open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Valkoisen jumalan tyttäret – Marilainen nainen ja modernisaatio

**Valkoisen jumalan tyttäret – Marilainen nainen ja modernisaatio** on Ildikó Lehtisen toimittama kansatieteen alaan lukeutuva tietokirja, joka käsittelee suomensukuisen kansan, marien, naisten arkielämää 2000-luvun alussa. Teoksen marinkielinen nimi on Ош Юмын ÿдырышт-влак. Марий ÿдырамаш модернизаций корнышто. Kirjan on julkaissut Suomalais-Ugrilainen Seura vuonna 2009. 

*Valkoisen jumalan tyttäret* kertoo marilaisten naisten arjesta Untšon kylässä Marinmaan tasavallassa 2000-luvun Venäjällä. Aihetta lähestytään kansatieteen näkökulmista, ja teokseen koottuja kirjoituksia yhdistää kenttätyömenetelmä. Kirja valottaa marilaista identiteettiä, etnisen uskonnon merkitystä jokapäiväisessä elämässä ja muutoksia naisen asemassa. Kirjan artikkelit käsittelevät häämenoja nuoren naisen kannalta, arjen toimintoja ja naisten pukuja puhtauden näkökulmasta, vainajainjuhlaa, sukupuolitettua tilaa ja valokuvien välittämää mielikuvaa. Kirjoittajat ovat kansatieteen tutkijoita Suomesta ja Marinmaan tasavallasta. Teoksessa on runsaasti kuvia, ja se on kaksikielinen eli suomen- ja marinkielinen. Suomalais-ugrilaisen kansatieteen alalla teos erottuu sikäli, että kirjan tutkimuskohde painottuu nykyaikaan. Teos on myös ensimmäinen gendertutkimus marilaisesta kulttuurista. 

## Lähteet
Kieli-identiteetti

**Kieli-identiteetti** on kielitieteen alalla käytettävä käsite, joka tarkoittaa ihmisen suhdetta eri kielten puhujiin sekä hänen eri kieliin liittämiään arvoja ja merkityksiä. Kokemukset eri kielten omaksumisesta, oppimisesta, käyttämisestä ja unohtamisesta vaikuttavat kieli-identiteettiin. Jonkin kielen osaaminen ei kuitenkaan yksiselitteisesti välttämättä tarkoita siihen identifioitumista, eikä kieleen identifioituminen vaadi kielen osaamista. Kielellinen identiteetti kytkeytyy vahvasti kielielämäkertaan, joka on ikään kuin kronologinen kuvaus yksilön kieli-identiteetin muutoksesta.

Yksittäisten ihmisten kielielämäkerrat ja kieli-identiteetit ovat yhtä aikaa henkilökohtaisia ja sosiaalisia. Samalla kun ne kuvaavat ihmisen käsityksiä itsestään, ne heijastavat omaa aikaansa ja yhteisön asenteita ja arvostuksia suhteessa kieliin. Eri historian ajanjaksot ja eri yhteisiöjen käsitykset ja arvot vaihtelevat sen mukaan, että kuka voi ja saa puhua mitäkin kieltä ja kenellä on mahdollisuuksia ylläpitää omaksumiaan kieliä. Kielet eivät ole merkityksellisiä vain yksilön identiteetin ja elämäkerran kannalta, vaan ne avaavat hänelle erilaisia ovia myös vuorovaikutukseen, koulutukseen ja työelämään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kieli ja identiteetti -sivusto, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran teemasivusto
* Lappalainen, Hanna; Vaattovaara, Johanna 2005. Vielä murteen ja identiteetin suhteesta. *[[Virittäjä]]* 1/2005. s. 98–110.
* Mantila, Harri 2004: Murre ja identiteetti. *Virittäjä* 3/2004, s. 322–346
* Uusi-Hallila, Tuula 2006: Kieli ja identiteetti. SKS verkko-oppimateriaalit. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
McKinney (Texas)

**McKinney** on kaupunki Yhdysvalloissa Texasin osavaltiossa. Vuoden 2020 väestönlaskennassa McKinneyssä oli 195&nbsp;308 asukasta. Kaupunki toimii Collinin piirikunnan hallintokeskuksena. McKinney kuuluu Dallasin–Fort Worthin metropolialueeseen.

McKinney oli Yhdysvaltain neljänneksi nopeimmin kasvava kaupunki vuosina 2010–2019.

## Väestö
Vuonna 2020 McKinneyn väkiluku oli 195&nbsp;308. Arvion mukaan asukkaista valkoisia on 60,6&nbsp;%, aasialaisia 13,0&nbsp;%, mustia 12,3&nbsp;%, alkuperäisasukkaita 0,5&nbsp;% ja Tyynenmeren alkuperäisasukkaita 0,1&nbsp;%. Asukkaista 11,1&nbsp;% kuuluu kahteen tai useampaan rotuun. 25,1&nbsp;% asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 18,4&nbsp;% asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
René Drucker Colín

**René Raúl Drucker Colín** (15. toukokuuta 1937 México – 17. syyskuuta 2017 México) oli meksikolainen fysiologi ja neurotieteilijä.

Drucker Colín sai kandidaatin arvon psykologiassa Meksikon kansallisesta autonomisesta yliopistosta vuonna 1962 ja maisterin arvon psykofysiologiassa Northern Illinois Universitysta vuonna 1964. Hän väitteli filosofian tohtoriksi fysiologiassa Saskatchewanin yliopiston School of Medicinesta vuonna 1971. Drucker Colín tuli tunnetuksi unen tutkimuksesta; ensimmäisen kerran hän työskenteli unitutkimuksen parissa liityttyään Raúl Hernández-Peónin tutkijaryhmään Méxicon aivotutkimuksen instituutissa vuonna 1964. Drucker Colín teki merkittävää tutkimusta aivojen välittäjäaineiden osuudesta unessa. Hän tutki myös narkolepsiaa. Unitutkimuksen ulkopuolella hän teki tutkimustyötä Parkinsonin taudista.

Drucker Colín oli laitoksen päällikkönä Meksikon kansallisen autonomisen yliopiston neurotieteellisessä solufysiologian instituutissa vuosina 1985–1990. Vuosina 1991–2000 hän johti lääketieteellisessä tiedekunnassa fysiologian laitosta. Vuosina 2000–2002 Drucker Colín oli Meksikon tiedeakatemian puheenjohtaja. Hän jäi eläkkeelle Meksikon kansallisesta autonomisesta yliopistosta emeritusprofessorina vuonna 2005.

Drucker Colín kirjoitti säännöllisesti *[[La Jornada]]* -lehteen ja osallistui usein Televisan tiedeohjelmiin. Hän sai vuonna 2011 UNESCO:n Kalinga-palkinnon työstään tieteen kansantajuistamisen hyväksi. Hän sai monia muitakin palkintoja ja tunnustuksia, kuten Guggenheim-stipendin 1980, Kansallisen tiede- ja taidepalkinnon 1987, Meksikon kansallisen autonomisen yliopiston tieteellisen tutkimuspalkinnon 1988, Meksikon terveysjärjestön palkinnon 1995 ja terveysministeriön palkinnon 2000. Venezuelan tasavallan hallitukselta Drucker Colín sai Orden de Andrés Bellon mitalin. Drucker Colín toimi kuolemaansa saakka Méxicon kaupungin hallituksen tiede-, teknologia- ja innovaatioministerinä.

