open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jeremy Allen White

**Jeremy Allen White** (s. 17. helmikuuta 1991 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimmat roolinsa lienevät Philip Gallagher Showtimen draamakomediasarjassa *[[Hävyttömät]]* (2011–2021) sekä Carmy Berzatto Hulun draamakomediasarjassa *[[The Bear]]* (2022–). Roolistaan *The Bearissa* White sai Primetime Emmy -ehdokkuuden sekä kaksi Golden Globea ja yhden SAG-palkinnon.

White on esiintynyt myös muun muassa Prime Videon jännityssarjassa *[[Homecoming (televisiosarja)|Homecoming]]* (2018) sekä elokuvissa *[[Afterschool]]* (2008), *[[After Everything]]* (2018), *[[The Rental]]* (2020) ja *[[The Iron Claw]]* (2023). Vuonna 2025 hän esitti Bruce Springsteeniä elämäkertaelokuvassa *[[Springsteen: Deliver Me from Nowhere|Deliver Me from Nowhere]]*, josta hän sai Golden Globe -ehdokkuuden. White on myös ollut Calvin Kleinin mainoskasvona.

Vuosina 2019–2023 White oli naimisissa näyttelijä Addison Timlinin kanssa. Heillä on vuosina 2018 ja 2020 syntyneet tyttäret.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Chemtrails over the Country Club

**Chemtrails over the Country Club** on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Lana Del Reyn seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 19. maaliskuuta 2021 Polydor- ja Interscope -levy-yhtiöiden kautta. 

Grant palkkasi tuottaja Jack Antonoffin yhteistuottajakseen Chemtrails over the Country Clubiin. Antonoff oli tuottajana myös Grantin edellisellä albumilla Norman Fucking Rockwell.

Levyn julkaisu viivästyi vuodella koronaviruspandemian aiheuttamien tuotantoviiveiden takia.

## Singlet ja esitykset
Kappale ”Let Me Love You like a Woman” julkaistiin singlenä 16. lokakuuta 2020. Grant esitti kappaleen valmiiksi tallennettuna joulukuussa 2020 *[[Jimmy Fallon|The Tonight Show Starring Jimmy Fallon]]* -keskusteluohjelmassa. Tämä oli ensimmäinen Grantin televisioitu esitys yhdeksään vuoteen. Hän esiintyi edellisen kerran televisiossa *[[Saturday Night Live]]ssä* vuonna 2012.

## Kappaleet

# White Dress – 5.33
# Chemtrails over the Country Club – 4.31
# Tulsa Jesus Freak – 3:35
# Let Me Love You like a Woman – 3:21
# Wild at Heart – 4:06
# Dark but Just a Game – 3:55
# Not All Who Wander Are Lost – 4:07
# Yosemite – 5:04
# Breaking Up Slowly (feat. Nikki Lane) – 2:57 
# Dance Till We Die – 4:03
# For Free (feat. Zella Day and Weyes Blood)– 4:11 

## Lähteet
Karl-Bertil Lång

**Karl-Bertil Lång** (10. heinäkuuta 1920 Helsinki – 1. heinäkuuta 1944 Liperi) oli suomalainen jääkiekkoilija.

Lång pelasi jääkiekon SM-sarjassa kaudella 1938–1939 Åbo IFK:n kaikki kuusi ottelua. Joukkueeseen kuuluivat myös hänen veljensä Karl-Erik ja Karl-Henrik Lång. Karl-Bertil Lång kilpaili myös mäkihypyssä.

Lång kuoli jatkosodan aikana 1. heinäkuuta 1944 lento-onnettomuudessa. Hän lähti tähystäjänä toista sotalentoaan tehneen Erkki Pinomaan Junkers-koneessa pommituslennolle Onttolan lentokentältä. Nousuvaiheessa kone joutui edellä kulkeneiden koneiden potkurivirtaan, menetti ohjattavuutensa ja putosi Rauanlahteen. Kaikki neljä koneessa ollutta kuolivat.

Långin veljesten isä Lauri Lång voitti Suomen-mestaruuksia viestijuoksussa.

## Lähteet
Sovetskaja Litva

**Sovetskaja Litva** (Советская Литва, ”Neuvosto-Liettua”) oli Liettuan pääkaupungeissa Kaunasissa ja Vilnassa vuosina 1940–1990 ilmestynyt venäjänkielinen sanomalehti. Sen toimintaa jatkoi *Eho Litvy* (”Liettuan kaiku”) vuosina 1990–2001.

Lehti perustettiin Liettuan neuvostomiehityksen jälkeen Kaunasissa kesäkuussa 1940 nimellä *Truženik* (”Työläinen”). Se lakkasi toisen maailmansodan takia kesäkuussa 1941. Lehti alkoi ilmestyä uudelleen lokakuussa 1944 Vilnassa nimellä *Sovetskaja Litva*.

*Sovetskaja Litva* oli Liettuan kommunistisen puolueen keskuskomitean sekä Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Se oli tasavallan tärkein venäjänkielinen sanomalehti, jonka rinnalla julkaistiin liettuankielistä *[[Tiesa]]a* ja puolankielistä *[[Kurier Wileński|Czerwony Sztandaria]]*. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 79&nbsp;000 kappaletta vuonna 1981.

Lehti sai nimen *Eho Litvy* vuonna 1990, ja siitä tuli Liettuan tasavallan korkeimman neuvoston (myöhemmin parlamentin) ja hallituksen äänenkannattaja. Liettuan kommunistipuolue perusti maaliskuussa 1990 uuden lehden *Litva Sovetskaja*, jolla oli myös liettuankielinen versio *Tarybų Lietuva*.

*Litva Sovetskaja* lakkasi elokuussa 1991, ja *Eho Litvy* muuttui riippumattomaksi vuonna 1995. Sen painosmäärä oli 26&nbsp;000 kappaletta vuonna 1993 ja 12&nbsp;000 vuonna 1997. *Eho Litvy* lakkasi ilmestymästä taloussyistä vuonna 2001.

## Lähteet
Karl-Erik Lång

**Karl-Erik Lång** (6. elokuuta 1918 Turku – 27. maaliskuuta 1942 Loviisan kaakkoispuolella) oli suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti.

"Kiki" Lång edusti SM-sarjaurallaan Åbo IFK:ta. Hän pelasi SM-sarjassa 23 ottelua vuosina 1936–1941. Hän oli Suomen maajoukkueen mukana Ruotsiin, Saksaan ja Sveitsiin suuntautuneella kiertueella alkuvuonna 1941, ja kauden kahdesta virallisesta maaottelusta hän oli Helsingissä Ruotsia vastaan varamaalivahtina mutta pelasi maaliskuussa Baselissa Sveitsiä vastaan ottelun, jonka Suomi hävisi maalein 12–0.

Lång palveli talvisodassa rannikkopuolustuksessa mutta siirtyi sittemmin ilmavoimiin. Hän kuoli jatkosodassa 27. maaliskuuta 1942 Suursaareen suunnatulla pommituslennolla ollessaan tähystäjänä Kaarlo Salaksen ohjaamassa Bristol Blenheim 149 -koneessa, joka putosi maahan huonossa säässä Loviisan lähellä. Vuonna 2002 Loviisassa paljastettiin operaatiossa pudonneiden kahden koneen miehistöjen muistomerkki, ja vuonna 2007 Lång ja Salas saivat Loviisan hautausmaalle muistolaatat.

