäässä).
Kuyalnyckyi liman1.jpg
The Kotovsky suburb behind the estuary - panoramio.jpg|Kujalnykin limaania.
51-101-1474 Odesa Kuyalnyk Wall SAM 5094.jpg|Kujalnykin limaanin eteläosaa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Levasetyylimetadoli

**Levasetyylimetadoli** (INN), **levometadyyliasetaatti** (USAN), **OrLAAM** (kauppanimi) tai **levo-α-asetyylimetadoli** (LAAM) on metadonin kaltainen synteettinen opioidi. Sillä on erittäin pitkä vaikutusaika metaboliittiensa ansiosta. Lääkkeenä sitä käytetään toissijaisena vaihtoehtona opioidikorvaushoidossa buprenorfiinin ja metadonin jälkeen. Lääke ilmestyi Euroopan unionin markkinoille heinäkuussa 1997, mutta Euroopan Lääkearviointiviraston lääkevalmistekomitea (CPMP) suositteli maaliskuun 2001 lopulla lääkkeen vetämistä pois myynnistä hengenvaarallisten sydämen rytmihäiriöiden takia.

## Farmakologia
### Farmakodynamiikka
Levasetyylimetadoli on μ-opioidireseptorin agonisti.Se on myös potentti, nonkompetetiivinen hermostollisen α3β4-nikotiiniasetyylikoliinireseptorin antagonisti.

### Farmakokinetiikka
LAAM läpikäy laajamittaisen ensimmäisen-kierron metabolian, jossa muodostuu de-metyloitunut metaboliitti nor-LAAM, joka edelleen demetyloituu seuraavaksi aktiiviseksi metaboliitiksi, dinor-LAAM:iksi. Nämä metaboliitit ovat vaikutuksiltaan voimakkaampia kuin alkuperäinen lääke.

## Lähteet
Armas Lehtimäki

**Armas Lehtinäki** (1906 Turku – 1994) oli suomalainen Turussa asunut taidemaalari.

Lehtimäki teki alkuvuodesta 1938 lähes kolme kuukautta kestäneen opintomatkan Keski-Euroopan maihin. Hän kävi Varsovassa, oleskeli puolitoista kuukautta Prahassa ja vieraili myös Berliinissä ja Leipzigissa. Hän kävi useissa taidenäyttelyissä muun muassa Berliinissä järjestetyssä "rappeutuneen taiteen" (Entartete Kunst) näyttelyssä. Hän tutustui myös naisten kenkämuodin uutuuksiin Leipzigin messuilla ja opiskeli Prahassa naisten kenkien mallipiirustusta kenkätaiteilija Jean Drebnyn johdolla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Armas Lehtimäki
Lyhtyahvenkalat

**Lyhtyahvenkalat** (Acropomatiformes) on viuhkaeväisten kalojen lahko, johon luetaan noin 20 kalaheimoa. Nämä heimot on aiemmin luettu ahvenkalojen lahkoon (Perciformes) ja erotettu omaksi lahkokseen 2000-luvulla ainoastaan molekyylituntomerkkien perusteella. Yhteensä lyhtyahvenkaloja tunnetaan yli 300 lajia.

## Heimot
* Lyhtyahvenet (Acropomatidae), 12 lajia
* Banjoahvenet (Banjosidae), 3 lajia
* Suomuevät (Bathyclupeidae), 10 lajia
* Ahmattiahvenet (Champsodontidae), 13 lajia
* Piiloilijat (Creediidae), 18 lajia
* Haukiahvenet (Dinolestidae), 1 laji
* Syvänneahvenet (Epigonidae), 46 lajia
* Helmiahvenet (Glaucosomatidae), 4 lajia
* Liskoahvenet (Hemerocoetidae), 26 lajia
* Ulappabassit (Howellidae), 8 lajia
* Aasianbassit (Lateolabracidae), 3 lajia
* Tyynenmerenbassit (Malakichthyidae), 15 lajia
* Osteriahvenet (Ostracoberycidae), 3 lajia
* Pyyhältäjät (Pempheridae), 85 lajia
* Haarniskapäät (Pentacerotidae), 14 lajia
* Hylkyahvenet (Polyprionidae), 4 lajia
* Peikkoahvenet (Scombropidae), 3 lajia
* Stereolepididae, 2 lajia
* Riutta-ahvenet (Symphysanodontidae), 13 lajia
* Parieväbassit (Synagropidae), 17 lajia
* incertae sedis: *[[Schuettea]]*, 2 lajia


Pempheris vanicolensis Karpathos.JPG|*Pempheris mangula*
UsagiTG.jpg|*Osopsaron formosensis*
Glaucosoma magnificum.jpg|*Glaucosoma magnificum*
Suzuki201302.jpg|*Lateolabrax japonicus*
Zaclistius_elevatus_(Longfin_boarfish).jpg|*Zaclistius elevatus*
KawariHDyg.jpg|*Symphysanodon katayamai*
Giant Black Sea Bass, San Clemente Island, Channel Islands, California.jpg|*[[Stereolepis gigas]]* on lyhtyahvenkaloista suurin ja voi kasvaa 2,5 m pitkäksi


## Lähteet
*Lyhtyahvenkalat - Acropomatiformes laji.fi - Suomen Lajitietokeskus (suomenkieliset nimet)

### Viitteet
Helttasaku

**Helttasaku** (*Aburria aburri*) on hokkoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.

## Koko ja ulkonäkö
Helttasaku voi kasvaa 71–81 cm pitkäksi. Lajin hyöhenpuku on kauttaaltaan musta, ja höyhenissä on vihertävä kiilto. Nokka on vaaleansininen. Helttasakun kaula on pitkä, ja kurkussa on keltaiset heltat.

## Levinneisyys ja elintavat
Helttasaku elää Andeilla Venezuelasta Peruun. Lajin elinympäristöä ovat vuoristometsät ja metsien reunamaat. Lintu liikkuu muutaman yksilön ryhminä, ja sen ravintoa ovat hedelmät. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen ja metsästys.

## Lähteet
Armas Lassila

**Taavi Armas Lassila** (20. elokuuta 1890 Artjärvi – 15. tammikuuta 1955) oli suomalainen taloudenhoitaja ja sanomalehti Uuden Suomen toimitusjohtaja.

Armas Lassilan vanhemmat olivat Porin suomalaisen lyseon lehtori David Lassila (1854–1912) ja Elina Elisabeth Helander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1908 ja opiskeli sitten lakitiedettä Helsingin yliopistossa vuoteen 1911 saakka. Lassila teki useita opintomatkoja Skandinavian maihin ja Saksaan.

Lassila oli Suomi-yhtiön palveluksessa vuodesta 1913 alkaen ja toimi prokuristina ja lainaosaston esimiehenä 1914–1919. Suomen sisällissodan aikana ja sen jälkeen Lassila oli kenraali Paul von Gerichin esikunnassa ja yleisesikunnassa toimiupseerina. Hän oli vuodesta 1919 alkaen sanomalehti Uuden Suomen taloudenhoitajana, Oy Uuden Suomen toimitusjohtajana 1919–1938 ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapaino Oy:n toimitusjohtajana sekä Kuvateollisuus Oy:n toimitusjohtajana 1920–1940. 

