open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bokkaus

**Bokkaus**, josta käytetään myös nimiä **power-rising**, **powerbocking**, **teräjuoksu** ja **jousikenkäily**, on urheilulaji, jossa urheilijat käyttävät erikoistuneita jalkakiinnikkeitä, *hyppyjousia*, joiden avulla se saavat suorituskykyään monessa suhteesssa parannetuksi. Ne lisäävät muun muassa juoksunopeutta ja hyppykorkeutta. Jotkut väittävät, että ne voivat nostaa juoksunopeutta jopa 48 kilometriin tunnissa ja hyppykorkeutta 2,60 metriin. Hyppyjousilla bokkaajat voivat tehdä temppuja ja käännöksiä, hypätä suuriin korkeuksiin ja suorittaa monia liikkumismuotoja.

Bokkauksen eli powerbockingin keksi vuonna 2004 saksalainen keksijä Alexander Böck, joka patentoi ensimmäiset hyppyjouset tuotemerkillä *powerskip*. Nimi ”powerbocking” johdettiin Böckin sukunimestä. Ajan myötä bokkauksesta on tullut suosittu virkistystoiminta erityisesti kaupunkialueilla, joissa on mahdollisuuksia parkourin kaltaisiin vaikuttaviin saavutuksiin. Voidakseen hyppiä turvallisesti ja oikein urheilijoiden on oltava tietoisia monista asioista. Esimerkiksi heidän painonsa ja vartalotyyppinsä vaikuttavat jousikenkiin ja siihen, tarvitsevatko jousikengät huoltoa vai eivät.

Bokkaajille on myös suositeltavaa käyttää urheilusuorituksen aikana suojavarusteita, kuten kypärää, kyynärpää- ja polvisuojia. Powerbocking on parasta suorittaa tasaisilla, sementtipinnoilla, koska ruoho ja lika voivat olla liukkaita, jolloin jousien voi olla vaikea saada pitoa.
Nazlı Tolga Brenninkmeijer

**Nazlı Tolga Brenninkmeijer**, (s. 8. marraskuuta 1979, Ankara) on turkkilais-hollantilainen toimittaja ja televisiojuontaja. Tolga oli johtava paikallis- ja ulkosuhdeohjelman FOX Ana Haber ja *Nazlı Tolga ile Haber Masası ankkuri* .

Nazlı Tolga syntyi Ankarassa, Turkissa . Hän syntyi muslimi-turkkilaiseen perheeseen Samsunista ja Malatyasta. Hän puhuu sujuvasti turkkia, hollantia,portugalia ja englantia. Suoritettuaan perus- ja keskiasteen koulutuksensa Amerikanissa Collegessa Istanbulissa, hän opiskeli Marmara-yliopiston viestintätieteellisessä tiedekunnassa – Turkin johtavassa viestintäkoulutuksen ja -opintojen oppilaitoksessa. Hän opiskeli journalismin laitoksella. Tolga aloitti journalistisen uransa Kanal D Haberissa vuonna 1998. Hän työskenteli Show TVssä, Skyturkissa ja Foxissa. Hän meni naimisiin hollantilaisen liikemiehen Lawrence Brenninkmeyerin kanssa Istanbulin Pyhän Hengen katedraalissa syyskuussa 2013. Hän asuu Brasiliassa, Lontoossa ja Shanghaissa. Hän on roomalaiskatolinen vuodesta 2013 lähtien. Viime vuosina Tolgasta tuli kahden tytön äiti.

## tv-ohjelmat

* *Kanal D Gece Haberleri* (Kanal D, 1998–2002)
* *Nazlı Tolga ile Haber Masası* (Skyturk, 2004 – syyskuu 2007)
* *Show Haber* (2002–2003)
* *FOX ON Ana Haber* (2008–2010)
* *Nazlı Tolga ile Fox Ana Haber* (3.9.2007 – 14.6.2013)
Sergei Surovikin

**Sergei Vladimirovitš Surovikin** (; s. 11. lokakuuta 1966 Novosibirsk) on venäläinen kenraali. Hänellä on Venäjän federaation sankarin arvonimi. Vuodesta 2017 lähtien hän on ollut Venäjän ilma- ja avaruusvoimien komentaja.

Neuvostoliiton vallankaappausyrityksen (1991) aikaan Surovikinin komentamat joukot ampuivat neuvostojärjestelmää vastustaneita mielenosoittajia Moskovassa. Kolme mielenosoittajaa kuoli, ja Surovikin joutui pidätetyksi, mutta hänet vapautettiin noin puoli vuotta myöhemmin. Vuonna 1995 Surovikin sai tuomion laittomasta asekaupasta, mutta tuomio kumottiin myöhemmin. Vuonna 2004 häntä syytettiin alaistensa pahoinpitelemisestä.

Surovikin on palvellut suurimman osan urastaan jalkaväessä. Vuonna 2017 hän oli venäläisjoukkojen komentaja Syyriassa ensimmäisen kerran. Vuonna 2020 Human Rights Watch nimesi hänet yhdeksi sotilasjohtajista, joiden komennuksessa Syyrian ihmisoikeusrikokset voitiin tehdä. Syyrian lisäksi Surovikinilla on armeijakokemusta Afganistanista, Tšetšeniasta sekä Tadžikistanista.

8. lokakuuta 2022 Venäjän puolustusministeriö ilmoitti Surovikinin nimityksestä Ukrainan sodan komentajaksi. Hän oli jo kesästä 2022 saakka ollut vastuussa Venäjän joukoista Etelä-Ukrainan alueella. Nimitys koko sodan komentajaksi seurasi Venäjän armeijan Ukrainassa kärsimiä vakavia tappioita, jotka olivat herättäneet avointa kritiikkiä sodanjohtoa kohtaan. Wagner-ryhmän omistaja Jevgeni Prigožinin luonnehdinnan mukaan Surovikin on "Venäjän armeijan ammattitaitoisin komentaja". Sotilasanalyytikko Michael Kofman on todennut Surovikinin tulleen tunnetuksi "melko häikäilemättömänä komentajana." Jo tammikuussa 2023 kenraali Valeri Gerasimov otti paikan uutena Ukrainan operaation johtajana ja Surovikinista tuli hänen apulaisjohtajansa.

## Lähteet
ARA La Plata (1874)

**ARA La Plata** oli Argentiinan laivaston La Plata -luokan rannikkopanssarilaiva.

## Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1872 laivastolain perusteella Laird Brothersilta, joka valmisti aluksen Cammellin telakalla Birkenheadissä. Se laskettiin vesille 29. elokuuta 1874. Aluksen hankintahinta oli 85&nbsp;000 puntaa.

## Palvelus
Atlantin ylitystä varten alukseen rakennettiin 1874 Liverpoolissa lisäkeula ja korotettiin laitoja. Vuoden lopulla alus lähti mahdollisesti sisaraluksensa kanssa D. Bartolomé Corderon alaisuudessa Liverpoolista ja saapui Rio de Janeiroon, jossa se viipyi neljä kuukautta paikallisen konsulin määräyksestä Buenos Airesissa puhjenneen kapinan vuoksi. Huhtikuussa 1875 alus sai luvan jatkaa Buenos Airesiin ja saapui 13. toukokuuta Los Pozosiin, missä se liitettiin laivastoon.

Heinäkuussa 1876 alus sijoitettiin ulkoredille kiinteäksi asemaksi, mistä se palasi Los Pozosiin elokuussa. Alus liitettiin perustettavaan laivaston tykistökouluun, jonka johtajaksi nimettiin aluksen päällikkö Cordero. Alus osallistui joulukuussa 1877 Paranássa Corrienten provinssin kapinallisia vastaan sotatoimiin, missä se tuki hallituksen joukkoja. Tammikuusta huhtikuuhun 1878 sotatoimet jatkuivat ja alus tuki hallituksen joukkoja Bella Vistassa, Goyassa ja Esquinassa. Kesällä kapinallisten antauduttua alus palasi Los Pozosiin.

