open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Erwin Hahn

**Erwin L. Hahn** (9. kesäkuuta 1921—20. syyskuuta 2016) oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka tutki ydinmagneettista resonanssia (NMR), optiikkaa ja näiden kahden alan vuorovaikutusta.

Hahn aloitti tutkijana Illinoisin yliopistossa, työskenteli Stanfordin yliopistossa Felix Blochin kanssa ja sitten tutkimusfyysikkonaa IBM Watson Scientific Computing Laboratoryssa. Vuonna 1955 hän siirtyi Kalifornian yliopistoon Berkeleyyn (UC Berkeley), jossa hänellä oli virka kuudenkymmenen vuoden ajan.

Hahnin tutkimus osoitti, että joukko pyöriviä ytimiä pystyi säilyttämään koherentin muistin tietyn ajan. Tämä teki mahdolliseksi laajentaa magneettiresonanssitekniikoiden käyttöä erilaisiin tarkoituksiin tieteessä, tekniikassa ja lääketieteessä, mukaan lukien tiedon tallennus ja hakeminen. Optinen itseindusoitu läpinäkyvyys on esimerkki epälineaarisesta vuorovaikutuksesta aineen ja korkean intensiteetin valopulssien välillä. Hahnin kokeet selventävät tilastollisen mekaniikan ja kollektiivisten herätteiden käsitteitä monimutkaisissa usean kappaleen järjestelmissä.

Hahn sai Wolfin fysiikan palkinnon vuonna 1984.

## Lähteet
Antwerpenin eläintarha

**Antwerpenin eläintarha** () on Antwerpenissä Belgiassa sijaitseva eläintarha. Se perustettiin vuonna 1843. Se kuuluu sekä Euroopan vanhimpiin että eläinvalikoimaltaan runsaimpiin eläintarhoihin.

Antwerpenin eläintarhaan kuuluva kymmenen hehtaarin alue Antwerpenin keskustassa sijaitsee Antwerpenin keskusrautatieaseman vieressä. Sitä hallinnoi Antwerpenin kuninkaallinen eläintieteellinen yhdistys. 1930-luvulla eläintarhan käyttöön hankittiin myös 36 hehtaarin alue Planckendaelista, johon myöhemmin perustettiin uhanalaisten lajien lisääntymiselle omistettu keskus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut , ,
Amstelpark

**Amstelpark** on Amsterdamissa Alankomaissa sijaitseva puisto. Se perustettiin vuonna 1972 yhtenä toisen kansainvälisen puutarhanäyttelyn, floriadin tapahtumapaikoista.

Amstelpark sijaitsee Amsteljoen varrella. Sen sisällä on useita erillisiä puutarhoja. Alueella on myös lapsille suunnattuja vetonauloja, kaksi galleriaa, kahvila, ravintola ja minigolfrata.

## Lähteet
Andreas Pevernage

**Andreas Pevernage** (1542 tai 1543 – 1591) oli flaamilainen säveltäjä ja kuoromestari.

Pevernage työskenteli kuoromestarina Antwerpenin katedraalissa, Bruggessa ja Kortrijkissä. Hän nautti aikalaistensa arvostusta, mutta vietti koko ammattiuransa Flanderissa, mikä mahdollisesti vaikutti hänen teostensa myöhempään jäämiseen vähemmälle huomiolle. Pevernage tuli tunnetuksi varsinkin työstään Antwerpenin katedraalissa ja säveltämistään moteteista.

Pevernage julkaisi hengellisen musiikin kokoelman *Cantiones sacrae* (1578). Hänen sekulaareja sävellyksiään julkaistiin neljässä chansonkirjassa. Pevernagelta julkaistiin vuonna 1604 postuumisti hengellisen musiikin teos *Laudes vespertinae*. Utopia Ensemble julkaisi vuonna 2021 Pevernagen chansonien, madrigaalien ja motettien albumin *The Musical Universe of Andreas Pevernage*.

## Lähteet
Jacobus Barbireau

**Jacobus Barbireau** (1455 – 7. elokuuta 1491) oli ranskalais-flaamilainen säveltäjä, laulaja ja kuoromestari.

Barbireau työskenteli kuoromestarina Onze-Lieve-Vrouwekathedraalissa Antwerpenissä kuolemaansa saakka. Hänen sävellyksiään on säilynyt suhteellisen vähän, mutta niitä on levyttänyt muun muassa Beauty Farm. Barbireaun tuotantoon kuuluu muun muassa messu *Faulx perverse*. Hän sävelsi myös motetteja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Jacobus de Kerle

**Jacobus de Kerle** (1531 tai 1532 Ieper – 7. tammikuuta 1591 Praha) oli ranskalais-flaamilainen säveltäjä, urkuri ja pappi.

Kerle asui vuodesta 1555 lähtien Orvietossa Italiassa. Hän työskenteli siellä poikakuoron johtajana, katedraalin urkurina ja carilloninsoittajana. Kerle sai pappisvihkimyksensä vuoden 1561 paikkeilla. Kardinaali Otto Truchsess von Waldburgin toimeksiannosta hän sävelsi teoksen *Preces speciales* Trenton kirkolliskokousta varten. Kerle valmistui elokuussa 1566 Dillingenin yliopistosta. Hän toimi Ieperin katedraalin musiikkijohtajana, kunnes hänet huhtikuussa 1567 ekskommunikoitiin ja erotettiin tehtävästä erimielisyyksien sekä toisen papin kanssa käydyn tappelun seurauksena.

Kerle lähti Roomaan saadakseen ekskommunikaatiopäätöksen kumotuksi. Vuonna 1568 hänet nimitettiinkin uuteen asemaan Augsburgin katedraaliin. Kerle johti myös kardinaali von Waldburgin yksityistä kapellia. Vuodesta 1579 hän työskenteli Cambrain katedraalissa. Kerle toimi Augsburgissa myös keisarin palveluksessa ja muutti vuonna 1583 Prahan keisarilliseen hoviin, jossa hän työskenteli kuolemaansa saakka. Kerle oli yksi ensimmäisistä, jotka käyttivät *[[Dies irae]]* -sekvenssiä plainchantia ja polyfoniaa yhdistävällä tavalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Benedictus Appenzeller

**Benedictus Appenzeller** (1480-luku – 1558 tai myöhemmin) oli flaamilainen säveltäjä.

Appenzellerin varhaisin tunnettu sävellys on noin vuodelta 1506 peräisin olevassa käsikirjoituksessa säilynyt kolmeääninen chanson *Buvons ma comere*. Appenzellerista on säilynyt asiakirjamainintoja vuodelta 1518 laulajana ja vuodelta 1519 kuoromestarina Bruggen Pyhän Jaakobin kirkossa. Appenzellerin vaiheita vuosina 1519–1536 on käsitelty Pierre Attaingnantin ja Jacques Modernen aikalaisjulkaisuissa. Helmikuussa 1536 Appenzeller aloitti työn Maria Itävaltalaisen kuoron laulajana Brysselissä. Lokakuussa 1537 hän seurasi Jehan Gossinsia poikakuoron johtajana. Appenzeller sävelsi tässä asemassa toimiessaan lukuisia teoksia Maria Itävaltalaisen kapellin käyttöön. Viimeinen maininta Appenzellerin työstä Maria Itävaltalaisen palveluksessa on joulukuulta 1551. Tuolloin hän osallistui Marian matkaan Augsburgiin ja Müncheniin.

28. joulukuuta 1555 Appenzeller sai nimityksen kuoromestariksi Pyhän Gudulan katedraaliin Brysseliin. Hän toimi tässä tehtävässä joulukuuhun 1558 saakka. Appenzellerin chansoneita julkaistiin vuonna 1542 Antwerpenissä kokoelmassa *Des chansons a quattre parties*. Useissa Appenzellerin sävellysten lähteissä säveltäjään on viitattu vain Benedictuksena, mikä on synnyttänyt sekaannusta Appenzellerin, Benedictus Duciksen ja Benedictus de Opitiin teosten välillä.