Lassila oli sittemmin Tukkukauppojen Oy:n osastonjohtajana 1942–1947, Paperinkäyttö Oy:n toimitusjohtajana 1948–1949 sekä Kustannus Oy Mantereen toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1949 alkaen. Hän oli kokoomuspuolueen Uudenmaan piiritoimikunnan ja puoluevaltuuskunnan jäsenenä ja toimi puolueen taloudenhoitajana 25 vuoden ajan. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1940 ja hän sai asessorin arvon 1949.

Lassila oli muun muassa Rautatiekirjakauppa Oy:n, Suomen Tietotoimiston, Suomen sanomalehtien kustantajien liiton ja Suomen graafillisen teollisuuden harjoittajien liiton johtokuntien jäsenenä. Lassila omisti Pullin ja Mäkinissin maatilat Luvialla ja harjoitti siellä maanviljelyä.

Armas Lassila oli naimisissa vuodesta 1921 Martta Sofia Holmbergin kanssa. Heidän poikansa oli suurlähettiläs Carolus Lassila. Armas Lassilan veljiä olivat metsäteknologian professori ja kirjailija Ilmo Lassila sekä anatomian professori Väinö Lassila.

## Lähteet
Raili Nuortila

**Raili Nuortila** (o.s. Vilppula, 12. huhtikuuta 1929 Asikkala – 6. joulukuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja kauppatieteen maisteri, joka toimi 1978–1993 Kemian Keskusliiton ja sitten Kemianteollisuus ry:n toimitusjohtajana.

Päijäthämäläisellä maatilalla varttunut Raili Nuortila oli viidenneksi vanhin perheen kahdeksasta lapsesta, jotka kaikki lapset etenivät akateemiselle uralle. Hän tuli ylioppilaaksi 17-vuotiaana keväällä 1946 ja aloitti samana syksynä kemian opinnot Teknillisessä korkeakoulussa, joka oli alkanut kiinnostaa siellä sähkötekniikkaa opiskelleen isonveljen kaaduttua jatkosodassa.

Opintojensa ohella Raili Nuortila oli kesätöissä Teknoksen maalitehtaalla Pitäjänmäellä. Lopputyössään hän tutki hartsin valmistusta koivuperäisestä raaka-aineesta. Vuonna 1953 hän valmistui diplomi-insinööriksi ja sai työpaikan osastosihteerinä lisenssivirastosta, tehtävänään säännöstellyn ulkomaanvaluutan jakaminen kemian alan tuonnin tarpeisiin. Muutaman vuoden kuluttua tuontia alettiin vapauttaa ja Raili Nuortila irtisanottiin tarpeettomaksi käyvästä lisenssivirastosta monien muiden mukana.

Työura jatkui Suomen Teollisuusliitossa, jossa hän aluksi työskenteli kemian alan tullinimikkeistön uudistamishankkeessa ja eteni sitten järjestön kauppapoliittisen osaston apulaispäälliköksi ja myöhemmin päälliköksi. Vuonna 1972 kesämökkinaapuri Jaakko Lassila houkutteli Raili Nuortilan idänkaupan osaston johtajaksi Suomen Pankkiin, jonka johtokunnassa Lassila istui.

Vuonna 1978 Nuortila valittiin noin sadan yrityksen etujärjestön Kemian Keskusliiton toimitusjohtajaksi. Hänen viimeisenä työvuotenaan 1993 kemianteollisuuden liitot yhdistyivät Kemianteollisuus ry:ksi, jossa oli noin 220 jäsenyritystä.

## Yksityiselämä
Raili Nuortila oli naimisissa vuodesta 1953 arkkitehti Aarne Nuortilan kanssa. He saivat neljä lasta vuosina 1954–1964.

## Lähteet
*Joutsen, Leena: Kemianteollisuuden tahtonainen, Raili Nuortilan muistokirjoitus, *Kemia*-lehti.
## Aiheesta muualla
*”Vanhat rakenteet pitää kyseenalaistaa”, Nuortilan eläkkeellejääntihaastattelu, *Kemia*-lehti 9–10/1993.
*Loikkanen, Sisko: Kemianteollisuuden rautarouva, *Kemia*-lehti 1/2017.
Maria, solmujen avaaja

**Maria, solmujen avaaja** on saksalainen roomalaiskatolinen, alkuaan Augsburgista lähtöisin oleva Maria-hartaus. Sen aiheena ovat erityisesti avioliitto-ongelmat. Se on tullut tunnetuksi myös Argentiinassa. Myöhemmin se on levinnyt ympäri maailmaa suurelta osalta paavi Franciscuksen levittämänä. Marian, solmujen avaajan novenarukouksia on useita ja kaksi niistä on käännetty myös suomeksi.

## Lähteet
Intiannardusjuuri

**Intiannardusjuuri** (*Nardostachys jatamansi*) on kuusamakasvien heimoon kuuluva, Aasiasta kotoisin oleva rohdoskasvi.

Intiannnardusjuuren kukkavarsi kasvaa 5–50 cm korkeaksi. Sen kukat ovat vaaleanpunaiset tai punavioletit, kellonmuotoiset ja 2–4 mm pitkät.

Intiannardusjuurta tavataan Himalajan itäosissa. Sen levinneisyysalueeseen kuuluvat Intian pohjois- ja koillisosat, Bangladesh, Myanmar, Nepal, Bhutan sekä iso osa Kiinaa.

Intiannardusjuuren maavarsista tehdään eteeristä öljyä, jota käytetään rohtona.

Kasvin liiallinen keräily luonnosta on johtanut sen vaarantumiseen, mitä on pahentanut sen elinympäristön katoaminen. 
Sen pääasiallista tuotantoaluetta on ollut Nepal, mutta kasvin vienti sieltä on nyt kielletty.

## Lähteet
Tiina Tanskanen

**Tiina Tanskanen** (s. 1984 Polvijärvi) on suomalainen käsikirjoittaja ja kirjailija. Hän on opiskellut käsikirjoittamista Turun taideakatemian elokuvalinjalla.

Tanskanen on käsikirjoittanut muun muassa *[[Salatut elämät]]* -televisiosarjaa sekä siihen perustuneita elokuvia *[[Nightmare – painajainen merellä]]* ja *[[Nightmare 2 – Painajainen jatkuu]]*. Muita hänen kirjoittamiaan draamasarjoja ovat olleet *[[Hotel Swan Helsinki]]* ja Pohjolan laki* -sarjat.

Tanskasen kirjoittamaa hevosharrastusta, tallin arkea ja nykynuorten elämää käsittelevää *Hevostyttö Iitu* -kirjasarjaa on julkaistu vuodesta 2014 alkaen.

Tanskanen on naimisissa [[Riku Riihilahti|Riku Riihilahden]] kanssa.

