open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Enok Raikamo

**Enok Raikamo**, vuoteen 1932 **Renfors** (23. joulukuuta 1905 Tampere – 11. huhtikuuta 1979 Kemi) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Raikamon vanhemmat olivat Vapaakirkon pastori, lääkintävoimistelija Emil Eskil Walfrid Renfors ja säveltäjä Tekla Katarina Mömmö ja puoliso vuodesta 1932 Eva Lovisa Lipponen. Raikamo kävi kuusi luokkaa Tampereen yhteiskoulua ja valmistui Tampereen kauppaoppilaitoksesta 1924. Hän oli Vuolenkoski-yhtiön metsäkasööri Iitissä 1925, Nygårdin kartanon metsätöiden valvoja Kurussa 1926, Viitasaaren Höyrysahan sahanhoitaja 1927, Vuolenkoski-yhtiön sahanhoitaja Iitissä 1928–1930, Oy Sommers, af Hällström & Waldens -yhtiön myyntipäällikkö Tampereella 1931–1932, A. Lipponen Oy:n toimitusjohtaja Kemissä 1933–1936, Pohjois-Suomen Tukkukauppa -yhtiön perustaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaj 1937–1968 sekä Timber Agency Enok Raikamon omistaja. Raikamo oli myös Lapin Kala -yhtiön perustaja sekä Lapin Pilke ja Lapin Kuminahka -yhtiöiden omistaja. Hän oli Kemin kaupunginvaltuuston jäsen Kansallisen Kokoomuksen edustajana 1948–1953 ja kaupunginhallituksen jäsen 1948 ja 1953 ja hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Raikamo oli reservin vääpeli. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1948.

## Lähteet
Borisoglebsk

**Borisoglebsk** () on kaupunki Voronežin alueen koillisosassa Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Donin vesistöön kuuluvan Voronajoen itärannalla. Borisoglebsk muodostaa läheisen maaseutualueen kanssa kaupunkipiirikunnan. Kaupungissa asui 65&nbsp;585 ja koko kaupunkipiirikunnassa 78&nbsp;721 ihmistä (vuonna 2010).

Borisoglebskissä sijaitsee esimerkiksi Moskova–Volgograd-linjan rautatieasema sekä ortodoksiset Borisin ja Glebin kirkko (1792), Kazanin Jumalanäidin ikonille pyhitetty kirkko (1811) ja Nikolain kirkko (1891/1895). Borisoglebskin lentotukikohta sijaitsee noin seitsemän kilometriä kaupungin keskustasta itään.


Tiedosto:Вид справа здания, где размещался госпиталь № 1604.jpg|Kaupunkinäkymä Borisoglebskistä.
Tiedosto:Борисоглебск Драматический театр.jpg|Borisoglebskin teatteritalo.
Tiedosto:Борисоглебск Казанская церковь.jpg|Ortodoksinen Kazanin Jumalanäidin ikonille pyhitetty kirkko (1811).
Tiedosto:Борисоглебск Вокзал.jpg|Borisoglebskin rautatieasema.
Tiedosto:G. Borisoglebsk, Voronezhskaya oblast' Russia - panoramio.jpg|Rautatiesilta kaupungin länsilaidalla.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Leon Morduch

**Leon Morduch** (3. joulukuuta 1897 Pietari – 23. joulukuuta 1966 Lontoo) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Morduchin vanhemmat olivat liikemies David (Dave) Morduch ja Ida Bella Werner ja puoliso vuodesta 1930 Esther Rubinstein. Morduch suoritti ylioppilastutkinnon 1915 ja harjoitti talous- ja tilastotieteen opintoja taloudellisessa korkeakoulussa Pietarissa 1915–1917. Hän opiskeli myös Battersea Polytechnicumissa Lontoossa 1919–1920. Morduch oli isänsä yrityksen Toiminimi D. Morduchin prokuristi vuodesta 1921 ja Viljantuonti-yhtiön johtaja ja hallituksen jäsen vuodesta 1926 ja toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1945. Hän oli myös Kauppa Oy Transition -yhtiön hallituksen jäsen ja johtaja vuodesta 1923, Viipurin Valssimylly -yhtiön johtaja ja hallituksen jäsen vuodesta 1935 sekä Forssan Terva -yhtiön omistaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1945. Morduch oli kansanhuoltoministeriön valtuuttama viljanostaja Washingtonissa ja Buenos Airesissa 1946–1947 ja hänellä oli muitakin kansainvälisen kaupan tehtäviä. Morduch oli myös Suomalais-neuvostoliittolaisen kauppakamarin perustajia 1946. Hän oli Helsingin juutalaisen seurakunnan puheenjohtaja 1949–1952 ja Suomen juutalaisten seurakuntien keskuskomitean puheenjohtaja 1949–1952, Suomi–Israel -yhdistyksen perustajia ja jäsen 1949–1952 sekä Israelin konsuli Suomessa 1950–1953. Kauppaneuvoksen arvonimen Morduch sai 1948. Englannissa Morduch asui vuodesta 1952. 

## Lähteet
Arvi Raikkala

**Armas Arvi Wilho Raikkala**, vuoteen 1906 **Rewell** (25. maaliskuuta 1896 Pori – 23. toukokuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Raikkalan vanhemmat olivat pormestari Wilho Rewell ja Hilma Aurora Hakanen ja puolisot 1925–1951 Helmi Esteri Levelä ja vuodesta 1955 Aino Helin. Raikkala tuli ylioppilaaksi Porin klassillisesta lyseosta 1917 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1919. Opintomatkoja hän teki Etelä-Amerikkaan, Pohjois-Amerikkaan ja moniin Euroopan maihin. Raikkala oli Helsingin Arvopaperi -yhtiön konttoripäällikkö 1919, Suomen Valtamerentakainen Kauppa -yhtiön kirjeenvaihtaja Buenos Airesissa 1920, Turun Myllyn kirjeenvaihtaja ja kauppamatkustaja 1924, Arvo Joh. Ahdin agentuuriliikkeen siirtomaatavarain tuontiagentti Helsingissä 1924–1926, Oy S. Parviaisen tuontiagentti 1926–1933 ja Leipurien Tukun toimitusjohtaja 1933–1961, johtokunnan jäsen vuodesta 1942 ja asiantuntija ja konsultti vuodesta 1961. Hän oli myös Leipurien Hedelmän toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen 1943–1961 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Raikkala sai 1948.

## Lähteet
Geir Botnen

**Geir Botnen** (s. 1959) on norjalainen pianisti.

Botnen varttui Norheimsundissa. Hän opiskeli vuosina 1978–1983 Jiri Hlinkan johdolla Bergenissä. Botnen pääsi varhain esiintymään Bergenin filharmonisen orkesterin kanssa. Vuonna 1982 hän osallistui ensimmäisenä norjalaisena pianistina Moskovan kansainväliseen Tšaikovski-kilpailuun. Vuonna 1998 hän täydensi opintojaan György Kurtágin johdolla.

Botnen on esiintynyt lukuisten norjalaisten ja ulkomaalaisten orkesterien kanssa. Kapellimestareita, joiden johdolla hän on soittanut, ovat olleet muiden muassa Alan Gilbert, Arvid Jansons, Dmitri Kitajenko ja Eduard Serov. Botnen on esiintynyt esimerkiksi Bergenin kansainvälisellä festivaalilla ja Risørin kamarimusiikkifestivaalilla. Hänen yhteistyökumppaniensa joukossa on ollut trumpetisti Tine Thing Helseth. Botnenin levytysten joukossa on tulkintoja Edvard Griegin ja Geirr Tveittin teoksista.

Vuonna 2004 Botnen kutsuttiin esiintymään Nobelin rauhanpalkinnon jakoseremoniaan Osloon. Hän piti vuonna 2010 Kansallisteatterissa Bergenissä Ole Bull -vuosijuhlan avajaiskonsertin. Botnen oli keskeisesti mukana Hardingtonar-festivaalin perustamisessa; festivaalin tarkoituksena on muun muassa lisätä tietoisuutta säveltäjä Geirr Tveittin työstä. Botnen on toiminut festivaalin puhemiehenä ja taiteellisena johtajana. Hän on kuulunut myös Kansainvälisen Jiri Hlinka -musiikkiakatemian johtokuntaan ja ollut taiteilijaverkosto Hardingpulsin jäsenenä.

