open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
José Areas

**José Chepito Areas** (s. 26. heinäkuuta 1946 León) on nicaragualainen lyömäsoittaja. Hän kuului Santana-yhtyeen alkuperäisjäseniin.

Areas soitti Santanassa vuoteen 1977 ja jälleen vuosina 1987–1989. Hän julkaisi myös sooloalbumin vuonna 1974. Hän liittyi 1990-luvun lopussa Santanan muiden entisten jäsenien kanssa Abraxas Pool -kokoonpanoon. Vuonna 1998 Rock and Roll Hall of Fameen otettiin Santanan kokoonpano, johon Areas kuului.

Areasin muiden yhteistyökumppaneiden joukossa on ollut Alfonso Lovo.

## Lähteet
Wesibussi

**Wesibussi** (”linja 69”) on Oulun yliopiston teekkareiden vappuna käyttämä bilebussi, joka kulkee yliopiston ja Oulun keskustan väliä. Kyytiin pääsee maksamalla pääsylipun, jonka tuotot lahjoitetaan hyväntekeväisyyteen. Alun perin tuotot ohjattiin Unicefin Jano-kampanjaan, mistä Wesibussi-nimi sai alkunsa. Vuodesta 2012 alkaen tuotot on ohjattu OYS:in Lastenklinikalle. Vuonna 2024 lastenklinikalle lahjoitettu summa ylitti 100&nbsp;000&nbsp;€. Alun perin bussia liikennöi Koskilinjat (1999–2015), vuosina 2016–2022 OTP Travel ja vuodesta 2023 lähtien Saaga Travel.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Wesibussi Instagramissa
Libby Larsen

**Libby Larsen** (s. 24. joulukuuta 1950 Wilmington, Delaware) on yhdysvaltalainen säveltäjä.

Larsen opiskeli Minnesotan yliopistossa Dominick Argenton johdolla. Hän perusti vuonna 1973 Stephen Pauluksen kanssa Minnesota Composers Forumin (sittemmin American Composers Forum). Larsenista tuli Minnesotan orkesterin residenssisäveltäjänä vuosina 1983–1986 toimiessaan ensimmäinen nainen, joka sai Yhdysvalloissa residenssin suurelta orkesterilta. Hänellä on ollut monia muitakin residenssejä, esimerkiksi Charlotten sinfoniaorkesterin ja Colorado Symphonyn kanssa. Huhtikuussa 2003 Kongressin kirjasto ilmoitti hänen nimityksestään John W. Kluge Centerin ensimmäiseksi koulutuksen ja teknologian Harissios Papamarkou -professoriksi.

Larsenin yhteistyökumppaneihin ovat orkesterien ohella kuuluneet muiden muassa The King's Singers, Benita Valente ja Frederica von Stade. Hänen teostensa levytyksiä on julkaistu muiden muassa Angel Recordsin, Nonesuch Recordsin, Decca Recordsin ja Koch Internationalin kautta. Larsen sai vuonna 1994 Grammy-palkinnon *The Art of Arlene Augér* -levyn tuottajana; teoksella kuullaan myös Larsenin teos *Sonnets from the Portuguese*. Larsenille on lisäksi myönnetty National Endowment for the Artsin stipendi. 

Larsen on säveltänyt toistakymmentä oopperaa. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös satoja muita erilaisia teoksia, kuten vokaali-, kamari-, orkesteri- ja kuoromusiikkia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Jürgen Farensbach

**Jürgen Farensbach** (1551-1602) oli liivinmaalainen aatelismies ja soturi.
 
Hän oli jo nuorena kokenut sodan seikkailuja Ranskassa ja sodassa Turkkia vastaan. Lähettilääksi lähetettynä Iivana Julman luokse 1570 hänet pantiin vankeuteen, mutta hän pelasti elämänsä rupeamalla sotapalvelukseen tataareja vastaan ja sitten pakenemalla. Farensbach palveli sitten pestattujen joukkojen päällikkönä ensin Fredrik II:sta Tanskassa, myöhemmin Stefan Batorya ja Sigismundia Puolassa, voittaen suurta mainetta aikansa mitä kuuluisimpana sotapäällikkönä. Vuonna 1598 hän seurasi Sigismundia tämän Ruotsin matkalle ja seuraavana vuonna hänen oli määrä tuoda apua kuninkaan ahdistetuille ystäville Suomessa, mutta ei saanut aikaan muuta kuin pienen apujoukon, joka hänen veljensä Vilhelm Farensbachin johdolla saapui Viipuriin. Kaarle-herttuan vuonna 1600 tultua Liivinmaalle, puolusti hän urhoollisesti Riian linnaa ruotsalaisia vastaan ja kaatui Viljannin rynnäkössä 17. toukokuuta 1602.
## Lähteet
Sophie Løhde

**Sophie Løhde Jacobsen** (s. 11. syyskuuta 1983 Birkerød) on tanskalainen Venstren poliitikko ja Tanskan nykyinen sisä- ja terveysministeri joulukuusta 2022. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2007. Vuosina 2015–2016 hän oli Tanskan terveysministeri ja vuosina 2016–2019 julkisten innovaatioiden ministeri.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Sophie Løhde'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
Temple Rodef Shalom

**Temple Rodef Shalom** on Virginian suurin juutalainen seurakunta. Falls Churchissa sijaitseva seurakunta, joka edusta reformisuuntausta, on perustettu 1962.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Synagogan sivu
Ellen Trane Nørby

**Ellen Trane Nørby** (s. 1. helmikuuta 1980 Herning) on tanskalainen Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2005. Vuosina 2015–2016 hän oli Tanskan lapsi-, opetus- ja tasa-arvoministeri ja vuosina 2016–2019 terveysministeri.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Ellen Trane Nørby'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
Craig Rutenberg

**Craig Rutenberg** on yhdysvaltalainen lauluvalmentaja ja pianisti, joka on tullut tunnetuksi erityisesti laulajien säestäjänä.

Rutenberg on kotoisin New Havenista, Connecticutista. Hän sai kandidaatin arvon Washington DC:n Georgetownin yliopistosta vuonna 1974 opiskeltuaan saksalaista ja italialaista kirjallisuutta. Tämän jälkeen hän meni Illinoisin yliopistoon opiskelemaan John Wustmanin johdolla. Ranskassa Rutenberg jatkoi opiskelua Pierre Bernac'n ja Miriam Solovieffin johdolla sekä Lontoossa Martin Iseppin ja Geoffrey Parsonsin johdolla.

Rutenberg työskenteli Metropolitan-oopperan musiikkipäällikkönä vuosina 1988–1992 ja 2006–2015. Hän kuului vuosina 1979–1989 Glyndebournen oopperafestivaalin henkilökuntaan; neljänä näistä vuosista hän työskenteli vanhempana valmentajana. Lisäksi Rutenberg on työskennellyt Aix-en-Provencen festivaalilla, London Opera Centressä, Opéra-Comiquessa, Santa Fen oopperassa, Chicagon lyyrisessä oopperassa, San Franciscon oopperassa, Houston Grand Operassa, Palm Beachin oopperassa, Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa, Göteborgin oopperassa ja Mariinski-teatterissa. Rutenberg on ollut henkilökunnan jäsenenä tai vierailevana professorina muun muassa Yalen yliopistossa, Bostonin yliopistossa ja Eastman School of Musicissa. Hän on pitänyt usein mestarikursseja muun muassa Pariisin konservatoriossa.

