open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Frații Advahov

**Frații Advahov** on moldovalainen folkmusiikkiyhtye, jonka muodostavat veljekset Vasile ja Vitalie Advahov. Yhtye on perustettu vuonna 2005. Frații Advahov edusti Moldovaa yhdessä Zdob și Zdub -yhtyeen kanssa vuoden 2022 Euroviisuissa kappaleella "Trenulețul".

## Ura
Vitalie ja Vasile Advahov syntyivät Cahulissa Moldovassa 18. tammikuuta 1978 ja 26. huhtikuuta 1979. Heidän vanhempansa Vasile ja Agafia Advahov työskentelivät opettajina Cahulin pedagogisessa koulussa. Lukioaikana veljekset liittyivät *Mugurașii* -nimiseen orkesteriin.

Oman yhtyeensä (Frații Advahovin) veljekset perustivat vuonna 2005, mutta kaksikon edustama yhtye kasvoi nopeasti moldovalaisten ja romanialaisten muusikoiden liittymisen myötä isoksi orkesteriksi. Vuonna 2020 orkesterissa oli 45 soittajaa.

Folk-rockyhtye Zdob și Zdubin kanssa tehty kappale "Trenulețul" valittiin Teleradio-Moldovan päätöksellä Moldovan vuoden 2022 euroviisukappaleeksi tammikuussa 2022. Kappale keräsi Euroviisuissa 253 pistettä ja sijoittui loppukilpailussa seitsemänneksi.

## Lähteet
Menin temppeli

**Menin temppeli** oli antiikin aikainen kuunjumala Menille omistettu kreikkalainen temppeli Siden kaupungissa Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi kaupungin eteläosassa pohjois-eteläsuuntaisen pylväikkökadun päässä, itään Apollonin temppelistä.

Men oli Pamfyliassakin palvottu anatolialainen Kuun jumala. Tämän temppeliksi arveltu rakennus Sidessä ajoitetaan roomalaiselle kaudelle 200-luvulle. Se koostui puoliympyrän muotoisesta cellasta, joka avautui länteen päin ja jonka edustalla oli kuuden pylvään pylväiköllä ja entablementilla varustettu vestibyyli. Temppeli oli rakennettu noin kahden metrin korkuiselle podiumille eli jalustalle. Sisälle temppeliin johtivat seremoniaportaat. Rakennuksesta on säilynyt lähinnä sen podium.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ihor Abramovytš

**Ihor Oleksandrovytš Abramovytš** (; s. 24. elokuuta 1984) on ukrainalainen liikemies ja poliitikko, joka toimi kansanedustajana Verh’ovna Radassa vuosina 2019–2023. Hän edusti Opposition ohjelma – Elämän puolesta -puoluetta.

Abramovytš syntyi Harkovassa. Hän on opiskellut liiketaloutta Harkovan kansantalouden akatemiassa (2007), hallintojohtamista Harkovan polyteknisessä instituutissa (2009), geofysiikkaa Ivano-Frankivskin öljy- ja kaasuteknillisessä yliopistossa (2014) ja lämpövoimatekniikkaa Kiovan polyteknisessä instituutissa (2017). Vuosina 2007–2012 hän toimi johtotehtävissä rakennusalan holdingyrityksissä. Vuosina 2012–2015 hän toimi AVEK ta Ko -konsernin yhtiöhallituksen varapuheenjohtajana. Vuosina 2015–2016 hän toimi DV Naftohazovudobuvna Kompanija -yrityksen johtajana. Vuosina 2016–2017 hän toimi Inter energy group -insinööriyhtiön johtajana. Vuosina 2017–2019 hän toimi yksityisyrittäjänä.

Vuosina 2007–2012 Abramovytš toimi Julija Tymošenkon ryhmittymän kansanedustajan Oleksandr Feldmanin avustajana. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Ukrainan parlamenttiin Verh’ovna Radaan Opposition ohjelma – Elämän puolesta -puolueen listan 14. ehdokkaana. Hän toimi parlamentissa talous-, vero- ja tullivaliokunnan varapuheenjohtajana. Vuonna 2019 hän oli poissa 93&nbsp;%:sta parlamentin täysistunnoista. Lukuisten täysistunto- ja valiokuntapoissaolojen takia hänen kansanedustajan palkkionsa vuodelta 2019 pidätettiin.

