open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sigrid Blomberg

**Emma Emilia Sigrid Charlotte Blomberg** (17. lokakuuta 1863 Kalmar – 28. tammikuuta 1941 Karlstad) oli ruotsalainen kuvanveistäjä. Hän opiskeli Kuninkaallisessa taideakatemiassa vuosina 1889–1898, välissä myös vaihto-oppilaana Saksassa. Hän sai jo opiskeluaikanaan lukuisia palkintoja. Vuonna 1900 hänen *Bebådelsen*-veistoksestaan tuli ensimmäinen naispuolisen kuvanveistäjän teos Ruotsin kansallismuseon kokoelmissa. Sen kopioista tuli suosittu sisustuselementti. Blomberg keskittyi urallaan erityisesti kirkkotaiteeseen, mikä toi hänelle toimeksiantoja tasaisena virtana. Hän vuokrasi 1900-luvun alussa ateljeen Italiasta. Blombergin oli lopetettava uransa vuonna 1912 silmäsairauden vuoksi, minkä jälkeen hän hankki elantonsa kirjansitojana.

Blombergin oppilaita olivat muun muassa Astri Taube ja Ninnan Santesson. Kirjailija ja naisasianainen Sigrid Leijonhufvud oli hänen elämänkumppaninsa.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Manaka Matsukubo

**Manaka Matsukubo** (; s. 28. heinäkuuta 2004 Kagoshima) on japanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 155-senttimetrinen ja on edustanut seuratasolla vuodesta 2023 Yhdysvaltain NWSL-sarjassa pelaavaa North Carolina Couragea. Hän oli mukana voittamassa vuoden 2023 NWSL Challenge Cupia. Maajoukkuetasolla Matsukubo edustaa Japanin naisten A-maajoukkuetta. Hän on pelannut huhtikuuhun 2025 mennessä viisi aikuisten maajoukkueottelua, joissa hän on iskenyt yhden maalin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Eevi Paakkari

**Eevi Paakkari** (s. 21. elokuuta 2006) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Kansallisessa liigassa Helsingin Palloseuraa.

Paakkari on Jyväskylän Pallokerhon kasvatti. Hän nousi kaudella 2023 Naisten Ykkösessä pelanneen edustusjoukkueen runkopelaajaksi. Hän pelasi tuolla sarjanousuun päättyneellä kaudella 24 sarjaottelua. Kaudella 2024 Paakkari pelasi Kansallisessa liigassa Pallokerhon kaikissa 23 liigaottelussa täydet minuutit. Hän teki maalin kesäkuussa Helsingin Palloseuraa vastaan. Kaudeksi 2025 Paakkari siirtyi Helsingin Palloseuraan.

Paakkari on pelannut Suomen alle 18- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.

## Lähteet
Tiia Jokela

**Tiia Jokela** (s. 22. syyskuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Jokela pelaa Lapuan Virkiästä lainalla Pöytyän Urheilijoissa. Hänen kasvattajaseuransa on Sotkamon Jymy. Jokela saavutti SM-hopean kaudella 2024. Hän pelaa sisäpelissä vaihtajana ja ulkokentällä kolmosvahtina. Jokela on pelannut kuusi Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tuonut kolme juoksua ja kerännyt 18 kärkilyöntipistettä. Uran tilastot päivitetty 27. huhtikuuta 2025.

## Lähteet
Amelia Luotonen

**Amelia Luotonen** (s. 13. tammikuuta 2005) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Naisten Ykkösessä Tampereen Ilvestä.

Luotonen edusti nuorempana porilaisia Musan Salamaa ja NiceFutista ja pelasi jo 14-vuotiaana Naisten Kakkosessa. Kaudeksi 2024 hän siirtyi Kansallisessa liigassa pelaavaan Tampereen Ilvekseen. Hän pelasi kaudella 2024 liigassa 23 ottelua. Hän teki maalin toukokuussa Åland Unitedia ja lokakuussa Pallokerho-35:tä vastaan. Kaudella 2025 Luotonen jatkaa Naisten Ykköseen pudonneessa Ilveksessä.

Luotonen on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa.

## Lähteet
Antoine Spire

**Antoine Spire** (s. 31. maaliskuuta 1946 Pariisi) on ranskalainen journalisti.

Hän oli Ranskan kansallisen syöpäinstituutin (*Institut national du cancer*) ihmistieteiden tutkimusosaston johtaja.

Hän toimii myös kansallisten konferenssien ja kulttuuritapahtumien koordinaattorina ja vetäjänä. Hän on *[[Le Monde]]*- ja *Le Monde de l'éducation* -sanomalehtien toimituksellinen neuvonantaja, *La Vie* -lehden toimittaja ja tekee yhteistyötä useiden yhdistyksen julkaisujen kanssa.

Kirjailijana hän osallistui myös lukuisiin suosittuihin teoksiin, jotka luotiin yhteistyössä älymystön, kuten Pierre Bourdieun, Jacques Derridan, George Steinerin ja Edgar Morinin, kanssa.

Antoine Spire valmistui HEC Parisista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Peppi Kontturi

**Peppi Kontturi** (s. 28. tammikuuta 2004) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai hyökkääjä. Hän edustaa Kansallisessa liigassa Helsingin Palloseuraa.

Kontturi pelasi juniorina Nummelan Palloseurassa ja Espoon Palloseurassa. Hän siirtyi syksyllä 2019 Helsingin Jalkapalloklubiin. Hän pelasi kaudella 2023 Kansallisessa liigassa 13 ottelua, teki maalin kesäkuussa vierasottelussa FC Honkaa vastaan ja saavutti SM-hopeaa. Tämän jälkeen hän siirtyi Helsingin Palloseuraan. Hän pelasi kaudella 2024 liigassa 24 liigaottelussa ja teki niissä kolme maalia: toukokuussa kotiottelussa Pallokerho Keski-Uusimaata sekä elokuussa kotiottelussa Pallokerho-35:tä ja vierasottelussa Pallokerho Keski-Uusimaata vastaan. Hän saavutti liigassa SM-pronssia.

Kontturi on pelannut Suomen alle 16-, alle 18- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.

## Lähteet
Peurunkajoki

**Peurunkajoki** on Laukaassa Kuusan ja Valkolan kylien lähellä sijaitseva joki, joka laskee Peurungasta Vatianjärveen. Joki on noin 1,7 kilometrin pituinen.

## Joen kulku
Peurunkajoki alkaa Peurungan koillisosasta Tuulensuunlahdesta 105,9 metrin korkeudelta mpy. Joki kulkee laaksossa, jonka muodostavat Myllymäki, Kukkamäki ja Hiidenvuori pohjoisessa sekä Multamäki ja Vatianmäki etelässä. Sen varsilla on hieman asutusta ja peltomaata. Joki alittaa Valkolan ja Kuusan välisen seututien 16756 ennen laskemistaan Vatianjärveen. Vatianjärven pinnankorkeus on 89,0 metriä, joten pudotusta Peurunkajoelle kertyy noin 16,9 metriä. Joessa on kaksi koskiosuutta, joista alempi sijaitsee joen ylittävän sillan lähellä ja ylempi hieman kalankasvatuslaitosta alempana.

Peurunkajoki on Kymijoen vesistön (vesistöaluetunnus 14) Vatianjärven alueeseen (14.33) kuuluvan Peurungan valuma-alueen (14.333) lasku-uoma. Peurungan (694&nbsp;ha) jälkeen suurimmat järvet ovat Iso-Pitkä (27&nbsp;ha), Alanen (27&nbsp;ha) ja Myyränjärvi (22&nbsp;ha). Joen koko valuma-alueen pinta-ala on noin 68 neliökilometriä.

