open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Moloy

**Moloy** on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Ignonjoen varrella, noin 33 kilometriä Dijonin kaupungista pohjoiseen.

Joen läheisyydessä on 1400-luvulta peräisin oleva Saint-Jean-Baptisten kirkko, jonka historia juontaa 500-luvulle. 1700-luvulla rakennetussa kirkon laivassa on kaksi aurinkokelloa. Vuonna 1897 kalkituksen alta löydettiin 1400-luvun seinämaalauksia, mutta niiden kehno kunnostustyö 1960-luvulla tuhosi ne osittain. 1700- ja 1800-luvuilla Moloyssa toimi masuuneja ja takomoita, kunnes ne lopetettiin vuonna 1876.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
SEAT Ibiza (1993)

**SEAT Ibiza Typ 6K** on SEAT Ibizan toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1993–2002.

## SEAT Ibiza Typ 6K (1993–2002)

Toisen sukupolven Ibiza esiteltiin vuonna 1993, ja se perustui ensimmäisenä mallina Volkswagen Groupin A03-pohjalevylle, jota käytettiin myös muun muassa vuotta myöhemmin markkinoille tulleessa Volkswagen Polo III:ssa. Useat osat olivat vaihtokelpoisia näiden mallien kesken, mutta yksikään ulkopuolen koripaneeli ei ollut Polossa sama kuin Ibizassa. Mallit kuitenkin jakoivat keskenään kojelaudan. Ibizan sedan-korinen sisarmalli oli SEAT Córdoba, josta esiteltiin myöhemmin myös coupé- ja farmarikoriset versiot. Vuosina 1996–2002 Ibizaa myytiin Etelä-Afrikassa nimellä Volkswagen Polo Playa.

Vuoden 2000 Euro NCAP -kolaritestistä Ibiza sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.

Bensiinimoottoreina olivat aluksi kahdeksanventtiiliset 1,0- (45&nbsp;hv), 1,3- (55&nbsp;hv), 1,6- (75&nbsp;hv), 1,8- (90&nbsp;hv) ja 2,0-litraiset (115&nbsp;hv). Dieselvaihtoehdot olivat 1,9 D (68&nbsp;hv) ja 1,9 TD (75&nbsp;hv). Vuoden 1993 lopulla valikoimaa täydensi 1,8 16V (129&nbsp;hv), syksyllä 1994 1,4-litrainen (60&nbsp;hv) korvasi aiemman 1,3-litraisen. 

Vuonna 1996 Ibiza sai muun muassa uudenlaisen etusäleikön. Bensiinimoottoriosastolla 1,0-litraisen teho nousi 50 hevosvoimaan ja 1,6-litraisesta tuli tarjolle 100-hevosvoimainen versio. Samalla 1,8 16V poistui. Vanhojen dieselmoottorien tilalle tulivat uudet suorasuihkutteiset 1,9 SDI (64&nbsp;hv) ja 1,9 TDI (90&nbsp;hv). Keväällä 1997 TDI:stä tuli myös 110-hevosvoimainen versio.

Urheilullinen Ibiza Cupra saapui markkinoille vuonna 1996. Siinä oli moottorina 16-venttiilinen 2,0-litrainen teholtaan 150 hevosvoimaa.

Kesällä 1997 1,8 8V poistui ja uutuutena oli 1,4 16V (100&nbsp;hv).

Ibiza-mallistoon tehtiin perusteellisempi uudistus vuonna 1999, jolloin sekä keula- että peräosan ilmettä nykyaikaistettiin ja sisällä kojelauta vaihdettiin uuteen. 1,0-litraisesta moottorista tuli tarjolle myös 60-hevosvoimainen versio. 1,4 8V poistui ja sen tilalle tuli 16-venttiilisen 75-hevosvoimainen versio. 1,9 SDI:n teho nousi 68 hevosvoimaan. Cupra-mallissa oli nyt turboahdettu 1,8-litrainen (156&nbsp;hv) moottori. Keväällä 2000 esiteltiin lisäksi Cupra R -malli, jossa moottorin teho oli nostettu 180 hevosvoimaan. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Marv Albert

**Marv Albert** (s. kesäkuussa 1941 Brooklynissa, New Yorkissa) on yhdysvaltalainen entinen urheiluselostaja. Hänet tunnetaan Yhdysvalloissa erityisesti pitkästä urastaan koripallon NBA-liigan ja erityisesti New York Knicksin otteluiden selostajana.

Albert syntyi ja vietti nuoruutensa New Yorkin Brooklynissa. Albert oli jo nuorena kiinnostunut koripallosta. Albert pääsi selostamaan ensimmäisen kerran New York Knicksin ottelun tammikuussa 1963. Joukkueen vakituisena selostajana hän aloitti vuonna 1967.

1970-luvun puolivälissä Albert siirtyi selostamaan NBA-otteluita television puolelle. 1997 Albert jättäytyi hetkellisesti pois selostustehtävistä suurta mediahuomiota herättäneen pahoinpitelytuomionsa jälkeen, mutta palasi selostajaksi jälleen seuraavana vuonna.

NBA-otteluiden selostamisen lisäksi Albert selosti myös monien muiden urheilulajien otteluja.

Albert jäi eläkkeelle NBA:n kauden 2021 jälkeen.

## Lähteet
Benoisey

**Benoisey** on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 10 kilometriä Montbardin kaupungista kaakkoon.

Kunnan läpi kulkee Burgundin kanava. Kunnantalon vieressä on pienikokoinen kellotapuli. Koska kunnassa ei ole lainkaan kirkkoa, on tapuli toiminut kunnan keskipisteenä ja kokoontumispaikkana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
SEAT Ibiza (2002)

**SEAT Ibiza Typ 6L** on SEAT Ibizan kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2002–2008.

## SEAT Ibiza Typ 6L (2002–2008)

Kolmannen sukupolven Ibiza esiteltiin Bolognan autonäyttelyssä vuoden 2001 lopulla. Se perustuu Volkswagen Groupin A04-pohjalevylle, jota käyttivät myös aiemmin esitellyt Audi A2, Škoda Fabia ja Volkswagen Polo IV. Sedan-korisena rinnakkaismallina oli jälleen SEAT Córdoba, mutta tässä sukupolvessa siitä ei esitelty muita korimalleja.

Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä Ibiza sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.

Bensiinimoottoreina olivat aluksi kolmesylinterinen 1,2-litrainen (OHC 54&nbsp;hv, DOHC 64&nbsp;hv) sekä nelisylinteriset 1,4- (75/100&nbsp;hv) ja 2,0-litraiset (115&nbsp;hv). Dieselmoottorit olivat 1,9 SDI (64&nbsp;hv) ja 1,9 TDI (100/130&nbsp;hv). Vuoden 2003 alussa mallistoa täydensi 1,6 8V (100&nbsp;hv), myöhemmin keväällä 1,4 TDI (75&nbsp;hv). Keväällä 2004 2,0-litrainen poistui valikoimasta.

Vuonna 2004 esiteltiin urheilullinen Ibiza Cupra -malli, jonka moottoriksi oli valittavissa turboahdettu 1,8-litrainen (180&nbsp;hv) bensiinimoottori tai 1,9 TDI (160&nbsp;hv). Cupran alapuolella oli myös Ibiza FR, jossa samojen moottorien tehot olivat bensiinimallissa 150 hevosvoimaa ja dieselissä 130 hevosvoimaa.

Keväästä 2005 lähtien 1,4-litraisen TDI:n tehovaihtoehdot olivat 70 ja 80 hevosvoimaa.

Keväällä 2006 ibiza sai uuden etupuskurin aggressiivisemmilla ilmanottoaukoilla. Peräosassa teksti Ibiza oli nyt sijoitettu keskelle takaluukun kantta SEAT-logon alapuolelle.

