open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bacteroides fragilis

***Bacteroides fragilis*** on gramnegatiivinen, obligaattinen anaerobinen sauvanmuotoinen bakteeri, joka on osa ihmisen ruoansulatuselimistön normaaliflooraa., Se on kuitenkin verraten harvalukuinen ihmisen elimistössä ja muodostaa vain 0,5&nbsp;% ihmisen suoliston mikrobiomista. Vaikka *B.fragilis* on kommensaali, se voi tietyissä olosuhteissa aiheuttaa erilaisia infektioita ja sairauksia.

## Taksonomia, rakenne ja genomi
*B. fragilis* on Bacteroidaceae-heimoon kuuluvan *[[Bacteroides]]*-suvun jäsen. Se ekspressoi soluseinällään sfingolipidejä ja diaminopimeliinihappoja. Sen genomi on kooltaan noin 5,2 miljoonaa emäsparia, joista noin 90&nbsp;% koodaa proteiineja.

## Patogeneesi ja hoito
Vaikka normaalisti bakteeri ei aiheuta tauteja, sillä on myös patogeenisia ominaisuuksia, ja sitä voidaankin pitää opportunistisena patogeenina. Vaikka sitä on normaalifloorassa normaalisti melko pieni osuus, se on yksi tyypillisimpiä anaerobisia bakteereja, jotka aiheuttavat tulehduksia tai bakteremiaa elimistössä esimerkiksi leikkausten tai haavaumien yhteydessä tai tulehduksiin jotka ovat yhdistettävissä suolistoon. Lisäksi tietyt kannat on yhdistetty suolistosyöpien kehittymiseen, sekä pitkäaikaisiin suolistollisiin tulehdussairauksiin. *B. fragilis* voi aiheuttaa myös ripulia.

*B. fragiliksen* aiheuttamaa tulehdusta voidaan hoitaa metronidatsolilla ja karbapeneemeilla.

## Lähteet
Wexler H. M. (2007). Bacteroides: the good, the bad, and the nitty-gritty. Clinical microbiology reviews, 20(4), 593–621. https://doi.org/10.1128/CMR.00008-07

Genomic analysis of Bacteroides fragilis reveals extensive DNA inversions regulating cell surface adaptation
Tomomi Kuwahara, Atsushi Yamashita, Hideki Hirakawa, Haruyuki Nakayama, Hidehiro Toh, Natsumi Okada, Satoru Kuhara, Masahira Hattori, Tetsuya Hayashi, Yoshinari Ohnishi
Proceedings of the National Academy of Sciences Oct 2004, 101 (41) 14919-14924; DOI: 10.1073/pnas.0404172101

David R. Snydman, Nilda V. Jacobus, Laura A. McDermott, Yoav Golan, David W. Hecht, Ellie J. C. Goldstein, Lizzie Harrell, Stephen Jenkins, Duane Newton, Carl Pierson, John D. Rihs, Victor L. Yu, Richard Venezia, Sydney M. Finegold, Jon E. Rosenblatt, Sherwood L. Gorbach, Lessons Learned from the Anaerobe Survey: Historical Perspective and Review of the Most Recent Data (2005–2007), Clinical Infectious Diseases, Volume 50, Issue Supplement_1, February 2010, Pages S26–S33, https://doi.org/10.1086/647940

Bao, Y., Tang, J., Qian, Y. et al. Long noncoding RNA BFAL1 mediates enterotoxigenic Bacteroides fragilis-related carcinogenesis in colorectal cancer via the RHEB/mTOR pathway. Cell Death Dis 10, 675 (2019). https://doi.org/10.1038/s41419-019-1925-2

## Viitteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Bacteroides fragilis
*ITIS: Bacteroides fragilis 
*National Center for Biotechnology Information (NCBI): Bacteroides fragilis
Mykola Šaparenko

**Mykola Šaparenko** (s. 4. lokakuuta 1998 Velyka Novosilka) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa kotimaassaan Kiovan Dynamoa ja on pelannut Ukrainan maajoukkueessa.

Šaparenko pelasi kotimaansa pääsarjassa kaksi ensimmäistä otteluaan huhti-toukokuussa 2015 Iljitšivets Mariupolin joukkueessa ja teki toisessa ottelussaan maalin. Kesällä 2015 hän siirtyi Kiovan Dynamoon, jossa hän nousi liigajoukkueeseen marraskuussa 2017. Hän pelasi liigassa 15 runkosarjaottelua kaudella 2018–2019 ja teki niissä viisi maalia. Kaudella 2020–2021 hän teki 24 liigaottelussaan neljä maalia. Kaikkiaan hän on pelannut liigassa Kiovan Dynamon joukkueessa 88 ottelua ja tehnyt niissä 14 maalia. Hän voitti kausina 2019–2020 ja 2020–2021 Ukrainan Cupin ja pelasi molemmilla kerroilla loppuottelussakin. Jälkimmäisellä kaudella hän voitti myös Ukrainan liigamestaruuden. Mestarien liigassa Šaparenko pelasi kaudella 2020–2021 viisi ottelua ja kaudella 2021–2022 kuusi ottelua, kaikki avauskokoonpanossa.

Šaparenko pelasi Ukrainan nuorisomaajoukkueissa ja nousi A-maajoukkueeseen toukokuussa 2018 ystävyysottelussa Marokkoa vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan 28 maaottelua, joista 17 ottelua avauskokoonpanossa. Ainoan maaottelumaalinsa hän on tehnyt syyskuussa 2021 tasapeliin päättyneessä MM-karsintaottelussa Ranskaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän tuli ensimmäisessä alkulohko-ottelussa vaihdosta kentälle ja pelasi loput neljä ottelua avauskokoonpanossa Ukrainan yltäessä puolivälieriin.

## Lähteet
Elina Salon filmografia

Tämä on **[[Elina Salo]]n filmografia**.

## Elokuvat

## Televisio

## Ääninäyttelijänä

## Dokumentit

* 
* 
*
Juurikkaniemen sairaala

**Juurikkaniemen sairaala** oli vuosina 1958–2016 Keuruulla toiminut psykiatrinen sairaala. Se aloitti toimintansa B-mielisairaalana vuonna 1958. Juurikkaniemen alue sijaitsee luonnonkauniilla paikalla Keurusselän rannalla ja sieltä on noin 2,5 kilometrin matka Keuruun kaupungin keskustaan.

Mielisairaanhoidon järjestämisestä tuli 1950-luvulla ensi sijassa kuntien tehtävä. Mielisairaanhuoltoa ohjasi vuoden 1953 alussa voimaan tullut mielisairaslaki ja -asetus. Mielisairaanhuollon uudelleenjärjestämiseksi maa jaettiin 18 mielisairaanhuoltopiiriin, joilla kullakin oli A- eli keskusmielisairaala ja huoltotoimisto. Äkillisesti sairastuneiden eli akuuttipotilaiden hoitaminen oli A-sairaaloiden tehtävänä. Pitkäaikaispotilaiden hoidosta tai säilyttämisestä vastasivat B-sairaalat. Järjestelmä oli käytössä vajaan neljännesvuosisadan. B-sairaaloita  rakennettiin 1952–1969 välisenä aikana sairaalakuntainliittojen toimesta yksilöllisillä piirustuksilla. A- ja B-mielisairaalajärjestelmä oli käytössä vuoteen 1978 saakka. 

Sairaalan päärakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Jonas Cedercreutz ja Helge Railo. Sairaalarakennusten ympäristö on arvioitu arvokkaaksi konaisuudeksi.  

Juurikkaniemen sairaalassa oli enimmillään 264 sairaansijaa. Ennen toiminnan lopetusta Juurikkaniemessä hoidettiin vaativaa hoitoa tarvitsevia psykiatrisia kuntoutuspotilaita. Potilaita oli sairaalan toiminnan loppuessa yhteensä 35. 