Varallisuusilmoituksessaan vuonna 2019 Abramovytš ilmoitti omistavansa 13 asuntoa, lukuisia autoja, kalliita koruja ja kelloja, taideteoksia sekä 88 miljoonaa hryvniaa käteistä, minkä lisäksi hän ilmoitti saavansa palkkaa lähes 30 miljoonaa hryvniaa vuodessa. Vuonna 2018 hän ilmoitti hallinnoivansa neljää yritystä, jotka on rekisteröity Belizeen, Saint Kittsille ja Nevisille, Brittiläisille Neitsytsaarille sekä Seychelleille.

Abramovytš poistui Ukrainasta hieman ennen Venäjän hyökkäystä vuonna 2022 ja asui Ranskan Rivieralla. Hän erosi Opposition ohjelma – Elämän puolesta -puolueen parlamenttiryhmästä ja toimi vastikään perustetun Vidnovlennja-ryhmän (’Uudistaminen’) varapuheenjohtajana. Helmikuussa 2023 hän palasi Ukrainaan ja anoi eroa kansanedustajan tehtävästä, mihin parlamentti suostui.

## Lähteet
Nymfaion (Side)

**Nymfaion** oli antiikin aikainen nymfaion eli lähdekaivorakennus Siden kaupungissa Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi kaupungin pääportin edustalla muurien ulkopuolella, ja sai vetensä kaupunkiin pohjoisesta tulleesta akveduktista.

Nymfaion rakennettiin roomalaisella kaudella 100-luvulla samaan aikaan akveduktin kanssa ja kunnostettiin 200-luvulla. Rakennelma oli kolmikerroksinen, ja koostui vesialtaasta, sen taustarakennuksesta ja altaan sivuilla olleista siipirakennuksista. Rakennelman leveys oli 35 metriä ja syvyys viisi metriä. Nymfaionin julkisivu oli koristeltu pylväillä, patsailla ja reliefeillä. Pylväät edustivat korinttilaista tyyliä. Nymfaionin alin kerros, jossa on kolme syvennystä patsaille, on edelleen pystyssä.

Nymfaionista löydetyt patsaiden ja reliefien jäänteet ovat Siden museossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Piispan palatsi (Side)

**Piispan palatsi** oli myöhäisantiikin aikainen Siden kaupungin piispan palatsi Pamfyliassa  Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi kaupungin itäosassa Siden teatterilta ja hallinnolliselta agoralta itäportille johtaneen pylväskadun pohjoispuolella.

Piispan palatsi sijaitsi pohjois-eteläsuuntaisen pylväikkökadun itäpuolella lähellä kadun päätä. Se rakennettiin 400- tai 500-luvulla, ja on harvinainen esimerkki tuon ajan piispallisesta rakennuksesta. Siihen kuului basilikakirkko, yksityinen kappeli, baptisterion eli kastekappeli sekä trikonkhos eli apilanlehden muotoinen huone. Kokonaisuuteen kuului myös muita rakennuksia, joiden käyttötarkoitusta ei tunneta, sekä aidattu puutarha.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hollow (kappale)

**Hollow** () on latvialaisen laulajan Donsin esittämä kappale, joka julkaistiin 1. tammikuuta 2024. Dons voitti kappaleella Latvian vuoden 2024 euroviisukarsinnan *[[Supernova 2024]]* -kilpailun ja täten edusti kappaleella Latviaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale sijoittui finaalissa 16. sijalle saatuaan yhteensä 64 pistettä, joista 28 yleisöltä ja 36 raadeilta.

## Listasijoitukset

## Lähteet
Sayaka Shōji

**Sayaka Shōji** (; s. 30. tammikuuta 1983 Tokio) on japanilainen viulutaiteilija. Hän voitti ensimmäisenä japanilaisena ja nuorimpana voittajana Paganini-viulukilpailun Genevessä 1999.