Rutenberg on esiintynyt resitaaleissa muiden muassa Diana Damraun, Christine Brewerin, Maria Guleghinan, Harolyn Blackwellin, Susanne Mentzerin, Frederica von Staden, Jerry Hadleyn, Ben Heppnerin, Thomas Hampsonin, René Papen, Willard Whiten, Régine Crespinin, Erie Millsin, Denyce Gravesin, Sumi Jon, Angelika Kirchschlagerin, Dawn Upshawin, Olaf Bärin, Simon Keenlysiden ja Stanford Olsenin kanssa. Thomas Hampsonin kanssa hän esiintyi Bill Clintonin presidenttiyden aikana Valkoisessa talossa. Levytyksiä Rutenberg on tehnyt RCA Recordsille, Deutsche Grammophonin ja EMI:lle.

## Lähteet
Yhdysvaltain kansalaisuus

**Yhdysvaltain kansalaisuus** on laillinen suhde yksityisen henkilön ja Yhdysvaltain kanssa. 

## Kansalaisuuden saaminen syntymän tai ilmoituksen perusteella
Yhdysvalloissa sovelletaan lähtökohtaisesti ius soli -periaatetta, jonka perusteella sellaiset henkilöt, jotka syntyvät Yhdysvaltojen maaperällä, saavat automaattisesti maan kansalaisuuden. Tämän turvaa Yhdysvaltain perustuslain 14. lisäys.

Amerikan Samoalla syntyneet henkilöt eivät automaattisesti ole Yhdysvaltojen kansalaisia. Syntyperäisillä amerikansamoalaisilla on kuitenkin lupa matkustaa ja työskennellä muualla Yhdysvalloissa sekä mahdollisuus saada kansalaisuus nopeammin.

Syntymän perusteella Yhdysvaltojen kansalaisuuden voi saada myös siten, että vähintään toinen vanhempi on jo entuudestaan kansalainen. Asiaan vaikuttaa kuitenkin se, onko lapsi syntynyt avioliitossa ja avioliiton ulkopuolella.

## Kansalaisuuden saaminen hakemuksella
Hakemuksen perusteella kansalaisuus voidaan myöntää vähintään 18-vuotiaille henkilöille, jotka ovat oleskelleet Yhdysvalloissa laillisesti pysyvällä oleskeluluvalla (Green Card) vähintään viisi vuotta. Mikäli kansalaisuutta hakeva henkilö on naimisissa Yhdysvaltain kansalaisen kanssa, odotusaika lyhenee kolmeen vuoteen. Hakijoiden tulee lisäksi olla käytökseltään nuhteettomia ja osoittaa jakavansa Yhdysvaltain perustuslain mukaiset arvot.

Hakijan tulee osoittaa hyvä suullinen ja kirjallinen englannin kielen taito. Hakuprosessin yhteydessä toteutettavassa haastattelussa hakija käy läpi myös yhteiskuntaopin perustestin. Hakijalta kysytään kymmenen yhdysvaltalaiseen yhteiskuntaan ja historiaan liittyvää kysymystä, joista hakijan on vastattava oikein vähintään kuuteen. Molemmista testeistä on mahdollista poiketa etukäteen hankitulla lääkärin todistuksella.

Yhdysvaltain asevoimissa palvelleet voivat hakea kansalaisuutta vähintään vuoden mittaisen kunniakkaasti suoritetun palveluksen jälkeen, mikäli he ovat vähintään 18-vuotiaita ja oleskelleet laillisesti Yhdysvalloissa kansalaisuuden hakuprosessin ajan. Lisäksi hakijoiden tulee todistaa englannin kielen taito ja tuntea Yhdysvaltain historiaa. 

Kun hakemus on hyväksytty, hakija voi antaa kansalaisuuden valansa, jonka jälkeen hänestä tulee Yhdysvaltain kansalainen. Kansalaisuuden hakijan vala on seuraava:

## Kaksoiskansalaisuus ja kunniakansalaisuus
Yhdysvallat hyväksyy kaksoiskansalaisuuden.

Yhdysvaltain laki ei estä kaksoiskansalaista toimimasta kongressiedustajana tai tuomarina. Kongressiedustajien mahdollisista kaksoiskansalaisuuksista ei kuitenkaan pidetä virallisesti kirjaa, eikä sitä ole pakko ilmoittaa. Maan laki kuitenkin edellyttää, että maan kansalaiset poistuvat maasta ja saapuvat maahan Yhdysvaltain passeilla.

Yhdysvalloissa on käytössä myös kunniakansalaisuus, joka voidaan myöntää ansioituneelle ulkomaalaiselle. Kunniakansalaisilla ei kuitenkaan ole mitään Yhdysvaltain kansalaisuuteen liittyviä oikeuksia tai velvollisuuksia, vaan kyseessä on symbolinen ele. Kunniakansalaisuuden on saanut ainoastaan kahdeksan henkilöä.

## Lähteet
Christine Brewer

**Christine Brewer** (s. 26. lokakuuta 1955 Springfield, Illinois) on yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.

Brewer opiskeli McKendreen yliopistossa Illinoisin Lebanonissa, josta valmistui kunniamaininnoin vuonna 1976. Hänen lauluopettajiensa joukossa oli Birgit Nilsson. Vaikka Brewer saavutti huomattavaa menestystä jo 1990-luvulla ja 2000-vuosikymmenellä, hän täydensi lauluopintojaan Christine Armisteadin johdolla Washington University in St. Louisissa. Vuonna 1989 Metropolitan-ooppera valitsi Brewerin National Council Auditions -voittajaksi. 

Brewer esiintyi Metropolitan-oopperassa ensimmäisen kerran vuonna 2003 Ariadnen roolissa Richard Straussin *[[Ariadne auf Naxos]]* -oopperan esityksessä. Hän on esiintynyt myös muun muassa Covent Gardenissa, Lyonin oopperassa, New Yorkin kaupunginoopperassa ja San Franciscon oopperassa. Kapellimestareihin, joiden johdolla hän on työskennellyt, ovat kuuluneet Michael Tilson Thomas, Lorin Maazel, Leonard Slatkin, Kurt Masur, Simon Rattle, Robert Shaw, Charles Mackerras ja Donald Runnicles. Brewer on tehnyt esiintymisiä myös sinfoniaorkestereiden kanssa eri puolilla maailmaa. Resitaaliesiintymisiä hän on tehnyt esimerkiksi Lontoon Wigmore Hallissa ja Amsterdamin Concertgebouwissa.

Oopperoita, joissa Brewerillä on ollut rooleja, ovat olleet *Ariadne auf Naxoksen* ohella muiden muassa Christoph Willibald Gluckin *[[Alceste]]*, Richard Straussin *[[Nainen vailla varjoa]]* ja Benjamin Brittenin *[[Albert Herring]]*. Vuonna 2013 Brewer loi Minnesotan oopperassa Sister Aloysiuksen roolin Douglas J. Cuomon oopperan *Doubt* kantaesityksessä. Hän on tehnyt levytyksiä Naxokselle, Chandos Recordsille, Telarcille ja EMI:lle. Brewer on tehnyt opetustyötä muun muassa Websterin yliopistossa.

BBC Music Magazine lisäsi Brewerin sopraanojen kaikkien aikojen Top 20 -listalle vuonna 2007. Grammy-palkinnon Brewer sai vuonna 2006 albumista *Songs of Innocence and Experience*. 29. huhtikuuta 2015 hän sai pronssisen tähden St. Louis Walk of Famelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Cube (polkupyörä)

**Cube Bikes** on saksalainen polkupyörävalmistaja.  Sen mallistoon 2022 kuului maastopyöriä, Cyclo-cross- ja gravelpyöriä, sähköpyöriä, maantiepyöriä, hybridejä ja lastenpyöriä.