Vuonna 1879 laivasto organisoitiin uudelleen, jolloin aluksesta tehtiin 1. divisioonan lippulaiva. Divisioonan muut alukset olivat *ARA Paraná*, *ARA Bermejo* ja *ARA Resguardo*. Vuoden 1880 kapinassa aluksen miehistö pysyi uskollisena hallitukselle. Se osallistui Buenos Airesin sataman saartoon. Hallinnon siirryttyä Belgranoon presidentti asettui alukselle. Aluksen tehtävänä oli estää asekuljetukset tohtori Weaveriä tukeville kapinoitsijoille. Kapinan päätyttyä alus palasi laivueeseensa.

Alus asetettiin myyntiin 16. marraskuuta 1927.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
SGI Onyx

**SGI Onyx** on Silicon Graphicsin (SGI) valmistama tietokone, joka julkaistiin vuonna 1993.

## Mallit
Tietokonetta oli saatavilla kahtena vaihtoehtona: pyödän viereen tai räkkiin asennettavana. Pöydän vierelle asennettavaan sai yhden suoritinkortin ja räkkiasennettavaan malliin sai kuusi suoritinkorttia. Onyx käytti aluksi VTX- tai RealityEngine2-grafiikkakorttia ja vuonna 1995 InifiniteReality-grafiikkakorttia. VTX on edullisempi "pikkuveli" RealityEngine2:lle.

Tietokoneeseen sai kolmea MIPS-arkkitehtuurin suoritinta: R4400, R8000 ja R10000. Yhdellä suoritinkortilla voi olla enintään neljä suoritinta, jolloin kuusi suoritinkorttia räkkiasennettavassa mallissa voi sisältää 24 suoritinta. Muistipiirit asennettiin SGI:n omille muistimoduuleille, joiden valmistus lisensoitiin eri tahoille. Järjestelmäväylä on nimeltään PowerPath-2. Tietokoneessa on VME64-laajennusväylät.

## Käyttökohteet
Tietokonetta käytettiin Nintendo 64:n ohjelmiston kehitysalustana, kunnes Nintendo päätti siirtyä edullisempaan SGI Indy -malliin.

## Kuvia

Tiedosto:SGI-ip19.jpg|IP19-suoritinkortti neljällä MIPS R4400 -prosessorilla.
Tiedosto:SGI-re2-ge10v.jpg|Geometry Engine -piirilevy RealityEngine2-grafiikkajärjestelmästä.
Tiedosto:Tokyo University CABIN Onyxes.jpg|Onyx-tietokoneita Tokion yliopistossa.


## Lähteet
Juuso Koistinen

**Juuso Heikki Koistinen** (1. huhtikuuta 1910 Leppävirta – 24. huhtikuuta 1974) oli suomalainen virkamies ja järjestö- ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Koistisen vanhemmat olivat konemestari Juho Heikki Koistinen ja Ida Johanna Ryth ja puoliso vuodesta 1956 farmaseutti Karin Ulla Margareta Arnkil. Koistinen kävi seitsemän luokkaa oppikoulua Kuopion yhteiskoulussa. Hän oli Muuruvedellä suojeluskunnan paikallispäällikkö 1931–1932 ja aluepäällikkö 1932,  Valtiollisen poliisin palveluksessa 1932–1940, Suomen Aseveljien Liiton Pohjois-Savon piirin toiminnanjohtaja 1940–1944, Suomen Huollon Kuopion läänin keskuksen toiminnanjohtaja 1944–1946, Kansanavun Kuopion läänin johtaja 1945–1946 sekä, Kirjapaino Oy Savon levikkipäällikkö 1946–1949, toimitusjohtaja 1949–1967 ja johtokunnan jäsen 1951–1967. Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen Koistinen oli 1953–1956 ja hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Koistinen oli reservin yliluutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1966.

## Lähteet
Konneveden kirkonkylän työväentalo

**Konneveden kirkonkylän työväentalo** on Konneveden kirkonkylän keskustassa sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Talo edustaa 1950-luvulle ominaista seurantalojen rakennustyyppiä. Konneveden työväentalon omistaa Konneveden työväenyhdistys, joka myös vuokraa taloa erilaisiin tilaisuuksiin.

## Historia
Konnevedelle työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906 nimellä Kärkkäälän työväenyhdistys. Vuonna 1912 Konnevedellä oli sekä Kärkkäälän työväenyhdistys että Kärkkäälän työväenyhdistys Taisto, joka lienee nykyisen Konneveden kirkonkylän työväenyhdistyksen edeltäjä. Vuonna 1914 oltiin hankkimassa tonttia talon rakentamista varten Rautalammin kunnan omistamalta Lapumäen koulutilalta. Tuolloin ei talon rakentamisesta kuitenkaan tullut mitään. Vasta jatkosodan jälkeen ryhdyttiin uuteen yritykseen. Kunnalta ostettiin tontti vuonna 1944, johon lainhuudatus saatiin 1948. Aluksi rakennettiin tanssilava. Honkalan tilalta ja Tupaniemestä ostettiin rakennustarvikkeita. Myöskin jäsenistö rahoitti rakennustöitä. Työväentalon piirustukset teki yhdistyksen jäsen Väinö Kärkkäinen. Taloa rakennettiin talkoilla. Taloa laajennettiin mm. vuonna 1968, ja vuonna 1973 asennettiin ilmapuhallinjärjestelmä.

## Rakennus
Talo on lautarakenteinen. Ulkovuoraus on punaiseksi maalattua lautaa. Katteena on ollut päre, joka vaihdettiin peltiin vuonna 1961. Sisäseinät ovat paneelia ja lastulevyä, sisäkatto on kuitulevyä ja paneelia. Osa ovista on uusittu vuonna 1972. Aluksi talossa on ollut uunilämmitys, nykyään kuumailmapuhallinjärjestelmä. Asunnoissa on keskuslämmitys. Talossa on viemäri vuodesta 1950 ja vesijohto vuodesta 1959 lähtien sekä wc:t vuodesta 1978 lähtien. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, kokoushuone ja kaksi huoneen ja keittiön asuntoa. Lisärakennuksina ovat olleet halkovarasto ja käymälät.

## Toimintaa työväentalolla
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvanäytöksiä, urheiluharjoituksia ja juhlia. Sitä on myös vuokrattu ulkopuolisille. Nykyään talossa järjestetään erilaisia juhlia, kuten häitä, syntymäpäiviä ja hirvipeijaisia.

## Lähteet
Väinö Haapanen

**Väinö Edvard Haapanen** (16. huhtikuuta 1898 Kiukainen – 16. huhtikuuta 1984 Naantali) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Haapasen vanhemmat olivat maanviljelijä, kauppias Isak Edvard Haapanen ja Ida Sofia Bergroos ja puoliso Taimi Maria Lindén. Haapanen oli koulun käytyään apulainen isänsä kaupassa Kiukaisissa, Mynämäellä ja Turussa, kalan, kananmunien, maataloustuotteiden välityskaupan omistaja Turussa 1919–1930, Kontio & Kontio Oy:n pääosakas ja toimitusjohtaja 1930–1944 ja Oy Kameka Ab:n, vuodesta 1948 Kalayhtymä Oy, pääosakas ja toimitusjohtaja 1945–1969. Kalayhtymä oli alallaan erittäin merkittävä, se jalosti aikanaan kaksi kolmasosaa Suomessa myydystä silakasta. Haapanen oli myös Turun Silli Oy:n osakas vuodesta 1934. Yhtiöidensä nimissä Haapanen harjoitti kalastusta muun muassa Islannin pyyntialueilla. Hänellä oli Naantalissa oma telakka, jossa rakennettiin aluksia paitsi kalastukseen, myös saaristokuljetuksiin. Haapanen oli Soinisten kartanon osakas Naantalin maalaiskunnassa 1936–1948 ja sittemmin Soiniemen tilan omistaja Naantalissa, jossa oli muun muassa tuhansia omenapuita ja muita hedelmäviljelyksiä. Kauppaneuvoksen arvonimen Haapanen sai 1966. 