## Ura
Shōji syntyi Tokiossa taiteelliseen perheeseen. Hänen äitinsä on taidemaalari ja isoäitinsä runoilija. Hän vietti lapsuutensa Sienassa, Italiassa. Ollessaan 5-vuotias hänen perheensä muutti takaisin Japaniin, jossa hän aloitti viuluopinnot. Vuosina 1995–2000 hän opiskeli Accademia Musicale Chigianassa Uto Ughin ja Riccardo Brengolan johdolla. 13-vuotiaana hän lähti vuodeksi opiskelemaan Saksaan Saschko Gawriloffin johdolla. Vuonna 1998 hän muutti Saksaan opiskelemaan Hochschule für Musik Kölnissä Zahar Bronin johdolla ja valmistui vuonna 2004. Hän jatkoi vielä opintojaan Gawriloffin johdolla ja osallistui myös Shlomo Mintzin mestarikursseille.

Vuonna 1997 Shōji teki debyyttinsä Lucerne Festivalilla ja Wienin Musikvereinissa. Kaksi vuotta myöhemmin 1999 hän voitti Paganini-kilpailun pääpalkinnon. Zubin Mehta on ollut hänen vahva tukijansa. Kun Shōji esiintyi hänelle vuonna 2000, hän muutti heti aikataulujaan ja järjesti Shōjille ensimmäisen levytyksen Israelin filharmoninen orkesterin kanssa. Seuraavaksi Mehta kutsui hänet esiintymään Baijerin valtionoopperassa ja Los Angelesin filharmonikkojen kanssa.

Monet orkesterit ovat kutsuneet Shōjin konsertoimaan kanssaan, esimerkiksi Berliinin filharmonikot, Lontoon sinfoniaorkesteri, New Yorkin filharmonikot, Baltimoren sinfoniaorkesteri, Pietarin filharmoninen orkesteri, Orchestra dell’Accademia Nazionale di Santa Cecilia ja . Johtajina ovat olleet esimerkiksi Lorin Maazel, Colin Davis, Wolfgang Sawallisch, Kurt Masur, Mariss Jansons, Juri Temirkanov, Valeri Gergijev, Myung-whun Chung ja Semjon Bytškov.

Vuoteen 2009 saakka hän soitti vuoden 1715 Stradivariusta "Joachim", joka oli lainassa Nippon Music Foundationilta. Nykyään hän soittaa vuoden 1729 Stradivariusta "Recamier", joka on lainassa Ryūzō Uenolta.

## Lähteet
Siden teatteri

**Siden teatteri** oli antiikin aikainen roomalainen teatteri Siden kaupungissa Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi kaupungin keskellä heti kaupungin kaupallisen agoran länsipuolella.

## Historia

Siden teatteri rakennettiin alun perin hellenistisellä kaudella kreikkalaisena teatterina. Se rakennettiin uudelleen ja muutettiin roomalaiseksi teatteriksi 100-luvun puolivälissä. Seuraavalla vuosisadalla teatteri muutettiin soveltuvaksi roomalaistyylisille gladiaattori- ja villieläinnäytännöille. Joidenkin lähteiden mukaan teatteria olisi käytetty välillä myös orjamarkkinoiden pitopaikkana.

Kun Sideen rakennettiin 300-luvulla uusi pienemmän alan sisäänsä sulkenut poikittainen kaupunginmuuri, teatterin *skene*- eli näyttämörakennus muutettiin osaksi tätä muuria. 400-luvulla teatteri muutettiin eräänlaiseksi ulkoilmakirkoksi. Nykyisin teatterin rauniot muodostavat Siden huomattavimman muinaisjäänteen.

## Rakennus

Teatterirakennus on roomalainen teatteri sikäli, että sen *[[orkhestra]]* on puoliympyrän eikä kreikkalaisen teatterin tavoin kokoympyrän muotoinen. Sen katsomossa on kuitenkin se kreikkalaisen teatterin piirre, että se ei ole puolikaari vaan yli 180 asteen kaari. Katsomon halkaisija on noin 119 metriä ja orkhestran halkaisija noin 29,5 metriä. Katsomossa on ollut tilaa noin – hengelle. Vaakasuuntainen *diazoma*-käytävä jakaa katsomon ala- ja yläosaan. Alaosassa oli alun perin 29 penkkiriviä, jotka 12 pystysuuntaista porraskäytävää jakoi 11 lohkoon. Yläosassa oli myös 29 penkkiriviä, joista ylimmät eivät kuitenkaan ole säilyneet nykyaikaan. Diazomalle johtaa 23 holvattua kulkuaukkoa.