Yritys perustettiin 1993 Saksan Baijerin Waldershofiin ja se aloitti pienenä pyöräliikkeenä. Muun muassa Michael Prellin tultua mukaan liike lanseerasi oman pyörämallinsa. 2010-luvun alussa yritys kasvoi vauhdilla kasvoi yhdeksi Euroopan suurimmista polkupyöränvalmistajista. Vuonna 2013 se ilmoituksensa mukaan myi  pyörää. Lastenpyöriä lukuun ottamatta kaikki pyörät valmistettiin Waldershofin tehtaalla. Vuonna 2022 yritys mainosti myyvänsä 1,2 miljoonaa polkupyörää vuodessa 67:ään maahan. Sen mallistossa oli yli 400 erilaista mallia ja valmistus tapahtui edelleen Waldershofissa.

## Lähteet
* Imprint - Yrityksen antamat tiedot Cube. Viitattu 30.4.2022
Harolyn Blackwell

**Harolyn Blackwell** (s. 23. marraskuuta 1955 Washington DC) on yhdysvaltalainen ooppera-, musikaali- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.

Blackwell opiskeli Amerikan katolisessa yliopistossa. Lisäksi hän sai opetusta Italiassa Renata Tebaldilta ja Carlo Bergonzilta sekä työskenteli näiden kanssa. Blackwell aloitti esiintymisuransa Broadwaylla Leonard Bernsteinin *[[West Side Story]]n* esityksessä vuonna 1980. Hän pääsi pian tämän jälkeen Metropolitan-oopperan National Council Auditionsin finalistiksi. Sittemmin hän on esiintynyt muun muassa Chicagon lyyrisessä oopperassa, Glyndebournen oopperafestivaalilla, Teatro Colónissa, Seattlen oopperassa, Nizzan oopperassa, Florida Grand Operassa (Miamin ooppera), Canadian Opera Companyssa, Aix-en-Provencen festivaalilla ja New Yorkin Mostly Mozart -festivaalilla. Metropolitan-oopperassa Blackwell on esiintynyt muiden muassa oopperoiden *[[Naamiohuvit]]*, *[[Figaron häät]]*, *[[Manon (Massenet)|Manon]]*, *[[Lepakko (operetti)|Lepakko]]* (operetti), *[[Werther]]* ja *[[Rykmentin tytär]]* tuotannoissa. Vuonna 1997 hän esiintyi Broadwayn uudessa tuotannossa Bernsteinin *[[Candide (operetti)|Candide]]*-operetista.

Blackwell on esiintynyt resitalistina sellaisissa paikosisa kuin Wigmore Hallissa ja Carnegie Hallin Weill Recital Hallissa. Kapellimestareita, joiden johdolla hän on esiintynyt, ovat olleet Herbert Blomstedt, James Conlon, Christoph von Dohnányi, Charles Dutoit, Erich Kunzel, Yoel Levi, James Levine, Andrew Litton, Zdeněk Mácal, Kurt Masur, Trevor Pinnock, André Previn, Simon Rattle, Gerard Schwarz, Leonard Slatkin, Esa-Pekka Salonen ja David Zinman. Blackwell lauloi Claran roolin Glyndebournen oopperafestivaalin äänityksessä George Gershwinin oopperasta *[[Porgy ja Bess]]* (EMI). Hän on julkaissut myös sooloalbumeita. Näistä ensimmäinen oli *Strange Hurt*, joka julkaistiin RCA Victor -levymerkillä. Blackwell on saanut monia tunnustuksia ja kunnianosoituksia, kuten Seattlen oopperan Vuoden taiteilijan arvonimen sekä kunniatohtorin arvot Siena Collegen ja George Washingtonin yliopiston kunniatohtorin arvot.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Martine Robbeets

**Martine Irma Robbeets** on belgialainen kielitieteilijä. Vuodesta 2015 hän on toiminut tutkimusryhmän johtajana Max Planck -instituutissa Jenassa Saksassa.

Robbeetsin kiinnostuksen kohteita ovat vertaileva kielitiede, historiallinen kielitiede, kielitypologia, kielikontaktit, kieliopillistuminen, monitieteinen tutkimus ja kielten evoluutio.

Hän on tunnettu transeuraasialaisia kieliä koskevasta hypoteesista, joka ryhmittelee japanilaiset kielet, korealaiset kielet, tunguusikielet, mongolikielet ja turkkilaiset kielet yhdeksi kielikunnaksi.

## Katso myös
* Altailaiset kielet

## Lähteet
Stolberg (aatelissuku)

**Stolberg** on vanha saksalainen aatelissuku. Se esiintyy jo noin vuoden 1100 paikoilla ja otti nimensä 1200-luvulla Stolbergin sukulinnasta. Suku sai vuonna 1412 valtakunnankreivin arvon, jakaantui 1645 Wernigeroden ja Stolbergin haaroihin, jotka taas jakaantuivat useampiin alahaaroihin. 

Wernigeroden haaraa olivat: 
* Eberhard zu Stolberg-Wernigerode (1810–1872), saksalainen poliitikko ja virkamies
* Otto (1837-1896), Stolberg-Wernigeroden ruhtinas, preussilainen ylikamariherra
* Udo (1840-1910), Stolberg-Wernigeroden kreivi, preussilainen valtiomies

Stolbergin haaraa olivat: 
* Christian Stolberg eli Christian zu Stolberg-Stolberg (1748–1821), saksalainen runoilija
* Friedrich Stolberg eli Friedrich Leopold zu Stolberg-Stolberg (1850–1919), saksalainen kirjailija

## Lähteet
Susanne Mentzer

**Susanne Mentzer** (s. 21. tammikuuta 1957 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.

Mentzer varttui Philadelphiassa, mutta muutti Santa Fen kaupunkiin New Mexicoon. Hän pääsi University of the Pacificiin, Kalifornian Stocktoniin, pääaineenaan musiikkiterapia. Ensimmäisen opiskeluvuoden jälkeen hänet kuitenkin lähetettiin oppiin Aspenin musiikkijuhlille ja -kouluun opettajien pantua merkille hänen kyvykkyytensä laulussa ja esiintymisessä. Mentzer siirtyi tämän jälkeen Juilliard Schooliin New Yorkiin, jossa häntä opetti Norma Newton. Hän sai sekä kandidaatin että maisterin arvonsa Juilliard Schoolista. Ammattimaisen näyttämödebyyttinsä Mentzer teki vuonna 1981 Houston Grand Operassa Albinan roolissa Gioacchino Rossinin teoksessa *[[La donna del lago]]*. Vuonna 1983 seurasi Euroopan-debyytti Kölnissä Cherubinona Wolfgang Amadeus Mozartin *[[Figaron häät|Figaron häissä]]*. Mentzer saavutti nopeasti mainetta Euroopassa ja pääsi esiintymään Rosinan roolissa Rossinin *[[Sevillan parturi]]ssa* Covent Gardeniin vuonna 1985. Vuonna 1987 hän esiintyi Zerlinan roolissa Mozartin *[[Don Giovanni]]ssa* Riccardo Mutin johtamassa esityksessä La Scalassa.

Metropolitan-oopperassa esiintymisen Mentzer aloitti vuonna 1989, jossa häntä kuultiin ensimmäisen kerran Cherubinona *Figaron häissä* tuona vuonna. Hän on esiintynyt myös muun muassa Wienin valtionoopperassa ja San Franciscon oopperassa. Mentzerin uralla merkittävä osuus on ollut niin kutsutuilla housurooleilla. Hänen erikoisuutensa ulottuvat Mozartista Richard Straussiin ja kattavat myös kamarimusiikin sekä resitaaliesiintymiset. Mentzer on tulkinnut myös esimerkiksi barokki- ja bel canto -ohjelmistoa. Hänen konserttiohjelmistonsa kattaa teoksia muiden muassa Johann Sebastian Bachilta, Ludwig van Beethovenilta, Claude Debussylta, Manuel de Fallalta, Gustav Mahlerilta, Georg Friedrich Händeliltä, Igor Stravinskyltä, Maurice Ravelilta, Wolfgang Amadeus Mozartilta, Carlisle Floydilta, Anton Brucknerilta, Hector Berlioz'lta, Alban Bergiltä ja Giovanni Battista Pergolesilta. Erityistä mielenkiintoa Mentzer on kohdistanut lisäksi uusien teosten esittämiseen. Hän on kantaesittänyt Libby Larsenin laulusarjat *Love After 1950* ja *Sifting Through the Ruins*, Carlisle Floydin monodraaman *Citizen of Paradise*, Stephen Bachichan teoksen *New Mexico Fragments* ja Daniel Brewbakerin sävellyksiä. Lisäksi hän loi Äidin roolin Tan Dunin teoksen *The First Emperor* kantaesityksessä Metropolitan-oopperassa. Levy-yhtiöitä, joille Mentzer on levyttänyt, ovat olleet Philips Records, Telarc International Corporation, Virgin Classics, Decca Records, Erato Records, Arabesque Records ja Angel Records/EMI.

