open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Iranin siveyspoliisi

**Iranin siveyspoliisi** (, ’opastuspartio’) on Iranissa toimiva poliisiyksikkö, jonka tehtävä on valvoa šaria-lain mukaista pukeutumista ja julkista käytöstä. Siveyspoliisi perustettiin vuonna 2005. Virallisesti poliisin tehtäviin kuuluu yhtä lailla niin naisten kuin miestenkin pukeutumisen ja käytöksen valvonta. Käytännössä poliisi valvoo lähinnä naisten hijabin käyttöä sekä miesten ja naisten välistä julkista kanssakäymistä. Vuonna 2022 siveyspoliisi luvattiin lakkautta sen toimintaa vastustaneiden protestien (ns. Iranin huivikapina) myötä. Vuonna 2023 siveyspoliisi kuitenkin palasi takaisin toimintaan.
## Historia
Šaria-lain mukaista moraalinormistoa alettiin Iranissa valvoa valtion toimesta heti vuoden 1979 vallankumouksen jälkeen. Vallankumouksen yhteydessä perustettu islamilainen tasavalta pyrki heti valtaan päästyään vakiinnuttamaan ideologiansa osaksi kansalaisten jokapäiväistä elämää. Alussa uskonnollista moraalilakia valvoivat erilaiset puoliviralliset ryhmät, kuten vallankumouskomiteat. 

Uuden vallan vakiinnuttua myös moraalilain valvontaa alettiin institutionalisoida. Aluksi valvontaa ei kuitenkaan annettu minkään yksittäisen viranomaisen tehtäväksi. Valvonta myös hieman hellitti suhteellisen uudistusmielisen presidentti Mohammad Khatamin valtakaudella 1997-2005.

Siveyspoliisi perustettiin vuonna 2005 Mahmud Ahmadinežadin valtakauden alettua. Yksikkö perustettiin sisäministeriön alaisuuteen, osaksi valtion virallista lainvalvontaa.

## Huivikapina ja väitetty lakkauttaminen

Vuonna 2022 protestit siveyspoliisia vastaan Iranissa kiihtyivät suoranaiseksi kapinaksi. Kiihtyneiden mielenosoitusten taustalla oli Mahsa Aminin kuolema siveyspoliisin käsissä, siveyspoliisin syytettyä tätä puutteellisesta pukeutumisesta. Protestien myötä Iranin oikeuskansleri Mohammed Jafar Montazeri ilmoitti lopulta joulukuussa 2022 siveyspoliisin lakkauttamisesta. 

Lakkautuspäätös osoittautui alusta alkaen riitaisaksi ja epäselväksi. Iranin sisäministeriö, jonka alaisuudessa siveyspoliisi toimii, ei vahvistanut lakkautuspäätöstä. Julkilausutun lakkautusilmoituksen taustalla myös epäiltiin olevan halua hillitä kapinoita, ilman aitoa aietta lakkauttaa siveyspoliisin toimintaa.

Vuonna 2023 Iran ilmoitti virallisesti siveyspoliisin jatkavan toimintaansa. Siveyspoliisin myös ilmoitettiin jatkossakin pidättävän henkilöitä, joiden pukeutuminen tulkittaisiin epäsopivaksi.

## Lähteet
Blue Weaver

**Derek John ”Blue” Weaver** (s. 11. maaliskuuta 1947 Cardiff, Wales) on brittiläinen kosketinsoittaja. Hän oli walesilaisen Amen Corner -yhtyeen perustajajäseniä. Vuonna 1974 hän oli mukana Mott the Hooplen Yhdysvaltain-kiertueella, ja hänen soittoaan kuullaan myös samana vuonna ilmestyneellä yhtyeen livealbumilla.

Vuosina 1975–1983 Weaver soitti Bee Geesin kanssa. Hänestä tuli ensimmäinen Gibbin veljesten ulkopuolinen henkilö, joka sai nimensä yhtyeen kappaleen tekijätietoihin. Kyseinen laulu oli *[[Main Course]]* -albumilla (1975) julkaistu ”Songbird”.

Weaver on toiminut myös sessiomuusikkona ja soittanut muun muassa Stevie Wonderin, Pet Shop Boysin, The Damnedin ja Chicagon levyillä. Hän ei ole julkaissut sooloalbumeja.

## Lähteet
Åke Malmfors

**Samuel Åke Malmfors** (2. joulukuuta 1918 Tukholma – 7. maaliskuuta 1951 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, kuoronjohtaja ja kapellimestari.

Malmfors opiskeli lapsena Tukholmassa Einar Ralfin johdolla. Muutettuaan perheensä kanssa Faluniin hän jatkoi opintojaan Anders Jobsin johdolla. Malmfors soitti pianoa, urkuja ja selloa sekä lauloi kuorossa. Palattuaan Tukholmaan hän sai vuodesta 1935 harmonian opetusta Melcher Melchersiltä. Vuosina 1936–1938 Malmfors sai myös sellonsoiton opetusta Gunnar Norrbylta. Vuonna 1936 julkaistiin hänen ensimmäiset sävellyksensä, jotka olivat yksinlauluja. Keväällä 1938 Malmfors pääsi Melchersin kontrapunktiluokalle Tukholman kuninkaalliseen musiikkikorkeakouluun. Vuonna 1940 hän pääsi siellä Melchersin sävellysluokalle. Melchersin ranskalaisvaikutteinen tyyli kuuluu myös Malmforsin tuotannossa. Kuoronjohtoa Malmforsille opetti David Åhlén ja orkesterinjohtoa Tor Mann. Malmfors valmistui musiikinopettajan pätevyydellä vuonna 1943 ja sävellysopinnoistaan vuonna 1945.

Vuonna 1942 Malmfors alkoi johtaa Tukholman hiippakunnassa kirkon nuorisojärjestön kuoroa. Vuonna 1943 hän pääsi johtamaan Huddingen orkesteria. Vuonna 1946 hänet valittiin orkesterin johtoon Eskilstunaan. Keväällä 1948 Malmfors teki opintomatkan Italiaan. Siellä hän sai kuoronjohdon opetusta Bonaventura Sommalta ja orkesterinjohdon opetusta Tullio Serafinilta. Hän menetti työnsä Eskilstunassa, mutta sai lyhytaikaisempia työmahdollisuuksia muun muassa Ruotsin radion viihdeorkesterilta ja Radioköreniltä. Kapellimestarina Malmfors menetti useita työmahdollisuuksia oikean käsivarren synnynnäisen vamman johdosta. Vamma rajoitti liikkuvuutta ja aiheutti osittaisen atrofian. Säveltäjänä Malmfors saavutti menestystä kuoroteoksillaan *Gammal nederländare* ja *Månsken* (sanat Bo Bergman). Ne julkaistiin jo vuonna 1945, mutta saavuttivat laajempaa suosiota Einar Ralfin johtamien Radiokörenin esitysten myötä vuonna 1947. Eric Ericsonin johdolla *Månsken* myös levytettiin. Siitä tuli osa ruotsalaisten kuorojen vakiintunutta ohjelmistoa. Vuonna 1948 radiossa esitettiin Malmforsin jousikvartetto vuodelta 1943. Suositummiksi kuitenkin osoittautuivat hänen kuoroteoksensa, joihin kuuluivat myös vuonna 1949 julkaistut *Pilarna*, *I fjärran dis* ja *Mångård*. Martin Lidstam tilasi Malmforsilta teoksen *Kontrabasen* mieskuorolle ja pianolle. Se esitettiin menestyksekkäästi 8. toukokuuta 1950.

Malmfors sävelsi myös muun muassa viulusonaatin, urku- ja pianokappaleita, orkesterisävellyksiä sekä teoksen *Introduktion och Allegro* saksofonikvartetille. Syksyllä 1950 Malmfors seurasi Hildor Lundvikia Bellmanskörenin johdossa. Hän kuitenkin kuoli 32-vuotiaana maaliskuussa 1951 äkillisesti sairastuttuaan.