## Lähteet
Hubert Waelrant

**Hubert Waelrant** (n. 1517 – 19. marraskuuta 1595 Antwerpen) oli ranskalais-flaamilainen säveltäjä.

Waelrant työskenteli 1540–1550-luvuilla laulajana Antwerpenin Onze-Lieve-Vrouwekathedraalissa ja opettajana. Hän perusti musiikkikoulun Antwerpeniin vuonna 1547. Waelrant osallistui myös nuottien painamiseen. Tämän toiminnan hän aloitti 1550-luvun alkupuolella yhteistyössä Jan de Laetin kanssa. Waelrant sävelsi hengellistä ja maallista vokaalimusiikkia sekä soitinteoksia. Hänen moteteissaan on vaikutteita Orlando di Lassolta, ja niissä on käytetty kromatiikkaa.

Waelrant julkaisi motettikokoelman *Liber Sacrarum Cantionum* vuonna 1556. Lisäksi hänen julkaisuihinsa kuuluvat *Primo Libro de Madrigali*, *Canzoni Francesi* (1558) ja *Canzoni alla napolitana* (1565). Vuonna 1585 Waelrant julkaisi Cornelis Pruynenille omistetun kokoelman *Symphonia Angelica*. Kokoelma koostuu italiankielisistä madrigaaleista. Siihen sisältyy muun muassa Waelrantin sävellys *Vorria morire* sekä teoksia Andreas Pevernagelta, Cornelis Verdonckilta ja Giaches de Wertiltä. Waelrant on haudattu Antwerpenin katedraaliin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Karhunpään seisake

**Karhunpään seisake** (lyhenne Khp., ratakm 797,471) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi rakentamishetkellä Valtimon kunnassa, joka kuuluu nykyään Nurmeksen kaupunkiin

Karhunpään laiturivaihde rakennettiin syrjäisen Karhunpään kyläkeskuksen lähelle. Liikennepaikalle rakennettiin tyyppipiirrustuksien mukainen laiturirakennus, jollainen vastaava oli rakennettu muun muassa Puunkarin pysäkille. Se avattiin rataosan perustamisen yhteydessä vuonna 1929 laiturivaihde. Liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi seisakevaihteeksi vuonna 1964. Tavaraliikenteen päätyttyä vuonna 1970 Karhunpää jäi seisakkeeksi. Vuonna 1990 henkilöliikenne päättyi monen muun Nurmeksen radan seisakkeen yhteydessä ja sen myötä se myös lakkautettiin liikennepaikkana. Laiturirakennus ja sivuraide on purettu.

## Lähteet
Puukarin pysäkki

**Puunkarin seisake** (lyhenne Pkr., ratakm 818,358) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi rakentamishetkellä Valtimon kunnassa, joka kuuluu nykyään Nurmeksen kaupunkiin

Puunkarin pysäkki rakennettiin syrjäisen Puukarin kyläkeskuksen lähelle. Liikennepaikalle rakennettiin tyyppipiirrustuksien mukainen laiturirakennus, jollainen vastaava oli rakennettu muun muassa Puunkarin laiturivaihteelle. Se avattiin rataosan perustamisen yhteydessä vuonna 1929 laiturivaihde. Liikennepaikka alennettiin laiturivaihteeksi vuonna 1968 ja seuraavana vuonna sen miehitys päättyi. Tavaraliikenteen päätyttyä vuonna 1981 Puukari jäi seisakkeeksi. Vuonna 1990 henkilöliikenne päättyi monen muun Nurmeksen radan seisakkeen yhteydessä. Se myös lakkautettiin liikennepaikkana vuonna 2007. Laiturirakennus on siirretty muualle ja sivuraide on purettu.

## Lähteet
Saviahon seisake

**Saviahon seisake** (lyhenne Svo., ratakm 845,388) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi Sotkamossa.

Saviaho pysäkki rakennettiin syrjäiselle seudulle tiettömän taipaleen päähän. Liikennepaikalle rakennettiin Jarl Ungerin suunnittelema pysäkkirakennus, jollainen vastaava oli rakennettu muun muassa Juurikkalahden laiturivaihteelle. Se avattiin vuonna 1928 pysäkiksi. Rataosan rakentamisvaiheessa se oli vielä pysäkki, mutta radan valmistuttua vuonna 1929 se alennettiin laiturivaihteeksi. Vuonna 1968 siitä tuli miehittämätön seisakevaihde. Tavaraliikenteen päätyttyä vuonna 1976 Saviaho jäi seisakkeeksi. Vuonna 1986 henkilöliikenne päättyi ja se lakkautettiin rautatieliikennepaikkana. Pysäkkirakennus ja sivuraide on purettu.

## Lähteet
Juurikkalahden seisake

**Juurikkalahden seisake** (lyhenne Jkl., ratakm 857,858) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi Sotkamossa.

Juurikkalahden laiturivaihde rakennettiin syrjäisen Juurikkalahden kyläkeskuksen lähelle. Liikennepaikalle rakennettiin tyyppipiirrustuksien mukainen laiturirakennus. Se avattiin rataosan rakentamisen aikana vuonna 1928 laiturivaihteena. Liikennepaikka alennettiin miehittämättömäksi seisakevaihteeksi vuonna 1968. Tavaraliikenteen päätyttyä vuonna 1976 Juurikkalahti jäi seisakkeeksi. Vuonna 1990 henkilöliikenne päättyi ja samalla liikennepaikka lakkautettiin. Laiturirakennus on purettu vuonna 1993 kuten myös sivuraide. Henkilöliikenteessä Juurikkalahden seisake merkitys oli loppuvaiheessa hyvin vähäinen, sillä Juurikkalahdessa nousi vain yksi matkustaja joka kymmenennessä siellä pysähtyneessä junassa. Lakkauttamisen jälkeen Juurikkalahteen järjestettiin korvaavaa linja-autoliikennettä.

## Lähteet
Vihtamon seisake

**Vihtamon seisake** (lyhenne Vim., ratakm 876,625) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi Sotkamossa, Torinkylässä

Vihtamon laiturivaihde koostui laiturista ja vaatimattomasta, vuonna 1927 valmistuneesta laiturirakennuksesta. Vihtamo rakennettiin alun perin laiturivaihteeksi, mutta se muutettiin miehittämättömäksi seisakevaihteeksi 1968. Tavaraliikenne päättyi vuonna 1976, minkä jälkeen se toimi vuoteen 1984 seisakkeena. Liikennepaikkana Vihtamo lakkautettiin samana vuonna. Laiturirakennus ja sivuraide on purettu. 

## Lähteet
Olkkola

**Olkkola** voi tarkoittaa:

## Paikannimenä
*Olkkola, kylä Haapajärvellä
**Olkkolan kirkko
*Olkkola, kylä Jämsässä
*Olkkola, kylä Taipalsaarella
**Olkkolan kartano

*Olkkolanniemi, kylä Mikkelissä
**Olkkolan koulu
*Olkkolanrinne, asuinalue Petäjäveden kirkonkylässä

## Sukunimenä
*Aarne Olkkola (1932–1993), jalkapallovalmentaja
*Klaus Olkkola (s. 1958), lääkäri ja farmakologi.
Musiikkia elokuvasta Levoton Tuhkimo

**Musiikkia elokuvasta Levoton Tuhkimo** on 29. marraskuuta 2024 julkaistu soundtrack-albumi. Se sisältää kappaleita Dingon uran alkuvaiheista kertovasta elokuvasta *[[Levoton Tuhkimo (elokuva)|Levoton Tuhkimo]]*. Se sisältää myös yhden MAC:n kappaleen, joka on Dingoa edeltävä yhtye.