Moottoriosastolla 16-venttiilisen 1,2-litraisen teho nousi 70 hevosvoimaan, pienitehoisemman 1,4-litraisen 86 hevosvoimaan 100-hevosvoimaisen poistuessa samalla valikoimasta. Uutena moottorina oli 1,6 16V (105&nbsp;hv). Kesällä 2007 myös kahdeksanventtiilinen 1,2-litrainen sai kuusi lisähevosvoimaa. 80-hevosvoimainen 1,4 TDI poistui mallistosta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
SEAT Ibiza (2008)

**SEAT Ibiza Typ 6J** on SEAT Ibizan neljännen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2008–2017.

## SEAT Ibiza Typ 6J (2008–2017)

Neljännen sukupolven Ibiza esiteltiin vuonna 2008, ja se käytti ensimmäisenä mallina Volkswagen Groupin A05-pohjalevyä, jolle perustuvat myös myöhemmin esitellyt Volkswagen Polo V ja Audi A1. Farmarimalli Ibiza ST esiteltiin keväällä 2010 Geneven autonäyttelyssä. Se on hatchbackia 18 senttimetriä pidempi.

Vuoden 2008 Euro NCAP -kolaritestistä Ibiza sai tulokseksi täydet viisi tähteä. 

Bensiinimoottoreina olivat aluksi kolmesylinterinen 1,2-litrainen (69&nbsp;hv) sekä nelisylinteriset 1,4- (86&nbsp;hv) ja 1,6-litraiset (105&nbsp;hv). Dieselmoottorit olivat 1,4 TDI (80&nbsp;hv) ja 1,9 TDI (90/105&nbsp;hv). Keväällä 2009 tulivat 1,2-litraisen 60-hevosvoimainen versio sekä yhteispaineruiskutteinen 1,6 TDI (90 hv), joka korvasi aiemmat 1,9-litraiset dieselit. Samana syksynä siitä tuli myös 105-hevosvoimainen versio. 

Vuonna 2009 esiteltiin urheilulliset Ibiza FR- ja Cupra-mallit. Molemmissa oli moottorina turboahdettu suorasuihkutteinen 1,4 TSI, jonka teho oli FR:ssä 150 hevosvoimaa ja Cuprassa 180 hevosvoimaa. Vuoden lopusta lähtien FR oli saatavana myös 2,0-litraisella (143&nbsp;hv) TDI-dieselmoottorilla. 

Keväällä 2010 tulivat 1,2 TSI (105 hv) ja 1,2 TDI (75 hv), joka korvasi 1,4 TDI:n. 

Geneven autonäyttelyssä keväällä 2012 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Ibiza, joka sai uudempia SEAT-malleja vastaavan keulan ilmeen. Myös sisustaan tehtiin parannuksia. 

Toisen kasvojenkohotuksensa Ibiza sai vuodelle 2015, jolloin ulkonäölliset uudistukset olivat vähäisempiä. Osaan malleista esimerkiksi tuli LED-päiväajovalot. Ohjaukseen ja alustaan tehtiin ajettavuutta parantavia muutoksia. Lisäksi sisustusta paranneltiin muun muassa uusilla laadukkaammilla materiaaleilla ja mittaristo oli uusi. 1,2- ja 1,4-litraiset vapaasti hengittävät bensiinimoottorit korvasi uusi kolmesylinterinen 1,0-litrainen, joka oli saatavana sekä vapaasti hengittävänä (75&nbsp;hv) että turboahdettuna (95/110&nbsp;hv) versiona. Vanhasta valikoimasta tarjolle jäi 90-hevosvoimainen 1,2 TSI. Kaikki aiemmat dieselmoottorit korvattiin uudella yhteispaineruiskutteisella 1,4 TDI:llä (75/90/105&nbsp;hv). 

Uudistunut Ibiza Cupra esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2015. Siinä oli nyt 1,8-litrainen TSI-bensiinimoottori, jonka teho oli 192 hevosvoimaa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
SEAT Ibiza (2017)

**SEAT Ibiza Typ 6F** on SEAT Ibizan viidennen sukupolven malli, jota on valmistettu vuodesta 2017 lähtien. Se valittiin vuoden autoksi Suomessa 2018.

## SEAT Ibiza Typ 6F (2017–)

Viidennen sukupolven Ibiza esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2017, ensimmäisenä modulaariselle MQB A0 -pohjalevylle perustuvana mallina. Hieman myöhemmin saapui samaa pohjalevyratkaisua käyttävä Volkswagen Polo VI. Myös SEATin pieni crossover-malli Arona perustuu samalle pohjalevylle. Uusi Ibiza on edeltäjäänsä 87 millimetriä leveämpi ja akseliväliltään 95 millimetriä pidempi, mutta kokonaispituudeltaan kaksi millimetriä lyhyempi. 355-litrainen tavaratila on aiempaa 63 litraa suurempi.

Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Ibiza sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Moottoreina olivat aluksi kolmesylinteriset vapaasti hengittävä 1,0 MPI (65/75&nbsp;hv) ja turboahdettu 1,0 TSI (95/115&nbsp;hv) sekä nelisylinterinen 1,5 TSI (150&nbsp;hv). Vuoden 2017 lopulla tulivat dieselmoottori 1,6 TDI (80/95&nbsp;hv) ja kaasua polttoaineenaan käyttävä 1,0 TGI (90&nbsp;hv). 

Ibiza FR -mallissa on urheilullisempi korimuotoilu, jäykempi jousitus, urheiluistuimet ja urheilullisia sisustuksen yksityiskohtia. Moottorivaihtoehdot ovat 1,0 TSI (115&nbsp;hv), 1,5 TSI ja 1,0 TGI. 

Huhtikuussa 2021 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Ibiza. Auto sai uuden SEAT-logon ja takaluukun keskellä olevan Ibiza-tekstin fontti muuttui samanlaiseksi kuin uudessa Leónissa. LED-ajovalot tulivat vakiovarusteeksi. Sisällä kojelautaa uudistettiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
SEAT Ibiza (1984)

**SEAT Ibiza Typ 021A** on SEAT Ibizan ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1984–1993.

## SEAT Ibiza Typ 021A (1984–1993)

Ensimmäisen sukupolven Ibiza esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä 1984, ja se perustui SEAT Rondan pohjalevylle. Mallin on muotoillut Giorgetto Giugiaro, ja sen moottorit ja voimansiirto kehitettiin yhteistyössä Porschen kanssa. *System Porsche* -nimen käytöstä SEATin oli maksettava Porschelle seitsemän markan suuruinen lisenssimaksu jokaisesta valmistetusta moottorista.

Moottoreina olivat aluksi 1,2- (60&nbsp;hv) ja 1,5-litraiset (86&nbsp;hv) kaasutintyyppiset *System Porsche* -bensiinimoottorit. Vain tietyillä markkinoilla myytiin monipistesuihkutteista 1,5-litraista (109&nbsp;hv) turbomoottoria. Vuoden 1984 lopulla valikoimaan tuli 1,7-litrainen (54&nbsp;hv) dieselmoottori, joka oli peräisin Fiatilta.

Vuonna 1986 moottorivalikoimaa täydensi Fiatin kehittämä 0,9-litrainen (44&nbsp;hv) bensiinimoottori. Myöhemmin samana vuonna tuli myös 1,5-litraisen moottorin polttoaineen suihkutuksella varustettu versio, jonka teho oli 88 hevosvoimaa.

Vuoden 1988 lopulla Ibiza sai korinvärisen etusäleikön, sisällä uusia olivat kojelauta, ohjauspyörä ja istuimet. Alkuvuodesta 1989 lähtien myös 1,2-litrainen oli saatavana suihkutustyyppisenä, jolloin teho oli 71 hevosvoimaa.

Vuonna 1991 Ibizalle tehtiin perusteellisempi kasvojenkohotus, jossa sen ulkonäköä uudenaikaistettiin uusilla puskureilla, ajovaloilla ja etusäleiköllä. Koko keulaa myös kallistettiin muutaman asteen verran ja takavalojen väliin tuli musta paneeli. Uutena moottorina oli suihkutustyyppinen 1,7-litrainen (98/103&nbsp;hv) *System Porsche* -bensiinimoottori. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lili Kraus

**Lili Kraus** (4. maaliskuuta 1903 Budapest – 6. marraskuuta 1986 Asheville, Pohjois-Carolina) oli unkarilaissyntyinen pianisti.