Teatterin skene-rakennus oli kaksi- tai kolmikerroksinen ja sen pituus oli 63 (tai 65) metriä ja leveys 10 metriä. Sitä on säilynyt edelleen parhaimmillaan noin 23 metrin korkeudelta. Alimmassa kerroksessa oli yhdeksän huonetta, joista kahdesta johti portaat toiseen kerrokseen. Rakennuksen julkisivu oli koristeltu syvennyksin, patsain, pylväin ja reliefein. Viisi ovea johti skene-rakennuksesta sen edustalla olleelle *[[proskenion]]ille* eli näyttämölle. Toisella puolella oli ovet agoralle. Proskenion oli kuusi metriä syvä ja kolme metriä orkhestraa korkeammalla. Proskenionin jalusta oli koristeltu reliefeillä, joiden aiheet olivat kreikkalaisesta mytologiasta.

Kun teatteri muutettiin soveltuvaksi gladiaattori- ja eläinnäytännöille, rakennettiin noin kaksi metriä korkea muuri erottamaan katsomo orkhestrasta. Kun rakennus muutettiin kirkolliseen käyttöön, sen katsomon kummallekin sivulle rakennettiin pienet kappelit. Muutoksesta todistavat myös penkeissä olevat piirtokirjoitukset, joilla osa istumapaikoista varattiin papistolle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tykhen temppeli (Side)

**Tykhen temppeli** oli antiikin aikainen kreikkalainen temppeli Siden kaupungissa Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi keskellä kaupungin kaupallista agoraa.

Temppelirakennus on tulkittu Tykhelle, roomalaisittain Fortunalle, omistetuksi temppeliksi. Tämä perustuu kaupungin lyömissä rahoissa oleviin kuviin. Temppeli ajoitetaan muun agoran tavoin roomalaiselle kaudelle 100-luvulle.

Temppeli on peripteros-pyörötemppeli, jossa on pyöreä keskuskammio ja sen ympärillä 12 korinttilaista pylvästä. Temppeli on sijoitettu podiumille, ja sen sisälle johtaa yhdeksän porrasta. Sisäpuolen katto oli koristeltu eläinradan merkeillä. Katon muodosti 12-sivuinen pyramidi. Koko rakennelman korkeus oli 15 metriä.

Rakennus oli aiemmin täysin raunioina. Se ennallistettiin osittain vuosina 2012–2013. Työ maksoi lähes miljoona liiraa ja rahoitettiin lahjoituksilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tykhen temppeli

**Tykhen temppeli** voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin Tykhelle omistettuihin temppeleihin:

* Tykhen temppeli, temppeli Diokaisareiassa Kilikiassa Vähässä-Aasiassa
* Tykhen temppeli, temppeli Sidessä Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa
Vespasianuksen muistomerkki

**Vespasianuksen muistomerkki** oli antiikin aikainen keisari Vespasianukselle omistettu muistomerkki Siden kaupungissa Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi lähellä kaupungin kaupallista agoraa ja 300-luvulla rakennetun uuden poikittaismuurin pohjoisporttia.

Muistomerkki sijaitsi alun perin jossakin muualla ja oli omistettu Vespasianuksen lisäksi myös Titukselle. Sen arkkitraavissa olevan, Vespasianuksen nimen mainitsevan piirtokirjoituksen perusteella se on vuodelta 74 jaa. Myöhemmällä roomalaisella kaudella 300-luvulla uuden poikittaismuurin rakentamisen yhteydessä muistomerkki siirrettiin nykyiselle paikalleen ja muutettiin lähdekaivorakennukseksi.

Muistomerkin korkeus on 5,4 metriä ja leveys 6,4 metriä. Siinä oli kaksi vesiallasta, puolikkaan ovaalin muotoinen keskisyvennys, jossa oli Vespasianuksen kuvapatsas, sekä sen kummallakin sivulla *[[aedicula]]t*, joissa oli naispatsaat ja joita kumpaakin reunusti etupuolella kaksi pylvästä ja taempana puolipylväät. Pylväät edustivat korinttilaista tyyliä. Vasemmanpuoleinen aedicula on paremmin säilynyt. Kaikkien kolmen osan päällä oli päätykolmiot. Keskimmäinen päätykolmio oli koristeltu Medusan päällä.