Albumi julkaistiin fyysisenä tallenteena vain vinyylilevynä.

## Kappaleet
### A-puoli
#MAC: Suomi itkee
#Nahkatakkinen tyttö
#Levoton Tuhkimo
#Sinä ja minä
#Lakatut varpaankynnet
#Jokainen aamu

### B-puoli
#Valkoiset tiikerit
#Aino
#Kreivin sormus
#Autiotalo
#Kirjoitan
#Apinatarhaan

## Lähteet
Theodore H. Maiman

**Theodore Harold Maiman**  (11. heinäkuuta 1927 – 5. toukokuuta 2007)  oli yhdysvaltalainen insinööri ja fyysikko. Hän kehitti ensimmäisen toimivan laserin vuonna 1960.

Maimanin kehittämä rubiinilaser vaikutti epälineaarisen optiikan alan syntymiseen. Se tutkii aineen ominaisuuksia erittäin korkeilla valon intensiteeteillä. Rubiinilaseria on myös käytetty  Maan ja Kuun välisen etäisyyden mittaamiseksi astronautien kuuhun asettamilla heijastimilla.

Maiman sai Wolfin fysiikan palkinnon vuonna 1984.

## Lähteet
Matti Castrén

**Matti Castrén** (4. toukokuuta 1877 Oulu – 28. maaliskuuta 1941 Oulu) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja.

Castrénin vanhemmat olivat kauppias Zachris Castren ja Maria Gummerus. Professorin arvonimen saanut opettaja, toimittaja ja poliitikko Zachris Castrén oli hänen veljensä. Matti Castrén avioituin 1906 Edith Snellmanin kanssa, joka oli kunnallisneuvos Petter Wilhelm Snellmanin tytär. Castrén tuli ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta lyseosta 1899 ja valmistui kemisti-insinööri Polyteknillisestä opistosta 1903. Hän perusti Merikosken saippuatehtaan Ouluun oli sen johtaja vuodesta 1906 kuolemaansa asti. Merikosken pikitehtaan toimitusjohtaja Castrén oli 1919–1941. Hän oli myös muun muassa Veljekset Åströmin johtokunnan pitkäaikainen jäsen ja Yhdyspankin Oulun konttorin valvoja vuodesta 1918, samoin kuin Oulun kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsen. Castrén osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella ja oli 1918 mukana Tampereen valtauksessa ja Viipurin taistelussa.

## Lähteet
Saint-Appolinaire

**Saint-Appolinaire** on kunta Ranskassa Rhônen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 38 kilometriä Villefranche-sur-Saônen kaupungista länteen ja 50 kilometriä Lyonista luoteeseen.

Saint-Appolinaire on pieni vuoristokunta, jonka elinkeino perustuu maatalouteen. 1800-luvulla kunnan väkimäärä nousi, jolloin tekstiiliteollisuus kehittyi. Tuolloin puolet asukkaista työskenteli kutojina ja käsityöläisiä oli paljon. Kunnan väestömäärä on puolittunut 1800-luvulta lähtien. Suurena syynä tähän on läheisten kaupunkien vetovoima. Kunnan julkinen koulu suljettiin vuonna 1988. Kunnan erikoisuus on 96 hehtaarin yhteismaa "Les Communaux", jonka omistuksen alkuperästä ei ole tietoa.

Noin vuoden 1100 tienoilla Lyonin tuomiokapituli rakensi kunnan hautausmaalle ensimmäisen kirkon. Nykyinen kirkko rakennettiin vuosina 1852–1854.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Les Thuiles

**Les Thuiles** on kunta Ranskan kaakkoisosassa Alpes-de-Haute-Provencen departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella. Se sijaitsee Ubayen laaksossa, noin kuusi kilometriä Barcelonnetten kaupungista länteen.

Les Thuiles on saanut nimensä vanhojen keramiikkatehtaiden mukaan. Kylä sijaitsee 1100 metrin korkeudessa. Maisemaa hallitsee Grande Séolane, jonka huippu on 2900 metrin korkeudessa. Kylän keskustassa on Saint Martinin kirkko, jossa on neliönmuotoinen kellotorni ja liuskekivikatto. Kirkkoa koristaa aurinkokello, joka on vuodelta 1881.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Peter B. Hirsch

**Peter B. Hirsch** (16. tammikuuta 1925 Berliini – 12. syyskuuta 2025 Oxford) oli brittiläinen fyysikko, joka toimi pitkään materiaalifysiikan professorina Oxfordin yliopistossa.

Hirsch kehitti transmissioelektronimikroskoopin käyttöä metallien, keramiikan ja muiden kiteisten materiaalien rakenteen epätäydellisyyksien tutkimiseen. Hänen työnsä on tehnyt mahdolliseksi tutkia tällaisia kiinteitä aineita paljon yksityiskohtaisemmin kuin on mahdollista optisella mikroskoopilla.

Hirsch sai Wolfin fysiikan palkinnon vuonna 1984. Hän oli Academia Europæan jäsen vuodesta 1989.

## Lähteet
James Meredith (jalkapalloilija)

**James Gregory Meredith** (s. 5. huhtikuuta 1988 Albury) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän pelasi pitkään Englannissa ja puolen vuoden ajan Irlannissa. Vuonna 2019 hän palasi Australiaan. Hän pelasi Australian maajoukkueessa kaksi maaottelua.

Meredith siirtyi 16-vuotiaana Englantiin Derby Countyn junioreihin. Hän ei pelannut Derby Countyn edustusjoukkueessa yhtään ottelua vaan oli lainalla Cambridge Unitedissa ja Chesterfieldissä ja edusti sittemmin irlantilaista Sligo Roversia sekä Englannissa Shrewsbury Townia, Telford Unitedia lainasopimuksella, kolme kautta York Cityä, viisi kautta Bradford Cityä ja kaksi kautta Millwallia. Hän pelasi Irlannin pääsarjassa neljä ottelua, Englannin toisella sarjatasolla mestaruussarjassa 82 ottelua ja Englannin kolmannella sarjatasolla ykkösliigassa 150 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Uransa loppupuolella hän on pelannut Australian pääsarjassa A-Leaguessa Perth Gloryn ja Macarthurin joukkueissa.

Meredith pelasi Australian maajoukkueessa kaksi ottelua marraskuussa 2015, MM-karsintaottelut Kirgisiaa ja Bangladeshia vastaan avauskokoonpanossa. Hän kuului Australian joukkueeseen MM-kilpailuissa 2018 mutta ei päässyt turnauksessa kentälle.

## Lähteet
Kukerpillid

**Kukerpillid** on virolainen vuonna 1972 perustettu lähinnä kansanmusiikkia esittävä yhtye.

Kukerpillid-yhtyeen lauluissa on vaikutteita virolaisista kansanlauluista, countrysta, rockista ja rockabillystä.

Yhtyeen tunnettuja jäseniä ovat:

* Toomas Kõrvits – laulu, kitara, lyömäsoittimet
* Ike Volkov – laulu, basso
* Arne Haasma – laulu, harmonikka
* Heiki Vahar – viulu, mandoliini

Kukerpillid on levyttänyt vuodesta 1976 lähtien 19 albumia. 

## Lähteet

* Kukerpillid-yhtyeen kotisivu
George Ilenikhena

**George Osrzehmen Ilenikhena** (s. 16. elokuuta 2006 Lagos) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa Saudi-Arabian Valioliigassa pelaavaa Al-Ittihadia. 