## Lähteet
Turun lasten parlamentti

**Turun lasten [[parlamentti]]** edustaa turkulaisten alakoulujen oppilaskuntia. Se on lasten näkökulman asiantuntijaelin ja vaikuttajaryhmä.

Turun Lasten Parlamentin suurkokouksissa on paikalla kaksi edustajaa kaikista turkulaisista alakouluista ja se on kanava lasten ja nuorten mielipiteiden, ehdotusten ja palautteen välittämisessä valmisteluun ja päätöksentekoon kaupungin toimialoille, luottamushenkilöille ja päättäjille.

Turun Lasten Parlamentin hallitukseen kuuluu 12 jäsentä. Hallitus valitaan vaaleilla yhdeksi lukuvuodeksi kerrallaan. Hallituksen tehtävänä on työstää alakoulujen oppilaskunnilta saatuja aloitteita, viedä niitä eteenpäin sekä valmistella Turun Lasten Parlamentin tulevia suurkokouksia.

## Lähteet
Pikkukaupungin poika

**Pikkukaupungin poika** (*The Bay Boy*) on Daniel Petrien käsikirjoittama ja ohjaama kanadalais-ranskalainen, englanninkielinen draamaelokuva vuodelta 1984. Petrien omiin nuoruudenkokemuksiin pohjautuva elokuva on kasvutarina teini-ikäisestä pojasta 1930-luvun lopun Nova Scotian provinssin rannikkokaupungissa Kanadassa. Poikaa näyttelee Kiefer Sutherland ja hänen vanhempiaan Liv Ullmann ja Peter Donat.

## Juoni
16-vuotias Donald Campbell hoitaa vammaista veljeään, käy katolista koulua ja toimii kirkon kuoripoikana. Äiti haluaisi pojastaan pappia, mutta pojan mieltä askarruttavat moraaliset kysymykset, kuten tyttöjen ja homoseksuaalisen papin lähentelyt ja paikallisen poliisin väärinkäytökset.

## Rooleissa

## Vastaanotto
*Pikkukaupungin poika* palkittiin Genie Awards -palkintogaalassa vuoden parhaana kanadalaiselokuvana.

Elokuva sai Suomessa teatteriensi-iltansa tammikuussa 1987. Se julkaistiin myös VHS-videona ja esitettiin Kolmoskanavalla 1991 ja MTV3-kanavalla 1999. *Helsingin Sanomien* Pertti Avolan mielestä *Pikkukaupungin poika* on sympaattinen ja pienimuotoinen nuoren pojan kehityskertomus, jossa hyvä paikallisväri ja aito tunnelma luovat varsinaisen jännitteen, kun taas itse tarina on varsin tavanomainen. Hänestä Kiefer Sutherland on tässä ensimmäisessä pääosassaan parempi kuin monissa sen jälkeisissä 1980-luvun elokuvissa. Sen sijaan äitiä esittävän Liv Ullmannin roolityö ei Avolaa vakuuttanut. *[[Video-opas|Video-oppaan]]* Asko Alasen mielestä elokuvan on haihatteleva mutta tunnelmallinen nuoruusmuisto, kolmen tähden viidestä arvoinen.

## Lähteet
Lennart Lundberg

**Lennart Arvid Lundberg** (29. syyskuuta 1863 Norrköping – 27. heinäkuuta 1931 Karlshamn) oli ruotsalainen säveltäjä, pianisti ja pianopedagogi.

Lundberg syntyi Magnus Lundbergin ja tämän vaimon Augustan perheeseen. Perheen isä kuoli vuonna 1864. Lundberg osoitti varhain musikaalista lahjakkuutta ja pääsi vuonna 1881 Tukholman kuninkaalliseen musiikkikorkeakouluun, jossa hän sai pianonsoiton opetusta Hilda Thegerströmiltä. Lundberg opiskeli myös lyhyesti Berliinissä Heinrich Ehrlichin johdolla. Vuoden 1887 lopussa hän lähti Pariisiin, jossa pysyi kesään 1890 saakka. Hän vietti myös tätä opintojaksoa seuranneet kaksi talvikautta Pariisissa. Lundberg opiskeli siellä Ignacy Paderewskin ja Camille Dubois'n sekä ilmeisesti Louis Diémerin johdolla. Hän sai samalla sävellyksen ja kontrapunktin opetusta Ernest Le Tourneux'lta. Pariisin-vuosinaan Lundberg ystävystyi Zygmunt Stojowskin kanssa. Hän esitti Hilda Thegerströmille omistetun sävellyksensä *Au bord de la mer* Salle Érardissa vuonna 1890. Pian tämä kappale ja laulu *Sorg* julkaistiin Pariisissa.

Lundberg esiintyi konserttipianistina Tukholmassa jo ennen Pariisiin lähtemistään. Vuonna 1904 hän seurasi eläkkeelle jäänyttä Hilda Thegerströmiä tämän virassa Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Hän opetti siellä professorin arvolla vuodesta 1913, kunnes jäi itse eläkkeelle vuonna 1928. Lundbergin johdolla opiskelivat Stina Sundell, Sven Brandel, Olof Wibergh, Gunnar de Frumerie, Märtha Ohlson, Gösta Nystroem, Harry Ebert ja Henning Mankell.

Lundberg oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen vuodesta 1904. Hän sävelsi aikaansa suhteutettuna harmonisesti rohkeaa pianomusiikkia, kuten neljä pianosonaattia. Musiikkikriitikko Walter Niemann kirjoitti vuonna 1918 Lundbergin olevan ruotsalaisista pianomusiikin säveltäjistä modernistisin. Lundberg keskittyi laulujen lisäksi lähes yksinomaan pianomusiikin säveltämiseen. Hän vietti eläkepäivänsä Karlshamnissa, jossa kuoli sydänsairauteen vuonna 1931.

## Lähteet
Kauhukalkkarokäärme

**Kauhukalkkarokäärme** (*Crotalus durissus*)  on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava kalkkarokäärmelaji.

Kauhukalkkarokäärme kasvaa tyypillisesti vajaan metrin mittaiseksi, pisimmillään 1,6 metriä. Pää on suuri ja leveä ja erottuu selvästi kapean kaulan takia. Silmät ovat keskikokoiset tai pienet, ja niissä on pystysuunnassa soikeat pupillit. Vartalo on tukeva, häntä lyhyt ja sen päässä on sarvimainen helistin.

Kauhukalkkarokäärmeet elävät monenlaisissa ympäristöissä, kuivasta kivikosta savannille ja ruohikkomaille. Se syö pääosin nisäkkäitä, lähinnä jyrsijöitä.

Kauhukalkkarokäärme on myrkyllinen, ja aiheuttaa Brasiliassa enemmän kuolemaan johtavia käärmeenpuremia kuin mikään muu laji.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* UniProt: Taxonomy - ''Crotalus durissus''
Suomen presidentinvaali 2030

**Suomen presidentinvaalin 2030** ensimmäinen kierros järjestettäneen 27. tammikuuta 2030. Istuva tasavallan presidentti Alexander Stubb voi asettua vaaleissa ehdolle jatkokaudelle.

Äänioikeus vaaleissa on kaikilla Suomen kansalaisilla, jotka ovat ensimmäisen kierroksen vaalipäivään mennessä vähintään 18-vuotiaita. Asuinpaikka ei vaikuta äänioikeuteen.