## Lähteet
Epeli Hau'ofa

**Epeli Hau'ofa** (1939 Papua-Uusi-Guinea – 11. tammikuuta 2009 Suva, Fidži) oli tongalais-fidžiläinen kirjailija ja antropologi.

Hau'ofa syntyi Papua-Uudessa-Guineassa tongalaisten lähetyssaarnaajien lapsena. Hän kävi koulunsa Papua-Uudessa-Guineassa, Tongalla ja Fidžin Suvassa. Tämän jälkeen hän opiskeli antropologiaa McGillin yliopistossa ja Australian kansallisessa yliopistossa. Hau'ofa väitteli filosofian tohtoriksi sosiaaliantropologiassa Australian kansallisesta yliopistosta. Hänen väitöskirjansa julkaistiin vuonna 1981 nimellä *Mekeo: inequality and ambivalence in a village society*. Hau'ofa aloitti akateemisen uransa Etelä-Tyynenmeren yliopistossa vuonna 1975. Kolme vuotta myöhemmin hänestä tuli Tongan kuningas Taufa'ahau Tupou IV:n yksityinen varasihteeri. Vuodesta 1981 Hau'ofa johti Etelä-Tyynenmeren yliopiston maaseudun kehityksen keskusta. Palattuaan yliopiston pääkampukselle Fidžille hän opetti sosiologiaa. Vuodesta 1997 hän johti Etelä-Tyynenmeren yliopistoon Suvaan perustamaansa Oceania Centre for Arts and Culturea (OCAC). Uransa aikana Hau'ofa opetti myös Papua-Uuden-Guinean yliopistossa ja oli maoritutkimuksen ja antropologian *Visiting Senior Fellow* Aucklandin yliopistossa..

Hau'ofa julkaisi runoutta, romaaneja, novelleja, esseitä ja tietokirjallisuutta. Hän omaksui kirjailijana postmodernistisen tyylin ja tuli tunnetuksi etenkin satiirin ja huumorin käytöstä. Hau'ofan teosten joukossa ovat novellikokoelma *Tales of the Tikongs* (1983), romaani *Kiss in the Nederends* (1987), *Our Crowded Islands*, *Corned Beef and Tapioca* ja kriittisten esseiden kokoelma *Class and Culture in the South Pacific*. Hau'ofa hahmotteli kirjoituksissaan Oseanian uudenlaista ymmärrystä, jossa imperialistinen näkökulma hylättiin. Hän kritisoi myös kristinuskon ja kapitalismin vaikutuksia. Hau'ofa perusti vaimonsa Barbaran kanssa Tongalla kirjallisuuslehden *Faikara*. Hänellä oli myös poika Epeli. Tammikuussa 2009 Hau'ofa kuoli sairaalassa Suvassa sydänvaivoista kärsittyään. Vuonna 2023 Hau'ofalle myönnettiin postuumisti kirjallisuuden kunniatohtorin arvo Aucklandin yliopistosta.

## Lähteet
Työelämän tutkimus

**Työelämän tutkimus** on vuodesta 2003 ilmestynyt poikkitieteellinen työelämää ja työyhteiskuntaa käsittelevä avoin tiedejulkaisu. Lehteä julkaisee Työelämän tutkimusyhdistys. Lehteä julkaistaan kolme kertaa vuodessa. Lehti sai Kansan Sivistysrahaston Työelämän kehittämispalkinnon vuonna 2009.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Journal.fi: Työelämän tutkimus
Syntymäpäivävaikutus

**Syntymäpäivävaikutus** on tilastollinen ilmiö, jossa kuolleisuus näyttää väestötasolla kasvavan syntymäpäivänä tai sitä edeltävän ja seuraavan viikon aikana.

## Tutkimuksia
Lähes kolmen miljoonan vuosina 1969–1990 kuolleen kalifornialaisen tutkimusaineistossa havaittiin kuolleisuuden saavuttavan huippunsa miehillä viikko ennen syntymäpäivää ja naisilla viikko sen jälkeen. Vastaavassa yli kaksi miljoonaa vuosina 1969–1992 Sveitsissä luonnollisesti kuollutta kattaneessa tutkimuksessa todettiin kuolleisuus syntymäpäivänä 17 % odotusarvoa suuremmaksi. Vuonna 2012 uudessa sveitsiläisessä tutkimuksessa havaittiin yli 60-vuotiailla 13,8 % suurempi kuolleisuus syntymäpäivänä kaikkiin muihin päiviin suhteutettuna.

Joissain tutkimuksissa on keskitytty tarkastelemaan tunnetuista henkilöistä koostuneita aineistoja. Tunnettuja syntymäpäivinään kuolleita ovat olleet muiden muassa William Shakespeare, Ingrid Bergman ja Betty Friedan. Kuolleisuutta on muissa tutkimuksissa tarkasteltu laajemmin myös merkittävien yhteisöllisten juhlien, kuten joulun aikaan. Tutkimukset vuosilta 1973 ja 1985 viittasivat kuolleisuuden merkitsevään kasvuun joulun jälkeen verrattuna sitä edeltäneisiin viikkoihin. Myös suomalaista aineistoa tarkasteltaessa havaittiin vuonna 1993 naisten kuolleisuuden suurentuneen joulun jälkeen. Samanlainen kuolleisuuden kasvu havaittiin vuoden 1990 tutkimuksessa Yhdysvaltoihin muuttaneiden kiinalaisten naisten kuolleisuudessa sadonkorjuujuhlan jälkeen. Tällaiset muutokset ovat kuitenkin olleet melko vähäisiä eikä niitä ole todettu kaikissa tutkimuksissa.

## Selityksiä
Mahdollisia hypoteeseja syntymäpäivävaikutuksen selittämiseksi on tarjottu monia. Ihmiset saattavat esimerkiksi juoda tavallista enemmän alkoholia syntymäpäiviä juhliessaan, mikä altistaa onnettomuuksille ja alkoholimyrkytykselle. Yhdysvalloissa, jossa alkoholin käytön ikäraja on 21 vuotta, onkin havaittu kohonnut kuolleisuus 21-vuotispäivää seuraavana päivänä. Syntymäpäivävaikutuksen taustalla on arveltu voivan olla myös psykologisia syitä, kuten eksistentiaalista ahdistusta; stressin tiedetään kuormittavan ihmisen elimistöä. Myös virheiden syntymä- tai kuolinpäivän merkinnässä on arvioitu voivan vaikuttaa tilastoihin.

Monissa tutkimuksissa havaittu matalampi kuolleisuus ennen merkittäviä yhteisöllisiä juhlapäiviä ja kasvanut kuolleisuus niiden jälkeen on yritetty selittää myös sillä hypoteesilla, että ennestään heikossa kunnossa olleet henkilöt saattaisivat "kerätä voimia" juhlapyhien viettämistä varten. Vuoden 1990 tutkimuksen perusteella yhteisöllisten juhlapäivien vaikutus niiden jälkeiseen kuolleisuuteen on ollut suurin juhlien järjestämisestä pääasiallisen vastuun kantaneilla. Olisi kuitenkin liioiteltua tämän pohjalta väittää, että ihminen voisi näin vaikuttaa kuolemansa ajankohtaan.