Mentzer on opettanut Shepherd School of Musicissa (Ricen yliopisto), DePaulin yliopistossa sekä Aspenin musiikkijuhlilla ja -koulussa. Hän on myös tarjonnut yksityisopetusta ja pitänyt mestarikursseja eri puolilla Yhdysvaltoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Birger Lemberg (maanviljelysneuvos)

**Fredrik Birger Felix Lemberg ** (21. maaliskuuta 1927 Viipuri – 8. heinäkuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

## Henkilöhistoria
Lembergin vanhemnmat olivat  lehtori Bertel Fredrik Lemberg ja Walborg Relander ja puoliso vuodesta 1955 kansakoulunopettaja Mary Helena Lindroos. Lemberg tuli ylioppilaaksi Läroverket för gossar och flickor -oppikoulusta vuonna 1945 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1950. Hän oli Södra Finlands Mejeriförbundin sihteeri ja konsulentti 1949–1955 ja samalla *Mejeritidskrift för Finlands svenskbygd* -lehden toimittaja. Keskuskunta Enighetenin tekniseksi johtajaksi ja hallituksen jäseneksi Lemberg tuli vuonna 1955. Vuonna 1971 hänestä tuli Enighetenin varatoimitusjohtaja ja vuonna 1977 toimitusjohtaja. Lembergillä oli useita alansa kotimaisia ja kansainvälisiä luottamustoimia ja meijerialan lehden päätoimittajan työnsä ohella hän julkaisi alan historiikkeja. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Lemberg sai vuonna 1987.

## Julkaisuja
* *Pargas andelsmejeri: 50 år 1905–1955*, 1955 (*Paraisten osuusmeijeri: 50 vuotta 1905–1955*, 1955, suom. Elisabet Ahlblad)
* *Mejerihanteringens utveckling i Pernå socken*, 1957
* *Centrallaget Enigheten 1918–1968: återblick på företagets verksamhet under ett halvsekel*, 1968

## Lähteet
Jallu Honkonen

**John Jalmar (Jallu) Honkonen** (7. toukokuuta 1883 Saarijärvi – 3. tammikuuta 1969 Lunenburg, MA, USA) oli amerikansuomalainen laulaja, kuoronjohtaja, urkuri ja toimittaja.

Honkonen muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1902. Hän asui ensin setänsä luona Pennsylvanian New Castlessa ja muutti sitten Bessemeriin. Honkonen toimi urkurina eräässä evankelis-luterilaisessa seurakunnassa ja vuonna 1922 hänestä tuli New Yorkin Uutiset-lehden toimittaja. Honkonen oli työssä lehdessä 15 vuoden ajan. Vuonna 1922 Honkonen liittyi New Yorkin Laulumiehet-kuoroon ja hän toimi myös kuoron johtajana. Myöhemmin Honkonen oli seitsemäntoista ja puoli vuotta Raivaaja-lehden toimittajana. Hän esiintyi laulajana kiertueilla eri puolilla Yhdysvaltoja. Vuonna 1929 Honkonen teki kuusi levytystä New Yorkin Laulumiehet-kuoron kuoronjohtajana ja hän teki myöhemmin samana vuonna kuusi levytystä solistina. Honkonen oli tunnettu myös runoilijana. 

## Levytyksiä
17. kesäkuuta 1929 New Yorkin Laulumiehet-kuoron kuoronjohtajana
* Karjalainen marssi
* Kitkat katkat
* Kullan ylistys
* Satu
* Tii tii tikanpoika
* Uusi kulta ja vanha kulta
3. lokakuuta 1929 solistina
* Mamman oma Matti
* Mirri sairastaa
* Satu ihmeellisestä vuoresta
* Tiu tau tilhi
* Turlita tuohitorveen
* Yksin 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jallu Honkosen levytyksiä Youtubessa
 Luettelo Jallu Honkosen kirjoittamista lehtiartikkeleista
Selim Liipola

**Selim Konstantin Liipola** (30. tammikuuta 1871 Koski Tl – 25. heinäkuuta 1932 Vehmaa) oli suomalainen opettaja ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

## Henkilöhistoria
Liipolan vanhemmat olivat maanviljelijä Henrik Gabriel Ali-Liipola ja Wilhelmiina Tilkanen ja puoliso vuodesta 1903 Aino Granqvist. Kuvanveistäjä Yrjö Liipola oli hänen veljensä. Selim Liipola valmistui agronomiksi Mustialasta vuonna 1894 ja toimi sitten tilanhoitajana ja lyhyen aikaa Satakunnan lääninagronomin apulaisena. Opettaja ja osan aikaa vt. johtaja Länsi-Suomen kansanopistossa Huittisissa hän oli 1896–1904. Hän oli maanviljelyskoulun johtaja myös Somerolla, ennen kuin hänestä tuli vuonna 1906 Vakka-Suomen maamieskoulun johtaja Vehmaalla. Liipolalla oli myös useita kunnallisia ja maatalousalan luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1931. 

## Julkaisuja
* *Vakka-Suomen maamieskoulu 1906–1931: katsaus 25-vuotiseen työhön*, 1931 

## Katso myös
* Rehtorien kivi

## Lähteet
Pekka Liljendahl

**Pekka Erkki Sakari Liljendahl** (12. kesäkuuta 1921 Kärkölä – 24. maaliskuuta 2002 Kärkölä) oli suomalainen maanviljelijä ja yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

## Henkilöhistoria
Liljendahlin vanhemmat olivat maanviljelijä Emil Liljendahl ja Martta Iisakkila ja puoliso vuodesta 1947 Eila Hellen Vesa. Liljendahl tuli ylioppilaaksi vuonna 1942 Riihimäellä ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1949. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Liljendahl oli valmistuttuaan MTK:n maitokaupallisen keskustoimikunnan konsulentti ja vuodesta 1955 Tuottajain Maidon toimitusjohtaja aina vuoteen vuoteen 1976 asti. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä ja hänet tunnettiin hevosurheilun harrastajana ja hevosten maahantuojana ja kasvattajana. Hän harjoitti maanviljelystä omistamallaan tilalla Kärkölässä vuodesta 1951. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Liljendahl sai vuonna 1971. Hänelle myönnettiin myös Suomen Raviurheilijainliiton ja Suomen Hevosenomistajain Keskusliiton kultaiset ansiomerkit. 

## Julkaisuja
* *Sonnikysymyksen taloudellisesta järjestelystä*, 1949 (opinnäytetyö)

## Lähteet
Heidemarie Stefanyshyn-Piper

**Heidemarie Stefanyshyn-Piper** (s. 7. helmikuuta 1963 Saint Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen avaruuslentäjä ja laivaston sukeltaja. Hän osallistui kahdelle avaruussukkulalennolle ja teki niillä yhteensä viisi avaruuskävelyä. Jälkimmäisellä lennolla Stefanyshyn-Piperiltä pääsi karkuun työkalukassi kesken aluksen ulkopuolella tehtyjen korjaustöiden.