Kraus opiskeli Kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa Budapestissa muiden muassa Béla Bartókin ja Zoltán Kodályn johdolla. Tämän jälkeen hän suoritti Wienissä opintoja Eduard Steuermannin ja Artur Schnabelin johdolla. 1930-luvulla Kraus kiersi laajalti, usein yhteistyössä viulisti Szymon Goldbergin kanssa. Vuodesta 1930 hän oli naimisissa saksalaisen liikemies Otto Mandlin (k. 1956) kanssa. Vähän ennen Natsi-Saksan tekemää Itävallan anneksointia Kraus perheineen muutti perheineen Lontooseen. Hänen miehensä työskenteli noihin aikoihin hänen managerinaan.

Vuonna 1942 Japanin joukot pidättivät Krausin tämän ollessa kiertämässä Alankomaiden Itä-Intiassa eli nykyisessä Indonesiassa. Hän vietti kolmen vuoden ajan sotavankina. Toisen maailmansodan päätyttyä Kraus kiersi Australiassa sekä Uudessa-Seelannissa ja sai Uuden-Seelannin kansalaisuuden. Kaudella 1966–1967 Kraus piti merkittäviä Wolfgang Amadeus Mozartin ohjelmistosta koostuneita konsertteja New Yorkissa; hän saavutti muutoinkin arvostusta tulkinnoillaan Mozartin musiikista. Kraus jäi asumaan Yhdysvaltoihin ja rakensi siellä itselleen sekä tyttärensä perheelle 700 eekkerin suuruisen Celo Farmin lähelle Pohjois-Carolinan Burnsvillea.

Kraus piti viimeisen konserttinsa 12. kesäkuuta 1982 Swarthmore Collegessa, Pennsylvaniassa. Hän sairasti nivelreumaa. Hän vietti viimeiset kaksi vuottaan hoivakodissa Ashevillessa ja kuoli 83-vuotiaana Memorial Mission -sairaalassa suoliston leikkauksen komplikaatioihin. Krausilla oli kaksi lasta (Ruth Maria Mandl Pope ja Michael Otto Patrick Mandl) sekä monia lapsenlapsia.

## Lähteet
Vuoden elokuvanäyttelijä

**Vuoden elokuvanäyttelijä** -palkinto on jaettu vuodesta 2010. Palkinnon jakaa Näyttelijäliitto.

## Palkitut

* 2010: Katja Küttner elokuvasta *[[Prinsessa (vuoden 2010 elokuva)|Prinsessa]]*
* 2011: Tiina Weckström elokuvasta *[[Hella W]]*
* 2012: Joonas Saartamo elokuvasta *[[Hiljaisuus (suomalainen elokuva)|Hiljaisuus]]*
* 2013: Laura Birn ja Liisi Tandefelt elokuvasta ''Puhdistus''
* 2014: Anu Sinisalo elokuvasta *[[Ei kiitos]]*
* 2015: Antti Litja elokuvasta *[[Mielensäpahoittaja (vuoden 2014 elokuva)|Mielensäpahoittaja]]*, Minna Haapkylä elokuvasta Armi elää! ja Janne Reinikainen elokuvasta ''Palsa''
* 2016: Lotta Kaihua elokuvasta *[[Äkkilähtö (elokuva)|Äkkilähtö]]*
* 2017: Pekka Strang elokuvasta *[[Tom of Finland (elokuva)|Tom of Finland]]*
* 2018: Matti Onnismaa elokuvasta *[[Armomurhaaja]]*
* 2019: Satu Tuuli Karhu elokuvasta ''Marian paratiisi'' ja Mimosa Willamo elokuvasta ''Aurora''
* 2020: Palkintoa ei jaettu koronatilanteen vuoksi
* 2021: Alma Pöysti elokuvasta *[[Tove (elokuva)|Tove]]*
* 2022: Emma Kilpimaa elokuvasta *[[Huonot naiset]]*.
* 2023: Jorma Tommila elokuvasta Sisu.
* 2024: Leena Uotila elokuvasta *[[Mummola (vuoden 2023 elokuva)|Mummola]]*.
* 2025: Pirjo Lonka elokuvista *[[100 litraa sahtia]]*, *[[Elämä on juhla (elokuva)|Elämä on juhla]]* ja *[[Täydelliset vieraat]]*

## Lähteet
Run All Night

**Run All Night** on yhdysvaltalainen elokuva joka sai ensi-iltansa vuonna 2015, ja jonka on ohjannut Jaume Collet-Serra. Elokuvan pääosia näyttelevät Liam Neeson, Ed Harris ja Joel Kinnaman. 

## Juoni
Jimmy Conlon (Liam Neeson) on entinen mafian palkkamurhaaja joka yrittää päästä írti menneisyydestään pakenemalla viinan avulla sitä. Hänellä ei ole jäljellä muita ystäviä kun mafiapomo Sean Maguire (Ed Harris) jonka pojan Dannyn (Boyd Holbrook) ja Conlonin pojan Miken (Joel Kinnaman) välillä syntyy kahnaus jonka vuoksi Conlon ja Mike joutuvat takaa-ajetuiksi.

## Näyttelijät

Lähde: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Uefa Super Cup 2022

**Uefa Super Cup 2022** oli järjestyksessään 47. Uefa Super Cupin ottelu. Siinä kohtasivat kaksi hallitsevaa Euroopan seurajoukkueiden pääkilpailujen mestaria Mestarien liigan voittaja ja Eurooppa-liigan voittaja. Ottelu pelattiin 10. elokuuta 2022 Olympiastadionilla, Helsingissä Suomessa. Ottelun voitti Real Madrid maalein 2–0.

Ottelu pelattiin ensimmäistä kertaa Real Madridin ja Eintracht Frankfurtin väillä, joista ensimmäiseksi mainittu on kauden 2021–2022 Mestarien liigan voittaja ja jälkimmäinen kauden 2021–2022 Eurooppa-liigan voittaja. Aikaisemmin seurat ovat kohdanneet vuoden 1960 Euroopan Cupin loppuottelussa, jonka Real Madrid voitti numeroin 7–3.

## Tapahtumapaikka
Helsingin olympiastadionin valitsemisesta ottelupaikaksi päätettiin 2. maaliskuuta 2020 järjestetyssä Uefan järjestelykomitean kokouksessa Amsterdamissa, Alankomaissa. Myös Albanian jalkapalloliitto oli hakenut ottelua järjestettäväksi maan pääkaupunki Tiranassa, mutta vetäytyi kuitenkin ehdokkuudesta ennen äänestystä.

Loppuunmyyty ottelu oli ensimmäinen Suomessa järjestetty Uefan alainen seurajoukkuekilpailujen loppuottelu. Stadion isännöi vuoden 2009 naisten Euroopan-mestaruuskilpailujen alkusarjaotteluita sekä toimi turnauksen loppuottelunäyttämönä.

## Joukkueet

## Ottelu
### Tiedot

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivusto
Edward Gerald Corrigan

**Edward Gerald Corrigan** (julkisuudessa usein muodossa **E. Gerald Corrigan**, 13. kesäkuuta 1941 Waterbury, Connecticut – 17. toukokuuta 2022 Dedham, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen finanssialalla työskennellyt henkilö.

Corrigan syntyi 13. kesäkuuta 1941 Waterburyssa, Connecticutissa. Hän opiskeli taloustiedettä Fairfieldin ja Fordhamin yliopistoissa ja valmistui maisteriksi vuonna 1965 ja tohtoriksi vuonna 1971.

Corrigan aloitti työskentelyn New Yorkin aluekeskuspankissa vuonna 1968 ja teki sitten pitkän uran New Yorkin aluekeskuspankissa ja Yhdysvaltain keskuspankissa. Hän toimi keskuspankkijärjestelmässä muun muassa New Yorkin ja Minneapolisin aluekeskuspankkien pääjohtajana.

Corrigan erosi New Yorkin aluekeskuspankin pääjohtajan paikalta vuonna 1993 ja siirtyi investointipankki Goldman Sachsin palvelukseen, jossa hän työskenteli seuraavat 13 vuotta. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2016.

Corrigan kuoli Alzheimerin taudin aiheuttamiin komplikaatioihin vuonna 2022.