Myös Långin pikkuveljet Karl-Bertil Lång ja Karl-Henrik Lång pelasivat jääkiekkoa Åbo IFK:n mestaruussarjajoukkueessa. Heistä Karl-Bertil kuoli pommikoneonnettomuudessa heinäkuussa 1944. Veljesten isä Lauri Lång voitti Suomen-mestaruuksia viestijuoksussa.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Karl-Henrik Lång

**Karl-Henrik Lång** (10. marraskuuta 1922 Turku – 6. toukokuuta 2002) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi jääkiekon SM-sarjassa 29 ottelua kausina 1938–1946 Åbo IFK:n joukkueessa. Hän teki niissä kolme maalia ja sai yhden syöttöpisteen. Hän oli koulutukseltaan ekonomi.

Långin veljet Karl-Erik ja Karl-Bertil Lång pelasivat myös jääkiekkoa Åbo IFK:ssa ja kuolivat lento-onnettomuuksissa jatkosodan aikana. Veljesten isä Lauri Lång voitti Suomen-mestaruuksia viestijuoksussa.

## Lähteet
Heike Matthiesen

**Heike Matthiesen** (1964 Braunschweig – 24. joulukuuta 2023) oli saksalainen klassinen kitaristi.

Matthiesen syntyi musikaaliseen perheeseen ja sai varhaisesta lapsuudestaan lähtien pianonsoiton opetusta. Hän vaihtoi pääsoittimensa kitaraan 18-vuotiaana. Vuosi myöhemmin Matthiesen aloitti opinnot Frankfurtin musiikki- ja teatteriyliopistossa. Kaksi vuotta tämän jälkeen hän alkoi soittaa Frankfurtin oopperan orkesterin kanssa. Tänä aikana hänestä tuli myös kysytty kamarimusiikin esittäjä. Matthiesenin kehitykseen kitaristina vaikutti varsinkin hänen Pepe Romerolta saamansa oppi. Hän osallistui myös Manuel Barruecon, David Russellin, Roland Dyensin, Álvaro Pierrin ja Leo Brouwerin pitämille mestarikursseille. Matthiesen esiintyi muun muassa Salzburgin musiikkijuhlilla. Hän teki esiintymisiä eri puolilla Eurooppaa, Yhdysvalloissa, Kiinassa, Japanissa, Pakistanissa, Nigeriassa, Päiväntasaajan Guineassa ja Etiopiassa. Matthiesen esitti usein aikansa musiikkia ja häntä varten sävellettiin myös uusia teoksia.

Vuodesta 1997 Matthiesenilla oli läheinen yhteistyösuhde Mainzin Villa Musican kanssa. Hän tulkitsi kamarimusiikkiohjelmistoa esimerkiksi Los Romerosin kanssa. Matthiesen julkaisi neljä sooloalbumia. Näihin kuuluu naissäveltäjien teoksille omistettu *Guitar Ladies* (2016). Matthiesen kuului eri kilpailujen tuomaristoihin. Hän kuoli 59-vuotiaana sairastettuaan syöpätautia useiden vuosien ajan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut ,
Ristretto

**Ristretto** on italialaisperäinen kahvijuoma, joka on väkevämpi versio espressosta. Sitä valmistetaan käyttämällä puolet vähemmänkuumaa vettä kuin espresso-juomassa. Ristrettoa tarjoillaan myös pienemmissä kupeissa kuin tavallista espressoa. Italialainen kahvi omaksuttiin Yhdysvalloissa, missä siitä tuli suosittua 1990-luvulla.

*Ristretto* on italiaa ja tarkoittaa "lyhyttä" tai "tiivistettyä".

## Lähteet
Viron passi

**Viron passi** on matkustusasiakirja, joka voidaan myöntää Viron kansalaiselle. Henley Passport Indexin mukaan Viron passilla pääsi vuonna 2023 matkustamaan 184 maahan ilman etukäteen myönnettyä viisumia. Osa näistä maista kuitenkin vaatii sähköisen matkustuslupajärjestelmän käyttöä tai myöntää viisumin vasta rajalla. Kun koko maailman passeja vertailtiin sen suhteen, moneenko maahan niillä pääsee matkustamaan ilman viisumia, Viron passi oli vuonna 2023 sijalla 10.

## Passin hakeminen
Aikuisen passi on voimassa 10 vuotta. Siihen kuuluu kopio passin haltijan sormenjäljestä, passikuva ja allekirjoitusnäyte. Sormenjälkinäyte on voimassa 6 vuotta. Passikuvan voi ottaa joko itse, kuva-automaatissa tai teettää sen valokuvaajalla. Alle 12-vuotiailta lapsilta sormenjälkiä ei tarvita. Lapsen passi on voimassa viisi vuotta.

Ulkomailla Viron passeja myöntävät Viron ulkomaan edustustot. Passia voi myös hakea verkossa itsepalveluna. Ulkomaille myönnetty passi lähetetään joko hakijan valitsemaan Viron ulkomaan edustustoon tai kuriiriyrityksen välityksellä suoraan hakijalle. Yli 12-vuotias voi tarvittaessa saada yhden vuoden voimassa olevan passin ilman sormenjälkinäytettä, jos hänellä on aiemmin ollut virolainen passi tai henkilökortti ja hän oleilee ulkomailla sellaisessa paikassa, jossa ei ole Viron ulkomaan edustustoa tai jossa edustustoon olisi turhan vaikea matkustaa. Yhden vuoden passia varten hakijan on tehtävä lisäksi erillinen hakemus, jossa hän perustelee tarpeensa passille.

## Lähteet
Mockbuster

**Mockbuster** on elokuva, jolla hyödynnetään jonkin menestyneen elokuvan julkisuutta, jolla on samanlainen nimi tai aihe. Ne valmistetaan usein pienellä budjetilla voittojen maksimoimiseksi. Mockbuster on yhdistelmä englannin kielen sanoista *mock* (’jäljitelmä’) ja *blockbuster* (”kassamagneetti”, menestynyt elokuva).

## Esimerkkejä
Yhdysvaltalainen elokuvastudio The Asylum on tuottanut useita mockbuster-elokuvia, kuten:

* Vuoden 2010 elokuva *[[Titanic II (elokuva)|Titanic II]]*, joka ei nimestään huolimatta ole vuoden 1997 menestyselokuvan *[[Titanic (vuoden 1997 elokuva)|Titanic]]* jatko-osa.
* *[[Transmorphers]]*, vuonna 2007 tehty elokuva, joka yrittää rahastaa saman vuoden ''Transformers''-elokuvan nimellä.
* *[[Atlantic Rim]]*, vuoden 2013 elokuva. Parodioi saman vuoden *[[Pacific Rim – Hyökkäys Maahan]]* -elokuvan nimeä.

## Lähteet
Kurier Wileński

**Kurier Wileński** (”Vilnan kuriiri”) on Liettuan pääkaupungissa Vilnassa ilmestyvä puolankielinen sanomalehti. Se jatkaa vuonna 1953 perustetun *Czerwony Sztandarin* toimintaa.

Lehti perustettiin vuonna 1953 Liettuan kommunistisen puolueen keskuskomitean äänenkannattajaksi nimellä *Czerwony Sztandar* (”Punalippu”). Sen tehtävänä oli kommunistisen propagandan levittäminen, mutta se ylläpiti myös puolalaista identiteettiä ja edisti kansallista kulttuuritoimintaa. 

*Czerwony Sztandar* oli toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliiton ainoa puolankielinen päivälehti, jolla oli lukijoita myös Valko-Venäjällä, Ukrainassa, Latviassa, Venäjällä ja muissa neuvostotasavalloissa sekä Puolassa. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 49&nbsp;000 kappaletta vuonna 1981. Vuoteen 1989 saakka sillä oli joka toinen viikko ilmestynyt nuorisoliite *Zastępy Mlodych*.