## Lähteet
Vogulien (mansien) kansankulttuuri

**Vogulien (mansien) kansankulttuuri** on Ildikó Lehtisen ja Jenni Souraman laatima tietokirja, joka käsittelee suomensukuisten mansien kansankulttuuria. Teos perustuu Artturi Kanniston keräämään etnografiseen aineistoon, ja kirjan on julkaissut Suomalais-Ugrilainen Seura vuonna 2007.

Kirjassa esitellään luvuittain mansien elinympäristö, asumismuodot, kulkemis- ja kuljettamistavat, lukuisat eri kalastus- ja metsästystavat ja -välineet sekä muut elinkeinot samoin kuin ruoanvalmistus, tekniset taidot, parantamistavat ja lastenhoito. Teoksessa on runsaasti kuvia.

Kanniston Siperian-matka alkoi syksyllä 1901 ja päättyi joulukuussa 1906. Hän matkusti järjestelmällisin suunnitelmin läpikotaisin mansien aluetta, ja matkakilometrejä hänelle kertyi yli 4 000. Kannisto myös oli kielitieteilijä, joka pyrki harvinaisen suurella tarkkuudella merkitsemään muistiin mansin kielen ja eri murteiden sanoja.

Hänen tutkimusmatkansa toisena tavoitteena oli mansien olojen kuvaus. Kannisto tarkkaili mansien elämää ulkopuolisen havainnoitsijan silmin, ja alan kirjallisuuteen ja museokokoelmiin perehtyneenä hän osasi asettaa oppailleen ja kielimestareilleen oikeat kysymykset. Tutkimusmatkailijat pääsevät harvoin irti kulttuuritaustastaan ja oman kulttuurinsa käsitteistä. Kannisto kuitenkin, kenties tiedostamattaan, tavoitti mansien omaa käsitemaailmaa ja kulttuurin sisäistä logiikkaa, joka perustui ympäröivän luonnon kunnioittamiseen.

## Lähteet
Otagon yliopisto

**Otagon yliopisto** (, ) on vuonna 1869 perustettu Uuden-Seelannin vanhin yliopisto.

Otagon yliopisto liitettiin vuonna 1870 perustetun Uuden-Seelannin yliopiston alaisuuteen, joten se ei enää saanut itsenäisesti myöntää oppiarvoja. Uuden-Seelannin yliopisto kuitenkin lakkautettiin vuonna 1961, jolloin Otagon yliopisto sai jälleen oikeuden oppiarvojen myöntämiseen. Vuonna 1961 Otagon yliopiston kirjoilla oli noin 3&nbsp;000 opiskelijaa; vuonna 2016 opiskelijoiden määrä oli jo yli 20&nbsp;000. Myös tutkintojen tarjonta on huomattavasti laajentunut vuosikymmenten varrella. Otagon yliopiston pääkampus sijaitsee Dunedinin kaupungissa. Kaikkiaan kampuksia on viisi: Dunedin, Auckland, Christchurch, Invercargill ja Wellington. Uusin näistä on Invercargillin kampus, joka muodostui Dunedin College of Educationin yhdistyessä Otagon yliopistoon 1. tammikuuta 2007.

Vuodelle 2024 tehdyssä QS World University Rankings -vertailussa Otagon yliopisto pääsi sijalle 206.

## Lähteet
Papua-Uuden-Guinean yliopisto

**Papua-Uuden-Guinean yliopisto** () on Port Moresbyssa Papua-Uudessa-Guineassa toimiva yliopisto.

Australian hallinto perusti vuonna 1964 Currie-komission selvittääkseen mahdollisuuksia korkeakouluopintojen tarjoamiseen Papua-Uudessa-Guineassa. Vuonna 1965 päätettiin Australian asetuksella perustaa Papua-Uuden-Guinean yliopisto. Toukokuussa 1983 Papua-Uuden-Guinean kansallinen parlamentti korvasi Australian päätöksen omalla yliopistoasetuksellaan. Vuonna 1989 Papua-Uuden-Guinean yliopistoon yhdistettiin National Arts School. Yliopiston kirjasto on nimetty poliitikko Michael Somaren mukaan. Papua-Uuden-Guinean yliopisto sijoittui EduRankin vuoden 2023 yliopistovertailussa ensimmäiseksi maassaan ja 14&nbsp;131:sta maailmanlaajuisesti vertaillusta korkeakoulusta sijalle 3&nbsp;844.

## Lähteet
Gorokan yliopisto

**Gorokan yliopisto** (, UOG) on Gorokassa Papua-Uuden-Guinean Eastern Highlandsin maakunnassa toimiva yliopisto.

Gorokan yliopisto perustettiin vuonna 1997 Papua-Uuden-Guinean kansallisen parlamentin asetuksella. Se muodostettiin yhdistämällä Papua-Uuden-Guinean yliopiston kasvatustieteellinen tiedekunta ja Gorokan opettajakorkeakoulu. Gorokan yliopisto on Papua-Uuden-Guinean suurin opettajia kouluttava instituutio. EduRankin vuoden 2023 yliopistovertailussa se sijoittui Papua-Uuden-Guinean kuudesta vertaillusta korkeakoulusta sijalle 4. Maailmanlaajuisessa vertailussa se pääsi sijalle 7&nbsp;439 kaikkiaan 14&nbsp;131:sta vertaillusta korkeakoulusta.

## Lähteet
Epetion

**Epetion** (; ) oli antiikin aikainen kaupunki Illyriassa nykyisen Kroatian alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Stobrečin kylää.

Epetion sijaitsi Illyrian rannikolla Adrianmeren rannalla ja sillä oli satama. Myöhemmin roomalaisella kaudella kaupungin paikka oli hieman kaakkoon Salonasta. Epetionista länteen sijaitsi Spalatum ja kaakkoon Pituntium.

Epetion oli alun perin issalaisten *[[emporion]]* eli kauppa-asema, joka perustettiin 200-luvun eaa. loppupuolella. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä *Epetīnos* (). Kaupungista on löydetty jäänteitä Stobrečin läheltä.

## Lähteet
Herakleia (Illyria)

**Herakleia** (; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Illyriassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta usein sen on arveltu sijainneen Faroksen (nyk. Hvar) saarella. Kaupungilla oli satama, jonka Pseudo-Skylaks mainitsee.

Myöskään Herakleian historiasta ei tiedetä juuri mitään. Sen alkuperää ei tunneta, mutta usein sen on arveltu olleen yksi Dionysios vanhemman perustamista syrakusalaisista siirtokunnista. Tällöin se olisi perustettu klassisella kaudella noin vuoden 385 eaa. tienoilla. Herakleia on luetteloitu nykytutkimuksessa polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon lähinnä siksi, että se löi omaa pronssirahaa 300-luvulla eaa. Raha oli syrakusalaisen standardin mukaista ja sen kuvituksessa esiintyy Herakles.

## Lähteet
Goroka

**Goroka** on kaupunki Papua-Uuden-Guinean itäisissä keskiosissa. Se on Eastern Highlandsin maakunnan pääkaupunki.

Goroka on alueensa kaupankäynnin ja liikenteen keskus. Se sijaitsee Highlands Highwayn varrella. Sen kautta kaupungista on yhteys itään Kainantuun ja lopulta Salomonmeren rannalle Laeen. Gorokaa palvelee lisäksi Gorokan lentoasema. Kaupungissa toimivat Gorokan yliopisto ja Papua-Uuden-Guinean lääketieteellisen tutkimuksen instituutti. Gorokassa sijaitsee myös J. K. McCarthy -museo. Vuonna 2004 arvio Gorokan väkiluvusta oli 17&nbsp;900. 