## Lähteet
Gunilla Süssmann

**Gunilla Süssmann** (s. 22. kesäkuuta 1977 Bergen) on norjalainen pianisti.

Süssmann aloitti pianonsoiton 6-vuotiaana. Hän valmistui kesäkuussa 2000 Norjan valtiollisesta musiikkikorkeakoulusta opiskeltuaan siellä neljän vuoden ajan Einar Steen-Nøklebergin johdolla. Süssmann jatkoi tämän jälkeenkin opiskelua hänen johdollaan, mutta osallistui myös Münchenissä ja Darmstadtissa järjestetyille mestarikursseille, joilla häntä opetti Hans Leygraf. Vuonna 2003 Süssmann sai diplomin Hannoverin musiikki-, teatteri- ja mediayliopistosta. Kaksi vuotta myöhemmin hän käynnisti kansainvälisen uransa pitämällä sooloresitaalin Amsterdamin Concertgebouwissa.

Süssmann voitti kahdesti ensipalkinnon Norjan Nuorten kansallisessa pianokilpailussa (1987, 1995). Hän sai myös erikoispalkinnon Kansainvälisessä Edvard Grieg -pianokilpailussa vuonna 2000 ja Robert Levins festspillprisin vuonna 2002.

Süssmann on esiintynyt eri maissa sekä sooloresitalistina että konserttosolistina. Hän on esiintynyt lisäksi merkittävissä kamarimusiikkitapahtumissa Norjassa ja muualla.

Süssmann teki levytysdebyyttinsä Naxos-levy-yhtiölle vuonna 2002 norjalaisen säveltäjä Geirr Tveittin musiikista koostuneella ohjelmistolla. Levy toi palkintoehdokkuuden Cannes Classical Awards -tapahtumassa Ranskassa. Naxoksen lisäksi Süssmann on levyttänyt muun muassa AVI Recordsille. Hänen yhteistyökumppaneidensa joukossa ovat olleet Tine Thing Helseth, Alexander Sitkovetsky, Isa Gericke, Thorsten Johanns, Tora Augestad, Lise Davidsen, Håvard Gimse, Catherine Manoukian, Solveig Kringlebotn, Martin Fröst, Lars Anders Tomter ja Vertavo-jousikvartetti. Süssmann on esiintynyt myös oman pianotrionsa kanssa. Orkestereita, joiden kanssa hän on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Trondheimin sinfoniaorkesteri, Bergenin filharmoninen orkesteri, SAMI Sinfonietta, Royal Scottish National Orchestra, English Chamber Orchestra, Bournemouthin sinfoniaorkesteri, Oslon filharmoninen orkesteri, Stavangerin sinfoniaorkesteri, Kölnin WDR-sinfoniaorkesteri ja Staatskapelle Weimar.

## Lähteet
Viki

**Rakuten Viki** on suoratoistopalvelu, jonka omistaa japanilainen sähköisen kaupankäynnin yritys Rakuten. Nimi "Viki" on yhdistelmä sanoista "video" ja "Wiki".
San Mateossa sijaitseva yritys on perustettu vuonna 2007 hyödyntämään kasvavaa vaatimusta aasialaiselle sisällölle. Rakuten osti yrityksen vuonna 2013.

Viki on hyödyntänyt kasvavaa kiinnostusta korealaiseen sisältöön ja on tullut suosituksi itäaasialaisille televisio-ohjelmille ja elokuville. Palvelussa on yli  ohjelmaa ja elokuvaa Koreasta, Japanista, Kiinasta ja Taiwanista.
Palvelussa on ilmaisia (mainosrahotteisia) ja maksullisia tasoja. Yrityksen mukaan sillä on 15 miljoonaa tilaajaa maailmanlaajuisesti (sisältäen mainosrahoitteisen ilmaistason) ja viisi miljoonaa käyttäjää Yhdysvalloissa.

Palvelu julkaisi toukokuussa 2020 Watch Party -toiminnon sosiaaliseen katseluun Chrome-selaimen laajennuksena. Toiminnolla eri ihmiset voivat olla yhteydessä toisiin katselun aikana. Verrattava toiminto on Netflix Party.

Viki palkittu vuonna 2011 Crunchies Awards -palkinnolla vuoden 2010 parhaana kansainvälisenä start-up yrityksenä.

Viki tuottaa myös itse televisiosarjoja. Ensimmäinen Vikin tuottama sarja oli vuoden 2016 *Dramaworld*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Palvelun verkkosivut
Kobo

**Rakuten Kobo** on kanadalainen yritys, joka myy sähkökirjoja, äänikirjoja ja lukulaitteita.
Yrityksen perusti vuonna 2009 kanadalainen kirjakauppojen ketju Indigo Books & Music, joka halusi laajentaa digitaaliseen sisältöön ja aloitti Kobon itsenäisenä yrityksenä.
Rakuten osti yrityksen vuonna 2012.

## Lähteet
 

## Aiheesta muualla
* Verkkosivut
Hirschaid

**Hirschaid** on kunta Bambergin piirikunnassa Baijerin osavaltiossa Saksassa. Sen pinta-ala on 41 neliökilometriä. Vuoden 2020 lopussa Hirschaidin väkiluku oli 12&nbsp;457, ja se on siten väkiluvultaan piirikuntansa suurin kunta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kunnan verkkosivut
Bad Tölz-Wolfratshausenin piirikunta

**Bad Tölz-Wolfratshausenin piirikunta** () on piirikunta Ylä-Baijerin hallintoalueella Baijerin osavaltiossa Saksassa. Vuoden 2020 lopussa piirikunnassa oli 128&nbsp;212 asukasta. Piirikunnan keskus on Bad Tölz. Väkiluvultaan suurin kaupunki on Geretsried.

Bad Tölz-Wolfratshausenin pinta-ala on 1&nbsp;111 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 21 kuntaa. Se rajautuu etelässä Itävaltaan ja piirikunnan halki virtaa Isar.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Piirikunnan verkkosivut
Ramses II (muusikko)

**Rami Shikeben** (taiteilijanimeltään **Ramses II**, s. 1. elokuuta 1991 Helsinki) on suomalainen Pop -artisti, joka on noussut tunnetuksi ”Villieläin”-nimisellä hitillään. Hän esiintyi muun muassa Suomen jääkiekkojoukkueen kultajuhlissa Tampereen MM-kisoissa toukokuussa 2022. Hän tunnustautuu jääkiekon suureksi ystäväksi itsekin. Ramses II on ollut yksi St. Rasta -yhtyeen solisteista.

”Villieläin” on Ramses II:n debyyttisingle. Se julkaistiin omakustanteena kesällä 2021, ja siitä tehtiin musiikkivideo saman vuoden syksyllä. Syyskuun lopussa se nousi ensimmäistä kertaa Spotifyn viraalilistalle ja alkoi levitä laajasti TikTokissa keväällä 2022. Spotifyssa ”Villieläin” nousi viraalilistan ykköseksi toukokuussa 2022 ja Top 100 -listan neljänneksi. Suomen virallisen singlelistan kärkeen kappale nousi viikolla 22/2022.

Debyyttisinglen jälkeen Ramses II on julkaissut kolme muutakin kappaletta: ”Tuhma” lokakuussa 2021, ”PE LA SU” huhtikuussa 2022 ja Löylyä lisää marraskuussa 2022 jossa on mukana myös suomalainen rap-duo JVG. Ramses II solmi levytyssopimuksen Kaiku Entertainment -levy-yhtiön kanssa toukokuussa 2022.

Lisäksi Shikebenillä on *Mies ja kitara* -projektista bändiksi kasvanut kokoonpano *Rami & Rantojen miehet*.

Shikeben syntyi Helsingissä egyptiläiselle isälle ja suomalaiselle äidille.