Lehdestä tuli Liettuan tasavallan parlamentin ja hallituksen julkaisu vuonna 1990, ja se sai nimen *Kurier Wileński*. Vuodesta 1994 lähtien se on ollut riippumaton yleissanomalehti, joka kiinnittää huomiota erityisesti Liettuan puolalaisvähemmistön asioihin sekä Liettuan ja Puolan suhteisiin. Lehden painosmäärä oli 11&nbsp;400 kappaletta vuonna 1993 ja 4&nbsp;000 vuonna 1997. Se ilmestyy nykyään kolmesti viikossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden sivusto
Juli Hariton

**Juli Borisovitš Hariton** (27. helmikuuta 1904 – 19. joulukuuta 1996, ) oli neuvostoliittolainen ydinfyysikko. Hän oli mukana kehittelemässä Neuvostoliiton varhaisia ydinaseita. 

Hariton valmistui vuonna 1925 Leningradin polyteknisestä opistosta, missä Abram Ioffe oli hänen ohjaajansa.  Hän jatkoi opintojaan vuosina 1926–1928 Cambridgessa Ernest Rutherfordin oppilaana.

Juli Hariton työskenteli Igor Kurtšatovin työryhmässä, Arzamas-16:ssa. Projekti käynnistyi arviolta vuonna 1942, eli Saksan käynnistämän massiivisen hyökkäyksen jälkeen. Aiemmin oli Abram Ioffe kieltäytynyt Neuvostoliiton ydinaseita kehittelevässä työryhmässä toimimiseen, korkeaan ikäänsä vedoten.

Hariton oli inventoimassa eli kehittelemässä monia ratkaisuja. Yksi näistä oli ainakin RDS-3:ssä sekä RDS-4:ssä käytetty *Levitoiva rakenne* (*Levitated Pit*), mikä lähes tuplasi varhaisen RDS-1:n tehon sekä oli tätä kevyempi. RDS-1:n jälkeen, Neuvostoliitto alkoi parannella ydinaseitaan, myös omia ratkaisujaan kehittäen. Valtio teki sitä jatkaen ydinasetuotantoaan ja monia erilaisia versioita saman aikaisesti kehittäen. Tuon kehittelyn vahvat vaikuttajat olivat Josif Stalinista NKVD:n ylipäällikkö Lavrenti Berijaan. Eräs atomiaseiden kehittelyn kohde oli kiihdytetty fissio (RDS-6), mihin Hariton osallistui. Juli Hariton oli syntynyt Pietarissa ja hän menehtyi Sarovissa. Häntä on kutsuttu nimellä *Neuvostoliiton [[Julius Robert Oppenheimer|Oppenheimer]]*, olihan hän etnisyydeltään juutalainen kuten myös äitinsä Mirra. 

Juli B. Hariton palkittiin useilla valtionpalkinnoilla, kuten Leninin kunniamerkillä ja Neuvostoliiton valtionpalkinniolla kolme kertaa (1949, 1951, 1953).  

## Lähteet
* Pavel & Anatoli Sudoplatov: *Stalinin erikoistehtävissä – kiusallisen todistajan muistelmat* (Toim. Jerrold L. & Leona P. Schecter). Alkuteos: Special Tasks. *The Memoirs of an Unwanted Witness – A Soviet Spymaster*. Suom. Kari Klemelä. Helsinki WSOY 1994 .

## Aiheesta muualla
*https://www.militarytoday.com/bases/arzamas_16.htm
Rabbe Wilhelm Wrede

**Rabbe Wilhelm Wrede** (24. syyskuuta 1887 Sorsakoski – 27. joulukuuta 1938 Tukholma) oli suomalainen vapaaherra ja Teijon tehtaiden toimitusjohtaja.

Rabbe Wreden vanhemmat olivat Sorsakosken tehtaiden isännöitsijä Carl Gustaf Garibaldi Fabian Carolus Wrede (1860–1927) ja Siri Maria Söderhielm (1862–1933). Wrede pääsi ylioppilaaksi 1905 ja harjoitti sitten lainopin opintoja Helsingin yliopistossa ja kieliopintoja Englannissa ja Venäjällä. Hän kävi Leipzigin kauppakorkeakoulun 1912–1913.

Wrede oli kirjeenvaihtajana Turun Rautateollisuus- ja Vaunutehdas Oy:ssä 1914–1915 ja Lehtoniemen ja Taipaleen tehtaiden isännöitsijänä 1915–1917. Hän oli Crichton Oy:n johtajana 1917–1922 ja vuodesta 1922 Teijon Tehtaat Oy:n ja sen tytäryhtiöiden Mathildedals Bruks Ab:n ja Oy Suomen Nappitehtaan toimitusjohtajana.

Wrede oli Turun rahatoimikamarin ja Perniön kunnanvaltuuston jäsenenä.

Rabbe Wrede oli naimisissa 1916–1919 Doris May Wahrenin (1895–1919) kanssa ja vuodesta 1926 Mary af Forsellesin (s. 1898) kanssa tämän toisessa avioliitossa. Rabbe Wrede kuoli 51-vuotiaana Tukholmassa Punaisen Ristin sairaalassa.

## Lähteet
Jevgeni Tšitšvarkin

**Jevgeni Aleksandrovitš Tšitšvarkin** (; s. syyskuu 1974 Leningrad) on venäläissyntyinen liikemies. Hän pakeni Venäjältä vuonna 2008 ja on sittemmin asunut Lontoossa. Hän on ollut äänekäs Vladimir Putinin hallinnon kriitikko sekä Venäjän sisäisten oppositiovoimien, kuten Aleksei Navalnyin tukija ja rahoittaja. Venäjällä Tšitšvarkin edusti Pravoje delo -puoluetta, johon hän liittyi vuonna 2008.

Tšitšvarkin valmistui vuonna 1996 Moskovan Hallinnon valtionyliopistosta (GUU). Vuonna 1997 hän perusti Timur Artemjevin kanssa Jevrosetin, josta tuli Venäjän suurin matkapuhelinten myyntiin erikoistunut yhtiö. Tšitšvarkinista tuli alle 35-vuotiaana miljardööri. Vuonna 2005 hän sai Ernst & Youngilta "vuoden yrittäjän" tunnustuksen, minkä lisäksi hän sai useita kunnianosoituksia Venäjältä. Vuonna 2007 Jevroset-ketju kattoi jo 5&nbsp;000 myymälää. Tšitšvarkin pakotettiin yhtiön myyntiin alihintaan vuonna 2008, jolloin hän poistui Venäjältä. Viranomaiset Venäjällä syyttivät Tšitšvarkinia kidnappauksesta ja kiristyksestä. Vuonna 2012 hän perusti Lontoossa Hedonism Wines -viiniliikkeen ja vuonna 2018 Mayfairissa sijaitsevan Michelin-tähden saaneen ravintolan HIDE. Ukrainan sodan aikana Tšitšvarkin on kannattanut Naton sotilaiden lähettämistä Ukrainaan ja lentokieltoalueen toimeenpanoa. Hän on katsonut, etteivät pakotteet oligarkkeja vastaan vaikuta Putiniin. Hän onkin kannattanut pakotteiden tarkempaa kohdentamista Putiniin, tämän perheeseen, kenraaleihin ja keskeisimpiin rahoittajiin. Tšitšvarkinin väite, ettei kaikkien oligarkkien tarvitse olla kytköksissä Venäjän hallintoon, on kuitenkin kiistanalainen; esimerkiksi aiheesta kirjoittanut Oliver Bullough on päätynyt vastakkaiseen päätelmään.