Ilenikhena on Amiensin kasvatti ja hän teki debyyttinsä joukkueessa tammikuussa 2023. Saman vuoden heinäkuussa hän siirtyi Belgian Jupiler Pro Leaguessa pelaavaan Royal Antwerpiin ja kesällä 2023 Monacoon.

## Seurajoukkueura
Ilenikhena siirtyi Amiens SC:n junioriakatemiaan vuonna 2012 ja hän oli 16-vuotias, kun hän pelasi kaudella 2022–2023 ensimmäisen ammattilaisottelunsa. Amiens voitti 19. marraskuuta 2022 käydyn Ranskan cupin ottelun L'Aiglon du Lamentinia vastaan 10–0. Ensimmäistä kertaa Ligue 2:ssa hän pelasi tammikuussa 2023 Guingampia vastaan. Kauden aikana Ilenikhena pelasi myös 15 muussa sarjaottelussa ja teki kaksi maalia. 

Ilenikhena siirtyi heinäkuussa 2023 Belgiaan Royal Antwerpiin noin 6 miljoonan euron siirtosorvauksella ja sopimuksella kesään 2027 asti. Hän teki samassa kuussa  ensiesiintymisensä Belgian supercupissa KV Mecheleniä vastaan, ja Jupiler Pro Leaguessa hän debytoi samassa kuussa ottelussa Cercle Bruggea vastaan. Ensimmäisen maalinsa Antwerpille hän teki lokakuussa 2023 liigaottelussa Royal Charleroi SC:tä vastaan.

ilenikhena pelasi kaudella 2023–2024 Jupiler Pro Leaguessa 28 ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia. Hän pelasi myös ensimmäistä kertaa eurocupeissa, kun hän pelasi Mestarien liigassa kuudessa ottelussa ja teki maalin lisäajalla FC Barcelonaa vastaan 3–2-voitossa. Se oli Antwerpin Mestarien liiga-historian ensimmäinen voitto. Belgian cupissa hän pelasi kuudessa ottelussa ja teki viisi maalia, joista kaksi välieräottelussa KV Oostendea vastaan. 

Ilenikhena siirtyi kesällä 2024 AS Monacoon sopimuksella vuoteen 2029 asti. Debyyttikaudellaan Monacossa hän pelasi 23 Ligue 1:n ottelua, joissa hän teki kolme maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua, ja teki 19. syyskuuta 2024 voittomaalin ottelussa FC Barcelonaa vastaan. AS Monaco voitti ottelun 2–1. Ilenikhena ehti pelata kaudella 2025–2026 Monacossa 15 Ligue 1 -ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän pelasi Mestarien liigassa kolme ottelua kaudella 2025–2026.

Helmikuussa 2026 Ilenikhena siirtyi saudiarabialaiseen Al-Ittihadiin 33 miljoonan euron siirtosummalla.

## Lähteet
Châteauroux-les-Alpes

**Châteauroux-les-Alpes** on kunta eteläisessä Ranskassa Hautes-Alpesin departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella. Se sijaitsee Durancejoen varrella, noin 45 kilometriä Gapin kaupungista itään.

Saint-Marcellinin kirkko Saint-Marcellinin kylässä on rakennettu uudelleen 1600-luvun alussa. Kirkossa tehtiin suuria kunnostustöitä 1800-luvun puolivälissä ja 1900-luvun alussa. Kirkon kellotorni listattiin historialliseksi muistomerkiksi helmikuussa 1981. Kirkon lähellä on vanhan linnan rauniot. Linna tuhottiin Embrunin arkkipiispan käskystä vuonna 1577.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nicolas Formé

**Nicolas Formé** (26. huhtikuuta 1567 Pariisi – 27. toukokuuta 1638 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja laulaja, joka oli äänialaltaan kontratenori. Hän sai myös pappisvihkimyksen.

Formé sai varhaisimman musiikkikasvatuksensa todennäköisesti kuorokoulussa. Vuoteen 1592 mennessä hän pääsi laulajaksi kuninkaalliseen kapelliin. Formé työskenteli siellä vuodesta 1609 kuolemaansa saakka *sous-maîtren* eli avustavan johtajan asemassa ja säveltäjänä. Hänen teostensa joukossa ovat *Aeterane Henrici magni... missam hanc duobus choris* (neljälle tai viidelle äänelle, 1638) ja 8 Magnificatia kahdeksassa kirkkosävellajissa.

## Lähteet
Rundata

**Rundata** eli SRDB (Scandinavian runetext-data base) on riimukirjoitusten löytöpaikkoja kuvaava hanke. Sen internet-sivustolla on maailmankartta, johon on merkitty kaikki löydetyt riimukirjoitukset. Yhteensä niitä on 6 815 kappaletta. Tietokannassa kullekin riimukirjoitukselle on määritetty nimet, ja lisäksi tekstit on translitteroitu, käännetty ja niiden löytöpaikka on mainittu. Joistakin riimuteksteistä on myös kuvia. Rundata-hanke aloitettiin vuonna 1986 Uppsalan yliopistossa.

## Lähteet
* https://rundata.info/
* https://rundata.info/about/

### Viitteet
Jean Titelouze

**Jean** (myös *Jehan*) **Titelouze** (1562 tai 1563 Saint-Omer – 24. lokakuuta 1633 Rouen) oli ranskalainen varhaisen barokin säveltäjä ja urkuri.

Titelouze syntyi sukuun, joka oli ollut aktiivinen Saint-Omerin musiikkielämässä 1500-luvun alkupuolelta lähtien. Hänet nimitettiin kirkkourkuriksi vuonna 1585, ja vuonna 1588 hänestä tuli Rouenin katedraalin urkuri. Vuoteen 1610 mennessä Titelouze pääsi myös katedraalin kaniikiksi. Hän työskenteli Rouenin katedraalissa loppuelämänsä ajan. Hän kuitenkin piti urkuresitaaleja eri puolilla Ranskaa ja toimi konsultoijana urkujenrakennushankkeissa. Titelouze oli improvisaatiotaitojensa ja virtuoosisen tekniikkansa ansiosta kysytty esiintyjä.

Titelouzen tärkein julkaisu oli Britannican mukaan *Hymnes de l’église pour toucher sur l’orgue* (1623). Vuonna 1626 hän julkaisi Magnificatin ympärille rakennettuja interludeja uruille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Bruno Rossi

**Bruno Rossi**  (1905 – 1993) oli Italiassa syntynyt, Yhdysvalloissa työskennellyt fyysikko. 

Rossi tutki kosmisen säteilyn ominaisuuksia ja alkuperää  1930-luvun alusta lähtien.  Vuonna 1959 hän käynnisti  tutkimuksen, jonka tavoitteena oli hyödyntää orastavaa avaruusteknologiaa auringon ulkopuolisten röntgenlähteiden etsimisessä.  Röntgenastronomian teoreettisia ja kokeellisia puolia tutkinut projekti, jota veti Riccardo Giacconi, johti ehdotuksiin uusista röntgenoptiikan muodoista ja uusiin havaintomenetelmiin.  Neljän lennon sarjassa, joita Yhdysvaltain ilmavoimat sponsoroivat vuosina 1961–1963, ryhmä löysi erillisiä auringon ulkopuolisia röntgenlähteitä ja mittasi taustasäteilyä. Puhuessaan röntgensäteiden alkuperästä taivaankappaleissa Rossi kiinnitti huomion äärimmäisen kuuman matalatiheyksisen kaasun aiheuttamaan lämpösäteilyn prosessiin, jonka nykyään tiedetään olevan useimpien röntgenlähteiden tuotantomekanismi.

Röntgentähtitieteen perustajina pidetyt Rossi, Giacconi ja Herbert Friedman saivat  Wolfin fysiikan palkinnon vuonna 1987.