## Diskografia

### Singlet

## Lähteet
* Kaiku Entertainment

### Viitteet
Aimo Tukiaisen puisto

**Aimo Tukiaisen puisto** () on Helsingin Lauttasaaren Vattuniemessä sijaitseva puisto, joka on nimetty kuvanveistäjä Aimo Tukiaisen mukaan. Puisto peruskorjattiin nykyiselleen vuosina 2016–2017. Puistossa on Krimin sodan aikainen suojeltu maavalli. Puiston itäpuolella sijaitsee HSK:n kotisatama.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kulttuuriympäristön palveluikkuna: Krimin sodan aikaisen maavallin kuvaus
Suomen kirkot – Finlands kyrkor

**Suomen kirkot – Finlands kyrkor** on vuosina 1912, 1930 ja 1959–1998 julkaistu kirjasarja, joka esittelee suomalaisia kirkkoja. Se käsittää kaksi ruotsinkielistä ja 19 kaksikielistä osaa, joissa esitellään kunkin paikkakunnan entiset ja nykyiset kirkkorakennukset, hautausmaat, kellotapulit ja kirkkotarhat. Kirjat sisältävät tietoa rakennusten arkkitehtuurista, suunnittelusta, rakentamisesta ja korjauksista. Lisäksi esitellään kirkkojen kiinteä sisustus ja esineistö. Suomen 800 kirkosta sarjassa esitellään hieman yli 100. Sarjan esikuvana oli ruotsalainen *Sveriges kyrkor – konsthistorisk inventarium* -teos. 

## Historia
Ensimmäinen nimellä *Finlands kyrkor* julkaistu kirja perustuu 1870-luvulta käynnistyneiden Varsinais-Suomen kirkkojen inventointeihin. Vuonna 1912 ilmestynyt teos käsittelee Uudenkirkon ja Uudenkaupungin kirkkoja. Seuraavat inventoinnit tehtiin vasta kesällä 1929, ja toinen Laitilan kirkkoa käsitellyt kirja ilmestyi 1930. Vuoteen 1934 mennessä oli dokumentoitu kaikkiaan 21 kirkkoa. Valtionarkeologi C. A. Nordman ja Suomen Muinaismuistoyhdistyksen sihteeri Iikka Kronqvist esittivät avustajan palkkaamista julkaisutyötä varten, mutta ajatus toteutui vasta 1954, jolloin tehtävään valittiin Nordmanin tytär Tove Riska. Sarjan julkaiseminen aloitettiin jälleen vuonna 1959 valtion ja kirkkohallituksen rahoituksella. Suomen Muinaismuistoyhdistys vastasi julkaisemisesta vuoteen 1972, jonka jälkeen se siirtyi Museovirastolle. Sarjan julkaiseminen lopetettiin taloudellisista syistä vuonna 1998.

Kahden ensimmäisen osan kirjoittajia olivat K. K. Meinander, Juhani Rinne ja A. W. Rancken. Vuosina 1959–1972 sarjan päätoimittajana oli Tove Riska ja vuodesta 1990 lähtien Marja Terttu Knapas. Muita kirjoittajia olivat C. A. Nordman, Nils Cleve, Sigrid Nikula, C. J. Gardberg, Lars Pettersson ja Heikki Hyvönen. Sarjassa esiteltiin Turun tuomiorovastikunnan sekä Turunmaan, Perniön, Mynämäen, Hämeenlinnan, Iisalmen, Naantalin, Vehmaan, Loimaan, Limingan, Rauman, Siilinjärven ja Kemin rovastikuntien kirkkoja.

## Teokset
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*

## Lähteet
Paavo Koskinen (liikenneneuvos)

**Paavo Armas Koskinen** (1. toukokuuta 1912 Hausjärvi – 7. kesäkuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen liikennöintialan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen.

Koskisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Kustaa Koskinen ja emäntä Maria Koskinen. Kansakoulun käynyt Koskinen perusti oman kuljetusliikkeen Helsinkiin vuonna 1935. Hän osallistui talvisotaan ja hoiti jatkosodan aikana pilketehdastaan, jonka tuotanto meni kokonaan puolustusvoimien käyttöön. Ensimmäisen linja-autoyrityksen Koskinen perusti jo sota-aikana. Vuonna 1953 hän meni osakkaaksi Helsinki-Maaseutu-Liikenne -yhtiöön ja samaan aikaan siitä tytäryhtiöksi erotettuun Helsingin Paikallislinjat -yhtiöön. Veljensä kanssa Koskinen hankki sittemmin Liikenne-yrityksen, joka palveli lähinnä Itä-Helsingin paikallisliikennettä. Yhtiön enemmistöosakas hänestä tuli vuonna 1968. Koskinen laajensi määrätietoisesti yhtiötä yrityskaupoilla ja siitä tulikin automäärällä mitattuna Suomen suurin yksityinen linja-autoyritys. Eläkkeelle vuonna 1991 jäänyt Koskinen sai liikenneneuvoksen arvonimen vuonna 1973. 

## Lähteet
Olavi Lahtela (liikenneneuvos)

**Kaarlo Olavi Lahtela** (22. toukokuuta 1928 Helsinki – 20. huhtikuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen järjestö- ja yritysjohtaja ja yrittäjä, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen.

Lahtelan äiti oli Saima Lahtela ja puoliso Heljä Marja Huittinen. Lahtela kävi kansa-, ammatti- ja keskikoulun ja suoritti vakuutustutkinnon. Hän toimi Fenno-Radion laiteasentajana 1943–1945, Siemensin puhelinasentajana 1945–1946, betoniraudoittajan apulaisena Imatran Voimassa 1949–1950 ja Veljekset Lampilan putkiasentajana 1950. Oman sementtikattotiilivalimon johtaja Lahtela oli 1950–1957, Nurmijärven Maansiirron toimitusjohtaja 1957–1972, Myymäläjakelun perustajaosakas ja toimitusjohtaja 1973–1980 sekä Klaukkalan Kuljetus -yhtiön perustaja ja toimitusjohtaja 1980–1986. Hän oli myös kuorma-autoliikennöitsijä omalla toiminimellä  1957–1970, Uudenmaan Kuljetus -yhtiön perustaja 1960, Kuljetusliike O. Lahtelan ja O. Tyyskän toimitusjohtaja 1968–1975 sekä Kuljetus Oy Hanhisen toimitusjohtaja 1977–1980. Henkivakuutusyhtiö Salaman aluetarkastajana Lahtela toimi 1955–1957 ja 1962–1964 sekä Klaukkalan Vesihuolto -yhtiön toimitusjohtajana 1966–1974 ja vuodesta 1978. Hän oli lisäksi maanviljelijä Nurmijärvellä vuodesta 1946. Lahtelan moniin luottamustoimiin kuuluivat Karja- ja Lihaliikennöitsijät -yhdistyksen puheenjohtajuus ja Suomen Kuorma-autoliiton varapuheenjohtajuus. Hän toimi myös Klaukkalan Metsäkylän vapaaehtoisen palokunnan palopäällikkönä 1953–1965. Vuonna 1981 liikenneneuvoksen arvonimen saanut Lahtela oli sotilasarvoltaan reservin luutnantti (1956). Nurmijärvellä hän osallistui kunnallispolitiikkaan Suomen Keskustan edustajana. 

## Lähteet
Lauri Leikola

**Lauri Yrjö Anton Leikola** (29. maaliskuuta 1933 Helsinki – 30. marraskuuta 1996 Lohja) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen.

Leikolan vanhemmat olivat kunnanlääkäri Yrjö Ferdinand Leikola, aiemmin Leidenius, ja hammaslääkäri Dagny Maria Dahlström ja puoliso vuodesta 1959 Marja Anneli Andersson, liikenneneuvos Arne Anderssonin tytär. Leikola kävi seitsemän luokkaa Lohjan yhteiskoulua ja valmistui insinööriksi Helsingin teknillisestä opistosta vuonna 1957. Hän oli työskenteli Iskumetallilla 1950–1951, Physicalla 1951–1952, Evoxilla 1953–1956, uudelleen Iskumetallilla 1957–1962, Painokytkentä-yhtiössä 1962–1964 sekä Lohjan Kalkkitehtaalla radio- ja televisiotehtaan teknisenä johtajana 1964–1967. Lohjan Liikenteen toimitusjohtaja hän oli 1967–1984 ja sitten hallituksen puheenjohtaja. Leikola oli myös Lohjan ammattikoulun tuntiopettaja 1960-luvun alussa, Elin Lindberg -yhtiön toimitusjohtaja 1970–1978, LL Tourist Servicen varatoimitusjohtaja vuodesta 1975, Ylexin toimitusjohtaja vuodesta 1977 ja Siuntion Linjan toimitusjohtaja 1979–1984. Lohjan kaupunginvaltuuston jäsen Kokoomuksen edustajana Leikola oli 1969–1972. Hänellä oli runsaasti erilaisia luottamustehtäviä. Liikenneneuvoksen arvonimen vuonna 1984 saanut Leikola oli sotilasarvoltaan reservin luutnantti (1964). 