## Lähteet
Riimut – Viestejä viikingeiltä

**Riimut – Viestejä viikingeiltä** on Heikki Ojan kirjoittama tietokirja, joka käsittelee riimukirjoitusta 1000-luvun alussa.

Teos esittelee riimukirjoitusta sekä kertoo riimutaiteilijoista ja löytyneistä riimuesineistä. Kirjasta on otettu neljä painosta. 

Professori Heikki Oja on Helsingin yliopiston almanakkatoimiston eläkkeelle jäänyt johtaja. Hän on aiemmin julkaissut tietokirjoja tähtitieteestä ja kalenteritietoudesta.

Ojan teos on ensimmäinen tutkimukseen pohjautuva yleistajuinen suomenkielinen teos riimuista ja riimututkimuksesta. Kirja ei ole luettelo riimukirjoituksista, vaan ennemminkin yleiskatsaus riimukirjoitusten kirjoon. Yleisesti ottaen kirjassa tuodaan esiin merkittäviksi tulleita riimuja sekä jollain tavalla Suomeen liittyviä riimukirjoituksia.

## Sisältö
Teos jakaantuu kolmeen osaan, otsikoiltaan Riimukirjoitukset, Riimusauvat ja Riimukivet. Kirjan lopussa on lähdekirjallisuuden lisäksi hakemisto. Teoksen painopiste on Pohjoismaiden riimukirjoituksissa ja riimusauvoissa, ja anglosaksisia riimuja käsitellään melko vähän. Kirja sisältää runsaasti lyhyitä kertomuksia yksittäisistä riimukirjoituksista ja niiden sisällöstä sekä esineistä, joihin ne on kaiverrettu, riimujen löytämisestä ja siitä, mitä ne paljastavat historiasta. Myös riimututkimuksen historia käsitellään tiiviisti. Ojan teoksessa kerrotaan myös ruotsalaisissa ja gotlantilaisissa riimukirjoituksissa esiintyvistä Suomen alueisiin viittaavista paikannimistä.

## Arvioita
Turun yliopiston filosofian lisensiaatti Merja Leppälahti on todennut, että Heikki Ojan *Riimut – Viestejä viikingeiltä* tarjoaa paljon mielenkiintoista tietoja riimuista. Tutkija Kendra Wilson on kirjoittanut Ojan kirjasta, että Oja on perehtynyt aihepiiriin hyvin ja hän kirjoittaa selvästi ja kiinnostavasti. Epätarkkuutta Wilson huomasi teoksessa lähinnä kielimuotojen nimityksissä sekä nimien ja riimukirjoitusten tulkintojen normalisoinnissa. Wilson näkemyksen mukaan kirjan suurin heikkous lienee kriittisyyden puute vanhempaa tutkimusta kohtaan. Wilson jatkaa, että sen sijaan kirjassa on ansiokasta, että Ojan käsittelyyn ei ole osunut ei-tieteellistä riimukirjallisuutta.

## Lähteet
Maxim Korpimäki

**Maxim Korpimäki** (s. 26. helmikuuta 2004 Hämeenkyrö) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Oulun Kärppiä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Korpimäki osaa pelata myös laidassa.

## Ura
### Seuraura
Korpimäki on Hämeenkyrön Hokkareiden kasvatti. Hän siirtyi E-juniori-ikäisenä HC Nokiaan, josta Korpimäki siirtyi kaudeksi 2019–2020 Tapparan C-nuoriin. Hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 17+17=34 joukkueensa paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä. C-nuorten SM-sarjassa Korpimäki voitti Tapparan sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 8+10=18. Kaudella 2021–2022 hän oli seuran U18-joukkueen paras maalintekijä 23 osumallaan, joilla Korpimäki sijoittui koko U18 SM-sarjan maalipörssissä kymmenenneksi. Hän voitti kauden päätteeksi pronssia. Kauden 2022–2023 päätteeksi Korpimäki voitti U20 Suomen-mestaruuden.

Kaudeksi 2023–2024 Korpimäki siirtyi Kärppien U20-joukkueeseen. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Korpimäki valittiin U20 SM-sarjan joulukuun kuukauden pelaajaksi. Hän teki SM-liigadebyyttinsä 15. joulukuuta 2023 vieraissa KooKoota vastaan, kun Arttu Hyry oli Suomen A-maajoukkueen mukana. Korpimäki merkittiin Kärppien nelossentteriksi laidoilleen Aleksi Antti-Roiko ja Marko Anttila. Hän sai ottelussa peliaikaa 10.21 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Korpimäki teki 30. tammikuuta 2024 Rauman Lukkoa vastaan. Markku Kiimalainen ja Jarmo Tauriainen valitsivat hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Korpimäki vakiinnutti paikkansa SM-liigassa loppukaudella. Hän teki 30 runkosarjaottelussa tehot 2+4=6 ja 12 pudotuspeliottelussa yhden syöttöpisteen. Korpimäki voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.

Toukokuussa 2024 Korpimäen sopimuksen Kärppien kanssa kerrottiin jatkuvan kahdella vuodella, samalla kun seura uutisoi Ville Heikkalan jatkosopimuksesta. Kaudella 2024–2025 hän pelasi 47 runkosarjaottelua tehopistein 6+10=16, kunnes Korpimäen kausi päättyi loukkaantumisen vuoksi helmikuussa 2025. Hänen toipumisajakseen ennustettiin 6–8 viikkoa, mutta Kärppien kausi päättyi runkosarjaan. Korpimäki edusti joukkuetta myös Spengler Cupissa. Huhtikuussa 2025 hänen sopimuksensa kerrottiin jatkuvan vuodella kevääseen 2027.

Elokuussa 2025 Kärpät tiedotti Korpimäen loukkaantuneen ikävästi ja joutuneen useiksi kuukausiksi sivuun peleistä. Hän pelasi yhden ottelun U20-joukkueessa tammikuussa 2026, mutta Korpimäki oli lopulta tätä lukuunottamatta sivussa koko kauden.

### Maajoukkueura
Korpimäki on pelannut neljä nuorten maaottelua.

## Muuta
Korpimäki harrasti lapsena myös jalkapalloa ja painia.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Tiedetoimittaja (lehti)

**Tiedetoimittaja** on Suomen tiedetoimittajien liiton jäsenlehti. Lehden ensimmäinen numero julkaistiin 1993 ja se ilmestyi neljä kertaa vuodessa. Vuodesta 2013 se on ilmestynyt sähköisenä. Lehti on Kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liiton jäsen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tiedetoimittaja-lehti
Singos

**Singos** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Khalkidikessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Sithonían kunnan alueella noin kaksi kilometriä itään nykyisestä Ágios Nikólaoksen kylästä.

## Maantiede

Singoksen kaupunki sijaitsi Sithonian niemen itärannikolla kaupungista nimensä saaneen Singoksenlahden (, lat. *Singiticus sinus*, nyk. Singitikóslahti tai Pyhänvuorenlahti) rannalla. Niemi on keskimmäinen nykyisen Chalkidikín niemimaan kolmesta niemestä, ja kuului antiikin aikana Khalkidiken alueeseen, joka ei käsittänyt koko nykyistä, antiikin aikaisesta alueesta nimensä saanutta niemimaata, mutta käsitti ainakin Sithonian niemen. Kaupunki sijoitetaan meren rannalle noin kaksi kilometriä itään nykyisestä Ágios Nikólaoksen kylästä ja saman verran kaakkoon nykyisestä Schoinián kylästä. Singoksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.