## Vedenlaatu
Peurunkajoki luokitellaan pieneksi kangasmaan joeksi, jonka vedenlaatu on arvioitu typpi- ja fosforipitoisuuden, happamuuden ja pohjaeläimistön perusteella hyväksi. Vuosien 2004 ja 2019 välillä otetuista näytteistä on saatu seuraavat vedenlaadun keskiarvot: typpipitoisuus 452&nbsp;μg/l, fosforipitoisuus 24&nbsp;μg/l, happipitoisuus 9,6&nbsp;mg/l, hapen kylläisyysaste 88&nbsp;%, kiintoainepitoisuus 7,2&nbsp;mg/l, sähkönjohtavuus 4,7&nbsp;mS/m, väriluku 34&nbsp;Pt&nbsp;mg/l, sameus 2,1&nbsp;FNU ja kemiallinen hapenkulutus 7,4&nbsp;mg/l. Happamuuden mediaaniarvoksi on saatu pH 6,8.

## Kalasto
Peurunkajoessa toimii kalankasvatuslaitos, jonka yhteydessä on Peurungan säännöstelyyn käytetty pato. Pato estää kalojen kulkemisen Peurungan ja Vatianjärven välillä.

Peurunkajoen kalasto on melko monipuolinen viljelylaitokselta karanneiden kalojen vuoksi. Vuonna 2008 koekalastuksessa joesta saatiin ahvenia, kivisimppuja, lohia (nevanlohi), särkiä ja taimenia sekä myös täplärapuja. Alajuoksulla on tavattu myös kirjolohta ja salakkaa. Myöhemmissä koekalastuksissa on havaittu hauki, kiiski, made, pikkunahkiainen ja säyne. Taimenen kutupaikkoja on havaittu lähinnä ylemmällä koskella, mutta osa taimenista on pystynyt kulkemaan myös sen yläpuolelle aidan läpi laitoksen alueelle. Vesialueen omistavan osakaskunnan mukaan joessa ei kalasteta.

## Historiaa
Peurunkajoen yläjuoksulla on sijainnut vesimylly, jonka Petruman kylän seitsemän kantataloa omistivat yhteisesti. Varhaisin maininta myllystä on Hämeen myllyjen verotusluettelossa vuodelta 1633.

## Lähteet
Anri Egutidze

**Anri Egutidze** (; s. 1. maaliskuuta 1996) on georgialaissyntyinen portugalilainen judoka. Hän on MM-mitalisti 81&nbsp;kilogramman sarjassa.

Egutidze saavutti nuorten EM-kilpailuissa hopeaa alle 81 kilogramman painoluokassa 2016. Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui samassa sarjassa viidenneksi. Välimeren kilpailuissa 2018 hän sai 81-kiloisissa pronssia. Minskin Euroopan kisoissa 2019 hän kuului sekajoukkuekilpailussa hopeaa saaneeseen Portugalin joukkueeseen. Lissabonin EM-kilpailuissa 2021 hän oli 81&nbsp;kg:n sarjassa viides. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia.

Egutidze on sijoittunut IJF World Tourin kilpailuissa kerran toiseksi ja viisi kertaa kolmanneksi. Hän voitti Euroopan Open -kilpailun Madridissa 2016. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kaksi Portugalin-mestaruutta.

## Lähteet
Tessa Perttula

**Tessa Perttula** (s. 2006) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Kansallisessa liigassa Helsingin Palloseuraa.

Perttula on Seinäjoen Mimmiliigan kasvatti. Kausina 2021–2022 hän edusti Vasa IFK:n juniorijoukkueita. Kaudeksi 2023 hän siirtyi Tampereen Ilvekseen ja pelasi ensimmäisellä kaudella 18-vuotiaiden joukkueessa ja Naisten Ykköstä seuran kakkosjoukkueessa. Kaudella 2024 hän pelasi Ilveksen edustusjoukkueessa Kansallisessa liigassa 18 ottelua ja teki maalin toukokuussa Pallokerho Keski-Uusimaata vastaan. Kaudeksi 2025 Perttula siirtyi Helsingin Palloseuraan.

Perttula on pelannut Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa.

## Lähteet
Naomi Wolf

**Naomi Wolf** (s. 1962) on yhdysvaltalainen kirjailija.  

Wolf nousi kuuluisuuteen 27-vuotiaana julkaisemallaan kirjalla *Kauneuden myytti*. Se kertoi kuinka kauneusstandardit sortavat naisia. Myös hänen kolme seuraavaa teostaan käsittelivät naisen asemaa länsimaisessa yhteiskunnassa. Ne menestyivät hyvin, ja Wolfista tuli suosittu poliittinen ja feministinen kommentoija, jota kuvattiin kolmannen aallon feministiksi. Hän tuki Al Goren vuoden 2000 presidentinvaalikampanjaa. 

Vuonna 2015 Wolf teki väitöskirjan Oxfordin yliopistossa, ja sen pohjalta teoksen *Outrages*, joka käsittelee homoseksuaalien kokemia vainoja 1800-luvulla. Kirjassa esiintyneet asiavirheet johtivat oikaisuvaatimuksiin, ja sen ensimmäinen painos tuhottiin Yhdysvalloissa. Tulossa olevan kirjan takia väitöskirjan julkistamista viivästytettiin vuosia, ja sen tultua julki yliopistoa syytettiin lepsuilusta väitöskirjan arviointiprosessissa.

Harvinaisen etunimen vuoksi Wolf sekoitetaan joskus Naomi Kleiniin. Vuonna 2024 Klein käsitteli yhteyksiä ja eroja teoksessaan *Kaksoisolento*.

## Teoksia
* *The Beauty Myth: How Images of Beauty Are Used against Women*, 1991. Suom. Bützow, Helene *Kauneuden myytti : kuinka mielikuvilla hallitaan naista* . Kirjayhtymä, 1996
* Fire with Fire: The New Female Power and How It Will Change the Twenty-first Century, 1993
* Promiscuities: The Secret Struggle for Womanhood, 1997
* Misconceptions: Truth, Lies, and the Unexpected on the Journey to Motherhood, 2001
* The Treehouse: Eccentric Wisdom from My Father on How to Live, Love, and See, 2005
* The End of America: Letter of Warning to a Young Patriot, 2007
* Vagina : a cultural history : a new biography, 2012
* Outrages : sex, censorship and the criminalisation of love, 2019

## Lähteet
Jutta Angeria

**Jutta Angeria** (s. 2. tammikuuta 2005) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Kansallisessa liigassa Helsingin Palloseuraa.

Angeria pelasi juniorina Oulun Luistinseuran poika- ja Oulu Nice Soccerin tyttöjoukkueissa. Kausina 2020–2021 hän pelasi ONS:n joukkueessa Naisten Ykkösessä 24 ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Kaudella 2022 hän edusti Mäkelänrinteen lukion HFA Märsky -joukkuetta. Tämän jälkeen hän siirtyi Helsingin Palloseuraan. Hän pelasi kaudella 2023 Kansallisessa liigassa 22 ottelua ja teki niissä kuusi maalia, joista kaksi lokakuussa kotiottelussa Helsingin Jalkapalloklubia vastaan. Hän pelasi kaudella 2024 liigassa 23 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän saavutti liigassa SM-pronssia 2024.

Angeria on pelannut Suomen alle 17-, alle 18- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Suomen kaikki kolme ottelua alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2022 ja teki viimeisessä ottelussa Norjaa vastaan Suomen 2–1-voittomaalin.