## Lähteet
Pyhän Pietarin istuimen personaaliordinariaatti

**Pyhän Pietarin istuimen personaaliordinariaatti** on katolinen hiippakunta Yhdysvalloissa. Se on katolisen kirkon sisällä toimiva erillinen rakenne entisille anglikaanisen kirkon jäsenille, jotka haluavat säilyttää osan aiemmista traditioistaan ja käytänteistään.

## Historia
Vuonna 2009 paavi Benedictus XVI päätti vastata sellaisten anglikaanien pyyntöihin, jotka halusivat liittyä katolisen kirkon yhteyteen samalla säilyttäen osan anglikaanisesta traditiosta. Jo 30 vuotta aiemmin oli suuri joukko anglikaanisia pastoreita ja maallikoita liittynyt katoliseen kirkkoon anglikaanien hyväksyttyä naispappeuden. Tällöin ainakin Yhdysvalloissa perustettiin ns. Anglican Use-seurakuntia, joissa tavat ja liturgian muodot säilyttivät anglikaanisia piirteitä siinä määrin, kuin ne sopivat yhteen katolisen opin kanssa. Nyt tarkoituksena oli kuitenkin muodostaa erillinen personaaliordinariaatti, joka olisi hiippakunnan kaltainen, mutta ylittäisi tavalliset hiippakuntarajat. Sen tarkoitukseksi ajateltiin katoliseen oppiin sopivien anglikaanisten traditioiden ja liturgisten muotojen säilyttäminen, ja se mahdollistaisi myös naimisissa olevien entisten anglikaanipastorien vihkimisen katolisiksi papeiksi. Uskonopin kongregaation prefekti kardinaali William Levada kuitenkin korosti, ettei tämä millään tavoin ennakoi muutosta katolisen kirkon selibaattikäytäntöön, vaan selibaatti on edelleen sen latinalaisessa riituksessa normi, johon on ennenkin harvoissa erityistapauksissa tehty poikkeuksia. Naimisissa olevien vihkiminen papeiksi edes personaaliordinariaatin kautta ei ollut tarkoitettu pysyväksi ratkaisuksi, vaan perustamisvaiheen jälkeen papeiksi vihittävien tuli jälleen pääsääntöisesti olla naimattomia.

15. tammikuuta 2011 perustettiin ensimmäinen tällainen ordinariaatti Isoon-Britanniaan nimellä Walsinghamin Neitsyt Marian personaaliordinariaatti. 1. tammikuuta 2012 paavi Benedictus XVI perusti vastaavan rakenteen Yhdysvaltoihin. Sen alueeksi tuli koko Yhdysvallat ja nimeksi Pyhän Pietarin istuimen personaaliordinariaatti. Sen johtoon paavi nimitti entisen episkopaalisen piispan Jeffrey N. Steensonin. Ordinariaattia perustettaessa siihen oli liittymässä useampia episkopaalisia ja anglikaanisia seurakuntia, ryhmiä sekä yksittäisiä henkilöitä. Yli 100 entisen anglikaanipastorin kerrottiin jo pyytäneen katolista pappisvihkimystä, tosin ei mainittu moniko juuri tähän ordinariaattiin. Lisäksi ainakin 1400 henkeä 22 eri yhteisöstä oli ilmoittautunut ordinariaatin jäseniksi.

Vuoden 2012 aikana ordinariaattiin liittyi 12 seurakuntaa, 23 pappia ja 2550 jäsentä.

## Organisaatio ja jäsenmäärä
Vuonna 2019 ordinariaattiin kuului 42 seurakuntaa, joissa oli yhteensä 6040 jäsentä. Pappeja oli 74.

## Lähteet

## Katso myös
* Walsinghamin Neitsyt Marian personaaliordinariaatti

## Aiheesta muualla
* | Ordinariaatin kotisivut
Katšan lentotukikohta

**Katšan lentotukikohta** (, ) eli **Katšan sotilaslentokenttä** (, ) on Ukrainalle kuuluvalla Krimin niemimaalla, Katšan kaupunkityyppisen taajaman kyljessä, kaksi kilometriä taajamasta itään sijaitseva sotilastukikohta. Katšan lentotukikohta on linnuntietä noin 18 kilometriä Sevastopolista pohjoiseen. Vuodesta 2014 se on ollut osa Venäjän miehittämää Krimin niemimaata.

Katšan lentotukikohdassa toimi loppuvuonna 2021 Venäjän Mustanmeren laivastoon kuuluva 318. sekalentorykmentti (318 OSAP, joukko-osasto 49311) sekä laivaston 25. sukellusvenetorjunnan helikopterirykmentti (25 OKPVP). 318 OSAP:n lentokonekalustoa ovat Berijev Be-12 -amfibiolentokone sukellusvenetorjuntaan ja merivalvontaan, Antonov An-26 -kuljetuslentokone, Tupolev Tu-134A -lentokone, minkä lisäksi siihen kuului Forpost- drooneja käyttävä lentue. Helikopterirykmentin kalustoon kuului Kamov Ka-27 ja Kamov Ka-29 -helikoptereita, kaksi Kamov Ka-31R tiedustelu- ja valvontakopteria, sekä Mi-8 helikoptereita. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kacha BSF naval airbase (Crimea)  (wikimapia.org)
*Vojennyi vertolet priparkovalsja na allee tenistogo parka (Katša)  (livejournal.com)
Cymdeithas yr Iaith Gymraeg

**Cymdeithas yr Iaith Gymraeg** (, ’kymrin kielen seura’) on walesiläinen kymrin kielen asemaa edistämään pyrkivä yhdistys.

Cymdeithas yr Iaith Gymraeg perustettiin vuonna 1962 Etelä-Walesin Pontarddulaisissa Plaid Cymru -puolueen kesäkoulussa. Perustamista innoitti osittain Saunders Lewisin BBC Wales -radiokanavalla saman vuoden heinäkuussa pitämä luento nimeltä *Tynged yr iaith* (’kielen kohtalo’). Lewis oli kehottanut kuulijoita ”tekemään mahdottomaksi sen, että paikallis- tai keskuhallinnollisia asioita voisi hoitaa ilman kymrin kieltä.” Yhdistys järjesti ensimmäisen mielenosoituksensa Aberystwythissä helmikuussa 1963: se yritti saada paikalliset viranomaiset antamaan asiakirjoja kymriksi. Mielenosoittajat kiinnittivät rakennuksiin julisteita ja pysäyttivät liikenteen Trefechan-sillalla. Tavoitteena oli tulla pidätetyksi ja vaatia oikeudenkäyntiä kymriksi. Yhdistyksen jäsenet vaativat kymriä käytettävän myös postilaitoksessa, ajokorteissa, syntymätodistuksissa ja tienviitoissa.

Yhdistys on aktivismissaan suosinut suoraa toimintaa, mikä on johtanut useisiin oikeusjuttuihin ja vankilatuomioihin.

Yhdistys laskee toiminnallaan saavuttamiinsa muutoksiin kaksikieliset tienviitat, kymrinkielisen televisiokanava S4C:n perustamisen, vuoden 1993 kymrin kielilain, vuoden 2011 kieliasetuksen ja kymrinkielisen korkeakouluopetuksen edistämisen.

