open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marija Bakalova

**Marija Bakalova** (; s. 4. kesäkuuta 1996 Burgas, Bulgaria) on bulgarialainen näyttelijä, joka aloitti uransa Bulgariassa ja teki kansainvälisen läpimurtonsa komediaelokuvassa *[[Borat Subsequent Moviefilm]]*. Hän sai elokuvasta ensimmäisen bulgarialaisnäyttelijänä Oscar-palkintoehdokkuuden.

## Elämä
### Nuoruus ja opiskelu
Marija Bakalova syntyi Burgasissa vuonna 1996. Hän kiinnostui lapsena musiikista ja harjoittelu sekä laulua että huilua. Bakalova halusi kuitenkin paeta todellisuutta, mikä johdatti hänet elokuvien pariin. Hän on kertonut haastattelussa olleensa erittäin innostunut skandinavialaisesta elokuvasta ja Dogma 95 -liikkeestä. Näyttelijöistä häntä inspiroivat Meryl Streep, Nicole Kidman ja Natalie Portman.

Bakalova opiskeli näyttämötaidetta Teatteri- ja elokuvataitaiden kansallisakatemiassa, missä näytteleminen on keskittynyt vahvasti teatterin puolelle. Bakalova valmistui akatemiasta vuonna 2019.

### Ura
Kansallisakatemian ainoata kurssia elokuvanäyttelemisestä vetivät bulgarialaiset elokuvaohjaajat Kristina Grozeva ja Petăr Văltšanov. Bakalova rakasti kurssia ja tarjoutui auttamaan ohjaajia aikatauluttamisessa ja monissa muissa juoksevissa asioissa. Hän opiskeli kolmatta vuottansa, kun toinen ohjaajista tarjosi pientä sivuosaa tulevassa elokuvassa. *Baštata* menestyi kansainvälisesti, ja se palkittiin muun muassa Karlovy Varyn elokuvajuhlien pääpalkinnolla. Se oli myös Bulgarian ehdokas vuoden 2021 parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkintoon.

*[[Borat (elokuva)|Boratin]]* jatko-osan *[[Borat Subsequent Moviefilm]]* roolittaja Nancy Bishop näki Bakalovan suorituksen *Baštatassa* ja kutsui Bakalovan koe-esiintymisiin. Salaperäisen komediaelokuvan koe-esiintymiset olivat yleisesti tuolloin puheenaihe Bakalovan kurssikavereissa, ja käytännössä kaikki lähettivät videohakemuksen. Bakalova kutsuttiin koekuvauksiin Lontooseen, mutta hän epäili koko projektin todenperäisyyttä, sillä se oli niin salamyhkäinen. Hän sai kuitenkin paikan Tutarina, kazakstanilaisen toimittajan Boratin 15-vuotiaana tyttärenä. Bakalova sai suotuisan vastaanoton roolistansa mokumentissa, ja hän oli siitä muun muassa Golden Globe-, Bafta-, SAG-palkinto- ja Oscar-ehdokkaana. Hän on ensimmäinen bulgarialainen näyttelijä, joka on ollut ehdolla Golden Globeen ja Oscariin.

*Borat*-elokuvan jälkeen Bakalova alkoi kuvata metakomediaa *The Bubble*, joka kertoo näyttelijöistä, jotka yrittävät tehdä elokuvaa keskellä pandemiaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Marissa Meyer

**Marissa Meyer** () on yhdysvaltalainen nuortenkirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat fantasiakirjasarja *[[The Lunar Chronicles]]* ja *Heartless*-romaani.

Monet Meyerin teoksista mukailevat vanhoja satuja. *The Lunar Chronicles* -sarjan teokset pohjautuvat *[[Tuhkimo]]*on, *[[Punahilkka]]an*, *[[Tähkäpää]]hän* sekä *[[Lumikki]]in*. *Heartless*-romaanin päähenkilö on puolestaan Herttakuningatar, joka esiintyy Lewis Carrollin romaanissa *[[Liisan seikkailut ihmemaassa]]*. Meyerin uusin teos, marraskuussa 2021 julkaistava *Gilded*, kertoo *[[Tittelintuure]]sta*.

## Teokset
### ''The Lunar Chronicles''
* 
* 
* 
* 

#### ''Wires and Nerve''
* 
* 

#### Muut liittyvät teokset
* 
* 

### ''The Renegades Trilogy''
* 
* 
* 

### Muut teokset
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotisivut 
* Marissa Meyer Goodreads-sivustolla
Komańczan tasavalta

**Komantšan tasavalta** oli lyhytikäiseksi jäänyt yritys ensimmäisen maailmansodan lopulla perustaa tasavalta lemkojen asuttaman alueen itäosiin nykyisessä Puolassa. Tasavalta tuli tunnetuksi puolalaisen Komańczan (ruteeniksi *Komantša*) kylän mukaan ja se perustettiin marraskuussa 1918. Tarkoituksena oli liittää tasavalta Länsi-Ukrainan kansantasavaltaan. Puolalaiset joukot kuitenkin päättivät tasavallan toiminnan tammikuussa 1919 väkivaltaisten yhteenottojen saattelemana.

## Tasavallan vaiheet
Komantšan tasavaltan alue kuului Itävalta-Unkariin, joka hajosi ensimmäisen maailmansodan yhteydessä. 4. marraskuuta 1918 nykyisin Puolassa sijaitsevassa Wisłok Dolnyn kylässä järjestettiin kokous, johon saapui 70 edustajaa lähialueen 35. lemkojen asuttamasta kylästä. Kokouksessa perustettiin niin sanottu Sanokin piirikunnan ukrainalainen kansallisneuvosto, jota johti kreikkalaiskatolinen pappi Panteleimon Špylka. Neuvoston keskus oli sittemmin Wisłok Dolnyn kylässä ja Sanokin piirikunnan komissaari toimi Wisłok Wielkissä. Sittemmässä kirjallisuudessa tasavalta on kuitenkin esiintynyt lähellä sijainneen Komańczan (ruteeniksi *Komantša*) kylän nimen mukaan.

Neuvoston ohella tasavallan toimintaan kuuluivat myös sen omat poliisivoimat, joilla oli noin 800–1&nbsp;000 jäsentä. Tasavallan poliisivoimia johti A. Kir. Tasavallan perustamisen lähtöidea oli ollut sen liittyminen 1. marraskuuta 1918 Lvivissä perustettuun Länsi-Ukrainan kansantasavaltaan. Tapahtumien kulkuun puuttuivat kuitenkin puolalaiset. Puolalaisia joukkoja oli alkanut saapua lemkojen alueiden itäosiin marraskuun lopulla. Puolalaiset joukot päättivät tasavallan toiminnan 23. tammikuuta 1919. Tämän yhteydessä käytiin yhteenottoja, joiden seurauksena kuoli useita henkilöjä ja paikallisia kyliä vaurioitui.

Florynkan tasavalta oli samantapainen ja samoihin aikoihin perustettu, mutta aina vuoteen 1921 saakka kestänyt lemkojen tasavalta.

## Lähteet
Bethany England

**Bethany "Beth" England** (s. 3. kesäkuuta 1994 Barnsley) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 166-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Tottenhamia ja on pelannut Englannin maajoukkueessa vuodesta 2019 alkaen.

England pelasi nuorempana Sheffield Unitedin akatemiassa. Hän aloitti liigauransa Doncasterin joukkueessa vuonna 2011. Vuoden 2016 alussa hän siirtyi Chelseaan. Kauden 2017–2018 hän pelasi lainalla Liverpoolissa. Hän on pelannut Englannin pääsarjassa 128 ottelua ja tehnyt niissä 55 maalia, joista neljätoista kaudella 2019–2020. Hän on voittanut liigamestaruuden vuosina 2018, 2020 ja 2022, FA Cupin vuonna 2022 sekä liigacupin vuosina 2020 ja 2021.