## Lähteet
Brynjar Hoff

**Brynjar Hoff** (s. 1. lokakuuta 1940 Orkdal) on norjalainen oboisti.

Hoff opiskeli muun muassa Oslossa, Tukholmassa ja Pietarissa. Hän soitti Trondheimin sinfoniaorkesterissa ja Trondheimin kamariorkesterissa vuosina 1955–1958, Den Norske Operassa vuosina 1958–1965 ja Oslon filharmonisessa orkesterissa vuosina 1965–1985. Tämän jälkeen hän jatkoi työskentelemistä vapaana taiteilijana. Hoff on esiintynyt solistina muun muassa Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa, Saksassa ja Espanjassa.

Hoff perusti Oslo Blåsekvintettin vuonna 1961 ja toimi sen jäsenenä vuoteen 1969. Hän on tehnyt levytyksiä orkesterien, kuten Lontoon filharmonisen orkesterin ja English Chamber Orchestran kanssa. Monia teoksia on sävelletty häntä varten. Vuonna 1973 Hoff voitti Spellemann-palkinnon Hindarkvartettenin kanssa.

## Lähteet
Elína Tzéngko

**Elína Tzéngko** (; s. 2. syyskuuta 2002) on kreikkalainen keihäänheittäjä.

Tzéngko voitti vuonna 2021 alle 20-vuotiaiden kilpailuissa Euroopan-mestaruuden ja saavutti maailmanmestaruuskilpailuissa hopeaa. Vuonna 2022 hän karsiutui aikuisten MM-kilpailuissa loppukilpailusta mutta voitti kuukausi myöhemmin Euroopan-mestaruuden tuloksella 65,81 metriä. Tzéngko saavutti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Espoossa heinäkuussa 2023 tuloksella 60,73. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Vuonna 2024 hän sijoittui Rooman EM-kilpailuissa kuudenneksi ja Pariisin olympialaisissa yhdeksänneksi. Seuraavana vuonna hän oli Tokion MM-kilpailuissa viides.

Tzéngko on voittanut Kreikan-mestaruuden vuosina 2020–2025 ja Balkanin-mestaruuden 2021 ja 2025. Hän on voittanut neljä Timanttiliigan kilpailua, mukaan lukien finaalin Zürichissä 2025. Euroopan joukkuemestaruuskilpailut hän voitti 2025 ja Euroopan talviheittocupin 2023.

Tzéngkon paras keihäänheittotulos on 65,81 metriä Münchenin EM-kilpailuista elokuussa 2022. Saman vuoden toukokuussa hän heitti Ostravassa aiemman ennätyksensä 65,40 metriä.

## Lähteet
Agnes Steineger

**Agnes Steineger** (21. tammikuuta 1863 Bergen – 16. kesäkuuta 1965 Bergen) oli norjalainen taidemaalari.

Steineger oli eläintieteilijä Leonhard Hess Stejnegerin sisko. Hän opiskeli Itävallassa, Norjassa, Saksassa ja Ranskassa. Hänen opettajiaan olivat Anders Askevold ja Frants Bøe. Steinegerista tuli vuonna 1914 antroposofi, ja ensimmäisen maailmansodan aikana hän koristeli Rudolf Steinerin ensimmäisen Goetheanumin Dornachissa. Rakennus paloi uutenavuotena 1922/1923.

Steinegerin teoksia on esillä muun muassa Bergenin taidemuseossa (KODE Kunstmuseer og komponisthjem) ja Oslon Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og designissa.

## Lähteet
Matvejev Kurgan

**Matvejev Kurgan** () tai **Matvejev-Kurgan** ) on kaupunkityyppinen taajama Etelä-Venäjän Rostovin alueella. Taajama on myös Matvejev-Kurganin piirin hallintokeskus. Vuonna 2010 Matvejev Kurganissa oli 15&nbsp;590 asukasta. 

Matvejev Kurganissa sijaitsee muun muassa Rostov-na-Donusta Taganrogin kautta Ukrainan Ilovaiskiin ja edelleen esimerkiksi Donetskiin johtavan rautatien rautatieasema. Ukrainan Donetskin alueen raja sijaitsee taajamasta linnuntietä noin 15 kilometriä luoteeseen.


Tiedosto:Вокзал (Матвеев-Курган).jpg|Rautatieasema.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Anna-Reetta Niemelä

**Anna-Reetta Niemelä** (s. Enontekiö) on suomensaamelainen joikaaja. Hän voitti Sámi Grand Prixin vuonna 2006 Koutokeinossa joikujen kategoriassa. Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa Ijahis Idja -festivaalilla.

Niemelä syntyi Näkkälässä, Enontekiöllä. Hän asettui Kaaresuvantoon ja on työskennellyt opettajana Kaaresuvannon koulussa. Myös Niemelän poika Matias Niemelä on joikaaja.

## Lähteet
Hans Ole Eira

**Hans Ole Nilsen Eira** (s. 8. elokuuta 1972 Gaskajohtolat) on norjalainen joikaaja ja poliitikko. Hän on kotoisin Koutokeinosta.

Eira voitti vuonna 2018 joikujen kategoriassa Sámi Grand Prixin. Hän on istunut myös Norjan saamelaiskäräjien jäsenenä Keskustapuolueen (Sp) edustajana.

## Lähteet
Pia Skrzyszowska

**Pia Skrzyszowska** (s. 20. huhtikuuta 2001) on puolalainen yleisurheilija. Hän on voittanut Euroopan-mestaruuden 100 metrin aitajuoksussa. Lisäksi hän on sisäratojen MM-mitalisti 60 metrin aitajuoksussa.

Skrzyszowska saavutti 100 metrin aitajuoksussa hopeaa alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019 ja voitti kultaa alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021 ajalla 12,77. Aikuisten arvokilpailuissa hän sijoittui 60 metrin aitajuoksussa viidenneksi sisäratojen EM-kilpailuissa 2021. Tokion olympialaisissa 2021 Skrzyszowska karsiutui välierissä juostuaan ensin alkuerissä silloisen ennätyksensä 12,75 ja sitten välierissä ajan 12,89. Samana vuonna World Athletics Relays -viestijuoksukilpailuissa hän saavutti 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijuoksussa hopeaa ajalla 44,10. Vuonna 2022 hän karsiutui välierissä sekä sisäratojen MM-kilpailuissa 60 metrillä (ilman aitoja) että ulkoratojen MM-kilpailuissa 100 metrin aitajuoksussa vaikka sivusikin välierissä silloista ennätystään 12,62. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän voitti aitajuoksussa kultaa ajalla 12,53 ja saavutti 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijuoksussa hopeaa Puolan-ennätyksellä 42,61.

Budapestin MM-kilpailuissa 2023 Skrzyszowska karsiutui 100 metrin aitajuoksun välierissä ja oli mukana viidenneksi sijoittuneessa Puolan pikaviestijoukkueessa. Hän saavutti Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024 pronssia 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,79. Saman vuoden Rooman EM-kilpailuissa hän sai pronssia ennätyksellään 12,42. Pariisin olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun välierissä. Hän saavutti Apeldoornin EM-hallikilpailuissa 2025 pronssia 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,83. Runsaat kaksi viikkoa myöhemmin hän sijoittui Nanjingin MM-hallikilpailuissa neljänneksi Puolan-ennätyksellä 7,74, joka oli sama kuin pronssimitalistin aika ja joka jäi voittajan tuloksesta vain 0,02 sekuntia. Tokion MM-kilpailuissa 2025 Skrzyszowska sijoittui 100 metrin aitajuoksussa viidenneksi ajalla 12,49.