## Lähteet
Kyparissos

**Kyparissos** (, ; ”Sypressi”) tai **Kypárissos** () voi viitata seuraaviin:

* Kyparissos, hahmo kreikkalaisessa mytologiassa
* Kyparissos, antiikin aikainen kaupunki Fokiissa Kreikassa
* Kyparissia eli Kyparissos, antiikin aikainen kaupunki Messeniassa Kreikassa
* Kypárissos, kylä Kreetan saarella Iraklionin kunnassa Iraklionin alueyksikössä

## Katso myös

* Kyparissia, useita paikkoja
Åke Senning

**Åke Senning** (14. joulukuuta 1915 – 21. heinäkuuta 2000) oli ruotsalainen sydänkirurgi, joka kehitti 8. lokakuuta 1958 ensimmäisen ihonalaisen sydämentahdistimen 43-vuotiaalle miehelle. Tahdistin toimi kuusi tuntia. Senning kuoli Zürichissä pitkällisen sairauden jälkeen 21. heinäkuuta 2000.

## Lähteet
Jämsän helluntaiseurakunta

**Jämsän helluntaiseurakunta** eli **Jämsän Betania** on Jämsässä toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1933 ja se kuuluu Suomen Helluntaikirkkoon. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja Sanan ja rukouksen iltojen lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, diakonia (Gospel-kolo), puhelinhartaus sekä lähetystyön tuki Japaniin ja Israeliin. Seurakunnan kirpputorin tuotto kanavoidaan Vepsän lähetystyöhön. Seurakunta on tukenut naisten turvakotia Boliviassa. Helluntaiseurakunta sijaitsee Jämsän Vitikkalassa Peltotiellä.

## Toimitilat
Jämsän helluntaiseurakunnan ensimmäinen rukoushuone, vanha *Betania*, valmistui Pääskyläntielle vuonna 1967. Seurakunnan nykyinen toimitalo, uusi *Betania*, valmistui Peltotielle vuonna 1983.

## Aiheesta muualla
* Helluntaiherätys Suomessa

## Lähteet
 

## Aiheesta muualla
* Seurakunnan verkkosivut
Vanhakylä (Inkeri)

**Vanhakylä** () oli inkeriläinen kylä, joka kuului Kelton luterilaisen seurakuntaan. Entinen kylän alue kuului vuoteen 2023 saakka Seuloskoin piiriin.   

Kylä mainitaan ensimmäinen kerta vuonna 1696 (*Nobria*) ja Kelton seurakunnassa (22 kylää) oli silloin 127 taloa. 
Vuonna 1745 Kelton kirkonkirjassa kylä mainitaan nimellä *Keltinkylä* ja sen suvut oli Virolainen, Rikkinen, Kukkonen, Jääskeläinen, Anttonen, Häväli, Husu ja Levonen. 
Vuonna 1849 siellä asui  266 ihmistä, niistä inkeriläisiä (savakoita) - 196 (82 miestä ja 114 naista), ja Suomen karjalaisia - 70 (miehiä 43, naisia 27). 

1900-luvun alussa kylän suurin suku oli Jääskeläinen. Muut isot suvut oli Anttonen, Ronkonen, Huuhka, Kelkka ja Kokko. Vanhakylän tilat oli Aatola, Tommola, Juhala, Henilä, Eskola, Eskolmattila, Huuska, Antursla, Sakarla, Saksala, Siprelä, Junuskila ja Pristava. Kylässä kukoisti maatalous, eritoten perunaviljeily ja karjanhoito. 1910-luvussa Vanhakylässä toimi osuuskauppa, maatalousseura, raittiusseura, oli oma voimistelujoukkue. Kylässä avattiin suomenkielinen koulu vuonna 1910, opettajina toimi P. Hutter ja Keltosta kotoisin ollut J. Parkkinen. 

Vuonna 1926 Vanhakylässä oli 97 taloa ja 475 asukasta, niistä 437 (86 taloa) - inkeriläisiä.
1930-luvun alussa kylässä oli perustettu Kelton ensimmäinen kolhoosi, *"Murros"*, joka "mursi myös pohjan" monilla kylän asukkailla. Vuodesta 1931 varakkaita sukuja karkotettiin "kulakkeina" Keski-Aasiaan ja Hiipinään, missä osa kuoli nälkään ja vaikeiden asuinolosuhteiden takia. Vanhakylästä kotoisin ollut Matti Jääskeläinen kertoi näistä tapahtumista sanoittamalla uusiksi vanhan kansanlaulun. 

Toisen maailmansodan aikana kylä joutui Leningradin saartoon. Maaliskuussa vuonna 1942 kaikki kylän suomalaiset (470 ihmistä eli 124 perheettä) karkotettiin, vietiin Laatokan jään kautta läheiselle rautatieasemalle ja sieltä jälleen Siperiaan. Sodan jälkeen entisille asukkaille kiellettiin asumasta kotikylässä.

## Lähteet
Uudenkaupungin helluntaiseurakunta

**Uudenkaupungin helluntaiseurakunta** eli **Uudenkaupungin Ruksa** on Uudessakaupungissassä toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1974. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja sanan ja rukouksen iltojen lisäksi lapsi- ja nuorisotyö sekä lähetystyö Thaimaassa. Ruksa sijaitsee Uudenkaupungin keskustassa. Seurakunta on Suomen Helluntaikirkon jäsenseurakunta.

## Toimitilat
Uudenkaupungin helluntaiseurakunta osti Ylinenkadun rukosuhuoneen vuonna 1977. Toimitilojen sisustusta on uusittu 2000-luvulla, jolloin tilaan hankitttiin pehmustetut tuolit puupenkkien tilalle.

## Aiheesta muualla
* Helluntaiherätys Suomessa

## Lähteet
 

## Aiheesta muualla
* Seurakunnan verkkosivut
Kangasalan helluntaiseurakunta

**Kangasalan helluntaiseurakunta** on Kangasalla toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1985. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi nuorisotyö, lähetystyö ja työttömien ruokailutoiminta. Seurakunta julkaisee kaksi kertaa vuodessa *Torin laidalla* -nimistä lehteä. Seurakunnan pastori on Mika Rantanen. Kangasalan helluntaiseurakunnan yhteydessä toimii Royal Rangers-partiojärjestö.

Seurakunta toimi aluksi Tampereen helluntaiseurakunnan alaisena rukouspiirinä vuosikymmenten ajan, kunnes se järjestäytyi seurakunnaksi. Seurakunnan rukoushuone Kangasalan torin varrella vihittiin käyttöön 15. tammikuuta 1989.

Seurakunta ryhtyi pitämään säännöllisesti kokouksia Kangasalan asemalla. Sodan jälkeen seurakunta sai Vääksyn kartanolta vanhan meijerirakennuksen rukoushuonekäyttöön. Täällä pidettiin myös suuria kesäjuhlia, joissa vieriili runsaasti vierailevia puhujia.

### Toiminta Suinulassa
Toisen maailmansodan jälkeen helluntaiherätys aktivoitui Suinulan suunnalla uudelleen. Kivennavalta lähtöisin oleva Onni Hännikäinen ryhtyi järjestämämään kokouksia. Kokouksia pidettiin vuokrahuoneistossa ja vuonna 1951 operustettiin Suinulan rukoushuoneyhdistys, joka osti Pajalan kokoushuoneen tontteineen. Suinulaan kehittyi noin 70 hengen rukouspiiri, joka piti kokouksia myös Siltamaalla ja Sahalahdessa. Seurakunnan perustamisen jälkeen seurakunnan vakituiseksi työntekijäksi palkattiin Erkki Jääskeläinen.

1960-luvulla Suinulaan saatiin uusi rukushuone, mutta vähitellen Suinulan toiminta liittyi Tampereen helluntaiseurakunnan alaisuuteen vuonna 1974.

### Toiminnan keskittyminen kirkonkylälle
Helluntaiherätys laajentui kirkonkylälle, jossa seurakunta piti kokouksia työväentalolla. Vuonna 1956 helluntaiherätys levisi myös Liuksialaan ja Haapaniemeen. Samoihin aikoihin seurakunnassa ryhdyttiin toimeen vaktuisen työntekijän palkkaamiseksi.