## Lähteet
Armas Uksila

**Johannes Armas Petter Pekanpoika Uksila** oli amerikansuomalainen tenorilaulaja ja lehtimies. Hän käytti myös taiteilijanimeä *Pahka-Jaakko*.

New Yorkin Uutiset -lehden toimittajana ollut Armas Uksila perusti 1920 New Yorkin Laulumiehet -mieskuoron yhdessä toimittaja Yrjö Sjöblomin kanssa. Vuonna 1918 hän teki kaksi J. Alfred Tannerin laulujen levytystä Victor-levymerkille taiteilijanimellä *Pahka-Jaakko*.

## Levytykset
27. tammikuuta 1918
* Kerrän mä rakastuin
* Pikkuinen poika

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Armas Uksilan levytyksiä Youtubessa
Johanna Nichols

**Johanna Nichols** (s. 1945 Iowa City, Iowa, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kielitieteilijä ja Kalifornian yliopiston, Berkeley, slaavilaisen kielitieteen ja kirjallisuuden professori emerita.

Nichols on tutkinut muun muassa slaavilaisia kieliä, pohjoisen Euraasian kielellistä esihistoriaa sekä kaukasialaisia kieliä, erityisesti tšetšeeniä ja inguušia. Hänen erityisalojaan ovat kielitypologia ja kielihistoria. 

Vuosina 2017–2019 Nichols toimi vierailevana professorina Suomessa Helsingin yliopistossa ja oli yhtenä tutkijoista tutkimushankkeessa, joka käsitteli uralilaisten kielten varhaista leviämishistoriaa. 

## Julkaisuja
* Nichols, J. *Linguistic Diversity in Space and Time.* Chicago: University of Chicago Press, 1992. 
* Nichols, J. The Slavic homeland and migrations. *Julkaisussa: [https://referenceworks.brillonline.com/browse/encyclopedia-of-slavic-languages-and-linguistics-online Encyclopedia of Slavic Languages and Linguistics]* (vaatii käyttöoikeuden). Leiden: Brill, 2020.
* 

## Lähteet
Timmins

**Timmins** on kaupunki Kanadassa Ontarion provinssin koillisosassa Mattagamijoen varrella, noin 300 kilometriä pohjoiseen Sudburystä. Timmins tunnetaan kaivosteollisuudestaan, sieltä on louhittu kultaa, sinkkiä, kuparia, nikkeliä ja hopeaa. Timminsissä on noin noin 42&nbsp;000 asukasta, ja alueen väestöstä jopa puolet on ranskankielistä.

Timmins alkoi kasvaa kun alueelta löydettiin kultaa vuonna 1909. Nimensä kaupunki sai Mattawasta kotoisin olleen kauppiaan Noah Timminsin mukaan, joka oli rikastunut alueen aiemmissa hopeakaivostoimissaan ja oli mukana perustamassa uutta kultakaivoskaupunkia. Ensimmäiset 50 vuottaan Timmins kehittyi kolmen kultakaivoksensa (Hollinger, McIntyre ja Dome) suhdanteiden mukaan, kunnes 1960-luvulla kaupungin elinkeinorakenne alkoi monipuolistua. Vuonna 1973 Timminsistä muodostettiin alueliitosten myötä kaupunki.

## Lähteet
Punainen ilmapallo

**Punainen ilmapallo** (Le ballon rouge) on ranskalaisen elokuvaohjaajan Albert Lamorissen lyyrinen fantasialyhytelokuva vuodelta 1956. Elokuvan kesto on 35 minuuttia. Se kertoo pikkupojasta ja hänen koulumatkalla löytämästään heliumpallosta, joka osoittautuu ajattelevaksi olennoksi ja alkaa seurata poikaa kaikkialle. 

Kuvauksissa tarvittiin yhden pallon sijasta 25&nbsp;000 ilmapalloa, jotka maksoivat puoli miljoonaa frangia.

Lamorisse sai filmistä parhaan käsikirjoituksen Oscar-palkinnon vuonna 1957 ja Cannesin elokuvajuhlien Louis Delluc -palkinnon 1956.

## Lähteet
Hanna Barvinok

**Hanna Barvinok**, oikea nimi **Oleksandra Bilozerska-Kuliš**, (5. toukokuuta 1828 Motronivka, Borznan piiri, Tšernihivin kuvernementti – 6. heinäkuuta 1911 Motronivka, Borznan piiri, Tšernihivin kuvernementti) oli ukrainalainen kirjailija.

Bilozerska syntyi maanomistajaperheeseen. Hän aloitti kirjallisen uransa 1858. Kertomusten aiheet olivat talonpoikaiselämästä ja erityisesti naisten kohtaloista. Hän julkaisi niitä pietarilaisessa kirjallisessa kalenterissa *Hata* sekä aikakauskirjoissa *Pravda* (Lviv),*[[Osnova (Pietari)|Osnova]]* (Pietari) ja *Literaturno-naukovyi vistnyk* (Lviv) ja eräissä muissa. Niitä on julkaistu myöhemmin kokoelmina.

Bilozerska-Kulišin puoliso oli kirjailija, tieteilijä Panteleimon Kuliš.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Viite

**Viite** voi viitata seuraaviin
*Viiteapparaatti, tekstien kommentointijärjestelmä
*Viite – Tieteen ja teknologian vihreät, Vihreän liiton jäsenyhdistys
Zorja

**Zorja** (; 'Tähti') oli Lvivissä kaksi kertaa kuukaudessa ilmestynyt ukrainalainen kirjallinen ja tieteellinen aikakauskirja. Sitä julkaisi vuosina 1880–1885 kielitieteilijä Omelian Partytskyi ja vuosina 1885–1897 Ševtšenkon tieteellinen seura. Lehdessä alettiin vuonna 1891 käyttää foneettista oikeinkirjoitusta. Kirjoittajat olivat sekä Itävallan että Venäjän hallitsemalta Ukrainan alueelta. Aikansa merkittävimpiin kuuluneen aikakauskirjan kirjoituksissa käsiteltiin historiallisia, kansatieteellisiä ja taloudellisia aiheita, mutta se julkaisi myös elämäkertoja ja muistelmia. Zorjan päätoimittajina olivat Partytsky vuoteen 1885, Omelian Kalytovskyi, Oleksandr Borkovskyi 1886, 1888–1889, 1897, Hryhori Tsehlynskyi 1887–1888, Petro Skobelskyi 1889–1890, V. Tysovskyi 1890–1891 ja Vasyl Lukytš 1890–1897. Vuodesta 1885 toimitussihteernä oli Ivan Franko. Zorjan seuraaja oli *Literaturno-naukovyi vistnyk*. Lehden kirjoituksista on julkaistu sisällysluettelo vuonna 1988.

## Kirjoittajia
Ivan Franko, Myh’ailo Hruševskyi, V. Kotsovskyi, Ahatanhel Krymskyi, Omelian Ohonovskyi, Kyrylo Studynskyi, Vasyl Štšurat, Kornylo Zaklynskyi, Orest Levytskyi, Omelian Kalytovskyi, Isydor Šaranevytš, Danylo Lepkyi, Oleksandr Konyskyi ja Borys Poznanskyi.

## Muita saman nimisiä julkaisuja
Saman nimisiä ukrainalaisia kirjallisuus- ja muita lehtiä on ilmestynyt aikojen kuluessa Ukrainassa, Venäjällä ja Brasiliassa.

## Lähteet
James Forbes

**James Ricardo ”Jim” Forbes** (18. heinäkuuta 1952 Fort Rucker, Alabama – 21. tammikuuta 2022 El Paso, Texas) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja.