Skrzyszowska on voittanut Puolan-mestaruuden 100 metrin aitajuoksussa vuosina 2021–2025 sekä 100 metrin juoksussa vuonna 2021. Sisäradoilla hän on voittanut Puolan-mestaruuden 60 metrin aitajuoksussa 2024 ja 2025.

Skrzyszowskan ennätys 100 metrin aitajuoksussa on La Chaux-de-Fondsissa heinäkuussa 2024 juostu 12,37. Hänen paras tuloksensa 100 metrin sileällä matkalla on 11,12 toukokuulta 2022. Hallissa hän on juossut 60 metrin aidat aikaan 7,74 Nanjingissa maaliskuussa 2025.

## Lähteet
Mariano García

**Mariano García** (s. 25. syyskuuta 1997) on espanjalainen keskimatkojen juoksija.

García voitti 800 metrin juoksussa kultaa sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 2022 ajalla 1.46,20 ja samana vuonna ulkoratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa ajalla 1.44,85. Hän on sijoittunut sisäratojen MM-kilpailuissa lisäksi viidenneksi 800 metrillä 2024 ja kahdeksanneksi 1&nbsp;500&nbsp;metrillä 2025. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän on ollut 800 metrillä neljäs 2019 sekä karsiutunut välierissä 2021 ja 2025. Ulkoratojen MM-kilpailuissa hän on karsiutunut välierissä 2022 sekä alkuerissä 2019 ja 2025.

García on voittanut Espanjan-mestaruuden 800 metrin juoksussa ulkoradoilla vuosina 2019–2020 sekä sisäradoilla vuosina 2019, 2024 ja 2025. Katumailin Espanjan-mestaruuden hän voitti 2025.

Garcían ennätys 800 metrin juoksussa ulkoradoilla on hänen Madridissa heinäkuussa 2025 juoksemansa 1.43,62. Sisäradoilla hänen ennätyksensä 1.45,12 helmikuulta 2022 oli aiemmin Espanjan-ennätys. Hänen nimissään on sisäratojen Espanjan-ennätys 1&nbsp;000&nbsp;metrillä 2.16,25 vuodelta 2025. 1&nbsp;500&nbsp;metriä hän on juossut parhaimmillaan aikaan 3.35,87 hallikilpailussa vuonna 2025.

## Lähteet
SipHash

**SipHash** on kryptografinen tiivistealgoritmi, joka toimii erittäin hyvin lyhyillä syötteillä, josta tulee sen nimi ( tarkoittaa *siemaista*). SipHashin suunnittelivat Daniel J. Bernstein ja Jean-Philippe Aumasson ja se on tarkoitettu korvaajaksi eräille muille ratkaisuille. SipHash on suunniteltu kryptografisesti turvalliseksi siten, että laskennallisesti ei saa selville lähtötietoa tiivisteen perusteella.

Nyrkkisääntönä on sanottu että "Internetin runkoverkossa yksi kolmasosa viesteistä on 43 tavua (TCP:n ACK-viesti), yksi kolmasosa on noin 256 tavua (PPP MTU) ja yksi kolmasosa 1500 tavua (yleinen Ethernetin MTU)". Monet viestin todennuskoodit (MAC) on kuitenkin optimoitu pitkille viesteille lyhyiden viestien sijaan, jossa paljon ylimääräistä kuormitusta, jolla on merkittävä vaikutus.

Aumasson ja Bernstein suunnittelivat SipHashin vuonna 2012 nimenomaan hajautustaulujen palvelunestohyökkäysten vuoksi. Ennen SipHashia monet hajautustaulut käyttivät luottivat ei-kryptografiseen toteutukseen, joissa avainten törmäyksiä oli helppo löytää ja hyökkääjän oli helppo käyttää niitä hyödyksi palvelunestohyökkäykseen. Esimerkiksi vuonna 2011 uutisoitiin haavoittuvuuksista.

SipHash on käytössä Linux-ytimessä versiosta 4.11 alkaen: ytimessä käytetään eri menetelmillä tehtyjä tiivisteitä eri tarkoituksiin, joita on korvattu SipHashin käytöllä. Alkuperäisen julkaisun jälkeen kolmannet osapuolet ovat tehneet algoritmista toteutuksia eri ohjelmointikielillä, mukaan lukien C, C#, JavaScript, Ruby ja niin edelleen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* SipHash: A Fast Short-Input PRF 

## Kirjallisuutta
*
Trond Øyen

**Trond Øyen** (26. joulukuuta 1929 Vuoreija – 12. heinäkuuta 1999 Bærum) oli norjalainen viulisti.

Øyen opiskeli Ernst Glaserin johdolla. Hän teki debyyttinsä vuonna 1954. Hän toimi toisena konserttimestarina Bergenin filharmonisessa orkesterissa vuosina 1960–1964 ja työskenteli tämän jälkeen vuoteen 1994 saakka Oslon filharmonisessa orkesterissa. Vuosina 1964–1980 Øyen oli Hindarkvartettenin toinen viulisti. Tänä aikana kvartetti voitti Spellemann-palkinnon (1973, Brynjar Hoffin kanssa) ja Grieg-palkinnon (1976).

## Lähteet
Kamehameha II

**Kamehameha II** (alkuperäiseltä nimeltään **Kalaninui kua Liholiho i ke kapu ʻIolani**, marraskuu 1797 – 14. heinäkuuta 1824) oli Havaijin kuningaskunnan toinen kuningas. Hän oli Kamehameha Suuren vanhin poika. Hänen äitinsä oli Keōpūolani, Kamehameha Suuren korkea-arvoisin vaimo.

Kun Kamehameha Suuri kuoli vuonna 1819, Liholiho vetäytyi perinteiden mukaan vuorille suruajaksi. Täältä palattuaan hän tapasi päälliköitä, jotka julistivat prinssin virallisesti kuninkaaksi. Kuninkaana Kamehameha II:lla oli hyvin vähän valtaa, sillä hänen pääministerikseen () nimitettiin Ka‘ahumanu. Melko pian isänsä kuoleman jälkeen Kamehameha II lakkautti kapu-järjestelmän. Lisäksi hän hävitti havaijilaisten jumalien temppeleitä.

Vuonna 1820 Kamehameha II salli Uudesta-Englannista tulevien lähetyssaarnaajien saapuvan Havaijille. Kaksi vuotta myöhemmin nämä olivat oppineet havaijin kielen, kehittäneet sille kirjakielen ja julkaisseet ensimmäisen oppikirjan. Kamehameha II ei itse tahtonut kääntyä  kristinuskoon. Syitä tähän olivat väitetysti hänen halunsa pitää kaikki neljä vaimoaan ja rommi.

Helmikuussa 1824 kuningas lähti valtiovierailulle Lontooseen. Ennen tätä Kamehameha II vieraili myös hiljattain perustetussa Brasilian keisarikunnassa, jossa hän tapasi keisari Pedro I:n. Kamehameha II ja hänen vaimonsa kuolivat Lontoossa tuhkarokkoon. Uudeksi kuninkaaksi nimitettiin kuolleen kuninkaan veli Kamehameha III.

## Lähteet
Vyasa

**Vyasa** (myös **Krishna Dvaipayana** tai  **Veda Vyasa**), oli intialainen runoilija, joka eli suunnilleen 1500-luvulla eaa. Hänet on nimetty Mahabharata-runoelman kirjoittajaksi.

Legendan mukaan Vyasan isä oli askeetti ja äiti prinsessa. Hän kasvoi metsissä ja oppi vedoja erakoilta. Hän sai itse monia oppilaita eläessään Sarasvati-joen varrella. Myöhemmin hän muutti asumaan Himalajan luoliin, missä hän toimitti Vedoista neliosaisen kokoelman ja kirjoitti suuren runoelmansa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Töölönlahdenpuisto

**Töölönlahdenpuisto** () on Helsingin keskustassa Töölönlahden etelärannalla sijaitseva julkinen puisto. Se rajoittuu lännessä Hesperianpuistoon, idässä päärataan ja etelässä Töölönlahdenkatuun. Puisto valmistui kesällä 2016 entisen Töölön tavara­rata­pihan paikalle muutamia vuosia sen jälkeen, kun Helsingin satamarata ja  olivat purettu. Töölönlahdenpuisto, kuten myös Eläintarhan alue Töölönlahden pohjoispuolella, voidaan laskea osaksi Helsingin keskuspuistoa. 