Kirkonkylän helluntailaiset kuuluivat 1970-luvulla rukouspiirinä Tampereen helluntaiseurakunann alaisuuteen. Vuonna 1977 helluntailaiset hankkivat oman kiinteistön kokouskäyttöön, mutta suurempia kokouksia pidettiin kouluilla. 1970-luvulla rukouspiiriin kuului noin 200 jäsentä.

Seurakunta järjestäytyi itsenäiseksi paikallisseurakunnaksi vuonna 1984. Seurakunnan rukoushuone Kangasalan vihittiin käyttöön 15. tammikuuta 1989.

## Toimitilat

Kangasalan helluntaiseurakunnan rukoushuone on valmistunut vuonna 1989. Rukoushuoneen pinta-ala on 600 neliömetriä ja kirkkosalissa on istumapaikkoja 485 henkilölle. Rukoushuoneen suunnittelija on arkkitehti Veikko Gröhn. 

## Katso myös
* Tampereen helluntaiseurakunta

## Lähteet
*  

### Viitteet
 

## Aiheesta muualla

* Seurakunnan verkkosivut
Gro Hagemann

**Gro Hagemann** (s. 3. syyskuuta 1945 Oslo) on norjalainen historioitsija, joka on erikoistunut naisten aseman tutkimiseen. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1989, ja vuonna 1996 hänet nimettiin Oslon yliopiston professoriksi. Hagemann oli 1970-luvulla mukana perustamassa Kvinnefronten-järjestöä. Vuonna 2009 hän sai Gina Krog -palkinnon yhdessä neljän muun historioitsijan kanssa.
## Teoksia
* *Skolefolk: lærernes historie i Norge* (1992)
* *Kjønn og industrialisering* (1994)
* *Feminisme og historieskriving: inntrykk fra en reise* (2003)
## Aiheesta muualla
* Oslon yliopisto 
## Lähteet
Amal Aden

**Amal Aden** (s. 1983 Somalia) on somalialaissyntyinen norjalainen kirjailija ja yhteiskunnallinen keskustelija. Amal Aden ei ole hänen oikea nimensä, vaan pseudonyymi. Hän saapui Norjaan pakolaisena vuonna 1996 ja nostaa teoksissaan esiin maahanmuuttajanaisten asemaa, integroitumista ja tasa-arvoa koskevia epäkohtia omia kokemuksiaan hyödyntäen.
## Teokset
* *Se oss – bekymringsmelding fra en norsksomalisk kvinne* (2008)
* *ABC i integrering. 111 gode råd om hvordan alle kan bli fullverdige borgere av det norske samfunnet* (2009)
* *Min drøm om frihet* (2009)
* *Det skal merkes at de gråter – Om likestilling blant somaliere i Norge* (2011)
* *Om håpet glipper er alt tapt. Homofile flyktninger.* (2012)
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Graham Preskett

**Graham Donald Harry Preskett** on brittiläinen multi-instrumentalisti, muusikko, lauluntekijä ja sovittaja. Hän on työskennellyt muun muassa Cherin, Paul McCartneyn, Gerry Raffertyn, Tom Jonesin, Meat Loafin, Hans Zimmerin ja George Martinin kanssa. Hän on tehnyt musiikkia myös elokuviin.

## Töitä
* Mott the Hoople: *[[Mott (albumi)|Mott]]* (1973) – viulu
* Mott the Hoople: *[[The Hoople]]* (1974) – sovittaja, kapellimestari, viulu, putkikellot, orkestrointi
* Ralph McTell: *Streets...* (1975) – sovittaja, jousisovitukset
* Edwin Starr: *Afternoon Sunshine* (1977) – viulu 
* Gerry Rafferty: *[[City to City]]* (1978) – mandoliini, viulu, vaskipuhaltimet, piano, sähköpiano, kosketinsoittimet, jousisovitukset, syntetisaattori
* Whitesnake: *[[Snakebite]]* (1978) – viulu, kosketinsoittimet
* *[[Uskottomasti sinun]]* -elokuva (1995) – säveltäjä (Hans Zimmerin kanssa)
* *[[Da Vinci -koodi (elokuva)|Da Vinci -koodi]]* -elokuvan soundtrack (2006) – sovittaja, säveltäjä (Hans Zimmerin kanssa)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivusto
Troy de Haas

**Troy de Haas** (s. 1979) on australialainen suunnistaja. MM-kilpailuissa de Haasin paras saavutus henkilökohtaisilla matkoilla on sprintin seitsemäs sija Aichin MM-kilpailuista 2005. EM-kilpailuissa hänen paras saavutuksensa on keskimatkan neljäs sija Sümegin EM-kilpailuista vuodelta 2002. Sama tulos on myös hänen paras sijoituksensa suunnistuksen maailmancupin osakilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hänen paras saavutuksensa on 36:s sija vuodelta 2002. Nuorten MM-kilpailuissa de Haas saavutti pronssia pitkällä matkalla Varnassa vuonna 1999. De Haas voitti Jukolan viestin vuonna 2001 Turun Suunnistajien joukkueessa.

## Lähteet
Rosław Szaybo

**Rosław Szaybo** (13. elokuuta 1933 – 21. toukokuuta 2019) oli puolalainen graafinen suunnittelija, kuvittaja ja valokuvaaja.
Hän suunnitteli julisteita, näyttelyitä sekä albumien ja kirjojen kansia. Hän teki myös satiirisia piirustuksia.

Szaybo asui vuodet 1966–1993 Lontoossa. Sinä aikana hän työskenteli muun muassa Young and Rubicam -mainostoimiston taiteellinen johtaja (1967–1972) sekä levy-yhtiö CBS Recordsin luovana johtajana (1972–1988). Vuonna 2002 hän sai Puolassa professorin arvonimen.

## Lähteet
YK:n lapsen oikeuksien komitea

**Yhdistyneiden kansakuntien (YK) lapsen oikeuksien komitea** valvoo lapsen oikeuksien yleissopimuksen noudattamista sekä ohjaa sen tulkintaan. Lapsen  perus- ja ihmisoikeudet perustuvat YK:n yleissopimukseen, joka on hyväksytty YK:n yleiskokouksessa vuonna 1989. Suomi on saattanut sopimuksen voimaan lailla vuonna 1991 (SopS 59 ja 60/1991). Lasten oikeuksien komitea koostuu kahdeksastatoista asiantuntijasta, jotka sopimusvaltiot valitsevat kansalaistensa keskuudesta joka neljäs vuosi. Kukin sopimusvaltio voi asettaa ehdokkaaksi yhden kansalaisensa. Komitean nykyinen (2024) puheenjohtaja on Ann Marie Skelton.  Komitealla on kolme pääasiallista tehtävää: 

# **Jäsenvaltioiden toimittamien määräaikaisraporttien tarkastelu.**  Arviointi suoritetaan joka viides vuosi, lapsen oikeuksien ja lasten hyvinvoinnin tilasta. Vastauksena saamiinsa raportteihin komitea antaa sopimusvaltioille päätelmiä ja suosituksia lapsen oikeuksien edistämiseksi.
# **Yksittäisten lasten tai lapsista koostuvan ryhmän tekemien valitusten käsittely**. Valituksen voi tehdä, jos kokee sopimusvaltion loukanneen lapsen oikeuksien sopimuksessa tai sen valinnaisissa pöytäkirjoissa tunnustettuja perusoikeuksia. Niihin kuuluvat muun muassa yhdenvertaisuus, oikeus elämään sekä henkilökohtaiseen vapauteen ja koskemattomuuteen  oikeus omaan kieleen ja kulttuuriin, oikeus työhön, oikeus sosiaaliturvaan ja vastuu ympäristöstä. 
# **Lapsen oikeuksien sopimuksen tulkinta ja yleiskommenttien julkaisu.** Yleiskommenteissa komitea esittää tulkintansa yksittäisistä lapsen oikeuksien sopimuksen artikloista sekä erilaisista temaattisista kysymyksistä. Yleiskommentit auttavat kaikkia lasten parissa työskenteleviä ymmärtämään lapsen oikeuksien sopimusta ja sen asettamia velvoitteita.