Juurikkaniemen tiloissa toimi myös kaksi yksityistä hoitokotia, Hilmarikoti ja Jalmarikoti Juurikkaniemen sairaalan lisäksi. Aluehallintovirasto katsoi, ettei Juurikkaniemen sairaala täytä kaikkia paloturvallisuusmääräyksiä. 

Sairaalan lakkauttamispäätökseen vaikutti pula koulutetuista psykiatreista. Juurikkaniemen sairaalan toiminta päätettiin sulkea 1. helmikuuta 2016 alkaen. Siirtovaiheessa 15 sairaansijaa lakkautettiin ja 20 siirrettiin Sotainvalidien sairaskodin tiloihin Jyväskylään.

Keuruun kaupunki oli ostamassa Juurikkaniemen sairaala-alueen Keski-Suomen sairaanhoitopiiriltä kymmenellä eurolla vuonna 2020. Ehtona oli, että kaavamuutos hyväksytään ja että Keski-Suomen sairaanhoitopiiri hakee sairaalan päärakennukselle purkuluvan. Sairaala-alueelle on tarkoitus kaavoittaa muun muassa omarantaisia omakotitontteja. Kauppa ei kuitenkaan toteutunut, sillä päärakennukselle ei saatu purkulupaa.

## Lähteet
Jussi Vähälä

**Jussi Vähälä** (s. 1979) on suomalainen sellisti. Hän aloitti sello-opintonsa Lahden konservatoriossa Jouko Paavolan johdolla. Vähälä opiskeli Arto Noraksen johdolla Sibelius-Akatemiassa ja valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2012. 

Vähälä soitti Helsingin Helsingin Kaupunginorkesterin sellistinä vuodet 2006-2012, ja nykyään hän toimii Suomen Kansallisoopperan I soolosellistinä.

Vähälä on esiintynyt kaikilla merkittävillä kamarimusiikkifestivaaleilla Suomessa ja esiintynyt solistina muun muassa Helsingin Kaupunginorkesterin ja Kansallisoopperan orkesterin kanssa. Vähälä kuuluu Total Cello Ensemble- selloyhtyeeseen. Vuonna 2016 TCE esiintyi itsenäisyyspäivän juhlavastaanotolla Presidentinlinnassa. Yhtye juhli 25-vuotista taivaltaan vuonna 2019.

Vähälän soitin on Emil Aaltosen säätiön omistama Giovanni Tononi 1600-luvulta.

## Lähteet
Pikkuvesitähti

**Pikkuvesitähti** (*Callitriche palustris*) on vesitähtien sukuun ja ratamokasvien heimoon kuuluva yksivuotinen kasvi. 

## Lajikuvaus
Pikkuvesitähti kasvaa enintään 30 cm pitkäksi. Sillä on vastakkainen lehtiasento. Vedessä kasvavilla yksilöillä ylimmät lehdet muodostavat kelluvan ruusukkeen, joka on muodoltaan tähtimäinen. Ruusukkeessa on noin 10 lehteä. Koska vesitähdet ovat muuntelevia, varmimmin lajin erottaa muista vesitähdistä hedelmien perusteella. Pikkuvesitähdellä neliosaisen lohkohedelmän lohkot ovat kärkiosasta siipipalteisia.

## Levinneisyys
Pikkuvesitähteä tavataan Euraasiassa, Pohjois-Amerikassa ja Oseaniassa. Suomessa se on yleinen Pohjois-Lappia lukuun ottamatta, mutta sielläkin se kasvaa harvinaisena.

## Elinympäristö
Pikkuvesitähti kasvaa märällä maalla tai matalassa vedessä.

## Lähteet
Fredrik Reinhold Ehnberg

**Fredrik Reinhold Ehnberg** (26. marraskuuta 1802 Oulu – 20. tammikuuta 1882 Kuopio) oli suomalainen sorvarimestari ja valtiopäivämies.

Ehnbergin vanhemmat olivat sorvarimestari Henrik Ehnberg ja Hedvig Sofia Svan. Ehnberg ryhtyi isänsä ammattiin ja muutti harjoittamaan sitä Kuopioon 1824. Hän oli kaupungin raatimies vuodesta 1837 aina kuolemaansa saakka. Ehnberg oli porvarissäädyssä Kuopion edustaja valtiopäivillä 1867.

## Lähteet
Adolf Wilhelm Granström

**Adolf Wilhelm Granström** (16. toukokuuta 1821 Rauma – 28. helmikuuta 1899 Rauma) oli suomalainen kauppias, laivanvarustaja ja valtiopäivämies.

Granströmin vanhemmat olivat raumalainen porvari Adolf Granström ja Maria Kristina Frenden. Granström kävi kauppakoulun Turussa ja ryhtyi kauppiaaksi ja laivanvarustajaksi Raumalla. Hän oli myös kunnallisraatimies ja usean maan varakonsuli Raumalla. Granström oli porvarissäädyssä Rauman edustaja valtiopäivillä 1867 ja 1872.

Opettaja Hanna Granström ja tuomari, senaattori Axel Wilhelm Granström olivat Adolf Wilhelm Granströmin lapsia.

## Lähteet
Otto Reinhold Grönholm

**Otto Reinhold Grönholm** (4. heinäkuuta 1822 Vanaja – 8. joulukuuta 1890 Helsinki) oli suomalainen kauppias ja valtiopäivämies.

Grönholmin vanhemmat olivat lukkari Johan Grönholm ja Sofia Juhanantytär. Grönholm ryhtyi kauppiaaksi Hämeenlinnassa 1840-luvulla, mutta keskittyi 1860-luvulta kaupungin kunnallisraatimiehen ja muihin kunnallisiin tehtäviin. Hän omisti kuitenkin myös maatilan Hauholla. Grönholm oli porvarissäädyssä Hämeenlinnan edustaja valtiopäivillä 1867. Hän menehtyi Helsingissä tehdyn korvaleikkauksen jälkiseurauksiin joulukuun alussa 1890.

## Lähteet
Pedro Saúl Morales

**Pedro Saúl Morales** (1. lokakuuta 1959 – 24. maaliskuuta 2021) oli kolumbialainen kilpapyöräilijä. Hän kilpaili seitsemällä Grand Toursilla vuosina 1987–1991.

## Lähteet
Woldemar Hackman

**Woldemar Hackman** (12. huhtikuuta 1831 Viipuri – 24. toukokuuta 1871 Würzburg) oli suomalainen liike- ja valtiopäivämies. 

Hackmanin vanhemmat olivat kauppaneuvos, valtiopäivämies Johan Fredrik Hackman ja Julia Sofia Joenisch. Hackman tuli isänsä liikeyrityksen osakkaaksi 1854 ja oli myös Espanjan varakonsuli Viipurissa 1867.  Hän edusti isänsä tavoin porvarissäädyssä Viipuria valtiopäivillä, vuonna 1867. 

Woldemar Hackmanin veli Julius Fredrik Hackman oli kenraaliluutnantti Venäjän keisarillisessa armeijassa.

## Lähteet
Anders Gustaf Hamberg

**Anders Gustaf Hamberg** (9. lokakuuta 1808 Porvoo – 30. maaliskuuta 1889 Loviisa) oli suomalainen kauppias ja valtiopäivämies.

Hambergin isä oli laivuri Anders Johansson Hamberg. Anders Gustaf Hamberg kävi vaskisepän opissa, mutta ryhtyi kauppiaaksi Loviisassa 1835. Hamberg oli 1860-luvun lopulla Loviisassa myös Hollannin varakonsuli ja kuului kaupunginvanhimpiin. Hän oli porvarissäädyssä Loviisan edustaja valtiopäivillä 1867.

## Lähteet
Olof Blom

**Olof Engelbrekt Blom** (1. joulukuuta 1828 Uusikaupunki – 15. maaliskuuta 1894 Uusikaupunki) oli suomalainen kauppias, laivanvarustaja ja valtiopäivämies.

