open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
In Victory

**In Victory** on kansainvälinen metallimusiikki-projekti, jota johtaa espanjalainen kitaristi Víctor Angulo González. In Victory kuvaa heidän soundiaan uplifting metal, tämä on yhdistelmä power metal, sinfoninen metalli ja lyyrinen lähestymistapa, joka on suunnattu inspiroivaan ja motivoivaan.

## Historia
In Victory julkaisi ensimmäisen EP:nsä,*Uplifting Metal*, vuonna 2019, yhteistyössä Samy Saemannin kanssa (ex- Freedom Call) ja Glyndwr Williams (Power Quest).

Sittemmin he ovat julkaisseet EP:n nimeltä *Ecstasy of the Enlightened* vuonna 2020; ja kolme sinkkua: *The Prophecies Will Unfold (Orchestral Version)*, yhteistyössä Rikard Sundénin kanssa (ex- Sabaton) ja Örebron yliopiston kuoro ja orkesteri Ruotsissa, *The Pulse of the Heart*, *Here We Stand*, ja *Till the Break of Dawn*.

## Jäsenet
In Victoryn muodostavat kitaristi ja säveltäjä Víctor Angulo González, laulaja Kim Arefäll, basisti Joonas Ylänne sekä rumpali ja tuottaja Topias Kupiainen. Jälkimmäinen on myös osa suomalaista konsernia Arion ja ääniteknikko Stratovarius, bändi, jossa hänen veljensä, Matias Kupiainen hän on kitaristi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* In Victory en Encyclopedia Metallum
Hanna Sobatško-Šostak

**Hanna Sobatško-Šostak**, , (15. joulukuuta 1883 Skoptsi, Perejaslavin piiri, Pultavan kuvernementti – 3. joulukuuta 1965 Tšerkizovo, Moskovan alue, Neuvostoliitto) oli kansantaiteen ja kansanomaisen koristemaalauksen mestari.

Sobatško-Šostak aloitti 1910 Skoptsissa A. Semigradovan ja Je. Prybylskan kansantaiteen työpajassa kirjontamallien ja kilim-kuvioiden maalaamisen. Hän asui vuodesta 1932 Tšerkizovossa ja suunnitteli koristemalleja paikalliselle vaatetustehtaalle. Hänen kukka- ja eläinaiheisille maalauksilleen ovat ominaisia dynaamiset sommitelmat, epäsymmetria ja voimakkaat värit. Sobatškon töitä oli näytteillä Kiovassa ja muualla Neuvostoliitossa sekä Länsi-Euroopassa ja Yhdysvalloissa. H. Mjestjetškinin kirja hänestä ilmestyi Kiovassa 1965.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Andor

**Andor** voi tarkoittaa seuraavia:

* *[[Andor (televisiosarja)|Andor]]*, *[[Tähtien sota]]* -aiheinen televisiosarja vuodelta 2022
** Cassian Andor, sarjan nimikkohahmo
* Andor Technology, tieteellisten digikameroiden valmistaja.

Se on etunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä:
* Andor Ajtay (1903–1975), unkarilainen näyttelijä
* Andor Basch (1885–1944), unkarilainen maalari
* Andor Deli (s. 1977), unkarilainen poliitikko
* Andor Földes (1913–1992), unkarilaissyntyinen pianisti ja kapellimestari
* Andor Jaross (1896–1946), unkarilainen poliitikko
* André Kertész (alun perin Andor Kertész, 1894–1985), unkarilaissyntyinen valokuvaaja
* Andor Lilienthal (1911–2010), unkarilainen shakin suurmestari.

Se on sukunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä:
* László Andor (s. 1966), unkarilainen taloustieteilijä.
Audi R8 LMP

**Audi R8** on Audin valmistama Le Mans Prototype -luokan kilpa-auto, joka voitti Le Mansin 24 tunnin ajot viidesti vuosina 2000, 2001, 2002, 2004 ja 2005. R8 saavutti 63 voittoa 80 kilpailussa.
Auto kehitettiin Audin vuoden 1999 autosta Audi R8R. Auton monokokki on valmistettu hiilikuitukomposiitista. Auton moottori on kahdella turboahtimella varustettu 3.6 litran V8-moottori, joka tuottaa noin 600 hevosvoimaa. Moottori käyttää bensiiniä ja sen seuraajat R10, R15 ja R18 käyttävät dieseliä.

Auto kehittyi vuosina 2001-2005 hieman pääasiassa vastauksena sääntöihin, joilla pitovoimaa ja tehoa pyrittiin rajoittamaan. Auton aerodynamiikan suunnitteli Michael Pfadenhauer, rungon Wolfgang Appel, ja moottorin Ulrich Baretzky.

## Lähteet
Kanen aikakirjat

**Kanen aikakirjat** () on yhdysvaltalaiskirjailija Rick Riordanin kirjoittama nuortenkirjasarja. Sarjan kolme osaa julkaistiin vuosina 2010–2012. Otava julkaisi Ilkka Rekiaron suomentamat romaanit vuosina 2011–2013.

Kirjasarja pohjautuu muinaisen Egyptin mytologiaan ja sijoittuu samaan maailmaan kuin Riordanin *[[Percy Jackson (kirjasarja)|Percy Jackson]]* -sarja. Se kertoo teini-ikäisistä sisaruksista, Carterista ja Sadiesta, jotka polveutuvat egyptiläisistä faaraoista ja ovat voimakkaita taikureita. Kun sisarusten egyptologiaa tutkiva isä katoaa, muinaiset jumalat alkavat heräillä. Nuorten vastuulle jää maailman pelastaminen.

## Sarjan osat
* *[[Punainen pyramidi (kirja)|Punainen pyramidi]]* (*The Red Pyramid*, 2010)
* *[[Liekehtivä valtaistuin]]* (*The Throne of Fire*, 2011)
* *[[Pedon varjo]]* (*The Serpent’s Shadow*, 2012)

### Liittyvät teokset
* *The Kane Chronicles Survival Guide* (2012)
* Sarjakuvaromaanit:
** *The Red Pyramid: The Graphic Novel* (2012)
** *The Throne of Fire: The Graphic Novel* (2015)
** *The Serpent’s Shadow: The Graphic Novel* (2017)
* *Demigods & Magicians* (novellikokoelma, 2015)
** *The Son of Sobek* (2013)
** *The Staff of Serapis* (2014)
** *The Crown of Ptolemy* (2015)
* *Brooklyn House Magician’s Manual* (2018)

## Hahmot
### Päähenkilöt
#### Carter Kane
Carter Kane on kirjasarjan päähenkilö ja Sadien isoveli. Hän on Julius ja Ruby Kanen vanhin lapsi. Sarjan tapahtuma-aikaan 14-vuotias Carter on matkustellut ympäri maailmaa isänsä kanssa äitinsä kuolemasta saakka. Matkustelun takia hän on käynyt kotikoulua isänsä opettamana ja on samalla oppinut paljon Egyptistä. Carterilla on khopesh-miekka.

#### Sadie Kane
Sadie Kane on toinen kirjasarjan päähenkilöistä ja Carterin pikkusisar. Hän on Julius ja Ruby Kanen nuorin lapsi. Rubyn kuoleman jälkeen tämän vanhemmat saivat Sadien huoltajuuden ja Sadie kasvoi isovanhempiensa luona Lontoossa. Kirjasarjassa Sadie on 12-vuotias.

### Sivuhenkilöt
#### Julius Kane
Julius Kane on Carterin ja Sadien isä. Hän on ammatiltaan menestynyt egyptologian tutkija, joka on erikoistunut egyptiläiseen taikuuteen. Julius oli naimisissa Rubyn kanssa ennen tämän kuolemaa.

#### Ruby Kane
Ruby Kane on Carterin ja Sadien äiti. Ruby on kuollut salaperäisessä onnettomuudessa lasten ollessa hyvin nuoria. Julius ei ole koskaan paljastanut Carterille ja Sadielle näiden äidin todellista kuolinsyytä. Ammatiltaan Ruby oli muinais-DNA:n tutkimiseen erikoistunut antropologi.