## Lähteet
Slavenka Drakulić

**Slavenka Drakulić** (s. 1949) on kroatialainen journalisti ja kirjailija.

Drakulić  opiskeli kirjallisuutta ja sosiologiaa, opetti Zagrebin lukiossa vuoteen 1984 asti ja työskenteli myöhemmin toimittajana poliittisissa aikakauslehdissä. Hänet irtisanottiin toimituksesta, kun Danas-lehti yksityistettiin ja siitä tehtiin Franjo Tuđmanin hallinnon äänitorvi. Vuodesta 1992 lähtien Drakulić on työskennellyt freelance-kirjoittajana ja toimittajana merkittävissä kansainvälisissä sanomalehdissä. Poliittisen paineen takia hän muutti Tukholmaan ja asuu nykyisin vuoroin Ruotsissa, vuoroin Kroatiassa.

Drakulićin analyysejä Jugoslaviasta ja Itä-Euroopasta sekä Jugoslavian hajoamissodista ja niiden seurauksena syntyneistä uusista valtioista on julkaistu useissa esseekokoelmissa. Vietettyään kuukausia seuraten Haagin kansainvälisen rikostuomioistuimen toimintaa ja muita Kroatian oikeudenkäyntejä hän kirjoitti kymmenkunta muotokuvaa sotarikollisista kokoelmaan *Eivät tekisi pahaa kärpäsellekään*.  Drakulić vaatii siinä syyllisyyden myöntämistä yksilön tasolla. Vuonna 2005 hän sai Leipzigin kirjapalkinnon tästä teoksesta.

Drakulić on julkaissut myös romaaneja, joista monet kertovat naisen kohtalosta vaikeissa oloissa tai suurmiesten varjossa eläneistä naisista, kuten Picasson rakastajattaresta Dora Maarista ja Albert Einsteinin vaimosta Mileva Marićista.

## Teoksia
* Balkan Express : katkelmia sodan toiselta puolelta, suomentanut Marja Haapio, Kääntöpiiri 1994.
* Aivan kuin minua ei olisi, suomentanut Seija Uuskoski, Otava 2000. 
* Eivät tekisi pahaa kärpäsellekään: sotarikolliset tuomiolla, suomentanut englannista Petri Stenman, Like 2005.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://slavenkadrakulic.com/
Mies ja alaston ase (2025)

**Mies ja alaston ase** () on vuonna 2025 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintakomediaelokuva, jonka on ohjannut Akiva Schaffer. Hän myös käsikirjoitti elokuvan yhdessä Dan Gregorin ja Doug Mandin kanssa. Kyseessä on *Mies ja alaston ase* -sarjan neljäs elokuva. Elokuvan pääosassa Liam Neeson esittää komisario Frank Drebin junioria. Pamela Anderson, Paul Walter Hauser, C.C.H Pounder, Kevin Durand, Cody Rhodes, Liza Koshy, Eddy Yu ja Danny Huston ovat muissa pääosissa. Elokuva sai maailmanensi-iltansa 28. heinäkuuta 2025. Laajemman elokuvateatterijulkaisun se sai 1. elokuuta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Elokuvan kotisivut
Lord of the World

**Lord of the World** () on englantilaisen katolisen papin ja kirjailijan Robert Hugh Bensonin (1871–1914) 2000-luvulle sijoittuva dystooppinen apokalyptinen tieteisromaani antikristuksesta. Se on julkaistu ensimmäisen kerran vuonna 1907.

Romaania on sittemmin pidetty "profeetallisena". Sekä paavi Benedictus XVI että paavi Franciscus ovat molemmat viitanneet siihen eri yhteyksissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Lord of the World Project Gutenberg 
*Lord of the World Internet Archive 
*Lord of the World Hathi Trust 
*Lord of the World Pdf 
*Lord of the World LibriVox-äänikirja
Hälläpyörä (ravintola)

**Hälläpyörä** oli Hämeenlinnan Raatihuoneenkatu 3:ssa vuosina 1959–2008 toiminut kellariravintola.

Hälläpyörä avattiin vuonna 1959 uusrenessanssityylisen, vuonna 1900 valmistuneen talon kellaritiloihin. Alun perin rakennus oli lehtori Johan Engelbert Sahlgrénin asunto. Ravintolatilat ja niiden sisustuksen suunnitteli professori Antti Nurmesniemi, jonka monissa esittelyteksteissä Hälläpyörä mainitaan merkittävänä työnä. 

Hälläpyörä toimi pitkään paitsi ruokaravintolana myös tanssiravintolana, ja ohjelmistossa on ollut myös strip teaseä ja karaokea. Ravintolassa vieraili myös tasavallan presidentti Urho Kekkonen, ja sen muistoksi hänen kuvansa oli pitkään seinällä. Hälläpyörä oli ravintolakohtauksen kuvauspaikka Hämeenlinnaan sijoittuvassa Eija-Elina Bergholmin elokuvassa *[[Marja pieni!]]* (1972).

Vuoden 2008 lopussa Hälläpyörän vuokrasopimus päättyi. Keväällä 2010 remontoitu ja Hälläksi nimensä lyhentänyt ravintolan avasi uudelleen Antti-Pekka Hirven Hälläholvi Oy. Hällä lopetti vuoden 2022 paikkeilla. Nyt tiloissa toimii kellariravintola Brahe.

## Lähteet
Eskild Bakke Olsen

**Eskild Bakke Olsen** (s. 19. maaliskuuta 2002 Hamar, Norja) norjalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Bakke Olsen edustaa Linköping HC:ta. Hän teki teki joukkueen kanssa yksivuotisen sopimuksen kaudesta 2025–2026.

Ennen Linköping HC:hen siirtymistä hän edusti Norjan pääsarjassa EliteHockey Ligaenissa kasvattajaseuraansa Storhamar Ishockeyta ja HockeyAllsvenskanissa BIK Karlskogan joukkuetta. Bakke Olsen on pelannut 119 EliteHockey Ligaenin runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt 25 maalia ja 60 syöttöä eli yhteensä 85 tehopistettä. Bakke Olsen on pelannut 32 EliteHockey Ligaenin pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt viisi maalia ja 18 syöttöä eli yhteensä 23 tehopistettä. Bakke Olsen kuului Norjan joukkueeseen Tšekin MM-kilpailuissa 2024 ja karsintaturnauksessa Milano-Cortinan talviolympialaisiin 2026. Uran tilastot päivitetty 27. huhtikuuta 2025.

## Lähteet
Sergei Ginken-Bogajevski

**Sergei Ginken-Bogajevski** (s. 1884 Viipuri) oli Suomessa asunut entinen Venäjän keisarillisen armeijan insinööriupseeri, joka pidätettiin 1935 niin sanotun emigranttivakoilujutun yhteydessä epäiltynä Neuvostoliiton hyväksi vakoilemisesta ja tuomittiin neljän vuoden kuritushuonerangaistukseen. Hän sai ilmiömäisen muistinsa ja kirjasivistyksensä vuoksi liikanimen *elävä ensyklopedia* ja hänet tunnettiin myös siitä että hänen Viipurin asuntonsa oli täynnä kissoja.