Blomin vanhemmat olivat kauppias Christian Blom ja Maria Juliana Reimer. Blom sai porvarioikeudet 1857 ja harjoitti laivanvarustus- ja puutavaran vientitoimintaa Uudessakaupungissa. Hän kuului kaupunginvanhimpiin ja oli Uudenkaupungin valtuusmiesten puheenjohtaja kahteen otteeseen. Blom oli porvarissäädyssä Uudenkaupungin ja Naantalin edustaja valtiopäivillä 1867 ja Uudenkaupungin edustaja 1882. Valtiopäivien täysistunnoissa Blom ei käyttänyt yhtään puheenvuoroa.

## Lähteet
Gustaf Mauritz Helsingius

**Gustaf Mauritz Helsingius** (6. syyskuuta 1816 Pernaja – 1. maaliskuuta 1868 Sortavala) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies.

Helsingiuksen vanhemmat olivat lukkari Jakob Helsingius ja Karolina Granroth. Helsingius oli lääninkonttoristi Viipurissa 1832, nimismies Lappeen piirissä 1845, Sortavalan piirissä 1847 ja Viipurin piirissä 1857. Sortavalan järjestysoikeuden puheenjohtaja hänestä tuli 1862. Helsingius oli porvarissäädyssä Sortavalan ja Lappeenrannan edustaja valtiopäivillä 1867.

## Lähteet
Albert Ferdinand Ottelin

**Albert Ferdinand Ottelin** (4. huhtikuuta 1834 Lohtaja – 3. kesäkuuta 1868 Kokkola) oli suomalainen juristi, valtiopäivämies ja Kokkolan pormestari.

Ottelinin vanhemmat olivat maanmittari Adam Ottelin ja Charlotta Törnudd ja puoliso vuodesta 1865 Helena Wilhelmina Gellerstedt. Ottelin tuli ylioppilaaksi 1855 ja suoritti tuomarintutkinnon 1859, varatuomarin arvon hän sai 1862. Ottelin oli Vaasan hovioikeuden ylimääräinen kanslisti 1859, kanslisti 1863 ja arkistonhoitaja 1864, Tornion tuomiokunnan tuomari 1861–1863 ja Kokkolan pormestari vuodesta 1865. Hän oli  porvarissäädyssä Kokkolan edustaja valtiopäivillä  1867.

## Lähteet
Isä (vuoden 2020 elokuva)

**Isä** () on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Florian Zeller. Sen pääosia esittävät Anthony Hopkins, Olivia Colman, Mark Gatiss, Imogen Poots, Rufus Sewell ja Olivia Williams. Elokuva kertoo miehestä, jonka on kohdattava korkean iän mukanaan tuomat muistivaikeudet.

*Isä* sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 27. tammikuuta 2020. Elokuva sai myönteisen vastaanoton: Hopkinsin ja Colmanin roolisuorituksia kehuttiin, samoin kuin elokuvan tapaa käsitellä dementiaa. Elokuva sai kaksi Oscar-palkintoa  parhaasta miespääosasta (Hopkins) ja parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta, ja se oli ehdolla myös muun muassa parhaasta elokuvasta ja parhaasta naissivuosasta (Colman).

*Isän* Suomen-ensi-ilta oli 13. elokuuta 2021.
__NOTOC__
## Näyttelijät

## Arvosteluja

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Vitali Mykolenko

**Vitali Mykolenko** (s. 29. toukokuuta 1999 Tšerkasy) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia ja on pelannut Ukrainan maajoukkueessa.

Mykolenko nousi kotimaansa pääsarjassa pelaavan Kiovan Dynamon edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran kaudella 2017–2018. Seuraavalla kaudella hän pelasi jo 23 liigaottelua. Kaudella 2019–2020 hän pelasi jälleen 23 liigaottelua ja teki ensimmäiset kolme liigamaaliaan. Samalla kaudella hän voitti Ukrainan Cupin ja pelasi loppuottelussakin. Kaudella 2020–2021 hän voitti liigamestaruuden ja pelasi 22 liigaottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Hän voitti tälläkin kaudella Ukrainan Cupin.Mestarien liigassa 2020–2021 hän pelasi neljä ottelua, kaikki avauskokoonpanossa. Kaudella 2021–2022 hän pelasi syyspuoliskolla Ukrainan liigassa 15 ottelua ja Mestarien liigassa viisi ottelua, kaikki avauskokoonpanossa.

Vuoden 2022 alussa Mykolenko siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan Evertoniin. Hän pelasi loppukauden aikana 13 liigaottelua, jotka yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa, ja teki toukokuussa maalin Leicesteriä vastaan. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 34 valioliigaottelua, joissa hän oli avauskokoonpanossa 30 kertaa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 28 liigaottelua, kaikki avauskokoonpanossa, ja teki marraskuussa maalin peräkkäisissä otteluissa Brightonia ja Crystal Palacea vastaan. Kaudella 2024–2025 hän oli avauskokoonpanossa 35 valioliigaottelussa. Hän teki maalin toukokuun Fulham-ottelussa.

Mykolenko pelasi Ukrainan nuorisomaajoukkueissa ja nousi A-maajoukkueeseen marraskuussa 2018 ystävyysottelussa Turkkia vastaan. Hän on pelannut elokuun 2025 puoliväliin mennessä 48 A-maaottelua, joista 46 ottelua avauskokoonpanossa. Kesäkuussa 2022 pelattu Kansojen liigan ottelu Armeniaa vastaan oli Mykolenkon ensimmäinen maaottelu, jossa hän tuli vaihdosta kentälle, ja kuusi minuuttia vaihdon jälkeen hän teki ensimmäisen, ja edelleen ainoan, maaottelumaalinsa. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa Mykolenko oli avauskokoonpanossa neljässä ottelussa ja istui vaihdossa vain neljännesvälieräottelun Ruotsia vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän oli avauskokoonpanossa Belgiaa vastaan, eikä pelannut muissa otteluissa.

## Lähteet
Suomurastaspenkoja

**Suomurastaspenkoja** (*Cinclosoma punctatum*) eli aiemmalta nimeltään **suomuviiriäistimali** on viiriäispenkojiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Australiasta.

## Koko ja ulkonäkö

Suomurastaspenkoja voi kasvaa 25&ndash;28 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Suomurastaspenkojakoiraan päälaki on ruskea ja niska on harmaa. Otsa, silmien ympäristö ja kurkku ovat väriltään mustat ja silmäkulmajuova ja kurkun sivut ovat valkoiset. Naaraslinnun pää on harmaa ja kurkun sivut ovat punaruskeat. Lajin selkä on ruskea mustin raidoin ja rinta on harmaa. Suomurastaspenkojan vatsa on valkoinen ja siinä on mustia suomukuvioita.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Suomurastaspenkojaa tavataan Australiasta Queenslandista Victoriaan ja Tasmaniasta. Lajin elinympäristöä ovat pensaikot ja eukalyptusmetsien ruohoa kasvavat pohjakerrokset. Se liikkuu yksin, pareittain tai pieninä ryhminä.

## Lähteet
Fjodor Trofimov

**Fjodor Aleksejevitš Trofimov** (, 2. lokakuuta 1910 Derevjannoje – 3. joulukuuta 2003 Petroskoi) oli neuvostoliittolainen toimittaja ja kirjailija.

Fjodor Trofimov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän kävi Petroskoin metsäopiston ja työskenteli metsätyömaan päällikkönä Rukajärvellä. Trofimov alkoi kirjoittaa lehtiin jo opiskeluaikanaan ja vuonna 1932 hänestä tuli sanomalehti *[[Kurjer Karelii|Krasnaja Karelijan]]* toimittajana. Trofimov työskenteli lehden jatkajien *Leninskoje znamjan* ja *Leninskaja pravdan* päätoimittajana vuosina 1954–1984.