Muistomerkin vieressä sijaitsee kaupunginmuurin portti, joka tunnetaan joskus Vespasianuksen porttina muistomerkin mukaan. Sen korkeus on nykyisin 13,5 metriä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
In the Middle

**In the Middle** () on moldovalaisen laulajan Natalia Barbun esittämä kappale, joka julkaistiin 10. tammikuuta 2024. Barbu voitti kappaleella Moldovan vuoden 2024 euroviisukarsinnan *[[Etapa națională 2024]]* -kilpailun ja täten edusti kappaleella Moldovaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappele putosi kilpailusta ensimmäisessä semifinaalissa saatuaan 20 pistettä.

## Lähteet
Työn loiston ritarikunta

**Työn loiston ritarikunta** () on moldovalainen kunnianosoitus, joka perustettiin vuonna 1992. Sitä myönnetään tunnustuksena mistä tahansa erikoislaatuisesta saavutuksesta. Kunnianosoitusta myöntää Moldovan presidentti.

*  ritarikunnan nauha

## Lähteet
Patrik Vretblad

**Patrik Vretblad** (5. huhtikuuta 1876 Svartnäs – 15. tammikuuta 1953 Tukholma) oli ruotsalainen urkuri, musiikkikriitikko, musiikkikirjailija ja säveltäjä.

Vretblad opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuosina 1895–1900. Hän sai pätevyydet urkurina, kanttorina ja musiikinopettajana jo vuonna 1896, mutta opiskeli sen jälkeen vielä pianonsoittoa Hilda Thegerströmin sekä sävellystä ja kontrapunktia Joseph Denten johdolla. Vretblad sijaisti kesinä 1898 ja 1899 Mauritz Bohemania Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian kirjastonhoitajana. Vuonna 1900 hän aloitti työskentelyn urkurina Tukholman ranskalaisessa reformoidussa kirkossa. Vuosi myöhemmin hän lähti sävellysopintomatkalle Saksaan. Vretblad työskenteli ranskalaisessa reformoidussa kirkossa vuoteen 1906 saakka ja siirtyi Oscarskyrkaniin vuonna 1907. Vuonna 1909 hän alkoi Oscarskyrkanissa organisoida kanttori Oscar Sandbergin kanssa motetti-iltoja, joita kaksikko piti yhdessä noin sata. Vretblad esiintyi tapahtumissa urkurina. Hän oli myös arvostettu konserttiurkuri, joka esiintyi Tukholman lisäksi Helsingissä, Tallinnassa ja Riiassa. Hän esiintyi usein myös yhdessä vaimonsa, viulisti Karin o.s. Bodmanin kanssa.

Vretblad loi uran myös postin palveluksessa ja eteni lopulta postipalvelun hallituksen johtoon (1933–1941). Hän toimi useissa järjestöissä ja oli muun muassa Föreningen svenska tonsättaren sihteeri vuodesta 1918 sekä Musikaliska konstföreningenin sihteeri vuodesta 1933. Vretblad valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi vuonna 1921. Samana vuonna hänet palkittiin Litteris et Artibus -mitalilla. Vretblad toimi vuodesta 1902 lähtien musiikkitoimittajana sekä -kriitikkona lukuisissa lehdissä ja kuului Publicistklubbeniin vuodesta 1929. Hänellä ei ollut muodollista koulutusta musiikkitieteilijänä, mutta hän tutki varsinkin Ruotsin musiikin historiaa 1700-luvulta alkaen. Hänen keskeisiä kirjallisia julkaisuitaan ovat Johan Helmich Romanin elämäkerta (1914) ja *Konsertlivet i Stockholm under 1700-talet* (1918). Säveltäjänä Vretbladin tuotantoon kuuluu sooloteoksia pianolle ja uruille, yksinlauluja, kuoroteoksia, kamarimusiikkia ja sävellyksiä jousiorkesterille. Monet teoksista (esimerkiksi *Liten Dalasvit* pianotriolle) ovat kansallisromanttisia ja ruotsalaisesta kansanmusiikista vaikutteita ammentaneita. Joihinkin teoksiin Vretblad omaksui vaikutteita vanhemmasta musiikista (esimerkiksi *Från Bellmans tid*). Hän teki myös sovituksia ja editioita Johan Helmich Romanin ja muiden musiikeista. Lisäksi hän teki sovituksia ja uusia versioita omista sävellyksistään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: Patrik Vretblad
Gömböc