## Elämä ja ura

Laitahyökkääjänä pelannut Forbes pelasi vuosina 1971–1974 yliopistokoripalloa UTEPin joukkueessa. Chicago Bulls teki Forbesista 70. vuoron varauksen NBA:n , mutta tämä ei koskaan pelannut NBA:ssa. Forbes loi itselleen menestyksekkään high school -koripallovalmentajan uran: Bel Airin high school on jäädyttänyt hänen pelipaitansa, ja Riversiden high schoolin areena on nimetty hänen mukaansa.

Forbes edusti Yhdysvaltain miesten maajoukkuetta vuoden 1971 Pan-Amerikan kisoissa, missä maa ei yltänyt mitaleille. Toisen pelaajan loukkaantumisen myötä Forbes nousi Yhdysvaltain kokoonpanoon myös Münchenin kesäolympialaisiin 1972, missä Yhdysvallat hävisi loppuottelun kiistanalaisten loppuhetkien jälkeen Neuvostoliitolle. Joukkuetoveriensa tavoin epäoikeudenmukaiseksi ottelun lopputuloksen kokenut Forbes kieltäytyi vastaanottamasta hopeamitaliaan.

Forbes vietti viimeiset elinviikkonsa pandemiana riehuneeseen COVID-19-tautiin sairastuttuaan elpasolaisessa sairaalassa ja kuoli siellä 69-vuotiaana 21. tammikuuta 2022.

## Lähteet
* 
* James Forber College Stats College Basketball at Sports-Reference.com 
* Jim Forbes Stats Basketball-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Onnie Lattu

**Onnie Peter Lattu** (24. huhtikuuta 1906 Hiitola – 24. tammikuuta 1995) oli amerikansuomalainen Yhdysvaltain laivaston kontra-amiraali (*rear admiral*), joka toimi monissa merkittävissä sotilas-, diplomaatti- ja siviilitehtävissä.

Lattu toimi uransa aikana muun muassa Yhdysvaltain Tyynenmeren laivaston huoltoupseerina, Valkoisen talon neuvonantajana, Yhdysvaltain sisäministeriön öljy- ja kaasuviraston johtajana sekä laivaston apulaisasiamiehenä Berliinissä, jossa hän joutui muutamaksi kuukaudeksi internoiduksi.

## Elämä ja ura

Onnie Peter Lattu syntyi Suomen suuriruhtinaskunnan Hiitolassa Laatokan Karjalassa, josta hänen vanhempansa lähtivät siirtolaisiksi Kaliforniaan. Perhe asettui osavaltion pohjoisrannikolle Fort Braggiin, jossa hänen isänsä Sam työskenteli puutavarayhtiössä. Lattu kävi high schoolin kotikaupungissaan ja pääsi sitten opiskelemaan Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampukselle, jossa hän osallistui laivastoupseerikurssille. Hän suoritti bachelor-tutkinnon keväällä 1930 ja sai komennuksen laivaston palvelukseen. Hän palveli huoltoupseerina *[[USS New York (BB-34)|USS New York]]-, [[USS Saratoga (CV-3)|USS Saratoga]]-* ja *[[USS Augusta (CA-31)|USS Augusta]]* -aluksilla ja Pugetinsalmen laivastotelakalla Washingtonin osavaltiossa. Vuosina 1935–1936 hän oli komennuksella Cavite-laivastotelakalla Filippiineillä ja sen jälkeen palveli taas *USS Augustalla*, joka oli tuolloin amiraali Harry E. Yarnellin lippulaivana Tyynellämerellä. Hän eteni huoltotoiminnasta vastaavaksi upseeriksi ja toimi myös Valkoisen talon neuvonantajana, kunnes elokuussa 1940 hänet lähetettiin Yhdysvaltain Berliinin-suurlähetystöön apulaislaivastoattasean virkaan. Hänen toimialueeseensa kuuluivat myös Madrid, Rooma, Tukholma ja Ranskan Vichy. Kun Yhdysvallat liittyi toiseen maailmansotaan joulukuussa 1941, Lattu internoitiin muiden sotilasattaseoiden tavoin, kunnes päästiin sopimukseen vankien vaihdosta toukokuussa 1942. Lattu palasi Yhdysvaltoihin laivaston huoltotoimiston vastaavaksi upseeriksi ja Valkoisen talon neuvonantajaksi.

Lattu sai yhä vastuullisempia huoltoupseeritehtäviä Tyynenmeren laivastossa Korean sodan aikana ja palveli sen jälkeen Rhode Islandin ja Pennsylvanian laivastotukikohdissa. Vuonna 1956 hänet nimitettiin sotilaspolttoaineista vastaavan viraston johtoon Washington D.C.:ssä. Heinäkuussa 1964 hän siirtyi sisäministeriön öljy- ja kaasuviraston johtajaksi, mistä hänet vuonna 1966 palkittiin Legion of Merit -tunnustuksella. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1969, mutta jatkoi öljyalan neuvonantajana keskittyen etenkin yhteistyöhön Saudi-Arabian kanssa. Hän oli myös aktiivisesti mukana amerikansuomalaisten toiminnassa.

Lattu kuoli 88 vuoden iässä tammikuussa 1995. Hänet on haudattu Arlingtonin sotilashautausmaahan Yhdysvaltain pääkaupungin Washingtonin lähellä.

## Lähteet
Snihurivka

**Snihurivka** () on kaupunki Ukrainan eteläisen Mykolajivin alueen itäosassa Baštankan piirissä. Dneprin oikeanpuoleinen sivujoki Inhulets rajaa kaupunkia idässä. Kaupungissa on vuoden 2021 alun arvion mukaan 12&nbsp;307 asukasta.

Piirikeskus Baštanka sijaitsee maanteitse noin 60 kilometriä luoteeseen, aluekeskus Mykolajiv 68 kilometriä kaupungista länteen ja suurkaupunki Kryvyi Rih noin 140 kilometriä koilliseen. Dneprin alajuoksun satamakaupunki Herson on 53 kilometriä etelään.

Venäjän hyökkäyssodan alussa 25. helmikuuta 2022 Venäjän joukot tulittivat Snihurivkaa helikoptereista käsin. Myös myöhemmin samana keväänä Venäjä kohdisti vihollisuuksia kaupunkiin ja sen lähiympäristöön, pyrkien saamaan näitä alueita hallintaansa. Kaupungista etelään Hersoniin johtavia pieniäkin tieyhteyksiä miinoitettiin.

Kaupungin joutumisesta venäläisjoukkojen miehittämäksi uutisoitiin maaliskuun 28. päivänä.


Улица Ленина - главная улица Снигиревки.jpg|Snihurivkan pääkatua (vulitsa Lenina; kuva vuodelta 2009).
На берегу Ингульца. - panoramio.jpg|Dneprin sivujoki Inhulets virtaa kaupungin kaakkoispuolella.



## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jody Alderson

**Joan ”Jody” Alderson** (myöh. **Braskamp**, 5. maaliskuuta 1935 Chicago, Illinois – 14. helmikuuta 2021 Stuart, Florida) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiamitalisti.

Alderson voitti Yhdysvaltain joukkueessa naisten 4×100 m vapaauintiviestissä olympiapronssia Helsingissä 1952 ja sijoittui samoissa kisoissa naisten 100 metrin vapaauinnissa viidenneksi. Hän kuoli Floridan Stuartissa 85-vuotiaana 14. helmikuuta 2021.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Seitsemisen kylät

**Seitsemisen kylillä** tarkoitetaan Ikaalisten itäisellä laidalla sijaitsevaa kolmea kylää: Juhtimäki, Sisättö ja Vaho.

Seitsemisen kylät ovat päällisin puolin varsin samanlaisia, mutta tarkemmin katsottuna Juhtimäki eroaa naapureistaan monella tavalla. Se on näistä kylistä vanhin ja ainoa maakirjakylä. Sen asutushistoria juontaa 1500-luvun jälkipuoliskolta alkaen erämaiden vapauttamisesta. Sisättö ja Vaho ovat talouskyliä ja niiden asutushistoria on lähes 200 vuotta nuorempaa kuin Juhtimäen.