England valittiin kaudella 2019–2020 Superliigan vuoden pelaajaksi.

England on pelannut Englannin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Englannin naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran elokuussa 2019 ystävyysottelussa Belgiaa vastaan. Hän on pelannut vuoden 2022 EM-kilpailujen päättyessä 19 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia,, joista ensimmäiset lokakuussa 2019 Brasiliaa ja marraskuussa 2019 Tšekkiä vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän kuului kultaa voittaneeseen Englannin joukkueeseen mutta ei päässyt lopputurnauksessa kentälle.

Bethany Englandin kaksossisko Laura pelasi nuorempana jalkapalloa mutta keskittyi sittemmin keihäänheittoon.

## Lähteet
Drew Spence

**Drew Spence** (s. 23. lokakuuta 1992 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 164-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Chelseaa ja on pelannut Englannin maajoukkueessa kaksi maaottelua.

Spence on edustanut koko liigauransa ajan Chelseaa. Hän on pelannut pääsarjassa 119 ottelua ja tehnyt niissä 16 maalia. Hän on voittanut liigamestaruuden vuosina 2015, 2018 ja 2020, FA Cupin vuosina 2015 ja 2018 sekä liigacupin vuosina 2020 ja 2021. Maaliskuussa 2020 hän solmi Chelsean kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.

Spence on pelannut Englannin naisten maajoukkueessa kaksi ottelua lokakuussa 2015, vastustajina Kiina ja Australia.

Vuonna 2017 Spence ja hänen joukkuetoverinsa Eniola Aluko olivat maajoukkueenkin valmentajana toimineen Mark Sampsonin rasististen kommenttien kohteena.

## Lähteet
Ngila Dickson

**Ngila Dickson** (s. 1958 Dunedin, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen pukusuunnittelija. Hänet tunnetaan parhaiten työstään puvustajana *[[Taru sormusten herrasta (elokuvatrilogia)|Taru sormusten herrasta]]* -elokuvatrilogiassa. Dickson voitti Oscarin työstään trilogian viimeisessä osassa *[[Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (elokuva)|Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu]]* (2003), ja on saanut myös ehdokkuudet elokuvista *[[Taru sormusten herrasta: Sormuksen ritarit (elokuva)|Taru sormusten herrasta: Sormuksen ritarit]]* (2001) sekä *[[Viimeinen samurai]]* (2003).

## Filmografia
* ** (2019)
* *[[Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme: Kohtalon miekka]]* (2016)
**[[Dracula Untold]]* (2014)
**[[Green Lantern (elokuva)|Green Lantern]]* (2011)
**[[The International]]* (2009)
**[[Fool's Gold - kultaakin kalliimpaa]]* (2008)
**[[Blood Diamond – veritimantti|Blood Diamond - veritimantti]]* (2006)
**[[Silmänkääntäjä (elokuva)|Silmänkääntäjä]]* (2006)
**[[Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (elokuva)|Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu]]* (2003)
**[[Viimeinen samurai]]* (2003)
**[[Taru sormusten herrasta: Kaksi tornia (elokuva)|Taru sormusten herrasta: Kaksi tornia]]* (2002)
**[[Taru sormusten herrasta: Sormuksen ritarit (elokuva)|Taru sormusten herrasta: Sormuksen ritarit]]* (2001)
**[[Young Hercules]]* (1998)
**[[Xena]]* (1995-1999)
**[[Hercules (televisiosarja)|Hercules]]* (1995)
**[[Taivaalliset olennot]]* (1994)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Niamh Charles

**Niamh Louise Charles** (s. 21. kesäkuuta 1999) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 172-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Chelseaa.

Charles aloitti liigauransa Liverpoolissa vuonna 2016. Hän pelasi joukkueessa 48 liigaottelua ja teki niissä kuusi maalia. Liverpoolin pudottua pääsarjasta Charles siirtyi Chelseaan kesäkuussa 2020. Hän on voittanut Superliigan mestaruuden vuosina 2021, 2022, 2023, 2024 ja 2025, FA Cupin vuosina 2021, 2022, 2023 ja 2025 sekä liigacupin vuosina 2021 ja 2025.

Charles on pelannut useissa Englannin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Englannin naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran huhtikuussa 2021. Hän on pelannut 8. heinäkuuta 2025 mennessä 25 naisten maaottelua tekemättä maaleja.

## Lähteet
Sophie Ingle

**Sophie Ingle** (s. 2. syyskuuta 1991 Llandough) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 173-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Chelseaa. Hän on pelannut Walesin maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 141 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.

Ingle edusti Chelseaa vuosina 2012–2013 ja palasi seuraan vuonna 2018 pelattuaan välillä Bristol Cityssä ja Liverpoolissa. Hän on pelannut 135 liigaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia, joista neljä kaudella 2019–2020. Hänen maalinsa Arsenalia vastaan oli vuoden hienoimmasta maalista myönnettävän Puskás-palkinnon ehdokkaana kaudelta 2019–2020.

Ingle pelasi sadannen maaottelunsa syyskuussa 2020. Hän saavutti sadan maaottelun rajan kolmantena walesilaisena naispelaajana. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa vuonna 2009 Azerbaidžania vastaan. Vuonna 2015 hänet nimitettiin maajoukkueen kapteeniksi.

## Lähteet
Anzeiger-Hochhaus

**Anzeiger-Hochhaus** on arkkitehti Fritz Högerin suunnittelema tiiliekspressionismia edustava rakennus Hannoverissa. Rakennus on 51 metriä korkea, ja se on yksi ensimmäisistä Saksaan rakennetuista pilvenpiirtäjistä.

Anzeiger-Hochhaus rakennettiin vuosina 1927–1928. Rakennuksen tilaaja oli kustantaja Madsack, Hannover Allgemeine Zeitung -lehden julkaisija. Rakennuksessa ovat alusta lähtien työskennellet lehden toimitus ja paino. Myöhemmin talossa ovat toimineet myös mediayhtiö RTL sekä muutamat radioasemat. Rakennuksen ala-aulassa esitellään nykyisin Madsack-mediayhtiön tuotteita. Rakennuksen kupolissa sijaitsi alun perin planetaario, mutta toisen maailmansodan jälkeen sinne rakennettiin elokuvateatteri.

Anzeiger-Hochhausin runko on teräsbetonia, ja julkisivut ovat tummanpunaista tiiltä. Osa tiilistä on kullattu, ja tiilet muodostavat tiiliekspressionismille tyypillisiä koristeellisia geometrisia kuvioita. Anzeiger-Hochhausin pääjulkisivussa on rakennuksen vertikaalisuutta korostavat pystysuorat ulkonemat. Vaikutelmaa voimistavat yöaikaan ulkonemissa syttyvät loisteputket. Rakennus huipentuu 12 metriä korkeaan vihreään kupoliin.

## Lähteet
Vaipo

**Vaipo** on Uudellamaalla Kirkkonummen länsiosassa Överbyn lähellä sijaitseva järvi. Etäisyys Helsingin keskustasta on 31 kilometriä länteen.

## Maantietoa
Vaipo on 600 metriä pitkä, 350 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 13 hehtaaria. Se on muodostunut kallioisen ylänköalueelle laajan Slättmossenin itälaidalle. Meikon järvi sijaitsee 800 metriä Vaiposta luoteeseen, Vaipon eteläpuolella sijaitsee kolmen hehtaarin laajuinen Bergträsk. Järvellä on kartan mukaan 7 saarta, jotka ovat kooltaan luotoja. Ne sijaitsevat järven itäpuolella rantojen läheisyydessä. Järven rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä. Se on autio, vaikka sinne tulee Granbackan suunalta kaksi tietä.