Tšitšvarkin piti Venäjän suurhyökkäystä Ukrainaan 2022 odottamattomana ja epäili hyökkäyksen merkinneen kolmannen maailmansodan alkua. Hän on avustanut taloudellisesti Ukrainaa suurhyökkäyksen alettua. Tšitšvarkinin äiti löydettiin kuolleena asunnostaan Moskovassa huhtikuussa 2010. Ruumis oli verinen ja mustelmilla, mutta Venäjä piti kuolemaa luonnollisena. Tšitšvarkin epäili kuolemaa valtion järjestämäksi murhaksi, jonka motiivi oli hänen houkuttelunsa takaisin Venäjälle hautajaisia varten.

## Lähteet
Erkki Rosenberg

**Erkki Juhani Rosenberg** (24. kesäkuuta 1933 Jyväskylä – 8. helmikuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen matematiikan ja fysiikan lehtori sekä filosofian lisensiaatti ja opetusneuvos. Hän opetti myös yliopistossa geometriaa.

Rosenberg pääsi ylioppilaaksi Helsingin Normaalilyseosta vuonna 1952. Vuosina 1961–1967 ja 1969–1994 Rosenberg toimi matematiikan ja fysiikan lehtorina Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa. Rosenberg oli pitkään ylioppilastutkintolautakunnan jäsen ja toimi sen pääsihteerinä 1968–1970. Hänelle myönnettiin opetusneuvoksen arvonimi vuonna 1993.

Rosenberg on kirjoittanut useita lukion ja yliopiston oppikirjoja. Mm. Geometria.

Hän oli naimisissa Tellervo Rosenbergin os. Vauramo kanssa, ja heillä on kolme lasta.

## Lähteet
Krøderin rata

**Krøderin rata** () on Norjassa sijaitseva museorautatie, joka ulottuu Vikersundista Krødereniin. Rataosa avattiin vuonna 1872 ja museoitiin 1987.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Krøderen (taajama)

**Krøderen** on taajama Krødsheradin kunnassa Buskerudin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 587 vuonna 2023.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Affogato

**Affogato** on Italiasta kotoisin oleva kahvijälkiruoka. Siinä yhdistetään espresso-kahvi ja gelato-jäätelö. Jälkiruoan koko nimi *affogato al caffe* on italiaa ja tarkoittaa "kahviin hukkunutta".

## Lähteet
Aleksandra Skotšilenko

**Aleksandra Skotšilenko** (; s. 13. syyskuuta 1990) on venäläinen pasifisti, kuvataiteilija, muusikko ja mielipidevanki.

Skotšilenko aloitti musiikin tekemisen 13-vuotiaana. Hän on tehnyt sarjakuvia ja piirrettyjä. Venäjän Ukrainaan kohdistaman suurhyökkäyksen alettua hän alkoi järjestää sodanvastaisia konsertteja. Skotšilenkolla todettiin mielialahäiriö syklotymia, ja hän kirjoitti aiheesta kirjan *Kniga o depressii*, joka käännettiin ukrainaksi ja englanniksi. Skotšilenko on myös opettanut lapsille näyttelemistä ja kuvaamista Ukrainassa. Skotšilenko liittyi Ukrainan sodan (2022) ensimmäisinä päivinä katumielenosoituksiin ja sai tästä sakon.

## Vangitseminen ja siihen johtaneet tapahtumat
Skotšilenko korvasi hintalappuja Perekrjostok-supermarketissa Pietarissa sodanvastaisilla viesteillä 31.3.2022. Lapuissa oli tietoa muun muassa Donetskin alueen draamateatterin ilmapommituksesta. Skotšilenko pidätettiin teosta epäiltynä 11. huhtikuuta 2022. Hänet tuomittiin 16. marraskuuta 2023 vankeuteen seitsemäksi vuodeksi. Syyttäjä oli hakenut kahdeksan vuoden tuomiota ja luonnehtinut tekoa vakavaksi rikokseksi, jonka motiivina oli "poliittinen viha" Venäjää kohtaan. Syyte koski "väärän tiedon levittämistä" Venäjän asevoimista. Skotšilenko tunnusti kirjoitukset, mutta kiisti niiden paikkansapitämättömyyden ja luonnehti itseään aatteelliseksi pasifistiksi, joka arvosti ihmiselämää yli kaiken muun.

Amnesty ja Memorial ovat tunnustaneet Skotšilenkon mielipidevangiksi. Amnestyn mukaan tuomio oli osa sodan vastustajien Venäjällä kohtaamaa vainoa. Skotšilenkon oikeudenkäynti oli yksi korkeimman profiilin tapauksista, joissa sananvapauden entistä tiukempi sodanaikainen rajoittaminen Venäjällä on ilmennyt. Skotšilenko toivoi, ettei hänen oikeustapauksensa veisi huomiota Ukrainan sodalta. Hän on avoimesti lesbo ja arveli oikeudenkäynnin voivan selittyä osaltaan Venäjällä vallitsevilla asenteilla vähemmistöjä kohtaan. Skotšilenkon kumppani Sofija Subbotina ei saanut tapaamislupaa pidätyksen aikana. Subbotinan mukaan Skotšilenko kohtasi vangituksi jouduttuaan muun muassa seksuaalista häirintää ja tuli pakotetuksi syömään ruokaa, joka tiedettiin hänelle terveyssyistä sopimattomaksi. Skotšilenkolla on keliakia ja synnynnäinen sydänvika.

Skotšilenko katosi vankilasta heinäkuussa 2024.

Vuonna 2022 Skotšilenko pääsi Alla Pugatšovan ja Taisija Bekbulatovan kanssa BBC:n 100 Women -listalle.

## Lähteet
Lauri Lång

**Karl Lauri Henrik (Lasse) Lång** (2. kesäkuuta 1892 Helsinki – 29. tammikuuta 1980) oli suomalainen yleisurheilija. Hän voitti viestijuoksussa viisi Suomen-mestaruutta: 4&nbsp;×&nbsp;100 metrillä vuosina 1911–1913 ja 1915 sekä 1600 metrin viestissä vuonna 1912. Hän edusti vuonna 1911 Helsingin IFK:tä ja sen jälkeen Helsingin Kisa-Veikkoja. Henkilökohtaisilla juoksumatkoilla hän saavutti vuonna 1911 SM-hopeaa 100 metrillä ja 200 metrillä. Hän juoksi 100 metrillä ennätysajakseen 10,9 vuonna 1913.

Lång pelasi jalkapalloa Viipurin Reippaan joukkueessa.

Lauri Långin pojat Karl-Erik, Karl-Bertil ja Karl-Henrik pelasivat jääkiekkoa SM-sarjassa Åbo IFK:n joukkueessa. Heistä kaksi ensin mainittua kuolivat jatkosodassa lentokoneen tähystäjänä toimiessaan, Karl-Erik vuonna 1942 ja Karl-Bertil vuonna 1944.

## Lähteet
Jalmari Vaara

**Kustaa Jalmari Vaara** (27. joulukuuta 1888 Sääksmäki – 27. maaliskuuta 1958 Hausjärvi) oli suomalainen huonekalutehtailija ja Ryttylässä toimineen Jalmari Vaara Oy:n omistaja ja johtaja.

Vaara sai vuonna 1917 päästötodistuksen Helsingin Puuteollisuusammattikoulusta ja Taideteollisuuskeskuskoulusta. Hän toimi ammattikoulun opettajana Turussa 1917–1920 ja Lahden Kotiteollisuuskoulun johtajana 1920–1929. Vuosina 1929–1931 Vaara oli Englannissa tutkimassa sikäläistä huonekalualaa ja huonekalukauppaa sekä huonekalujen vientiä sinne. 