## Lähteet
Tikanniemen työväentalo

**Tikanniemen työväentalo** oli Vieremän kunnan (vuoteen 1922 osa Iisalmen maalaiskuntaa) Tikanniemen kylässä sijainnut työväentalo. 

## Historiaa
Tikanniemen työväenyhdistys perustettiin yhden lähteen mukaan vuonna 1907. 1910 oli ensimmäinen vuosi, kun yhdistys ilmoitti tietojaan SDP:n puoluetilastoon. Tuolloin yhdistyksellä oli 30 jäsentä ja talo. Vuonna 1916 jäseniä oli 16, ja siitä eteenpäin yhdistys ei enää ilmoittanut tietojaan puoluetilastoon. On mahdollista, että yhdistyksen toiminta hiipui tai se liittyi vuonna 1920 perustettuun SSTP:hen. Vuonna 1916 työväenlehti *[[Sanantuoja]]* kirjoitti, että Tikanniemen yhdistyksen toiminta oli ”kituvaista ja epäselvää”.>

Vuoden 1914 paikkeilla yhdistykselle tontin vuokrannut tilanomistaja myi tontin, ja uusi omistaja tahtoi häätää yhdistyksen. Asiaa käsiteltiin käräjillä keväällä 1916. Koska vuokrasopimus oli tehty 50 vuodeksi, sitä ei voinut kumota, ja maanomistaja joutui maksamaan yhdistykselle oikeudenkäyntikulut.  Yhdistys lakkautettiin 1930-luvun alussa kommunistilakien nojalla, ja talo myytiin valtion pakkohuutokaupassa yksityishenkilölle vuonna 1934. 

## Toimintaa työväentalolla
1910-luvulla talolla järjestettiin ainakin iltamia. 

## Lähteet
Lievestuoreen työväentalo

**Lievestuoreen työväentalo Toivola** on Laukaan Lievestuoreen taajamassa sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Talo edustaa  aikakaudelle ominaista rakennustyyppiä ja työväentalolle ominaista rakennustyyliä. Lievestuoreen työväentalo Toivolan omistaa Laukaan Demarit ry, joka myös vuokraa taloa erilaisiin tilaisuuksiin.

## Historia
Lievestuoreen työväenyhdistyksen ovat perustaneet vuonna 1906  Jyväskylä-Pieksämäki-radan työntekijät ja Hohon kylän torpparit. Jo ennen työväentalon rakentamista pidettiin iltamia Nurkkalan talossa. Työväentalon tontti sai nimen Toivola. Työväentalon perustaksi radan rakentajat tekivät kiviarkun. Kiviarkun päälle siirrettiin Hankasalmelta vanha Piilunmäen tuparakennus. Hirret ajettiin tontille talkoilla. Työväentalo valmistui vuonna 1915.

Sisällissodan aikana vuonna 1918 työväentalo oli vankilana. 1940-luvulla työväentalolle oli majoitettu armeijan sotilaita, ja siinä toimi jossain vaiheessa myös kansakoulu. Vuonna 1949 työväentalon pihamaalle rakennettiin Urheiluseura Toiveelle painikämppä. Se on myöhemmin purettu. Vuonna 1949 tehtiin myös peruskorjaus: juhlasalia, näyttämöä ja ravintolaa suurennettiin. Vuonna 1977 tehtiin jälleen päätös peruskorjauksesta. Siihen saatiin vuonna 1978 valtionapua, läänin taidetoimikunnalta apuraha ja yksityisiltä lahjoituksia. Myös rakennustarpeita saatiin lahjoituksena. Työt tehtiin talkoilla.

## Rakennus
Talo on hirsirakenteinen. Ulkovuoraus on punaiseksi maalattua lautaa. Katteena on huopaa. Sisäseinät ovat paneelia ja pahvia, sisäkatto on pahvia. Alkuperäinen puulämmitys on vaihdettu lämminilmapuhaltimeen vuonna 1978. Samana vuonna asennettiin vesijohto, viemäri ja wc:t. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, huoneen ja keittiön asunto sekä yksi ylimääräinen huone. Ulkorakennuksessa on puuvaja ja kolme käymälää.

## Toimintaa työväentalolla
Talossa on järjestetty kokouksia, tansseja, elokuvia, bingoa ja juhlia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Haajaisten työväentalo

**Haajaisten työväentalo** oli Vieremän kunnan (vuoteen 1922 osa Iisalmen maalaiskuntaa) Haajaisten kylässä sijainnut työväentalo.

## Historiaa
Haajaisten työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Yhdistys liittyi SDP:en vuonna 1907. Tuolloin jäseniä oli 20. Hirsirakenteinen talo valmistui yhden lähteen mukaan vuonna 1910. Tosin jo vuonna 1909 Haajaisten nuorisoseura vietti vuosijuhlaansa Haajaisten työväentalolla, joten ilmeisesti talo oli käyttökunnossa jo tuolloin. Myös vuoden 1909 puoluetilastoon yhdistys ilmoitti omistavansa talon. Yhdistys liittyi 1920-luvun alussa Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja se lakkautettiin vuonna 1931 kommunistilakien nojalla. Vuonna 1934 eräs toinen yhdistys järjesti tanssi-iltaman ”Haajaisten entisellä työväentalolla” ja vuonna 1935 talo pakkohuutokaupattiin yksityisomistukseen.

## Toimintaa työväentalolla
Vuonna 1916 yhdistys vietti 10-vuotisjuhlaansa omalla talolla. Ohjelmassa oli soittoa, tervehdyssanat, laulua, runonlausuntaa, 10-vuotiskertomus, satu, juhlapuhe, näytelmä ja tanssia sekä kolmiottelu: kuulantyöntö, pituushyppy ja 1&nbsp;500 metrin juoksu sekä vielä erikseen 5&nbsp;000 metrin juoksu.

## Lähteet
Donskoin luostari

**Donskoin luostari** () on vuonna 1591 perustettu luostari Moskovassa. Suurin osa siitä on rakennettu vuosien 1684 ja 1733 välillä. Luostaria ympäröivässä tiilimuurissa on 12 tornia. Pohjoisportin luona on vuosina 1713–1714 rakennettu Tihvinän neitsyen kirkko, joka on viimeisiä moskovalaisen barokin edustajia. Luostarialueen keskiosissa on vuosina 1684–1693 rakennettu uusi katedraali ja sen eteläpuolella pienempi vanha katedraali 1590-luvulta. Vuoden 1771 ruttoepidemian aikana luostarin alueelle haudattiin aatelisia, koska Moskovan keskustassa hautaukset kiellettiin. Siellä on siksi monia koristeellisia hautoja ja kappeleita.