== Käsikirjoitustöitä ==
* *Bikineitä ja timantteja*
* *Hotel Swan Helsinki*
* *Ismo*
* *Nightmare – painajainen merellä*
* *Nightmare 2 – Painajainen jatkuu*
* *Penkinlämmittäjät*
* *Pohjolan laki*
* *Salatut elämät*
* *Tuuliranta*
* *Villi kortti''

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Thethin kansallispuisto

**Thethin kansallispuisto** on Albaniassa sijaitseva kansallispuisto. Se sijaitsee Prokletijen vuoristossa, eli Albaanien Alpeilla. Puiston lähellä sijaitsee Thethin kylä, joka sopii taidemaalareiden kohteeksi. Lähellä on myös Valbonën kylä, mistä pääsee patikkaretkelle. Puiston alueella on Syri i Kaltërin lampi ja Grunasin vesiputoukset. Alueen kallioperä koostuu enimmäkseen kalkkikivestä ja dolomiitista ja tästä johtuen siellä on useita karstimuodostumia, kuten kanjoneita ja jyrkkiä rinteitä. Maja e Arapit nimisen vuoren etelärinne on Balkanin niemimaan korkeimpia kallioseinämiä. Alueella esiintyy maakotkia, pikkutuulihaukkoja, pähkinänakkeleita, pikkulepinkäisiä, kivikkopyitä ja metsoja. Siellä on myös karhuja, ilveksiä, susia ja gemssejä. Vuorten alarinteillä kasvaa turkintammea, mannasaarnea ja valkopyökkiä. Hieman ylempänä on enimmäkseen vuorivaahteroita, saksanpihtoja ja pyökkejä. Yli 1900 metrin korkeudessa alkaa alpiininen vyöhyke, jolla kasvaa katajaa ja pajua, kuten myös keltamaitetta, alppiasteria ja tunturinurmikkaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://national-parks.org/albania/theth
* https://peakvisor.com/park/thethi-national-park.html
* https://getalper.com/theth-national-park/
Alien Breed 3D

**Alien Breed 3D** on Team17:n kehittämä ja Ocean Softwaren julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on julkaistu vuonna  Amiga 1200- ja Amiga 4000 -laitteille sekä Amiga CD32:lle. Se on *[[Alien Breed (pelisarja)|Alien Breed]]* -pelisarjan neljäs peli. Pelin jatko-osa, *[[Alien Breed 3D II: The Killing Grounds]]*, ilmestyi vuonna 1996.

*[[Doom]]* -pelin valtaisan menestyksen innostamana *Alien Breed 3D* syntyi muiden FPS-räiskintöjen vanavedessä, tosin Team17:n tavoitteena oli myös ylittää aikalainen Doom-pelimoottori omin uudistuksin, mm. luomalla syvyyksiä ja tasoja pelin karttoihin tavalla, mihin edes Doom-pelimoottori ei kyennyt. Vaikka graafisesti peli ei vetänyt vertoja *Doomille* sen ollessa renderöity 2x2 pikselin syvyisesti pienessä ikkunassa, katsottiin laadun olleen kuitenkin erinomainen Amiga 1200/Amiga CD32 -alustoille. Team17 julkaisi *Alien Breed 3D*:n ja sen jatko-osan lähdekoodit henkilökohtaiseen käyttöön maaliskuussa 1997.

## Vastaanotto
*Alien Breed 3D* -pelin pelaamista on arvostelijoiden toimesta verrattu laajalti *Doomiin*, ja jotkut kutsuivat sitä Amigan parhaaksi Doom-klooniksi. Peli päätyi jopa *[[Amiga Power]]in* listauksessa kaikkien aikojen 12. parhaaksi peliksi. Se ilmestyi myöhemmin uudelleen yhtenä 25 pelistä, jotka koottiin osaksi A500 Mini -konsoliin, joka julkaistiin vuonna 2022.

*[[CU Amiga]]*-lehti antoi pelille arvosanaksi 93% arvostelussaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Team17:sta viralliset kotisivut
Tomi Ronkainen

**Tomi Ronkainen** (s. 30. heinäkuuta 1985 Joensuu) on suomalainen ultrajuoksija. Hän asuu Kontiolahdella. Ronkainen edustaa lohjalaista Endurancea.

Ronkainen voitti ensimmäisissä virallisissa 24 tunnin juoksun SM-kisoissa Suomen mestaruuden uudella Suomen ennätystuloksella 260,160 kilometriä. Kilpailu käytiin Kokkolassa toukokuussa 2022. 

Tammikuussa 2024 Ronkainen teki Sisu6h-hallijuoksussa uuden sisäratojen Suomen ennätyksen tuloksella 85,464 kilometriä.

Lokakuussa 2025 Ranskan Albissa käytiin vuorokauden juoksun maailmanmestaruuskisat. Ronkainen sijoittui miesten kisassa 8:nneksi omalla ennätyksellään 269,788 kilometriä. Suomen joukkue (Jonkka, Ronkainen ja Sallinen) voitti joukkuekisan maailmanmestaruuden yhteistuloksella 797,030 kilometriä. 

Ronkainen säväytti vuonna 2018 Joutsenossa SM-maratonilla sijoittuen neljänneksi. Hänen loppuaikansa oli 2 tuntia ja 36 minuuttia.

Suomalaiset ultrajuoksijat äänestivät Tomi Ronkaisen vuoden 2022 parhaaksi ultrajuoksijaksi. 

## Lähteet
Leo Närjä

**Leo Närjä** (koko nimi **Leonid-Rikhard Ivanovitš Närjä**) on karjalainen näyttelijä, ohjaaja, näytelmäkirjailija ja Karjalan autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan kunniataiteilija.

## Elämäkerta
Leo Närjä valmistui Suomen Draamateatterin studiosta. Hän on 1960-luvulta lähtien toiminut näyttelijänä Suomen Draamateatterissa Petroskoissa. Hän on esiintynyt osana Manok-lauluyhtyettä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Кийранен, В. И. Нярья Леонид-Рикхард Иванович / В. И. Кийранен // Карелия : энциклопедия. В 3 т. Т. 2. К-П. — Петрозаводск, 2009. — С. 286

## Aiheesta muualla
* Kansallisten kulttuurien portaali
* [https://tv-karelia.ru/kansallisen-kasvot-eila-hidman-leo-narja/ Передача о Лео и Эйле Нярья на сайте ГТРК Карелия
Ragnhild Godenius

**Gerda Ragnhild Godenius** (4. syyskuuta 1877 Pohja – 3. huhtikuuta 1966 Tukholma) oli suomalais-ruotsalainen keraamikko, jota pidetään ruotsalaisen ateljeekeramiikan edelläkävijänä.

Godeniuksen vanhemmat olivat riikinruotsalaisia, ja isä työskenteli Fagervikin rautaruukissa. Perheelle myönnettiin Suomen kansalaisuus Ragnhildin syntymän jälkeen. Godenius opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa A. W. Finchin oppilaana ja työskenteli sitten piirustuksenopettajana. Hän muutti Ruotsiin vuonna 1907 ja eli yhdessä kuvanveistäjä Gerda Sprinchornin (1871–1951) kanssa. Hän sai Ruotsin kansalaisuuden 1932.