Jalmari Vaara oli Veljekset Vaara Oy:n palveluksessa 1920-luvulta lähtien ja oli yhtiön toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1934 saakka. Jalmari Vaara ja hänen veljensä Martti Vaara (1895–1983) ja Viljo Vaara perustivat vuonna 1925 Hollolaan avoimen yhtiön Puuseppätehdas Veljekset Vaara, jonka seuraaja oli 1927 perustettu Veljekset Vaara Oy Huonekalutehdas. Veljesten isä K. K. Wikman oli pitänyt puusepänverstasta Sääksmäellä. Vuonna 1934 Vaara osti Oy Höylän, entisen Huonekaluteollisuus Oy:n osake-enemmistön ja muutti yhtiön nimeksi Jalmari Vaara Oy toimien sitten yhtiön johtajana. Walter Marttinen, Matti Schreck ja T. W. Zimmermann olivat perustaneet 1932 Oy Höylän huonekalutehtaan Ryttylään jatkamaan Huonekaluteollisuus Oy:n toimintaa. Hän rakennutti 1934 Ryttylään uuden tehdasrakennuksen huonekalutehtaalleen, hankki tehtaaseen koneita ja palkkasi työväkeä. Tehdas tuotti huonekaluja sekä kotimaahaan että vientiin ulkomaille. Se työllisti noin 40 henkilöä.

Ryttylän huonekalutehdas tuhoutui tulipalossa 28. toukokuuta 1937. Palossa tuhoutuivat myös tehtaat koneet, valmiiden ja puolivalmiiden tuotteiden varastot sekä suurin osa tehtaan vieressä olleista lautatapuleista. Tehdas rakennettiin kuitenkin uudelleen ja hankittiin sinne uudet koneet. 

Talvisodan aikana Sakon ase- ja ammustehtaan toimintaa hajasijoitettiin eri paikkoihin. Ryttylän lasitehtaalle siirrettiin patruunalataamo ja Vaaran huonekalutehtaalle hylsyjen ja luotien valmistamot. Huonekalutehtaan katolle oli rakennettu torni, johon sijoitetulla kaksipiippuisella Lewis-merkkisellä ilmatorjuntapikakiväärillä ammuttiin matalalla ohi lentänyttä Tupolev SB-2 pommikonetta niin että se räjähti Vähikkälän Sauvalan kartanon pellolle tuhoutuen täysin. Sotavuosien jälkeen Jalmari Vaara Oy jatkoi huonekalujen valmistamista ja tehtaan tuotteita oli kaupan eri puolilla Suomea.

Vaara oli Oy Suomi Export Ltd:n hallituksen puheenjohtajana vuodesta 1932 ja Suomen Puusepänteollisuuden Liiton hallituksen jäsenenä vuodesta 1932.

Jalmari Vaara menehtyi kotitalonsa tulipalossa vuonna 1958. Huonekalutehdas toimi vielä 1960-luvulla Ryttylässä. Jalmari Vaara Oy:n toiminta päättyi konkurssiin 1982. Tehdasrakennus on edelleen olemassa.

## Lähteet
Ellef Ringnes

**Ellef Ringnes** (25. lokakuuta 1842 Krødsherad – 15. maaliskuuta 1929 Oslo) oli norjalainen liikemies ja mesenaatti. Hän perusti vuonna 1877 Ringnesin panimon yhdessä veljensä Amund Ringnesin ja Axel Heibergin kanssa. Kolmikko rahoitti Fridtjof Nansenin ja Otto Sverdrupin tutkimusmatkoja. Ellef Ringnesin saari Kanadassa on nimetty hänen mukaansa.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Noresund

**Noresund** on taajama Krødsheradin kunnassa Buskerudin läänissä Norjassa ja kuntansa hallintokeskus. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 356 vuonna 2023.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Taisija Bekbulatova

**Taisija Bekbulatova** () on venäläinen toimittaja.

Bekbulatova aloitti vuonna 2012 työskentelyn kirjeenvaihtajana *[[Kommersant]]issa*. Vuosina 2017–2019 hän oli *[[Meduza]]n* erikoiskirjeenvaihtaja. Vuonna 2019 Bekbulatova perusti riippumattoman uutissivusto Holod Median, jonka päätoimittajaksi hän ryhtyi. 7. heinäkuuta 2020 poliisi ratsasi Bekbulatovan asunnon Moskovassa. Samana päivänä suoritettiin toimittaja Ivan Safronovin pidätys maanpetosepäilyn perusteella. Venäjän oikeusministeriö julisti Bekbulatovan vuonna 2021 "ulkomaiseksi agentiksi". Bekbulatova muutti tämän jälkeen Tbilisiin Georgiaan. Useat muut Holod Median toimittajat pakenivat Venäjältä Ukrainan sodan (2022) ja uusien entistä ankarampien lehdistönvapauden rajoitusten myötä.

Bekbulatova valittiin BBC:n 100 Women -listalle Aleksandra Skotšilenkon ja Alla Pugatšovan kanssa vuonna 2022.

## Lähteet
Oppenheimer-timantti

**Oppenheimer-timantti** on vuonna 1964 Kimberleyn läheltä, Etelä-Afrikasta löydetty hiomaton timantti. Se on korkeudeltaan 3,8 senttimetriä ja painoltaan 253,7 karaattia. Timantti on väriltään keltainen, minkä saavat aikaan typen epäpuhtaudet. Timantti on nimetty kaivosyrittäjä Ernest Oppenheimerin mukaan.

## Lähteet
Rebekka Habermas

**Rebekka Habermas** (1959 – 21. joulukuuta 2023) oli saksalainen historioitsija. Hän oli filosofi Jürgen Habermasin tytär.

Habermas opiskeli historiaa ja romaanisia kieliä Konstanzissa ja Pariisissa. Hän valmistui näistä opinnoistaan vuonna 1985 ja väitteli tohtoriksi Saarlandin yliopistossa Saarbrückenissä vuonna 1990. Habermas oli apulaisprofessorina Bielefeldin yliopistossa vuosina 1992–1997 ja professorin sijaisena Bochumin yliopistossa vuosina 1998–2000. Hän toimi vuodesta 2000 professorina Göttingenin Georg-August-yliopistossa, jossa hän opetti keskiajan ja nykyajan historiaa. Habermas oli myös Oxfordin yliopiston Richard von Weizsäcker Fellow ja New Yorkin The New Schoolin Theodor Heuss -professori. Lisäksi hän opetti muun muassa Montrealissa ja Pariisissa.

Habermas valittiin Academia Europæan jäseneksi vuonna 2012. Vuonna 2011 hänelle myönnettiin Geisteswissenschaften International -palkinto. Vuonna 2015 hän sai Chester Penn Higby -palkinnon artikkelistaan "Lost in Translation: Transfer and Non-Transfer in the Atakpame Colonial Scandal" vuonna 2015. Habermas keskittyi tutkimustyössään muun muassa kolonialismin historiaan; hän edusti uutta lähestymistapaa Saksan siirtomaahistoriaan. Habermasin tärkeimpiin julkaisuihin kuuluivat *Frauen und Männer des Bürgertums. Eine Familiengeschichte (1750–1850)* (2000), *Diebe vor Gericht. Die Entstehung der modernen Rechtsordnung im 19. Jahrhundert* (2016) ja *Skandal in Togo. Ein Kapitel deutscher Kolonialherrschaft* (2016). Habermas toimitti lehteä *Historische Anthropologie*. Hän kuoli 64-vuotiaana pitkään sairastettuaan.

## Lähteet
Kurittula (Loimaa)

**Kurittula** on kylä Loimaalla. Ennen vuotta 2005 kylä kuului Loimaan kuntaan. Kurittula sijaitsee Loimijoen pohjoispuolella, ja sitä halkoo Vanha Alastarontie (yhdystie 12608). Matkaa kylästä Loimaan kunnan entiseen keskukseen Hirvikoskelle on noin 5 kilometriä.