#### Amos Kane
Amos Kane on Juliuksen veli eli Carterin ja Sadien setä. Hän on joutunut pitämään etäisyyttä veljensä lapsiin, mutta kertoo sisaruksille lopulta suvun alkuperästä. 

## Elokuvasarja
Riordan ilmoitti vuonna 2020, että kirjasarja tullaan sovittamaan Netflixin elokuvasarjaksi. Sarjan ensimmäiseen osaan perustuva elokuva oli vuonna 2022 vielä kehitysvaiheessa. Sen käsikirjoittajaksi on nimetty Diandra Pendleton-Thompson, joka on aiemmin osallistunut televisiosarjojen *[[Star Trek: Prodigy]]* ja *[[Stranger Things]]* käsikirjoittamiseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut 
* *[https://riordan.fandom.com/wiki/The_Kane_Chronicles The Kane Chronicles]* Riordan Wikissä
Tähtisumutusta

Tähtisumutusta on Kake Singersin albumi vuodelta 1979.https://www.discogs.com/master/370621-Kake-Singers-Tähtisumutusta

# Ollaan kahden lällällää 2:49
# Kauhukakara 2:44
# Sammakko serenaadi 3:40
# Tappajahauki 2:54
# Julma nainen 2:42
# Hot hot hot 1:00
# Vaivaisen valitus 2:58
# Hirmuinen rytmitauti 3:19
# Veturi veressäin 3:31
# Birgitan ballaadi 4:24
# Täyttä laukkaa 2:48
# Hunajaa 3:16
# Ovelan pojan polska 2:02
Maria Caniglia

**Maria Caniglia** (5. toukokuuta 1905 Napoli – 16. huhtikuuta 1979 Rooma) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.

Caniglia opiskeli Napolissa Agostino Rochen johdolla. Roche oli myös Caniglian tulevan säännöllisen yhteistyökumppani Ebe Stignanin opettaja. Caniglia teki vuonna 1930 debyyttinsä Torinossa Chrysothemiksen roolissa Richard Straussin *[[Elektra (ooppera)|Elektrassa]]*. Hän keskittyi jo tässä vaiheessa vahvasti spintorooleihin, vaikka La Scalan koelaulussa 1929 kapellimestarit Ettore Panizza, Carlo del Campo ja Gino Marinuzzi olivat suositelleet laulajalle keskittymistä alun perin lyyriseen ohjelmistoon. Pian Caniglia esiintyi Magdana Ottorino Respighin *[[La campagna sommersa]]ssa* Genovassa, *[[Lohengrin]]in* Elsana Roomassa ja Marian roolissa Ildebrando Pizzettin *[[Lo straniero]]ssa* La Scalassa. La Scalassa Caniglia eteni päärooleihin muun muassa Italo Montemezzin *[[La notte di Zoraima]]ssa* ja Pietro Mascagnin *[[Le maschere]]ssa*. Tätä seurasivat esiintymiset wagnerilaisissa rooleissa, kuten Sentana *[[Lentävä hollantilainen (ooppera)|Lentävässä hollantilaisessa]]* ja Sieglindenä *[[Valkyyria (ooppera)|Valkyyriassa]]*. Caniglia oli johtava sopraano La Scalassa, kunnes lähti sieltä vuonna 1951. Hänen laajaan ohjelmistoonsa kuuluivat roolit muiden muassa lukuisissa Giuseppe Verdin oopperoissa, Giacomo Puccinin *[[Manon Lescaut]]issa* ja vuonna 1937 Respighin *[[Lucrezia (ooppera)|Lucrezian]]* sekä Christoph Willibald Gluckin *[[Iphigénie en Tauride]]n* nimirooleissa.

Caniglia teki ensiesiintymisensä Salzburgin musiikkijuhlilla vuonna 1935, Buenos Airesin Teatro Colónissa 1937 ja Covent Gardenissa 1937. Vuonna 1936 hän loi Roxanen roolin Franco Alfanon *[[Cyrano de Bergerac (Alfanon ooppera)|Cyrano de Bergeracissa]]* Roomassa, ja vuonna 1937 hän esiintyi *[[Aida]]ssa* ensimmäisissä Caracallan kylpylöillä pidetyissä oopperajuhlissa. Metropolitan-oopperassa Caniglia esiintyi ensimmäisen kerran Desdemonan roolissa *[[Otello (Verdi)|Otellossa]]* Giovanni Martinellin vastaesiintyjänä vuonna 1938. Italian hallinto kuitenkin takavarikoi taiteilijoiden passit toisen maailmansodan aikana, joten Caniglia ei päässyt jatkamaan esiintymisiä Yhdysvalloissa eikä Isossa-Britanniassa.

Vuonna 1939 Caniglia meni naimisiin säveltäjä, kapellimestari Pino Donatin kanssa. Toisen maailmansodan jälkeen hän esiintyi jälleen Buenos Airesissa Normana ja Adrienne Lecouvreurina. Vuonona 1950 hän oli johtava tähti La Scalan vierailevissa esiintymisissä Lontoossa. Caniglia jatkoi uraansa lähdettyään La Scalasta 1951. Vuonna 1959 hän jäi eläkkeelle esiinnyttyään Toscana Kairossa. Caniglia esiintyi useimpien aikansa johtavien italialaisten kapellimestarien johdolla. Näihin kuuluivat Victor de Sabata, Franco Ghione, Antonio Guarnieri, Vittorio Gui, Gino Marinuzzi, Ettore Panizza, Gabriele Santini ja Tullio Serafin. Tunnetuksi tuli varsinkin Caniglian tenori Beniamino Giglin kanssa tekemä yhteistyö. Caniglia teki levytyksiä His Master's Voicelle (kaikki Giglin kanssa) ja Cetra Recordsille.

## Lähteet
Erkki Hakkiluoto

**Erkki Aatos Hakkiluoto** (1927–2016) oli suomalainen kuoronjohtaja ja musiikkineuvos (1995).

Hakkiluoto valmistui opettajaksi Rauman seminaarista vuonna 1950. Hän opetti Harjavallassa ja Helsingin Pakilassa ennen siirtymistä Poriin. Hakkiluoto jäi eläkkeelle Itä-Porin yläasteelta vuonna 1987. Musiikkikoulutuksensa hän oli saanut Sibelius-Akatemian kirkkomusiikkiosastolla, jossa hän opiskeli muun muassa urkujen- ja pianonsoittoa, laulua sekä musiikin teoriaa.

Hakkiluoto johti uransa aikana monia kirkko- ja mieskuoroja. Hän oli Porin Mies-Laulun taiteellinen johtaja vuosina 1965–2000. Hänen seuraajansa tehtävässä on Guido Ausmaa. Hakkiluoto oli Suomen Mieskuoroliiton hallituksen jäsen vuosina 1965–1995 ja Sulasolin Satakunnan piirihallituksen puheenjohtaja vuosina 1980–1989. Hän sai monia tunnustuksia, kuten director musices -arvonimen (1978), musiikkineuvoksen arvonimen (1995), Suomen Mieskuoroliiton kunniamerkin (1995) ja Sulasolin kultaisen kunniamerkin (1997). Hän oli Suomen Mieskuoroliiton kunniajäsen 12. maaliskuuta 2005 – 25. toukokuuta 2016.

## Lähteet
Uolevi Lassander

**Uolevi** ("Ötö") **Lassander** (6. tammikuuta 1924 Suojärvi – 10. maaliskuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen musiikkialan vaikuttaja.

Lassander syntyi rautatieläisperheeseen sittemmin luovutetun Karjalan alueella. Hän oli rintamamies ja sotaveteraani. Lassander kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun lyseosta vuonna 1945 ja suoritti ylioppilasmerkonomin tutkinnon. Musiikkiharrastuksensa kautta hän liittyi Ylioppilaskunnan Laulajiin vuonna 1950. Hän eteni valtakunnallisiin järjestötehtäviin ja toimi vuosina 1971–1989 Suomen Mieskuoroliiton toiminnanjohtajana. Lisäksi hän oli Sulasolin liittosihteerinä vuosina 1989–1994.