## Luontoarvoja
Vaipo sijaitsee Meikon luonnonsuojelualueella, mutta järven vesialue ei ole suojelun piirissä.

## Vesistösuhteet
Vaipo sijaitsee Suomenlahden rannikkoalueessa (vesistöaluetunnus 81), jonka Estbyån valuma-alueeseen (81.061) järvi kuuluu. Sen itärannasta alkaa Vaipobäcken, joka yhtyy Myllykylässä Korsobäckeniin. Vaipon vedenpinnan korkeus on 39,3 metriä mpy (N2000).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kirkkonummi.fi:  Meikon luonnonsuojelualueet
Jessica Carter

**Jessica Carter** (s. 27. lokakuuta 1997 Warwick) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 167-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Chelseaa. Hän on pelannut Englannin maajoukkueessa heinäkuun 9. päivään 2025 mennessä 46 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.

Carter aloitti liigauransa Birmingham Cityssä. Hän pelasi joukkueessa 67 liigaottelua ja teki yhden maalin, maaliskuussa 2018 Liverpoolia vastaan. Kesällä 2018 hän siirtyi Chelseaan, jossa hän kuuden kauden aikana pelasi 89 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia, tammikuussa 2020 Bristol Cityä, helmikuussa 2023 Tottenham Hotspuria ja maaliskuussa 2023 Brighton & Hove Albionia vastaan. Hän on voittanut Superliigan mestaruuden vuosina 2020, 2021, 2022, 2023 ja 2024, FA Cupin vuosina 2021, 2022 ja 2023 sekä liigacupin vuosina 2020 ja 2021. Hän siirtyi elokuussa 2024 yhdysvaltalaisseura Gotham FC:hen (tuolloiselta nimeltään NJ/NY Gotham FC.

Carter on pelannut Englannin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Englannin naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran, kun hän tuli vaihtopelaajana kentälle MM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan marraskuussa 2017. EM-kilpailuissa 2022 hän tuli yhdessä ottelussa vaihdosta kentälle ja voitti kultaa.

## Lähteet
Saarlammi (Kirkkonummi)

**Saarlammi** () on Uudellamaalla Kirkkonummella Evitskogin lähellä sijaitseva järvi. Etäisyys Helsingin keskustasta on 33 kilometriä länteen.

## Maantietoa
Saarlammi on 550 metriä pitkä, 400 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 11 hehtaaria. Pohjoisrannalla on asutusta ja peltotilkkuja, eteläranta on metsämaata. Saarlammi on saanut nimensä järven eteläosan noin 70 aarin laajuisesta autiosta saaresta. Saarlammin lounaispuolella sijaitsee Stora Lonoks ja koillispuolella Petäjärvi. Järven rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä. Koillispäässä on suojaisia lahti. Rannoille on rakennettu yli kymmenen kiinteästi asuttua ja vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Evitskogin ja Kylmälän väliseltä tieltä.

## Luontoarvoja
Saarlammin vesi kirkas ja vähähumuksinen. Järvi on hyvässä kunnossa ja soveltuu hyvin virkistyskäyttöön.

## Vesistösuhteet
Saarlammi sijaitsee Siuntionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 22), jonka Harvsån valuma-alueeseen (22.008) järvi kuuluu. Järveen on johdettu yksi metsäoja ja sen laskuoja alkaa koillispään lahdesta. Se virtaa kaakkoon ja yhtyy pian Kvarnåniin. Järven vedenpinnan korkeus on 46,2 metriä mpy (N2000).

## Lähteet
Maku

**Maku** on aineen tai esineen ominaisuus, joka tunnetaan tai aistitaan makuaistilla.

Ihminen aistii maut makusoluilla, joita on kielessä, kitalaessa ja nielussa. Erilaisia makuja aistivien kielen makusolujen määrä vaihtelee kielen eri osissa.

Mauksi koetut aistimukset ovat ihmisellä usein todellisuudessa hajuja, joita ihminen pystyykin aistimaan paljon enemmän kuin makuja. Ruoan makuun vaikuttaa myös sen tarjoilulämpötila.

## Perusmaut
Ihmisen aistimia perusmakuja on viisi.

Happaman maun aiheuttaa vetyioni (H+), ja sen havaitsevina reseptoreina toimivat vetyionikanavat. Hapan maku syntyy muun muassa sitruunahapon tai maitohapon vaikutuksesta. Happamia ruokia ovat esimerkiksi sitruuna, karpalo, piimä ja hapatettu ruisleipä. Hapan maku myös varoittaa happamasta kemiallisesta liuoksesta. Pienet lapset eivät pidä happamasta mausta, vaan siihen joutuu totuttelemaan.

Karvas maku syntyy esimerkiksi kofeiinista tai kiniinistä. Se aistitaan 25 proteiinikytkentäisellä reseptorilla. Karvaita ruokia ovat esimerkiksi kahvi, greippi ja tonic-vesi. Karvasta makua pidetään yleensä epämiellyttävänä ja pistävänä, ja se voi varoittaa ihmistä myrkyllisyydestä. Ihminen oppii pitämään karvaasta mausta vasta myöhemmällä iällä.

Makea koetaan usein miellyttäväksi mauksi, josta pitävät jo vastasyntyneet lapset. Makeus kertoo hiilihydraatin, turvallisen energian läsnäolosta ruoassa. Makeuden maistamiseen tarvitaan kahden tyyppisiä G-proteiinireseptoreita. Puhtaimmillaan makeus esiintyy tavallisessa sokerissa. Makeita ruokia ovat esimerkiksi hunaja, makeiset, jäätelö ja mansikka.

Suolainen maku esiintyy puhtaimmillaan ruokasuolassa. Se aistitaan pääasiallisesti natriumionien läsnäollessa, ja reseptoreina toimivat kielessä olevat ionikanavat. Suolaista makua on suolapitoisissa ruoissa, kuten perunalastuissa ja meetvurstissa. Vauva oppii pitämään suolan mausta vedessä neljän kuukauden iässä.

Umami on täyteläinen, lihaliemimäinen maku. Siihen reagoivat kielen G-proteiinireseptorit. Umamia esiintyy muun muassa lihassa, mausteissa kuten natriumglutamaatissa, sekä sienissä, tomaatissa ja äidinmaidossa.

## Makuaineet
Makuaine on ruokaan lisättävä aine, jonka tarkoitus on antaa sille lisää makua. Makuaineena toimivat mausteet.

## Lähteet
John Dos Passos

**John Dos Passos** (14. tammikuuta 1896 Chicago, Yhdysvallat – 28. syyskuuta 1970 Baltimore, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija, syntyperältään portugalilainen. Hän tuli tunnetuksi yhteiskuntakriittisistä romaaneistaan. Teosten kantavana teemana on sodanvastaisuus, ja sävyltään ne ovat usein satiirisia.