## Lähteet
Tiina Lepistö

**Tiina ”Tina” Lepistö** (s. 14. tammikuuta 1963 Hyvinkää) on suomalainen käsikirjoittaja, radiojuontaja ja koomikko. Lisäksi hän on toiminut esiintyvien hevosten kouluttajana vuodesta 2002.

Hän aloitti radiouransa Ylen radion 2-verkossa vuonna 1985. Tämän jälkeen hän on toiminut käsikirjoittajana ja koomikkona Radiomafialla (1990–1993) ja Radio Suomessa (1993–2008). Hänen tunnetuimpia radiosketsejä olivat ”Kyllikki Pöppönen” ja ”Taisto ja Irmeli”.

Hän on myös ollut käsikirjoittamassa vuosina 1995–1999 Yle TV1:llä näytettyä poliittista satiiriohjelmaa Iltalypsyä. 

Vuonna 2003 hän oli käsikirjoittamassa MTV3:lla ja Sub Juniorilla esitettyä lastenohjelmaa Pelle Positiivi ja Sinisilmä.

Hänen poikansa on punkyhtye Kirkkoveneen laulaja ja kitaristi Mitja Lepistö.

## Lähteet
Hiroshi Teshigahara

**Hiroshi Teshigahara** (; 17. tammikuuta 1927 Chiyoda, Tokio – 14. huhtikuuta 2001 Tokio) oli japanilainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja Sogetsu-koulun *iemoto* (pääopettaja), joka tuli tunnetuksi avantgardistisista elokuvistaan ja myötävaikutuksestaan ikebana-taiteen edistämiseen.

## Varhainen elämä ja koulutus
Teshigahara syntyi Tokiossa vuonna 1927. Hänen isänsä oli Sogetsu-koulun perustaja, Sofu Teshigahara. Nuorena Hiroshi opiskeli taidetta ja arkkitehtuuria, mutta hän löysi pian intohimonsa elokuvaa kohtaan. Vuonna 1953 hän liittyi Sogetsu-kouluun, jossa hän sai perusteellisen koulutuksen ikebana-taiteessa.

## Elokuvaura
Teshigahara aloitti elokuvauransa dokumentaarisilla teoksilla, mutta nousi pian kansainväliseen maineeseen ensimmäisellä fiktiivisellä elokuvallaan *[[Otoshiana]]* (1962). Elokuva voitti Cannesin elokuvajuhlilla Kultaisen leijonan, ja se esitteli Teshigaharan ainutlaatuisen tyylin, joka yhdisti surrealismin, symbolismin ja japanilaisen estetiikan.

Hänen seuraavat elokuvansa, kuten *[[Dyynien daami]]* (*Suna no onna*, 1964) ja *[[Tanin no kao]]* (1966), jatkoivat samaa eksistentiaalista teemaa ja saavuttivat kansainvälistä kiitosta. Teshigahara tunnetaan myös yhteistyöstään kirjailija Kōbō Aben kanssa, joka kirjoitti useimpien hänen elokuviensa käsikirjoitukset.

## Ikebana ja taide-edistäminen
Vaikka Teshigahara oli menestyksekäs elokuvaohjaaja, hän ei unohtanut juuriaan ikebanassa. Hänestä tuli Sogetsu-koulun *iemoto* eli pääopettaja vuonna 1980, ja hän omisti suuren osan elämästään ikebanan edistämiselle ja sen modernisoinnille. Hän matkusti ympäri maailmaa opettamassa ikebanan merkitystä ja kauneutta.

## Myöhempi elämä ja perintö
Teshigahara jatkoi elokuvaohjaajan uraansa ja ikebanan edistämistä aina kuolemaansa asti vuonna 2001. Hänen työnsä jätti pysyvän jäljen japanilaiseen elokuvakulttuuriin ja ikebana-taiteeseen. Hänet muistetaan visionäärisestä lähestymistavastaan elokuvaan ja sitoutumisestaan perinteiseen japanilaiseen taiteeseen.

Teshigaharaa pidetään yhtenä japanilaisen elokuvan suurista mestareista, ja hänen vaikutuksensa näkyy edelleen nykyajan elokuvantekijöissä ja ikebana-harrastajissa ympäri maailmaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Anja Breien

**Anja Breien** (s. 12. heinäkuuta 1940 Oslo) on norjalainen elokuvaohjaaja. Hän opiskeli Pariisissa ja debytoi lyhytelokuvalla *Voks opp* vuonna 1967. Ensimmäisen kokoillan elokuvansa *Voldtekt* Breien julkaisi vuonna 1971. Vuonna 1986 hän voitti parhaan ohjauksen Amandan elokuvalla *Hustruer ti år etter*. Breienin elokuvat käsittelevät usein naisen ja miehen välisiä suhteita.

## Ohjauksia
* *[[Aviovaimoja]]* (1975)
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Cambi (1718)

**Cambi** oli Espanjan laivaston vuonna 1718 vesillelaskettu kaksikantinen 64-tykkinen Cambi-luokan linjalaiva.

## Hankinta

Alus valmistettiin San Feliú de Guixolsissa, missä töistä vastasivat Bernardo Cambi. Köli laskettiin 21. lokakuuta 1717. Alus laskettiin vesille 24. elokuuta 1718. Syyskuussa 1718 Espanja osti aluksen, joka liitettiin laivastoon ensimmäisenä päällikkönään Francisco Javier Cornejo y Vallejo.

## Palvelus
Britannian kuninkaallisen laivaston alukset ajoivat 13. joulukuuta 1718 *Combia* takaa matkalla San Feliú de Guixolsista Cádiziin, jonne se saapui seuraavana päivänä. Alus siirrettiin 23. helmikuuta 1720 Havannaan, mistä se palasi 17. joulukuuta 1720 Baltasar de Guevaran laivueen mukana Cádiziin. Laivue kuljetti Veracruzista 3,6 miljoonaa pesoa Espanjaan.

Vuonna 1722 alus kohtasi algerialaisia merirosvoja. Se lähti 9. heinäkuuta 1723 Cádizista *Nuestra Señora del Pilarin* ja fregatti *San Josén* kanssa Veracruziin Nueva Españan laivastoon laivueen lippulaivana päällikkönään Antonio Serrano. Laivueen tehtävänä oli saattaa 15 kauppalaivaa Veracruzista Cádiziin, jonne ne saapuivat 23. elokuuta 1724 mukanaan 12 miljoonan peson arvosta aarteita ja kauppatavaraa.

Alus lähti 15. heinäkuuta 1725 Cádizista Veracruziin, jonne se saapui 21. syyskuuta. Alus lähti 9. kesäkuuta 1726 Veracruzista liittyäkseen Antonio Gaztañetan laivastoon Havannassa, mutta se paloi 26. syyskuuta onnettomuudessa Campechen edustalla, jolloin 400 miestä menetti henkensä.

## Lähteet
*

### Viitteet
Kehittämisalue

**Kehittämisalue** on käsite, joka perustuu kaupunki- ja taajama-alueiden kehittämiseen. Kehittämisaluemenettelyä käytetään rakennussuunnitelmiin joko ennen rakentamattomilla alueilla tai uudisrakennusalueilla. Alue voidaan määrätä kehittämisalueeksi myös, jos katsotaan, että alueella on syytä tehdä kehittämistoimia alueen suojelemiseksi, alueen käyttötarkoituksen muuttamiseksi tai alueen ihmisten hyvinvoinnin edistämiseksi. Rakentamattoman alueen rakentaminen kehitysalueena perustuu joko elinkeinoelämän tai asuntopolitiikan vaatimuksiin. Päätöksen alueen nimeämisestä kehittämisalueeksi tekee kunta ja alue voi olla kehittämisalue enintään 10 vuotta. Kehittämisaluepäätös voi liittyä yleis- ja asemakaavojen laatimiseen tai muuttamiseen.