Ginken-Bogajevski asui ainakin Venäjän vallankumouksesta 1917 lähtien Viipurissa. Hän oli 1922 Itä-Suomen Karamellitehdas Oy:n toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana. Ginken-Bogajevski omisti yhdessä veljensä kanssa talon Viipurissa Pietarinkatu 22:ssa. Sittemmin hän oli työssä Kuschakoffin lumppuliikkeessä ja Venäjän kauppavaltuuskunnan Viipurin  konttorissa. Heinäkuussa 1934 Suomalainen Nafta Oy:n toimitusjohtaja, Neuvostoliiton kansalainen Osipoff kehotti Bensiinin-Kuluttajain Oy:n toimitusjohtajaa ottamaan Ginkenin liikkeensä Viipurin konttorin palvelukseen. Toimitusjohtaja selitti kuitenkin että hän ei voinut Ginkeniä mihinkään käyttää, koska Ginken ei osannut suomea eikä tuntenut alaa. Sittemmin Suomalainen Nafta Oy:n vaatimuksesta Bensiinin-Kuluttajain Oy:n hallintoneuvosto ja toimitusjohtaja erotettiin ja pian sen jälkeen helmikuussa 1935 Ginken otettiin työhön Suomalainen Nafta Oy:n Viipurin konttoriin konttoripäälliköksi. Vuonna 1929 perustettu Suomalainen Nafta Oy oli Neuvostoliiton öljynvientiyhtiön Sojuznefteexportin perustama jakeluyhtiö ja ensimmäinen neuvostoliittolaista öljyä Suomeen tuonut yritys. Viipurin konttorin johtaja Matilainen ei myöhemmin osannut sanoa mikä asema Ginkenillä oikein liikkeessä oli ollut mutta määräys Ginkenin ottamisesta palvelukseen oli tullut Helsingistä. Näihin aikoihin Ginken anoi ja pääsi Neuvostoliiton kansalaiseksi. 

Maaliskuussa 1935 Ginken-Bogajevski pidätettiin Viipurissa vakoilusta epäiltynä ja myöhemmin keväällä tehtiin vielä samaan juttuun liittyen kymmenkunta muuta pidätystä, muun muassa pidätettiin Suomen kansalainen, parturiliikkeen omistaja, kapteeninleski Eva Zackari ja Latvian kansalainen, entinen Venäjän armeijan aliluutnantti ja Viipurin kaasu- ja sähkölaitoksen mekaanikko August Seeboot epäiltyinä osallisuudesta vakoiluun. Ginken-Bogajevski oli jo vuosia toiminut Neuvostoliiton vakoojana ja verkostoineen välittänyt Neuvostoliiton konsulaatille tietoja Suomessa asuneista venäläisistä emigranteista, sotilasasioista ja muun muassa ROVS:in salaisesta toiminnasta. Syksyllä 1935 Ginken-Bogajevski tuomittiin 4 vuoden kuritushuonerangaistukseen valtiosalaisuuksien paljastamisesta ja hänen apulaisenaan ollut viipurilainen parturiliikkeen omistaja ja kapteeninleski Eva Zackari 2 vuoden kuritushuonerangaistukseen. August Seeboot oli jo kesällä 1935 karkotettu maasta. Kuulusteluissa selvisi myös että Ginken oli saanut tehtäväkseen saattaa emigranttien piireissä toimineet mladorossit ja kansallismaksimalistit Neuvostoliiton ohjaamaan puolustusrintamaan ja ollut jo lähellä onnistumista.

## Lähteet
Giovanni Germanetto

**Giovanni Germanetto** (18. tammikuuta 1885 Torino – 7. lokakuuta 1959 Moskova) oli italialainen vasemmistopoliitikko, kirjailija ja toimittaja.

Parturina työskennellyt Germanetto liittyi vuonna 1903 ammattiyhdistysliikkeeseen, vuonna 1906 Italian sosialistiseen puolueeseen ja vuonna 1921 kommunistipuolueeseen. Hän osallistui Kominternin kongressiin vuonna 1922 ja kävi uudelleen Moskovassa vuonna 1924.

Germanetto nimitettiin Italian kommunistipuolueen lehden *[[l’Unità]]n* ammattiyhdistysosaston toimittajaksi vuonna 1925. Hänet pidätettiin ja tuomittiin viiden vuoden vankeuteen vuonna 1926, mutta hän pakeni ensin Ranskaan ja siirtyi sitten Neuvostoliittoon. Profinternin kongressissa vuonna 1928 hänet valittiin järjestön toimeenpanevaan komiteaan ja samana vuonna Kominternin kongressissa hän edusti Italian kommunistista puoluetta.

Germanetto, joka oli valittu Italian kommunistisen puolueen keskuskomitean varajäseneksi vuonna 1926, tuli sen täysjäseneksi vuonna 1931. Hän toimi aktiivisesti Profinternissa käyden useita kertoja Saksassa, Itävallassa ja varsinkin Ranskassa. Profinternin lakkauttamisen jälkeen hän palasi vuonna 1937 Neuvostoliittoon, mutta selvisi Stalinin vainoista.

Toisen maailmansodan aikana Germanetto teki fasismin vastaista propagandaa ja palasi vuonna 1946 Italiaan, jossa hän toimitti kommunistipuolueen lehteä Cuneossa. Hänet valittiin vuonna 1948 Italian kommunistipuolueen keskuskomitean valvontalautakuntaan ja hän työskenteli puolueen keskushallinnossa Roomassa. Sairastuttuaan hän siirtyi vuonna 1953 Moskovaan, jossa hän kirjoitti artikkeleita neuvostolehdistöön.

Germanetton kirjoista tunnetuin on hänen omaelämäkerrallinen teoksensa *Parturin muistelmia* (*Memorie di un barbiere*, 1930), joka on julkaistu yli kahdellakymmenellä kielellä. Hänen viimeinen teoksensa *Trent’anni di lotte dei comunisti italiani, 1921–1951* ilmestyi Roomassa vuonna 1952.

## Suomennettu teos
* *Parturin muistelmia: italialaisen vallankumouksellisen muistiinpanoista*. Suom. S. E. Rautanen. Leningrad: Kirja, 1935.

## Lähteet
Ursula Vernon

**Ursula Vernon** (s. 28. toukokuuta 1977) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän käyttää myös kirjailijanimeä **T. Kingfisher**. Vernon on tunnettu lastenkirjailijana ja käyttää kirjailijanimeä aikuisille suunnatuissa teoksissa. Hän voitti parhaan romaanin Hugo-palkinnon teoksella *[[Nettle & Bone]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* T. Kingfisher Science Fiction Awards Database -sivustolla
Elvira Lindo

**Elvira Lindo** (s. 1962) on espanjalainen kirjailija ja journalisti.

Lindo työskenteli 1980-luvulla radiotoimittajana, juontajana ja käsikirjoittajana Madridissa ja Málagassa. 1990-luvun puolivälissä hän piti taukoa menestyksekkäästä urastaan radio- ja televisiokäsikirjoittajana keskittyäkseen kirjoittamiseen.
Hänen ensimmäiset teoksensa, 1990-luvulla julkaistu lastenkirjasarja *Manolito Gafotas*, olivat valtava menestys Espanjassa, ja niitä on sittemmin käännetty yli 20 kielelle. Suomeksi sarjan nimi on *Villirilli Manolito*, ja sen on suomentanut Tarja Härkönen ja julkaissut Tammi. Lindon lasten- ja nuortenkirjat ovat voittaneet useita palkintoja, kuten Premio Nacional de Literatura Infantil y Juvenil (1998) ja Cervantes Chico (1999).

Lindo on julkaissut aikuisten romaanit *Algo más inesperado que la muerte* (2002), *Una palabra tuya* (2005) ja *Lo que me queda por vivir* (2010). Hän on myös kirjoittanut useita elokuvakäsikirjoituksia, esseitä ja kirjan New Yorkista, jossa hän asuu osan vuodesta. Hän kirjoittaa säännöllisesti espanjalaiseen ''El País'' -lehteen ja useille espanjalaisille radio-ohjelmille.

Lindo on naimisissa kirjailija Antonio Muñoz Molinan kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Silva Kaputikjan

**Sirvard ”Silva” Barunakovna Kaputikján** (), (); 20. tammikuuta 1919 Jerevan – 25. elokuuta 2006 Jerevan) oli armenialainen runoilija ja poliittinen aktivisti. Hän oli yksi 1900-luvun suosituimmista armenialaisista naiskirjailijoista.