Luostarin eteläpuolella on hautausmaa, jonne on haudattu Stalinin vainoissa murhattuja, terrorin toimeenpainijoita ja monia tunnettuja henkilöitä, kuten Anton Denikin ja Ivan Iljin. Keskellä hautausmaata on 15&nbsp;000 uhrin joukkohaudan muistomerkki. Luostarin kirkossa on tšekistien toisille tšekisteille eli ”ystäville ja taistelutovereille” pystyttämä muistomerkki. Kirkon kellarissa oli Neuvostoliiton ensimmäinen krematorio, jossa ammuttujen ruumiit tuhkattiin. Krematorio tuli Saksasta, jossa pääkrematoija P. I. Nesterenko oli opiskellut.

## Lähteet
Viljo Mäntysaari

**Viljo Adolf Mäntysaari**, aiemmin **Sillanpää** (13. heinäkuuta 1909 Kälviä – 8. helmikuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Mäntysaaren vanhemmat olivat maanviljelijä Vilhelm Juhonpoika Sillanpää ja Alida Kallentytär Siirilä, kasvattivanhemmat tukkukauppias Otto Mäntysaari ja Helmi Sallmén ja puoliso vuodesta  1932 Aira Sylvia Salo. Mäntysaari kävi  Kokkolan suomalaista yhteiskoulua 1920–1925 ja suoritti Suomen Liikemiesten Kauppaopiston 1931. Hän oli Huhtamäki-Hellas Oy:n myyntimies 1931–1935, Oy Vacuum Oil Co. Ab:n edustaja 1935–1940, Oulu Oy:n kotimarkkinamyynnin järjestäjä 1940, kansanhuoltoministeriön poltto- ja voiteluainetoimiston päällikkö ja valtioneuvoston ylimääräinen esittelijä 1940–1945 sekä ministeriön tervatoimiston päällikkö, Suomalainen Gulf Oil Company Oy:n, sittemmin Oy Gulf Oil Ab, myyntipäällikkö 1945–1950, apulaistoimitusjohtaja 1950–1952 ja toimitusjohtaja 1952–1967. Hänellä oli myös liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Talvisotaan autokomppanian päällikkönä osallistunut Mäntysaari oli sotilasarvoltaan reservin kapteeni. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1966. 

## Lähteet
Hnat Myh’ailytšenko

**Hnat Myh’ailytšenko**, salanimi **Ihnati Myh’ailytš**, ( Studenok, Kurskin kuvernementti (nyk. Myropillja, Sumyn alue) – 21. marraskuuta 1919 Kiova, Ukrainan kansantasavalta) oli ukrainalainen kirjailija, kulttuurin toimija ja vallankumouksellinen.

Myh’ailytšenko pidätettiin 1915 ja tuomittiin kuudeksi vuodeksi pakkotyöhön, syynä osallistuminen Ukrainan sosialistisen vallankumouksellisen liikkeen toimintaan. Hän suoritti tuomiosta kaksi vuotta, minkä jälkeen hän palasi Ukrainaan 1917 helmikuun vallankumouksen aikana. Hän kuului borotbisteihin, ja hänestä tuli 1919 Kiovassa uuden kommunistihallinnon koulutuksen kansankomissaari. Kun Anton Denikin eteni Kiovaan, valkoisten joukot ottivat hänet kiinni ja teloittivat hänet. Myh’ailytšenko ja Vasyl Tšumak otettiin kiinni yhtä aikaa talosta, jossa Myh’ailytšenko piileskeli. Heidät ammuttiin samana päivänä.

Myh’ailytšenkon tuotantoon kuuluu symbolistinen ja allegorinen *Blakytnyi roman* (1921), kertomus ”Istorija odnoho zamahu” (”Kertomus yhdestä salamurhayrityksestä”) sekä *[[Mystetstvo]]ssa*, *[[Šljahy mystetstva]]ssa* ja kahdessa kirjallisessa kalenterissa julkaistuja lyyrisiä, vapaamuotoisia proosaminiatyyrejä. Postuumisti on julkaistu kaksi kokoelmaa. Hän kuului Borotba-ryhmään ja kirjoitti ryhmän julkaisemaan saman nimiseen lehteen.

Kriitikko Volodymyr Korjak ja muu virallinen kirjallisuuskritiikki pitivät Myh’ailytšenkoa ja muita borotbistikirjailijoita ”ensimmäisenä rohkeiden aaltona”, millä tarkoitettiin Ukrainan neuvostokirjallisuuden perustajia. Heidät kuitenkin julistettiin 1930-luvulla vastavallankumouksellisiksi ja heidän tuotantonsa kiellettiin. Myh’ailytšenkon maine puhdistettiin 1987.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kaarakkalan työväentalo

**Kaarakkalan työväentalo** oli Vieremän kunnan (vuoteen 1922 osa Iisalmen maalaiskuntaa) Kaarakkalan kylässä sijainnut työväentalo.

## Historiaa
Kaarakkalan työväenyhdistyksen perustamisvuodesta tai talon rakentamisen ajankohdasta ei ole tietoa. Yhdistys liittyi 1920-luvun alussa Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen.
 1920-luvulla talolla järjestettiin iltamia ja kesäjuhlia. Vielä keväällä 1930 talolla pidettiin tanssi-iltama, mutta saman vuoden lokakuussa talo määrättiin kommunistilakien nojalla suljettavaksi, ja yhdistys lakkautettiin.  Talo luovutettiin sittemmin valtiolle. Kun taloa oltiin sulkemassa, nimismies käski pistoolilla uhaten yhdistyksen sihteeriä luovuttamaan yhdistyksen pöytäkirjat. Sihteeri ei kutenkaan tähän suostunut. Pöytäkirjat oli piilotettu piisin eli tulisijan juuressa olleeseen hiekkalaatikkoon. Vielä vuonna 1936 Kaarakkalan pienviljelijäosasto (mahdollisesti työväenyhdistyksen seuraaja) piti talolla iltamat, mutta seuraavana vuonna talo myytiin valtion huutokaupassa.  

## Rakennus
Talo oli hirsirunkoinen ja mitoiltaan noin 10 x 10 x 3 metriä.  

## Lähteet
Jämsänkosken työväentalo

**Jämsänkosken työväentalo** sijaitsee Jämsänkosken keskustassa torin laidalla. Se edustaa 1960-luvun kaupunkimaista työväentalorakentamista ja on rakennushistoriallisesti arvokas. Talon osti Jämsänkosken kaupunki vuonna 1970. Talossa toimi sen jälkeen kunnallinen elokuvateatteri Kino-Otava, ja lisäksi siellä oli kokous- ja toimistotiloja.

## Historia
Jämsänkosken työväenyhdistys on perustettu vuonna 1902. Aluksi kokoonnuttiin tehtaan omistamalla Seurahuoneella. Oma kokoontumistila saatiin kuitenkin pian, kun puuseppä Alhonen myi yhdistykselle kahden huoneen mökin. Talossa oli aluksi lukutupa ja vahtimestarin asunto. Vuonna 1908 siihen on rakennettu iso hirsinen sali. 

Vuoden 1917 maaliskuussa Jämsänkoskenkin työväestöllä oli oma suojeluosastonsa. Myös urheiluseura Jyry perustettiin uudelleen, se oli aiemmin toiminut yhdistyksen osastona. Vielä vuoden 1918 tammikuussa vietettiin vapausjuhlaa, ja viimeiseksi jäänyt kokous 29.1.1918 pidettiin rauhallisissa merkeissä. Tämän jälkeen seurasi kuitenkin pitkä katkos normaalista toiminnasta. Vasta seuraavana vuonna saatiin jälleen toiminta liikkeelle.