Vuonna 1540 Kurittulassa mainitaan olleen kolme taloa: Sipi, Mikkola ja Pisku.

Kurittulassa sijaitsee Loimaan Nuorisoseuran omistama seuraintalo Toukola. Kylässä toimi Kurittulan koulu vuoteen 2005 asti.

## Lähteet
Amund Ringnes

**Amund Ringnes** (7. lokakuuta 1840 Krødsherad – 13. tammikuuta 1907 Kristiania) oli norjalainen liikemies ja mesenaatti. Hän perusti vuonna 1877 yhdessä veljensä Ellef Ringnesin ja Axel Heibergin kanssa Ringnesin panimon. Kolmikko rahoitti Fridtjof Nansenin ja Otto Sverdrupin tutkimusmatkoja, ja Amund Ringnesin saari Kanadassa on nimetty hänen mukaansa.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Livingstone (yhtye)

**Livingstone** oli suomalainen kristillinen yhtye. Se aloitti seurakuntanuorten harrastusyhtyeenä. Yhtyeessä oli mukana Pekka Ruuskan lisäksi Jyrki "Speedy" Saarinen, joka oli aiemmin soittanut Broadcast-yhtyeessä. Livingstone onnistui saamaan radiosoittoa myös ei-uskonnollisissa ohjelmissa ja menestyi Levyraadissa. Ruuskan mukaan tiukimmat kristilliset ryhmät kuitenkin vieroksuvat yhtyettä. 1980-luvun puolivälissä Ruuska lähti soolouralle.

## Diskografia
### Albumit
* 
* 
* 
* 

## Lähteet
Gaboninkopaalipuu

**Gaboninkopaalipuu** (*Guibourtia pellegriniana*) on hernekasvien (Fabaceae) heimoon, kopaalipuiden (*Guibourtia*) sukuun kuuluva kasvilaji. Puulaji kasvaa 30–50 metriä korkeaksi, ja sen runko voi kasvaa halkaisijaltaan noin 70 cm paksuksi.

Gaboninkopaalipuu kasvaa usein pieninä ryhminä, ja kasvupaikkoinaan laji suosii sulkeutuneita sademetsiä sekä muita metsiä. Lajia tavataan luonnossa Afrikassa Norsunluurannikolta Gaboniin ulottuvalla alueella.

Gaboninkopaalipuun sydänpuu on punertavanruskeaa, ja sen ympärillä on selvästi erottuva 2–8 senttimetrin kerros vaaleaa pintapuuta. Gaboninkopaalipuusta tehtyä puutavaraa käytetään monenlaisiin käyttökohteisiin, muun muassa sisustusmateriaalina, huonekaluissa, puupaneeleissa ja -pinnoitteissa sekä puukäsitöissä.

## Lähteet
Musiikkia Risto Jarvan elokuvista

**Musiikkia Risto Jarvan elokuvista** on suomalaissäveltäjä Markku Kopiston toukokuussa 1978 julkaistu soundtrack-albumi. Albumi on sisältää musiikkia Risto Jarvan ohjaamista elokuvista *[[Mies, joka ei osannut sanoa ei]]* (1975), *[[Loma (elokuva)|Loma]]* (1976) ja *[[Jäniksen vuosi (vuoden 1977 elokuva)|Jäniksen vuosi]]* (1977).

Kopisto työskenteli aikoinaan soitonopettajana ja valmisteli samalla musiikkia elokuvaan *Jäniksen vuosi*. Elokuvan ohjaaja Jarva ehdotti sävellysten julkaisemista albumilla, johon Kopisto suostui. Radiotoimittajat valitsivat albumin kuukauden levyksi.

Love Records julkaisi albumin vain vinyylilevynä Love Records-levymerkillä. Siboney julkaisi albumin vuonna 2004 remasteroituna CD-levynä.

## Kappaleet
Kaikki sävellykset Markku Kopisto.

Kaikki sovitukset Markku Kopisto, ellei toisin mainita.

; A-puoli
; Jäniksen vuosi (1977)
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

; B-puoli
; Mies, joka ei osannut sanoa ei (1975)
# 
# 
# 
# 
# 
; Loma (1976)
# 
# 
# 
# 
# 
Lähde:

## Tekijät
### Muusikot
*Markku Kopisto – kapellimestari (paitsi ”Veneretki”)
*Risto Pelli – kapellimestari (”Veneretki”), piano (9, 11, 13)
*Keijo Aho – oboe (”Surullinen Marjukka”)
*Kari Karjalainen – basso- ja piccolotrumpetit (”Vaellus”)
*Veijo Lankinen – sopraanonokkahuilu (”Onnellinen Marjukka”), tuuba (”Kivimäen pumpun humppa”)
*Mikko Salo – huilu (1, 2, 8)
*Risto Pensola – klarinetti (1, 8), sopraano (5–7, 11) -ja tenorisaksofonit (5, 7, 11, 12)
*Esa-Pekka Salonen – käyrätorvi (”Vaellus”)
*Heikki Simola – fagotti (”Vaellus”)
*Vesa Mäkelä – huuliharppu (9, 10, 12)
*Mikko Nikula – viulu (15, 16)
*Maarit Nikula – laulu (”Salaperäinen”)
*Timo Tervo – laulu (”Katseen kosketus”)
*Seppo Hovi – harmonikka (1, 3), piano (”Kaarlo Vatanen”)
*Ole Halén – kitara (1, 2, 6)
*Jari Metsberg – kitara (”Mies joka ei osannut sanoa ei”)
*Timo Ryymin – kitara (10, 14-16), rytmikitara (”Surullinen Marjukka”)
*Ilkka Virta – soolokitara (”Surullinen Marjukka”)
*Heikki Laurila – mandoliini (15, 16)
*Antti Hytti – kontrabasso (1, 6, 13), sähköbasso (”Takaa-ajo”)
*Heikki Liikanen – sähköbasso (9, 11)
*Timo Aittokallio – rummut (9, 11)
*Tero Sarikoski – rummut (6, 7)

; Heikki Hämäläisen jousiryhmä (”Katseen kosketus”)
*Heikki Hämäläinen, Jussi Pesonen, Ahti Pilvi, Juhani Tiainen ja Jorma Ylönen – viulut
*Jarmo Ahvenainen – alttoviulu
*Veli-Pekka Bister ja Kari Lindstedt – sellot

### Tuotanto
*Filminor / Markku Kopisto – tuottaja
*Paul Jyrälä – äänitys (Jäniksen vuosi, Love Records -studio, 1977 ja Loma, Finnvox-studiot, 1976)
*Mikael Nuorivaara – äänitys (Mies, joka ei osannut sanoa ei, Finnvox-studiot, 1975)
*Matteus ”Matti” Marttila – kannen maalaus
*Kullervo Kukkasjärvi – takakannen tekstit

## Lähteet
* 

### Viitteet
Ivan Marjanenko

**Ivan Oleksandrovytš Marjanenko** (oikea sukunimi: **Petlišenko** ; 9. kesäkuuta 1878 Sotševanivin huuttori, lähellä Marjanivkaa, Jelisavetgradin piiri, Hersonin kuvernementti – 4. marraskuuta 1962 Harkova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen sankariroolien näyttelijä, ohjaaja ja opettaja.