Dos Passosin isä oli ammatiltaan asianajaja. Dos Passos opiskeli kirjailijanuransa alussa Harvardin yliopistossa ja kirjoitti faktapohjaisia artikkeleita. Vuonna 1916 hän matkusti Espanjaan opiskellakseen arkkitehtuuria ja sieltä Ranskaan sekä osallistui vapaaehtoisena ensimmäiseen maailmansotaan. Hän kirjoitti reportaaseja esimerkiksi Espanjasta ja murhatuomion saaneiden ja teloitettujen ammattiyhdistysaktiivien Saccon ja Vanzettin oikeudenkäynnistä. Hänen läpimurtoteoksensa oli *[[Suurkaupungin kasvot]]* (*Manhattan Transfer*, 1925). Sen jälkeen ilmestyivät hänen pääteoksensa *U.S.A.*-trilogian osat *The 42nd Parallel* (1930), *1919* (1932) ja *The Big Money* (1936).  Hän sovelsi teoksiinsa elokuvan menetelmiä. Häntä arvostettiin varsinkin 1930-luvulla, ja Jean-Paul Sartre piti häntä aikakauden merkittävimpänä kirjailijana. Hän hylkäsi aiemmin kannattamansa marxilaisuuden ja oli 1960-luvulla poliittisesti republikaani. 1950–1960-luvulla hän julkaisi kirjan lähes vuosittain ja kirjoitti runsaasti myös lehtiin.

## Suomennettu teos
* *[[Suurkaupungin kasvot]]* (*Manhattan Transfer*); suom. Toini Aaltonen. Helsinki: Tammi 1945.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rauni Heinonen

**Rauni Heinonen** on suomalainen yleisurheilija, joka edusti Tampereen Yritystä. Hänen päälajeinaan olivat korkeushyppy ja pituushyppy. Aikuisten SM-kilpailuista Heinonen saavutti vuonna 1953 pronssia sekä pituushypystä että korkeushypystä. Ennätyksikseen hän hyppäsi korkeudessa tuloksen 145 cm ja pituudessa tuloksen 528 cm, molemmat vuonna 1953.

## Lähteet
Pälvi Jaatinen

**Pälvi Kaarina Jaatinen** (myöh. **Vuola**, 16. helmikuuta 1936 Vehmaa – 4. helmikuuta 2020) oli suomalainen korkeushyppääjä, joka edusti Vehmaan Kiistoa. Aikuisten SM-kilpailuista Jaatinen saavutti korkeushypyn pronssia vuonna 1953. Ennätyksekseen hän hyppäsi korkeudessa tuloksen 150 cm vuonna 1953.

## Lähteet
Andrei Kutorkin

**Andrei Dmitrijevitš Kutorkin** (, kirjailijanimi *Andrei Jondol*, Андрей Ёндол; 25. elokuuta 1906 nykyisen Tšuvassian tasavallan Poretskojen piirin Studenetsin kylä – 12. toukokuuta 1991 Saransk) oli ersämordvalainen kirjailija.

Andrei Kutorkin syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän kävi keskikoulun, valmistui Uljanovskin neuvostopuoluekoulusta vuonna 1927 ja toimi kirjastonhoitajana ja kolhoosin puheenjohtajana. Vuodesta 1932 lähtien Kutorkin työskenteli ersänkielisen sanoma- ja kirjallisuuslehden sekä Mordvan kirjakustantamon toimittajana.

Kutorkinin ensimmäiset teokset ilmestyivät vuonna 1924. Hänen kertomuksistaan suosituin on *Keremet*, joka kertoo uuden elämäntävan juurtumisesta mordvalaiseen perheeseen. Vuonna 1934 ilmestyi vallankumoushistoriallinen romaani *Raužo palman* (”Musta pylväs”). Sankarirunoelma *Lamzur* (1941) kertoo mordvalaisten kapinasta vuosina 1743–1745. Leonti Kirjukov sävelsi sen pohjalta ensimmäisen mordvalaisen oopperan *Nesmejan i Lamzur* (1944).

Vuonna 1958 Kutorkin julkaisi runoromaanin *Pokš ki langso umarina* (”Omenapuu maantien varressa”). Sen aiheena ovat vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumat mordvalaisten keskuudessa.  Kirjailijan suurin teos on trilogia *Lažnytsja Sura* (”Kuohuva Sura”, 1969, 1976, 1987), joka kuvaa mordvalaisten elämää 1900-luvun vaihteessa yhden perheen kohtaloiden kautta. Trilogia sai Mordvan ASNT:n valtionpalkinnon vuonna 1987.

Kutorkin hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1934. Hän johti Mordvan kirjailijaliiton hallitusta vuosina 1945–1951. Kutorkin sai Mordvan kansankirjailijan arvonimen vuonna 1984.

## Lähteet
European Textile Network

**European Textile Network** (ETN) on järjestö, joka kokoaa yhteen erilaisia tekstiilikulttuurin toimijoita tietojen ja kokemusten vaihdon sekä yhteistyön edistämiseksi. ETN järjestää dokumentointi-, tiedotus- ja koordinointipalveluja. ETN on voittoa tavoittelematon järjestö, joka perustettiin vuonna 1991 Erfurtissa ja rekisteröitiin kansainvälisenä järjestönä vuonna 1993. Vuodesta 2020 lähtien verkoston kotipaikka on Tekstiilikeskus Haslach Itävallassa, ja verkkoa hoidetaan Itävallan lainsäädännön mukaisesti.

## Lähteet
Aarne Saarialho

**Aarne William Saarialho**, sukunimi aik. *Sikiö* (28. helmikuuta 1891 Impilahti – 13. toukokuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen korkeimman hallinto-oikeuden jäsen ja lainvalmistelukunnan jäsen.

Saarialhon vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Matti Sikiö ja tämän ensimmäinen puoliso Olivia Sofia Tallberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1910 ja suoritti oikeustutkinnon 1914.

Saarialho oli korkeimmassa hallinto-oikeudessa ylimääräisenä virkamiehenä vuodesta 1918, notaarina vuodesta 1920 ja nuorempana hallintosihteerinä vuodesta 1928. Hän oli lainvalmistelukunnan 2. jaoston vt. nuorempana jäsenenä vuodesta 1928 ja 3. jaoston nuorempana jäsenenä vuodesta 1930.

## Julkaisuja
* *Laki tulo- ja omaisuusverosta, annettu Helsingissä, 5 päivänä joulukuuta 1924 sekä sen soveltamisesta 11 päivänä joulukuuta 1924 annettu valtioneuvoston päätös*; selityksillä ja ennakkopäätöksillä varustanut Aarne Saarialho. WSOY 1925
* *Köyhäinhoidollisesta kotipaikkaoikeudesta*. Helsinki 1932
* *Köyhäinhoitolainsäädäntö*. WSOY 1935
* *Komiteanmietintö Valtioneuvostolle komitealta, joka on asetettu laatimaan ehdotusta henkikirjoitusasetuksen uudistamiseksi*; laatineet Aarne Saarialho ym. Valtioneuvosto, Helsinki 1936
* *Ennakkopäätöksestä sekä sen merkityksestä ja noudattamisesta* teoksessa * Korkein hallinto-oikeus 1918-1943 - Högsta förvaltningsdomstolen*. Korkein hallinto-oikeus, Helsinki 1943

## Lähteet
Riitta Lahdensuo

**Riitta Lahdensuo** (s. 4. toukokuuta 1943 Lapua) on uransa lopettanut suomalainen korkeushyppääjä, joka viimeisenä seurana oli Porrassalmen Urheilijat -62. Uransa aikana hän edusti myös Tampereen Pyrintöä ja Lapuan Virkiää. Kalevan kisoista Lahdensuo saavutti korkeushypyn hopeaa vuosina 1960 ja 1962 sekä pronssia vuosina 1961 ja 1966. Ennätyksekseen hän hyppäsi korkeudessa tuloksen 163 cm vuonna 1962.

## Lähteet
Einar von Bonsdorff

**Gustaf Einar von Bonsdorff** (31. elokuuta 1882 Tampere – 10. marraskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen juristi, hallitussihteeri ja Postisäästöpankin toimitusjohtaja.