Uutta taloa ryhdyttiin hankkimaan jo 1920-luvun lopulla, mutta epävarmojen olojen vuoksi hankkeeseen ei uskallettu ryhtyä. Vuonna 1960 yhtiö vuokrasi Lavaojanvarresta yhdistykselle tontin, jonne aiottiin rakentaa uusi työväentalo, mutta tämä hanke jäi kesken ja uusi talo rakennettiin vanhan talon viereen. Myös uusi talo oli vuokratontilla. Vuonna 1965 elokuvateatteri vuokrattiin yhtiölle. Työväenyhdistys joutui kuitenkin taloudellisiin vaikeuksiin, kun elokuvatoiminta hiljentyi 1960-luvulla television yleistymisen myötä. Lisäksi tehdastyönantaja ryhtyi antamaan ammattiyhdistyksille kokoustiloja ilman korvausta tehtaan tiloista.

## Rakennus
Jämsänkosken työväentalo on kaksikerroksinen betonirakennus, jossa on tasakatto. Kattomateriaalina on pelti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Stefan Sburatura

**Stefan Sburatura** (s. 12. kesäkuuta 1981 Kuusankoski) on suomalainen pelaajauransa lopettanut pesäpalloilija ja nykyinen Kouvolan Pallonlyöjien hallituksen varapuheenjohtaja. Hänen äitinsä on suomalainen ja isänsä romanialainen.

Sburatura pelasi urallaan 121 Superpesiksen runkosarjaottelua, joista 97 lukkarina ja 24 jokerina. Pelaamissaan otteluissa hän löi 3+17 juoksua, toi 56 juoksua ja keräsi 349 kärkilyöntipistettä, joista 142 ykköspesälle, 159 kakkospesälle, 28 kolmospesälle ja 20 kotipesään.

Sburatura valittiin C-poikien Itä–Länsi-otteluun vuonna 1995, B-poikien Itä–Länsi-otteluun vuosina 1997 ja 1998 sekä A-poikien Itä–Länsi-otteluun vuonna 2000. Näistä viimeisen hän pelasi Kouvolan Pallonlyöjien joukkueessa ja muut kasvattajaseuransa Kuusankosken Puhdin joukkueessa.

## Lähteet
Nyack

**Nyack** on kunta (*village*) Rocklandin piirikunnassa, New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden  väestönlaskennassa 7&nbsp;265.

## Väestö
Nyackin asukkaista 79,88 prosenttia on valkoisia, 18,32 prosenttia afroamerikkalaisia, 4,08 prosenttia aasialaisia ja 5,23 prosenttia muihin etnisiin ryhmiin kuuluvia. 10,84 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 49,3 vuotta.

## Kuvia kunnista

Tiedosto:NyackNY VillageHall.jpg|Nyackin kunnantalo.
Tiedosto:St. Paul's United Methodist Church.JPG|Metodistikirkko.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Washingtonin piirikunta (Texas)

**Washingtonin piirikunta** () on Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Vuoden  väestönlaskennassa sen asukasluku oli 35&nbsp;805. Piirikunnan hallintokeskus ja väkiluvultaan suurin kunta on Brenhamin kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1837.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hackathon

**Hackathon** on ohjelmistokehityksen rakentelutapahtuma, jossa ohjelmistoa tehdään eri alojen osaajien tiimityönä ja kilpailuna. Käsite on muodostettu yhdistämällä englannin kielen sanat *hacking* ja *marathon*. Puhekielessä sitä kutsutaan myös *häkkäämiseksi*. Niissä on usein mukana sekä työelämässä toimivia osaajia että opiskelijoita.

Hackathoneille tavanomaisia piirteitä:

* Tavoitteena on teknologian kehittäminen.
* Tapahtuma kestää muutamasta tunnista muutamaan päivään.
* Tiimit kilpailevat keskenään ratkaisujen paremmuudesta.
* Tulokset ovat tavallisesti demoja, prototyyppejä tai konsepteja, jotka ovat jalostuskelpoisia.
* Osallistujia on useista kymmenistä aina satoihin.
* Tapahtumat ovat rentoja ja epämuodollisia.

Esimerkiksi Microsoft Teams -niminen ryhmätyöalusta luotiin yrityksen sisäisessä hackathonissa.

Häkkäämisen toimintamallia käytetään *design jam* -nimisissä luovien alojen tapahtumissa. Jameissa on samanlainen rakenne ja osallistujien koostumus kuin hackathoneissa, mutta digitaaliset elementit ja koodaaminen eivät ole keskeisessä osassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pierre Mignard

**Pierre Mignard** (7. marraskuuta 1612 Troyes –  30. toukokuuta 1695 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari.

## Elämä ja ura
Mignard oli ensin Jean Boucherin oppipoika Bourgesissa ja sitten Simon Vouet'n oppipoika Pariisissa. Vuonna 1636 Mignard lähti Roomaan, jossa hän viipyi vuoteen 1657 asti. Hän maalasi  San Carlo alle Quattro Fontane -kirkkoon alttaritaulun ja freskon. Hän saavutti maineen, joka toi hänelle kutsun Pariisiin. Mignardista tuli kuningas Ludvig XIV:n hovin johtava muotokuvamaalari ja 1690 kilpailijansa Charles Le Brunin kuoleman jälkeen Académie Royale de Peinture et de Sculpture -akatemian ja kuninkaallisen kuvagallerian johtaja.

Aikoinaan suosittuja olivat Mignardin historialliset ja uskonnolliset maalaukset, kuten esimerkiksi hänen pääteoksensa, italialaista vaikutusta osoittava suuri kupolifresko *Kolminaisuuden kunnia* Pariisin  Val-de-Grâce-kirkossa, jonka 1663 kuninkaan äiti Anna antoi hänelle tehtäväksi maalata yhdessä kollegansa Charles-Alphonse Du Fresnoyn kanssa. Taiteellisesti jonkun verran arvokkaampia ovat Mignardin muotokuvat aikansa kuuluisuuksista.


Mignard_vierge_raisins.jpg|*Madonna ja viinirypäleet*
Coupole_Val-de-Grace_fresque_Pierre_Mignard.jpg|Val-de-Grâce-kirkon kupolifresko
Mignard,_Louise_de_Kérouaille.jpg|*Portsmouthin herttuattaren Louise de Kérouaillen muotokuva*


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Remontti

**Remontti** on vuonna 2003 esitetty 12-osainen komediallinen draamasarja. Sarjan on tuottanut Production House Oy. Sarja on esitetty TV2:lla. Sarja on julkaistu kokonaan dvd:llä.
William Siemens

**Charles William Siemens** (alkujaan **Karl Wilhelm Siemens**) (4. huhtikuuta 1823 Lenthe, Hannoverin kuningaskunta  – 12. joulukuuta 1883 Lontoo) oli saksalaissyntyinen brittiläinen insinööri ja liikemies.

## Elämä ja ura
Siemens opiskeli Magdeburgin polyteknillisessä opistossa ja Göttingenin yliopistossa. Veljensä Wernerin vaikutuksesta hänestä tuli oppipoika Magdeburgissa sijaitsevaan höyrykoneita valmistavaan konepajaan. William matkusti vuonna 1843 Lontooseen edustamaan veljensä keksintöjä. Hän perusti veljensä kanssa Lontooseen Berliinin tehtaan haarakonttorin, joka valmisti etupäässä sähkölennätinkoneita ja kaapeleita. 