## Lähteet
Bundeszollverwaltung

**Bundeszollverwaltung** on Saksan tulliviranomainen. Se on osa valtiovarainministeriötä ja on myös eräänlainen talousviranomainen. Tullin tehtävänä on hallinnoida liittovaltion veroja, suorittaa maksuvaatimuksia liittovaltion ja liittovaltion yhtiöiden puolesta, valvoa tavaroiden rajat ylittävää liikkumista sekä estää harmaata taloutta.

## Yleistä

Tulli perustettiin Länsi-Saksassa vuonna 1949. Sen pääkonttori sijaitsee Bonnissa. Sillä on yli 48&nbsp;000 työntekijää.

## Tehtävä
Saksan tulli toimii tavararajavalvonnan lisäksi hyvin moninaisissa taloustehtävissä. Tulli perii tullimaksuja ja valmistusveroja, torjuu pimeää työtä, järjestäytynyttä rikollisuutta sekä savukkeiden, huumeiden ja aseiden salakuljetusta ja laitonta kauppaa sekä suojelee Euroopan teollisuutta ja Saksan työmarkkinoita. Näiden lisäksi tullin tehtävä on turvata myiden viranomaisten ohella yleistä turvallisuutta ja järjestystä.

## Lähteet
Leaf International

**Leaf International** oli Chicagossa perustettu makeisvalmistaja. 1920-luvulla Sol Leaf ja hänen veljensä Harry omistivat useita yrityksiä, jotka 1940-luvulla yhdistyivät muodostaen Leaf Confectionary Company -yrityksen, josta myöhemmin tuli Leaf Brands International.

Suomalainen Huhtamäki-yhtiö osti vuonna 1983 kolme yhdysvaltalaista yhtiötä (Leaf Candy Company, Phoenix Candy Company, Donruss) ja yhdisti ne Leafiin. 1990-luvulla Leafin Pohjois-Amerikan toiminnot myytiin Hershey Foodsille. Vastaavasti Huhtamäki osti Hersheyltä tämän Euroopan toiminnot.

Hellas yhdistettiin Leafiin vuonna 1987.
Huhtamäki myi Leaf-makeisryhmän vuonna 1999.
Joulukuussa 2011 ilmoitettiin, että CVC Capital Partnersin omistama Leaf yhdistyy ruotsalaisen Cloettan kanssa.

## Katso myös
* Cloetta Suomi

## Lähteet
Luettelo Marvel Comicsin julkaisuihin perustuvista elokuvista

'''Marvel Comics''' on amerikkalaisten sarjakuvakirjojen ja niihin liittyvän median kustantaja. Sen hahmoihin lukeutuvat tunnetut supersankarit, kuten Hämähäkkimies, Wolverine, Rautamies, Kapteeni Amerikka, Thor, Hulk, Musta Pantteri, Tohtori Outo, Muurahaismies, Daredevil ja Deadpool sekä sellaiset joukkueet kuin Kostajat, Ryhmä-X, Ihmeneloset ja Galaksin Vartijat. Suurin osa Marvelin kuvitteellisista hahmoista on kuvattu jaetussa kuvitteellisessa universumissa.

## Näytellyt elokuvat
Cambi

**Cambi** tarkoittaa muun muassa seuraavia:

* Carlotta Cambi (s. 1996), italialainen lentopalloilija
* Suor Prudenza Cambi (k. 1601), firenzeläinen nunna ja taiteilija
* Ulisse Cambi (1807–1895), italialainen kuvanveistäjä

## Muut
* Cambin linna, linna Kroatiassa
* Cambi-luokka, Espanjan laivaston alusluokka
* ''Cambi'', Espanjan laivaston vuonna 1718 vesille laskettu linjalaiva.
Cambin linna

**Cambin linna** (*Kaštel Cambio*) on linna Kroatiassa Kaštel Kambelovacissa. Linnan rakennuttivat 1517 splitiläiset veljekset Jerolim ja Nikola Cambi.

Linna on rakennettu puolustuslinnaksi, ja se sijaitsee merellä kallioluodolla. Linna on pyöreä ja siten helposti puolustettava. Lähellä on säilynyt myös kylän portti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vejin Apollo

**Vejin Apollo** on maalattu terrakottaveistos 500-luvulta eaa. Sitä pidetään yhtenä etruskien kuvanveistotaiteen mestariteoksista. Vejin Apollo oli yksi lukuisista patsaista, jotka koristivat Vejin Minervan temppeliä. Vejin Apollo kuului ilmeisesti yhdessä Heraklesta ja Merkuriusta esittävien patsaiden kanssa veistosryhmään, joka kuvasi yhtä Herkaleen sankaritöistä. Nämä veistokset edustavat joonialaista tyyliä.

Veistos on 181 cm korkea, ja sen on mahdollisesti veistänyt Vejistä kotoisin ollut kuvanveistäjä Vulca. Vejin Apollossa on osittain säilynyt sen alkuperäistä maalauskoristelua. Patsas on nykyisin esillä Rooman Villa Giulian etruskimuseossa.

## Lähteet
* Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Helsingissä: Otava, 2000. . 
### Viitteet
Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista

Tämä on **luettelo Suomen helluntaiseurakunnista**. Luettelo käsittää nykyisin toiminnassa olevat ja lakkautetut seurakunnat, jotka toimivat itsenäisesti helluntaiherätyksen piirissä tai ovat järjestäytyneet Suomen Helluntaikirkkoon, Finlands svenska pingstsamfundiin tai toimivat *Helluntaikansan* piirissä.

## Nykyiset seurakunnat

## Entiset seurakunnat

## Lähteet
AAA-luokan peli

**AAA-luokan peli** on epävirallinen termi, jolla tarkoitetaan suuren kokoluokan ja budjetin videopelejä, jotka ovat usein isojen ja tunnettujen pelitalojen valmistamia. Tarkkaa määritelmää sille mitkä videopelit tulkitaan AAA-luokan videopeleiksi ei ole. AAA-luokan pelin vastakohta on indie-peli, eli pienemmän budjetin videopeli.

Myös termiä AAAA-peli on käytetty, mutta se ei ole vakiintunut videopeliyhteisön keskuudessa.

## Historia
Termiä AAA-luokan videopeli alettiin käyttämään jo 1990-luvulla ja se on vakiinnuttanut asemansa videopeliyhteisössä. Yksi ensimmäisistä AAA-luokan videopeleistä oli Squaresoft-pelitalon videopeli Final Fantasy VII (1997), minkä tuotannon on arvioitu kustantaneen 45 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.

## Lähteet
Catalán (1719)

**Catalán** oli Espanjan laivaston vuonna 1719 vesillelaskettu kaksikantinen 66-tykkinen Cambi-luokan linjalaiva.

## Hankinta

Alus valmistettiin San Feliú de Guixolsissa, missä töistä vastasivat Bernardo Cambi. Köli laskettiin syyskuussa 1718. Alus laskettiin vesille 13. kesäkuuta 17189. Espanja osti 19. kesäkuuta 1719 aluksen, joka liitettiin laivastoon ensimmäisenä päällikkönään jalkaväen eversti Francisco Sordes (Fardés).