## Historia

Singoksen historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Herodotoksen mukaan Singos oli yksi seudun kaupungeista, joka antoi joukkoja Kserkseen käyttöön hänen vuoden 480 eaa. hyökkäyksessään Kreikkaan. Myöhemmin 400-luvulla eaa. Singos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–433/432 eaa. sekä vielä vuonna 421 eaa. Se saattoi osallistua vuoden 432 eaa. kapinaan Ateenaa vastaan ja liittyä Olynthokseen *[[synoikismos|synoikismoksessa]]*. Kaupunki ilmeisesti tuhottiin tuolloin.

Vuoden 421 eaa. Nikiaan rauhan jälkeen Singos oli jälleen oma poliksensa. Makedonian Filippos II saattoi tuhota sen vallatessaan Khalkidiken. Singos ei ollut olemassa ainakaan enää roomalaisella kaudella Strabonin aikana. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Singios* ().

## Rakennukset ja löydökset

Singoksen paikalta on löydetty kaupungin ja sen sataman jäänteitä. Kaupunki on ollut ympäröity muurilla, joka ajoitetaan klassiselle tai hellenistiselle kaudelle.

## Lähteet
Sinos

**Sinos** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Néa Propontídan kunnan alueelle.

## Maantiede

Sinoksen kaupunki sijaitsi mahdollisesti Bottiken alueella nykyisen Chalkidikín niemimaan länsiosassa. Alue ei antiikin aikana kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. *[[Barrington Atlas of the Greek and Roman World]]* -kartastossa kaupunki on sijoitettu Spartoloksen, Aioleionin ja Pleumen lähelle nykyisen Néa Tríglian kaupungin kaakkoispuolelle. Sinoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue tunnettiin nimellä *Sinaia* (, lat. *Sinea*). Sen kokoa ei tunneta.

## Historia

Sinoksen historiasta tiedetään lähinnä se, että kaupunki kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 434/433, 433/432 ja 421/420 eaa. Lisäksi Kassandroksen tiedetään antaneen maata Sinoksen alueelta Perdikkaalle.

## Lähteet
Skabala

**Skabala** (, myös *Skabla*, ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta se sijoitetaan nykyisten Polýgyroksen ja Sithonían kuntien rajaseudulle.

## Maantiede

Skabalan kaupunki sijoitetaan nykyisen Chalkidikín niemimaan eteläosaan pohjoiseen Sithonian niemestä. Se saattoi olla Khalkidiken alueella, joka ei käsittänyt käsittänyt koko nykyistä, antiikin aikaisesta alueesta nimensä saanutta niemimaata. *[[Barrington Atlas of the Greek and Roman World]]* -kartasto sijoittaa sen suunnilleen nykyisen Vrástaman Kellín kylän tienoille. Sen lähellä sijaitsivat Sermylia, Stolos ja Piloros. Skabalan kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.

## Historia

Skabalan historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Theopompos vaikuttaa pitäneen sitä Euboian Eretrian siirtokuntana. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Skabala kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–433/432 eaa. Viimeksi mainittuna vuonna se saattoi liittyä kapinaan Ateenaa vastaan. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Skablaios* ().

## Lähteet
Thronion (Illyria)

**Thronion** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Illyriassa nykyisen Albanian alueella. Sen tarkkaa sijaintipaikkaa ei tiedetä, mutta se sijaitsi jossakin päin Abantista eli abanttien aluetta. Sen arvellaan sijainneen kaakkoon Apolloniasta, mahdollisesti lähellä Amantiaa.

Thronionin kerrottiin olleen Euboialta tulleiden abanttien ja Opuntian Lokriin Thronionin asukkaiden Troijan sodan jälkeen perustama. Apollonialaiset valtasivat Thronionin jo varhain ja sen alue liitettiin heidän kaupunkiinsa. Tämä käy ilmi piirtokirjoituksesta, joka oli kirjoitettu apollonialaisten Olympiaan omistamaan votiivilahjaan. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymejä *Thronios* (), *Thronitēs* () ja *Thronieus* (). Amantia saattoi korvata Thronionin.

## Lähteet
Thronion

**Thronion** (, ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin paikkoihin:

* Thronion, antiikin aikainen kaupunki Illyriassa
* Thronion, antiikin aikainen kaupunki Opuntian Lokriissa
Tragurion

**Tragurion** ( tai *Tragourion*, myös *Tragyrion*, ; ) oli antiikin aikainen kaupunki Illyriassa nykyisen Kroatian alueella. Se sijaitsi nykyisen Trogirin kaupungin paikalla.

## Maantiede

Tragurion sijaitsi Illyrian rannikon edustalla Adrianmeressä olleella saarella, joka oli erotettu mantereesta keinotekoisella kanavalla. *[[Itinerarium Antonini Augusti]]n* mukaan se sijaitsi 13 roomalaista mailia Salonasta länteen, mikä vastaa hyvin nykyistä etäisyyttä Trogirista Soliniin.

## Historia

Tragurion oli alun perin issalaisten *[[emporion]]* eli kauppa-asema, joka perustettiin 200-luvun eaa. loppupuolella. Tämä kuvaa kreikkalaisen asutuksen etenemistä alueella: kreikkalaiset asuttivat ensin alueen saaret, ja etenivät sitten myös mannermaan puolelle.

Roomalaisella kaudella Tragurion kuului Dalmatian provinssiin. Plinius vanhempi kutsuu kaupunkia nimityksellä ”*Tragurium civium Romanorum*” ja sanoo, että se oli tunnettu marmoristaan. Kaupungin nimi on säilynyt nykyisen Trogirin, italialaisittain Traù, nimessä. Nykyinen Trogir on Unescon maailmanperintökohde.

## Rakennukset ja löydökset

Trogirista on löydetty muun muassa kreikkalais- ja roomalaisaikaisten rakennusten jäänteitä. Kaupungin ruutuasemakaavan on katsottu palautuvan jo hellenistiselle kaudelle. Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä, kuten veistoksia, keramiikkaa ja rahoja, on esillä Trogirin kaupunginmuseossa.

## Lähteet
Sarte

**Sarte** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Khalkidikessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Sithonían kunnan alueella lähellä nykyistä Sártin kylää.

## Maantiede

Sarten kaupunki sijaitsi Sithonian niemen itärannikolla Singoksenlahden (nyk. Singitikóslahti tai Pyhänvuorenlahti) rannalla. Niemi on keskimmäinen nykyisen Chalkidikín niemimaan kolmesta niemestä, ja kuului antiikin aikana Khalkidiken alueeseen, joka ei käsittänyt koko nykyistä, antiikin aikaisesta alueesta nimensä saanutta niemimaata, mutta käsitti ainakin Sithonian niemen. Kaupunki sijoitetaan noin 1,5 kilometriä etelään nykyisestä Sártista. Pohjoisempana samalla rannikolla sijaitsi Singoksen kaupunki. Sisämaassa Sartesta luoteeseen sijaitsi Parthenopolis ja niemenkärjen lähellä Sartesta etelään Torone. Sarten kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.