Sisättö ja Vaho asutettiin huomattavasti myöhemmin, eikä taustalla ole erämaiden asuttaminen. Sisätön ja Vahon asuttaminen liittyy olennaisesti torpparilaitoksen kehitykseen ja asuttaminen tapahtui Kyrösjärven suunnasta. Sisättö ja Vaho sijaitsivat lähellä Kyrösjärven itäisiä rantakyliä ja olivat luonteeltaan rantakylien ulkopalstoja – eivät erämaita – joita kyettiin hyödyntämään näiden rantakylien taloista käsin niiden työvoimalla. Väestönkasvu ja lainsäädännön muutokset, jotka mahdollistivat torppien muodostamisen myös talonpoikaistaloihin, aloittivat näiden kahden kylän pysyvän asuttamisen 1750-luvulta lähtien.

## Lähteet
* Alhonen, Pentti & Papunen, Pentti & Sarkki Isomaa, Seija: *Ikaalisten emäpitäjän historia I vuoteen 1640*. Vammala: , 1996. .
* Vappula, Jorma: *Ikaalisten entisen emäpitäjän historia II. 1641-1721*. Vammala: Vammalan kirja, 2006. .
* Vuorikoski,Matti: *Seitsemisen kylät. Juhtimäki. Kylä erämaassa*. Tampere: Juvenes Print, 2012. .
* Vuorikoski, Matti: *Seitsemisen kylät. Sisättö ja Vaho. Kylät erämaan laidalla*. Tampere: Juvenes Print, 2014. .

## Aiheesta muualla
* A. R. Vesa : Tarina Juhtimäen asutuksen synnystä, Aamulehti, 27.08.1939, nro 229, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1983

**Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1983** oli jalkapallon naisten SM-sarjan kymmenes kausi ja kolmastoista kerta, jolloin jalkapallon naisten Suomen mestaruus ratkaistiin. Mestaruuden voitti Puotinkylän Valtti, jolle saavutus oli toinen Suomen mestaruus.

## Sarjajärjestelmä
Naisten SM-sarja 1983 pelattiin 24 joukkueen sarjana. Alkulohkojen kaksi parasta selvisi välierävaiheeseen, joka pelattiin kahtena neljän joukkueen turnauksensa. Kummankin välieräturnauksen kaksi parasta jatkoi mitaliotteluihin.  

## Alkulohkot
### Etelälohko

  

### Itälohko
RYritys luopui.

 
 

### Länsilohko

 

 

### Pohjoislohko

  

## Puolivälieräturnaukset
### Lohko 1

  

### Lohko 2

  

## Välierät

Valtti loppuotteluihin rangaistuspotkukilpailun jälkeen (yhteismaalit 2−2).

TPS loppuotteluihin yhteismaalein 5−2.

### Pronssiottelut

Kopareille pronssimitalit yhteismaalein 4−0.

### Loppuottelut

Valtti Suomen mestari yhteismaalein 5−2.

## Lähteet
*
### Viitteet
Johan Wilhelm Jansson

** Johan Wilhelm (Juho Wilho) Jansson** (2. toukokuuta 1877 Pietarsaari – 17. maaliskuuta 1946 Tampere) oli suomalainen insinööri ja yliopettaja.

Janssonin vanhemmat olivat ratamestari Johan Jakob Jansson ja Maria Ulrika Sandell. Hän pääsi ylioppilaaksi 1897 Vaasan reaalilyseosta ja suoritti diplomi-insinööritutkinnon Polyteknillisessä opiston konerakennusosastolla 1903.

Jansson oli aluksi työssä konstruktöörinä Hietalahden laivatelakan ja konepajan piirustuskonttorissa ja hän toimi samalla Helsingin teollisuuskoulussa opettajana. Jansson oli Porvoon valmistavan ammattikoulun johtajana sekä Porvoon sähkölaitoksen isännöitsijänä 1907–1914. Hän oli sitten Hankkijan palveluksessa ja sen jälkeen vuodesta 1917 alkaen Kuopion teollisuuskoulussa konerakennusopin lehtorina. Vuosina 1919–1924 Jansson oli Gutzeit-yhtiön konepajojen teknillisenä johtajana ja sen jälkeen hän oli Veljekset Åströmin tehtaan käyttö- ja rakennusinsinöörinä sekä Suomen sahateollisuuden työnantajaliiton asiamiehenä. Viimeksi Jansson oli Tampereen teknillisen oppilaitoksen koneteknillisten aineitten yliopettajana 1928–1944.

Jansson oli ampumaurheilun harrastaja ja hänellä oli useita Hämeen piirin ampumamestaruuksia. Ikämiesampujana Jansson saavutti suurmestarin arvon sekä pienoiskiväärillä että vapaakiväärillä ja hän sai Suomen Ampujainliiton kultaisen ansiomerkin. Hän osallistui useiden ampumaratojen suunnitteluun ja rakentamiseen, kuului Pohjois-Hämeen Ampujain yhdistyksen johtokuntaan sekä Suomen Ampujainliiton liittohallitukseen ja Pohjois-Hämeen piirihallitukseen. Jansson harrasti myös valokuvausta ja hän liittyi Amatörfotografklubben i Helsingforsin jäseneksi vuonna 1905. Porvoossa asuessaan hän oli perustamassa Amatörfotografklubben i Borgå-yhdistystä ja oli yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja.

Jansson oli mukana 1906 Hakaniemen kahakassa suojeluskaartilaisten I mauserikomppaniassa. Arkkitehti Gustaf Adolf Lindberg kaatui kahakassa hänen vierestään.

Jansson oli naimisissa vuodesta 1904 Emilia Konstantia Gyllströmin kanssa.

## Julkaisuja
Nimellä *J. W. Jansson*:
* *Suomen sahateollisuuden työnantajaliitto 1916-1926*. Suomen sahateollisuuden työnantajaliitto, Helsinki 1926

## Suomennoksia
* J. W. Forsberg : *Erikois-laiva-kone-oppi: laivanrakennusta y.m.: teollisuuskoulujen koneenkäyttäjäkursseja ja itse-opiskelua varten*; suomentanut J. W. Jansson. Helsinki 1910 (alkuteos *Special fartygs-maskinlära*)

## Lähteet
Afatinibi

**Afatinibi** (C24H25N5ClO3F) on kinatsoliinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä syöpälääkkeenä. Afatinibi kuuluu WHO:n keskeisimpien lääkeaineiden luetteloon.

## Ominaisuudet ja käyttö

Afatinibi kuuluu tyrosiinikinaasientsyymin toiminnan inhibiittoreihin ja vaikuttaa erityisesti epidermaalisen kasvutekijän reseptorin entsyymeihin. Yhdiste sitoutuu kovalenttisesti entsyymiin, koska se reagoi Michael-additiolla erään entsyymin kysteiiniaminohapon kanssa. Tyrosiinikinaasin inhiboiduttua syöpäsolut eivät kykene jakaantumaan. Afatinibi annostellaan tablettina.  Lääkeainetta käytetään erityisesti ei-pienisoluisen keuhkosyövän hoitoon ja sitä on tutkittu myös rintasyövän hoitoon.

## Haittavaikutukset
Afatinibin aiheuttamia haittavaikutuksia voivat olla huonovointisuus, ripuli, neutropenia, väsymys, iho-oireet kuten ihottuma ja kynsien muutokset.