Marjanenko kävi koulun Kupjanskissa (1895) ja työskenteli sitten näyttämömestarina ja näyttelijänä setänsä Marko Kropyvnytskyin seurueessa ja Onysym Suslovin seurueessa (1899–1906) ja F. Volykin (1903–1904) seurueessa. Hän oli näyttelijä ja ohjaaja Sadovskyin teatterissa Kiovassa (1906–1914). Hän johti Ukrainan näyttelijöiden yhdistystä (1915–1916) ja Ukrainan kansallisteatteria Kiovassa (1917–1918). Vuonna 1918 hän liittyi valtion draamateatteriin (vuodesta 1919 Ukrainan neuvostotasavallan Ševtšenkon ensimmäinen teatteri). Hän työskenteli Berezilissä (1922–1934) ja Harkovan ukrainalaisessa draamateatterissa (1934–1958). Marjanenko esiintyi lähes 200 roolissa useissa näytelmissä ukrainalaisista kansannäytelmistä maailman klassikoihin. Oltuaan kansanomaisen teatterityylin näyttelijä hän siirtyi Berezilin muodolliseen innovatiiviseen näyttelemistyyliin. Kun Les Kurbasia vastaan hyökättiin vuonna 1933, Marjanenko puhui hänen puolustuksekseen.

Teatterin ohella hän näytteli myös elokuvissa, muun muassa Ivan Kavaleridzen ohjaamassa, Suomessakin esitetyssä elokuvassa *[[Prometheus (vuoden 1936 elokuva)|Prometheus]]*.. Hän opetti Lysenkon teatteri- ja musiikki-instituutissa Kiovassa (1917–1918) ja Harkovan teatteri-instituutissa (1944–1961). Marjanenko on kirjoittanut teoksen *Mynule ukrajinskoho teatru* ('Ukrainan teatterin menneisyys', 1953). Hänen elämäkertansa julkaistiin Kiovassa vuosina 1964 ja 1968.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
C. I. Scofield

**Cyrus Ingerson Scofield** (19. elokuuta 1843 Lenaween piirikunta, Michigan – 24. heinäkuuta 1921 New York City) oli yhdysvaltalainen juristi ja poliitikko, ja myöhemmällä urallaan vaikutusvaltainen teologi ja uskonnollinen kirjailija. Scofield on tunnettu teoksesta *Scofield Reference Bible*. Scofieldin kirjoitukset aiheuttivat dispensationalismin suuren suosion joidenkin yhdysvaltalaisten kirkkojen piirissä. Vaikka Scofield seurasi John Nelson Darbyn kehittämää dispensationalismia, Charles Ryrien mukaan hän sai paljon vaikutteita Isaac Wattsilta.

## Elämä
Yhdysvaltain sisällissodan alkaessa Scofield oli vierailulla sisarensa luona Wilsonin piirikunnassa Tennesseessä. Toukokuussa 1861 hän liittyi Konfederaation armeijaan. Heinäkuussa 1862 Scofield pyysi vapautusta palveluksesta, koska oli kotoisin Michiganista, alaikäinen ja huonossa kunnossa. Hän sai virallisesti kotiutuksensa 26. syyskuuta 1862. Noin vuonna 1865 hän muutti St. Louisiin asumaan toisen sisarensa ja tämän aviomiehen luokse. Scofield työskenteli St. Louisin verotuslautakunnan toimistossa ja aloitti kouluttautumisen lakimiehen ammattiin. Vuonna 1869 Scofield perheineen muutti Kansasin Atchisoniin. Scofield pätevöityi asianajajaksi Kansasissa ja työskenteli jonkin aikaa lakitoimistossa. Scofield valittiin Kansasin lainsäätäjäksi 1871–1872 Atchisonin ja Nemahan piirikuntien edustajana. Hänet nimitettiin Kansasin Yhdysvaltain piirisyyttäjäksi 1873, mutta saman vuoden joulukuussa Scofield erosi virasta sekaannuttuaan poliittiseen skandaaliin ja lahjuksiin. Vuoteen 1877 mennessä Scofield oli eronnut vaimostaan ja palannut St. Louisiin. 1870-luvun lopulla hän oli osallisena väärennösjutussa, josta hän sai mahdollisesti vankilatuomion.  

Noin vuonna 1879 hän tuli uskoon ja osallistui fundamentalisti Dwight L. Moodyn evankeliointityöhön. Scofield omaksui dispensationaalisen teologian James H. Brookesin oppilaana. Scofieldistä tuli texasilaisen kongregationaalisen kirkon pastori, ja hän käytti aikansa kirjoittamiseen ja saarnaamiseen. Hän luennoi Yhdysvalloissa ja Euroopassa.  

## Lähteet
Arthur Donner

**Arthur Anders Donner** (13. maaliskuuta 1884 Helsinki – 26. joulukuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n toimitusjohtaja.

Arthur Donnerin isä oli Helsingin yliopiston rehtori ja tähtitieteen professori Anders Severin Donner. Arthur Donner pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1902 ja valmistui diplomi-insinööriksi Polyteknillisen opiston konerakennus- ja sähköteknilliseltä osastolta 1907. Hän erikoistui alunperin kutomateollisuusalalle ja harjoitteli ensin suomalaisissa tehtaissa, Skotlannin ja Irlannin tehtaissa ja sitten 1907–1908 eräissä saksalaisissa kehruutehtaissa sekä Belfastin kutomakonetehtaissa.

Donner tuli vuonna 1908 insinööriksi Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n kehruuosastolle. Hänestä tuli 1911 yhtiön kutomotehtaitten teknillinen johtaja ja 1913  yhtiön toinen toimitusjohtaja. Ensimmäisen maailmansodan aikana Donner johti yhtiön tuotannon laajennuksia sekä suuren vesivoimalaitoksen rakennustöitä. Voimalaitoksen valmistuttua tehtaiden käyttövoimaksi tuli kokonaan sähkö.

Donner vapautettiin vuonna 1919 pellavatehtaar teknillisen johtajan tehtävistä ja hän saattoi sitten keskittyä yhtiön uusien tuotantolaitosten rakentamiseen Anjalankoskelle Kymijoen varteen. Sinne valmistui Donnerin johdolla Inkeroisten vesivoimalaitos ja uusittiin kokonaan yhtiön puuhiomo. Vuodesta 1926 alkaen Donner toimi Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n toimitusjohtajana.

Donner oli johtokunnan jäsenenä Ph. U. Strengberg & C:o Oy:ssä, Etelä-Suomen Voima Oy:ssä, Oy Teknikassa ja Tampereen Puuvillateollisuus Oy:ssä. Donner oli jäsenenä Tampereen suojeluskunnassa, useissa kunnallisissa lautakunnissa, Tampereen Teknillisen Seuran ja Tampereen Teknillisen Opiston johtokunnissa sekä kutomateollisuuden keskusjärjestöissä.

Arthur Donner kuoli joulukuussa 1928 Saltzmanin yksityissairaalassa Helsingissä vaikean sydän- ja munuaisvian seurauksena.

## Lähteet
Propyleenikloorihydriini

**Propyleenikloorihydriini** (C3H7ClO) on kloorihydriineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää esimerkiksi muiden yhdisteiden valmistukseen.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa propyleenikloorihydriini on väritöntä nestemäistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja useisiin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Yhdiste reagoi emästen kanssa hydrolysoituen propyleenioksidiksi ja propyleeniglykoliksi. 

## Valmistus ja käyttö
Propyleenikloorihydriiniä valmistetaan propeenin ja klooriveden reaktiolla. Reaktiossa muodostuu myös 2-klooripropan-1-olia. Propyleenikloorihydriinia käytetään propyleenioksidin ja muiden yhdisteiden valmistukseen.

## Lähteet
Jishishanin maanjäristys 2023

**Jishishanin maanjäristys 2023** oli 18. joulukuuta 2023 juuri ennen vuorokauden vaihtumista Kiinassa sattunut maanjäristys, jonka keskus oli Gansun maakunnassa Linxian hui-kansan autonomisen prefektuurin alueella. Eniten vahinkoja kohdistui prefektuuriin kuuluvaan Jishishanin piirikuntaan.