## Historia

Sarten historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Herodotoksen mukaan Sarte oli yksi seudun kaupungeista, joka antoi joukkoja Kserkseen käyttöön hänen vuoden 480 eaa. hyökkäyksessään Kreikkaan. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Sarte kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosien 434/433 ja 429/428 eaa. välillä. 300-luvun eaa. ensimmäisellä puoliskolla Sarte oli mukana Olynthoksen johtamassa Khalkidiken liitossa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Sartaios* ().

Nykyinen myöhemmin syntynyt Sártin kylä on ottanut nimensä antiikin ajan kaupungista. Kylän aiempi nimi oli Néa Afisiá.

## Lähteet
Kalle Helenius

**Kalle Helenius** (s. 8. huhtikuuta 2004 Ylöjärvi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Nokian Pyryssä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.

## Ura
Helenius on ylöjärveläisen Uplakersin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Tapparaan. Helenius voitti kauden 2018–2019 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2019–2020 hän voitti koko C-nuorten SM-karsintojen jäähypörssin 105 minuutillaan. Kaudella 2021–2022 Helenius toimi Tapparan U18-joukkueen varakapteenina. Hän voitti kauden päätteeksi U18 SM-pronssia. Kauden 2022–2023 päätteeksi Helenius voitti U20 Suomen-mestaruuden.

Kaudeksi 2023–2024 Helenius siirtyi Mikkelin Jukurien U20-joukkueeseen. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Helenius voitti Jukurien sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 19+12=31. Hän debytoi myös seuran SM-liigajoukkueessa, jossa Helenius pelasi neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä 15. joulukuuta 2023 entistä junioriseuraansa Tapparaa vastaan, kun Jukureilla oli kuusi hyökkääjää sivussa terveydellisistä syistä ja maajoukkuekomennusten myötä. Helenius merkittiin Jukurien kakkosketjun oikeaan laitaan Ottoville Leppäsen sekä toisen debytantin, Matti Butkovskiyn viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.59 minuuttia. Maaliskuussa 2024 Jukurit lainasi Heleniuksen Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuihin (IPK) kesken puolivälieräsarjan, kun hänet oli nuorten pelaajien listalle nimettynä mahdollisuus siirtyä siirtorajan jälkeen. Helenius pelasi siellä 14 pudotuspeliottelua tehopistein 1+1=2. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden.

Huhtikuussa 2024 Helenius teki Jukurien kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Joukkuetta siirtyi kaudeksi 2024–2025 valmentamaan hänelle IPK:sta tuttu Marko Tuomainen. Helenius pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin Jukurien U20-joukkueessa. Hän pelasi SM-liigassa kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Toukokuussa 2025 Helenius siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Jokereihin, mutta harjoituskauden aikana elokuussa seura tiedotti hänen päättäneen lopettaa pelaajauransa. Joulukuussa 2025 Helenius kuitenkin palasi kaukaloihin ja teki loppukauden 2025–2026 kattavan sopimuksen Mestiksen nousijajoukkue Nokian Pyryn kanssa. Hän pelasi siellä kuusi ottelua, mutta Helenius ei kuitenkaan pelannut enää kevätkaudella.

## Muuta
Heleniuksen pikkuveli Konsta pelaa NHL-seura Buffalo Sabresin organisaatiossa. Seura varasi hänet ensimmäisellä kierroksella vuonna . Veljekset pelasivat joukkuetovereina Tapparan U20- ja U18-joukkueissa. Veljesten isä Tero Helenius pelasi jääkiekkoa A-junioriksi asti.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Siirtolaisuus Etelä-Koreaan

**Siirtolaisuus Etelä-Koreaan** on vähäistä rajoittavan maahanmuuttopolitiikan takia, mikä on seurausta maassa vallitsevasta vastustuksesta maahanmuuttoa kohtaan. YK:n mukaan Etelä-Korean väestöstä oli vuonna 2019 ulkomailla syntyneitä 2,3 prosenttia, mikä on alle maailman keskitason 3,5 prosenttia. 

## Tilasto
Taulukossa on Koreassa asuvien suurimpien ulkomaalaisryhmien määrät vuonna 2022. Lukuihin ei sisälly ulkomailla syntyneitä ihmisiä, jotka ovat saaneet Etelä-Korean kansalaisuuden.

## Lähteet
Aada Nurmi

**Aada Nurmi** (s. 12. maaliskuuta 2003 Eura) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Kansallisessa liigassa pelaavaa Kuopion Palloseuraa. 

## Ura
### Seurajoukkuueet
Nurmen kasvattajaseura on Euran Pallo. Hän siirtyi marraskuussa 2021 Kansallisen liigan Helsingin Palloseuraan edustettuaan edelliskaudella HFA Märskyä. Nurmi pelasi ensimmäistä kertaa pääsarjassa 26. maaliskuuta 2022 kotiottelussa NJS:aa vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki seuraavassa pelissä PK-35:n vieraana. Kaikkiaan Nurmi pelasi kahden kauden aikana HPS:ssa 45 Kansallisen liigan ottelussa, joissa hän teki kahdeksan maalia ja antoi neljä maalisyöttöä. Nurmi valittiin Kansallisen liigan kauden 2023 parhaaksi keskikenttäpelaajaksi. 

Nurmi siirtyi kaudeksi 2024 Kuopion Palloseuraan yksivuotisella sopimuksella, jossa on lisäksi optio seuraavasta kaudesta.

### Maajoukkue
Nurmi oli Suomen naisten maajoukkueen mukana ensimmäisen kerran heinäkuussa 2023, kun Suomi kohtasi Islannin ja Skotlannin. Hän pääsi naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran kentälle marraskuun 2023 lopulla Kansojen liigan ottelussa Romaniaa vastaan. Hän on edustanut myös nuorten maajoukkueita.

## Lähteet
Sven Sohlström

**Sven Håkan Sohlström** (2. kesäkuuta 1937 Korsnäs – 9. marraskuuta 2024) oli suomalainen insinööri ja energia-alan yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Sohlströmin vanhemmat olivat maanviljelijä Ivar Sohlström ja Egna Björkqvist. Hän avioitui 1962 Inkeri Naumasen kanssa. Sohlström valmistui sähköteknikoksi Vaasan teknillisestä koulusta 1961 ja tuotantoinsinööriksi Nordiska korrespondensinstitutetista Ruotsista 1966. Hän oli Oy Herrfors Ab:n palveluksessa vuodesta 1961 ja oli yhtiön toimitusjohtaja 1987–1989, varatoimitusjohtaja 1989–1994 ja uudelleen toimitusjohtaja 1995–2001. Oy Katternö Ab:n toimitusjohtaja Sohlström oli 1995–2001, Perhonjoki Oy:n toimitusjohtaja 1988–2001 ja Ab Albäck Oy:n toimitusjohtaja 1988–1989. Sohlströmillä oli myös useita oman alansa ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Pietarsaaren maalaiskunnan kunnanhallituksen jäsen hän oli 1981–1992 ja kunnan eri lautakuntien jäsen 1969–1995. Teollisuusneuvoksen arvonimen Sohlström sai 1998.

Yritysjohtaja Hans Sohlström on Sven Sohlströmin poika.