Einar von Bonsdorffin vanhemmat olivat Tampereen piirilääkäri Carl Edvard von Bonsdorff (1829–1894) ja Sofie Johanna Ahonius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 Helsingin uudesta yhteiskoulusta ja suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän hallintotutkinnon 1906 ja oikeustutkinnon 1912. Von Bonsdorff sai varatuomarin arvon 1916.

Von Bonsdorff oli tie- ja vesirakennusten ylihallituksessa kanslistina 1907–1917.  Hän oli sitten senaatin kulkulaitosten ja yleisten töiden toimituskunnan, sittemmin ministeriön kanslistina 1918–1919 ja sen jälkeen protokollasihteerinä 1919–1922 ja vanhempana hallitussihteerinä 1922–1933. Vuonna 1933 von Bonsdorff nimitettiin Postisäästöpankin toimitusjohtajaksi.

Einar von Bonsdorff oli naimisissa vuodesta 1908 Ellen Alma Natalie Geitelin kanssa.  Hänen veljiään olivat toimitusjohtaja John Waldemar von Bonsdorff (1878–1956) ja hammaslääkäri, professori Per Adolf von Bonsdorff (1885–1965) ja velipuoliaan  Suomen ja Skandinavian historian professori Carl Gabriel von Bonsdorff (1862–1951), Nummelan keuhkotautiparantolan ylilääkäri, professori Axel Robert von Bonsdorff (1869–1945) ja Turun kunnallissairaalan sisätautiosaston johtaja, professori Artur Edvard von Bonsdorff (1872–1959).

## Julkaisuja
* *Tielainsäädäntö selityksineen tielakiin*; toim. E. v. Bonsdorff ja Olli Martikainen. WSOY 1931
* *Kylätiet*. WSOY 1933, 2. korj. ja täyd. painos 1935
* *Postisäästöpankki 1886-1936*. Postisäästöpankki, Helsinki 1936

## Lähteet
Ritva Hyvönen

**Ritva Hyvönen** (s. 2. joulukuuta 1938) on uransa päättänyt suomalainen korkeushyppääjä. Hänen viimeisenä seuranaan oli Varkauden Kenttä-Veikot, minkä lisäksi hän edusti muun muassa Warkauden Urheilijoita. Kalevan kisoista Hyvönen saavutti korkeushypyn pronssia vuonna 1959. Ennätyksekseen hän hyppäsi korkeudessa tuloksen 154 cm vuonna 1958.

## Lähteet
Terttu Laine

**Terttu Aira Laine** (10. joulukuuta 1930 Helsinki – 1. elokuuta 2022) oli suomalainen lentopalloilija, koripalloilija ja  yleisurheilija, joka edusti Helsingin Ponnistusta, Helsingin Kotkia, Helsingin Tarmoa ja Helsingin Visaa.

Laine aloitti lentopalloilun vuonna 1955 harrastettuaan sitä ennen yleisurheilua ja koripalloa. Vuonna 1957 hän saavutti SM-pronssia ja vuonna 1962 kultaa (Ponnistus). Koripallossa Laine pelasi vuosina 1952–1957 Tarmon mestaruussarjajoukkueessa, jossa tuli Suomen mestaruus vuonna 1954, hopea vuonna 1953 ja pronssi vuonna 1955. TUL:n koripallomestaruus Laineella on vuodelta 1953 ja muita mitaleita vuosilta 1952–1957 kaikkiaan viisi. Hän pelasi myös TUL:n liittojoukkueessa useana vuonna. Kauden 1956 hän pelasi Helsingin Visassa ja voitti Suomen mestaruuden.

Yleisurheilussa SM-kilpailuista hän saavutti korkeushypyn pronssia vuosina 1950 ja 1951. Lisäksi Laine oli mukana viestijuoksun SM-kilpailuissa 4 x 100 metrin viestijuoksusta vuonna 1951 pronssia saaneessa Helsingin Tarmon joukkueessa. Ennätyksekseen hän hyppäsi korkeudessa tuloksen 145 cm vuonna 1951.

Laine oli ammatiltaan tarkastaja ja hän harrasti kuntoliikuntaa ja käsitöitä. Hänen kotikuntansa oli Helsinki.

## Lähteet
Offset (laulaja)

**Kiari Kendrell Cephus** (s. 14. joulukuuta 1991 Lawrenceville, Georgia, Yhdysvallat), taiteilijanimeltään **Offset**, on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän muodostaa yhdessä Quavon ja Takeoffin kanssa hip hop -yhtye Migosin. 

## Yksityiselämä
Offset oli naimisissa rap-artisti Cardi B:n  kanssa. Parilla on heinäkuussa 2018 syntynyt tytär, Kulture, ja syyskuussa 2021 syntynyt poika. Aiemmista suhteistaan Offsetillä on kaksi poikaa, Jordan ja Kody, sekä tytär Kalea. Hän räppää lapsistaan albumilla *Father of 4*. Cardi B jätti syyskuussa 2020 avioerohakemuksen.

## Diskografia
### Sooloalbumit
* *Without Warning* (21 Savagen ja Metro Boominin kanssa, 2017)
* *Father of 4* (2019)
* SET IT OFF (2023)

### Migosin studioalbumit
* *Yung Rich Nation* (2015)
* *Culture* (2017)
* *Culture II* (2018)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Voitto Oksanen

**Voitto Päiviö Oksanen** (15. marraskuuta 1892 Pori – 29. elokuuta 1947 Ristiina) oli suomalainen juristi ja korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos.

Oksanen auskultoi Turun hovioikeudessa ja sai varatuomarin arvon 1925. Hän toimi nimismiehenä ja kruununvoutina eri paikkakunnilla kunnes hänestä tuli Mikkelin läänin lääninsihteeri vuonna 1936 ja lääninneuvos 1938. Vuonna 1941 hänet nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvokseksi.

## Julkaisuja
* *Poliisimiehen ulosotto-opas*. Sisäasiainministeriö, Helsinki 1929
* *Ulosotto-opas: kunnallisille ulosottomiehille ja maalaiskonstaapeleille*. WSOY 1936
* *Lääninkonttori lääninhallituksen osastona ja tilivirastona* teoksessa *Korkein hallinto-oikeus 1918-1943 - Högsta förvaltningsdomstolen*. Korkein hallinto-oikeus, Helsinki 1943
* *Nimismies ulosottomiehenä*. Lahti 1946

## Lähteet
Mikael Mihailov

**Mikael Mihailov** (s. 30. heinäkuuta 1987, Helsinki) on suomalainen keittiömestari sekä nyrkkeilijä. Mihailov on edustanut Suomea merkittävissä kansainvälisissä kokkikilpailussa mm. S.Pellegrino Young Chef 2016 sekä 2018 kilpailuissa sekä Food and Fun 2020 & 2023 -tapahtumassa Islannissa. Hän on edustanut Suomea myös erilaisissa kokkitapahtumissa kansainvälisesti ja kansallisesti.

Mihailov on hakenut oppia muun muassa maailman parhaaksikin valitusta ravintolasta, Eleven Madison Parkista, New Yorkista.

Hänen kuuluisiin innovaatioihinsa kuuluu mm. rapea merivesi  sekä friteerattu jäkälä sipsien tilalla 

## Nyrkkeilyura
Mihailov on toisen sukupolven nyrkkeilijä ja aloitti nyrkkeilyn 8-vuotiaana. Hän kilpaili juniorina Viipurin Nyrkkeilijöissä, minkä jälkeen hän harjoitteli kamppailulajeja useiden vuosien ajan ennen siirtymistään ammattinyrkkeilyyn.