## Palvelus
Alus lähti San Feliú de Guixolsista Cádiziin, jonne se saapui 19. joulukuuta 1719. Alus lähti 25. helmikuuta 1720 Cádizista *Cambin* ja fregatti *Fidelan* kanssa Havannaan. Huhtikuussa 1720 alus taisteli neljä tuntia Britannian kuninkaallisen laivaston *HMS Marya* ja fregatti *HMS Ludlow Castlea* vastaan. Taistelussa britit pakotettiin vetäytymään Havannasta. Tammikuussa 1721 se kohtasi *Maryn* toisen kerran. Alus palasi 23. helmikuuta 1721 Cádiziin, mistä se lähti 31. toukokuuta 1722 Serranon neljän linjalaivan, viiden fregatin ja viiden kaljuunan laivaston mukana Cartagena de Indiasiin.

Alus saapui 11. huhtikuuta 1722 saattueen mukana Cádiziin. Alus ajoi 10. maaliskuuta 1724 takaa kuutta hollantilaista salakuljetusalusta, joista se taisteli neljää vastaan. Yksi hollantilaisalus *Adriana Catalina* vallattiin, mikä liitettiin laivastoon nimellä *Santa Catalina*. Alus lähti 7. huhtikuuta 1725 Portobellosta Cartagenaan. Se palasi 1. joulukuuta 1728 Cádiziin. Alus poistettiin 31. tammikuuta 1731 palveluksesta ja romutettiin La Carracassa.

## Lähteet
*

### Viitteet
Luettelo Suomen vapaaseurakunnista

Tämä on **luettelo Suomen vapaaseurakunnista**. Luettelo käsittää nykyisin toiminnassa olevat ja lakkautetut seurakunnat, jotka toimivat vapaakirkollisuuden piirissä ja ovat järjestäytyneet Suomen Vapaakirkkoon tai Missionskyrkan i Finlandiin.

## Nykyiset seurakunnat

## Entiset seurakunnat

## Lähteet
Lethal Company

**Lethal Company** on yhteistyö- sekä selviytymiskauhuvideopeli, jonka on kehittänyt Zeekerss-niminen videopelikehittäjä. Peli ennakkojulkaistiin lokakuussa 2023 Steam-alustalla ja se saavutti nopeasti laajaa suosiota. 

Peliä voi pelata joko yksin tai jopa kolmen muun pelaajan kanssa tavoitteena kerätä sekä myydä erilaista hylkytavaraa hylätyiltä avaruusasemilta, samalla vältellen vaaroja, kuten ansoja ja avaruushirviöitä. Saadulla rahalla voi ostaa monia erilaisia työkaluja ja apuvälineitä, jotka helpottavat pelaamista. Pelaajien tulee täyttää heidän mysteerisen työllistäjänsä (the Company, suom. yhtiö) asettama rahakiintiö, joka kasvaa pelin edetessä.

## Lähteet
Oinen

**Oinen** eli **Oitenkylä** on kylä Lammilla Hämeenlinnassa. Se sijaitsee Lammin kirkonkylän eteläpuolella Pääjärven länsipäässä, lähellä Hollolaan liitetyn Hämeenkosken rajaa.

Varhaisin maininta Oisten nimestä on vuodelta 1485, tosin jo vuonna 1435 eräänä Lammin pappilan rajapaikkana mainitaan *Oijos broo*. Saulo Kepsun mukaan nimen taustalla on sana ’oja’, viitaten johonkin lähellä olevaan ojaan tai ojitettuun niittyyn, jonka nimi on voinut olla **Ojainen* ennen kehittymistään nykyiseen muotoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Oitenkylä Häme-Wikissä
Jouko Vehmas

**Jouko Seppo Armas Vehmas** (s. 5. toukokuuta 1956 Riihimäki) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Jouko Vehmas syntyi Armas Emil Vehmaksen ja Vieno Kyllikki Korkeemäen perheeseen. Hän tuli ylioppilaaksi Riihimäen yhteislyseosta 1975 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1979. Vehmas oli SOK:n kenttäkoulutettava 1980–1982, Tukon kenttäpäällikkö 1982–1983 ja SOK:n Oulun konttorin osastopäällikkö 1983–1985 ja jakelukeskuksen päällikkö 1985–1987. Osuuskauppa Ympäristön kaupallinen johtaja Kouvolassa hän oli 1987–1994, toimitusjohtaja 1994–2012, hallituksen jäsen 1987–2012 ja hallituksen puheenjohtaja 1994–2012, ja sitten Kymen Seudun Osuuskaupan toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja 2013–2017.

Vehmas oli myös Kouvolan Autola Oy:n hallituksen toimitusjohtaja 2005–2009, Kouvolan Auto-Prisma Oy:n toimitusjohtaja 2004–2009 ja Osuuskauppa Ympyrän toimitusjohtaja Haminassa vuonna 2012. Vehmaksella on ollut myös useita osuustoiminnan, liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä.  SOK:n hallintoneuvoston jäsen hän oli 1994–2000 ja ensimmäinen varapuheenjohtaja vuodesta 2004 ja SOK:n hallituksen jäsen 2001–2003. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2007.

## Lähteet
Päihdeasiamiestoiminta

Päihdeasiamiestoiminta tekee edunvalvontatyötä päihteitä ongelmallisesti käyttävien ihmisten ja heidän läheistensä hyväksi. Päihdeasiamiestoiminta auttaa ja neuvoo lakisääteisten päihdepalveluiden, -hoidon ja -kuntoutuksen sekä etuuksien ja tukien saamisessa. Maksuton neuvonta on luottamuksellista ja sitä tarjotaan valtakunnallisesti.

Lisäksi päihdeasiamies antaa muille päihdetoimijoille koulutusta ja konsultointia asiakkaan asemasta ja oikeuksista, tekee lausuntoja ja kannanottoja sekä seuraa aktiivisesti lainsäädännöllisiä asioita.

Päihdeasiamiestoiminta on hyvinvointialueista ja muista palveluiden tuottajista riippumatonta. Se toimii Ehkäisevä päihdetyö EHYT ry:n yhteydessä ja täydentää siten lakisääteistä potilas- ja sosiaaliasiavastaavajärjestelmää järjestöpohjalta.

Päihdepalveluista säädetään sosiaalihuoltolaissa ja terveydenhuoltolaissa. Lisäksi päihdepalveluihin sovelletaan lakia sosiaalihuollon asiakkaan asemasta ja oikeuksista sekä lakia potilaan asemasta ja oikeuksista.

## Lähteet
Metsien suojelu

**Metsien suojelu** on osa luonnonsuojelua. Metsien suojelun tavoitteet vaihtelevat alueittain. Pohjoismaissa tärkeimpiä perusteita metsien suojelulle ovat luonnontilaisten vanhojen metsien ja uhanalaisten eliölajien suojelu. Keski-Euroopassa metsien suojelu on yleensä osa maisemansuojelua tai sitten suojellut metsät nähdään kulttuurillisesti arvokkaina. Pohjois-Amerkassa metsien suojeluun yhdistyy reservaattityyppinen malli, jolloin joitakin alueita rajataan ihmisen käytön ulkopuolelle. Nämä alueet ovat jopa satojen neliökilometrien suuruisia. Metsien suojelussa on kuitenkin toisinaan kysymys metsien käytön rajoittamisesta. Erilaisin kriteerein suojeltuja metsien- ja metsäalueiden suojelualueita ovat luonnonpuistot, kansallispuistot, erämaa-alueet, vanhojen metsien-, rantametsien-, soiden-, lehtojen- ja harjujensuojelualueet. Lisäksi Lapissa on suojametsiä, joiden tarkoituksena on estää tuntureiden metsärajan siirtymistä. Euroopan unionin alueella jotkin metsien suojelualueet kuuluvat Natura 2000-ohjelmaan. 1991 Lappiin perustettiin 12 erämaa-aluetta, joiden tarkoituksena on säilyttää alkuperäinen luonto, mutta joilla luontaiselinkeinojen harjoittaminen on sallittua. Natura 2000 alueilla pyritään turvaamaan luonnon monimuotoisuutta ja osaan niistä liittyvät EU:n lintu- ja luontodirektiivi.