Jishishanin maanjäristyksen voimakkuus oli Kiinan mukaan 6,2 Richterin asteikolla; Yhdysvaltain geologian tutkimuskeskuksen mukaan magnitudi oli 5,9 ja syvyys 10 kilometriä. Kuolonuhreja oli ainakin 117 Gansun maakunnassa ja 31 Qinghain maakunnassa, minkä lisäksi kolme henkilöä oli maanjäristyksen jäljiltä kadoksissa vielä 24. joulukuuta 2023. Loukkaantuneita oli lähes tuhat. Lisäksi yli 14&nbsp;000 kotia tuhoutui. Jishishanin maanjäristys 2023 oli eniten kuolonuhreja vaatinut maanjäristys Kiinassa sitten Ludianin maanjäristyksen 2014.

Joulukuun 20. päivään mennessä 2023 oli tieto noin kymmenestä jälkijäristyksestä. Myös Xinjiangissa koettiin 19. joulukuuta 2023 maanjäristys, jonka magnitudiksi mitattiin 5,5. Jishishanin maanjäristyksen Gansun maakunnassa tuottamat rahalliset tappiot maatalous- ja kalastuselinkeinoille arvioitiin alustavasti 532 miljoonan yuanin suuruisiksi.

## Lähteet
Kökarin tuulivoimalaitos

**Kökarin tuulivoimavoimalaitos** eli **Mika** on Ahvenanmaalla Kökarin Sommarönissä toimiva tuulivoimalaitos. Sen kapasiteetti on 500 kilowattia ja vuosituotanto 1,3 gigawattituntia. Voimalan omistaa osuuskunta Ålands Vindenergi Andelslag. Voimalasta käytetään osuuskunnassa myös nimeä *Mika*. Kökarin voimalaitos on tällä hetkellä vanhin ahvenanmaalainen tuulivoimalaitos, sillä sekä Vinghalsin että Bredvikin tuulivoimalat on purettu pois .

## Yleistä
Ahvenanmaalla on ollut tavallista ladata lyijyakkuja pienillä tuulivoimalla pyörivillä sähkögeneraattoreilla. Vaikka 1980-luvulla tiedettiin Tanskassa olevasta tuulivoiman trendistä, eivät ahvenanmaalaiset olleet vielä innostuneet suurien voimaloiden rakentamisesta. Vasta kun maakunta rakennutti Vinghalsin tuulivoimalan, herätti tuulivoiman hyödyntäminen laajempaa huomiota. Helmikuussa 1992 kerääntyivät tuulivoimasta kiinnostuneet asukkaat keskustelemaan asiasta ja innokkaimmat laativat suunnitelmaa osuuskunnan perustamisesta. Pian kerättiinkin osuuskunnalle satoja jäseniä ja sen nimeksi otettiin Ålands Vindenergi Andelslag (ÅVA). Sen ensimmäinen tuulivoimalaitos valmistui Eckeröhön elokuussa 1995 ja toinen Kökariin lokakuussa 1997, kuukautta ennen Lemlandin tuulivoimapuistoa.

Voimala rakennettiin seurantalon taakse Hästvarps bergenin itäiselle mäenhuipulle, sopivasti Hellsön ja Österbyggen välisen sähkölinjan viereen. Voimala sijaitsee 20 metrin korkeudella mpy.

## Tuulivoimalaitos
Kökarin tuulivoimala on saksalaisen Enerconin valmistamaa E40/50-mallia, jonka napakorkeus on 44 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 40 metriä ja kapasiteetti 500 kilowattia eli 0,5 megawattia. Sen torni on putkimainen teräsrakenne, joka kannattelee konehuonetta ja tuuliturbiinia, joiden yhteispaino ylittää 22 tonnia..

## Uutisia
Tuulivoimalan kääntöakseliin tuli halkeama elokuussa 2016 ja sen korjaaminen kesti helmikuuhun 2017 asti, jolloin voimala voitiin taas käynnistää. Korjaaminen kesti pitkään, siillä koko konehuone päätettiin lopuksi vaihtaa uuteen ja sen valmistamisessa kului aikaa. Pitkä seisokki aiheutti lisäksi kosteusvaurioita sähkögeneraattorissa. Voimalaitos saavutti vuonna 2017 20 vuoden iän, mikä pudotti sen pois sähkötukien piiristä.

## Katso myös
* Luettelo Suomen tuulivoimaloista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ren Åländsk energi (osuuskunnan Ålands Vindenergi AL verkkosivut)
Abdirahman Saylici

**Abdirahman Abdallahi Ismail Saylici** (; s. 28. lokakuuta 1956 Zeila) on somalimaalainen poliitikko, joka toimii Somalimaan varapresidenttinä.

Saylici kävi kouluja Booraman kaupungissa ennen muuttamistaan Hargeisaan korkeakoulutusta varten. Vuosina 1975–1979 hän opiskeli Hargeisan teknillisessä instituutissa, josta valmistui rakennusinsinöörinä. Ennen poliittista uraansa Saylici johti vuodesta 1980 rakennusyhtiötä. Hän liittyi Kulmiye-puolueeseen vuonna 2003. Vuonna 2010 Saylici valittiin ensimmäisen kerran Somalimaan varapresidentiksi.

## Lähteet
Agnes Martin

**Agnes Bernice Martin** (22. maaliskuuta 1912 Macklin, Saskatchewan, Kanada – 16. joulukuuta 2004 Taos, New Mexico, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen taiteilija. Hän oli merkittävä abstraktin taiteen edustaja, joka tunnetaan erityisesti minimalistisista maalauksistaan.

Martin syntyi Kanadassa ja vietti suurimman osan elämästään Yhdysvalloissa. Martinin taideura kukoisti 1950- ja 1960-luvuilla, ja hänen työnsä vaikutti voimakkaasti abstraktiin ekspressionismiin ja minimalismiin.

## Elämä
Martin syntyi Kanadan maaseudulla Saskatchewanissa ja kasvoi Vancouverissa. Hän muutti 20-vuotiaana Yhdysvaltoihin opiskelemaan ja suoritti taiteen opettajan tutkinnon New Yorkissa Columbian yliopistossa. 

Martin asettui asumaan taiteilijalueelle Lower Manhattanille, missä hän tutustui Mark Rothkoon, Barnett Newmaniin, Ad Reinhardtiin, Ellsworth Kellyyn ja Georgia O’Keeffeen. Martin pystyi galleristi Betty Parsonsin tuen ansiosta muuttamaan asumaan New Yorkiin pysyvästi. Hän piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Parsonsin galleriassa vuonna 1958. 

Kun Martinin ateljeen vuokrasopimus päättyi yhdeksän vuoden kuluttua, hän jätti omaisuutensa ja lähti autolla kiertomatkalle Kanadan ja läntisen Yhdysvaltojen ympäri ja asettu matkan päätyttyä Cubaan New Mexicoon. Muutettuaan New Mexicoon hän lopetti maalaamisen seitsemäksi vuodeksi ja keskittyi adobe-talon rakentamiseen itselleen, zenin ja taolaisuuden opiskeluun sekä kirjoittamiseen. 

1970-luvun alussa hän palasi maalaamisen pariin ja aloitti sarjan maalauksia, jotka hän esitteli vuonna 1975. 

Martin muutti vanhainkotiin Taosiin New Mexicoon vuonna 1993. Hän kuoli siellä 92-vuotiaana.

Martin valittiin vuonna 1989 Yhdysvaltain taideakatemiaan (American Academy and Institute of Arts and Letters), ja vuonna 1998 hän sai arvostetun National Medal of Arts -mitalin. Vuonna 1991 hän julkaisi kirjan *Writings* ajatuksistaan taiteesta.

## Lähteet