Godenius rakensi ensimmäisenä Ruotsissa käyttöönsä oman polttouunin. Hänen keramiikkateoksiaan – astioita ja veistoksia – luonnehtii vahva värinkäyttö. Hänen tuotantoaan on Ruotsin kansallismuseossa, Pohjoismaisessa museossa ja Röhsin museossa Göteborgissa.

Ragnhild Godenius on haudattu sukuhautaan Hietaniemen hautausmaalle.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* Porslin & keramik – stämplar & signaturer.
Marinkaisten työväentalo

**Marinkaisten työväentalo ** oli Kokkolan kaupungissa Marinkaisten kylässä sijainnut  työväentalo. Työväentalo ei ole enää käytössä.

## Historiaa
Marinkaisten työväentalo valmistui vuonna 1909, ja sitä on laajennettu vuosina 1924 ja 1947. Työväentalon rakentaminen rahoitettiin omilla varoilla ja lainalla. Se tehtiin pääasiassa talkoilla ja osittain palkkatyönä. Talossa oli juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja näyttämön takahuone. Talo ei ollut kunnallistekniikan piirissä. Talo oli yhdistyksen omassa käytössä. Siellä järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvanäytöksiä, bingoa, teatteria ja juhlia.
 
## Lähteet
Jalasjärven työväentalo Jalasranta

**Jalasjärven työväentalo Jalasranta ** on Kurikassa entisen Jalasjärven kunnan haja-asutusalueella Jalasjärven rannassa sijaitseva työväentalo.

## Historiaa
Jalasjärven työväentalo Jalasranta on valmistunut vuonna 1908. Työväentalo on rakennettu talkoilla, urakalla ja palkkatyöllä. Talon rakentaminen rahoitettiin järjestämällä iltamia, tansseja ja myyjäisiä. Vuonna 2018 talon tulonlähteet olivat bingo ja tilojen vuokraus. Vuosittain oli noin 30–35 tilaisuutta.

Työväentalo oli vuosina 1923–1933 Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen kuuluneen työväenyhdistyksen hallussa. Jalasjärven Sos.dem. Työväenyhdistys sai talon takaisin oikeudenkäyntien kautta 1930-luvulla. Lapuanliikkeen vuosina työväentalon ovet olivat kiinninaulattuina muutaman vuoden ajan.

## Rakennus
Työväentalon koko on noin 400 m², ja sitä on laajennettu ainakin vuosina 1946, 1969 ja 1971. Talossa on juhlasali, ravintola, keittiö, kamari ja huone soittajille. Taloa on remontoitu jatkuvasti, ja se on ollut hyvässä kunnossa vuonna 2018. Vuonna 2011 on uusittu juhlasalin lattia, yläpohjan lämpöeristys, kaikki ikkunat ja ulko-ovet. Vuonna 2014 on remontoitu varastotilat, ravintola sekä sähkön syöttö ja pääkeskus. Vuonna 2017 on siirrytty maalämpöön.

## Lähteet
Sydänmaan työväentalo (Alavus)

**Sydänmaan työväentalo** oli Alavuden Sydänmaan kylässä sijainnut työväentalo, joka valmistui vuonna 1908.

## Historiaa
Sydänmaan työväenyhdistys perustettiin Rissan talossa Alavuden Sydänmaan kylässä maaliskuun 19. vuonna 1905. Jäsenistöä oli alussa 35 henkilöä, rautatien rakentajia ja palveluksessa olevia sekä ”puutavarayhdistyksen” jäseniä. 

## Rakennus
Yhdistys päätti marraskuun 24. päivänä vuonna 1907 ostaa tiilitehtaan rakennuksen maa-alueineen. Työväentalo rakennettiin tiilitehtaan rakennuksen aineista sekä talkoilla tuoduista hirsistä. Talo oli rankorakenteinen, ja se oli vuorattu laudoilla. Katteena oli bitumi. Talo maalattiin punaiseksi. Sisäkatto oli paneloitu, ja sisäseinillä oli halltex-levyt. Oma työväentalo valmistui ja ensimmäinen kokous siellä pidettiin 12.1.1908. Vuonna 1948 yhdistys päätti ottaa sähkövalon taloonsa. Yhdistyksen kokouksessa 27.2.1969 Onni Honkolan talossa, jossa oli läsnä neljä jäsentä, päätettiin hyväksyä 27.1.1969 tehty kauppa. Siinä yhdistys myi oman Sääskimäki-nimisen tilansa Martti Nimettömälle 1&nbsp;500 markalla. Vanha työväentalo oli jo edellisenä vuonna myyty pois siirrettäväksi.

## Toimintaa
Ilman omaa taloa yhdistys piti ”huvitoimintaa” ja iltamia. Louvesniemen ja Hiidenniemen taloissa pidetyistä iltamista saadulla voitolla rahoitettiin tien perustamista vuokratontille tulevalle omalle työväentalolle sekä samalla Kuorasjärvelle tulevan kansakoulun hakukustannuksiin. Vuonna 1908 valmistuneessa omassa työväentalossa yhdistyksen huvitoimikunta järjesti iltamia arpajaisineen ja ravintolaa ylläpidettiin omin voimin. Työväentalossa oli myös kirjasto. Suomen sotien jälkeen 27.12.1944 yhdistys piti ensimmäisen kokouksensa. Kokouksessa päätettiin vapauttaa "sotahommissa" olleet jäsenmaksuista. Vuoden 1946 aikana työväentalossa oli järjestetty 6 iltamaa, viidet tanssit sekä kesäjuhla. Työväentalossa toimivat yhdistyksen lisäksi nuoriso-osasto, urheiluseura Sydänmaan Karhu ja paikallinen SNS-osasto.

## Lähteet
Ruotsin ralli 2023

**Ruotsin ralli 2023** (virallisesti **70. Rally Sweden 2023**) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2023. Kilpailu järjestettiin 9.&ndash;12. helmikuuta 2023 Uumajassa.

Kilpailuun kuului 18 erikoiskoetta, joiden pituus oli . Siirtymiä oli yhteensä .

## Tapahtumat
Esapekka Lappi, Craig Breen ja Ott Tänak kokivat kilpailussa rengasrikkoja, jotka rengasvalmistaja Pirellin mukaan johtuivat alhaisista rengaspaineista ja olosuhteista, jotka eivät soveltuneet nastarenkaille. Rengasvalmistajan mukaan tallit ajoivat alemmilla rengaspaineilla kuin suositeltiin ja erikoiskokeilla oli tullut näkyviin soraa. Lappi ajautui penkkaan, jossa aikaa meni seitsemän minuuttia sekä mahdollinen palkintopallisijoitus.
Hyundain Cyril Abiteboul pyysi Breeniä kirjautumaan viimeiseen ryhmittäytymiseen minuutin myöhässä, josta tulisi 10 sekunnin aikasakko ja hän vaihtaisi sijoitusta Thierry Neuvillen kanssa, joka saisi kolme pistettä enemmän mestaruustaistelua varten. Viimeisellä erikoiskokeella Breenin ja Neuvillen sijoitukset vaihtuivat sitä tarkoittamatta uudelleen.