Toisen maailmansodan aikana Trofimov oli rintamalehden toimittaja. Hän kirjoitti journalistisia kuvauksia sodasta ja Nürnbergin oikeudenkäynnistä. Myöhemmissä teoksissaan kirjailijaa kuvaa kotikyläänsä ja maaseudun ongelmia. Trofimovin muistelmateos *Moi vek* (”Vuosisatani”) ilmestyi vuonna 2000.

Trofimov toimi Karjalan ASNT:n journalisti- ja kirjailijaliittojen puheenjohtajana. Hän sai Karjalan valtionpalkinnon vuonna 1982.

## Suomennettu teos
* *Ivan Grigorjev*. Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1944.

## Lähteet
Vanarikot

**Vanarikot** (*Micranthes*) on rikkokasveihin kuuluva suku. Sukuun kuuluvia lajeja kasvaa Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Sukuun kuuluu 83 lajia. 

## Lajeja
Vanarikkolajeja, joilla on suomenkielinen nimi:
* iturikko (*Micranthes foliolosa*)
* kuolanrikko (*Micranthes hieraciifolia*, syn. *Saxifraga hieraciifolia*)
* pahtarikko (*Micranthes nivalis*)
* murarikko (*Micranthes pensylvanica*)
* tähtirikko (*Micranthes stellaris*)
* lumirikko (*Micranthes tenuis*)
* virginianrikko (*Micranthes virginiensis*, syn. *Saxifraga virginensis*)

## Lähteet
Bob McKnight

**Robert "Bob" McKnight** (19. maaliskuuta 1938 – 21. maaliskuuta 2021) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi Kanadan maajoukkueessa. Hän voitti hopeamitalin talviolympialaisissa 1960.

## Lähteet
Peter Freuchen

**Peter Freuchen** (1886 Nykøbing Falster, Tanska – 1957 Elmendorf, Alaska) oli tanskalainen toimittaja, tutkimusmatkailija ja kirjailija. Hän oli mukana useilla Grönlantiin tehdyillä tutkimusretkillä. Hän perusti vuonna 1910 Knud Rasmussenin kanssa Thuleen tutkimusaseman. Hän kirjoitti romaaneja, novelleja, matkakertomuksia ja kuunnelmia.

## Suomennetut teokset
* *Ivalu* (*Ivalu*), suom. Elias Saarinen, Aura 1947
* *Valkoinen mies eskimojen parissa* (*Hvid Mand*), suom. Elias Saarinen, Aura 1946
* *Vaeltava viikinki: elämäni ja seikkailuni* (*The vagrant viking*), suom. Anja Samooja, WSOY 1954
* Peter Freuchen, David Loth, *Peter Freuchenin seitsemän meren kirja* (*Peter Freuchen's book of the seven seas*), suom. Kari Lampén, Gummerus 1958 (alkup. teos: *Peter Freuchens bog om de syv have*)
* *Nuoruuteni Grönlannissa* (*Min grønlandske ungdom*), suom. Elias Saarinen, WSOY 1958 Sarja: Rasti-sarja: 5
* *Pyyntimiehiä Melvillen lahdella* (*Fangstmaend i Melvillebugten*), suom. Urho Kivimäki, WSOY 1958
;Novellit
* Monivaiheinen yö Alaskassa, suom. Vilho Hokkanen, teoksessa *Huumoria ympäri maailman*, Tammi 1962 Sarja: Kurki-kirja Omnibus

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Petri Liukkonen, Peter Freuchen, Authors' Calendar 
* Peter Freuchenin teoksia Internet Archivessa
Serhi Kryvtsov

**Serhi Kryvtsov** (s. 15. maaliskuuta 1991 Zaporižžja) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Pohjois-Amerikan MLS:ssä pelaavaa Inter Miamia, johon hän siirtyi tammikuussa 2023 pelattuaan yli 12 vuotta kotimaansa Šah’tar Donetskissa. Hän on pelannut Ukrainan maajoukkueessa vuodesta 2011.

Kryvtsov aloitti pääsarjauransa Metalurh Zaporižžjan joukkueessa toukokuussa 2008. Kesällä 2010 hän siirtyi Šah’tar Donetskiin, jossa hän pelasi yli 12 vuotta ja voitti useita Ukrainan liiga- ja cupmestaruuksia. Hän on pelannut Ukrainan liigassa 199 ottelua ja tehnyt niissä 13 maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut 20 ottelua, muun muassa joukkueensa kaikki kuusi ottelua kaudella 2019–2020. Eurooppa-liigassa hän on pelannut 15 ottelua ja tehnyt kaksi maalia, molemmat vieraskentällä portugalilaisseura Bragaa vastaan joulukuussa 2016.

Kryvtsov pelasi Ukrainan nuorisomaajoukkueissa ja oli voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta 2009. Ukrainan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran syyskuussa 2011 ystävyysottelussa Tšekkiä vastaan mutta toisen kerran hän mahtui pelaavaan kokoonpanoon vasta marraskuussa 2016. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän ei saanut peliaikaa alkulohkossa mutta pelasi täydet minuutit voittoisassa neljännesvälieräottelussa Ruotsia vastaan ja pelasi myös tappiollisessa puolivälieräottelussa Englantia vastaan ensimmäisellä jaksolla tapahtuneeseen loukkaantumiseensa saakka. Hän on pelannut kaikkiaan 31 A-maaottelua, joista kuusi on ollut MM-karsintaa, seitsemän EM-karsintaa ja viisi Kansojen liigaa. Avauskokoonpanossa hän on pelannut 29 ottelua.

## Lähteet
Ada Tšumatšenko

**Ada Artemjevna Tšumatšenko** (, 9. syyskuuta 1887 Taganrog, Venäjän keisarikunta – 5. toukokuuta 1954 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen kirjailija.

Ada Tšumatšenko syntyi opettajan perheeseen. Hän kävi lukion ja opiskeli naisten korkeakoulussa Moskovassa. Tšumatšenkon ensimmäinen runokokoelma ilmestyi vuonna 1912. Hänen myöhempiä runojaan julkaistiin kirjallisuuslehdissä vasta tekijän kuoleman jälkeen. Neuvostoliitossa Tšumatšenko tunnettiin lähinnä lastenkirjailijana. Hänen tunnetuin teoksensa on tutkimusmatkailija Nikolai Mikluho-Maklaista kertova *Ihminen kuusta* (*Tšelovek s Luny*).

## Suomennettu teos
* *Ihminen kuusta: kertomus suuresta venäläisestä tutkimusretkeilijästä Mikluho-Maklaista*. Suom. Salme Peterzéns. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1957.

## Lähteet
Ahmad Joudeh

**Ahmad Joudeh** (s. 4. huhtikuuta 1990 Jarmukin pakolaisleiri) on balettitanssija, koreografi ja kansainvälisesti aktiivinen taiteilija Syyriasta. Hän muutti Alankomaihin maan kansallisen balettiyhtiön avulla.
Avrotros

**Avrotros** (tyyliteltynä **AVROTROS**) on hollantilainen radio- ja televisioyhtiö, joka on perustettu vuonna 2014. Yhtiö kuuluu Alankomaiden julkiseen yleisradiojärjestelmään. Nimeä on käytetty yhtiön ohjelmissa 1. tammikuuta 2014 lähtien.

Alankomaiden voiton jälkeen vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Avrotros oli yksi kolmesta yleisradioyhtiöistä vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa.

## Rakennus
Ennen vuotta 2014 AVROTROS sijaitsi AKN-rakennuksessa Hilversumissa vuodesta 2000, kun taas TROS toimi entisessä Christelijk- lyseossa, myös Hilversumissa vuodesta 1970 lähtien. 20. kesäkuuta 2012 ilmoitettiin, että molemmat lähetystoiminnanharjoittajat siirtyisivät Wereldomroepgebouwiin. Muutto saatiin päätökseen peruskorjauksen jälkeen 1. tammikuuta 2014.