## Lähteet
Alitsariinikeltainen GG

**Alitsariinikeltainen GG** (C18H8N3O5Na) eli **Mordant Yellow 1** on atsoväreihin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää väriaineena muun muassa tekstiilien värjäykseen.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa alitsariinikeltainen GG on ruskehtavan oranssia kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtaisesti erityisesti kuumaan veteen ja lisäksi hieman etanoliin ja asetoniin. Aineen liuokset ovat pH-indikaattoreita ja muuttuvat väriltään keltaisista oransseiksi pH-alueella 10–12.

Alitsariinikeltainen GG:tä valmistetaan m-nitroaniliinin diatsoniumsuolan ja salisyylihapon atsokytkentäreaktiolla.

Alitsariinikeltainen GG:tä käytetään värjäämään kromiyhdisteillä peitattua villaa, silkkiä ja nahkaa keltaiseksi. Sitä voidaan käyttää myös pH-indikaattorina ja galliumpitoisuuden määrittämiseen.

## Katso myös
* Alitsariinikeltainen R

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Alitsariinikeltainen, Ccoloria.net
Guillaume Bouzignac

**Guillaume Bouzignac** (todennäköisesti 1587 Saint-Nazaire-d’Aude – 1643) oli ranskalainen säveltäjä.

Bouzignac opiskeli vuoteen 1604 saakka Narbonnen katedraalissa. Vuodelta 1604 on hänen motettinsa *O mors, ero mors tua*. Bouzignac työskenteli kuoromestarina eri kaupunkien katedraaleissa. Lähdettyään Narbonnesta hän työskenteli jonkin aikaa Angoulêmessa. Vuonna 1608 hän palasi Saint-Nazaire-d’Audeen, mutta alle vuoden kuluttua hän otti vastaan Grenoblen Saint-André-kirkon kuoromestarin tehtävän. Bouzignac pysyi Grenoblessa vain kolmen kuukauden ajan ja vietti seuraavat viisitoista vuotta tiettävästi pitkälti Ranskan ulkopuolella. Hänen on oletettu viettäneen huomattavasti aikaa Italiassa ja mahdollisesti myös Espanjassa. Bouzignac kehitti ranskalaista hengellistä musiikkia näistä maista omaksutuilla tyylivaikutteilla. Hän palasi vuonna 1624 Ranskaan. Bourgesissa hänet vihittiin papiksi ja nimitettiin katedraalin kuoromestariksi.

Bouzignac oli Rodezin katedraalin musiikillinen johtaja vuosina 1629–1632. Myöhemmin hän johti lapsikuoroa Clermont-Ferrandin katedraalissa. Bouzignac vietti kesän 1641 ilmeisesti Toursissa pidetyissä uskonnollisissa juhlallisuuksissa, joihin on viitattu muun muassa hänen sävellyksissään *Praesulum chorus* ja *Gloriosa dicta sunt de te, ecclesia Turonensis*. Bouzignacin motetit ovat säilyneet kahdessa käsikirjoitetussa julkaisussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Herbert Friedman

**Herbert Friedman** (21. kesäkuuta 1916 – 9. syyskuuta 2000) oli yhdysvaltalainen fyysikko ja tähtitieteilijä.

Friedman ja hänen kollegansa Yhdysvaltain merivoimien tutkimuslaboratoriossa (NRL) havaitsivat auringosta tulevia röntgensäteitä käyttämällä vuonna 1948 tehdyssä rakettikokeessa uusia ultravioletti- ja röntgenfotonilaskureita. Tulos vahvisti suoraan Edward Hulburtin aikaisemman hypoteesin, jonka mukaan tällainen säteily on pääasiallinen syy ionisaatioon maapallon ionosfäärin E-alueella. Tutkimus aloitti uuden tieteenalan, aurinkoröntgentähtitieteen, jota Friedman ryhmineen tutki laajasti 1950-luvulla. Heidän saavutuksiinsa kuuluivat auringonpurkausten röntgensäteilyn löytäminen, auringon röntgensäteiden spektrin laajojen vaihteluiden mittaaminen, jotka korreloivat auringon aktiivisuuden muutoksiin, ensimmäiset jatkuvat havainnot auringon röntgensäteilystä satelliiteissa olevilla ilmaisimilla, ja ensimmäinen Auringon röntgensäteilyn kuva neulanreikäkameralla.

Röntgentähtitieteen perustajina pidetyt Friedman, Bruno Rossi ja Riccardo Giacconi saivat Wolfin fysiikan palkinnon vuonna 1987.

## Lähteet
Johannes Pullois

**Johannes** (myös *Jean*) **Pullois** (n. 1420 todennäköisesti Antwerpen – 23. elokuuta 1478) oli flaamilainen säveltäjä.

Pullois oli laulajana katedraalissa Antwerpenissä vuosina 1442–1447 ja lauloi sitten paavillisessa kapellissa vuoteen 1459 saakka. Hän työskenteli myös burgundilaisessa hovikapellissa ennen kuin palasi Antwerpeniin vuonna 1463. Pulloisin sävellysten joukossa on sekä hengellistä että maallista vokaalimusiikkia. Monet Pulloisin sävellykset ovat säilyneet 1400-luvulta peräisin olevissa lähteissä. Näihin kuuluu kokonainen messu, jossa erikoisuutena on kaksi kokonaan erilaista Credo-osaa. Kahdesta Pulloisin sävellyksestä julkaistiin transkriptiot kokoelmassa *[[Buxheimer Orgelbuch]]*. Hänen kokonaistuotannostaan julkaisi painoksen Peter Gülke vuonna 1967.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Walter Frye

**Walter Frye** (k. 1474 tai 1475) oli englantilainen säveltäjä.

Frye oli mahdollisesti kuoromestarina Elyn tuomiokirkossa 1440–1450-luvuilla. Hän liittyi Lontoossa Guild of Parish Clerksiin vuonna 1456 tai 1457, jolloin hän viimeistään tutustui säveltäjä John Bedynghamiin. Ainakin vuosina 1464–1472 Frye työskenteli Exeterin herttuatar Annen palveluksessa. Fryen testamentti vuodelta 1474 toimeenpantiin Canterburyssa kesäkuussa 1475. Hänen kolmea messuaan säilytetään Brysselin kuninkaallisessa kirjastossa. Näistä kahdesta puuttuu Kyrie-osa. Frye sävelsi lisäksi muun muassa motetin *Ave Regina*. Sylvia W. Kenney julkaisi Fryen teoksia vuonna 1960 kokoelmassa *[[Corpus mensurabilis musicae|Corpus mensurabilis musicae XIX]]*.

## Lähteet
Paastosokeri

**Paastosokeri** (fP-Gluk) tarkoittaa veren sokeripitoisuutta, kun henkilö ei ole ainakaan 8 tuntiin syönyt mitään. Se mitataan verikokeella, kun halutaan selvittää, sairastaako henkilö diabetestä. Jos paastosokeri on 7.0 mmol/l tai enemmän useissa eri mittauksissa, kyseessä on diabetes. Jos paastoarvo on taas tasolla 6.1–6.9 mmol/l, käytetään nimitystä "suurentunut paastosokeriarvo". Tämä on esivaihe tyypin 2 diabetekselle.  Se tarkoittaa, että diabetes voi puhjeta lähivuosina, ellei henkilö muuta elintapojaan. Diabetes voidaan todeta paastosokerin lisäksi myös veren hemoglobiini-A1c:n (B-HbA1c) sekä sokerirasituskokeen perusteella. Paasto kestää yön yli ja alkaa kello 22. Paaston tulee kestää vähintään 8 tuntia. Vettä voi juoda. Diabeetikoilta, jotka eivät voi paastota tutkitaan P-Gluk -tutkimus. Diabeetikoille hoitava lääkäri ohjeistaa, miten paaston ja lääkkeiden kanssa toimitaan.