WRC2-sarjan kilpailun voitti Oliver Solberg.
WRC3-sarjan kilpailun voitti Roope Korhonen.

## Kilpailijat

## Erikoiskokeet
Kilpailun aikataulu ja erikoiskokeiden voittajat:

## Tulokset

### Power Stage -sijoitukset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Rally-Maps.com, erikoiskokeet kartalla 
* https://yle.fi/a/74-20017136
Harolanlahti (Eura)

**Harolanlahti** on Natura 2000 -suojelualue Euran kunnassa Harolan kylässä. Se sijaitsee lähes kokonaan Pyhäjärven pohjoisosassa kattaen kuitenkin myös joitakin ranta-alueita. Alueella on lehtometsää. Alueella elää useita vesilintuja ja sillä on myös merkittävä kalataloudellinen arvo. Suojellun alueen pinta-ala on 343 hehtaaria.

## Lähteet
Varparannan työväentalo

**Varparannan työväentalo ** on Kontiolahden kunnan Varparannan kylässä sijaitseva työväentalo. 

## Historiaa
Varparannan työväentalo rakennetiin vuosina 1959–1960, ja se sijaitsee 3&nbsp;000 m²:n tontilla. Talo on rakennettu talkoilla, ja sen rakentaminen on rahoitettu rahankeräyksillä, lainoilla ja työväenyhdistyksen omilla säästöillä. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja pukuhuone. Talo on ollut työväenyhdistyksen omassa käytössä, ja sitä on vuokrattu muillekin käyttäjille. Siellä on järjestetty kokouksia, elokuvanäytöksiä, tansseja ja juhlia.. Työväentalo on toiminut koko kylän keskuksena, ja sitä on remontoitu useaan otteeseen. 1980-luvulla taloon rakennettiin keittiö, ja ulkovuoraus on uusittu 2000-luvulla.

## Lähteet
Värimulperi

**Värimulperi** (*Maclura pomifera*) on mulperikasvien heimoon kuuluva puulaji.

Värimulperi kasvaa 10–15 metriä korkeaksi. Sen lehvästö on laaja ja litteähkö. Oksat ovat piikikkäät. Syysväri on keltainen. Kukat ovat huomaamattomat mutta hedelmät muistuttavat appelsiinia ja tuoksuvat.

Värimulperi on kotoisin pieneltä alueelta Yhdysvaltojen eteläosasta, Texasin, Oklahoman, Arkansasin ja Louisianan rajoilta. Sitä viljellään kuitenkin lähes koko maassa.

## Lähteet
Odd Højdahl

**Odd Højdahl** (5. tammikuuta 1921 Oslo – 23. helmikuuta 1994) oli norjalainen ammattiyhdistysmies ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan sosiaaliministerinä 1971–1972. Vuosina 1969–1977 hän oli Landsorganisasjonenin varapuheenjohtaja.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Odd Højdahl'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Seinäjoen työväentalo

**Seinäjoen työväentalo ** oli  Seinäjoen kaupungin keskustassa sijainnut työväentalo. Työväentalo purettiin 1980-luvun alussa.

## Historiaa
Seinäjoen työväentalo rakennettiin vuonna 1922. Talo oli hirsirunkoinen, ja se vuorattiin laudoituksella vuonna 1959. Talossa oli alkujaan pärekatto, joka myöhemmin korvattiin peltikatolla. Talossa oli juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, vahtimestarin asunto, toimistotiloja ja liiketiloja. Talossa oli puulämmitys, joka muutettiin keskuslämmitykseksi 1960-luvulla. Työväentalo oli omassa käytössä ja myös vuokrattuna. Siellä on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvia, bingoa, urheiluharjoituksia. Talo purettiin, ja sen tilalle rakennettiin liiketalo, jossa Seinäjoen työväenyhdistyksellä on toimitilat..
 
## Lähteet
Karl Lundahl

**Karl (Carl) Lundahl** (29. kesäkuuta 1818 Tampere – 17. toukokuuta 1855 Tampere) oli suomalainen lääkäri ja luonnontutkija.

Karl Lundahlin vanhemmat olivat kauppias, kauppaneuvos Gustaf Lundahl ja Anna Charlotta Rung. Hän tuli ylioppilaaksi yksityistodistuksella Helsingissä 1834. Lundahl valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1840, lääketieteen kandidaatiksi 1844, lääketieteen lisensiaatiksi 1847 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1847. Lundahl kirjoitti Morgonbladetiin 1837–1845 ja Borgå Tidningiin 1838–1840.

Lundahl oli Suomen lepakkotutkimuksen edelläkävijöitä. Hän piti Suomen Tiedeseurassa esitelmän 18. marraskuuta 1851 aiheenaan *Lisiä Keski-Suomen mikromammalogiaan eli pikkunisäkäseläimistöön*. Lundahl kertoi pyydystäneensä elokuussa 1834 eräästä tamperelaisesta puutarhasta uutena lajina kuusi hiirenkarvaista yölepakkoa, nykyisin laji tunnetaan nimellä kimolepakko.

36-vuotiaana kuollut Karl Lundahl on haudattu Pyynikin kirkkopuistoon äitinsä Anna Charlotta Rungin (1785–1854) hautaan. Hänen nimensä on hautaristin takapuolella.

Karl Lundahlin veli oli Helsingin yliopiston tähtitieteen professori Gustaf Lundahl ja sisar runoilija Augusta Lundahl.

## Julkaisuja
* *Lisiä Keski-Suomen mikromammalogiaan eli pikkunisäkäseläimistöön*. Tampereen luonnontieteellisen yhdistyksen toimittama ja kustantama suomennos. Tampere 1908

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Förteckning öfver framl. medicine doktorn Carl Lundahls efterlemnade boksamling, hvilken kommer att försäljas på Auktions-kammaren i Helsingfors den 18 Febr. 1857 samt följande bokauktionsdagar, pdf-tiedostona Doriassa
Knut Hoem

**Knut Hoem** (27. tammikuuta 1924 Hammerfest – 20. kesäkuuta 1987) oli norjalainen juristi ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan kalastusministerinä 1971–1972.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Knut Hoem'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Azukiarai

**Azukiarai** () on japanilaisessa kansanperinteessä esiintyvä yōkai eli henkiolento. Jos metsässä kuulee äänen, joka muistuttaa adsukipapujen pesemistä, on äänen aiheuttaja myytin mukaan Azukiarai, joka pesee papujaan veden äärellä. Joskus Azukiarai viihdyttää itseään laulamalla: "*azuki togou ka, hito totte kuou ka? shoki shoki.*" ("pesisinkö papuni vai saisinko ihmisen syötäväksi? *shoki shoki*."), ihminen joka kuulee laulun putoaa yleensä väistämättä veteen.
Luvian kappeliseurakunta

**Luvian kappeliseurakunta** on Eurajoen seurakuntaan kuuluva kappeliseurakunta. Se perustettiin vuonna 2017, kun Luvian seurakunta liitettiin Eurajoen seurakuntaan. Luvian kappeliseurakunnan kirkkona toimii Luvian kirkko.