Noin yhdeksän hehtaarin kokoisella alueella on oleskelunurmia, kuntoilupiste ja leikkipaikka. Puistoon on varattu paljon tyhjää tilaa erilaisten tapahtumien järjestämiselle. Puisto ei kuitenkaan ole kerännyt suurta suosiota: sen kävijämäärät ovat pienet ja sitä on kutsuttu muun muassa ”peltomaiseksi” ja ankeaksi, ja sen on sanottu vaikuttavan läpikulkualueelta. Puiston nurmi on ollut huonossa kunnossa. Huonokuntoisuuteen vaikuttavat niin valkoposkihanhet kuin puistossa järjestettävät tapahtumat.

Vuonna 1997 luodun alkuperäisen suunnitelman mukaan puistoon olisi muun muassa rakennettu erilaisia teemapuistoja ja ruopattu kanava, jota olisi kutsuttu Kluuvinlahdeksi samalla paikalla 1800-luvulla sijainneen meren­lahden mukaan. Yli 60 miljoonan euron arvoista hanketta suurine ylläpitokustannuksineen pidettiin kuitenkin liian kalliina, ja vuonna 2014 puistosuunnitelma palautettiin uudelleen valmisteltavaksi. Lopulta puiston rakentamisesta maksettiin 5,8 miljoonaa euroa. Viralliselta statukseltaan Töölönlahdenpuisto on tilapäinen puisto. Puiston uusimista ainakaan alkuperäistä suunnitelmaa vastaavaksi ei kuitenkaan pidetä realistisena, sillä Helsingin kaupungin vuotuinen puistobudjetti on 20 miljoonaa euroa.

Töölönlahdenkadun ja Kansalaistorin välissä sijaitsee Töölönlahdenpuistoa pienempi Makasiinipuisto.

## Muutostyöt
Kesällä 2024 Töölönlahdenpuistoon toteutettiin uudistuksia, joiden on tarkoitus toimia nopean aikavälin parannuksina viihtyisyyteen. Osa puiston alueesta nimettiin ”kesäpuistoksi”, ja sinne lisättiin muun muassa hiekkapolkuja, rantalentopallokenttä, penkkejä, keinuja, aurinkotuoleja sekä uusia istutuksia ja puita. Puiston avointa nurmialuetta muutettiin kukkaniityksi, ja puisia aitauksia lisättiin hillitsemään valkoposkihanhien kulkua. Puiston muutostöihin käytettiin rahaa noin 1,5 miljoonaa euroa. Uudistettu puistoalue avattiin heinäkuussa 2024 ja se sai puiston käyttäjiltä pääosin positiivisen vastaanoton.

## Katso myös
* Kaisaniemen puisto pääradan itäpuolella
* Karamzininranta

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kävelykierros: Töölönlahti täynnä kulttuuria ja tapahtumia (My Helsinki)
Per Hannevold

**Per Hannevold** (s. 1953) on norjalainen fagotisti.

Hannevold opiskeli Oslossa ja Tukholmassa Arnulf Brachelin ja Knut Sönstevoldin johdolla. Myöhemmin hän sai Yhdysvalloissa opetusta Harold Goltzerilta ja Louis Skinnerilta. Hän on suorittanut myös orkesterinjohdon opintoja Aldo Ceccaton ja Sergiu Celibidachen johdolla.

Hannevoldista tuli Bergenin filharmonisen orkesterin ensifagotisti vuonna 1979. Hän aloitti soittamisen myös Bergenin puhallinkvintetin jäsenenä vuonna 1981. Hänen ohjelmistonsa on kattanut standardeiksi luettavien konserttojen ja kamarimusiikkiteosten lisäksi muiden muassa Ruth Bakken teoksen *Illuminations*, John Williamsin teoksen *The Five Sacred Trees* ja Jean Françaix'n konserton. Hannevold esiintyi Lincoln Centerin konsertissa, joka järjestettiin  50-vuotisjuhlan kunniaksi. Lisäksi hän on tehnyt kansainvälisiä esiintymisiä muun muassa Taiwanissa ja Liettuassa.

Hannevold on toiminut professorina Bergenin yliopiston Grieg-akatemiassa. Hän on myös pitänyt kansainvälisesti mestarikursseja ja toiminut tuomarina sekä pedagogina Suomessa, Ranskassa, Liettuassa, Latviassa sekä Yhdysvalloissa järjestetyissä fagottitapahtumissa. Vuonna 1993 Hannevoldista tuli Aspenin musiikkijuhlien taiteilijahenkilökunnan jäsen.

Hannevold on tehnyt kamarimusiikin alueella yhteistyötä muiden muassa Adele Anthonyn, Joshua Bellin, Janine Jansenin, Joseph Silversteinin, James Dunhamin, Orli Shahamin, Joseph Kalichsteinin, Stephen Kovacevichin ja Andrew Littonin kanssa.

## Lähteet
Poul Schlüterin IV hallitus

**Poul Schlüterin IV hallitus** oli Tanskan hallitus vuosina 1990–1993. Siihen kuuluivat Konservatiivinen kansanpuolue ja Venstre.
## Ministerit
**Pääministeri** 
* Poul Schlüter (Konservatiivinen kansanpuolue) 18.12.1990–25.1.1993
**Ulkoministeri**
* Uffe Ellemann-Jensen (Venstre) 18.12.1990–25.1.1993
**Valtiovarainministeri**
* Henning Dyremose (Konservatiivinen kansanpuolue) 18.12.1990–25.1.1993
**Talousministeri**
* Anders Fogh Rasmussen (Venstre) 18.12.1990–19.11.1992
* Thor Pedersen (Venstre) 19.11.1992–25.1.1993
**Veroministeri**
* Anders Fogh Rasmussen (Venstre) 18.12.1990–19.11.1992
* Peter Brixtofte (Venstre) 19.11.1992–25.1.1993
**Puolustusministeri**
* Knud Enggaard (Venstre) 18.12.1990–25.1.1993
**Opetus- ja tutkimusministeri**
* Bertel Haarder (Venstre) 18.12.1990–25.1.1993
**Oikeusministeri**
* Hans Engell (Venstre) 18.12.1990–25.1.1993
**Sisäministeri**
* Thor Pedersen (Venstre) 18.12.1990–25.1.1993
**Pohjoismaaministeri**
* Thor Pedersen (Venstre) 18.12.1990–19.11.1992
* Knud Enggaard (Venstre) 19.11.1992–25.1.1993
**Maatalousministeri**
* Laurits Tørnæs (Venstre) 18.12.1990–25.1.1993
**Kirkkoministeri ja viestintäministeri**
* Torben Rechendorff (Konservatiivinen kansanpuolue) 18.12.1990–25.1.1993
**Asuntoministeri**
* Svend Erik Hovmand (Venstre) 18.12.1990–25.1.1993
**Kalastusministeri**
* Kent Kirk (Konservatiivinen kansanpuolue) 18.12.1990–25.1.1993
**Työministeri**
* Knud Erik Kirkegaard (Konservatiivinen kansanpuolue) 18.12.1990–25.1.1993
**Teollisuus- ja energiaministeri**
* Anne Birgitte Lundholt (Konservatiivinen kansanpuolue) 18.12.1990–25.1.1993
**Terveysministeri**
* Ester Larsen (Venstre) 18.12.1990–25.1.1993
**Liikenneministeri**
* Kaj Ikast (Konservatiivinen kansanpuolue) 18.12.1990–25.1.1993
**Ympäristöministeri**
* Per Stig Møller (Konservatiivinen kansanpuolue) 18.12.1990–25.1.1993
**Sosiaaliministeri**
* Else Winther Andersen (Venstre) 18.12.1990–25.1.1993
**Kulttuuriministeri**
* Grethe Rostbøll (Konservatiivinen kansanpuolue) 18.12.1990–25.1.1993
## Lähteet
Richard Kjelstrup

**Richard Fredrik Kjelstrup** (3. lokakuuta 1917 Oslo – 23. joulukuuta 1996 Oslo) oli norjalainen klarinetisti ja musiikkipedagogi.