Mihailov otteli ammattilaisdebyyttinsä Helsingin jäähallissa 27. syyskuuta 2025 järjestetyssä F2F "Return of the legends" -tapahtumassa.

21. maaliskuuta 2026 Mihailov otteli Immun Fight Club (IFC) -tapahtumassa Helsingin jäähallissa. Ottelu herätti huomiota mediassa poikkeuksellisen asetelman vuoksi, jossa kaksi kokki-taustaista ammattilaista kohtasi nyrkkeilykehässä. 

Mihailov tunnetaan yhdistelmästä huippugastronomiaa ja ammattinyrkkeilyä, ja hänen siirtymänsä keittiömestarista ammattilaiskehään on herättänyt huomiota suomalaisessa mediassa.

## Ammattilaisottelut

## Lähteet
Eila Jaatinen

**Eila Jaatinen** (17. marraskuuta 1952 Heinola – 26. helmikuuta 2012 Vantaa) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä. 

Hän toimi kirjailijana, runoilijana, kääntäjänä, kolumnistina, kriitikkona ja toimittajana. Hän ohjasi harrastajakirjoittajia, oli perustamassa *[[Lastenmaa]]*-lehteä ja toimi Kirjapajan kustannustoimittajana. Hän valmistui Helsingin yliopiston humanistisesta tiedekunnasta 1976.

Hän oli Suomen Kirjailijaliiton ja Salpausselän kirjailijoiden jäsen. Kirjastopalvelun kriitikkopalkinnon hän sai vuonna 1995.

## Tuotanto

### Romaanit
* Unien vuosi. Kauppiaitten Kustannus Oy 1970.
* Silmien takana tuuli. Kirjapaja 1978.
* Aamukaste ja tuuliharja. Lasten Keskus Oy 1986. (lastenkirja)
* Reppuli Reissumies. Kirjapaja 2001. (helppolukuinen lastenkirja)
* Reppuli ja kaverit. Kirjapaja 2002. (helppolukuinen lastenkirja)
* Reppuli maailmalla. Kirjapaja 2002. (helppolukuinen lastenkirja)
* Äläkä sure, Sakari.
Katharos 2009.

### Satukirjat
* Hiipi, Kiipi ja Kömpi. Kirjapaja 1987.

### Runot ja muut kokoelmat
* Hidas juna Huttuttuu. Kirjapaja 1981. (lastenrunot)
* Joskus minä uneksin. Kirjapaja 1986. (pakinoita)
* Lihavan matamin laulut. Kirjapaja 1989.
* Nainen Euroopan reunalta. Kirjapaja 1991.
* Huuda minut takaisin. Kirjapaja 1995. 

### Tietokirjat
* Iloiset kilot: totta ja tarua tuhdeista tytöistä. WSOY 1998.
* Kun läheisen mieli murtuu: omaiset kertovat. Kirjapaja 2004. (toim. Eila Jaatinen)

### Laulunsanoituksia
* Terijoen rantapojat kuutamokeikalla, CD-levy, 1994.
* Tuomas Laatu: Jeesus ja lapset -messu, 1992.

## Lähteet
Vasili Radajev

**Vasili Kuzmitš Radajev** (, 13. maaliskuuta 1907 nykyisen Samaran alueen Pohvistnevon piirin Bolšoi Tolkain kylä – 6. joulukuuta 1991 Mordvan Ljambirin piirin Bersenevkan kylä) oli ersämordvalainen kirjailija.

Vasili Radajev syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän opiskeli työläistiedekunnassa ja kommunistisessa korkeakoulussa ja valmistui Leningradin valtionyliopistosta vuonna 1934. Radajev työskenteli komsomolkomitean sihteerinä, kyläneuvoston ja kolhoosin puheenjohtajana, toimittajana ja Mordvan kulttuuri-instituutin tutkijana sekä osallistui toiseen maailmansotaan.

Radajev julkaisi ensimmäisen runonsa vuonna 1926. Hän kirjoitti kuvauksia, kertomuksia ja runoja, jotka kuvaavat maaseudun elämässä tapahtuneita muutoksia, Venäjän sisällissotaa ja toisen maailmansodan kotirintamaa. Radajevin proosateoksista tunnetuin on kolhoosinuorisosta kertova pienoisromaani *Sad* (”Puutarha”, 1940). 1960-luvulla häneltä ilmestyi useita kertomuskokoelmia. Radajev toimi myös lastenkirjailijana ja kirjallisuuskriitikkona.

Radajev käytti paljon aikaa mordvalaisen kansanrunouden keräämiseen. Hänen pääteoksensa on kansanperinteeseen perustuva eeppinen runoelma *Sijažar* (1960), joka kuvaa mordvalaisten muinaista elämää. Unkarilainen kirjallisuudentutkija Péter Domokos on verrannut sitä *[[Kalevala]]an* ja virolaiseen *[[Kalevipoeg]]iin*. Radajev on laatinut myös muita kansanrunouteen perustuvia teoksia.

Radajev hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1966. Hän on saanut Mordvan ASNT:n valtionpalkinnon (1979) ja Mordvan kansankirjailijan arvonimen (1980).

## Lähteet
* 

### Viitteet
Claudia Llosa

**Claudia Llosa** (s. 15. marraskuuta 1976 Lima, Peru) on perulainen elokuvantekijä, jonka elokuva *La teta asustada* sai vuonna 2009 Berliinin elokuvajuhlien pääpalkinnon Kultaisen karhun.

## Elämäkerta
Claudia Llosa syntyi Perussa vuonna 1976 ja kävi kotikaupungissaan Limassa toisen asteen koulutuksen arvostetussa englantilais-perulaisessa Newton Collegessa. Alemman korkeakoulututkinnon hän suoritti Liman yliopistossa, missä hän opiskeli tiedotusoppia. Llosa muutti Perusta Madridiin, missä hän opiskeli vuosina 1998–2001 TAI-taideyliopistossa pääaineen käsikirjoittaminen.

Llosa työskenteli Madridissa jonkin aikaa mainostoimistossa, ja samaan aikaan hän kirjoitti esikoiselokuvaansa *Madeinusa*. Hän perusti oman tuotantoyhtiönsä Vela Filmsin ja kuvasi elokuvan vuonna 2006. *Madeinusa* perustui perulaisiin myytteihin, joiden mukaan pitkäperjantain ja pääsiäissunnuntain välisenä aikana mikään ei ole syntiä. Elokuva menestyi elokuvajuhlilla ja taide-elokuvien teattereissa. Se palkittiin muun muassa Havannan elokuvajuhlilla parhaasta käsikirjoituksesta ja Rotterdamin elokuvajuhlilla Fiprescin palkinnolla.

Llosan toinen elokuva *La teta asustada* (2009) sai myös suosiota taide-elokuva piireissä, ja se oli myös ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkintoon. Berliinin elokuvajuhlilla *La teta asustada* sai pääpalkinnon Kultaisen karhun. Vuoden 2012 lyhytelokuva *Loxoro* palkittiin Berliinissä puolestaan Teddy-palkinnolla.

Llosan kolmas täyspitkä elokuva oli vuonna 2014 ensi-iltansa saanut *Aloft*, joka oli Berliinissä ehdolla Kultaiseen karhuun ja jota esitettiin vuoden 2015 Sundancen elokuvajuhlilla. *Aloft* oli Llosan ensimmäinen kansainvälinen englanniksi kuvattu tuotanto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Tetronihappo

**Tetronihappo** (C4H4O3) on rengasrakenteisiin estereihin eli laktoneihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää valmistettaessa muita yhdisteitä.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa tetronihappo on kiteistä ainetta. Yhdisteellä esiintyy keto-enolitautomeriaa ja kiinteänä enolimuoto on vallitseva. Tetronihapon reaktiot ovat tyypillisiä enoleille. Se reagoi muun muassa aldoli- ja Michael-reaktioilla karbonyyliyhdisteiden kanssa ja karboksyylihappojen kanssa muodostuu estereitä.