Vuonna 2014 Avrotros aloitti Amsterdamissa sijaitsevan Vondelparkviljoenin käytön, joka oli kunnostettu ja nimetty uudelleen ”Vondel CS”:ksi.Se avattiin yleisölle 13. toukokuuta 2014. Rakennuksessa on useita radio- ja televisiostudioita, ja se tarjoaa tilaa jäsenille järjestättiville tapahtumille ja aktivitiiteille.

## Ohjelmat
* Beste Zangers
* Bloedverwanten
* Brugklas
* Buitenhof
* Draadstaal
* EenVandaag
* Flikken Maastricht
* Fort Boyard
* Junior Songfestival
* Kids Top 20
* Koefnoen
* De Luizenmoeder
* Eurovision laulukilpailu
* Wie is de Mol?

## Juontajat
* Bart Arens
* Naomi van As
* Jojanneke van den Berge
* Daniël Dekker
* Tim Douwsma
* Pieter Jan Hagens
* Antoinette Hertsenberg
* Jort Kelder
* Cornald Maas
* Roos Moggré
* Ivo Niehe
* Annemieke Schollaardt
* Jan Smit
* Monique Smit
* Rob Stenders
* Dionne Stax
* Lauren Verster
* Rik van de Westelaken

## Lähteet
Inuksuk (vuoden 1988 elokuva)

**Inuksuk** on Markku Lehmuskallion ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 1988. Elokuva kertoo kanadalaisella tutkimusasemalla työskentelevistä tutkijoista sekä inuitien kulttuurista heidän kokemustensa kautta. 

Elokuvan toisena käsikirjoittaja oli Niilo Hyttinen, jonka kanssa Lehmuskallio teki yhteistyötä myös edellisen elokuvansa Sininen imettäjä yhteydessä. Elokuvan nimi viittaa Inuksuk-kiviröykkiöihin.

## Lähteet
Tsamo

**Tsamo** on Markku Lehmuskallion ja Anastasia Lapsuin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen historiallinen draamaelokuva vuodelta 2015. Elokuva perustuu tositapahtumiin ja se sijoittuu 1800-luvulle Alaskaan ja Suomeen, jolloin molemmat kuuluivat Venäjän keisarikuntaan.

Elokuvassa Alaskassa työskentelevä suomalainen kaivosinsinööri Simon ostaa Tlingit-intiaaniheimoon kuuluvan seitsenvuotiaan Tsamo-tytön. Simon palaa suomeen Tsamon kanssa, jossa Tsamo kastetaan kristinuskoon ja hänet nimetään uudelleen Ainaksi. Aina menee Suomessa kouluun ja häntä yritetään totuttaa suomalaiseen yhteiskuntaan, mutta intiaaniheimon tunnukset aiheuttavat konflikteja kristittyjen kanssa.

## Lähteet
Janne Järvinen

**Janne Järvinen** on suomalainen kilpapurjehtija ja liikemies.

Järvinen sai yhdessä Sinem Kurtbayn kanssa Suomelle Tokion olympialaisten maapaikan Nacra 17 -luokassa. Järvinen ei kuulu maajoukkueeseen. Olympiakomitea päätti, että hän ei edusta Suomea Tokiossa. Sen mukaan joukkueeseen valitulla Akseli Keskisellä on parempi potentiaali menestyä tulevaisuudessa.

Järvisellä on useita Suomen mestaruuksia Match Race- purjehduksesta ja muista luokista. Vuonna 2023 hän voitti Eurosaf 69F -luokan Euroopan mestaruuden. Hän voitti Euroopan mestaruuden uudelleen vuonna 2025.

Järvinen valitti tuomiosta hovioikeuteen, joka tuomitsi hänet vain törkeästä rahanpesusta ja tuomio aleni kahdeksan kuukauden ehdolliseksi vankeustuomioksi.

## Lähteet
Ever Given

**Ever Given** on taiwanilaisen Evergreen Marine -varustamon konttilaiva. Se on maailman suurimpia konttilaivoja. Se on 400 metriä pitkä ja 59 metriä leveä.

Ever Givenin omistaa japanilainen yhtiö, sitä operoi taiwanilainen varustamo ja alus on rekisteröity Panamaan. Sen miehistö on intialainen.

## Onnettomuudet
Helmikuussa 2019 laiva törmäsi Saksassa Hampurissa Elbellä jokilaivaan.

### Suez

*Ever Given* juuttui 23. maaliskuuta 2021 Suezin kanavaan poikittain ja esti liikenteen kanavan kautta. Laivan ajautuessa karille alueella oli hiekkamyrsky ja kova tuuli. Laivan kyydissä oli 18 300 rahtikonttia, joiden arvoksi laskettiin 775&nbsp;000&nbsp;000 dollaria. *Ever Givenin* laskettiin pidätelleen 9,6 miljardin dollarin arvosta kauppaa päivässä.

Alus saatiin irti iltapäivällä 29. maaliskuuta 2021, ja se pääsi liikkumaan omin voimin. Pääsyä kanavan läpi jonotti yli 400 alusta, jotka pääsivät jatkamaan matkaa niin, että laivasuma saatiin puretuksi 3. huhtikuuta 2021.

Onnettomuudesta on levinnyt laajalle valeuutinen, jossa onnettomuudesta syytetään Marwa Elselehdaria, vaikka hän oli tuolloin satojen kilometrien päässä kanaalista.

Onnettomuuden jälkeen Egyptin viranomaiset takavarikoivat Ever Given -aluksen, koska sen omistajan kanssa ei päästy sopuun tukoksen aiheuttamien kulujen korvaamisesta. Alus odotti riidan ratkeamista ankkurissa Suezin kanavan Isolla Katkerajärvellä. 

Vasta 7.7.2021 se pääsi jälleen matkaan. 29.7.2021 se saapui määränpäähänsä Rotterdamiin, jossa satama alkoi järjestää turistikierroksia kuuluisaksi tulleen aluksen vierellä.
Myöhemmin aluksen omistajat ovat käyneet oikeutta pelastustoimia suorittanutta SMIT Salvage BV  -yhtiötä vastaan ja kieltäytyneet maksamasta yhtiölle sen vaatimaa palkkiota.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Świerczów

**Świerczów** on maalaiskunta Namysłówin piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 3&nbsp;330. Kunnan hallintokeskus on Świerczówin kylä.

Kunnan kylät ovat Bąkowice, Biestrzykowice, Dąbrowa, Gola, Grodziec, Miejsce, Miodary, Starościn, Świerczów, Wężowice sekä Zbica. Sen pinta-ala on 110 neliökilometriä. Świerczów rajautuu Namysłówin, Domaszowicen, Pokójin, Popielówin ja Lubszan kuntiin. Kunnan pinta-alasta 27,3 prosenttia on metsän peitossa.

Vuoden 2019 lopussa 49,5 prosenttia Świerczówin asukkaista oli naispuolisia ja 50,5 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 14,8 prosenttia, työikäiset 63,8 prosenttia ja eläkeikäiset 21,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,3 vuotta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Gmina Wiejska Świerczów Opolen tilastokeskus.
La Ferté-Saint-Aubin

**La Ferté-Saint-Aubin** on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 23 kilometriä Orléansin kaupungista etelään.

Kunnan nähtävyyksiä on 1600-luvulta peräisin oleva linna *Château de La Ferté-Saint-Aubin*. Linna on yksityisenä asuntona 350 vuotta. Linna on avoinna yleisölle. Linnassa voi tutustua sen jokaisessa kolmessa kerroksessa olevaan viiteentoista kalustettuun huoneeseen. Linnassa järjestetään erilaisia maksullisia tapahtumia, ja linnan sadan hehtaarin puistossa on erilaisia puutarhapelejä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Djoao Lobles

**Djoao Lobles** (s. 14. tammikuuta 2001) on alankomaalainen keskimatkojen juoksija.

Lobles osallistui sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2021, mutta ei päässyt 800 metrillä alkueristä jatkoon.

Alankomaiden mestaruuden 800 metrillä Lobles on voittanut ulkoradoilla vuonna 2020 ja sisäradoilla vuosina 2020 ja 2021.

Alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2018 Lobles pääsi 800 metrillä välieriin. Alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019 hän pääsi 800 metrillä finaaliin ja oli siinä kahdeksas.

## Henkilökohtaiset ennätykset

### Ulkoradat

### Sisäradat

## Lähteet
Marte Leinan Lund

**Marte Leinan Lund** (s. 1. huhtikuuta 2001) on norjalainen yhdistetyn hiihtäjä.

Leinan Lund sijoittui Oberstdorf MM-kilpailuissa 2021 yhdistetyssä pronssille. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli kahdeksas. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui yhteislähtökilpailussa kahdeksanneksi ja Gundersen-kilpailussa yhdeksänneksi.

Maailmancupissa Leinan Lund esiintyi ensimmäisen kerran joulukuussa 2020 Ramsaussa sijoittuen neljänneksi. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Otepäässä joulukuussa 2021. Hän sijoittui kauden 2021–2022 kokonaiskilpailussa kuudenneksi. Hän oli kolmas Schonachin "individual compact" -kilpailussa tammikuussa 2025. Kauden 2025–2026 kokonaiskilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi.

Continental Cupissa Leinan Lund oli kokonaiskilpailun toinen kaudella 2019–2020.

Nuorten MM-kilpailuihin Leinan Lund on osallistunut kaksi kertaa. Hän voitti mestaruuden joukkuekisassa vuosina 2020 ja 2021 ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa toinen vuonna 2021.

## Lähteet
Lilly Singh

**Lilly Singh** (s. 26. syyskuuta 1988 Scarborough, Ontario, Kanada) on kanadalainen koomikko, keskusteluohjelman juontaja, tubettaja ja näyttelijä, joka esiintyi aiemmin nimellä **Superwoman** (tyyliteltynä **IISuperwomanII**), hänen pitkäaikaisella YouTube-käyttäjänimellään.

Toronton Scarboroughin alueella syntynyt ja kasvanut Singh on sikhipunjabivanhempien nuorempi tytär. Valmistuttuaan Yorkin yliopistosta hän alkoi tehdä YouTube-videoita vuonna 2010. Vuonna 2016 hän sijoittui *[[Forbes]]in* maailman parhaiten palkattujen tubettajien listalla kolmanneksi ja ansaitsi ilmoitetun 7,5 miljoonaa dollaria. Vuoteen 2017 mennessä hän sijoittui kymmenenneksi *Forbes*-listalla maailman parhaiten palkatuista YouTube-tähdistä, ansaitsemalla ilmoitetun 10,5 miljoonaa dollaria; syyskuussa 2019 hänellä oli 14,9 miljoonaa tilaajaa ja yli kolme miljardia videon katselukertaa. Singh on ollut esillä vuosittaisessa YouTube Rewind -sarjassa joka vuosi vuodesta 2014 lähtien (lukuun ottamatta vuotta 2019). *Forbes* nimesi hänet yhdeksi 40 vaikutusvaltaisimmasta koomikosta vuonna 2019. Hänen voittamiinsa palkintoihin kuuluvat MTV Fandom Award, neljä Streamy Awardia, kaksi Teen Choice Awardia ja People’s Choice Award.

Vuonna 2016 Singh julkaisi ensimmäisen elokuvansa, dokumenttielokuvan, joka kertoi hänen maailmankiertueestaan, nimeltään *A Trip to Unicorn Island*. Maaliskuussa 2017 hän julkaisi ensimmäisen kirjansa *How to Be a Bawse: A Guide to Conquering Life*, joka saavutti ensimmäisen sijan *[[New York Times]]in* bestseller-listalla. Syyskuusta 2019 kesäkuuhun 2021 Singh toimi NBC:n myöhäisillan keskusteluohjelman *[[A Little Late with Lilly Singh]]* vastaavana tuottajana ja emäntänä. Hän on ensimmäinen intialaistaustainen henkilö, joka on isännöinyt merkittävän yhdysvaltalaisen televisioyhtiön myöhäisillan keskusteluohjelmaa.

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisio

### Musiikkivideot

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* Lilly Singh YouTubessa
Lemlem Hailu

**Lemlem Hailu** (s. 21. toukokuuta 2001) on etiopialainen keskimatkojen juoksija.

Hailu osallistui Dohan maailmanmestaruuskilpailuihin 2019 ja pääsi välieriin 1&nbsp;500 metrillä. Afrikan kisoissa vuonna 2019 hän sai pronssia 1&nbsp;500 metrillä. Hän karsiutui saman matkan välierissä vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden 3&nbsp;000&nbsp;metrillä Belgradissa 2022 ajalla 8.41,82. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän oli 10&nbsp;000&nbsp;metrillä seitsemästoista.

Etiopian mestaruuden 1&nbsp;500 metrillä Hailu on voittanut vuosina 2019 ja 2021.

Alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2017 Hailu voitti 1&nbsp;500 metrillä mestaruuden. Nuorten olympialaisissa ja alle 18-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän voitti samalla matkalla kultaa 2018.

Hailu juoksi 1 500 metrillä sisäratojen alle 20-vuotiaiden maailmanennätyksen 4.01,79 Toruńissa 8.helmikuuta 2020 ja 4.01,57 Liévinissä 19. helmikuuta 2020.

## Henkilökohtaiset ennätykset

### Ulkoradat

### Sisäradat

## Lähteet
Vera Tšaplina

**Vera Vasiljevna Tšaplina** (, 24. huhtikuuta 1908 Moskova – 19. joulukuuta 1994 Moskova) oli venäläinen lastenkirjailija.

Vera Tšaplina syntyi aatelisperheeseen. Venäjän sisällissodan aikana hän joutui lastenkotiin Taškentiin, josta äiti löysi hänet ja vei takaisin Moskovaan. Tšaplina työskenteli Moskovan eläintarhassa vuodesta 1924. Hän kasvatti yhteisasunnossaan kuuluisaksi tulleen Kinuli-leijonan.

Tšaplina alkoi kirjoittaa eläinaiheisia kertomuksia ja julkaisi useita suosittuja kirjoja. Hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1950. Myöhemmin kirjailija siirtyi eksoottisista eläimistä kuvaamaan lähiseudun luontoa.

## Suomennettuja teoksia
* *Oravat muuttavat* (*Lesnyje putešestvenniki*). Suom. Anita Ronkainen. Helsinki: Kansankulttuuri, 1978.
* *Orlik*. Suom. M. Suikkanen. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1957.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kristina Safonova. ''‘Why didn’t you show me the lion?’ The forgotten story of Vera Chaplina — the Moscow zookeeper who raised a lion in her communal apartment'' – Meduza (23.03.2021)
Cream (Princen kappale)

**Cream** on Princen kappale vuodelta 1991. Se oli Princen viides listaykkönen Amerikan listalla. Kappaleessa on lyyrisesti melko seksuaalisävytteisiä piirteitä, jotka eivät kuitenkaan häirinneet radiomennekkiä. Kappale julkaistiin Princen Diamonds and Pearls -albumin keskeisenä kappaleena, ja se vaikutti levyn menestykseen. Kappaleessa laulaa välillä Princen silloisen The New Power Generation -yhtyeen naisvokalisti Rosie Gaines.
Bao (sämpylä)

**Bao** () on taiwanilainen höyrysämpylä, joka valmistetaan höyryttämällä bambukorissa. Baon täytteenä on lihaa ja pikkelöityjä kasviksia. Bao on suosittu katuruoka Aasiassa.

## Lähteet
Sotkamon terveysasema

**Sotkamon terveysasema** on Kainuun Sotkamossa toimiva julkisen palvelun terveysasema. Sen palvelut tuottaa Kainuun hyvinvointialue. Sotkamon terveysasemalla on myös hyvinvointiyhtymä NordLabin näytteenottopiste.