Sokerirasitusta ei ole välttämätöntä tehdä diabeteksen diagnoosia varten, jos diabeteksen kriteerit täyttyvät jo paastosokerin tuloksen perusteella. 

## Lähteet
Cas Mudde

**Cas Mudde** (s. 1967) on alankomaalainen politiikan tutkija. Hänet tunnetaan laitaoikeistolaisen ja populistisen politiikan tutkijana, joka on keskittynyt varsinkin Euroopan ja Pohjois-Amerikan puoluepolitiikan tarkasteluun.

## Elämä

Mudde sai maisterin arvon politiikan tutkimuksessa Leidenin yliopistosta vuonna 1993 ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi vuonna 1998. Hänen väitöstyönsä ohjaaja oli Peter Mair. Euroopassa asuessaan Mudde opetti Central European Universityssa, Edinburghin yliopistossa ja Antwerpenin yliopistossa. Hän oli Antwerpenin yliopiston politiikan tutkimuksen laitoksen ensimmäinen johtaja. Mudde muutti Yhdysvaltoihin vuonna 2008. Hän aloitti vuonna 2012 työskentelyn Georgian yliopistossa, jossa hän on kansainvälisten suhteiden Stanley Wade Shelton UGAF -professori. Hänellä on myös professori II:n arvo Oslon yliopiston Ekstremismin tutkimuskeskuksessa (C-REX). Mudde on vieraillut luennoitsijana monissa Euroopan ja Yhdysvaltain yliopistoissa. Hän on tarkastellut etenkin liberaalin demokratian mahdollisuuksia itsensä puolustamiseen haasteilta ydinarvonsa säilyttäen.

Mudde sai kirjallaan *Populist Radical Right Parties in Europe* (Cambridge University Press, 2007) vuoden 2008 Stein Rokkan -palkinnon. Vuonna 2015 hän sai Alexander von Humboldt -säätiön Friedrich Wilhelm Bessel -palkinnon. Mudden julkaisuihin kuuluvat *Populism: A Very Short Introduction* (2017), *The Far Right Today* (2019) ja *The Israeli Settler Movement: Assessing and Explaining Social Movement Success* (2021).

Mudde on toiminut kolumnistina *[[Aftonbladet]]issa* ja *[[The Guardian|Guardian US:ssa]]*. Hän on myös säännöllinen Voxeuropin kirjoittaja. Kesäkuussa 2020 Mudde aloitti *RADIKAAL*-podcastin juontamisen. Hänet valittiin Alankomaiden kuninkaallisen taide- ja tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2022.

## Lähteet
Jules Demersseman

**Jules Demersseman** (9. tammikuuta 1833 Hondschoote – 1. joulukuuta 1866 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä.

Demersseman pääsi vuonna 1844 Jean-Louis Tuloun luokalle Pariisin konservatorioon ja sai siellä ensimmäisen palkinnon huilunsoitossa vuonna 1845. Hän loi uran pedagogina ja solistina, joka esitti usein omia sävellyksiään. Demersseman oli Adolphe Saxin läheinen ystävä. Hän sävelsi kaikkein varhaisimpaan kuuluvaa ohjelmistoa saksofonille. Hän teki musiikkia myös saxtorvelle ja Adolphe Saxin venttiilipasuunalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Stedelijk-museo

**Stedelijk-museo** on Amsterdamissa vuonna 1874 perustettu taidemuseo, joka siirtyi nykyiselle paikalleen Adriaan Willem Weissmanin suunnittelemaan rakennukseen vuonna 1895. Rakennus sijaitsee Museumpleinillä Van Gogh -museon ja Rijksmuseumin vieressä.

Stedelijk-museo perustettiin alun perin kunnallismuseoksi. Se sai valtiollisen museon aseman vuonna 1938. Vasta 1970-luvun alussa Stedelijk-museosta tuli puhtaasti taiteeseen keskittynyt museo. Aiemmin siellä säilytettyjä Amsterdamin historiaan liittyneitä esineitä on sittemmin siirretty Amsterdam-museoon. Stedelijk-museossa olevat teokset ovat pääasiassa vuoden 1870 jälkeiseltä ajalta. Kokoelmissa ovat edustettuina muiden muassa Vincent van Gogh, De Stijl -liikkeen taiteilijat, Cobra-ryhmän taiteilijat sekä eurooppalaiset ja amerikkalaiset vuoden 1950 jälkeiset taidesuuntaukset. Maalausten lisäksi Stedelijk-museon kokoelmiin kuuluu muun muassa piirroksia, valokuvia ja elokuvia. Museota laajennettiin 1950-luvulla, ja rakennus uudistettiin perusteellisesti 2000-luvun alussa. Se avattiin tämän jälkeen uudelleen syyskuussa 2012.

Vuonna 2014 Stedelijk-museossa vieraili ennätykselliset 816&nbsp;000 kävijää. Vuonna 2023 kävijöitä oli hieman yli 600&nbsp;000.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Eikesdalin kirkko

**Eikesdalin kirkko** () on Molden kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1866.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Viktor Vikkula

**Viktor Rikhard Vikkula**, sukunimi esiintyy myös muodossa *Wikkula* (16. joulukuuta 1875 Pirkkala – 26. lokakuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari ja toimitusjohtaja.

Vikkula sai päästötodistuksen Tampereen teollisuuskoulusta vuonna 1896. Hän työskenteli sitten useilla eri rakennusaloilla. Vikkula rakennutti kymmeniä asuintaloja, tehdasrakennuksia ja siltoja sekä muun muassa kolmattakymmentä sahalaitosta. Hän ryhtyi ensimmäisenä Suomessa tehdasmaisesti valmistamaan täysin valmiiksimuurattuja uuneja ja helloja. Vuonna 1929 Vikkula oli mukana perustamassa Suomen Uuni Oy:tä ja oli sen toimitusjohtajana alusta saakka aina vuoteen 1939, jolloin hän joutui sairauden vuoksi luopumaan tehtävästä. Vikkula teki useita opintomatkoja muun muassa 1922 Saksaan ja 1928 Yhdysvaltoihin.

Vuosina 1911–1912 Vikkula rakensi Oulussa sijaitsevan kolmikerroksisen Asunto Oy Asemakatu 24:n eli Vikkulan talon.

## Lähteet
Willy Burjam

**Andreas Vilhelm (Willy) Eugen Burjam** (22. helmikuuta 1884 Viipuri – 30. lokakuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, päätoimittaja ja liikemies.

Willy Burjamin vanhemmat olivat pankinjohtaja, kauppaneuvos Wilhelm Johan Burjam ja Ludovike (Louise) Waeytens. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaisesta lyseosta 1905. Burjam opiskeli sitten musiikkia ja filosofiaa Heidelbergin yliopistossa ja valmistui sieltä filosofian tohtoriksi.

Burjam työskenteli pääasiassa liikealalla, muun muassa aikoinaan Boormannin puutavaraliikkeessä Pietarissa. Palattuaan Venäjän vallankumouksen jälkeen Suomeen Burjam toimi useita vuosia sanomalehtimiehenä, ensin Viborgs Nyheter-lehden toimittajana ja sitten 1920-luvulla Tammerfors Aftonbladin päätoimittajana. Burjam kirjoitti lehteen pakinoita ja taide- ja teatteriarvosteluja. Viimeksi hän toimi liikemiehenä Helsingissä.