Lassander toimitti monia *[[Laululipas]]*-julkaisuja, virolaisia kuorolaulukokoelmia ja duettoalbumeja. Hän laati kokonaisnuottilaitokset kaikista mieskuorolauluista, jotka olivat säveltäneet Jean Sibelius, Leevi Madetoja, Selim Palmgren, Erik Bergman ja Einojuhani Rautavaara. Lassander oli virolaisten säveltäjien Gustav Ernesaksin ja Veljo Tormiksen erityisavustaja Viron neuvostomiehityksen aikana. Hän oli Tuglas-seuran ja Viron kuoroliiton kunniajäsen, minkä lisäksi hänelle myönnettiin harvinainen Viron valtion Maarianmaan risti. Suomen Mieskuoroliiton kunniajäsen Lassanderista tuli 4. maaliskuuta 1995. Lassander on toimittanut yhdessä Arvo Kuikan kanssa Suomen Mieskuoroliiton julkaiseman teoksen *Sotaveteraanin laulukirja* (2005) ja muita kuoronuotteja.

Veljo Tormis omisti Lassanderille kalevalaisen teoksensa *Laulusild*.

## Julkaisut
* toim. Uolevi Lassander ym. *Karjalaisen osakunnan laulukirja*. Karjalainen osakunta 1948.
* *Eestiläisiä mieskuorolauluja 1*. Helsinki : Edition Fazer, 1972.
* *Eestiläisiä mieskuorolauluja 2* Helsinki : Edition Fazer, 1975.
* Uolevi Lassander ym. *Sata, sata, sata... : Ylioppilaskunnan laulajat 1883-1983. Osa 1*. Ylioppilaskunnan laulajat 1983 
* Uolevi Lassander ym. *Sata, sata, sata... : Ylioppilaskunnan laulajat 1883-1983. Osa 2*. Ylioppilaskunnan laulajat 1983 
* *Savonlinnan mieslaulajat 40 vuotta*. Savonlinnan Mieslaulajat 1984 
* *Sotaveteraanin laulukirja*. Suomen Mieskuoroliitto 1998 
* 'Sotaveteraanien perinnelaulut* Suomen Mieskuoroliitto 2005  kuoroparituuri
* *Ylioppilaskunnan laulajain albumi : toimitettu laulukunnan 10-vuotisen olemassaolon muistoksi huhtikuun 6 päivänä 1893''. näköispainos. Helsinki : Helsingin yliopiston ylioppilaskunta, 2008  (alkuperäinen 1893)

## Lähteet
Paavo Kiiski

**Paavo Kiiski** (6. helmikuuta 1942 Oulu – 3. tammikuuta 2022 Lahti) oli suomalainen kuoronjohtaja, musiikinopettaja ja suomalaisen musiikkikasvatuksen kehittäjä. Hän sai musiikkineuvoksen arvonimen vuonna 1995.

Kun Suomeen perustettiin musiikkiluokat vuonna 1966, Kiiski oli perustamassa ensimmäisiä musiikkiluokkia Lahteen. Hän toimi itse alusta pitäen musiikkiluokkien opettajana Harjun ja Lotilan kouluissa. Vuodesta 1976 hän työskenteli musiikinopettajana Tiirismaan yläkoulussa ja lukiossa. Kiiski kehitti musiikkiluokkapedagogiikkaa suomalaisiin oloihin mukauttamansa Kodály-metodin pohjalta. Hän piti kymmeniä Kodály-metodiin pohjautuneita kursseja eri puolilla Suomea ja oli Klemetti-Opiston Kodály-metodiikan säveltapailuseminaarien pääopettaja vuosina 1969–1994. Kiiski oli mukana laatimassa peruskoulujen musiikin ensimmäistä opetussuunnitelmaa. Hän toimi lisäksi musiikin valtakunnankouluttajana ja opetti Sibelius-Akatemiassa säveltapailua sekä musiikkiluokkapedagogiikkaa. Hän oli Hämeen läänintaiteilija.

Kiiski johti lähes 30 vuoden ajan Lahden Mieskuoroa. Hän johti myös useita muita lahtelaisia kuoroja ja Lahden musiikkiluokkien kuoroja. Orimattilan Mieslaulajien taiteellisena johtajana hän oli vuosina 2006–2018. Kiiski sävelsi lisäksi omaa musiikkiaan ja teki sovituksia erilaisille kokoonpanoille. Hän oli mukana tekemässä musiikin oppikirjoja. Kiiski oli Sulasolin puheenjohtaja ja sitten taiteellinen johtaja vuosina 1994–2006. Hänelle myönnettiin Vuoden lahtelaisen arvonimi, Hämeen läänin taidepalkinto, Sulasolin Klemetti-palkinto (1991) ja kultainen kunniamerkki (2002) sekä Lahti-mitali. Vuonna 1995 hänestä tuli musiikkineuvos. Kiiski oli 12. maaliskuuta 2005 alkaen Suomen Mieskuoroliiton kunniajäsen.

Kiiski kuoli 79-vuotiaana Salpausselän kuntoutussairaala Jalmarissa.

## Lähteet
Jukka Kankainen

**Jukka Jyry Kankainen** (7. huhtikuuta 1932 Viipuri – 15. joulukuuta 2019 Nurmijärvi) oli suomalainen säveltäjä, kuoronjohtaja ja musiikkineuvos.

Kankainen aloitti koulunkäynnin Lapualla ja kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1953. Tämän jälkeen hän opiskeli Oulun opettajakorkeakoulussa ja valmistui vuonna 1955 kansakoulunopettajaksi. Hän solmi yli 60 vuotta kestäneen avioliiton opettajaksi myös valmistuneen Lean kanssa ja sai neljä lasta. Kankainen työskenteli alun perin kyläkoulujen opettajana Pohjois-Suomessa, mutta siirtyi kokonaan musiikkialalle osallistuttuaan Klemetti-Opiston kesäkursseille. Hän pääsi opettamaan musiikkia Oriveden Opistoon. Vuosina 1972–1984 Kankainen oli Klemetti-Opiston johtaja. Vuosina 1977–1984 hän toimi Sulasolin toiminnanjohtajana ja vuosina 1987–1994 puheenjohtajana. Hän oli myös Fazer-Musiikin taiteellinen johtaja vuosina 1984–1990. Kankaiselle myönnettiin Sulasolin kultainen jäsenmerkki vuonna 1994.

Kankaisen isä oli Tauno Kankainen.

## Työ säveltäjänä ja kuoronjohtajana
Kankainen johti perustamaansa Vantaan Naislaulajat -kuoroa.

Kankaisen kiinnostui säveltämisestä Harald Andersénin johtamassa Klemetti-Opiston kamarikuorossa bassona laulamisen myötä. Hän laati kaikkiaan noin kaksisataa teosta, joihin kuuluu erityisesti kuoromusiikkia. Kankaisen pääteokseksi on luonnehdittu pääsiäisaikaan runsaasti esitettyä *Luukas-passiota*. Kirkollista käyttöä varten laatimiinsa sävellyksiin hän sai vaikutteita herännäisyydestä. Kankaisen tunnetuimpien teosten joukossa ovat myös *Waltari*- ja *Kivi*-sarjat, Kalevala-aiheiset laulut ja Vantaa-teemaan liittyvät laulut. Lisäksi Kankainen teki lukuisia kuorosovituksia. Osa hänen teoksistaan on herättänyt kansainvälistä kiinnostusta; *Waltari-sarja* pääsi osaksi useiden kuorojen säännöllistä ohjelmistoa Japanissa.

Kankainen sävelsi myös lapsikuorolle.