Sotkamon terveysasema oli arkkitehti Veijo Martikaisen suunnittelema, Suomen ensimmäinen varsinaisesti terveyskeskusta varten suunniteltu ja maakuntien rakentama rakennuskokonaisuus. Sotkamon terveydenhuoltokeskus valmistui vuonna 1968 eli ennen vuonna 1972 voimaantullutta kansanterveyslakia. Tämä laki oli varsinainen lähtölaukaus suomalaisen terveyskeskusverkoston rakentamiselle.  Sotkamon terveysaseman viereen rakennettiin paloasema ja henkilökunnan asuintalo, sekä tien toiselle puolelle Sotkamon kunnantalo (1975, Matikaisen 1973 voittaneen ehdotuksen pohjalta). Vuonna 1979 valmistui Veijo Martikaisen ja hänen poikansa Ari-Jukka Martikaisen suunnittelema Sotkamon terveysaseman vuodeosasto. Vuonna 2021 siellä oli 22 sairaansijaa.

Sotkamon terveysasema palvelee normaalisti maanantaista torstaihin kello 8-16 ja perjantaisin (ja pyhien aattona) kello 8-15. Muulloin kiireellisestä hoitoa tarvittaessa otetaan yhteys Päivystysapuun (116 117; hätätilanteessa luonnollisesti Yleiseen hätänumeroon 112). Ensiapu- ja päivystyspalvelut tarjoaa ympärivuorokautisesti aukioleva Kainuun keskussairaalan yhteispäivystys (Päivystyksen ovi F2, Sotkamontie 13, Kajaani).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sotkamon terveysaseman sijaintikartta (sotkamo.karttatiimi.fi)
Miesten Superpesiksen kausi 2001

**Miesten Superpesiksen kausi 2001** oli Suomen Pesäpalloliiton järjestämän pesäpallon korkeimman sarjatason Superpesiksen 12. kausi. Kausi alkoi 19. toukokuuta ja päättyi 13. syyskuuta 2001.

Suomen-mestaruuden voitti Sotkamon Jymy, jolle mestaruus oli kahdeksas kautta aikain. Sotkamo kukisti loppuottelusarjassa 3–0 Kiteen Pallon. Pronssiottelusarjassa Pattijoen Urheilijat voitti Hyvinkään Tahkon 2–0.

Sarja pienennettiin kahdentoista joukkueen sarjaksi seuraavaksi kaudeksi. Kauden päätteeksi sarjasta putosivat Alajärven Ankkurit, Loimaan Palloilijat, Jyväskylän Kiri ja Haminan Palloilijat. Ykköspesiksestä sarjaan nousivat Puijon Pesis ja Järvenpään Pesis.

## Joukkueet








## Sarjajärjestelmä
Runkosarjassa pelattiin kaksinkertainen sarja kaikkien joukkueiden kesken. Yhteensä runkosarjassa pelattiin 28 ottelua joukkuetta kohden. Kahdeksan parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin ja neljä viimeistä Superpesiskarsintaan. Pudotuspelit pelattiin paras viidestä -järjestelmällä lukuun ottamatta pronssiotteluita, jotka pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä.

Superpesiskarsinnassa runkosarjan neljä heikointa kohtasivat Ykköspesiksen neljä parasta joukkuetta. Karsintasarja pelattiin yksinkertaisena ja kaksi parasta joukkuetta saivat oikeuden pelata Superpesiksessä kaudella 2002.

## Runkosarja

## Pudotuspelit
Pudotuspelit pelattiin paras viidestä -periaatteella lukuun ottamatta pronssiotteluita, jotka pelattiin paras kolmesta -menetelmällä. Otteluparit muodostettiin runkosarjan sijoitusten perusteella. Kotietu oli runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella.
### Turnauspuu

### Puolivälierät

### Välierät

### Pronssiottelu

### Loppuottelu

## Superpesiskarsinta
Superpesiskarsinnassa Superpesiksen runkosarjan neljä heikointa kohtasivat Ykköspesiksen neljä parasta joukkuetta yksinkertaisessa sarjassa. Karsintasarjan kaksi parasta saivat oikeuden pelata Superpesistä kaudella 2002.

Tasapisteisiin päätyneet Järvenpään Pesis ja Alajärven Ankkurit pelasivat Ulvilassa uusintaottelun Superpesispaikasta 12. syyskuuta 2001. Ottelu päättyi Järvenpään 2–1 (2–3, 6–2, 2–0) voittoon.

## Lopulliset sijoitukset

### Voittajajoukkue 2001
**Sotkamon Jymy** (8:s mestaruus)
*Pelinjohtaja: Olli Viljaranta (1:nen)
*Kari Hakkarainen (7:s)
*Antti Hartikainen (1:nen)
*Jarmo Heikkinen (2:nen)
*Jimi Heikkinen (1:nen)
*Mikko Huotari (1:nen)
*Markku Hylkilä (1:nen)
*Jani Komulainen (2:nen)
*Toni Kohonen (2:nen)
*Jarkko Kokko (5:s)
*Mikko Korhonen (1:nen)
*Roope Korhonen (1:nen)
*Mikko Kuosmanen (1:nen)
*Matti Meriläinen (1:nen)
*Matti Salminen (1:nen)
*Juha-Matti Sirviö (1:nen)
*Ville Sirviö (1:nen)
*Lauri Suutarinen (1:nen)
*Janne Vuorinen (7:s)

## Lähteet
Jevgeni Tšarušin

**Jevgeni Ivanovitš Tšarušin** (, 11. marraskuuta 1901 Vjatka – 18. helmikuuta 1965 Leningrad) oli neuvostoliittolainen lastenkirjailija ja kuvittaja.

Jevgeni Tšarušin syntyi arkkitehdin perheeseen. Hän kävi lukion, palveli puna-armeijassa ja työskenteli Vjatkassa lavastajana. Vuosina 1922–1926 Tšarušin opiskeli maalaustaidetta Leningradin taideteollisessa korkeakoulussa. Hän tutustui Samuil Maršakiin, Vitali Biankiin, Jevgeni Švartsiin ja muihin lastenkirjailijoihin sekä lastenkirjojen kuvittajiin. Vuodesta 1930 lähtien Tšarušin työskenteli valtion kustannusliikkeen taiteilijana. Hän kuvitti lastenkirjoja ja alkoi myös itse kirjoittaa kertomuksia lapsille. Tšarušinia miellyttivät eniten eläinaiheet, joita hän oli piirtänyt jo lapsena. 1930-luvun lopulta lähtien hän alkoi laatia myös populaaritieteellisiä kirjoja. Tšarušinin teoksille on ominaista dynaaminen ja mukaansatempaava juoni sekä hyväntahtoinen pehmeä huumori.

Tšarušin kuului Neuvostoliiton taiteilijaliittoon vuodesta 1932 ja kirjailijaliittoon vuodesta 1934. Hän sai VSFNT:n ansioituneen taiteilijan arvonimen vuonna 1945. Tšarušinin teoksia julkaistaan yhä Venäjällä ja ulkomailla.

## Suomennettuja teoksia
* *Ensimmäinen eläinkuvastoni* (*Moja pervaja zoologija*). Suom. Jukka Torvinen. Tampere: Satukustannus, 1987.
* *Kolme kertomusta* (*Tri rasskaza*). Suom. Saimi Mäyrä. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1955.
* *Tule tutuksi eläinten kanssa* (*Kto kak živjot*). Suom. Eija Laakso. Moskova: SN-kirjat, Raduga, 1988.
* *Töpö, Hupi ja harakka* (*Tjupa, Tomka i soroka*). Suom. Kerttu Kyhälä-Juntunen. Moskova: Edistys, 1979 (?).

## Lähteet
Abraham Petrelius

**Abraham Petrelius** (24. elokuuta 1823 Kemijärvi – 30. maaliskuuta 1893 Savonlinna) oli suomalainen värjärimestari ja valtiopäivämies.