## Synteesi
Afatinibia valmistetaan lähtien 2-amino-4-fluoribentsoehaposta kuusivaiheisella reitillä. Viimeinen vaihe on Horner–Wadsworth–Emmons-reaktio dimetyyliformamidin kanssa.
:

## Lähteet
Jukka Hautala

**Jukka Hautala** (s. 1968) on suomalainen pappi ja Turun kristillisen opiston säätiön ja Linnasmäki Oy:n toimitusjohtaja. Koulutukseltaan Hautala on teologian lisensiaatti. Vuosina 2004–2019 Hautala työskenteli Raudaskylän Opiston johtajana. Tämän jälkeen hän siirtyi Suomen Lähetysseuraan Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan aluepäälliköksi. Hautala työskenteli aiemmin Suomen Lähetysseuran palveluksessa teologisten aineiden opettajana. Hautala on työskennellyt myös seurakuntapastorina Oulussa.

Hautala on toiminut evankelis-luterilaisen kirkolliskokouksen jäsenenä vuodesta 2016 lähtien. Kirkolliskokousedustajana Hautalaa on arvioitu maltilliseksi liberaaliksi. Taustaltaan Hautala on körttiläinen. Hautala valittiin Herättäjä-Yhdistyksen päätoimikuntaan vuonna 2009 ja puheenjohtajana vuosina 2011–2017.

## Teokset
* Riemuvuoden kirja. 50 sanaa Raamatusta, kristinuskosta ja kulttuurista. 2020. Omakustanne. 
* Seitsemän kertaa seitsemän. 49 sanaa Raamatusta, kristinuskosta ja kulttuurista. 2019. Omakustanne. 
* Veisuun vuoksi. Uudistuvat Siionin virret. 
* Ilmoitusasiaa. Miten Raamattuun pitäisi suhtautua. Kirjapaja & Herättäjä-Yhdistys. Helsinki. 2014. 
* Valotuksia kirkolliseen yhteisöpedagogikoulutukseen – Raudaskylän viisikymmenvuotias koulutusbrändi. Jukka Hautala & Reetta Leppälä (toim.). Centria-ammattikorkeakoulu. Kokkola. 2016. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jukka Hautalan verkkosivut
Juhani Tyynelä

**Jaakko Juhani Tyynelä** (29. huhtikuuta 1933 Hyrynsalmi – 9. kesäkuuta 2001) oli suomalainen näyttelijä ja näyttämöpäällikkö.

## Ura
Tyynelän vanhemmat olivat työnjohtaja Hannes Tyynelä ja Katri Tyynelä. Hän työskenteli iltanäyttelijänä Rovaniemen Teatterissa 1958–1961 ja näyttelijänä Oulun Teatterissa 1961–1965. Ura jatkui Turun Kaupunginteatterin näyttelijänä 1965–1974 ja samaisen teatterin näyttämöpäällikkönä vuodesta 1974.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Reino Häkälä

**Reino Häkälä** (20. maaliskuuta 1917 Porvoo – 22. syyskuuta 1981 Trollhättan, Ruotsi) oli suomalainen näyttelijä ja lavastaja.

## Ura
Häkälä teki 1940-luvulla useita opintomatkoja, esimerkiksi Tanskaan vuosina 1947–1949. Hän toimi näyttelijänä Kuopion Yhteisteatterissa 1943–1944 ja Turun Työväen Teatterissa 1944–1945, mitä seurasi rupeama ohjaajana, näyttelijänä ja lavastajana Lappeenrannan Työväen Näyttämöllä 1945–1947. Vuosina 1949–1950 Häkälä toimi Porvoon Näyttämön apulaisjohtajana ja lavastajana.

Häkälä näytteli 1940-luvulla kolmessa Ilmari Unhon ohjaamassa kokoillan elokuvassa: *[[Miehen kunnia]]* (1943), *[[Kartanon naiset]]* (1944) ja *[[Kanavan laidalla]]* (1949). *Miehen kunniassa* Häkälän tehtävä oli avustajatasoa, *Kartanon naisissa* hän näytteli sivuroolin kreivi von Otterina ja *Kanavan laidalla* -elokuvassa hänellä oli sivuosa Niilona. Valentin Vaalan elokuvassa *[[Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä]]* (1946) Häkälä näytteli ison sivuosan Niskavuoren Anttina.

## Yksityiselämä
Häkälän vanhemmat olivat kirvesmies Henrik Hjalmar Häkälä ja Hilda Vilhelmiina Einiö. Häkälä avioitui kirjakauppa-apulaisen Anastasia Majurin kanssa huhtikuussa vuonna 1950. Saman vuoden syyskuussa aviopari saapui Tukholmaan Ruotsiin, mutta jo joulukuun lopulla jätti Häkälä vaimonsa ja muutti Eskilstunaan. Aikanaan kohua herättänyttä Häkälän pariskunnan avioerojuttua käsiteltiin laajasti sanomalehdissä niiden syytösten valossa, jotka Anastasia Majuri-Häkälä oli nostanut miestään vastaan syyttäen tätä mm. homoseksualismista. Viiden vuoden oikeuskäsittelyn jälkeen Korkein oikeus hyväksyi Anastasia Majuri-Häkälän kanteen, jolla hän vaati avioliittoaan peruuntumaan, julistaen avioliiton pätemättömäksi ja velvoitti Reino Häkälän maksamaan entiselle vaimolleen useiden satojen tuhansien markkojen korvaukset. Häkälä jäi asumaan Ruotsiin toimien siellä mm. harrastajateatterin johtajana ja tehden näytelmien ohjaustöitä.     
 
## Lähteet
*

### Viitteet
Husn Banu Ghazanfar

**Husn Banu Ghazanfar**   حسن بانو غضنفر (s. 1. helmikuuta 1957) on afganistanilainen poliitikko, runoilija ja feministi. Etniseltä taustaltaan hän on uzbekki. Hän toimi Afganistanin naisasioiden ministerinä vuosina 2006–2015.

Ghazanfar on saanut peruskoulutuksensa Mazar-e Šarifissa ja opiskeli kirjallisuutta ja sosiologiaa Stavropolissa. Hän väitteli tohtoriksi Pietarissa. Gahazanfar puhuu daria, uzbekkia ja venäjää. Hän ymmärtää englantia ja turkkia. 

## Lähteet
San Raffaele Cimena

**San Raffaele Cimena** () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 3&nbsp;132 asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Fort Bragg (Kalifornia)

**Fort Bragg** on rannikkokaupunki Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltion pohjoisosassa Mendocinon piirikunnassa. Se sijaitsee noin 280 kilometriä pohjoiseen San Franciscosta ja 215 kilometriä etelään Eurekasta. Fort Braggin väkiluku vuoden 2020 väestönlaskennassa oli 6&nbsp;983.

Kaupunki ja sitä ympäröivä alue on suosittua matkailuseutua Tyynenmeren näkymiensä vuoksi. Vuonna 1889 perustettu kaupunki on kasvanut jättiläispunapuun korjuun ja sahateollisuuden ympärille. Ensimmäinen saha perustettiin Noyojoen suulle 1852 ja alkuperäisasukkaille perustettiin reservaatti. San Franciscon maanjäristys 1906 järkytti myös Fort Braggin alueen taloutta, mutta pian alueelle rakennettiin rautatie, joka piristi elinkeinoelämää.

Fort Braggin sahateollisuus houkutteli aikoinaan myös suomalaisia siirtolaisia. Vuonna 1872 joukko suomalaisia merimiehiä asettui metsätöihin Cuffeys Coveen. Keväällä 1875 tuotiin suomalaisia siirtolaisia San Franciscosta Noyon sahalle töihin. Suomalaiset perustivat kaupunkiin vuonna 1889 oman seurakunnan, josta lestadiolaiset pian eriytyvät omaksi seurakseen. Vuonna 1892 perustettiin suomalainen raittiusseura. Kaupungissa varttui amerikansuomalainen kontra-amiraali Onnie Lattu. Täällä kuoli vuonna 1940 suomalaissiirtolaisten pappi ja historioitsija Salomon Ilmonen.

## Lähteet