Sirvard Kaputikjan julkaisi ensimmäisen runonsa vuonna 1933, ja otti kirjailijana käyttöön etunimen Silva. Hän opiskeli Jerevanin valtionyliopiston armenialaisen filologian tiedekunnassa vuosina 1936–1941. Opiskeluaikana hän meni naimisiin toisen tunnetuksi tulevan runoilijan Hovhannes Širazin (1915–1985) kanssa. Heillä oli poika, tunnettu kuvanveistäjä Ara Širaz (1941–2014), ja he erosivat myöhemmin.

Kaputikian liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1945. Samana vuonna hän julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa, *Päivien kanssa*. Se sisälsi kuuluisan runon "Sanat pojalleni", joka on omistettu armenian kielelle ja kansallisen identiteetin vahvistamiselle. Toinen tunnettu runo on "Nostalgiani" (1992), jossa hän kertoo pakolaisvanhempiensa kärsimyksestä Armenian kansanmurhan aikana.

Hänen koko tuotantonsa keskittyi kahteen aiheeseen, kansalliseen identiteettiin ja lyyriseen runouteen, joissa hän heijasteli myös henkilökohtaisen elämänsä vaiheita.

Kaputikjan jatkoi opintojaan Moskovassa Gorkin maailmankirjallisuuden instituutissa (1949–1950). Hän vakiinnutti asemansa merkittävänä kirjailijana Neuvosto-Armeniassa 1950-luvulle mennessä. Hänelle myönnettiin Neuvostoliiton valtionpalkinto vuonna 1952. Kuudenkymmenen vuoden julkaisutoiminnan aikana hän kirjoitti yli kuusikymmentä armeniankielistä kirjaa, mukaan lukien runoutta, matkakertomuksia ja esseitä, sekä useita teoksia venäjäksi. Tunnetut runoilijat kuten Jevgeni Jevtušenko, Andrei Voznesenski ja Bulat Okudžava käänsivät hänen teoksiaan venäjäksi. Hänet palkittiin Neuvosto-Armenian (1970) ja Neuvosto-Georgian (1982) ansioituneen kulttuurityöntekijän arvonimellä.

1960-luvulta 1980-luvulle Silva Kaputikjan matkusteli Lähi-idässä, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa tavaten diasporassa eläviä armenialaisia ja puhui Armenian historiasta. Hän julkaisi matkakirjoja näistä vierailuista. Hän osallistui aktiivisesti mielenosoituksiin Armenian kansanmurhan 50-vuotispäivänä ja kritisoi myöhemmin kommunistista puoluetta sen kyvyttömyydestä käsitellä vuosipäivää asianmukaisesti. Vuosikymmenten ajan hän tasapainoili Armenian nationalismin ja Neuvostoliiton internationalismin välillä, mutta oli usein yksi äänekkäimmistä älymystön edustajiista, kun oli puhe yleistä huolta aiheuttavista asioista kuten kansanmurhasta, Neuvostoliiton kieli- ja kansallisuuspolitiikasta tai ympäristönsuojelusta. 

Kaputikjan jatkoi kirjallista ja julkista toimintaansa Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen. Hänet valittiin Armenian tiedeakatemian täysjäseneksi vuonna 1994. Hän kritisoi itsenäisen Armenian kahta ensimmäistä hallitusta, erityisesti presidentti Robert Kotšarjania. Tämä myönsi hänelle Mesrop Maštots -mitalin (1999), mutta hän palautti sen vuonna 2004 opposition väkivaltaisen tukahduttamisen jälkeen saman vuoden huhtikuussa.

Silva Kaputikjan kuoli Jerevanissa 5. elokuuta 2006. Hänelle on omistettu museo ja katu.

## Lähteet
Hydratropaldehydi

**Hydratropaldehydi** (C9H10O) on aromaattisiin aldehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään ainesosana hajusteissa.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa hydratropaldehydi on väritöntä nestettä, jolla on kukkaismainen hyasinttia muistuttava tuoksu. Yhdiste ei juurikaan liukene veteen, mutta liukenee esimerkiksi etanoliin.

Hydratropaldehydiä valmistetaan styreenistä hydroformylointireaktiolla. Muita tapoja ovat metyylistyreenin hapetus tai metyylistyreenioksidin toisiintuminen.

Hydratropaldehydiä käytetään kukkaistuoksuissa. Siitä voidaan myös valmistaa lääkeitä ja maatalouskemikaaleja.

## Lähteet
Ryka Aoki

**Ryka Aoki** on yhdysvaltalainen runoilija ja kirjailija.
Aokin teos *Light From Uncommon Stars* voitti vuonna 2021 Otherwise-palkinnon ja oli ehdolla Hugo- ja Locus-palkinnoille.

## Teoksia

; Romaanit:
* *Light from Uncommon Stars* (2021) 

; Lyhyt fiktio:
* *The Gift* (2017)

; Runot:
* *The Woman of Water Dreams* (2015)
* *Hungry Once Again, in America* (2021)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Ryka Aoki Science Fiction Awards Database -sivustolla
Opipramoli

**Opipramoli** (*Insidon*) on sveitsiläisen lääkeyhtiö Ciba-Geigyn (nyk. Novartis) kehittelemä lääkeaine. Lääkevalmisteet 1976 - Pharmaca Fennica PF76 (s. 73) luokittelee valmisteen ataraktina eli aksiolyyttinä, vaikkakin kyseessä trisyklinen masennuslääke. Opipramolia saatettiin antaa myös lapsille, joiden käytöshäiriöihin lääkettä voitiin suositella. Annostelumuoto oli peroraalinen eli suun kautta. Lääkeainevahvuus oli 50 mg. Pakkauskoot olivat 30 ja 100 kpl. Ainetta kuvataan trisyklisenä (TCA) - jolla oli vasta-aiheisuus MAOI -lääkkeiden kesken. Lääkkeen aiheuttamat haittavaikutukset olivat lähinnä antikolinergisiä. Urtikarian esiintyminen oli harvinaista mutta mahdollista. 

## Vaikutusmekanismi
Opipramoli toimii voimakkaana sigma-reseptoriagonistina, joka on ensisijaisesti σ1-alatyypin, mutta myös heikommin σ2-alatyypin agonisti. Opipramolin sigma-reseptoriagonismin uskotaan olevan vastuussa sen terapeuttisista hyödyistä ahdistusta ja masennusta vastaan. Toisin kuin muut trisykliset masennuslääkkeet, opipramoli ei estä serotoniinin- tai noradrenaliinin- takaisinottoa.

## Lähteet

*Lääkevalmisteet 1976 - Pharmaca Fennica, PF76. (s. 73 & 352-353)
Rebecca Roanhorse

**Rebecca Roanhorse** on yhdysvaltalainen kirjailija.
Roanhorsen teos *Black Sun* oli ehdolla Hugo- ja Nebula-palkinnoille. Roanhorsen teos *Welcome to your Authentic Indian Experience* voitti lyhyen tarinan Hugo-palkinnon vuonna 2018.

## Teoksia

*Between Earth and Sky* -sarja:
# *Black Sun* (2020)
# *Fevered Star* (2022)
# *Mirrored Heavens* (2024)

*The Sixth World* -sarja:
# *Trail of Lightning* (2018)
# *Storm of Locusts* (2019)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Rebecca Roanhorse Science Fiction Awards Database -sivustolla
Notvikin torni

**Notvikin torni** eli **U-torni** on osa Bomarsundin merilinnoituskokonaisuutta Ahvenanmaan Sundissa. Se oli Bomarsundin merilinnoituksen pohjoisin rakennettu torni. Muut valmiiksi saadut tornit olivat Brännklintin torni (C-torni) ja Prästön torni (Z-torni). Muita yhtätoista alunperin suunniteltua tornia ei koskaan toteutettu. Notvikin tornissa oli kaksikymmentä tykkiä, mutta laivatykistön kehityksen vuoksi Bomarsundin merilinnoitus oli muuttunut vanhanaikaiseksi Oolannin sodan aikana (1854–1856).