## Lainsäädäntö ja suojeluohjelmat
Suomessa metsälailla suojellaan joitakin erityisiä ympäristöjä, jotka ovat joillekin eliölajeille erittäin tärkeitä elinympäristöjä. Näitä voivat olla lähteiden ja purojen lähialueet, lehto- ja ruohokorvet, ravinteikkaat letot, jouto- ja kitumaiden suot, rehevät lehtoalueet, jyrkät rotkot ja kurut ja korkeat jyrkänteet. Metso-ohjelma antaa metsien maanomistajille mahdollisuuden oma-aloitteisesti osallistua metsän suojeluun. Tällöin asiasta voidaan tehdä kymmenen vuotta kestävä sopimus. Vanhoja metsiä, jotka ovat olleet pitkään luonnontilaisia ja joissa on runsaasti lahopuuta ja muita luonnon monimuotoisuuden kannalta tärkeitä tekijöitä, suojellaan Suomessa vanhojen metsien suojeluohjelmalla. Ohjelman piiriin kuuluvaa metsäalaa on 3200 neliökilometriä. Alueilla saa liikkua jokaisenoikeuksia noudattaen, mutta siellä ei saa leiriytyä tai tehdä tulta.

## Elinympäristöjen ennallistaminen ja hoito
Luonnonsuojelullisesti arvokkaita elinympäristöjä hoidetaan eri tavoin. Tätä on muun muassa arvokkaiden puulajien turvaaminen siten, että muuta kasvillisuutta raivataan niiden ympäriltä. Myös paahde-elinympäristöissä raivataan ympäristöä varjostavaa puustoa ja muuta kasvillisuutta. Muita elinympäristöjen hoitotoimenpiteitä ovat vieraslajien torjunta, purojen virtauksen ennallistaminen, ojitettujen soiden ennallistaminen ojia tukkimalla ja lahopuun lisääminen. Elinympäristöjen ennallistamiseen ja kunnostamiseen liittyen Suomessa toteutetaan vapaaehtoisuuteen perustuva Helmi-elinympäristöohjelma vuosina 2021-2030. Tämän ohjelman piiriin kuuluvia alueita ovat suot, lintuvedet, kosteikot, perinnebiotoopit, pienvedet ja ranta-alueet.

## Lähteet
Raittinen

**Raittinen** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

*Eemeli Raittinen (s. 2000), jalkapalloilija
*Eero Raittinen (1944–2025), laulaja ja rumpali
*Jussi Raittinen (1943–2024), muusikko, säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja
*Paavo Raittinen (1886–1961), osuustoimintamies ja yritys- ja pankinjohtaja
*Venla Raittinen (s. 2002), lentopalloilija.
Kuoriaita

**Kuoriaita** (, 'ristikko'; ;  tai *chancel screen*; ) on länsimaisessa kirkkoarkkitehtuurissa myöhäiskeskiajalla ja varhaisella renessanssiajalla yleinen rakennelma, joka erotti kuorin muusta kirkkosalista. Kuoriaitaan liittyi yleensä suurehko triumfikrusifiksi, joka oli alun perin itsenäinen, yhden poikkipuun kannattelema elementti kuorin etureunassa. Myöhemmin kuoriaita lisättiin täyttämään poikkipuun ja lattian välinen tyhjä tila, ja sitä saatettiin jatkaa vielä aidan yläpuolelle rakennetulla lehterillä. Lehterille sijoitettiin tavallisesti Neitsyt Mariaa ja Johannes Kastajaa esittäneet veistokset triumfikrusifiksin molemmille puolille.

Kuoriaidat olivat 1300-luvulta 1500-luvun puoliväliin tunnusomainen piirre Manner-Euroopan ja Britteinsaarten kirkoissa. Aidat saattoivat olla hyvinkin koristeellisia: esimerkki tästä on Etelä-Ranskassa Albin katedraaliin noin vuonna 1500 veistetty kuoriaita ja lehteri, joka on edelleen olemassa. Myöhäisrenessanssin kirkkoarkkitehtuurissa yleistyi vastareformaation myötä näkemys, jossa suosittiin avointa näkymää kirkkosalista kuoriin. 1800-luvun alkuun mennessä kuoriaidat olivat käytännössä hävinneet Euroopan kirkoista.

1500-luvulla Englannissa reformaation yhteydessä määrättiin, että triumfikrusifiksit ja kaikki muut alkuperäisen poikkipuun yläpuoliset elementit tuli poistaa. Kuoriaitojen sallittiin jäädä, mutta niistä käytetty nimitys muuttui: katolisena aikana englannin kielessä käytettiin nimeä “rood screen” (‘krusifiksiseinä’), mutta anglikaanisen kirkon vakiinnuttua alettiin suosia nimitystä “chancel screen” (‘kuoriseinä’). Osa Englannin kuoriaidoista säilyi tuholta, kun taas osa on restauroitu myöhemmin. Uusgotiikan myötä on olemassa myös 1800–1900-luvuilla rakennettuja kuoriaitoja, joiden esikuvat ovat tyylin mukaisesti keskiajalla.

Myös Suomen kirkoissa on ollut keskiajalla kuoriaidat.

## Katso myös
* Ikonostaasi, vastaava rakennelma ortodoksisessa kirkossa

## Lähteet
* 

### Viitteet
Anne Wikkula

**Anne Wikkula** (myös **Vikkula**; 30. kesäkuuta 1954 Helsinki – 19. helmikuuta 1997) oli suomalainen arkeologi. Wikkula oli erikoistunut myöhäiskivikauteen, ja hänen vuoden 1987 lisensiaatin työnsä käsitteli Pyheensillan ryhmää. Hänen tutkimiinsa kohteisiin lukeutuivat muun muassa Euran Tyttöpuisto, Ilomantsin Nuorajärvi, Kokemäen Kraviojankangas, Mynämäen Pyheensilta, Valkeakosken Rapola ja Vantaan Maarinkunnas-Stenkulla. 

Wikkula työskenteli 1980-luvulla Museovirastossa, jossa hän edisti tietokonepohjaisiin järjestelmiin siirtymistä. 1990-luvulla hänen työnantajanaan oli Helsingin yliopiston arkeologian laitos, jossa hän oli hallinnollisissa ja opetustehtävissä. Vuonna 1996 hän toimi virkaatekevänä professorina. Wikkula oli Suomen arkeologisen seuran perustajajäsen, sihteeri (1984–89) ja puheenjohtaja (1990–94). Hän toimi myös Suomen meriarkeologisen seuran perustajajäsenenä ja hallituksen jäsenenä.

## Teoksia
* *Vantaan Maarinkunnas-Stenkulla. Tutkimuksia Uskela-keramiikan alalta* (Helsingin yliopisto 1981; Pro gradu -työ)
* *Pyheensilta-keramiikka* (Helsingin yliopisto 1987; Lisensiaatintyö)
* Suur-Ilomantsin esihistoria, teoksessa *Suur-Ilomantsin historia: Enon, Ilomantsin ja Tuupovaaran historia vuoteen 1860* (Enon, Ilomantsin ja Tuupovaaran paikallishistoriatoimikunta 1991; s. 15-98)
* Lappträsks förhistoriska skeden, teoksessa *Lappträsk historia: två språk - en kommun* (Lapinjärven kunta 1995)  s. 17-58

## Lähteet
Holterin kirkko

**Holterin kirkko** () on Nannestadin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1600.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nannestadin kirkko

**Nannestadin kirkko** () on Nannestadin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko, joka rakennettiin alun perin 1200-luvulla. Kirkkoon toteutettiin mittavia uudistuksia 1690-luvulla.
## Kuvia

Nannestad kirke 20120527-03.JPG|Kirkkosali

## Lähteet

## Aiheesta muualla