Yhdistyksen puheenjohtajan vuodesta 2020 lähtien on toiminut Mabli Siriol.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yhdistyksen verkkosivusto
Ajdovščina

**Ajdovščina** on kaupunki Slovenian Länsi-Slovenian Goriškan tilastollisella alueella, Primorskan perinteisellä alueella. Kaupungissa asuu seitsemän neliökilometrin alueella 6&nbsp;922 asukasta. Kaupunki on Ajdovščinan kunnan keskuspaikka.
## Lähteet
Domžale

**Domžale** on kaupunki Slovenian Gorenjskan perinteisellä alueella ja Osrednjeslovenskan tilastollisella alueella. Kaupungissa asuu 13&nbsp;102 asukasta. Väestötiheys on 2&nbsp;550 asukasta neliökilometrillä pienen pinta-alan vuoksi, joka on vain 5,2 neliökilometriä.
## Lähteet
Jesenice

**Jesenice** on kaupunki Slovenian Gorenjskan tilastollisella alueella, joka kuuluu Länsi-Sloveniaan. Kaupunki on Itävallan rajalla ja se on Jesenicen kunnan keskuspaikka. Kaupungissa oli vuonna 2021 13&nbsp;503 asukasta ja sen pinta-ala on 8,5 neliökilometriä, joten kaupungin väestötiheys on 1&nbsp;589 asukasta neliökilometrillä.

## Lähteet
SS Bremen

**S/S Bremen** oli saksalaisen Norddeutscher Lloydin linjalaiva. Se rakennettiin Deutsche Schiff- und Maschinenbaun telakalla Bremenissä ja laskettiin vesille vuonna 1928.

## Tietoa laivasta
### Tekniset tiedot
Alus oli 286 metriä pitkä ja 31 metriä leveä ja sen uppouma oli 51&nbsp;656 tonnia. Aluksen pääkoneina oli neljä höyryturbiinia, jotka pyörittivät neljää potkuria.

### Matkustajatilat

Matkustajapaikkoja laivalla oli:
*1. luokka: 800
*2. luokka: 500
*3. luokka: 900

## Palvelus

Alus lähti 16. heinäkuuta 1929 neitsytmatkalleen Bremerhavenista New Yorkiin. *Bremen* teki uransa aikana useita risteilyjä ja oli pitkään suurin alus, joka käytti Panaman ja Suezin kanavia.

Elokuussa 1939 *Bremenin* ollessa matkalla New Yorkiin kaikille saksalaisille kauppa-aluksille annettiin määräys palata saksalaisiin satamiin. Aluksen kapteeni päätti viedä kyydissä olevat matkustajat perille. 1. syyskuuta alus lähti New Yorkista ja kapteeni päätti suunnata Murmanskiin brittiläisten sukellusveneiden ja risteilijöiden välttämiseksi. Alus saapui Bremerhaveniin lopulta 13. joulukuuta 1939.

Vuonna 1940 alus siirrettiin Hampuriin muutettavaksi joukkojenkuljetusalukseksi Britteinsaarille suunniteltua maihinnousua varten. Kun operaatio ei toteutunut, alus palautettiin takaisin Bremerhaveniin.

*Bremen* syttyi tuleen tuhopolton seurauksena 16. maaliskuuta 1941. Tulipalon jälkeen alus romutettiin osittain ja vuonna 1946 jäljellä ollut osa hylkyä hinattiin Weser-joen varrelle ja tuhottiin.

## Lähteet
1001 edes kerran eläessään

**1001 edes kerran eläessään** () on hakuteosten kirjasarja, joissa käsitellään laajasti populaarikulttuurin eri aloja ja muita aiheita. 1001 edes kerran eläessään -kirjoja julkaisee lontoolaisen Quarto Group -kustantamon alamerkki Quintessence Editions. Sarjan ensimmäinen teos oli *1001 elokuvaa jotka jokaisen on nähtävä edes kerran eläessään*. Teoksia on julkaistu 28, ja niitä on käännetty 30 kielelle.

## Bibliografia
### Suomennetut teokset
*
*
### Suomentamattomat teokset
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*

## Lähteet
Kobarid

**Kobarid** () on kaupunki Sloveniassa, joka kuuluu Goriškan tilastolliseen alueseen, Länsi-Sloveniaan. Se kuuluu myös Primorskan perinteiseen alueeseen. Kaupungissa asuu 1&nbsp;061 asukasta 4,6 neliökilometrillä. Kaupunki on Kobaridin kunnan keskuspaikka. Ulkomaalaisten osuus asukkaista on 2,6&nbsp;%. Alueella käytiin Caporetton taistelu. Kaupunki on Italian rajan lähellä.

Kobarid (36916116870).jpg|Näkymä Kobaridiin
River Soča near Kamno.jpg|Soča-joki Kobaridin lähellä

## Lähteet
Krško

**Krško** on kaupunki Sloveniassa, joka sijaitsee Posavskan tilastollisella alueella, Itä-Sloveniassa. Perinteisessä aluejaossa kaupunki kuuluu Dolenjskaan ja Štajerskaan. Kaupungissa asuu 6&nbsp;778 asukasta, ja sen pinta-ala on kuusi neliökilometriä. Kaupunkiin perustettiin vuonna 1984 Krškon ydinvoimala. Kaupunki on Krškon kunnan keskuspaikka.

Krško center.JPG|Kaupungin keskustaa
Krsko-train station.jpg|Krškon rautatieasema

## Lähteet
Postojna

**Postojna** on kaupunki Sloveniassa, Primorsko-notranjskan tilastollisella alueella, Notranjskan perinteisellä alueella. Kaupungin väkiluku on 9&nbsp;750 asukasta, ja sen pinta-ala on 33,3 neliökilometriä. Kaupungissa asuu keskimäärin 292,8 asukasta neliökilometrillä.
## Lähteet
Slovenj Gradec

**Slovenj Gradec** on kaupunki Sloveniassa, joka kuuluu Koroškan tilastolliseen alueeseen, Itä-Sloveniaan. Kaupungissa asuu 16&nbsp;595 asukasta, ja sen pinta-ala on 173,6 neliökilometriä. Kaupunki on Slovenj Gradecin kunnan keskuspaikka. 

Kunnan nimi on mainittu ensimmäisen kerran vuonna 1091.
## Lähteet
Slovenska Bistrica

**Slovenska Bistrica** on kaupunki Slovenska Bistrican kunnassa. Kaupunki sijaitsee Štajerskan perinteisellä alueella, Podravskan tilastollisella alueella, joka kuuluu Itä-Sloveniaan. Kaupungissa asuu kahdeksan neliökilometrin alueella 8&nbsp;252 asukasta. Kaupungin väestötiheys on 1&nbsp;032 asukasta.
## Lähteet
Šentjur

**Šentjur** (ennen vuotta 1990 *Šentjur pri Celju*) on kaupunki Slovenian Štajerskassa. NUTS-aluejaossa kaupunki kuuluu Itä-Sloveniaan ja Savinjskaan. Kaupungissa asuu 4&nbsp;927 asukasta 6,8 neliökilometrin alueella. Väestötiheys on 724,6 asukasta neliökilometrillä.
## Lähteet
Škofja Loka

**Škofja Loka** on kaupunki Sloveniassa, Gorenjskassa. Se sijaitsee tilastollisesti Gorenjskan tilastollisella alueella, Länsi-Sloveniassa. Kaupungissa asuu 4,5 neliökilometrillä 11&nbsp;706 asukasta. Väestötiheys on 2&nbsp;601 asukasta neliökilometrillä.
## Lähteet
Tolmin

**Tolmin** on kaupunki Slovenian Primorskassa ja Goriškan tilastollisella alueella. Kaupungissa asuu 3&nbsp;274 asukasta, ja sen pinta-ala on 2,7 neliökilometriä. Väestötiheys on 1&nbsp;213 neliökilometriä. Väestö laskee.
## Lähteet
Vipava

**Vipava** on kaupunki Sloveniassa, Notranjskassa. Tilastollisesti se kuuluu Goriškaan. Kaupungin väkiluku on 2&nbsp;061 asukasta ja pinta-ala 6,6 neliökilometriä. Kaupunki on Vipavan kunnan keskuspaikka.
## Lähteet
Zagorje ob Savi

**Zagorje ob Savi** on kaupunki Sloveniassa, Gorenjskan alueella. Se kuuluu myös tilastollisesti Zasavskan tilastolliseen alueeseen, joka kuuluu NUTS 2 -aluejaossa Itä-Sloveniaan. Kaupungissa asuu 6&nbsp;020 asukasta, ja sen pinta-ala on 2,8 neliökilometriä.