**Gömböc** on homogeeninen kolmiulotteinen konveksi kappale, joka on mono-monostaattinen.  

Gömböc on monostaattinen, eli sillä on vain yksi vakaa (stabiili) tasapainotila, johon se asettuu kovalla, tasaisella pinnalla. Lisäksi gömböcillä on toinen, epävakaa (labiili) tasapainotila, johon sen voi asettaa. Tämä asema on epävakaa, ja pieninkin voima saa gömböcin kellahtamaan. Missään muussa asennossa gömböc ei ole tasapainossa, mistä termi mono-monostaattinen .
Homogeeninen tarkoittaa, että materiaalin, josta Gömböc on valmistettu, on oltava kauttaaltaan tasalaatuista. Gömböc ei siis saa käyttää itsensä oikaisemiseen painoja tai muita epäsäännöllisyyksiä, toisin kuin tietyissä leluissa. 
Konveksisuus tarkoittaa, että gömböc ei missään kohdassa kaareudu sisäänpäin.

Gömböcien olemassaolon teorisoi Vladimir Arnold vuonna 1995, ja Gábor Domokos ja Péter Várkonyi osoittivat niiden olemassaolon 2006.

Syy siihen, miksi gömböcien olemassaoloa epäiltiin, on se, että kaksiulotteisella konveksissa muodolla ei voi olla vain kahta tasapainotilaa. Esimerkiksi ellipsillä on kaksi vakaata ja kaksi epävakaata tasapainotilaa, *n*-sivuisella monikulmiolla puolestaan *n* vakaata ja *n* epävakaata tasapainotilaa. Monet matemaatikot, mukaan lukien Domokos, päättelivät, että sama pätisi kolmiulotteisille kappaleille. Arnold puolestaan arveli, että gömböc voisi olla olemassa, joten Domokos yritti todistaa, ettei sellaisia ole.  Várkonyin kanssa hän hahmotteli, millainen kappaleen pitäisi olla, jos se olisi olemassa. Kappaleen ohuuden ja litteyden täytyy olla mahdollisimman pieniä, sillä litteällä kappaleella on tyypillisesti kaksi vakaata tasapainotilaa. Ensimmäiset yritykset gömböcin luomiseksi lähestyivät palloa.

Vuonna 2006 löydetty degeneraattinen gömböc on muodoltaan sivuiltaan kavennettu pallo, jossa on terävä selkä ja litistetty pohja.  Tämä gömböc on toistaiseksi ainoa laatuaan, mutta mahdollisia gömböcin kriteerit täyttäviä muotoja on enemmänkin. Homogeenisten mono-monostaattisten monitahokkaiden olemassaolo on todistettu matemaattisesti, mutta niitä ei ole vuoteen 2023 mennessä löydetty. Domokos ja Várkonyi osoittivat myöhemmin, että eräiden kilpikonnien kuoren korkea muoto on gömböcin kaltainen.

Ensimmäisen valmistetun gömböcin Domokos ja Várkonyi antoivat Vladimir Arnoldille hänen 70-vuotissyntymäpäivälahjakseen. Arnold lahjoitti gömböcin Steklov-instituutille näyttelyesineeksi.

## Lähteet
MusicHound

**MusicHound** on musiikkikirjasarja, jota julkaisi aluksi yhdysvaltalainen Visible Ink Press ja myöhemmin brittiläinen Music Sales Group. Kirjasarjan perustavana toimittajana toimi Gary Graff, joka oli aiemmin työskennellyt musiikkikriitikkona *[[Detroit Free Press]]* -lehdessä.

*The Essential Album Guide* -kirjat tarjosivat yleiskatsastuksen esittäjien urasta ja jakoivat heidän tuotantonsa luokkiin, kuten ”mitä ostaa”, ”mitä seuraavaksi”, ”mitä välttää” ja ”etsimisen arvoista”. Gary Graff on sanonut, että hän tarkoitti kirjat eräänlaisiksi ostajan oppaiksi. 

Kirjasarjan ensimmäinen teos oli vuonna 1996 julkaistu *MusicHound Rock*. 