Petreliuksen isä oli talollinen, suutari Abraham Petrelius. Hän kävi värjärinoppiin Oulussa ja palveli värjärikisällinä Oulussa, Kuopiossa ja Savonlinnassa, jossa hän toimi värjärimestarina appensa aiemmin omistamassa liikkeessä. Petrelius oli porvarissäädyssä Savonlinnan edustaja valtiopäivillä 1867.

Professori Alfred Petrelius oli Abraham Petreliuksen ja tämän vaimon Josefina Charlotta Lindholmin poika, samoin kuin arkkitehti Albert Petrelius.

## Lähteet
Jakov Taits

**Jakov Moisejevitš Taits** (, 12. huhtikuuta 1905 Smorgon – 4. huhtikuuta 1957 Moskova) oli neuvostoliittolainen lastenkirjailija.

Jakov Taitsin isä oli juutalainen kirjailija Moiše Taitš. Hän valmistui Moskovan taideteollisesta instituutista vuonna 1929 ja julkaisi ensimmäiset teoksensa vuonna 1930. Taits kirjoitti lastenkirjoja, joita hän myös itse kuvitti. Monissa niistä kuvataan pienten juutalaisasutusten arkea. Taits toimi myös jiddišinkielisen kirjallisuuden kääntäjänä.

## Suomennettuja teoksia
* *Löytö: kertoelma* (*Nahodka*). Suom. Lyyli Pikkuvirta. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1954.
* *Signalisti: kertomuksia puna-armeijalaisten elämästä* (*Signalist*). Suom. A. Lindros. Leningrad: Kirja, 1936.

## Lähteet
Herman Wahrman

**Herman Wahrman** (16. toukokuuta 1821 Kesälahti – 9. helmikuuta 1885 Kesälahti) oli suomalainen suutarimestari ja valtiopäivämies.

Wahrmanin vanhemmat olivat vara-kruununnimismies Jaakko Wahrman ja Ulrika Siberg. Hän oli suutarinopissa ja oleskeltuaan Sortavalassa tuli Käkisalmeen 1846, harjoittaen siellä suutarin ammattia mestarina. Wahrman oli porvarissäädyssä Käkisalmen edustaja valtiopäivillä 1867.

## Lähteet
Kfar Daromin taistelu

**Kfar Daromin taistelu** oli Israelin itsenäisyyssodan aikainen taistelu juutalaisen Kfar Daromin kibbutsiin hallinnasta. Taistelut alkoivat hieman ennen sotaa muslimiveljeskunnan hyökkäyksillä hieman ennen sotaa. Sodan syttyessä se oli yksi egyptiläisten ensimmäisistä kohteista. Hyökkäyksen epäonnistuttua he tyytyivät kuitenkin kiertämään kibbutsin, jonka piiritetyt puolustajat hylkäsivät lopulta 8. – 9. heinäkuuta.

## Tausta

Kfar Darom oli juutalaisten siirtolaisten vuonna 1946 perustama kibbutsi, joka oli saanut nimensä vanhemman historiallisen paikkakunnan mukaan. Kibbutsi sijaitsi Palestiinan rannikkoa pitkin kulkevan tien sivussa Rafahin ja Gazan välillä.

## Taistelu
Egyptin muslimiveljeskunnan vapaaehtoiset asemiehet tekivät iskuja Kfar Daromia vastaan jonkion aikaa ennen Israelin itsenäisyyssodan syttymistä. Hyökkäykset 10. huhtikuuta ja 11. toukokuuta kuitenkin torjuttiin.

Egyptin vakinaisen armeijan joukot ylittivät rajan Israeliin itsenäisyyssodan syttyessä yöllä 15. toukokuuta. Jalkaväekä tuki tykistö ja panssariajoneuvot. Kfar Darom oli Israelin puolustuslijan etutukikohta ja Nirimin ohella toinen egyptiläisten ensimmäisistä tavoitteista. Kfar Daromia puolusti 40 kibbutsin miestä ja naista, sekä noin 20 Palmahin jäsentä. Puolustajilla oli kevyiden käsaseiden lisäksi PIAT-panssaintorjuntasinkoja ja polttopulloja. Palmahin oli tarkoitus vahvistaa kibbutsia, mutta vahvistuksia tuonut kolona väijytettiin yöllä 14. – 15. toukokuuta.

Auringon nousun jälkeen 15. toukokuuta egyptiläisten Said Tahan komentama 1. pataljoona aloitti hyökkäyksen kibbutsia vastaan. Tukena oli pannsariajoneuvoja. Hyökkäys johti kuitenkin useiden sotilaiden kuolemaan. Muutamat ajoneuvot tuhoutuivat tai vaurioituivat. Puolustajista kaatui kolme ja haavoittui 30. Hyökkääjät vetäytyivät ja päätyivät sen jälkeen kiertämään kibbutsin edeten kohti Gazaa.

## Seuraukset
Illalla 15. toukokuuta egyptiläisten 1. ja Ahmed Ali al-Muwawin johtama 9. pataljoona yhdistyivät Gazassa ja hyökkäys jatkui kohti pohjoista. Kfar Darom jäi piiritettynä etenevien egyptiläisten selustaan. Kibbutsin puolustamista pidettiin pidemmän päälle mahdottomana. Sen pouolustajat hylkäsivät kibbutsin ja heidän onnistui 8. – 9. heinäkuuta vetäytyä israelilaisten puolustuslinjoille saakka. Egyptiläiset valtasivat tyhjän kibbutsin, joka perustettiin uudelleen vuonna 1970. Israelilaiset tyhjensivät Gazan kaistalla sijainneen kibbutsin vuonna 2005.

## Lähteet
Kfar Darom

**Kfar Darom** () oli Israelin siirtokunta Gush Katifin siirtokunta-alueella nykyisellä Gazan kaistalla. Siirtokunta tyhjennettiin vuonna 2005.

## Maantiede

Kfar Darom sijaitsi Palestiinan rannikolla Rafahin ja Gazan kaupunkien välissä Palestiinan rannikkoa pitkin kulkeneen rannikkotien sivussa.  

## Historia

Kfar Darom oli alun perin historiallinen paikannimi. Historiallinen Kfar Darom liitetään yleensä nykyiseen Deir al-Balahin kaupunkiin noin 16 kilometriä Gazasta etelään. Lähteistä se esiintyy ensimmäisen kerran Talmudissa. Arabit valtasivat sen vuonna 634 ja ristiretkeläiset perustivat paikalle Darum-nimisen linnoituksen. Gazan kaupunginmuurin eteläportti tunnettiin aikanaan nimellä Bab al-Darum. 

Nykyiaiksempi juutalainen kibbutsi perustettiin vuonna 1946. Se sai nimensä historiallisen paikannimen mukaan. Israelin itsenäisyyssodan sytyttyä vuonna 1948 se oli yksi ensimmäisistä egyptiläisten hyökkäyskohteista. Hyökkäys tyrehtyi Kfar Daromin taistelussa ja lopulta egyptiläiset päätyivät yksinkertaisesti kiertämään kibbutsin jatkaen etenemistään pohjoiseen. Piiritetyt puolustajat pakenivat heinäkuussa. Kibbutsin ensimmäiset asukkaat muuttivat uuteen Bnei Daromiin. 

Kfar Darom perustettiin uudelleen vuonna 1970 ensimmäisenä Gush Katifin siirtokunta-alueensiirtokuntana. Sittemmin siitä tuli Gush Emunim-järjestön harjoitusmaatila. Siirtokunta hylättiin joitakin vuosia myöhemmin ja seuraavan kerran se jälleenasutettiin vuonna 1989. Kfar Darom oli terrori-iskujen kohde 1990-luvulta lähtien. Sen asukasluku oli vuonna 2002 324. 

Gush Katifin siirtokuntia alettiin tyhjentää elokuussa 2005 Israelin hallituksen alkaessa poistua Gazan kaistalta. Kfar Daromin asukkaat vastustivat tyhjentämistä, mikä johti yhteenottoihin poliisin ja armeijan kanssa.

## Lähteet