Kjelstrup soitti Bergenin filharmonisessa orkesterissa ja Den Nationale Scenen orkesterissa vuosina 1940–1942 sekä Nationaltheatretin (Oslo) orkesterissa vuosina 1946–1955. Vuodesta 1955 hän soitti Oslon filharmonisen orkesterin (Filharmonisen seuran) jäsenenä, vuosina 1960–1973 sen sooloklarinetistina. Kjelstrupilla oli useita solistikiinnityksiä, ja vuosina 1955–1970 hän oli mukana Den Norske Blåsekvintettissä (Norjalainen puhallinkvintetti) yhtenä sen perustajajäsenistä.

Kjelstrup opetti muun muassa Østlandets Musikkonservatoriumissa sekä Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa, jossa hän pääsi professoriksi vuonna 1985.

## Lähteet
Labarthe-Rivière

**Labarthe-Rivière** (oksitaaniksi: *Era Barta d'Arribèra*) on kunta Ranskan eteläosassa Haute-Garonnen departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Garonnejoen varrella, noin 6 kilometriä Saint-Gaudensin kaupungista lounaaseen.

Labarthe-Rivière on entinen kylpyläkaupunki. Labarthen lähteet olivat tunnetut jo roomalaisten vallan aikaan. Kylpylän käyttö lopetettiin vuonna 1953, ja vuonna 1987 kylpylärakennuksesta tehtiin kunnan toimintasali. Kunnan alueella on säilynyt myös roomalaisten ensimmäisellä tai toisella vuosisadalla rakentama 9 metriä kokea pilari. Sen tarkoituksesta ei ole varmaa tietoa. Pilari luokiteltiin historialliseksi muistomerkiksi vuonna 1905. 


Tiedosto:Labarthe-Rivière Les Thermes.jpg|Kylpylä
Tiedosto:Pile romaine Labarthe 2.jpg|Roomalaisten pilari


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Peter Welch

**Peter Francis Welch** (s. 2. toukokuuta 1947 Springfield, Massachusetts) on yhdysvaltalainen juristi ja demokraattipoliitikko. Hän on edustanut Vermontin osavaltiota Yhdysvaltain senaatissa vuodesta 2023 lähtien voitettuaan vastaehdokkaansa republikaanien Gerald Malloyn vuoden 2022 vaaleissa. Tätä ennen hän edusti Vermontin vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 2007 vuoteen 2023. Welch toimi senaattorina Vermontin senaatissa vuosina 1981–1989 ja myöhemmin vuosina 2001–2007.

Hän oli puolueensa senaattoreista ensimmäinen, joka vaati vuonna 2024 Joe Bidenin vetäytymistä vuoden 2024 presidentinvaaleista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Welchin senaattissivut 
* Welchin kampanjasivut
Kamehameha IV

**Kamehameha IV** (alkuperäiseltä nimeltään **Alexander Liholiho**, 9. helmikuuta 1834 – 30. marraskuuta 1863) oli Havaijin kuningaskunnan neljäs kuningas.

## Tausta ja yksityiselämä
Kamehameha IV syntyi vuonna 1834 O‘ahun kuvernöörin, Kekūanāoʻan, ja Kamehameha Suuren tyttären sekä myöhemmin pääministerin, Kīnaʻun, pojaksi. Alexander Liholihon setä, kuningas Kamehameha III adoptoi tämän jo lapsena, mikä varmisti tulevan kuninkaan koulutuksen päälliköiden koulussa.

Vuonna 1856 Kamehameha IV meni naimisiin Emma Naea Rooken kanssa. Pari oli tutustunut jo lapsena, sillä molemmat opiskelivat päälliköiden koulussa. Vuonna 1858 parille syntyi poika, joka sai nimekseen Albert Edward Kauikeaouli, joka kuitenkin kuoli jo 4-vuotiaana.

## Kuninkaana
Vuonna 1859 Kamehameha IV ja kuningatar Emma perustivat The Queen’s Medical Center -nimisen sairaalan, joka on edelleen merkittävä sairaala Honolulussa.

Havaijin kirkko perustettiin Kamehameha IV:n valtakaudella. Vuonna 1861 kuningas kutsui anglikaanisia lähetyssaarnaajia Havaijille, ja kirkkokunta säilyi Englannin kirkon alaisuudessa aina siihen saakka, kun Yhdysvallat otti Havaijin haltuunsa. Vuonna 1862 piispa Thomas Nettleship Staley kastoi Emman ja sen jälkeen konfirmoi kuningasparin anglikaanisin menoin. Kamehameha IV vaimoinensa lahjotti kirkolle tontin, jolla on nykyisin Pyhän Andreaan tuomiokirkko.

Vuonna 1863 Kamehameha IV myi Ni‘ihaun saaren Skotlannista lähtöisin olleelle Elizabeth Sinclairille 10 000 dollarilla. Sinclairin jälkeläiset omistavat saaren edelleen ja säätelevät asumisoikeutta turvatakseen havaijinkielisen kulttuurin säilymisen saarella.

Kamehameha IV kuoli vuonna 1863. Häntä seurasi kuninkaana hänen veljensä Kamehameha V.

## Galleria

Tiedosto:Prince Alexander Liholiho with leis.jpg|Kamehameha IV kuvattuna vuonna 1846 tai -47.
Tiedosto:Baptisms of Queen Emma and King Kamehameha IV, 1862.jpg|Kamehameha IV:n ja Emman anglikaaninen konfirmaatio vuonna 1862 
Tiedosto:Honolulu-StAndrews-Cathedral-Royalty.JPG|Kamehameha IV ja Emma kuvattuina Pyhän Andreaan katedraalin lasi-ikkunassa.
Tiedosto:House of Kamehameha.jpg|Kamehameha IV:n perheportretti vuodelta 1853.


## Lähteet
Gluboki

**Gluboki** () on kaupunkityyppinen taajama Etelä-Venäjän Rostovin alueella. Taajama on myös Kamenskin piirin hallintokeskus. Vuonna 2010 Glubokissa oli 9&nbsp;880 ja koko maaseutuvaltaisessa piirissä 47&nbsp;696 asukasta. 

Ukrainan Luhanskin alueen raja sijaitsee taajamasta linnuntietä noin 32 kilometriä länteen. Glubokin itäpuolitse kulkee Moskovasta Rostov-na-Donuun johtava valtatieyhteys M4 (eurooppatie ). 


Глубокий-ЖД станция(4).jpg|Glubokin rautatieasema.
Глубокий Адм-поселения.jpg|Glubokin taajaman hallintorakennus.
Глубокий-Храм Пантелеимона(5).jpg|Ortodoksinen kirkko Glubokissa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ghica (suku)

**Ghica** on albanialaista alkuperää oleva romanialainen ruhtinassuku. Vuodesta 1658 lähtien useat sen jäsenistä olivat Moldovan ja Valakian hospodareina.

* Grigore I Ghica (1623–1675), Valakian ruhtinas
* Dimitrie Ghica (1816–1897), romanialainen valtiomies, Romanian pääministeri
* Ion Ghica (1816–1897), romanialainen valtiomies, Romanian pääministeri
* Helene Ghica (1828–1888), kirjailijanimi Dora d’Istria, romanialainen kirjailija
* Vladimir Ghika (1873–1954), pappi, romanialainen diplomaatti

## Lähteet
Keith Green

**Keith Green** (21. lokakuuta 1953 – 28. heinäkuuta 1982) oli yhdysvaltalainen gospelmuusiikkia esittänyt laulaja, pianisti ja lauluntekijä. Useat Greenin laulut ovat vaikuttaneet suuresti gospelmusiikkiin, kuten ”There is a Redeemer”, ”Oh Lord, You're Beautiful” sekä ”Pledge my Head to Heaven”, jonka albumiversiossa Bob Dylan vieraili soittamassa huuliharppua.