Tetronihappoa valmistetaan 4-klooriasetoetikkahapon estereistä. Ensimmäisessä vaiheessa ne reagoivat alkoholien tai alkoksidien kanssa 4-alkoksiasetoetikkahapon estereiksi. Kuumennettaessa niitä emäksisissä olosuhteissa tolueenissa muodostuu tetronihappoa. Yhdistettä voidaan valmistaa myös diketeenistä.

Tetronihaposta valmistetaan muun muassa vitamiineja.

## Lähteet
Junius

**Junius** on englantilainen nimimerkki, jonka todellinen henkilöllisyys on jäänyt selvittämättä. Hän julkaisi *[[The Public Advertiser]]* -lehdessä 1769–1772 päivänpoliittisista kysymyksistä kaikkiaan 69 "kirjettä", joissa hän osoitti sellaista perehtyneisyyttä salaisiinkin asioihin, että silloiset ministerit alkoivat epäillä olevansa vakoilun kohteita.

Kirjeet ilmensivät vapaudenrakkautta, rohkeutta ja niin hyvää tyylitajua, että ne herättivät suurta huomiota ja ovat englantilaisen kirjallisuuden keskeisiä tekstejä. Aikalaiset yrittivät tuloksetta selvittää nimimerkin takana olevaa henkilöä. Eniten epäiltiin Edmund Burkea, mutta hän kielsi. Thomas De Quincey ja monet myöhemmät ovat päätelleet käsialan perusteella, että hän olisi ollut Philip Francis. "Kirjeet" ovat Englannin lehdistön ensimmäisiä pääkirjoituksia nykyaikaisessa merkityksessä.

## Lähteet
Jakov Grigošin

**Jakov Pahomovitš Grigošin** (, 3. marraskuuta 1888 nykyisen Penzan alueen Šemyšeikan piirin Armijovon kylä – 24. huhtikuuta 1939 Saransk) oli ersämordvalainen kirjailija.

Jakov Grigošin syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän valmistui Kazanin opettajaseminaarista ja Saratovin yliopistosta sekä työskenteli opettajana, toimittajana ja Mordvan kulttuuri-instituutin tutkijana.

Grigošinin ensimmäiset runot ja kertomukset ilmestyivät 1920-luvun alussa. 1930-luvulla häneltä julkaistiin neljä runokirjaa ja kaksi kertomuskokoelmaa. Grigošinia pidetään mordvalaisen kaunokirjallisen runorakenteen perustanlaskijana. Hän on kirjoittanut myös näytelmiä lapsille ja aikuisille sekä libreton Fjodor Vazerskiin oopperaan *Kuzma Aleksejev*.

Grigošin pidätettiin marraskuussa 1937. Hänen väitettiin kuuluneen neuvostovastaiseen järjestöön, jonka tavoitteena oli Mordvan erottaminen Neuvostoliitosta Suomen alaiseksi protektoraatiksi. Grigošin tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1958.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jakov Grigošinille omistettu sivusto
The Lunar Chronicles

**The Lunar Chronicles** on yhdysvaltalaiskirjailija Marissa Meyerin neliosainen, nuorille suunnattu fantasia- ja tieteiskirjasarja. Se sijoittuu tulevaisuuteen, jolloin Maassa leviää tappava pandemia ja Kuussa asuu ihmisiä kohtaan vihamielinen kansa. Päähenkilönä on Cinder-niminen kyborgi. Kun hän tapaa sattumalta prinssi Kain, hän joutuu osaksi galaksienvälistä konfliktia. Pelastaakseen maailman Cinderin on ensin selvitettävä oma menneisyytensä.

Jokainen sarjaan kuuluva romaani pohjautuu eri satuun. Sarjan aloittaa vuonna 2012 julkaistu *Cinder*, joka perustuu *[[Tuhkimo]]on*. Seuraava osa, *Scarlet*, julkaistiin vuonna 2013 ja se sai innoitusta *[[Punahilkka|Punahilkasta]]*. *Cress* puolestaan kertoo *[[Tähkäpää]]n* tarinan ja se julkaistiin vuonna 2014. Sarjan päätti *[[Lumikki]]a* mukaileva *Winter* vuonna 2015.

## Sarjan osat
* 
* 
* 
* 

## Liittyvät teokset
* 

### ''Stars Above''
* 
** ”Keeper”
** ”Glitches”
** ”The Queen’s Army”
** ”Carswell’s Guide to Being Lucky”
** ”After Sunshine Passes By”
** ”The Princess and the Guard”
** ”The Little Android”
** ”The Mechanic”
** ”Something Old, Something New”
*Stars Above* on novellikokoelma, johon kuuluu yhdeksän tarinaa. Niistä viisi oli kokoelman julkaisun aikaan aiemmin julkaisemattomia. Ajallisesti osa novelleista sijoittuu aikaan ennen *The Lunar Chronicles* -sarjaa, osa tapahtuu samoihin aikoihin ja osa sarjan päättymisen jälkeen. Näiden lisäksi kokoelmaan kuuluu ote Meyerin *Heartless*-romaanista. ”The Little Android” -novelli pohjautuu H. C. Andersenin *[[Pieni merenneito|Pieneen merenneitoon]]*.

### ''Wires and Nerve''
* 
* 

*Wires and Nerve* on Meyerin sarjakuvaromaanisarja, joka sijoittuu samaan maailmaan kuin *The Lunar Chronicles* -kirjasarja. Sen päähenkilö on Iko-androidi.

## Elokuvasovitus
Meyer on vahvistanut, että sarjan pohjalta on suunnitteilla elokuva tai televisiosarja. Sarjan elokuvaoikeudet myytiin Locksmith Animationille vuonna 2022. Vuonna 2023 ilmoitettiin, että Locksmith Animation kehittää ja tuottaa projektin Warner Bros. Pictures Animationin kanssa. Sen käsikirjoittavat Kalen Egan sekä Travis Sentell ja ohjaa Noëlle Raffaele. Elokuva julkaistaan ​​9. kesäkuuta 2025, nyt 3. marraskuuta 2028 ja Industrial Light & Magic tekee elokuvan animaation.

## Lähteet
Artturi Ikkala

**Artturi Kustaa Ikkala**, sukunimi vuoteen 1928 *Wilber* (17. lokakuuta 1895 Butte, Montana, Yhdysvallat – 10. syyskuuta 1962) oli suomalainen juristi ja korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos.

Ikkalan vanhemmat olivat kauppias Gustaf Ikkala ja Maria Margareta Siekkinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1914 ja suoritti oikeustutkinnon 1918 ja ylemmän hallintotutkinnon 1919. Ikkala sai varatuomarin arvon 1921.

Ikkala oli Vaasan hovioikeudessa ja Vaasan lääninhallituksessa ylimääräisenä virkamiehenä 1919–1925. Hän oli Vaasan hovioikeuden kanslistina 1925 ja Vaasan lääninsihteerinä 1926–1934. Ikkala oli sitten Vaasan hovioikeuden asessorina 1934–1937 ja hallintoneuvoksena vuodesta 1937 lähtien.

Ikkala oli muun muassa Vaasan läänin tarkastuslautakunnan sihteerinä 1921–1925 ja puheenjohtajana 1926–1937. Hän oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsenenä 1937.