Koska William huomasi, että Englannin patenttilainsäädäntö oli suotuisa, hän päätti toimia siellä vuodesta 1851 itsenäisenä insinöörinä ja keksijänä. Siemensin useista teknillisistä uudistuksista on mainittava hänen veljensä Friedrich Siemensin aloitteesta käytäntöön sovittamansa regeneratiiviset lieskauunit, joilla suuren polttoaineen säästön takia tuli olemaan huomattava merkitys teräs- ja rautateollisuudessa (Siemens-Martin-prosessi). Vuonna 1867 Siemens perusti Birminghamiin teräsvalimon ja vuonna 1869 Landoren terästehtaan. Kun Siemens oli mukana rakentamassa Atlantin ylittävää kaapelia Direct United States Telegraph Company -yhtiölle, hän suunnitteli omaperäisen ja menestyksekkään Faraday-aluksen, jolla tämä kaapeli laskettiin. Siemens työskenteli myös sähkövalaistuksen ja sähköveturin parissa. Hänen viimeisiä töitään oli Pohjois-Irlannissa vuonna 1883 avattu Portrushin ja Bushmillsin sähköraitiotie.  

Siemensin saavutukset tunnustettiin hänen valinnallaan Royal Societyn jäseneksi vuonna 1862. Hän sai kunniatohtorin arvonimen useista yliopistoista ja hänet lyötiin ritariksi. Siemensin kirjoituksia on julkaistu kokoelmana "Scientific works" (3 osaa, 1889).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Alppihiihdon maailmancup 2022–2023

**Alppihiihdon maailmancup 2022–2023** oli historian 57. alppihiihdon maailmancupin kausi. Kausi alkoi Söldenissä Itävallassa 22. lokakuuta 2022 ja päättyi Soldeussa Andorrassa 19. maaliskuuta 2023.

Kauden aikana järjestettiin alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut Courchevelissä ja Meribelissä Ranskassa.

Miehillä oli tarkoitus kilpailla 43 osakilpailua 21 eri paikassa ja naisilla 42 osakilpailua 20 eri paikassa.

Marco Odermatt ja Mikaela Shiffrin puolustivat onnistuneesti kokonaiscupin voittojansa edelliskaudelta.

## Miehet
### Kalenteri
*Lähde: FIS*

### Pistetilanne

#### Kokonaiskilpailu

#### Syöksylasku

#### Supersuurpujottelu

#### Suurpujottelu

#### Pujottelu

## Naiset
### Kalenteri
*Lähde: FIS*

### Pistetilanne

#### Kokonaiskilpailu

#### Syöksylasku

#### Supersuurpujottelu

#### Suurpujottelu

#### Pujottelu

## Joukkuekilpailu
### Kalenteri

 varalaskija

## Longines Rising Ski Star
Sveitsiläisen kelloyrityksen Longines Rising Ski Star -palkinnolla palkitaan nuoria lahjakkuuksia. Palkinto jaetaan kauden päätyttyä parhaiten maailmancupissa menestyneelle mies- ja naisurheilijalle. Miehen tulee olla alle 23-vuotias ja naisen alle 21-vuotias voittaakseen palkinnon. Palkinto sisältää muun muassa 20&nbsp;000 Sveitsin frangia.

### Miehet

### Naiset

## Saavutukset
### Ensimmäinen maailmancupin voitto
#### Miehet
*  Alexander Steen Olsen (21) – pujottelussa Palisades Tahoessa

#### Naiset
* Valérie Grenier (26) – suurpujottelussa Kranjska Gorassa
* Anna Swenn-Larsson (31) – pujottelussa Killingtonissa

### Ensimmäinen maailmancupin palkintokorokesija
#### Miehet
* Mattia Casse (32) – syöksylaskussa Val Gardenassa – 3. sija
* Stefan Rogertin (28) – supersuurpujottelussa Wengenissä – 2. sija
* AJ Ginnis (28) – pujottelussa Chamonix’ssa – 2. sija
* Alexander Steen Olsen (21) – pujottelussa Palisades Tahoessa – 1. sija
* Albert Popov (25) – pujottelussa Palisades Tahoessa – 3. sija

#### Naiset
* Valérie Grenier (26) – suurpujottelussa Kranjska Gorassa – 1. sija
* Zrinka Ljutic (19) – pujottelussa Špindlerův Mlýnissa – 3. sija
* Laura Gauche (27) – syöksylaskussa Crans-Montanassa – 3. sija

## Lähteet
Piperonaali

**Piperonaali** (C8H6O3) eli **heliotropiini** on aromaattisiin aldehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa hajusteiden ja muiden yhdisteiden valmistamiseen.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa piperonaali on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Piperonaali hapettuu helposti ilman vaikutuksesta. Ainetta esiintyy pienehkössä määrin useiden kasvien eteerisissä öljyissä.

Piperonaalia valmistetaan isomeroimalla safrolia emäksisissä olosuhteissa isosafroliksi ja hapettamalla se. Yhdistettä voidaan valmistaa myös lähtien katekolista tai 1,3-bentsodioksolista.

Piperonaalia käytetään kukkaistuoksujen ainesosana ja muiden orgaanisten yhdisteiden synteesien lähtöaineena. Piperonaalia voidaan käyttää huumausaineen valmistukseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*PubChem: Piperonal 
*Food Component Database (FooDB): 3,4-Methylenedioxybenzaldehyde 
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Piperonal 
*ChemBlink: Piperonyl aldehyde 
*PheroBase: Floral Compound - piperonal 
*Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Piperonal
Kukkakimppu

**Kukkakimppu** on kokoelma leikkokukkia. Kukkakimpun kukat pyritään asettelemaan kauniisti toisiinsa nähden. Kukkakimpun kukat voidaan asetella suoraan maljakkoon. Floristin kokoama kukkakimppu sidotaan varrestaan, jotta asetelma pysyy koossa. 

Kukkakimppuja tuodaan usein erityistilaisuuksin, kuten syntymä- ja vuosipäiväjuhliin sekä hautajaisiin. Morsian pitää hääseremonian aikana yleensä kädessään morsiusvihkoa. Kukkakimput voivat olla myös osa kodin tai julkisten rakennusten sisustusta. Kukkakimppuun voi liittyä runsaasti erilaista symboliikkaa; kukkalajien, värien ja erityisesti ruusuissa, myös kukkakimpussa olevien kukkien lukumäärän perusteella.

Hautajaisarkun viereen laskettavaa varsista yhteen sidottua ja pisaran muotoisesti aseteltua kukkakimppua kutsutaan nykyisin hauta- tai surukimpuksi. Se poikkeaa kukkalaitteesta eli suruvihosta siten, että suruvihon kukka-asetelma valmistetaan työntämällä yksittäiset kukat muovista valmistettuun hautakahvaan. Hautakimppuun liitetään yleensä kankainen rusetti ja osanottokortti tai surunauha, johon voidaan tekstata niin sanottu muistovärssy.

## Lähteet
Huoltokiusaaminen

**Huoltokiusaaminen** tarkoittaa yleensä avio- ja avoeron yhteydessä ja eron jälkeen esiintyvää henkistä väkivaltaa, jossa entisten puolisoiden yhteisestä lapsesta tulee kiusaavan vanhemman väline kiusata toista vanhempaa. Käytännössä kiusaaja voi harjoittaa huoltokiusaamista mitä moninaisimmilla tavoilla.

Huoltokiusaaminen alkaa yleensä tilanteessa, jossa vanhemmat eivät eron jälkeen pääse sopuun lapsen huollosta, asumisesta ja/tai tapaamisista. Usein huoltokiusaaminen nähdään erheellisesti vain riitana kahden tasavertaisen vanhemman välillä ja saatetaan viitata avio- tai avoerokriisiin, joka selittäisi vanhempien tulehtuneet välit. Huoltokiusaamistapauksissa ei ole kyse ohimenevästä eroriidasta vaan huoltokiusaamisessa toinen vanhempi käyttää toisen vanhemman rakkautta lapseen ja itse lasta aseena henkisessä väkivallassa toista vanhempaa kohtaan. Huoltokiusaava vanhempi ei kunnioita lapsen laillisia oikeuksia toiseen vanhempaan eikä noudata laillisia tapaamissopimuksia, vanhempien välisiä sopimuksia ja/tai oikeuden päätöksiä.