## Elämä ja ura
Green alkoi esiintymään teatterimusikaaleissa 8 vuoden ikäisenä ja julkaisi ensimmäisen kappaleensa ”The Way I Used to Be” 12-vuotiaana vuonna 1965. Samana vuonna hän allekirjoitti viiden vuoden levytyssopimuksen Decca Records -levy-yhtiön kanssa. Hänen uransa ei lähtenyt kuitenkaan odotetulla tavalla liikkeelle, ja juutalaissyntyinen Green alkoi 15-vuotiaana karkailemaan kotoaan tutustuakseen huumeisin ja itämaisiin uskontoihin. 

Mentyään 19-vuotiaana naimisiin Melody Greenin (os. Steiner) kanssa hän ystävystyi tunnettujen kalifornialaisten gospelmuusikkojen Larry Normanin ja Randy Stonehillin kanssa. Vuonna 1975 Green kääntyi kristinuskoon ja alkoi tekemään gospelmusiikkia.

Kääntymyksellä oli suuri vaikutus Greenin elämään, ja hän omistautui välittömästi muusikko-evankelistaksi pyrkien tavoittamaan nuoria rock-faneja ja muita, joita perinteiset seurakunnat eivät tavoittaneet. Hänen ensimmäinen albuminsa *For Him Who Has Ears to Hear* julkaistiin vuonna 1977 kristillistä musiikkia kustantaneen Sparrow -levy-yhtiön kautta ja myi nopeasti 100.000 kappaletta. Sparrow toimi vielä Greenin toisen albumin, vuoden 1978 *No Compromise* julkaisijana, mutta sen jälkeen Green perusti yhdessä vaimonsa kanssa ylläpitämänsä Last Days Ministries -lähetysjärjestön rinnalle oman levy-yhtiön Pretty Good Records. Vuonna 1980 Green julkaisi kolmannen albuminsa *So You Wanna Go Back to Egypt,* joka kuohutti gospelmusiikin julkaisijoita ympäri Yhdysvaltoja vapaaehtoisella maksupolitiikallaan. Albumia myytiin tai lahjoitettiin arvioiden mukaan noin 200.000 kappaletta, josta lähes kolmasosa maksutta.

Green tuli tunnetuksi tinkimättömänä julistajana, jolle oli musiikin esittämisen suhteen tärkeämpää opettaa ja julistaa kuin viihdyttää. Musiikkiuransa ohella Keith ja Melody Green jakoivat myös Last Days Ministriesin kautta yli 89 miljoonaa evankelioivaa traktaattia yli 50 kielelle käännettynä.

Greenin neljäs albumi *Songs for the Shepherd* julkaistiin vuonna 1982, vain muutama viikko ennen hänen kuolemaansa. Green kuoli 28. heinäkuuta 1982 lento-onnettomuudessa, jossa menehtyi yhteensä 11 henkilöä, mukaan lukien Greenin lapsista 4-vuotias Josiah ja 2-vuotias Bethany. Melody Green jäi leskeksi onnettomuuden hetkellä 1-vuotiaan Rebekah-tyttären sekä seuraavana vuonna syntymänsä saaneen Rachel-tyttären kanssa.

## Diskografia

### Albumit

* *For Him Who Has Ears to Hear* (1977)
* *No Compromise* (1978)
* *So You Wanna Go Back to Egypt* (1980)
* *The Keith Green Collection* (1981)
* *Songs for the Shepherd* (1982)

## Lähteet
Central

**Central** voi viitata johonkin seuraavista:

* Central, väestönlaskennallinen paikka Alaskassa
* Central, kaupunki Louisianassa
* Central, departementti Paraguayssa
* Central, kaupunginosa Hongkongissa
* Central, maakunta Papua-Uudessa-Guineassa
* Central, ravintola Limassa.
Kiinanselkova

**Kiinanselkova** (*Zelkova sinica*) on jalavakasvien (Ulmaceae) heimoon, selkovien (*Zelkova*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on korkeimmillaan noin 30 metriä korkeaksi kasvava puu, jonka rinnankorkeusläpimitta voi olla suurimmillaan noin 60 cm. Kaarna on harmahtavanvaaleaa ja sileää tai hilseilevää.

Lehtien korvakkeet ovat ruskeita, 5–10 mm pitkiä ja muodoltaan tasasoukkia tai suikeita. Lehtiruodit ovat 0,2–1 cm pitkiä ja lehtilavat ovat yleensä 3–6 cm pitkiä ja 1,5–3 cm leveitä. Toisinaan lehtilavat ovat hieman pienempiä tai hieman suurempia. Lehtilavat ovat muodoltaan pyöreitä tai soikeita, paperimaisia sekä lähes täysin kaljuja; lehtien pääsuonissa on muutamia karvoja. Lehdet ovat sulkasuonisia ja kussakin lehdessä on kuudesta kymmeneen sivusuonta keskisuonen molemmin puolin.

Hedekukat sijaitsevat yksittäin tai enintään kolmen kukan ryhminä. Hedekukat ovat halkaisijaltaan 2–3 mm ja niissä on kuusi terälehteä, joskus viisi tai seitsemän. Emikukat sijaitsevat yksittäin ja niissä on viisi tai kuusi terälehteä. Kiinanselkova kukkii huhtikuussa ja tuottaa hedelmiä elo–syyskuussa. Hedelminä olevat luumarjat ovat halkaisijaltaan 5–7 mm.

Kiinanselkova kasvaa laaksoissa sekä jokien varsilla 800–2500 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan Kiinassa Gansun, Hebein, Henanin, Hubein, Shaanxin, Shanxin ja Sichuanin maakunnissa.

## Lähteet
Jan Henrik Kayser

**Jan Henrik Kayser** (20. helmikuuta 1933 Bergen – 24. huhtikuuta 2016) oli norjalainen pianisti.

Kayser teki debyyttinsä vuonna 1953. Hän voitti Prinsessa Astridin musiikkipalkinnon vuonna 1961 ja Grieg-palkinnon vuonna 1978. Hän piti konsertteja Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Kiinassa. Kayser tuli tunnetuksi Harald Sæverudin pianosävellysten tulkitsijana. Hän harjoitteli niitä pitäen läheisiä yhteyksiä säveltäjään itseensä.

## Lähteet
VIVA!

**Viva!** on Los Bastardos Finlandeses -yhtyeen kahdeksas albumi, joka julkaistiin 9. syyskuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlet “Hola Bebe” sekä “Oblivion”. “Oblivion” -kappaleen ensimmäinen  versio oli demotettu jo yhtyeen debyyttialbumille. Kappaleesta “Hola Bebe” on yhtyeen kitaristi Ailu Immosen tekemä musiikivideo. Video on tehty nollabudjetilla. Kuvausvälineenä toimi puhelin sekä iPad.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Soundi:   

## Lähteet
Hurmemaitopuu

**Hurmemaitopuu** (*Brosimum rubescens*) on mulperikasvien (Moraceae) heimoon, maitopuiden (*Brosimum*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta puu, jolla on pieni latvus. Hurmemaitopuu voi kasvaa korkeimmillaan noin 40 metriä korkeaksi, mutta jää tavallisesti matalammaksi. Puun runko voi kasvaa noin 50–70 cm paksuksi.

Hurmemaitopuu kasvaa alankoalueiden kosteissa ainavihannissa metsissä. Lajia tavataan luontaisena Keski- ja Etelä-Amerikassa Costa Ricasta Peruun, Boliviaan ja Brasiliaan yltävällä alueella.