## Lähteet
Snøhetta

**Snøhetta AS** on norjalainen arkkitehtitoimisto, joka on perustettu vuonna 1989. Se on suunnitellut eräitä tunnettuja rakennuksia, kuten Bibliotheca Alexandrinan Egyptissä ja Oslon oopperatalon. Nimensä yritys on lainannut Dovressa sijaitsevalta Snøhetta-vuorelta.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Robert (palkinto)

**Robert** on Tanskan elokuva-akatemian vuosittain järjestämä gaala, jossa palkitaan ansioituneita elokuvien ja televisiosarjojen tekijöitä. Palkinnot jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1984, ja vuodesta 2013 on palkittu myös televisioalan ihmisiä. Robert-patsas on nimetty sen suunnitelleen taiteilija Robert Jacobsenin mukaan. Vuonna 2024 palkinto jaetaan 29 eri kategoriassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Robertprisen
Pepe López

**Pepe López** (s. 17. elokuuta 1995, Espanja) on espanjalainen ralliautoilija. Hän kilpailee WRC2-sarjassa ja hänen kartalukijansa on Borja Rozada. López on viisinkertainen Espanjan rallisarjan mestari.

## Lähteet
World Rally-Raid Championship

**World Rally-Raid Championship** (**W2RC**) on FIA:n ja FIM:n yhteinen maailmanmestaruussarja erämaarallissa. Sarjan ensimmäinen kausi oli vuonna 2022. Sarjan promoottori on Amaury Sport Organisation (ASO). Aiemmin on järjestetty World Cup -tasoisia sarjoja.

## Kaudet
Kaudella 2022 sarjaan suunniteltiin viittä kilpailua: Dakar-ralli, Abu Dhabi Desert Challenge, Kazakhstan Rally, Andalucía Rally ja Rallye du Maroc. Kazakstanin kilpailu peruttiin "kansainvälisen tilanteen" johdosta eli Venäjän hyökättyä Ukrainaan. Andalucían kilpailua lyhennettiin säätilan vuoksi ja FIA:n päätöksellä kilpailusta myönnettiin vain puolet pisteistä. Kilpailua lyhennettiin turvallisuuden vuoksi koska helikopterit eivät voineet lentää sumussa.

Kaudelle 2023 sarja kasvoi neljästä viiteen kilpailuun. Kaudella 2023 sarjaan kuuluivat kilpailut Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, Lähi-Idässä ja päätös Rallye du Maroc Pohjois-Afrikassa. Sarjan huipputapahtuma oli kauden avaava Dakar-ralli, joka järjestettiin Saudi-Arabiassa. Muita tapahtumia olivat Abu Dhabi Desert Challenge, Sonora Rally Meksikossa ja Desafio Ruta 40 Argentiinassa.

Kaudella 2024 sarjassa oli mukana viisi kilpailua, jotka olivat Dakar-ralli, Abu Dhabi Desert Challenge, BP Ultimate Rally-Raid Transibérico, Desafio Ruta 40 ja Rallye du Maroc. Rally-Raid Transibérico oli ainoa Euroopassa ajettava kilpailu, joka järjestettiin Portugalin ja Espanjan alueella.

Kaudella 2025 pistejärjestelmää muutettiin ja mukaan tuli ensimmäistä kertaa Etelä-Afrikan kilpailu. Etelä-Afrikan kilpailu tuli Argentiinassa ajetun kilpailun tilalle.

## Lähteet
Emba

**Emba** () on Kazakstanissa, Ustjurtin laakion läpi virtaava 712 kilometriä pitkä joki. Sen virtaama on noin 17.5 m³/s ja valuma-alue noin 40 400 km². Joen lähde on noin 350 metrin korkeudella Mugojarin vuoristossa. Joki virtaa lähinnä huhti-toukokuun aikana sulaneen lumen vaikutuksesta. Emba ei nykyiseltään laske enää Kaspianmereen vaan jää vesijättömaille.

Emban öljykenttä sijaitsee Mugjarin ja Volga-joen välissä. Kerrotaan että englantilainen kauppias Gok löysi kyseisen öljylähteen 1600-luvulla. Bolševikit yrittivät vuosina 1919-1921 rakentaa rautatiejärjestelmää viedäkseen öljyä hallussa olleilta öljykentiltä Venäjälle, mutta projekti jäi kesken.

## Lähteet
Kyrönkankaan talvitie

**Kyrönkankaan talvitie** on keskiajalta lähtien tunnettu tie Hämeestä Pohjanmaalle. Se kulki Hämeenlinnasta pohjoiseen Jalasjärven kautta Kyrönjoelle ja siitä Mustasaareen. Nykyinen Valtatie 3 on linjattu paljolti samalle reitille.

Kesäaikaan käytössä oli Kyrönkankaan kesätie, joka kulki erämaan halki välttäen kelirikolle alttiin alueet. Kesä- ja talvitiet erkanivat toisistaan Hämeenkyrössä: talvitie kulki kohti Ikaalisten kirkonkylää pitkin jäätyneen Kyrösjärven länsirantaa peltoa, suota ja järven jäitä pitkin. Kesätie kiersi pidemmän reitin lännempää Kankaanpään kautta Jämijärven ja  Parkanon länsipuolelta ja yhtyi talvitiehen Kurikan kirkon kohdalla.

Jaakko Ilkan ja Klaus Flemingin tiedetään kulkeneen Kyrönkankaan vanhaa talvitietä vuonna 1597.

## Lähteet
Matti Butkovskiy

**Matvey "Matti" Butkovskiy** (s. 20. maaliskuuta 2006 Petroskoi, Venäjä) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureita. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.

## Ura
### Seuraura
Butkovskiy syntyi Venäjän Petroskoissa, mutta kasvoi Mikkelissä. Hän on Mikkelin Jukurien kasvatti. Butkovskiy oli kaudella 2022–2023 seuran U18-joukkueen paras pistemies tehoilla 22+24=46.

Kaudella 2023–2024 Butkovskiy jakoi tehoilla 17+12=29 Jukurien U20-joukkueen sisäisen maalipörssin toisen sijan Eetu Tiusasen kanssa edellään Kalle Helenius sekä sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Tiusasen, Jiro Frilanderin ja Bence Horváthin kanssa. Hän debytoi kauden aikana myös seuran SM-liigajoukkueessa, jossa Butkovskiy pelasi kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana 15. joulukuuta 2023 Tapparaa vastaan, kun Jukureilla oli kuusi hyökkääjää sivussa terveydellisistä syistä ja maajoukkuekomennusten myötä. Butkovskiy merkittiin Jukurien kakkosketjun vasempaan laitaan Ottoville Leppäsen sekä toisen debytantin, Kalle Heleniuksen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.06 minuuttia. Huhtikuussa 2024 seura uutisoi käyttäneensä Butkovskiyn sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan.

Butkovskiy pelasi alkukauden 2024–2025 suurimmaksi osaksi Jukurien U20-joukkueessa. Hän pelasi SM-liigassa viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Tammikuussa 2025 Butkovskiy teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Samalla Jukurit uutisoi hänen siirtyvän loppukaudeksi Yhdysvaltoihin USHL-junioriliigan Youngstown Phantomsiin. Elokuussa Jukurit lainasi Butkovskiyn Phantomsiin myös kaudeksi 2025–2026. Uudenvuodenaattona hänen tiedotettiin palanneen Jukureihin ja liittyneen seuran U20-joukkueen vahvuuteen. Butkovskiy pelasi siellä koko loppukauden.