## Lähteet
Deje

**Deje** on taajama Forshagan kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 2&nbsp;705 asukasta vuonna 2021.

## Tunnettuja henkilöitä
* Birger Furugård (1887–1961), äärioikeistolainen poliitikko
* Ulf Sterner (s. 1941), jääkiekkoilija

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Henna Karppinen-Kummunmäki

**Henna Karppinen-Kummunmäki** (s. 1987 Joensuu) on suomalainen tietokirjailija.

Hän on väitellyt tohtoriksi kulttuurihistorian oppi­aineesta. Hänen väitöskirjansa käsitteli tyttöyttä 1700-luvulla.

## Teokset

* *Lavatanssien hurma – Keinu kanssani*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2020. 
* *Sydänsurujen historia*. Helsinki: SKS Kirjat, 2022. 
* *Tyttöjen vuosisadat – Lasten ja nuorten historiaa keskiajalta 1800-luvulle*. Helsinki: Avain, 2022. 
* *Minä ja Marilyn – Pin-upin historia*. Helsinki: Avain, 2023. 
* *Sinkkuus kautta aikojen*. Docendo, 2024. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Elite English girlhood in the eighteenth century Väitöskirja (2020)
* Kotisivut
Jean-Baptiste Singelée

**Jean-Baptiste Singelée** (25. syyskuuta 1812 Bryssel – 29. syyskuuta 1875 Oostende) oli belgialainen viulisti, kapellimestari ja säveltäjä.

Singelée opiskeli Brysselin kuninkaallisessa konservatoriossa. Hän työskenteli viulistina Opéra-Comiquen orkesterissa Pariisissa ja La Monnaien orkesterin ensimmäisenä viulistina Brysselissä. Singelée myös johti La Monnaien orkesteria ja Gentin kuninkaallisen teatterin orkesteria. Hän oli Adolphe Saxin pitkäaikainen ystävä ja yksi ensimmäisistä säveltäjistä, jotka suhtautuivat saksofoniin vakavastiotettavana klassisen musiikin soittimena. Singelée sävelsi musiikkia Saxin ja tämän opiskelijoiden käyttöön. Hän sävelsi todennäköisesti maailman ensimmäisen saksofonikvarteton (*Premier quatuor*, op. 53, 1857). Singeléen muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa baletteja ja kaksi viulukonserttoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Edvard Rosenlund

**Edvard Rosenlund** (5. tammikuuta 1895 Tammisaari – 28. lokakuuta 1939 Tukholma) oli suomalainen Pelastusarmeijan brigadööri ja lähetysupseeri.

Rosenlund muutti 12-vuotiaana Helsinkiin ja hän liittyi jo 14-vuotiaana Pelastusarmeijaan. Rosenlund oli kolme vuotta Pelastusarmeijassa sotilaana ja kauppa-osaston varastonhoitajana. Hän meni 1913 Pelastusarmeijan kadettikouluun ja vuonna 1914 19-vuotispäivänään hänet lähetettiin Hollannin Itä-Intiaan lähetyssaarnaajana. Siellä hän oppi pian monia kieliä kuten englannin, hollannin, malaijin, jaavan ja eräitä muita paikallisia kieliä. Hän työskenteli aluksi eri paikoissa Jaavalla, Sumatralla ja Borneossa ja 1920-luvun alusta lähtien Keski-Celebeksellä toradjaheimojen keskuudessa. Hänellä oli hyvä kyky mukautua olosuhteisiin. Keski-Celebeksellä hän oppi paikallisen kielen niin hyvin, että saattoi kääntää raamatun historian toradjan kielelle. Tämän käännöksen hyväksyi ja julkaisi brittiläisulkomalnen raamattuseura. Rosenlund johti jonkin aikaa erästä Pelastusarmeijan spitaalisiirtolaa Sumatralla. Jaavalla hän toimi kadettikoulun johtajana sekä Keski-Jaavan piiripäällikkönä. Rosenlund saapui kesäkuussa 1939 perheineen Suomeen viettääkseen lomansa kotimaassa, mutta pian havaittiin hänen potevan jotain troopillista tautia, joka viimein aiheutti hänen kuolemansa Tukholman Serafimer-sairaalassa lokakuun 1939 lopulla. 

Edvard Rosenlund oli naimisissa Pelastusrmeijan brigadööri Hildur Rosenlundin (s. 1893) kanssa.

## Lähteet
Myrskynsilmä (Rebecca Yarrosin kirja)

**Myrskynsilmä** () on yhdysvaltalaiskirjailija Rebecca Yarrosin kirjoittama fantasiaromaani. Se on viisiosaiseksi suunnitellun *[[Empyreum (kirjasarja)|Empyreum]]*-kirjasarjan kolmas osa, joka jatkaa romaania *[[Rautaliekki]]*. Englanninkielinen alkuteos ja suomennos ilmestyivät vuonna 2025.

## Teos
Yarros tiedotti romaanin valmistumisesta vuoden 2024 syyskuussa.

Romaanin kansikuvan ovat suunnitelleet Bree Archer ja Elizabeth Turner Stokes. Toisin kuin *[[Siivenisku]]n* kultainen tai *Rautaliekin* punertava kansi, *Myrskynsilmän* kansi on väriltään musta. Siinä on aikaisempien osien kansien tavoin lohikäärmeitä ja kultaisia grafiikoita.

## Julkaisu ja markkinointi
*Myrskynsilmä* julkaistiin alkuperäiskielellä 21. tammikuuta 2025 ja teoksen kustansi Red Tower Books. Laura Haaviston kääntämä suomennos romaanista ilmestyi 2. toukokuuta 2025 WSOY:n kustantamana.

Yarros ja kustantaja julkistivat *Empyreum*-kirjasarjan kolmannen osan englanninkielisen nimen ja julkaisupäivän 28. maaliskuuta 2024 julkaistussa tiedotteessaan. Romaanin kansikuva paljastettiin *[[Today (NBC)|Today]]*-ohjelman verkkosivuilla saman vuoden heinäkuussa. Marraskuussa naistenlehti *[[Cosmopolitan (lehti)|Cosmopolitan]]* julkaisi otteen romaanista verkkosivuillaan ja lehtensä talvinumerossa.

Romaanin julkaisuaikoihin Yarros kiersi muutamissa yhdysvaltalaissa kaupungeissa markkinoimassa kirjaansa. Tämän kirjakiertueen liput myytiin loppuun yhdessä päivässä. Myös kirjakauppaketju Barnes & Noble järjesti tapahtumia romaanin julkaisupäivänä. Viihdesivusto Screen Rantin mukaan vastaavat tapahtumat ovat olleet aikoinaan suosittuja, mutta viime vuosina suhteellisen harvinaisia. Niitä on järjestetty lähinnä tunnettujen ja pitkään kirjoittaneiden kirjailijoiden, kuten Sarah J. Maasin, teoksille. Sivuston mukaan julkaisutapahtumien järjestäminen kertoo sarjan suosiosta ja isojen kauppaketjujen luotosta julkaistavaan teokseen.

## Vastaanotto
*Myrskynsilmää* myytiin julkaisuviikolla 2,7 miljoonaa kappaletta, ja siitä tuli nopeimmin myynyt aikuisten romaani 20 vuoteen. Ennätystä piti aiemmin hallussaan Colleen Hooverin vuoden 2022 romaani *[[Se alkaa meistä]]*, jota myytiin ilmestymisviikolla reilu 800 tuhatta kappaletta. Lastenkirjojen myyntilukuihin teos ei kuitenkaan yltänyt, sillä esimerkiksi *[[Harry Potter]]* -kirjasarjan päätösosan *[[Harry Potter ja kuoleman varjelukset]]* myynti ylitti 8 miljoonaa jo ensimmäisen vuorokauden aikana.