## Lähteet
Partille Tidning

**Partille Tidning** (lyh. **PT**) on ruotsalainen vuonna 2004 perustettu verkkolehti. Se ilmestyi alun perin ilmaisjakelulehtenä, mutta ajautui konkurssiin 2019. Syksyllä 2020 Stampen Media -konserni osti konkurssipesän ja alkoi julkaista *Partille Tidningiä* tilattavana verkkolehtenä vuonna 2021.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Vordingborg

**Vordingborg** on keskustaajama Tanskassa Vordingborgin kunnassa, Sjællandin alueella. Vuonna 2022 siellä oli 11&nbsp;943 asukasta.

Kaupunkia ympäröivän kolmen suuren kartanon vuoksi yhtenäinen kaupunkikehitys ei ole ollut mahdollista. Kartanoiden muodostaman renkaan sisällä kaupungissa on 12&nbsp;000 asukasta ja 17&nbsp;868 asukasta, kun otetaan huomioon kolme satelliittikaupunkia Ørslev, Nyråd ja Stensved, jotka sijaitsevat vastaavasti 1, 3 ja 5 kilometrin päässä Vordingborgista. Koko Vordingborgin kunnassa on 45&nbsp;463 asukasta.

## Historia
Vordingborg perustettiin 1100-luvulla Valdemar I:n vendien vastaiseksi puolustuslinnakkeeksi rakentaman linnan ympärille. Aikoinaan kaupunki oli kansalliskokous Danehofin suosituin kokoontumispaikka, ja Tanskan vanhin kansallinen säädös julkaistiin siellä vuonna 1241. Kaupunki sai peruskirjan vuonna 1415.

Vanha Vordingborgin kunta yhdistettiin 1. tammikuuta 2007 Kommunalreformenin (vuoden 2007 kunnallisuudistus) seurauksena Langebækin, Mønin ja Præstøn kuntiin, jolloin muodostui laajennettu Vordingborgin kunta.

## Maantiede
Vordingborg sijaitsee 85 km Kööpenhaminasta ja 106 km Odensesta. Kaupunki sijaitsee Sjællandin saarella ja on yhteydessä Falsterin saareen Farøn ja Storstrømin siltojen kautta.

## Nähtävyydet
Kuningas Valdemar IV Atterdagin 1360-luvulla rakennuttaman Vordingborgin vanhan kuninkaallisen linnan rauniot ovat kaupungin kuuluisin nähtävyys. Ainoa linnasta kokonaan säilynyt osa on 26 metriä korkea Hanhitorni (*Gåsetårnet*), suurin yhdeksästä päälinnan tornista. Hanhitornin nimi tulee tornin huipulla olevasta kultaisesta hanhesta. Legendan mukaan Valdemar IV Atterdag käytti symbolia Hansaliiton pilkkaamiseen. Nykyinen kullattu hanhi asetettiin paikalleen vuonna 1871. Torni siirrettiin kansalliselle säätiölle 24. joulukuuta 1808 ja on siten ensimmäinen suojeltu historiallinen muistomerkki Tanskassa. Raunion paikalla sijaitsee myös historiallinen puutarha.

Vordingborgissa sijaitsee Etelä-Sjællandin museo (*Sydsjællands Museum*).

Kaupungissa järjestetään joka heinäkuu festivaali, Vordingborg Fest Week (*Vordingborg Festuge*).

Vordingborgin lähetin on yksi Tanskan korkeimmista torneista.

Tanskan puolustusvoimien ylläpitämä kasarmi (*Vordingborg Kaserne*) sijaitsee kaupungin laidalla.

## Kuuluisia vordingborgilaisia
* Peter Andreas Heiberg (1758 Vordingborg - 1841) tanskalainen kirjailija ja filologi
* N. F. S. Grundtvig (1783 Udbyssä lähellä Vordingborgia – 1872) tanskalainen pastori, kirjailija, runoilija, filosofi, historioitsija ja poliitikko
* Meïr Aron Goldschmidt (1819 Vordingborg – 1887) kustantaja, toimittaja ja kirjailija
* Jesper Juul (s. 1948 Vordingborg) perheterapeutti ja vanhemmuuden kirjailija
* Morten Olsen (s. 1949) entinen jalkapalloilija, joka toimi Tanskan maajoukkueen päävalmentajana vuosina 2000–2015.
* Anders Trentemøller (s. 1974 Vordingborg) elektronisen musiikin tuottaja ja multi-instrumentalisti

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vordinborgin kunnan kotisivut
Inge Borkh

**Inge Borkh** (alun perin *Ingeborg Simon*; 26. toukokuuta 1921 Mannheim – 26. elokuuta 2018 Stuttgart) oli saksalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.

Borkh syntyi perheeseen, jonka isä oli juutalainen. Perhe pakeni Natsi-Saksasta vuonna 1935 ja asettui ensin Geneveen, sitten Wieniin. Anschlussin (1938) jälkeen Borkh palasi Sveitsiin, jossa tapasi basso Fritz Ollendorffin. Borkhin äidin puoleisessa suvussa oli paljon laulajia, mutta Borkh itse aloitti koulutuksensa näyttelijänä. Ollendorffin suosituksesta hän kuitenkin keskittyi lauluäänensä kehittämiseen. Borkh opiskeli Milanossa ja teki ensimmäisen esiintymisensä Luzernissa omaksumallaan Inge Borkh -taiteilijanimellä. 1940-luvulla hän asui Sveitsissä ja siirtyi nopeasti kevyemmästä lyyrisestä ohjelmistosta raskaampiin rooleihin. Näihin kuuluivat Senta (*[[Lentävä hollantilainen (ooppera)|Lentävä hollantilainen]]*, Wagner), Giacomo Puccinin *[[Tosca]]n* ja *[[Turandot]]in* nimiroolit sekä Leonoran roolit Giuseppe Verdin oopperoissa *[[Trubaduuri (ooppera)|Trubaduuri]]* ja *[[Kohtalon voima]]*.

Borkh tuli tunnetuimmaksi Richard Straussin oopperoiden *[[Elektra (ooppera)|Elektra]]* ja *[[Salome (ooppera)|Salome]]* nimirooleista. Vuonna 1951 hän myös saavutti merkittävän menestyksen Gian Carlo Menottin *[[Konsuli (ooppera)|Konsulin]]* Magda Sorelin roolissa Berliinissä vain vuosi teoksen kantaesityksen jälkeen. Vuonna 1958 Borkh teki ensimmäisen esiintymisensä Metropolitan-oopperassa Salomena Dimitri Mitropouloksen johdolla. Lontoon Royal Opera Housessa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1959 jälleen Salomen roolissa. Borkh debytoi myös muun muassa San Franciscossa, mutta hänen uransa pääpaino pysyi Manner-Euroopassa. Metropolitan-oopperassa hän teki vielä esiintymisiä *[[Valkyyria (ooppera)|Valkyyrian]]* (Wagner), *[[Nainen vailla varjoa]]* -oopperan (R. Strauss) ja *[[Fidelio]]n* (Beethoven) tuotannoissa.

Borkh vetäytyi oopperasta esiinnyttyään vuonna 1973 Palermossa Elektrana. Hän kuitenkin teki vielä esiintymisiä monologioilla ja kabareetaiteilijana. Borkh teki vähän kaupallisia levytyksiä, mutta arvostetuksi on noussut esimerkiksi Mitropouloksen johtama *Elektran*  liveäänitys Salzburgin musiikkijuhlilta vuodelta 1957. Borkh julkaisi omaelämäkertateoksen *Ich komm' vom Theater nicht los...* vuonna 1996. Hän oli naimisissa bassobaritoni Alexander Welitschin (k. 1991) kanssa, ja hänellä oli poikapuoli.

## Lähteet
Ruotsin ralli 1988

**Ruotsin ralli 1988** (viralliselta nimeltään *38. International Swedish Rally*) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1988. Kilpailu järjestettiin 4. &ndash; 6. helmikuuta 1988 Karlstadissa. Kilpailu oli kauden toinen ja erikoiskokeiden yhteispituus oli  (suunniteltu pituus oli ). Kilpailuun lähti 158 autokuntaa, joista 67 pääsi maaliin.