Zagorje sola in cerkev IMG 8468.jpg|Zagorje ob Savi
Zagorje ob Savi-train station.jpg|Zagorje ob Savin rautatieasema

## Lähteet
Žalec

**Žalec** on kaupunki Slovenian Štajerskan perinteisellä alueella. Tilastollisesti kaupunki kuuluu Savinjskan tilastolliseen alueeseen, joka kuuluu Itä-Sloveniaan. Kaupungin väkiluku on 4&nbsp;983 asukasta, ja kaupungin pinta-ala on kolme neliökilometriä. Kaupungin väestötiheys on 1&nbsp;661 asukasta neliökilometrillä. Kaupunki on Žalecin kunnan keskuspaikka.
## Lähteet
Slovenske Konjice

**Slovenske Konjice** on kaupunki Slovenian Štajerskassa, Savinjskan tilastollisella alueella, Itä-Sloveniassa. Kaupungissa asuu 5&nbsp;155 asukasta, ja sen pinta-ala on 2,7 neliökilometriä. Sen väestötiheys on 1&nbsp;909 asukasta neliökilometrillä. Kaupungin väkiluku on 0,57 prosentin vuotuisessa kasvussa.
## Lähteet
Benedetta

**Benedetta** on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut ranskalais-alankomaalainen eroottinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Paul Verhoeven. Virginie Efira esittää elokuvassa Benedetta Carlinia, noviisia nunnaa 1600-luvulla, joka liittyy italialaiseen luostariin, missä hän rakastuu toiseen naispuoliseen nunnaan. Se perustuu löyhästi Judith C. Brownin kirjaan *Immodest Acts: The Life of a Lesbian Nun in Renaissance Italy*.

*Benedetta* sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 2021, missä se kilpaili Kultaisesta palmusta. Suomen-ensi-iltansa se sai 17. joulukuuta 2021. Elokuva sai pääosin positiivisia arvosteluja kriitikoilta. Se aiheutti myös jonkin verran polemiikkia, ja jotkut katoliset ryhmät protestoivat elokuvaa sekä pitivät sitä jumalanpilkkana, koska siinä kuvataan kahden naisnunnan välistä rakkaussuhdetta.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Johannes Tolonen

**Johannes Tolonen** (s. 31. elokuuta 1981 Tampere) on suomalainen basisti ja säveltäjä. Tolonen on ollut basistina muun muassa yhtyeissä Manzana, Katra, Minerva, When the Empire Falls ja V. Rantanen ja Teräksen Varjo. Hän on soittanut muusikkona lukuisilla levytyksillä ja keikoilla, tehnyt musiikkia myös televisioon sekä toiminut erilaisissa musiikkialan asiantuntijatehtävissä.

## Aiheesta muualla
*
Edward Williams Morley

**Edward Williams Morley** (29. tammikuuta 1838 Newark, New Jersey, Yhdysvallat – 24. helmikuuta 1923 West Hartford, Connecticut, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kemisti ja fyysikko, joka tunnetaan vuoden 1887 Michelsonin–Morleyn kokeesta, jolla turhaan yritettiin todistaa valoeetterihypoteesi.

## Elämä ja ura
Morley valmistui Williams Collegesta vuonna 1860 ja jatkoi sen jälkeen sekä tieteellisiä että teologisia opintoja. Hän sai kongregaatiopastorin viran Ohiossa vuonna 1868 ja liittyi seuraavana vuonna Western Reserve Collegen tiedekuntaan kemian professoriksi. Hän jäi kouluun, kun se muutti Clevelandiin vuonna 1882 ja siitä tuli Western Reserve University (nykyään se on Case Western Reserve University). Hän opetti siellä eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 1906. Vuosina 1873–1888 hän myös opetti toksikologiaa Clevelandin lääketieteellisessä koulussa.

Vuosina 1878–1882 Morley tutki ilmakehän happipitoisuutta, ja vuosina 1882–1893 hän työskenteli vedyn ja hapen suhteellisten atomipainojen määrittämisen parissa. Vuonna 1884 Morley alkoi työskennellä fyysikko Albert Michelsonin kanssa rakentaen ensin tarkan interferometrin vuonna 1885 ja suorittaen sitten kokeen vuonna 1887, jossa havaittiin, että oletetulla "eetterituulella" ei ollut ilmeistä vaikutusta valon nopeuteen. Vaikka koe epäonnistui, sen tulos oli merkittävä askel kohti Albert Einsteinin erityistä suhteellisuusteoriaa. 

Morley oli American Association for the Advancement of Science -järjestön ja American Chemical Societyn puheenjohtaja. Vuonna 1907 hän sai Royal Societyn Rumford-mitalin.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Toržokin lentotukikohta

**Toržokin lentotukikohta** (; Venäjän kansallinen lentopaikka-tunnus **ЬУЕТ**) on sotilashelikoptereiden lentotukikohta ja koulutuskeskus Venäjän Tverin alueella. Tukikohta sijaitsee Toržokin kaupungin itälaidalla, viisi kilometriä kaupungin keskustasta itäkoilliseen, aivan eurooppatien  (valtatie M10) länsipuolella. 

Tukikohdassa on vuodesta 1979 lähtien toiminut 344. lentohenkilöstön taistelujärjestelmä- ja uudelleenkoulutuskeskus (joukko-osasto 45095), nykyisin siellä toimii 696. kouluttaja- ja testaushelikopterirykmentti (I-IVP344). Lentokalustoon kuuluu Mil Mi-8MT -monikäyttöhelikoptereita, Mil Mi-24PN/Mil Mi-35, Mil Mi-28 ja Kamov Ka-50 -taisteluhelikoptereita sekä Mil Mi-26 -kuljetushelikoptereita. Lisäksi sillä on valikoima muita helikopterimalleja.

Koulutuskeskus on sotilashelikoptereilla lentävän Berkuts-taitolentoryhmän kotitukikohta. Maaliskuussa 2013 lentotukikohdan koulutuslennolla ollut Kamov Ka-52 -helikopteri tuhoutui onnettomuudessa; sen molemmat lentäjät kuolivat. Vuonna 2012 myös esitettiin Toržokin lentotukikohdan toimintojen siirtämistä Tver-Migalovoon, mutta tätä Venäjän puolustusministeriön esitystä ei toteutettu. Toržokin tukikohdan yhteydessä toimii helikopteritoimintaa esittelevä museo.


Russian Air Force Mi-26 Beltyukov.jpg| Raskas Mil Mi-26 -kuljetushelikopteri.
Mi-28N (RF-91091).jpg|Berkuts-taitolentoryhmän esitystä Mil Mi-28N -koptereilla (2013).
Mil Mi-35M (51 yellow).jpg| Mil Mi-35 -taisteluhelikopteri.
Камов Ка-50, Торжок-1 RP104045.jpg| Kamov Ka-50 -taisteluhelikopteri.


## Katso myös
* Borisovski-Hotilovon lentotukikohta
* Tver-Migalovon lentotukikohta

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Torzhok. Ground Troops Aviation Training Center  (globalsecurity.org)
*Torzhok Air Base (Torzhok)  (wikimapia.org)
*The 344th Army Aviation Centre of aircrews combat training and transition (Torzhok, Tver’ Oblast) - valokuvagalleriaa  (mil.ru)
*Специальный репортаж. Асы из Торжка (11.1.2014, video, kesto 10 min 4 s)  (smotrim.ru)
Metsästys joulun alla

**Metsästys joulun alla** on Pauli Virtasen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen draama- ja televisioelokuva vuodelta 1977, joka perustuu Juhani Peltosen novellikokoelmassa *The End* (1976) julkaistuun novelliin. 
Elokuva on MTV-teatterin tuottama ja se sai ensi-iltansa MTV:n Aitiopaikka-ohjelmapaikalla TV1-kanavalla 19. joulukuuta 1977.

Elokuva kertoo kahden miehen ystävyydestä, jotka ovat molemmat eronneet avioliitoistaan ja tapaavat toisensa monen vuoden jälkeen. Miehet yrittävät valaa toivoa ja uskoa elämiinsä.

## Rooleissa

## Lähteet