Huoltokiusaajalla voi olla erilaisia tavoitteita. Yleensä hän pyrkii estämään lapsen yhteydenpitoa ja tapaamisia toisen vanhemman kanssa. Huoltokiusaaja pyrkii uuvuttamaan toisen vanhemman siten, että tämä luopuisi vanhemmuudesta kokonaan.  Taustalla saattaa olla halu vieraannuttaa yhteinen lapsi toisesta vanhemmasta täydellisesti.  

Huoltokiusaamista harjoittavan kiusaajan tyypillisiä toimintatapoja ovat valehtelu kaikille osapuolille, kommunikoimattomuus toisen vanhemman kanssa lapsen asioissa, toimiminen yhteishuoltajana niin kuin olisi lapsen yksinhuoltaja, toisen vanhemman mustamaalaaminen viranomaisille/lähipiirille ja muille lapsen sidosryhmille, viranomaisten ja lähipiirin käyttäminen huoltokiusaamisen toteuttajana tai mahdollistajana, toisen vanhemman vanhemmuutta arvostelevat viestit tapaamisten jälkeen, toisen vanhemman jatkuva provosointi, lapsen puhelinyhteyksien estäminen/häirintä/minimointi/valvonta, lapsen pienenkin ”sairauden” käyttö tapaamisten estämi seen, jatkuvat tapaamis/huoltosopimuksen muutos/murtoyritykset, sopimuksista kieltäytyminen, suulliset sopimukset/lupaukset, joita ei pidetä, huonoon sopimukseen pakottaminen/kiristäminen, sopimusten omavaltainen tulkinta (lapsen ja toisen vanhemman yhteyttä vähentävästi),perättömät lastensuojeluilmoitukset, perättömät rikosilmoitukset, lapsen muuttaminen etäälle toisesta vanhemmasta asiasta sopimatta, tapaamisia estävät tai rajoittavat lapsen harrastukset, valvottujen tapaamisten vaatiminen lapsen ja toisen vanhemman välille ilman todellisia perusteita, lapsen tietojen panttaaminen esim. päiväkodista/koulusta/terveydenhuollosta, sovittelujen estäminen, lopulta kaikkien kontaktien katkaisu lapsen ja toisen vanhemman välillä. 
Huoltokiusaamisen seurauksena kiusaaja saattaa toiminnallaan viedä tilanteen niin pitkälle, että toinen vanhempi luopuu kokonaan vanhemmuudestaan uupuessaan tai sairastuessaan.

## Lähteet
Fatih Portakal

**Fatih Portakal** (s. 2. helmikuuta 1968 Nazilli, Turkki) on turkkilainen toimittaja ja TV-juontaja.

## Elämä ja ura
Portakal syntyi 2. helmikuuta 1968 Nazillissa, Turkissa. Hän suoritti siellä peruskoulutuksensa ja myöhemmin lukiokoulutuksensa *Gymnasiumi İzmirii Atatürkissä*, jonka jälkeen hän ilmoittautui Istanbulin yliopiston kauppakorkeakouluun ennen kuin muutti Australiaan vuonna 1994 hankkiakseen maisterin tutkinnon ja saadakseen vieraiden kielten koulutusta.

Tutkinnon saatuaan hän johti jonkin aikaa ravintolaa Australiassa. Vuonna 1997 hän palasi Turkkiin ja meni naimisiin Armağan Toperin kanssa. Vuosina 1997–2005 hän työskenteli *Star TV:n* toimittajana. Vuonna 2005 hän liittyi Mehmet Ali Birandin tarjouksesta *Kanal D:n* työntekijäksi. Toukokuussa 2010 hän sai tarjouksen Foxin toimittajalta İrfan Değirmenciltä ja hänet siirrettiin Foxiin.

Vuosina 2010–2013 Portakal juonsi *Çalar Saat* -ohjelmaa Foxilla. Nazlı Tolga luopui tehtävästään uutiskirjeen pääjuontajana 14. kesäkuuta 2013, ja Portakal aloitti hänen tilallaan *Fox Ana Haber* -ohjelman juontajana syyskuussa 2013. Hän juonsi samaan aikaan myös *Fatih Portakal ile Türkiye'nin Trendleri* -ohjelmaa. Vuonna 2016 hän sai parhaan miesuutisankkurin palkinnon *43. Golden Butterfly Awards* -gaalassa. Seuraavana vuonna hän sai palkinnon jälleen *44. Golden Butterfly Awards* -gaalassa. Vuonna 2020 hän erosi tehtävästään Foxin pääuutisankkurina, ja hänen ohjelmansa *Fatih Portakal ile FOX Ana Haber* päättyi. Myöhemmin hän avasi oman YouTube-kanavansa ja alkoi ladata videoita, arvioida ajankohtaisia tapahtumia ja uutisia.

## Teokset

* *Ses-Siz* (2012)
* *Aklımla Dalga Geçme* (2016)

## Ohjelmat

* *Fatih Portakal ile Çalar Saat* (2010-2013)
* *Fatih Portakal,* FOX *Ana Haber* (2013–2020)

## Lähteet
John Rennie

**John Rennie** (7. kesäkuuta 1761 Phantassie, Itä-Lothian, Skotlanti – 4. lokakuuta 1821 Lontoo) oli skotlantilainen insinööri.

## Elämä ja ura
Rennie oli oppipoikana puimakoneen keksijän Andrew Meiklen työpajassa ja osallistua Edinburghin yliopiston fysiikan luennoille. Hän herätti aluksi huomiota myllynrakentajana ja myllykoneiden asentajana Matthew Boultonin ja James Wattin palveluksessa, mutta sai suuren maineensa lähinnä siltojen ja kanavien rakentajana. Siltainsinöörinä hän vastasi monista Englannissa ja Skotlannissa toteutetuista rakennelmista, joista merkittävimpiä olivat kolme Thamesin ylitystä - Waterloon silta, Southwarkin silta ja Lontoon silta - joista viimeistä hän ei ehtinyt nähdä valmistuvan. Hänen siltarakennustöitään ihaillaan niiden tyylikkyyden ja lujuuden vuoksi. 

Kanavainsinöörinä hänen palveluksiaan alettiin hyödyntää noin vuonna 1790. Hän valvoi muun muassa Great Western Canal -kanavan rakentamista Somersetissa, Polbrookin kanavan rakentamista Cornwallissa, Arundelin–Portsmouthin kanavan rakentamista Sussexissa ja Kennetin–Avonin kanavan rakentamista Newburyn ja Bathin välillä. Wickin, Torquayn, Grimsbyn, Holyheadin, Howthin, Dunlearyn ja Hullin satamat sekä Lontoon satama (London Docks) ja Itä-Intian satama Thamesin varrella ovat esimerkkejä hänen satamatöistään. Portsmouthin, Chathamin, Sheernessin ja Plymouthin telakat ja suuri aallonmurtaja jälkimmäisen kaupungin sataman ulkopuolella luetaan hänen suurimpiin töihinsä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2022

**Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2022** järjestettiin 10.–11. syyskuuta Jyväskylässä Harjun stadionilla. Kilpailujen järjestävänä seurana oli Jyväskylän Kenttäurheilijat. 