## Lähteet
Bondebladet

**Bondebladet** on norjalainen maatalouden parissa työskenteleville suunnattu viikkolehti, joka on perustettu vuonna 1974. Se ilmestyy 48 kertaa vuodessa ja kuuluu Amedia-konserniin.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Jan Carlzon

**Jan Gösta Carlzon** (alk. Karlsson, s. 25. kesäkuuta 1941 Nyköping) on ruotsalainen yritysjohtaja ja riskisijoittaja. Hän toimi SAS-lentoyhtiökonsernin pääjohtajana vuosina 1981–1993.

Carlzon valmistui Tukholman kauppakorkeakoulusta 1967 ja aloitti vuonna 1969 uransa SAS-konsernissa Vingresor-matkatoimistosta aluksi tuotepäällikkönä, eteni pian markkinointijohtajaksi ja vuonna 1974 toimitusjohtajaksi. Vuoden 1973 öljykriisin vaikeuttamalla matkailualalla hän keskittyi matkatoimiston kustannusten karsimiseen, ja pian kysyntä elpyi ja Vingresor kykeni vastaamaan siihen entistä kannattavammin. Vuodet 1978–1980 Carlzon oli SAS-konsernin kotimaanlentoyhtiön Linjeflygin toimitusjohtaja ja muutti sen strategiaa tehottomasta ja kalliista liikemiesten lennättäjästä koko kansan yhtiöksi muun muassa alentamalla lipunhintoja. Linjeflygin matkustajamäärä kasvoi ensimmäisenä Carlzonin työvuotena 44 prosenttia ja tulos kääntyi niukasti voitolliseksi.

Seuraavaksi Carlzon sai tehtäväkseen konsernin pääyhtiön Scandinavian Airlinesin tappiokierteen katkaisun. Siinä hän noudatti jokseenkin päinvastaista strategiaa kuin aiemmin: kustannuksia ei voinut enää alentaa, joten hän panosti tuottojen lisäämiseen lanseeraamalla SAS:n lennoille liikemiesluokan vahvalla ja omaperäisellä markkinoinnilla, jossa hän esiintyi omilla kasvoillaan. Lentokaluston uusimiseen ei alkuun juuri panostettu, kunnes se tuli välttämättömäksi ja strategian menestys alkoi hiipua. SAS:n ja Finnairin hallituksessa myöhemmin toiminut Sanna Suvanto-Harsaae pitää Carlzonin toimia alkuna SAS:n myöhemmille vaikeuksille: tämä viivytteli liian pitkään kalustoinvestointien kanssa ja myöntyi henkilöstön suuriin palkankorotuksiin.

Vuonna 1985 Carlzon kiteytti ihmiskeskeisen bisnesajattelunsa kirjassaan *Pyramidit nurin!*. Loppuvuosinaan SAS-konsernissa Carlzon keskittyi muun muassa sen omistamien hotellien kannattavuuden parantamiseen ja lentotoiminnan kustannusten karsimiseen, missä hän koki vastustusta lentohenkilökunnan ammattiliitoilta. Hänen SAS-uransa päättyi 1993, kun hänen suunnitelmansa neljän eurooppalaisen lentoyhtiön (SAS, KLM, Swissair ja Austrian Airlines) fuusiosta kohtasi vastatuulta. 

SAS-uransa päätyttyä hän meni osakkaaksi sijoitusyhtiöön nimeltä Ledstiernan AB. Hän vetäytyi sen hallituksen puheenjohtajan tehtävästä vuonna 2007.

## Teokset
**Riv pyramiderna!* (1985, suom. *Pyramidit nurin*, Gummerus 1986)
**Se människan!* (muistelmat, Volante 2021. )

## Lähteet
Jorge Edwards

**Jorge Edwards** (1931 Santiago, Chile – 2023 Madrid, Espanja) oli chileläinen kirjailija ja diplomaatti. Hänelle myönnettiin Cervantes-palkinto vuonna 1999.

Edwards opiskeli oikeustiedettä Chilen yliopistossa, mutta tunsi voimakkaampaa kutsumusta kirjoittamiseen. Vuonna 1952 hän julkaisi esikoisteoksenaan kahdeksan novellin kokoelman *El Patio*. Sittemmin Edwards kirjoitti ennen kaikkea romaaneja, joista hänen ensimmäisensä oli *El peso de la noche* (1965). Hänen myöhempien teostensa joukossa ovat *Los convidados de piedra*, *El museo de cera*, *El sueño de la historia*, *El inútil de la familia* ja *La casa de Dostoievsky*. Chilen sotilasvallankaappauksen (1973) jälkeen Edwards lähti maanpakoon Espanjaan. Hän palasi Chileen vuonna 1978 ja pääsi Academia Chilena de la Lenguan jäseneksi.

Edwards edusti chileläisten kirjailijoiden Generación del 50 -ryhmää, johon kuuluivat myös muiden muassa José Donoso, Enrique Lafourcade ja Claudio Giaconi. Hän työskenteli diplomaattina vuodesta 1954. Hän suhtautui kriittisesti Salvador Allenden päätökseen palauttaa suhteet Kuubaan vuonna 1970. Diplomaatin urallaan Edwards joutuikin Fidel Castron hallinnon silmissä *persona non gratan* asemaan. *Persona non grata* (1971) oli hänen tätä elämänvaihetta kuvanneen teoksenkin nimi. Cervantes-palkinnon lisäksi Edwards sai muun muassa Chilen kansallisen kirjallisuuspalkinnon vuonna 1994.

## Lähteet
Miesten F-liigan kausi 2022–2023

**Miesten F-liigan kausi 2022–2023** on järjestyksessään 37. kausi. F-liigan runkosarja alkoi 15.09.2022 ja F-Liiga kausi päättyi 28. huhtikuuta 2023 pelattuun  finaaliin. Edellisen Divari-kauden jälkeen FBC Turku nousi pelaamaan pääsarjaan. Karhut, Steelers ja Tiikerit  putosi edellisen kauden päätteeksi Divariin. TPS voitti kauden päätteeksi seurahistoriansa ensimmäisen Suomen-mestaruuden, Nokian KrP saavutti seurahistorian toisen hopean ja Oilers seurahistorian viidenen pronssin.

## Joukkueet

## Runkosarja

## Pudotuspelit

### Puolivälierät

----

----

----

----

### Välierät

----

----

### Pronssiottelu

----

### Finaalit

----

### Karsinnat

### F-Liigakarsinnat 1.vaihe

----

----

----

----

### F-Liigakarsinnat 2.vaihe

----

----

## Lähteet
Mullett Arena

**Mullett Arena** on Arizonan osavaltionyliopiston monitoimiareena ja jäähalli Tempen kaupungissa Arizonassa Yhdysvalloissa. Hallissa pelaa yliopiston Sun Devils -jääkiekkojoukkue, sekä siellä kilpailee yliopiston voimistelijat ja painijat. Hallin kapasiteetti yliopistourheiluun on 5&nbsp;000 katsojaa.