Krimin sodan toisena sotavuotena kolme Britannian kuninkaallisen laivaston alusta ampui 21. kesäkuuta 1854 tykeillä Bomarsundin linnoitusta ja sen ulkoisia osia. Saman vuoden elokuussa käytiin suurempi Bomarsundin taistelu, jossa brittiläis-ranskalaiset joukot valtasivat ja tuhosivat koko linnoituksen.

Notvikin tornin raunioista on jäljellä punatiilisen tornin rakennelman jälkiä. Se sijaitsee korkealla näköalapaikallisella mäellä polun päässä. Tornista on kehitetty matkailukohde pysäköintialueineen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Onkilahden ranta

**Onkilahden ranta** () on Vaasan Palosaaren yksi osa-alueista sekä Vaasan 16. kaupunginosa. Alue rajautuu Varisselänkatuun, Palosaarentiehen, Wolffintiehen ja Onkilahteen. Kaupunginosassa sijaitsee Wolffintien varrella ruotsinkielisen ammattikorkeakoulun Novian kampus sekä Valtion virastotalo. Lisäksi Kapteeninkadulla on päiväkoti. Kaakkoisosa on Onkilahdenpuistoa.

## Rakennuskanta
Kaupunginosa on kerroksellista puutalo- ja kerrostaloaluetta. Vanhimpia rakennuksia 1800-luvulta on muutamia Huvilakadulla ja Työväenkadulla. Valtaosa taloista on rakennettu 1960-luvulla. Alueella näkyvät myös 1900-luvun alun jugend sekä 1920- 1930-lukujen klassisismi ja funktionalismi. Vanhat työläiskorttelit purettiin kerrostalojen tieltä 1980-luvulla. Samaan aikaan entisen Wolffinpuiston kohdalle rakennettiin myös kerrostaloja sekä Valtion virastotalo. Alueelle laadittiin suojelukaava 1980-luvulla, jonka myötä kaupunginosaan sai rakentaa vain kaupunkikuvaan sopivasti.

## Väestö
Vuonna 2015 Onkilahden rannan alueella oli 1&nbsp;110 asukasta.

Samana vuonna alueen asukkaista äidinkielenään suomea puhui 70,5&nbsp;%, ruotsia 25,7&nbsp;% ja muita kieliä 3,9&nbsp;%. Alueen työvoimasta oli opiskelijoita 18,0&nbsp;% ja työttömiä 11,4&nbsp;% vuonna 2013. Palosaaren kaikista pienalueista opiskelijoiden osuus oli Onkilahden rannassa prosenttimääräisesti pienin. Opiskelija-asuntoja onkin rakennettu pääosin Palosaaren muille alueille.

## Kuvia

Tiedosto:Alere Vaasa 20180527.jpg | Yrkeshögskolan Novian Alere-kampus Wolffintiellä.
Tiedosto:Valtion virastotalo Vaasa 2018.jpg | Valtion virastotalo Wolffintiellä.
Tiedosto:Onkilahden rantaa 2.jpg | Onkilahden rantaa Palosaaren sillalta kuvattuna huhtikuussa 2011.


## Lähteet
Nalo Hopkinson

**Nalo Hopkinson** (s. 20. joulukuuta 1960) on jamaikalainen Kanadassa asuva kirjailija ja toimittaja. Hopkinson kirjoittaa tieteis- ja fantasiakirjallisuutta. Hän on voittanut muun muassa Sunburst-palkinnon, World Fantasy Award -palkinnon ja useita muita.

## Teoksia

* *Brown Girl in the Ring* (1998)
* *Midnight Robber* (2000)
* *The Salt Roads* (2003)
* *The New Moon's Arms* (2007)
* *The Chaos* (2012)
* *Sister Mine* (2013)
* *Blackheart Man* (2024)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Nalo Hopkinson Science Fiction Awards Database -sivustolla
Ada Palmer

**Ada Palmer** (s. 9. kesäkuuta 1981) on yhdysvaltalainen kirjailija ja säveltäjä. Palmerin teos *Too Like the Lightning* oli ehdolla Hugo-palkinnolle vuonna 2017.

## Teoksia
; Fiktiivien kirjallisuus
*Terra Ignota*-sarja:
# *[[Too Like the Lightning]]* (2016)
# *[[Seven Surrenders]]* (2017)
# *[[The Will to Battle]]* (2017)
# *[[Perhaps the Stars]]* (2021)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Ada Palmer Science Fiction Awards Database -sivustolla
Anders Slotte

**Anders Martin Slotte** (s. 22. heinäkuuta 1966 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja.

## Ura
Anders Slotte syntyi suurlähettiläs Ulf-Erik Slotten ja kotitalousopettaja Kristina Backmanin perheeseen. Käytyään Teatterikorkeakoulun 1985–1989 Slotte on toiminut vapaana taiteilijana eli freelancerina. Hänen työpaikkojaan ovat olleet muun muassa Svenska Teatern ja Teatteri Viirus. Slotte on saanut suosiota etenkin nuorten katsojien parissa tekemällä ronskia parodiaa revyy- ja stand-up -yhteyksissä. Hänen yhteistyökumppaneitaan ovat olleet muun muassa Stan Saanila, Max Forsman ja Patrick Henriksen. Slotte perusti Niklas Häggblomin kanssa Teater Kennedyn, jonka ohjelmistoon kuului muun muassa komedia *Två män i ett tält*.

Slotte ohjasi Turun ruotsalaiselle teatterille muun muassa näytelmät *Rosencrantz och Guildenstern är döda* vuonna 1999 ja *Pirkko in på livet* vuonna 2003. Slotten rooleja ovat olleet esimerkiksi poika Lars Norénin näytelmässä *Bobby Fischer bor i Pasadena* (1990, Svenska Teatern) ja kertoja näytelmässä *Berlin Alexanderplatz* (Viirus, 2002). Hänen roolejaan ovat niin ikään Telegin (*[[Vanja-eno|Morbror Vanja]]*, Klockriketeatern, 2011) ja Vingle (*Två män i ett tält*).

Anders Slotte näytteli Paul von Nicolayn roolin Tuija-Maija Niskasen ohjaamassa elämäkertaelokuvassa *Mitä pimeämpi yö, sitä kirkkaammat tähdet* vuonna 1991.

## Lähteet
*

### Viitteet
Kelluu

**Kelluu** on suomalainen teknologiayritys, joka kuvaa ja kerää dataa ympäristöistä hyödyntäen ilmalaivoja. Yritys sijaitsee Joensuussa ja sillä on toimistot myös Tampereella ja Helsingissä.

Kelluun ilmalaivat ovat 12 metriä pitkiä. Ne käyttävät energianaan vetyä. Tämä mahdollistaa päästöttömät 12 tunnin lennot ja operoinnin ympäri vuoden, myös erittäin kylmissä olosuhteissa. Ilmalaivoihin voidaan kiinnittää erilaisia sensoreita ja kameroita aina sen mukaan mitä tietoa ympäristöistä halutaan. Ilmalaivojen lentokorkeus on noin 100–120 metriä. Kelluun ilmalaivoissa ei ole ketään sisällä. Ne lentävät ennalta määrätyn lentosuunnitelman mukaisesti automaattisesti ja niiden liikkumista seurataan etänä.

Kelluun ilmalaivoilla kuvataan dataa laajoilta alueilta. Kuvausteknologian avulla päästään tuloksiin, jossa yksi pikseli ruudulla vastaa yhtä senttimetriä luonnossa.