### Maajoukkueura
Butkovskiy edusti Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2022 ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2023, joista molemmat turnaukset päättyivät pronssiin. Yhteensä hän on pelannut kolme nuorten ja 16 poikien maaottelua.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Ilmari Helander

**Armas Ilmari Helander** (26. joulukuuta 1882 – 26. kesäkuuta 1975) oli suomalainen liikemies ja lahjoittaja.

Ilmari Helander omisti kangas- ja lyhyttavaraliikkeen Pohjois-Esplanadi 31:ssä Helsingissä. Hän lopetti liiketoimintansa 81-vuotiaana ja perusti sitten vuonna 1967 *Ilmari Helanderin Vanhusten Säätiön* lahjoittaen varoja säätiön pohjarahastoksi. Voittoa tavoittelematon säätiö tukee pääasiassa helsinkiläisiä vanhuksia perustamalla ja ylläpitämällä palvelukoteja. Ensimmäinen palvelukoti valmistui vuonna 1971 Etelä-Haagaan. Säätiöllä on nykyisin palvelukodit Haagassa, Maunulassa ja Vuosaaressa.

Ilmari Helander kuoli 92-vuotiaana kesäkuussa 1975. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.

## Kirjallisuutta
* Paavo Päivänsalo : *Ilmari Helanderin vanhainkodin taustaa, syntyvaiheita ja nykypäivää*. Ilmari Helanderin vanhusten säätiö, Helsinki 1978 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ilmari Helanderin liikkeen ilmoitus joulukuulta 1933, Helsingin Sanomat, 17.12.1933, nro 339, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Niko Minkkinen

**Niko Minkkinen** (s. 11. lokakuuta 2004 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa II-divisioonajoukkue Gladiators HT:ssä. Hän laukoo oikealta.

## Ura
### Seuraura
Minkkinen on JYPin kasvatti. Toukokuussa 2022 hän teki seuran kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Samana kesänä OHL-joukkue Guelph Storm varasi Minkkisen 35. pelaajana  ja hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2022–2023. Minkkinen pelasi siellä alkukaudella 13 ottelua tehopistein 1+3=4, kunnes hän joutui sivuun nilkkavamman vuoksi marraskuussa 2022. Joulukuussa Minkkisen uutisoitiin jättävän joukkueen ja palaavan loppukaudeksi Suomeen. Hän pelasi loppukaudella kaksi ottelua JYPin U20-joukkueessa.

Kesäkuussa 2023 JYP uutisoi käyttäneensä Minkkisen sopimuksessa olleen option ja tehneen hänen kanssaan kaksivuotisen jatkosopimuksen. Hän aloitti kauden 2023–2024 Minkkinen aloitti seuran U20-joukkueessa. Hän sai tililleen ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa 15. joulukuuta 2023 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan, kun Tobias Winberg ja Jesse Pulkkinen oli valittu maajoukkueisiin. Minkkinen merkittiin JYPin seitsemänneksi puolustajaksi. Hän jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Minkkinen pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä tammikuussa 2024.

Elokuussa 2024 JYP lainasi Minkkisen toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella KeuPa HT:n Mestis-joukkueeseen. Hän ei pelannut siellä kuitenkaan otteluakaan ja oli sivussa alkukauden 2024–2025. Marraskuussa 2024 JYP lainasi Minkkisen TUTO Hockeyn U20-joukkueeseen. Hän pelasi siellä kuitenkin vain kolme ottelua. Minkkinen pelasi myös yhden ottelun seuran Mestis-joukkueessa.

Kaudeksi 2025–2026 Minkkinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella II-divisioonajoukkue Gladiators HT:hen.

### Maajoukkueura

Minkkinen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2022, jolloin hän voitti pronssia. Minkkinen edusti Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta myös Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2021, jolloin hän voitti kultaa. Minkkinen oli yksi kuudesta puolustajasta, joka onnistui turnauksessa kerran maalinteossa. Yhteensä hän on pelannut 14 nuorten ja 11 poikien maaottelua.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Sakartvelos respublika

**Sakartvelos respublika** (საქართველოს რესპუბლიკა, ”Georgian tasavalta”) on Georgian pääkaupungissa Tbilisissä ilmestyvä georgiankielinen sanomalehti.

Lehti perustettiin kesäkuussa 1920 nimellä *Komunisti* (კომუნისტი, ”Kommunisti”). Se ilmestyi pian tapahtuneen lakkauttamisensa jälkeen nimillä *Sakartvelos komunisti* (საქართველოს კომუნისტის, ”Georgian kommunisti”) ja *Akhali komunisti* (ახალი კომუნისტი, ”Uusi kommunisti”). Bolševikkien valloitettua Georgian lehti alkoi ilmestyä alkuperäisellä nimellään maaliskuussa 1921. Nykyään *Sakartvelos respublikaa* pidetään vuosina 1918–1921 ilmestyneen samannimisen lehden perillisenä.

*Komunisti* oli Neuvostoaikana Georgian kommunistisen puolueen keskuskomitean sekä Georgian sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Se oli tasavallan tärkein sanomalehti, jonka rinnalla ilmestyivät muun muassa venäjänkielinen *[[Svobodnaja Gruzija|Zarja Vostoka]]*, azerinkielinen *[[Gürcüstan|Sovet Gürcüstanı]]* ja armeniankielinen *[[Vrastan|Sovetakan Vrastan]]*. Kuudesti viikossa julkaistun lehden levikki oli 700&nbsp;000 kappaletta vuonna 1980.

Vuonna 1990 lehdestä tuli Georgian korkeimman neuvoston äänenkannattaja. Se sai aluksi nimen *Akhali Sakartvelo* (ახალი საქართველო, ”Uusi Georgia”) ja samana vuonna nimen *Sakartvelos respublika*. Nykyään *Sakartvelos respublikaa* julkaisee Marina Kandelakin omistama Tanadgoma-1 -yhtiö. Lehti saa rahoitusta Georgian valtiolta ja se tunnetaan vihapuheen ja lännenvastaisen propagandan levittäjänä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden sivusto
Matias Wasenius

**Matias Wasenius** (1. heinäkuuta 1872 Helsinki – 12. joulukuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja rehtori.

Matias Waseniuksen vanhemmat olivat osakeyhtiöiden Tervakoski ja Oravi-Haapakoski toimitusjohtaja, pääkonsuli Adolf Fredrik Wasenius (1829–1903) ja Mathilda Catharina Charlotta Hjorth. Hän pääsi ylioppilaaksi 1890 (Nya svenska läroverket i Helsingfors) ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1896 ja filosofian maisteriksi 1897. Wasenius teki opintomatkoja  Freiburgiin 1894, Heidelbergiin 1899, Pariisiin 1897–1898 sekä Saksaan 1904, 1923 ja 1933.

Wasenius oli Helsingin yliopiston kirjaston palveluksessa vuodesta 1892 lähtien ja toimi viimeksi vanhempana amanuenssina 1907–1911. Hän oli Nya svenska läroverketin uusien kielten opettajana 1898–1938 ja toimi myös koulun rehtorina 1919–1920 sekä 1924–1937.

Wasenius oli Uusfilologisen yhdistyksen sihteerinä 1900–1905, Ruotsalaisen teatterin yhdistyksen sihteerinä 1914–1925 sekä yhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 1926 ja Ruotsalaisen teatterin valtuuskunnan jäsenenä vuodesta 1925. 

Matias Wasenius kuoli 66-vuotiaana pitkällisen sairauden jälkeen joulukuussa 1938. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.

## Lähteet