*[[Vauhdin Maailma]]* -lehden mukaan FISA huomautti järjestäjiä, että vaikka kilpailujen ei pitänyt ylittää 600 kilometriä niiden ei pitäisi myöskään olla paljoa sen alle.

## Tulokset

## Lähteet
Akropolis-ralli 1987

**Akropolis-ralli 1987** (viralliselta nimeltään *34. Acropolis Rally*) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1987. Kilpailu järjestettiin 31. toukokuuta &ndash; 3. kesäkuuta 1987 Ateenassa. Kilpailu oli kauden kuudes ja erikoiskokeiden yhteispituus oli .

Kilpailu oli suurelta osin samanlainen kuin edellisenä vuonna, mutta asfalttipäällysteiset erikoiskokeet oli jätetty pois.

## Tulokset

## Lähteet
George Arnott Walker Arnott

**George Arnott Walker Arnott** (6.  helmikuuta 1799 Edinburgh, Skotlanti – 17. huhtikuuta 1868 Glasgow, Skotlanti) oli skotlantilainen kasvitieteilijä.

## Elämä ja ura
Arnott vietti varhaisvuodet Edensheadissa ja Arlaryssa Fifen ja Kinrossin rajalla. Vuonna 1807 hän lähti Edinburghiin, kirjautui yliopistoon vuonna 1813 ja suoritti maisterin tutkinnon vuonna 1818. Hän opiskeli sitten oikeustiedettä ja hyväksyttiin asianajajaksi vuonna 1821. Ammatti ei kuitenkaan kiinnostanut häntä, ja hän luopui siitä pian. Hänen huomionsa oli noin kolme tai neljä vuotta aiemmin kiinnittynyt kasvitieteeseen, ja tälle tutkimukselle hän omistautui nyt tutustuen Robert Wightiin ja Robert Kaye Grevilleen sekä hieman myöhemmin William Jackson Hookeriin. Vuonna 1821 hän lähti Ranskaan, jossa hän työskenteli Pariisin herbaariossa ja julkaisi kaksi sammalia käsittelevää artikkelia. Sen jälkeen hän vieraili Espanjassa ja Venäjällä. Vuosina 1830–1840 hän työskenteli William Jackson Hookerin kanssa laatimassa selvitystä kapteeni Frederick William Beecheyn Tyynenmeren ja Beringinsalmen matkoilla kerätyistä kasveista, ja tämä selvitys julkaistiin vuonna 1841 neljässä niteessä. Näiden kymmenen vuoden aikana hän julkaisi aktiivisesti Etelä-Amerikasta, Intiasta ja Senegambiasta peräisin olevien uusien kasvien kuvauksia eri aikakauslehdissä. Arnott teki yhteistyötä Wightin kanssa teoksissaan *Illustrations of Indian Botany* ja *Prodromus Floræ peninsulæ Indiæ Orientalis*. Vuonna 1839 hän otti tilapäisesti Hookerin paikan Glasgow'n yliopiston kasvitieteen lehtorina, ja vuonna 1845 hänet nimitettiin yliopiston kasvitieteen professoriksi, ja hän jätti Arlaryn vuonna 1846 ja asettui asumaan Glasgow'hun. Vuonna 1850 hän osallistui Hookerin kanssa *British Flora* -teoksen kuudenteen painokseen. Samoihin aikoihin hän ryhtyi tutkimaan diatomeja, joista hän muodosti laajan ja arvokkaan kokoelman ja julkaisi useita selvityksiä aiheesta. Hänen suuret kokoelmansa siirtyivät myöhemmin Glasgow'n yliopiston omistukseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Savonjoki

**Savonjoki** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

## Kylä
* Savonjoki, kulmakunta Rautalammella

## Joki
* Savonjoki, joki Orivedellä
* Savonjoki, joki Pöytyällä
* Savonjoki, joki Sotkamossa
* Savonjoki, joki Vimpelissä
Marfan valot

**Marfan valot** (myös *Marfan aavevalot*) ovat Yhdysvalloissa Texasissa Marfan kaupungin lähellä usein, mutta epäsäännöllisesti lähellä maanpintaa näkyviä tähtimäisiä valoja. Niiden alkuperä on ollut pitkään arvoitus. Nykyisen tutkimuksen mukaan suurin osa niistä on autojen valoja.

## Valot
Ensimmäinen kirjauttu havainto oli lehmipoika Robert Ellisonin vuonna 1883 tekemä. Valot näkyvät parhaiten pieneltä katselualueelta, johon kaupunki on rakennuttanut katoksen.

Marfan valot ovat tähtimäisiä ja liikkuvat hitaasti. Valot liikkuvat, hajoavat, sulautuvat toisiinsa, katoavat, ilmaantuvat uudestaan.Valot ovat yleensä keltaoransseja, mutta punaista, vihreää ja sinistäkin on havaittu Ne näkyvät aina kirkkaina öinä.

Valoja näkyy lähinnä sektorilla, joka on kaupungin järjestämästä havaintopaikasta länteen-etelään, eniten lounaaseen kohti Chinatin vuoria. Päänäkymissektori on televisiotornin ja Chinatin vuorten välissä, katsoen virallisesta havaintopaikasta.

## Selitys
Marfan valoja on monesti väitetty virvatuliksi, aaveiksi, ufoiksi jne. Erään kertomuksen mukaan ne tulisivat kauan sitten murhatun apassijohtajan haamun lyhdystä.

Tutkimusten mukaan suurin osa niistä on kuitenkin kaukaa näkyviä autojen ajovaloja ja leiritulia.

Ajovaloselitys vahvistuu näillä perusteilla: valtatie 67 näkyy havaintopaikalta. Valojen ilmaantumistiheys eri aikoina vastaa valtatien liikenteen määrää näinä aikoina. Valojen liikesuunta on sama kuin valtatien. Tutkijoiden kokeessa auton etuvalojen vilkutus näkyi havaintopaikalta, näyttäen Marfan valolta. Kokeilijoiden auton ohittaneen auton valot näkyivät myös.

Seutu on kuivaa aroa tai aavikkoa, ja melko korkealla merenpinnasta. Näin valot voivat näkyä kauas, ilman että niiden lähteitä tunnistaa. Näin päivän ja yön lämpötilaerot ovat melko suuria. Lämmin ilma nousee yöllä ylöspäin luoden kuplamaisia valoa taittavia linssejä, jotka liikkuvat.Tämä aiheuttaa valojen liikehtimisen, vilkkumisen, katoilut jne.

67-valtatien ajovalot näkyvät noin 25-30 km päästä sopivassa säässä.

## Lähteet
Hedvig Indebetou

**Hedvig Sofia Amalia Indebetou** (1. huhtikuuta 1844 – 25. huhtikuuta 1933) oli ruotsalainen kääntäjä ja lastenkirjojen kirjoittaja.

Hedvig Indebetou oli tehtaanomistajan Carl Gustaf Indebetoun ja hänen vaimonsa Dorothea Almgrenin tytär. Indebetoun juuret olivat Hollannin Flanderissa, mistä esivanhemmat olivat muuttaneet Ruotsiin 1600-luvun puolivälissä. Hänen perheensä hankki Katrineholmin lähellä olevan Beckershofsin kartanon Östra Vingåkersin pitäjässä. Hedvig Indebetou oli nuorin viidestä sisaruksesta. Vuonna 1859, 15-vuotiaana, hän muutti setänsä luokse Södermalmiin Tukholmaan, joka huolehti hänen kasvatuksestaan.