## Yleisen sarjan mitalistit
### Miehet

### Naiset

### Sekaviesti (miehet + naiset)

## Lähteet
Bio (Lot)

**Bio** on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 44 kilometriä Gourdonin kaupungista itään.

Ensimmäinen maininta Biosta on vuodelta 1233. Keskiaikaisia rakennuksia on jäljellä vain nykyisen Saint-Hilairen kirkon laiva 1300-luvulta sekä arvoituksellisen linnan rauniot, joka tunnetaan nimellä *Château de Palaret*. Bio on pääosin maaseutua, joka on erikoistunut lampaiden kasvatukseen. Paikalliset karitsat ovat tunnettuja korkealaatuisesta lihastaan, ja ne on suojattu maantieteellisellä Agneau fermier du Quercy -merkinnällä. Bio on osa Causses du Quercyn luonnonpuistoa, joka tuo alueelle runsaasti matkailijoita. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bio

**Bio** voi tarkoittaa seuraavia:

## Henkilöt
* Julius Maada Bio, sierraleonelainen poliitikko

## Maantiede
* Bio, kunta Ranskassa Lotin departementissa
Marjukka Virta

**Marjukka Virta** (s. 8. helmikuuta 1983 Karinainen) on suomalainen ringettepelaaja.

Virta on voittanut Suomen ringettemaajoukkueen pelaajana seitsemän maailmanmestaruutta ja ollut kuusi kertaa mestarijoukkueen kapteeni. Mestaruudet ovat vuosilta 2004, 2007, 2010, 2013, 2016, 2017 ja 2019. Hänet valittiin vuoden 2013 MM-kilpailujen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Ensimmäisissä MM-kilpailuissaan vuonna 2002 hän saavutti hopeaa. Vuoden 2022 MM-kilpailuissa Virta toimii Suomen maajoukkueen valmennusryhmässä.

Virta on ringeten SM-sarjan kaikkien aikojen pistetilastossa kauden 2021–2022 jälkeen toisena. Hän on pelannut SM-sarjassa 620 ottelua ja tehnyt yhteensä 3&nbsp;088 tehopistettä (1&nbsp;408 maalia ja 1&nbsp;680 maalisyöttöä). Hän ylitti 3&nbsp;000 tehopisteen rajan toisena pelaajana Anne Pohjolan jälkeen ja 600 ottelun rajan neljäntenä. Hän on edustanut Turun Ringetteä, Hyvinkää Ringetteä, Espoon Kiekkoseuraa, Lapinlahden Luistin -89:ää, Blue Ringsiä, NoU Ringetteä ja vuodesta 2016 uudelleen Lapinlahtea, jonka pelaaja-valmentajana hän on sittemmin toiminut. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden Lapinlahden joukkueessa vuosina 2009, 2010, 2012, 2013, 2014, 2018 ja 2021 sekä Nokialla vuosina 2015 ja 2016.

Urheilutoimittajain Liitto valitsi Virran vuoden 2014 parhaaksi ringettepelaajaksi, ja vuonna 2020 hänet palkittiin Agnes Jacks Trophylla SM-sarjan arvokkaimpana pelaajana. Hänet on valittu SM-sarjan tähdistökentälliseen vuosina 2003, 2008, 2010, 2020 ja 2021. Vuonna 2022 Suomen Ringetteliitto päätti jäädyttää Virran pelinumeron 4. Jäädytys tapahtuu virallisesti Turussa, Kupittaan monitoimihallissa marraskuun alussa pelattavassa maaottelussa Kanadaa vastaan.

Virta on pelannut myös jääkiekkoa. Hän pelasi naisten SM-sarjassa Kalevan Pallossa vuosina 2015–2017 runkosarjassa yhteensä 14 ottelua tehopistein 6+4 ja pudotuspeleissä yhteensä 11 ottelua tehopistein 1+3. Kaudella 2016–2017 KalPa sai SM-pronssia.

## Lähteet
Lavergne (Lot)

**Lavergne** on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 43 kilometriä Gourdonin kaupungista itään.
Saint-Blaisen kirkko on rakennettu 1100-1300 -luvuilla. Kirkko ja sen kellotorni on listattu historialliseksi muistomerkiksi vuonna 1925. Saman maininnan on saanut myös paikallinen kyyhkyslakka vuonna 1979. Ranskan suuren vallankumouksen aikana 1700-luvun lopulla tehtiin asetus koulutuksesta, joka ei olisi enää kirkon valvonnassa, ja joka olisi tasa-arvoinen ja ilmainen. 1800-luvun alussa tätä toteutettiin rakentamalla kunnallisia kouluja, joista yksi on Lavergnessa. Lavergne on osa Causses du Quercyn luonnonpuistoa.  


Tiedosto:Eglise lavergne lot.jpg|Saint-Blaisen kirkko
Tiedosto:Pigeonnier lavergne lot.jpg|Kyyhkyslakka
Tiedosto:Lavergne 46 - École.jpg |Kunnallinen koulu


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lavergne

**Lavergne** voi tarkoittaa seuraavia:

## Maantiede
* Lavergne, kunta Ranskassa Lotin departementissa
* Lavergne, kunta Ranskassa Lot-et-Garonnen departementissa
Prasonísi (Psará)

**Prasonísi** () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Psarán saaren koillisrannikon edustalla. Saaren pinta-ala on 0,013 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Prasonísi kuuluu Psarán kuntaan, Chíoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen.

## Lähteet
Prasonísia (Kykladit)

**Prasonísia** () on kolmen pienen Kreikan saaren ryhmä, joka on osa Kykladien saaria ja sijaitsee Mýkonoksen lounaispuolella. Sen saaret ovat asumattomia. Hallinnollisesti Prasonísian saaret kuuluvat Mýkonoksen kuntaan, Mýkonoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.

## Saaret

## Lähteet
Prasonísia (Oinoússes)

**Prasonísia** () on kahden pienen Kreikan saaren ryhmä, joka on osa Pohjoisen Egean saaria ja sijaitsee Oinoússeen saaren länsipuolella sen ja Chíoksen välissä. Sen saarten yhteenlaskettu pinta-ala on 0,02 neliökilometriä ja ne ovat asumattomia (vuonna 2011). Hallinnollisesti Prasonísian saaret kuuluuvat Oinoússeen kuntaan, Chíoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen.

## Saaret

## Lähteet
Prasoúra

**Prasoúra** () eli **Kopriá** (Κοπριά) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin ja Koufonísian saariin, ja sijaitsee Náxoksen saaren itäpuolella, koilliseen Koufonísin saaresta. Saaren pinta-ala on 0,145 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Prasoúra kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.

## Lähteet
Psathonísi (Agathonísi)

**Psathonísi** () eli **Psathó** (Ψαθώ) eli **Piáto** (Πιάτο) eli **Píta** (Πίτα) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Agathonísin saaren pohjoispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,135 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Psathonísi kuuluu Agathonísin kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.

## Lähteet
Piáto

**Piáto** () voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa:

* Piáto, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Leipsoíta
* Psathonísi eli Piáto, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Agathonísia
Ringeten maailmanmestaruuskilpailut 2013

**Vuoden 2013 ringeten maailmanmestaruuskilpailut** olivat kymmenennet Kansainvälisen ringetteliiton (IRF) järjestämät ringeten maailmanmestaruuskilpailut. Ne pidettiin North Bayssa, Ontariossa, Kanadassa 31. joulukuuta 2013 – 4. tammikuuta 2014.

Maailmanmestaruuden voitti Suomi, joka voitti kaksiosaisessa loppuottelussa Kanadan. Suomi voitti ensimmäisen loppuottelun maalein 8–4 ja toisen loppuottelun maalein 7–5. Pronssiottelussa Yhdysvallat voitti Ruotsin maalein 21–6. Mestarijoukkueen päävalmentaja oli Timo Himberg. Turnauksen parhaana pelaajana palkittiin Suomen Marjukka Virta.

## Lähteet