Hurmemaitopuuta kaadetaan luonnosta siitä saatavan laadukkaan puutavaran vuoksi. Sydänpuu on väriltään tummanpunaista ja siinä on yleensä hieman tummempia juovia. Sydänpuun ympärillä on selvästi erottuva 4–20 cm paksu kerros pintapuuta. Puuaines on kovaa, painavaa sekä hyvin kestävää. Hurmemaitopuun puutavarasta on valmistettu ylellisiä huonekaluja, soittimia sekä muita puutuotteita ja puuta on käytetty myös parketteihin sekä muihin asuntojen puupintoihin. Lisäksi puusta saatavaa hartsimaista nestettä on juotu lääkkeenä vilustumisiin sekä yskään.

## Lähteet
* Useful Tropical Plants: ''Brosimum rubescens'' 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Hurmemaitopuu (''Brosimum rubescens'')
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Brosimum rubescens'' 
* UniProt: Taxonomy - ''Brosimum rubescens''
Lia Thomas

**Lia Thomas** (s. toukokuussa 1999) on yhdysvaltalainen yliopistouinnissa kilpaillut transnainen, joka nousi vuonna 2021 osaksi keskustelua transnaisten oikeutuksesta kilpailla naisten urheilusarjoissa. Thomas kilpaili aiemmin miesten sarjassa nimellä William Thomas.

Austinissa kasvanut Thomas aloitti opiskelut Pennsylvanian yliopistossa vuonna 2017. Thomas kertoi läheisilleen transsukupuolisuudestaan alkuvuodesta 2019 ja aloitti hormonikorvaushoidot toukokuussa 2019.

Thomas voitti keväällä 2022 naisten 500 metrin vapaauinnissa Yhdysvaltojen naisten yliopistouinnin mestaruuden ensimmäisenä transsukupuolisena urheilijana. Thomasin kilpakumppani Riley Gaines kertoi tuntevansa useita naisurheilijoita, jotka eivät  hyväksyneet sitä, että miestaustaiset urheilijat kilpailevat naisten sarjoissa. He eivät kuitenkaan uskaltaneet ottaa kantaa niiden naisurheilijoiden puolesta, jotka ovat biologisia naisia, koska pelkäsivät nykyisin vallalla olevan kulttuurin vuoksi, että se saattaisi esimerkiksi vaarantaa heidän tulevaisuutensa. Gaines kritisoi myös Yhdysvaltain yliopistourheilun kattojärjestö NCAA:n haluttomuutta muuttaa sääntöjä siten, että ne suojaisivat naisurheilua. Thomasin voittoja kritisoivat myös muun muassa republikaanisenaattorit Marsha Blackburn ja Ted Cruz sekä entiset huippu-urheilijat Caitlyn Jenner ja Martina Navrátilová.

Kilpauinnin sääntöjä muutettiin kesällä 2022 siten, etteivät miehisen puberteetin läpikäyneet ihmiset voi enää kilpailla naisten sarjassa.

## Oikeustoimet
Thomas valitti transnaisten osallistumisen naisurheiluun kieltävästä sääntömuutoksesta syyskuussa 2023 urheilun vetoomustuomioistuimeen Sveitsissä. Vetoomustuomioistuin hylkäsi kuitenkin Thomasin valituksen.

Maaliskuussa 2024 kuusitoista yhdysvaltalaista naisurheilijaa haastoi NCAA:n oikeuteen naisurheilijoiden oikeuksien loukkaamisesta, koska järjestö oli sallinut Lia Thomasin kilpailla ja voittaa naisten yliopistosarjoissa sekä kulkea vapaasti alastomana naisten pukuhuoneissa, vaikka hänellä on yhä miehen ulkoiset sukupuolielimet.

## Lähteet
Sarvijoen Työväentalo

**Sarvijoen työväentalo Veikkola** on vuonna 1951 rakennettu Kurikan Sarvijoen kylässä sijaitseva Työväentalo. Talo on kulttuurihistoriallisesti arvokas.

## Historiaa

Alkuperäinen talo rakennettiin vuonna 1913, mutta se purettiin Lapuan liikkeen aikana 1930-luvulla. Samalle paikalle hankittiin rakennus Jurvan Koskimäestä, ja sen siirto- ja rakennustyöt saatiin valmiiksi 1951. Kuntaliitoksen myötä Jurva kuuluu nykyään Kurikan kaupunkiin.

## Rakennus

Rakennus on hirsirunkoinen ja sen julkisivu on lautakatteinen. Koska rakennus on ollut jatkuvassa käytössä ja siihen on tehty useita korjauksia, on se edelleen hyvä kuntoinen. Suurimmat perusparannukset on tehty vuosina 1978–1980 ja 2021. Sähköuudistus ja led-valaistus tehtiin vuonna 2018 ja keittiö ajanmukaistettiin vuonna 2019.

## Toimintaa työväentalolla

Talolla ovat toimineet Sarvijoen kylän työväenyhdistykset ja muut yhdistykset. 1998 tapahtuneen Jurvan kirkonkylän työväentalon palon jälkeen myös jotkut kirkonkylällä toimineet yhdistykset siirsivät toimintojaan Veikkolaan. Nykyisin siellä toimii myös Jurvan Eläkeläiset ry:n harrastepiirit ja talolla bingoa järjestää voimistelu- ja urheiluseura Jurvan Voima.

Talolle on vuosien varrella hankittu kattava keittiö- ja kokousvarustus. Veikkolaa vuokrataan moniin hää-, syntymäpäivä- ja muihin perhejuhliin.

## Lähteet
*
Korppoon Betania-seurakunta

**Korppoon Betania-seurakunta** () on vuonna 1922 perustettu Korppoon Norrskatassa sijaitseva helluntaiseurakunta. Seurakunnalla on Betania-rukoushuone Norrskatassa. Seurakunnan perustivat 12 henkilöä nimellä *Norrskatan Sion-seurakunta* vuonna 1922 ja ensimmäisen kahdenkymmenen toimintavuoden aikana jäseniä tuli yhteensä 181.

Norrskatan seurakunta oli vuosien ajan yksi Suomen menestyneimmistä seurakunnista. Seurakunnan rukoushuone rakentui vuonna 1924 ja on sittemmin peruskorjattu myöhemmin. Helluntaiherätys Korppoossa perustuu Norrskatalaisten Thyra Lindholmin ja Laura Gustafssonin työhön. Lindholm ja Gustafsson perustivat yksityisen koulun Norrskataan, joka tosin suljettiin vuonna 1940. Laura Gustafsson aloitti Korppoossa myös lastenlehden, *Den Gode Herdenin*, julkaisun, joka myöhemmin myytiin Taborförlagetille.

Seurakunnan johtajina ovat vuosien aikana toimineet muun muassa Verner Nyman, Fingal Rudstam, Sven Brinköf sekä Fred Nyman. 1970-luvulla seurakunnan työstä ryhtyi vastaamaan Maj Ekqvist. Seurakunnan satavuotisjuhlia vietettiin vuonna 2022.

## Katso myös
* Helluntaiherätys Suomessa
* Länsi-Turunmaan ruotsalainen seurakunta
* Länsi-Turunmaan suomalainen seurakunta
* Paraisten Filadelfia-seurakunta

## Lähteet
*  

### Viitteet
Havaijin väestö

**Havaijin väestö** koostuu Havaijin asukkaista, joiden lukumäärä oli 1. heinäkuuta 2021 arviolta 1 441 553 henkeä.

Vuoden 2021 Yhdysvaltain väestönlaskennan arvion mukaan Havaijin asukkaista 26,8 % oli alle 18-vuotiaita ja 19,6 % vähintään 65-vuotiaita. 33,6 % yli 25-vuotiaista Havaijin asukkaista oli vähintään alempi korkeakoulututkinto. Havaijille muuttaa paljon maahanmuuttajia Aasiasta.