*Myrskynsilmä* äänestettiin vuoden 2025 parhaan romantasiakirjan ja parhaan äänikirjan Goodreads Choice -palkintojen voittajaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Onyx Storm The Empyrean Wikissä
David Pohle

**David Pohle** (1624 Marienburg – 20. joulukuuta 1695 Merseburg) oli saksalainen barokin ajan säveltäjä.

Pohle kuului Heinrich Schützin oppilaisiin. Hän toimi Kapellmeisterin asemassa Hallessa vuosina 1660–1680. Lisäksi hän sai toisen toimen Zeitzistä vuonna 1678. Pohle muutti 1680-luvun alkupuolella Merseburgiin ja asui siellä loppuelämänsä ajan. Hän sai vaikutteita italialaisilta viulisteilta, kuten Dresdenissä asuneelta Carlo Farinalta. Hän hyödynsi myös ranskalaisen tanssimusiikin malleja. Pohlelta on säilynyt muun muassa noin kolmekymmentä sonaattia 4–8 soittimelle ja useita balettisarjoja. Hän sävelsi myös singspielejä ja hengellistä vokaalimusiikkia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Corneille (kuvataiteilija)

**Corneille Guillaume Beverloo** (3. heinäkuuta 1922 Liège – 5. syyskuuta 2010 Pariisi) oli alankomaalainen taidemaalari ja graafinen taiteilija.

Corneille syntyi Belgiassa alankomaalaisille vanhemmille ja pääsi Amsterdamin taideakatemiaan vuonna 1940. Hän oli mukana perustamassa Cobra-taiteilijaryhmää. Corneille omaksui vaikutteita afrikkalaisesta taiteesta, jota hän keräili matkustellessaan pitkin maanosaa 1950-luvulla. Muita vaikutteita hän omaksui Pablo Picassolta, Paul Kleeltä sekä värin ja muodon osalta Vincent van Goghilta. Corneillen teoksia kuuluu muiden muassa Cobra-museon, Fine Arts Museums of San Franciscon ja Bostonin Museum of Fine Artsin kokoelmiin.

## Lähteet
Dnipron alueen Ilja Metšnikovin kliininen sairaala

**Metšnikovin sairaala** (), tai täsmällisemmin **Dnipron alueen I. I. Metšnikovin kliininen sairaala** (), on Dnipron suurkaupungissa Ukrainassa toimiva keskeinen sairaala. Vuonna 1798 perustettu suursairaala on nimetty Ukrainassa, Harkovan lähellä syntyneen immunologi, nobelisti Ilja Metšnikovin mukaan. Sairaala sijaitsee Dnipron kantakaupungin itäosassa Kirkkopiirissä. 

Metšnikovin sairaala noin kolmen miljoonan asukkaan Dnipropetrovskin alueen johtava traumasairaala. Vuonna 2019 arvioitiin, että vuosittain sairaala hoiti yli 40&nbsp;000 potilasta, siellä tehtiin yli 17&nbsp;000 leikkausta vaatinutta toimenpidettä, ja sairaalassa vierailee 300&nbsp;000 asiakasta. Sairaalassa oli töissä lähes 2&nbsp;200 ihmistä, mukaan luettuna 400 lääkäriä ja 750 muuta lääketieteen ammattilaista. Vuotta 2019 edeltävien viiden vuoden aikana sairaala oli pelastanut yli 2&nbsp;500 ukrainalaisen sotilasta; sairaalan päiväohjelmaan kuului konfliktissa haavoittuneiden hoito. Venäjän hyökkäyssodan (2022–) seurauksena suursairaalan merkitys sodassa haavottuneiden potilaiden hoidossa muodostui aiempaa tärkeämmäksi. Hyökkäyssodan alun (24.2.2022) ja kesäkuuhun 2024 välillä sairaalaan oli tuotu hoidettavaksi jo noin 29&nbsp;000 haavoittunutta, luokkaa 50 potilasta päivässä. Hoidettavaksi tuoduista sotilaista jopa 82 prosenttia oli tiedottomia, ja hengittävät usein hengityslaitteiden kanssa. Sairaalan palvelukyky oli tällöin joutunut äärirajoilleen, lääkäreiden työpäivien venyessä toistuvasti 15-18 -tuntisiksi. 

Venäjän asevoimat iski Dniprossa sijaitsevaan sairaalaan ja asuintaloihin 25. lokakuuta 2024 ohjuksilla. Kansainvälisen humanitaarisen oikeuden vastaisen tekojen vuoksi ainakin viisi ihmistä sai surmansa ja 21 ihmistä haavoittui.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Дніпропетровська Обласна Клінічна Лікарня ім. І.І. Мечникова  (facebook.com)
Belaja (Kurskin alue)

**Belaja** () on sloboda (maaseutukylä) Kurskin alueella Venäjällä. Paikkakunta sijaitsee Dneprin vesistöön kuuluvan Psjol-joen () varrella. Belaja on etelästä Ukrainan Sumyn alueeseen rajoittuvan Belajan piirin hallintokeskus. Kylässä asui 2&nbsp;598 ja koko maaseudusta koostuvassa piirissä 17&nbsp;933 ihmistä (vuonna 2010). 

## Lähteet
Bolšoje Soldatskoje

**Bolšoje Soldatskoje** () on kylä Kurskin alueella Venäjällä. Paikkakunta sijaitsee 19 kilometriä Sudžan rautatieasemalta koilliseen, noin 78 kilometriä Kurskista lounaaseen. Kylä on Bolšoje Soldatskojen piirin () hallintokeskus. Kylässä asui 2&nbsp;681 ja koko maaseudusta koostuvassa piirissä 12&nbsp;678 ihmistä (vuonna 2010).

## Lähteet
Myrskyn silmä (täsmennyssivu)

**Myrskyn silmä** voi tarkoittaa seuraavia:

* myrskyn silmä, trooppisen hirmumyrskyn keskelle muodostuva melko tyyni ja yleensä pilvetön alue

## Kirjallisuus
* *[[Myrskyn silmä (Patrick Whiten kirja)|Myrskyn silmä]]* (*The Eye of the Storm*), Patrick Whiten romaani
* *[[Myrskyn silmä (Tad Williamsin kirja)|Myrskyn silmä]]*, Tad Williamsin romaani ja *[[Taru kolmesta miekasta]]* -kirjasarjan neljäs osa
* *[[Myrskyn silmä (Olov Svedelidin kirja)|Myrskyn silmä]]* (*Strömkantring*), Olov Svedelidin romaani
* *[[Myrskyn silmä (Ann Rosmanin kirja)|Myrskyn silmä]]* (*Marvatten*), Ann Rosmanin romaani ja *Karin Adler* -kirjasarjan seitsemäs osa
* *[[Myrskynsilmä (Lasse Raustelan kirja)|Myrskynsilmä]]*, Lasse Raustelan romaani ja *Taivaansavut*-kirjasarjan neljäs osa
* *[[Myrskynsilmä (Meri Luttisen kirja)|Myrskynsilmä]]*, Meri Luttisen romaani
* *[[Myrskynsilmä (Rebecca Yarrosin kirja)|Myrskynsilmä]]* (*Onyx Storm*), Rebecca Yarrosin romaani ja *Empyreum*-kirjasarjan kolmas osa

## Katso myös
* ”Myrskyn silmäs”, Uniikin kappale albumilta *Juokse poika juokse*
* *Myrskyn silmässä* (*The Brewing Storm*), Paul Ruditisin romaani ja *[[Siskoni on noita]]* -televisiosarjaan perustuvan kirjasarjan 25. osa
* *[[Myrskyn silmässä]]* (*Into the Storm*), vuonna 2014 ensi-iltansa saanut katastrofielokuva
* *[[Myrskyn silmään]]*, Kuusumun Profeetta -yhtyeen musiikki-DVD
* ”Myrskyn silmään”, Mitra Kaislarannan kappale albumilta *[[Mitra (albumi)|Mitra]]*