Vuosina 1867–1877 hän toimi yksityisopettajana ja alkoi samalla kirjoitella tarinoita lastenlehtiin. Vuonna 1884 hän kirjoitti kuvitetun satukokoelman *Ängsblommor*, sekä vuonna 1896 kuvitetun tarinakokoelman *Fåglalåt*. Samalla Hedvig Indebetou aloitti pääasiassa englanninkielisten lasten- ja nuortenkirjojen kääntämisen. Ensimmäinen käännös *När pappa kommer hem* on vuodelta 1883. Hän teki useita käännöksiä moniin nuorten kirjasarjoihin. Käännettyjä kirjailijoita olivat muiden muassa Susan ja Anna Bartlett Warner, Frederick Marryat, Lucy Peacock, Kate Douglas Wiggin, Louisa May Alcott sekä Bret Harte.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Puebla de Sanabria

**Puebla de Sanabria** on pikkukaupunki Espanjassa Zamoran maakunnassa. Se on Sanabrian comarcan hallinnollinen ja taloudellinen keskus. Kaupunki sijaitsee Zamoran maakunnan luoteisosassa Tera- ja Castro-jokien välisellä alueella. Sanabriajärvi sijaitsee noin kahdeksan kilometrin päässä kaupungista.

Puebla de Sanabriassa on useita historiallisesti ja arkkitehtonisesti merkittäviä kohteita eri vuosisadoilta. Runsaan kulttuuriperintönsä myötä kaupunki merkittiinkin vuonna 1994 historialliseksi kokonaisuudeksi ja vuodesta 2017 lähtien se on ollut osa Espanjan kauneimpien kylien verkostoa (*Pueblos más bonitos de España*).

Puebla de Sanabrian merkittävimpiä kohteita ovat Benaventen kreivin linna sekä Santa María del Azoguen kirkko. Benaventen kreivin linna on Benaventen neljännen kreivin, Rodrigo Alonso Pimentelin 1400-luvun puolessavälissä rakennuttama täydellinen keskiaikainen linnoitus. Santa María del Azoguen kirkko on puolestaan 1100-luvulla rakennettu romaanilaistyylinen kirkko, jota on kuitenkin muokattu merkittävästi 1500-, 1600- ja 1700-luvuilla. Lisäksi kaupungintalo merkitty rakennusmonumentiksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Non2en2e

**Non2en2e** (tyylitetynä **NON2EN2E**) on rap-artisti Iben kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 2. joulukuuta 2022. Non2en2e on jatko-osa Nonsense-abumille. Idea toisesta osasta syntyi loppuvuonna 2019, ja sen työstäminen alkoi 2020 heti perkele!-albumin jälkeen.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Rumba: 9.1/10

## Lähteet
Johnny English (elokuvasarja)

**Johnny English** on James Bondia ja vastaavanlaisia elokuvia parodioivan elokuvasarjan nimi. Jokaisessa elokuvassa pääosaa näyttelee Rowan Atkinson, jonka hahmo, Johnny English, perustuu Neal Purvisin, Robert Waden ja William Daviesin käsikirjoitukseen. Sarjaan kuuluu kolme elokuvaa: *[[Johnny English]]* (2003), *[[Johnny English – uudestisyntynyt]]* (2011) ja *[[Johnny English iskee jälleen]]* (2018).

Elokuvien taloudellisesta menestyksestä huolimatta ne saivat ristiriitaisia arvioita kriitikoilta.
## Elokuvat

### ''Johnny English'' (2003)
Pääosassa on vakoojaa näyttelevä Rowan Atkinson. Hänen pitää apurinsa Boughin (Ben Miller) kanssa tutkia Britannian kruununjalokivien varkautta. Pääepäiltyinä ovat ranskalainen yrittäjä Pascal Sauvage (John Malkovich) ja Lorna Campbell (Natalie Imbruglia).

### ''Johnny English – uudestisyntynyt'' (2011)
Munkkiluostariin itseään etsimään lähtenyt salainen agentti Johnny English palautetaan työtehtäviin, kun kansainvälinen palkkatappajien ryhmittymä uhkaa Kiinan pääministerin henkeä.

### ''Johnny English iskee jälleen'' (2018)
Hakkerit vievät kaikkien vakoojien tiedot salaiselta palvelulta. Joku on pakko saada selvittämään asiaa, joten on palkattava hommaan jo agenttihommista eläköitynyt nykyinen sisäoppilaitosopettaja Johnny English.
## Lähteet
Sanabriajärvi

**Sanabriajärvi** () on Espanjassa Zamoran maakunnassa sijaitseva järvi. Järven pinta-ala on 3,47 neliökilometriä ja se sijaitsee noin tuhannen metrin korkeudessa merenpinnan yläpuolella. Järviallas on syntynyt Würm-jäätiköitymisvaiheen seurauksena, ja järvi on Espanjan sekä koko Iberian niemimaan suurin jäätikön synnyttämä järvi. Järvi koostuu kahdesta altaasta, joista itäisemmän altaan syvin kohta on 53 metrissä ja läntisemmän altaan 46 metrissä.

Sanabriajärveä ympäröivien metsien pääpuulaji on pyreneittentammi (*Quercus pyrenaica*). Järvessä on havaittu elävän seitsemän eri kalalajia. Järvialue on osa Sanabriajärven luonnonpuistoa. Järveä lähin kaupunki on historiallinen Puebla de Sanabrian pikkukaupunki.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aikuisviihde Suomessa

**Aikuisviihteen** eri aihealueista ei ole paljoa tietoa juuri **Suomen ja suomalaisten tarkastelukulmasta**. Aikuisviihteen ja suomalaisten välinen yhteys on yhä pimennossa oleva asia.

## Laki
Aikuisviihdevideoiden levittämiseen ikärajaksi on asetettu 18 vuotta. Kuluttaja ei syyllisty rikokseen, vaikka olisikin alle 18-vuotias. Lapsisisältöisen ja eläinsisältöisen aikuisviihteen levittäminen ja jälleenmyynti on laitonta, tähän ei kuitenkaan lukeudu animaatio- tai piirrosaikuisviihdemateriaali.

## Kyselyt
Vuoden 2015 FINSEX:in teettämän kyselyn mukaan 83&nbsp;% suomalaismiehistä ja 58&nbsp;% suomalaisnaisista piti aikuisviihdettä erittäin kiihottavana.

## Sivustot
Vuoden 2013 maaliskuussa suosituin suomalaisten käyttämä aikuisviihdesivusto oli Pornhub. Similarwebin tilastoinnin mukaan se oli joulukuussa 2022 Suomen kaikista suosituin aikuisviihdesivusto ja kahdeksikymmeneksiensimmäiseksi suosituin verkkosivusto, sijoittuen Ylilaudan (#20) ja Suomi.fi-portaalin (#22) väliin. Muita suosittuja aikuisviihdesivustoja Suomessa ovat XVideos, xHamster, XNXX ja Stripchat.

## Kulutus
Maaliskuussa 2013 tilastoitiin, että suomalaiset kuluttivat 144 miljoonaa minuuttia aikuisviihdesivustoilla. Kyseisillä sivustoilla kävi yhteensä noin 1,740,000 henkilöä.

## Mieltymykset
Pornhub-sivuston mukaan vuosina 2021 ja 2022 suomalaisten suosituin aikuisviihdekategoria oli naisten välinen lempiminen. Vuonna 2023 suomalaisten lempikategoria oli peräaukkoyhdyntä, joka oli myös kaikista mieluisin kategoria muissakin Pohjoismaissa.

## Katso myös
* Prostituutio Suomessa

## Lähteet
Ahmoon työväentalo

**Ahmoon työväentalo** on Ahmoon kylässä Karkkilan kaupungissa sijaitseva työväentalo. 

## Historiaa
Ahmoon ja Haaviston työväenyhdistys Oras perustettiin joulukuussa 1905. SDP:n puoluetilaston mukaan yhdistyksen jäsenmäärä oli 260 vuonna 1907, minkä jälkeen se putosi huomattavasti. Työväenyhdistys osti vuonna 1911 entisen maalaistalon päärakennuksen. Taloa laajennettiin vuonna 1917 juhlasiivellä. Tämä mahdollisti työväentalon entistä monipuolisemman käytön. Kansalaissodan aikana talo oli punakaartin esikuntana. Lapualaisvuosina työväenyhdistys lakkautettiin ja työväentalo pakkohuutokaupattiin vuonna 1932, josta Karkkilan työväenyhdistys lunasti talon. Ahmoon eteläinen pienviljelijäyhdistys osti talon vuonna 1934. Vuonna 1947 valtioneuvosto lunasti talon ja luovutti sen SKP:n Ahmoon yhdistykselle.