Havaijin väestö on vähentynyt vuosien 2017–2022 aikana joka vuosi. Ennen vuotta 2017 Havaijin väestö oli vuositasolla vähentynyt vuosina 1999 ja 1963. Kokonaisuudessaan väestö kasvoi 2010-luvulla, mutta kasvu oli vain puoliksi yhtä nopeaa kuin 2000-luvulla. Yksi syy väestön vähenemiselle on asukkaiden vanheneminen. Toisaalta 2020-luvulla myös koronapandemian aiheuttama kuolemien lisääntyminen saattoi vaikuttaa asiaan. Osaltaan väestön kehitykseen saattaa vaikuttaa myös asukkaiden muuttaminen mantereelle: vuonna 2019 tehdyssä kyselyssä 45 % vastaajista kertoi harkitsevansa osavaltiosta muuttoa. Heistä lähes puolet nimesi syyksi elämisen kulut. Mantereella on myös tarjolla eri tyyppisiä töitä kuin Havaijilla. Mantereelle muuttavista havaijilaisista suurin osa on 18–34-vuotiaita korkeakoulutettuja.

Havaijin viralliset kielet ovat englanti ja havaiji. Lisäksi osavaltiossa puhutaan paljon japania, kiinaa, koreaa ja filippiiniläiskieliä.

Ennen toisen maailmansodan loppua Havaijin väestö asui eri kokoisissa ja eri astein eristyneissä maaseutuyhteisöissä. 1950–1960-luvuilla osavaltioon rakennettiin paljon uusia asuntoja, hotelleja ja kauppoja, ja osa asuinalueista muuttui tiheiksi kaupungeiksi.

## Lähteet
Ingrid Andsnes

**Ingrid Andsnes** (s. 1978 Karmøy) on norjalainen pianisti.

Andsnes opiskeli Joan Havillin johdolla Guildhall School of Music and Dramassa Lontoossa ja Jiri Hlinkan johdolla Barratt Due -musiikki-instituutissa Oslossa. Hän on voittanut kansallisesti ja kansainvälisesti useita palkintoja, kuten Janáček-palkinnon Tšekin Rudolf Firkušný -kilpailussa vuonna 2003.

Andsnes on soittanut sellaisten orkesterien kuin Broadcasting Orchestran, Bergenin filharmonisen orkesterin ja Telemarkin kamariorkesterin kanssa. Hänen yhteistyökumppaneidensa joukossa ovat olleet myös Solveig Kringlebotn, Håvard Gimse, Arve Tellefsen ja Det Norske Solistkor. Andsnesin ohjelmistoon on kuulunut perinteisiä teoksia muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartilta ja Ludwig van Beethovenilta, mutta hän on tulkinnut myös uutta ohjelmistoa. Hän tilasi Ørjan Matrelta teoksen *Duett* soolopianolle ja nykytanssille.

## Lähteet
Millerovo

**Millerovo** () on kaupunki Etelä-Venäjän Rostovin alueella. Kaupunki on myös Millerovon piirin hallintokeskus. Vuonna 2010 Millerovossa oli 36&nbsp;499 ja koko piirissä 68&nbsp;360 asukasta. 

Paikkakunta mainitaan kirjallisissa lähteissä vuodelta 1796. Paikkakunta on nimetty maanomistaja Ivan Millerin mukaan. Rautatien rakentamiseen liittyväksi taajamaksi paikkakunta muuttui vuonna 1871 ja kaupungin aseman se sai 1926. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli natsi-Saksan miehittämä heinäkuun 1941 ja tammikuun 1943 välisenä aikana.

Millervo on tunnettu muun muassa rautatieliikenteen risteyspaikkakuntana. Ukrainan Luhanskin alueen raja sijaitsee linnuntietä 24 kilometriä länteen. Millerovon eteläpuolitse kulkee maantie (P22) länteen Ukrainan Luhanskin alueen Krasna Talivkan raja-asemalle, joka tosin on ollut Venäjän nukkevaltion (niin sanotun Luhanskin kansantasavallan) sekä Venäjän miehitysjoukkojen hallussa vuodesta 2014. Millerovo itäpuolitse kulkee Moskovasta Rostov-na-Donuun johtava valtatieyhteys M4 (eurooppatie ). 

Kaupunki tunnetaan myös lentotukikohdastaan, joka sijaitsee noin 10 kilometriä kaupungin keskustasta länsiluoteeseen. Millerovon lentotukikohtaa ja sen hävittäjiä on käytetty muun muassa Venäjän laittomaan hyökkäyssotaan Ukrainassa (24.2.2022–). Ukrainan asevoimat teki ohjusiskun tukikohtaan vain vuorokausi hyökkäyssodan alkamisen jälkeen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Neuvostoaikaisia topografiakarttoja kaupungista  (vlasenko.net)
Piikkimeritähdet

**Piikkimeritähdet** (Spinulosida tai Spinulosa) on meritähtiin kuuluva lahko. Lahkon lajeja tavataan merivesistä.

## Taksonomia ja anatomia
Piikkimeritähtiin luetaan uusimmissa luokituksissa kuuluvaksi vain yksi heimo Echinasteridae, jossa on 8 sukua ja 135 lajia. Muissa luokituksissa lahkoon kuuluvat myös meriauringot (Solasteridae) ja heimo Asterinidae. Tavanomaisia piirteitä ovat viisi imukupillista jalkaa, nystyt ihossa ja matalat piikit. Piikkimeritähdillä ei ole pedikellaarioita. 

Piikkimeritähtiä tavataan lauhkeista ja lämpimistä vesistä. Niiden ravintoa ovat sienieläimet, vaippaeläimet ja levät.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* iNaturalist: Lahko Spinulosida
* ITIS: Spinulosida 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Spinulosida
Vassorin vapaaseurakunta

**Vassorin vapaaseurakunta** () on vuonna 1926 perustettu, Mustasaaren Vassorin kylässä sijaitseva helluntaiseurakunta. Vassorin ensimmäinen rukoushuone vihittiin käyttöön syyskuussa 1926, mutta se tuhoutui tulipalossa 1950-luvulla. Uusi rukoushuone vihittiin käyttöön 2. tammikuuta 1955. Vassorissa sijaitsee myös helluntailiikkeen leirikeskus.

Vassorin herätysliikettä on pidetty ensimmäisenä suomenruotsalaisena helluntaiherätyksenä.

## Historia
Vassorin kylä on yksi ensimmäisistä paikoista, joihin helluntaiherätys saapui Suomessa 1900-luvun alussa. Hengellinen herätys levisi Vassorissa jo vuosina 1906–1908 ja se sisälsi selkeitä piirteitä helluntaiherätyksestä. Vassorissa toimivat "saarnaajasisaret" Greta Andersson ja Anne Blom. Toiminta päättyi kuitenkin vuonna 1909 onnettomuuteen rukousviikolla. 

Vassorin vapaaseurakunta perustettiin 20 henkilön toimesta vuonna 1926. Tuolloin Frank Mangsin herätys aktivoi toimintaa. Ajan mittaan seurakunnan toiminta alkoi muistuttaa yhä enemmän helluntaiseurakuntaa. Heti jatkosodan jälkeen Koivulahden baptistit, helluntailaiset ja lähetysseurakuntalaiset keskustelivat yhden yhteisen seurakunnan muodostamisesta, mutta suunnitelma raukesi.Harald 2002, s. 323

Vuonna 1955 seurakunnalle rakennettiin uusi rukoushuone, kun vanha vuonna 1926 rakennettu paloi.

## Seurakunnan johtajat
Seurakunnan ensimmäinen saarnaaja oli ruotsalainen Erik Vesterberg. Häntä seurasi tehtävässä vassorilainen, suurta luottamusta tehtävässä nauttinut Viktor Svarvar. Svarvarin seuraajaksi valittiin David Klemetz.

Svarvarin ja Klemetzin jälkeen seurakunnan johtajina ovat palvelleet muun muassa Henry Haga, Valdemar Blomqvist, Börje Nissfolk, Rolf Strömvall sekä Robert Östman.

## Katso myös
* Helluntaiherätys Suomessa
* Mustasaaren seurakuntayhtymä
* Hankmon baptistiseurakunta
* Koivulahden Elim-seurakunta
* Koivulahden lähetysseurakunta
* Kunin Betesda-seurakunta
* Sulvan vapaaseurakunta
* Uskonto Pohjanmaalla

## Lähteet
* 
* 
*  

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Vassorin leirikeskuksen verkkosivut