Kelluu valittiin NATO:n DIANA-ohjelmaan 2600 hakijan joukosta vuonna 2024.

## Lähteet
Lucy Stone

**Lucy Stone** (13. elokuuta 1818 – 18. lokakuuta 1893) oli yhdysvaltalainen naisten oikeuksien liikkeen pioneeri ja orjuuden vastustaja. Hän oli ensimmäinen massachusettsilainen nainen, joka suoritti korkeakoulututkinnon.

Stone alkoi ärsyyntyä naissukupuolelle asetetuista rajoituksista jo tyttönä. Hänen päättäväisyytensä opiskella yliopistossa johtui osittain hänen yleisestä halustaan kehittää itseään ja osittain lapsena tehdystä päätöksestä oppia hepreaa ja kreikkaa selvittääkseen, oliko ne Raamatun kohdat, jotka näyttivät antavan miehelle vallan naiseen nähden, käännetty oikein. Valmistuttuaan Oberlin Collegesta Ohiossa vuonna 1847 hän sai töitä Massachusettsin orjuudenvastaisessa seurassa, joka myönsi hänelle pian luvan omistaa osan viikosta naisten oikeuksien puolustamiseen. Hän auttoi järjestämään ensimmäisen todella kansallisen naisten oikeuksien kokouksen vuonna 1850 ja oli keskeisessä roolissa useiden muidenkin naisten oikeuksien kokousten järjestämisessä.

Stone meni naimisiin Henry B. Blackwellin, ohiolaisen orjuuden vastustajan ja Elizabeth ja Emily Blackwellin veljen, kanssa vuonna 1855. Hän säilytti oman nimensä (protestina naimisissa oleviin naisiin sovellettavia epätasa-arvoisia lakeja vastaan) ja hänestä tuli Mrs. Stone. Sisällissodan aikana Stone tuki Elizabeth Cady Stantonin ja Susan B. Anthonyn perustamaa Women’s National Loyal League -järjestöä. Hän oli mukana perustamassa myös American Equal Rights Associationia ja  New Jersey Woman Suffrage Associationia, jonka puheenjohtajaksi hänet valittiin. Hän osallistui naisten äänioikeuslakia koskevien lisäysten kampanjoihin Kansasissa ja New Yorkissa ennen kuin muutti perheensä kanssa Bostoniin.

1860-luvun lopussa Amerikan feministit jakaantuivat kahteen ryhmään, ja Stone oli yksi tärkeimmistä konservatiivisempien uudistajien johtohahmoja. Hän keräsi varoja viikoittaisen Woman’s Journal -lehden perustamiseen vuonna 1870, ja vuonna 1872 hän ja hänen miehensä seurasivat Mary A. Livermorea toimittajina. Kiistat päättyivät vuoteen 1890 mennessä, paljolti Stonen tyttären Alice Blackwellin ansiosta.

## Lähteet
HMS Satyr (P214)

**HMS Satyr** (viirinumero P214) oli Britannian kuninkaallisen laivaston S-luokan sukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1939 sota-ajan hätäohjelmassa 23. tammikuuta 1940 Greenockista Scott'silta, missä köli laskettiin 8. kesäkuuta 1940 nimellä *P.63*. Alus numeroitiin uudelleen heinäkuussa 1941, jolloin se sai numeron *P.214*. Alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1942 ja valmistui 8. helmikuuta 1943.

## Palvelus
Alus oli palvelukseenoton jälkeen Britteinsaarille sijoitetuissa sukellusveneissä. Vuonna 1945 sukellusveneiden tehtävät kotivesillä olivat lähes olemattomia, jolloin työt keskittyivät Kaukoitään lähetettävien sukellusveneiden ja Atlantin sukellusveneidentorjunta-alusten miehistöjen koulutukseen. Saksan laivaston saadessa palvelukseen uusia nopeita tyypin XXI sukellusveneitä, joiden torjuntaan tarvittiin uusia keinoja.

Vuosina 1944-1945 *Satyrilta*, *HMS Sceptreltä* ja *HMS Seraphilta* poistettiin kansi-aseet ja niiden runkoa virtaviivaistettiin, jotta niiden nopeutta voitiin kasvattaa (3 solmua). Lisäksi aluksiin asennettiin suuremmat akustot. Alus lainattiin 1951 Ranskalle neljäksi vuodeksi aseistamattomana koulutusveneenä, jolloin sen torpedoputket oli suljettu. Se liitettiin Ranskan laivastoon nimellä *Saphir* runkonumerolla S616. Laina-aikaa jatkettiin myöhemmin kolmella vuodella.

Alus palautettiin 1961 Kuninkaalliselle laivastolle, joka romutti sen 4. huhtikuuta 1962.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Weinsberg

**Weinsberg** on kaupunki Baden-Württembergin osavaltion pohjoisosassa lounaisessa Saksassa. Weinsberg tunnetaan viininviljelystään.

## Maantiede
Weinsberg sijaitsee Heilbronnin piirikunnan itäosassa noin 42 kilometriä Stuttgartista pohjoiseen. Etäisyys Heilbronnista on viitisen kilometriä itään. Weinsberg koostuu kantakaupungista ja seuraavista kaupunginosista: Gellmersbach, Grantschen ja Wimmental.

## Historia
Ensimmäiset nykyisen Weinsbergin alueen asukkaat olivat roomalaisia ja kaupungin alue kuului Rooman valtakuntaan. Weinsbergin linna (Burg Weinsberg) rakennettiin ennen vuotta 1037. Uuden ajan alussa linna oli Württembergin herttuoiden hallinnassa, mutta se rappeutui pikku hiljaa. Vasta 1800-luvun alussa rappiokehitys onnistuttiin kääntämään, ja 1824 linna avattiin uudelleen.

Varhaisin maininta Weinsbergistä on vuodelta 1241. Kaupunkioikeudet se sai uudelleen 1553. Kaksi kolmasosaa Weinsbergistä tuhoutui elokuun 1707 suurpalossa. Huhtikuun 1945 ilmapommituksissa kaupunki koki jälleen huomattavia vahinkoja. Kaupungintalon seinään on kirjoitettu ”Dennoch – trotzdem – eineweg”, jotka todistavat weinsbergiläisten horjumattomasta tulevaisuuden uskosta. Weinsbergiin liitettiin 1970-luvulla maalaiskunnat Gellmersbach, Grantschen ja Wimmental.

## Talous ja liikenne
Weinsbergin yrityksiä ovat muun muassa Vollert Anlagenbau GmbH (kone- ja laiteratkaisut) ja GRATZ Engineering GmbH (insinööritoimisto). Weinsbergin rautatieasema sijaitsee Crailsheim–Heilbronn-radan varrella. Moottoritiet Bundesautobahn 6 ja Bundesautobahn 81 risteävät aivan Weinsbergin kantakaupungin koillispuolella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Weinsberg, Baden-Württemberg, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Amia Srinivasan

**Amia Parvathi Srinivasan** (s. 20. joulukuuta 1984, Bahrain) on filosofi, joka on toiminut vuodesta 2020 Oxfordin yliopiston All Souls Collegen poliittisen teorian professorina. Srinivasan tunnetaan työstään epistemologian ja feministisen filosofian parissa.

## Varhainen elämä ja opinnot
Srinivasan syntyi Bahrainissa intialaisille vanhemmille. Hänen isänsä oli pankkiiri ja äitinsä tanssija. Srinivasan  kasvoi Taiwanissa, Singaporessa, Yhdysvalloissa ja Iso-Britanniassa. Srinivasan valmistui filosofian kandidaatiksi Yalen yliopistosta. Hänelle myönnettiin Rhodes-stipendi Ofxordin yliopistoon vuonna 2007.