## Rakennus
Työväentalon pinta-ala on 280 m². Talossa on 118 m²:n juhlasali ja 40 m²:n näyttämö. Talossa on lisäksi pieni keittiö ja ravintolatila sekä tarvittavat saniteettitilat. Talo on peruskorjattu vuosina 2010–2018. Kaikki ulko- ja sisäpuoliset pinnat on uusittu talon perinteitä kunnioittaen. Talo on väritykseltään ja ilmapiiriltään kodikas.

## Lähteet
Tuorilan työväentalo

**Tuorilan työväentalo** on Tuorilan kylässä Karkkilan kaupungissa sijaitseva työväentalo. 

## Historiaa
Tuorilan ja Järvenpään työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Yhdistys osti tontin Tuorilan kylästä. Muistitiedon mukaan tässäkin tonttikaupassa olisi jouduttu käyttämään niin kutsuttuja välikäsiä, joita ilman työväenyhdistysten oli vaikeaa ostaa tonttimaata. Ensimmäinen maininta talosta oli SDP:n vuoden 1909 puoluetilastossa. Vuonna 1945 työväenyhdistys siirtyi SKDL:n jäsenjärjestöksi.

## Rakennus
Työväentalon pinta-ala on 270 m². Talossa on 103 m²:n juhlasali ja 48 m²:n näyttämö. Talossa on lisäksi pieni keittiö ja ravintolatila sekä tarvittavat saniteettitilat. Taloa on peruskorjattu useaan otteeseen vuosina 1997–2007. Talo lämpiää puulla ja sähköllä. Vesi saadaan omasta kaivosta.

## Toimintaa työväentalolla
Työväentalon vakiokäyttäjinä oli alkuvuosina oman yhdistyksen lisäksi myös Pyhäjärven Sos.dem. kunnallisjärjestö. Tuorilan työväentalolla järjestettiin monet yhteiset vappujuhlat.

## Lähteet
Hot Rod (elokuva)

**Hot Rod** on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Akiva Schaffer ja käsikirjoittanut Pam Brady. Andy Samberg esittää elokuvassa Rod Kimbleä, aloittelevaa stunt-esiintyjää, jonka isäpuoli Frank (Ian McShane) käyttäytyy jatkuvasti pilkkaavasti ja epäkunnioittavasti häntä kohtaan. Kun Frank sairastuu, Rod alkaa keräämään rahaa hänen sydänoperaatiotaan varten tekemällä isoimman stunttinsa. Muita rooleja esittävät muun muassa Jorma Taccone, Sissy Spacek, Will Arnett, Danny McBride, Isla Fisher ja Bill Hader.

Elokuvan musiikit on säveltänyt Yes-yhtyeen kitaristi Trevor Rabin. Soundtrack sisältää myös useita ruotsalaisen rock-yhtye Europen tekemiä kappaleita.

*Hot Rod* tuli teatterilevitykseen Yhdysvalloissa 3. elokuuta 2007. Elokuva oli taloudellinen floppi, tuottaen ainoastaan 14 miljoonaa dollaria 25 miljoonan dollarin budjetilla. Se sai ilmestyessään myös ristiriitaisen vastaanoton: sitä kritisoitiin eritysesti käsikirjoituksesta ja huumorista. Myöhemmin elokuva on alkanut nauttia kulttielokuvan mainetta.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Bariumkromaatti

**Bariumkromaatti** (BaCrO4) on barium- ja kromaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään väriaineena ja pyrotekniikassa. 

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa bariumkromaatti on keltaista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on ortorombinen. Bariumkromaatti liukenee vain hyvin niukasti veteen ja paremmin happoihin. Yhdiste on voimakas hapetin sekä myrkyllistä ja karsinogeenista. Bariumkromaatti muodostaa kaksoissuoloja alkalimetallikromaattien kanssa.

Bariumkromaattia valmistetaan saostamalla vesiliukoisten bariumsuolojen, kuten bariumkloridin, liuoksista kromaattien avulla.

Bariumkromaattia käytetään väriaineena taiteilijaväreissä, korroosionestomaaleissa sekä lasin ja emalien värjäykseen. Yhdistettä käytetään myös hapettimena pyrotekniikassa.

## Lähteet
Puistokatu 4

**Puistokatu 4** on Helsingin Kaivopuistossa Puistokadun varrella sijaitseva 1800-luvun lopussa rakennettu suojeltu huvilarakennus, jossa toimii Tiina ja Antti Herlinin säätiön sekä Maj ja Tor Nesslingin säätiön samanniminen yhteishanke. Hanke tarjoaa työtiloja tutkijoille, yrityksille, yhdistyksille ja organisaatioille, jotka työskentelevät ekologisesti kestävän tulevaisuuden puolesta.

Talossa ovat myös edellä mainittujen säätiöiden, Ympäristötiedon foorumin ja Puistokatu 4 -hankkeen työntekijöiden työtilat. Talon ensimmäisessä kerroksessa toimii kortteliravintola Elm.

## Talon historia
Ensimmäinen versio Puistokatu 4:stä valmistui, kun insinööri ja kartanpiirtäjä Carl Henrik Nummelin rakennutti talon itselleen 1870-luvun lopulla. Rakennus tuhoutui kuitenkin kokonaan tulipalossa 1886. Viereiselle tontille valmistui Hugo Neumanin vuonna 1876 suunnittelema Puistokatu 6, joka on myös suojeltu ja toiminut muun muassa päiväkotina.

Nykymuotoinen huvila nousi paikalle 1890-luvun alussa. Uudet asukkaat olivat aikansa tunnetuin suomalaisnäyttelijätär Ida Aalberg ja tämän varatuomaripuoliso Lauri Kivekäs. Vuonna 1916 huvila muutettiin kouluksi. Ensin talossa toimi yksityinen Svenska Samskolan ja sen jälkeen Ranskalainen kansakoulu ja lastentarha.

Suomen Arkkitehtuurimuseon säätiö vuokrasi Puistokatu 4:n kaupungilta vuonna 1959. Seuraavat vuosikymmenet talo toimi arkkitehtuurimuseon näyttely- ja toimistotilana.

2000-luvulle tultaessa talo alkoi kärsiä muun muassa kosteusvaurioista ja lahoavista rakenteista. Arkkitehtuurimuseolla ei ollut varaa tarvittavan laajuisiin kunnostustöihin, ja lopulta museon toiminta siirrettiin muualle.

Rakennus seisoi autioituneena vuosikausia, kunnes tammikuussa 2020 Tiina ja Antti Herlinin säätiö osti talon. Syksyllä 2020 alkoivat kunnostustyöt, jotka saatiin päätökseen kesällä 2022.

## Puistokatu 4 -hanke
Puistokatu 4 -hanke syntyi Tiina ja Antti Herlinin säätiön ja Maj ja Tor ja Nesslingin Säätiön tarpeesta tarjota fyysinen tila ekologisesti kestävän tulevaisuuden rakentamiselle.
Hanke aloitti fyysisesti Puistokatu 4:ssä elokuussa 2022, jolloin juhlittiin myös remontista valmistuneen talon avajaisia. Talon *14 huonetta* -avajaisnäyttelyssä oli esillä teoksia muun muassa Rosa Liksomilta, Emilia Hernesniemeltä, ja Teemu Lehmusruusulta. Kävijöitä kaksiviikkoisessa ilmaisnäyttelyssä oli kaikkiaan noin 5300.

Syys-talvella 2022 taloon muuttivat säätiöiden työntekijät sekä hankkeen ensimmäiset tutkija- ja toimijajäsenet. Päivittäin käytössä olevien työtilojen lisäksi talossa järjestetään kaikille avoimia tapahtumia, kuten ympäristökysymyksiin liittyviä luku- ja keskustelupiirejä sekä luentosarjoja. Lisäksi talon ensimmäisessä kerroksessa on kaupunkilaisille avoin kirjasto. Puistokatu 4:n tilat on remontin ohessa entisöity niin, että vierailu talossa onnistuu esteettömästi ja tilat ovat saavutettavia.