Artturi Ikkala oli naimisissa vuodesta 1926 Aili Maria Saloviuksen kanssa. Heidän poikansa oli professori ja kansanedustaja Olli Ikkala. Ikkalan toinen poika Eero Ikkala oli professori, lääketieteen tohtori ja hematologi. 

## Julkaisuja
Nimellä *A. K. Ikkala*:
* *Varastojen inventtaushinnat tuloverotuksessa*. Porvoo 1942
* *Valitus kunnanvaltuuston päätöksestä alistettavassa asiassa*. Helsinki 1943
* *Eräitä huoneenvuokrankäsitettä koskevia vuokrantarkastuslautakunnan ennakkopäätöksiä*. Vammala 1948
* *Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen 50-vuotistaipaleelta* teoksessa *Suomalainen lakimiesyhdistys 1898-22/10-1948*. Suomalainen lakimiesyhdistys, Helsinki 1948
* *Korkeimman hallinto-oikeuden ratkaisujen hakemisto 1933-1948*; toimittaneet Korkeimman hallinto-oikeuden toimeksiannosta A. K. Ikkala ja Olavi Honka. Korkein hallinto-oikeus, Helsinki 1950
* *Yleinen liikenne yleisillä ja yksityisillä teillä*. Vammala 1951
* *Oikaisuvaatimusmenettely virkamiehen palkkauksen turvana*. Vammala 1953
* *Yksityisen valitusoikeus hallintoprosessissa*. Vammala 1955
* *Lainsäädännöllisestä valtuutuksesta erityisesti eläkettä koskevissa asioissa*. Vammala 1956
* *Yksityisoikeudellinen ja julkisoikeudellinen elatusvelvollisuus*. Vammala 1956
* *Huoltoapulaki selityksin*. Suomalaisen lakimiesyhdistyksen julkaisuja, B-sarja, 81. Porvoo 1957
* *Erivapaudesta eläkevuosia laskettaessa*. Vammala 1958
* *Täydennystä Suomalaisen lakimiesyhdistyksen varhaisempaan historiikkiin*. Vammala 1958
* *Korkeimman hallinto-oikeuden ratkaisujen hakemisto 1933-1958*; toim. A. K. Ikkala. Suomen lakimiesliitto, Helsinki 1960
* *Palkkausasetuksen 8 §:n laillisuus*. Vammala 1960
* *Valtion valitusoikeus hallintoasioissa*. Vammala 1960
* *Minkä viranomaisen toimivaltaan kuuluu käsitellä hakemus valtion liian suurena maksaman palkan tai eläkkeen takaisinsaamisesta*. Vammala 1962

## Lähteet
Philip Dormer Stanhope

**Philip Dormer Stanhope**, Chesterfieldin neljäs jaarli, (1694–1773) oli englantilainen valtiomies ja diplomaatti, joka hoiti korkeita virkoja ja oli tunnettu älykkyydestään, keskustelutaidostaan, hienosta käytöksestään, kirjallisuuden ja taiteen harrastuksistaan. Juuri hänelle Samuel Johnson osoitti kuuluisan kirjeensä. Häntä voi pitää 1700-luvun hienoston parhaana sekä henkisen että aineellisen kulttuurin edustajana. Pojalleen Philip Dormer Stanhopelle hän kirjoitti opettavia isän kirjeitä, joissa hän siroin sanakääntein ja viisaasti selittää, miten nuoren ylimyksen oli siihen aikaan elettävä, usein harhautuen kyynillisyyteen ja yleensä paljastaen oman ja aikansa hengen pinnallisuuden. Pojan vaimo julkaisi kirjeet miehensä ja Chesterfieldin jaarlin kuoltua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Letters to His Son, Complete by Earl of Philip Dormer Stanhope Chesterfield, (Gutenberg.org)
Leo Matinpalo

**Leo Matinpalo** (4. huhtikuuta 1900 Helsinki – 8. helmikuuta 1990 Nastola) oli suomalainen taidemaalari ja tenorilaulaja.

Matinpalo kävi oppikoulua Helsingissä ja opiskeli sitten maalaustaidetta 1920–1921 Helsingin taidekoulussa. Hän esiintyi myös tenorilaulajana. Matinpalo teki vuosina 1930 ja 1933–1934 Columbia-levymerkille 23 levytystä yhdessä Columbia-tanssiorkesterin ja Dallapé-orkesterin kanssa.

Leo Matinpalo perusti huhtikuussa 1936 Rikollisuuden Vastustamisyhdistyksen veljiensä liikemiesten Eino Matinpalon ja Vilho Seppälän kanssa. Matinpalo toimi yhdistyksen puheenjohtajana ja yhdistyksen julkaiseman *Hengenturva*-lehden päätoimittajana. Matinpalo oli ollut aikaisemmin Kansalaisvastuu-yhdistyksen palveluksessa yhdistyksen Viipurin toimiston hoitajana. Hengenturva-lehti sisälsi suomalaisista sanomalehdistä poimittuja rikosuutisia paisutelluin otsikoin. Yhdistyksen jäsen- ja lehdentilaushankinta tapahtui puhelimitse. Helsingin rikospoliisi pidätti tammikuussa 1939 Leo ja Eino Matinpalon jatketusta petoksesta epäiltynä sen jälkeen kun yhdistys oli jättänyt laskujaan ja henkilökunnan palkkoja sekä ilmoitushankkijoiden provisioita maksamatta eikä ollut selvinnyt mihin suurin osa Hengenturva-lehden ilmoitustuloista ja yhdistyksen jäsenmaksuista oli joutunut, sillä yhdistyksen rahaliikenteestä ei ollut pidetty mitään kirjaa. Yhdistyksen lakkauttamista koskenut juttu oli 1939 esillä Helsingin raastuvanoikeudessa. Raastuvanoikeus lakkautti yhdistyksen päätöksellään huhtikuussa 1941 ja määräsi sen toiminnan lopetettavaksi.

Leo Matinpalo muutti sisarensa kuvanveistäjä Maire Matinpalon kanssa Nastolaan vuonna 1964. Vuonna 1988 perustettiin Matinpalo-säätiö, jonka omistuksessa on 250 Leo Matinpalon maalausta ja 20 Maire Matinpalon veistosta. Säätiön Nastolaan rakentama näyttelyhalli avattiin 1991. Matinpalo-säätiö lakkautettiin vuonna 2005 ja säätiön kokoelman tauluja ja patsaita on nykyisin esillä Nastolan julkisissa kiinteistöissä. Osa kokoelmasta on Nastolan taideyhdistyksen hallussa.

## Kirjallisuutta
* Satu Suomensyrjä : *Maire ja Leo Matinpalo*. Matinpalo-säätiö, Nastola 1991 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Leo Matinpalon levytyksiä Youtubessa
* https://digi.kansalliskirjasto.fi/sanomalehti/binding/2092557?page=1
Maailmankisat 1973

**Seitsemännet [[Maailmankisat]]** järjestettiin vuonna 1973 Helsingissä 27.–28. heinäkuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kansainväliset yleisurheilukilpailut olivat Helsingin Kisa-Veikkojen järjestämät.  

## Naiset

Kisojen parhaalle urheilijalle jaettava Timo Sarpanevan suunnitteleman kiertopalkinnon sai 3&nbsp;000 metrin estejuoksija **Ben Jipcho**, joka teki lajissa maailmanennätyksen. Hän sai itselleen palkinnosta 30 cm:n suuruisen pienoisveistoksen näköiskappaleen.

## Lähteet
*
*

## Viitteet