NHL-joukkue Arizona Coyotes pelaa kotiottelunsa Mullett Arenassa kaudella 2022–2023, sillä se sai häädön aiemmasta kotihallistaan Gila River Arenasta. NHL-otteluihin katsojia mahtuu 4&nbsp;600, joten Mullett Arena on NHL:n halleista selvästi pienin. Toiseksi pienimpään NHL-halliin Canada Life Centreen mahtuu 15&nbsp;321 katsojaa.

## Kuvia

Tiedosto:Mullett Arena South Entrance.jpg|Halli ulkoa.


## Lähteet
Aslak Iivari Guttorm

Aslak Iivari Guttorm (3. joulukuuta 1922 – 31. elokuuta 1942) oli suomensaamelainen kaukopartiomies.

Guttorm aloitti varusmiespalveluksensa syyskuussa 1941 jalkaväen koulutuskeskus 16:ssa
 saaden siellä kiväärimiehen koulutuksen. Tammikuussa 1942 hän aloitti kaukopartiomiehenä Päämajan alaisessa tiedusteluosastossa. Guttorm kuului Osasto Paatsaloon, joka oli majuri Harri Paatsalon johtaman Päämajan tiedusteluosaston Rovaniemen alatoimisto. Osasto harjoitti kaukopartio- ja tiedustelutoimintaa Suomen itärajalla Kiestingistä Jäämereen ulottuvalla alueella.

Guttorm oli mukana Muurmannin radan tiedustelu- ja tuhoamisretkellä heinä- ja elokuussa 1942. Guttorm hukkui kuuden saksalaisen sotilaan kanssa paluumatkalla kuljetusponttonin upottua Paanajärvellä 31. elokuuta 1942.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sotaveteraanit.fi: Kohtalot Pro Patria -taulun takaa: Nuorgamin koulu
*Sotapolku.fi (käyttäjien ylläpitämä verkkosivusto): Aslak Iivari Guttorm
Toholammin Isonkankaan työväentalo

**Toholammin Isonkankaan työväentalo ** on Toholammin kunnassa sijaitseva työväentalo. Talo on edelleen käytössä.

## Historiaa
Isonkankaan Sos.dem. Nuorisojaosto rakennutti Isonkankaan työväentalon vuonna 1953. Talon pinta-ala on 360 m², ja se sijaitsee 3&nbsp;500 m²:n tontilla. Talossa on juhlasali näyttämötiloineen talon toisessa kerroksessa. Muita tiloja ovat keittiö, ravintola, eteinen ja kerhohuoneita.

Työväentalon lämmitysjärjestelmänä on sähkö ja ilmalämpöpumppu. Talo oli hyvässä kunnossa vuonna 2018. Viimeisimmät isot remontit ovat olleet ulkoseinien ja katon maalaus, ikkunoiden uusiminen ja molempien portaiden kunnostus. Oman käytön lisäksi on talolla ollut jonkin verran juhlia, ja alakerran tilat on vuokrattu kansalaisopiston kudontapiirille. 

## Lähteet
Dmytro Revutskyi

**Dmytro Revutskyi**, , (5. huhtikuuta 1881 Iržavets, Prylukyn piiri, Pultavan kuvernementti – 29. joulukuuta 1941 Kiova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen musiikkitieteilijä ja folkloristi. Hänen veljensä oli säveltäjä Lev Revutskyi, hänen poikansa teatteritutkija ja -kriitikko Valerjan Revutskyi.

Valmistuttuaan Kiovan yliopistosta 1906 hän opetti lukiossa vuoteen 1918. Hän oli Kiovan Lysenkon musiikki- ja teatteri-instituutin perustajia, ja hän myös opetti siellä. Vuodesta 1923 hän työskenteli tutkijana Ukrainan tiedeakatemian Etnografian komissiossa. Hänet erotettiin tehtävästä syytettynä "porvarillisesta nationalismista". Vasta 1938 hän sai viran vanhempana tutkijana Ukrainan SNT:n tiedeakatemian ukrainalaisen folkloren instituutissa. Revutskyi jäi Kiovaan natsien vallatessa kaupungin 1941 ja jatkoi akateemista työtään saksalaishallinnon aikana. Pian hänet ja hänen vaimonsa surmattiin, ja tekijöiden epäillään olleen neuvostoagentteja.

Revutsky kokosi kolmiosaisen kokoelman *Zoloti kljutši* (1926–1929, 'Kultaiset avaimet') ukrainalaisia kansanlauluja ja kirjoitti artikkeleita ukrainalaiseen etnomusikologiaan liittyvistä aiheista.

## Lähteet
Ilomantsin työväentalo

**Ilomantsin työväentalo ** oli Ilomantsin kunnan keskustassa sijainnut työväentalo. Talon omistaa nykyisin Ilomantsin kunta, ja siinä toimii elokuvateatteri Kino Mantsi.

## Historiaa
Ilomantsin työväenyhdistys rakensi Ilomantsin työväentalon vuonna 1930. Talon pinta-ala on 320 m², ja se sijaitsi 5&nbsp;600 m²:n tontilla. Talossa oli juhlasali, keittiö, ravintola, eteinen ja pieni asunto. Nykyään talossa toimii elokuvateatteri Kino Mantsi, jossa kunnallista elokuvatoimintaa on ollut jo vuodesta 1975. Vuosien aikana nostalgista elokuvateatteria on uudistettu ja peruskorjattu ja laitteisto on päivitetty uuteen digitaaliseen laitteistoon.

## Aiheesta muualla
* 

## Lähteet
Ouzouer-sur-Loire

**Ouzouer-sur-Loire** on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, noin 51 kilometriä Orléansin kaupungista itään.

Aikanaan seutu kuului Galliaan, ja sitä asutti karnuuttien kelttiheimo. Kunta sijaitsee Orléansin metsässä, joka on Ranskan suurin kansallismetsä. Metsä on 35 000 hehtaarin laajuinen, ja se oli keskiajalla Ranskan kuninkaiden, kuten Filip IV:n, Filip V:n ja Kaarle IV:n, suosimaa metsästysmaata. Loirejoen varrella on kunnan alueella kolme 1700-luvulta peräisin oleva vanhaa satamaa, joita käytettiin puun kuljetukseen höyrylaivojen avulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bucks County Playhouse

**Bucks County Playhouse** on teatteri Pennsylvanian New Hopessa, joka oli pitkään Yhdysvaltain tunnetuin kesäteatteri. Se avattiin 1939, ja siellä esiintyi lukuisia tunnettuja näyttelijöitä ja siellä esitettiin monia näytelmiä, jotka jatkoivat Broadwaylle. Teatteri suljettiin 2010 omistajan petossyytteiden takia, mutta avattiin uudestaan kaksi vuotta myöhemmin.