Vuonna 2014 Srinivasan väitteli filosofian tohtoriksi väitöskirjalla *The Fragile Estate: Essays on Luminosity, Normativity and Metaphilosophy*. Hänen ohjaajinaan toimivat John Hawthorne ja Timothy Williamson.

Srinivasan valittiin vuonna 2019 Oxfordin yliopiston All Souls Collegen professoriksi.

Srinivasan julkasi vuonna 2021 esseeteoksen *The Right to Sex*, joka julkaistiin samana vuonna Laura Lahdensuun suomentamana nimellä *Halun politiikka: 2020-luvun feminismi*. Teoksessa Srinivasan analysoi seksuaalisen halun ideologisia ja poliittisia ulottuvuuksia muun muassa suostumuksen, pornon, seksityön, naisasialiikkeen sekä opettajien ja opiskelijoiden välisten suhteiden kautta.

## Lähteet
Laura Jean McKay

**Laura Jean McKay** (s. 11. huhtikuuta 1978 Orbost, Australia) on australialainen kirjailija ja opettaja.

McKay voitti Arthur C. Clarke -palkinnon teoksellaan *The Animals in That Country*, jonka nimi lainaa Margaret Atwoodin runoa. Teos kertoo influenssan tavoin leviävästä sairaudesta, joka lisää ihmisten ja ei-inhimillisten eläimien välistä kommunikaatiota.

## Teoksia
* *The Animals in That Country* (2020)
* *Gunflower* (2023), kokoelma lyhyitä kertomuksia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Laura Jean McKay Science Fiction Awards Database -sivustolla
Lumen maa

**Lumen maa** () on japanilaisen kirjailijan Yasunari Kawabatan romaani, joka julkaistiin vuonna 1948. Sitä pidetään japanilaisen kirjallisuuden klassikkona, ja se oli yksi kolmesta romaanista, jotka Nobel-palkintokomitea mainitsi antaessaan Kawabatalle Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1968. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Birgitta Andersson

**Ulla Birgitta Helena Andersson** (20. huhtikuuta 1933 Mariestad – 22. helmikuuta 2026) oli ruotsalainen näyttelijä. Uransa alussa hän esiintyi muun muassa Hassen ja Tagen revyissä. Vuonna 1967 hän sai suurta suosiota SVT:n joulukalenterissa *[[Eukko Pikkurilli|Teskedsgummanissa]]*.

Andersson sai vuonna 2016 Guldbaggen elämäntyöstään.
## Kuvia

Teskedsgumman Andersson Lindstedt 1967.jpg|Birgitta Andersson ja Carl-Gustaf Lindstedt vuonna 1967.
Birgitta Andersson by Marit Krogh.jpg|Birgitta Anderssonin rintakuva Mariestadissa (Marit Krogh, 2018).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gerd Andersson

**Gerd Gunvor Andersson** (s. 11. kesäkuuta 1932 Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä ja balettitanssija. Hän työskenteli Kuninkaallisessa oopperassa vuodesta 1958.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Cecilia Torudd

**Cecilia Torudd** (s. 26. lokakuuta 1942 Lund) on ruotsalainen lastenkirjailija, kuvittaja ja sarjakuvataiteilija. Hänen esikoiskuvituksensa, Stig Ungen kirjoittama *En by i Sydamerika* ilmestyi vuonna 1970.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mary Doria Russell

**Mary Doria Russell** (s. 19. elokuuta 1950 Elmhurst, Illinois) on yhdysvaltalainen kirjailija.

Russell voitti teoksellaan *The Sparrow* Arthur C. Clarke -palkinnon ja British Science Fiction Award -palkinnon.

## Teoksia
; Fiktiiviset teokset
* *The Sparrow* (1996)
* *Children of God* (1998)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Mary Doria Russell Science Fiction Awards Database -sivustolla
Nina Allan

**Nina Allan** (s. 27. toukokuuta 1966) on brittiläinen kirjailija.
Hän on voittanut British Science Fiction Award -palkinnon teoksellaan *The Rift*.

## Teoksia

* *The Race* (2014)
* *The Rift* (2017)
* *The Dollmaker* (2019)
* *The Silver Wind* (2019)
* *The Good Neighbours* (2021)
* *Conquest* (2023)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Nina Allan Science Fiction Awards Database -sivustolla
Fanny Alving

**Fanny Maria Alving** (o.s. **Lönn**; 23. lokakuuta 1874 – 2. kesäkuuta 1955) oli ruotsalainen kirjailija. Hän kirjoitti usein lapsuutensa Sörmlantiin tai kotikaupunkiinsa Tukholmaan sijoittuvia teoksia. Vuonna 1918 julkaistussa *Josefsson på Drottninggatan* oli ensimmäinen ruotsinkielinen salapoliisiromaani, jonka päähenkilö oli nainen.

Alving kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1893 ja jatkoi opiskelua kauppaopistossa. Hän työskenteli jonkin aikaa Kreikan konsulaatissa Malmössä, kunnes palasi Tukholmaan, missä oli saanut paikan teatteritoimistossa. Vuonna 1897 Alving alkoi kirjoittaa pakinoita *[[Strix (lehti)|Strix]]*-huumorilehteen salanimellä ”Maja X”. Hän meni naimisiin vuonna 1898 ja synnytti kolme vuotta myöhemmin pojan. Samana vuonna ilmestyi myös hänen esikoisteoksensa, runokokoelma *Galläpplen och paradisäpplen*. Vuonna 1904 ilmestynyt romaani *Brita i Österby* sai Oscar Levertiniltä murska-arvion *[[Dagens Nyheter]]issä* erityisesti vapaata rakkautta käsittelevien osuuksiensa vuoksi, minkä jälkeen Alving alkoi kirjoittaa salanimellä ”Ulrika Uhland”. Muilta kriitikoilta hän sai pääasiassa myönteistä palautetta.

Vuonna 1906 Alving erosi ensimmäisestä aviomiehestään Sven Norrmanista ja meni naimisiin Hjalmar Alvingin kanssa. Suhteesta syntyi kaksi tytärtä, joista nuorempi oli kuuluisa toimittaja Barbro Alving.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Alving

**Alving** tai **Alfving** on seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Aarne Antero Alfving, myöh. **Alvi** (1896–1952), suomalainen jääkäriluutnantti
* Barbro Alving (1909–1987), ruotsalainen toimittaja
* Fanny Alving (1874–1955), ruotsalainen kirjailija
* Per Johan Alfving (1739–1810), ruotsalaissyntyinen maanmittausinsinööri, joka toimi Suomessa
Sarianna Vaara

**Sarianna Vaara** (s. 1961 Puolanka) on suomalainen kirjailija.

Vaara valmistui mielisairaanhoitajaksi vuonna 1980. Hän on luonut uran tutkimushoitajana Oulun yliopistossa sekä Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen Lasten ja nuorten hyvinvoinnin ja terveyden yksikössä. Vaara julkaisi romaanin *Huomenkellotyttö* (Like Kustannus, 2013), joka pohjautuu hänen omakohtaisiin kokemuksiinsa. Kirja kertoo Annasta, joka on skitsofreniaa sairastavan äidin tytär. Vaaran oma äiti oli skitsofreniaa sairastanut kirjailija Maria Vaara.

Vaara asui vuoteen 1977 saakka Paltamossa ja asettui vuonna 1978 Ouluun. Hänellä on poika.

## Lähteet
Jane Rogers

**Jane Rogers** (s. 21. heinäkuuta 1952) on brittiläinen kirjailija.
Hän on voittanut Arthur C. Clarke -palkinnon teoksellaan *The Testament of Jessie Lamb*.

## Teoksia

* *The Testament of Jessie Lamb* (2011)
* *Body Tourists* (2019)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Jane Rogers Science Fiction Awards Database -sivustolla