Puistokatu 4:lle myönnettiin marraskuussa 2022 Kansanvalistusseuran Sivistyspalkinto.

## Lähteet
James Edward Smith

**James Edward Smith** (2. joulukuuta 1759 Norwich, Englanti – 17. maaliskuuta 1828 Norwich) oli englantilainen kasvitieteilijä ja entomologi. Hän oli Linnean Societyn perustaja.

## Elämä ja ura
Smith oli varakkaan villakauppiaan poika. 1780-luvun alussa hän opiskeli Edinburghin yliopistossa lääketiedettä ja vuonna 1783 hän muutti Lontooseen jatkamaan opintojaan. Smith oli Joseph Banksin ystävä, jolle oli tarjottu ruotsalaisen kasvitieteilijän Carl Linnaeuksen koko kokoelma kirjoja, käsikirjoituksia ja näytteitä hänen poikansa Carl Linnaeus nuoremman kuoleman jälkeen. Banks ei hyväksynyt tarjousta, mutta Smith osti kokoelman isänsä suostumuksella. Kaupan jälkeen tarjouksia tuli vielä muun muassa Venäjän keisarinnalta. Kokoelma saapui Ruotsista Lontooseen vuonna 1784. Vuonna 1785 Smith valittiin Royal Societyn jäseneksi ja hänelle myönnettiin lääketieteen tohtorin arvonimi Leidenin yliopistossa.

Vuosina 1786–1788 Smith teki matkan Alankomaissa, Ranskassa, Italiassa ja Sveitsissä ja vieraili kasvitieteilijöiden ja herbaarioiden luona. Hänen matkansa on kuvattu yksityiskohtaisesti kolmiosaisessa *Sketch* -teoksessa, jonka Smith julkaisi ensimmäisen kerran vuonna 1793. Hän perusti Linnean Society of Londonin vuonna 1788 ja hänestä tuli sen ensimmäinen puheenjohtaja, ja hän toimi tehtävässä kuolemaansa asti. Pian vuonna 1796 solmitun avioliiton jälkeen Smith vetäytyi kotikaupunkiinsa ja asui Lontoossa vain kaksi tai kolme kuukautta vuodessa pitämässä vuosittaisen luentosarjan. Hänen kirjastostaan ja kasvitieteellisistä kokoelmistaan tuli kuuluisia Euroopassa, ja niihin tutustui lukuisia tieteilijöitä kaikkialta mantereelta. 

Vuonna 1797 hän julkaisi *The Natural History of the Rarer Lepidopterous Insects of Georgia* -kirjan, joka oli ensimmäinen Yhdysvaltojen hyönteisiä käsittelevä teos. Hänen kasvitieteellisiin teoksiinsa kuuluvat *Flora Britannica* (1800–1804) ja *The English Flora* (4 nidettä, 1824–1829). Prinssihallitsijan tultua Linnean Societyn suojelijaksi Smith sai ritarin arvon vuonna 1814 ja hänet valittiin useiden ulkomaisten tiedeseurojen jäseneksi. Vuonna 1818 Thomas Martyn kutsui Smithin luennoimaan Cambridgeen, mutta yliopiston viranomaiset vastustivat sitä, koska Smith oli unitaristi. Tapaus sai Smithin kirjoittamaan kaksi katkeraa pamflettia. Hän kirjoitti myös kasvitieteellisiä artikkeleita Abraham Reesin *Cyclopaediaan* vuosina 1808–1819. Hän laati myös useita virsiä. Smithin kuoltua Linnean Society osti hänen kokoelmansa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pirjo Virtanen

**Pirjo Aili Maria Virtanen** (s. 1970) on tamperelainen yritysjohtaja ja hallitusammattilainen.  Hän väitteli tekniikan tohtoriksi 27-vuotiaana lokakuussa 1997 Tampereen Teknillisessä Korkeakoulussa aiheenaan materiaalitutkimus, tarkemmin kupari-nikkeli-tina-seosten mikrorakennemuutokset. 

Virtanen tunnetaan pitkästä työurasta suomalaisessa Metso-konsernissa, mm. Lokomon paikallisjohtajana ja sairastamastaan harvinaisesta verisairaudesta, aplastisesta anemiasta.  Vuodesta 2021 alkaen hän on toiminut Hallituspartnerit ry:ssä  ja kestävyyskonsulttina .

Hän asuu Tampereen Tahmelassa aviomiehensä kanssa. Perheessä on kaksi poikaa.

## Lähteet
Damian Galiński

**Damian Galiński** (s. 1991) on puolalainen superraskaansarjan karateka. Hän on Kyokushinin moninenkertainen EM-mitalisti ja sijoittui parhaimmillaan MM-kilpailuissa kuudenneksi. Galiński on myös kolminkertainen Puolan mestari.

## Kilpaura
Galiński saavutti 2013 Puolan Openissa hopeaa hävittyään loppuottelussa hallitsevalle mestarille Patryk Sypieńille. Hän saavutti samana vuonna myös Puolan mestaruuden superraskaassasarjassa voitettuaan loppuottelussa kolminkertaisen Puolan mestarin Marcin Sieradzkin.

Galiński saavutti 2014 Puolan mestaruuskilpailuissa hopeaa hävittyään loppuottelussa Maciej Mazurille. Marraskuussa hän saavutti EM-hopeaa hävittyään Euroopan Openin loppuottelussa Patryk Sypieńille.

Toukokuussa 2015 Galiński sijoittui EM-kilpailuissa neljänneksi hävittyään pronssiottelun Djema Belkhodjalle. Myöhemmin marraskuussa Galiński saavutti Euroopan Openissa uransa toisen EM-mitalin. Hän oli vielä marraskuun lopulla mukana MM-kilpailuissa.

Galiński voitti 2016 Puolan Openissa pronssia.

Hän saavutti 2017 Puolan Openissa hopeaa hävittyään loppuottelussa hallitsevalle mestarille Maciej Mazurille. Huhtikuussa Galiński sijoittui painoluokallisissa MM-kilpailuissa kuudenneksi. Toukokuussa hän taas eteni EM-kilpailuissa superraskaansarjan loppuotteluun saakka, jossa hän hävisi mestaruuden Konstantin Kovalenkolle. Galiński sijoittui vielä neljänneksi marraskuussa Euroopan Openissa hävittyään pronssiottelun Patryk Sypieńille.

## Lähteet
NHL:n varaustilaisuus 2023

**NHL:n varaustilaisuus 2023** järjestettiin 28.–29. kesäkuuta 2023 Bridgestone Arenalla Nashvillessä.

Useimmat asiantuntijat ja tiedotusvälineet odottivat kanadalaisen keskushyökkääjä Connor Bedardin olevan ykkösvaraus. Chicago Blackhawksilla oli varaustilaisuuden ensimmäinen vuoro ja seura varasi Connor Bedardin.

## Varauskelpoisuus
Tilaisuudessa voidaan varata pelaajia, jotka ovat syntyneet 1. tammikuuta 2003 – 15. syyskuuta 2005. Lisäksi varaamattomat pelaajat, jotka ovat muualta kuin Pohjois-Amerikasta ja syntyneet vuonna 2002 ovat kelvollisia varaustilaisuuteen.

Pelaajat, jotka varattiin , mutta jotka eivät solmineet NHL-sopimusta ja ovat syntyneet 30. kesäkuuta 2003 jälkeen, voivat asettua varattavaksi uudelleen.

## Ennakkoarviot
Sportsnetin ennakkoarvion kärkikymmenikkö huhtikuulta 2023:

## Varaukset
### 1. kierros

## Katso myös
* NHL-kausi 2022–2023
* NHL-kausi 2023–2024
* Luettelo NHL:n ykkösvarauksista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Luettelo varauskelpoisista pelaajista Elite Prospects -sivustolla.