Bucks County Playhouse avattiin 1939 vanhaan valssimyllyyn, joka oli rakennettu 1790. Paikalliset taiteilijat pelastivat myllyn 1930-luvulla, kun se oli purku-uhan alla. Taiteilijaryhmittymään kuului muun muassa Bucksin piirikunnassa asunut näytelmäkirjailija Moss Hart.

Bucks County Playhousen ensimmäinen näytelmä oli *Springtime for Henry*, jonka pääosaa esitti Edward Everett Horton. Bucks County Playhousesta tuli pian Yhdysvaltain tunnetuin kesäteatteri, jonka näytelmistä monet päätyivät lopulta Broadwaylle. Siellä on esiintynyt myös lukuisat tunnetut teatteri-, elokuva- ja televisionäyttelijät.

Bucks County Playhouse oli yhtäjaksoisesti toiminnassa vuodesta 1939 aina vuoden 2010 loppuun. Paikallinen pankki ulosotti tuolloin teatterin sen omistajalta Ralph Millerilta, joka oli syytettynä vakuutuspetoksesta vuoden 2006 tulvavahinkoihin liittyen. Paikalliset taidekauppiaat Kevin ja Sherri Daugherty sekä Broadway-tuottaja Jed Bernstein lähtivät pelastamaan teatteria ja hankkivat sen omistukseen. Teatterirakennus peruskorjattiin tämän jälkeen ja avattiin uudelleen 2. heinäkuuta 2012.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Teatterin kotisivut
Viinamoisionmäen joukkohauta

**Viinamoisionmäen joukkohauta** on Lavian Niemenkylässä sijaitseva joukkohauta, jonne on haudattu noin 30 sisällissodan Sampakosken taistelussa kaatunutta tai sen jälkeen teloitettua punakaartilaista. Paikalla on vuonna 1949 pystytetty muistomerkki. Joukkohauta sijaitsee metsäautotien varrella pari kilometriä kantatie 44:n länsipuolella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Isaac Karabtchevsky

**Isaac Karabtchevsky** (s. 27. joulukuuta 1934 São Paulo) on brasilialainen kapellimestari.

Karabtchevsky matkusti Saksaan opiskelemaan musiikkia ja sai orkesterinjohdon opetusta muun muassa Pierre Boulez'lta. Hän aloitti uransa Belo Horizontessa Madrigal Renascentistan johdossa. Vuonna 1969 Karabtchevsky nousi Brasilialaisen sinfoniaorkesterin (Orquestra Sinfônica Brasileira) johtoon. Hän on toiminut myös Rio de Janeiron kunnallisteatterin taiteellisena johtajana. Karabtchevsky johti Tonkünstler-Orchester Niederösterreichia vuosina 1988–1994, La Feniceä 1995–2001 ja Orchestre national des Pays de la Loirea 2004–2010. Hän on tehnyt esiintymisiä muun muassa Salle Pleyelissä, Concertgebouwissa, Musikvereinissa, Royal Festival Hallissa ja Washingtonin kansallisoopperassa.

Karabtchevsky pääsi vuonna 2004 Orquestra Petrobras Sinfônican kapellimestariksi. Lisäksi hän on johtanut Heliópolisin sinfoniaorkesteria. Hänen johdollaan Aquarius-hanke on tehnyt työtä klassista musiikkia koskevan tietoisuuden edistämiseksi Latinalaisessa Amerikassa. Karabtchevskyn levytyshankkeiden joukossa on ollut Heitor Villa-Lobosin kaikkien sinfonioiden kokonaisäänityksen tekeminen Orquestra Sinfônica do Estado de São Paulon kanssa. Tämä hanke saatiin päätökseen vuonna 2017. Karabtchevsky on toiminut Instituto Baccarellin taiteellisena johtajana, ja vuonna 2000 hän aloitti opettamisen Musica Riva -festivaalilla Italiassa. Karabtchevsky sai Prêmio da Música Brasileiran neljästi (2014, 2015, 2016, 2018) Villa-Lobosin sinfonioiden äänityshankkeestaan. Hän on Ordre des Arts et des Lettres'n ritari ja on saanut tunnustuksen myös Itävallan hallitukselta.

## Lähteet
Ahlaisten uusi hautausmaa

**Ahlaisten uusi hautausmaa** on Porin Ahlaisissa sijaitseva hautausmaa, joka on otettu käyttöön vuonna 1880. Se sijaitsee noin 600 metrin päässä Ahlaisten kirkosta, jota ympäröi vuonna 1679 käyttöön otettu vanha hautausmaa.

Ahlaisten uudella hautausmaalla on puurakenteinen ruumishuone. Hautausmaalla on muun muassa muualle haudattujen muistomerkki sekä sisällissodan punaisten joukkohauta 1940-luvulla pystytettyine muistomerkkeineen. Joukkohaudan vainajat olivat aikaisemmin haudattu kahteen eri paikkaan varsinaisen hautausmaan ulkopuolelle.

## Lähteet
Portugalin vallankumous 1910

**Portugalin vallankumous** 5. lokakuuta 1910 oli merkittävä tapahtuma Portugalin historiassa. Siinä vuosisatoja kestänyt Portugalin monarkia kaatui Portugalin tasavaltalaispuolueen johtamassa vallankaappauksessa ja korvautui Portugalin ensimmäisellä tasavallalla.

Vuonna 1910 Portugalissa oli ollut jo pitkään poliittisia levottomuuksia. Maan kuningas Emanuel II oli vastannut näihin ongelmiin lähettämällä armeijan tukahduttamaan kapinoita. Lisäksi Portugalin talous oli ollut taantumassa, mikä johti yleiseen tyytymättömyyteen. Vallankumouksen johtajat olivat poliittisia aktivisteja, jotka halusivat lopettaa kuninkaan vallan ja perustaa tasavallan. Heidän tavoitteenaan oli myös parantaa työläisten oikeuksia, vähentää korruptiota ja tehdä Portugalista modernimpi maa.

Vallankumous alkoi 4. lokakuuta 1910. Johtajat kaappasivat useita tärkeitä rakennuksia, kuten armeijan tukikohdan, parlamentin ja kuninkaan palatsin. Taistelut jatkuivat useita päiviä, mutta lopulta vallankumouksen johtajat voittivat. Kuningas Emanuel II pakeni maasta, ja Portugali julistettiin tasavallaksi. Uusi hallitus pani toimeen uudistuksia, joilla parannettiin työläisten oikeuksia, vähennettiin korruptiota ja lisättiin kansalaisten sananvapautta.

Vaikka vallankumous johti aluksi moniin positiivisiin muutoksiin, sen jälkeen Portugalissa oli edelleen poliittisia ja taloudellisia ongelmia. Vuonna 1926 tapahtui uusi vallankumous, joka johti diktatuuriin. Tasavalta palasi vasta vuonna 1974, jolloin neilikkavallankumous kaatoi António de Oliveira Salazarin hallinnon.

## Lähteet
* "The Portuguese Republic, 1910–1926" Britannica
* "1910 Revolution in Portugal" HistoryNet
* "Portuguese Revolution of 1910" Encyclopaedia Britannica