## Kirjasarjan teokset
* *MusicHound Rock: The Essential Album Guide* (1996)
* *MusicHound Classical: The Essential Album Guide* (1996)
* *MusicHound Country: The Essential Album Guide* (1997)
* *MusicHound Blues: The Essential Album Guide* (1998)
* *MusicHound Folk: The Essential Album Guide* (1998)
* *MusicHound R&B: The Essential Album Guide* (1998)
* *MusicHound Jazz: The Essential Album Guide* (1998)
* *MusicHound Lounge: The Essential Album Guide to Martini Music and Easy Listening* (1998)
* *MusicHound Swing!: The Essential Album Guide* (1999)
* *MusicHound Soundtracks: The Essential Album Guide to Film, Television and Stage Music* (1999)
* *MusicHound World: The Essential Album Guide* (2000)

## Lähteet
Risto Pyykönen

**Risto Lauri Olavi Pyykönen** (s. 24. huhtikuuta 1951 Helsinki) on suomalainen entinen yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Risto Pyykönen syntyi lääkintöneuvos Lauri Pyykösen ja Helinä Laitisen perheeseen. Hän avioitui 1971 Annu Jylhän kanssa. Pyykönen tuli yloppilaaksi Minna Canthin yhteiskoulusta 1970 ja valmistui ylioppilasmerkonomiksi Turun kauppaopistosta 1973 ja ekonomiksi Uppsalan yliopistosta 1977. Hän oli Turun Osuuskaupan tavaratalotarkastaja 1977–1979, Sokos-tavaratalon ja Oy Sokoteria Ab:n markkinointipäällikkö ja apulaisjohtaja Vaasassa 1979–1981, Kuopion Osuuskaupan markkinointijohtaja 1981–1989, SOK:n ketjujohtaja 1989–1995, Inex Partners -yhtiön varatoimitusjohtaja 1995–2004 ja toimitusjohtaja 2004–2007 ja S-ryhmän liiketoimintojen ketjuohjaus- ja hankintatoimintojen johtaja 2007–2011. Pyykösellä on ollut myös liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2008.

## Lähteet
Villala

**Villala** on kylä Paasiveden ja Puruveden vesistöjen välissä Kantatie 71 varrella Kiteen ja Savonlinnan puolessavälissä. 

Kylällä on myös huoltoasema ja kampaamo. 
Villalan alueella sijaitsee Väärämäen kyläkirkko.

Villalan kyläyhdistys järjestää kesätapahtumia mm. kilpailuja, kirpputoripöytiä, kesäteatterinäytelmät ja kahvitarjoilut. Kyläyhdistys järjestää joka torstai kyläläisille lounaan entisellä Villalan koululla, joka toimii muuten vanhusten hoitopaikkana.
Oleksi Kovalov

**Oleksi Ivanovytš Kovalov** (, ; 19. tammikuuta 1989 – 28. elokuuta 2022) oli ukrainalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana Verh’ovna Radassa. Hän edusti Kansan palvelija -puoluetta. Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Kovalov teki yhteistyötä venäläisten miehittäjien kanssa. Hänet ammuttiin kuoliaaksi elokuussa 2022.

Kovalov syntyi Hola Prystanissa H’ersonin alueella. Hän opiskeli oikeustiedettä Odessan oikeustieteellisessä akatemiassa ja valmistui vuonna 2011, minkä jälkeen hän työskenteli maatalousalalla. Hän perusti vuonna 2017 H’erson ahrariji -yrityksen ja vuonna 2018 LK-AHRO-yrityksen, joiden kummankin johtajana hän toimi. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa Kovalov valittiin Ukrainan parlmanettiin Verh’ovna Radaan H’ersonin alueella sijaitsevasta 186. vaalipiiristä Kansan palvelija -puolueen ehdokkaana.

Venäjän hyökättyä Ukrainaan 2022 Kovalov ilmoitti olevansa Venäjän miehittämällä H’ersonin alueella ja tuki Venäjän pyrkimyksiä liittää alue itseensä. Hänet erotettiin Kansan palvelija -puolueesta sekä puolueen parlamenttiryhmästä. Hänet nimitettiin H’ersonin alueen venäläisen miehityshallinnon ”päämieheksi”. Heinäkuussa 2022 häntä vastaan nostettiin syyte maanpetoksesta, ja hänet vangittiin poissaolevana ja etsintäkuulutettiin. Hänen omaisuuttaan takavarikoitiin yhteensä noin 20 miljoonan hryvnian arvosta.

28. elokuuta 2022 Kovalov ammuttiin Hola Prystanissa. Lokakuussa 2022 Venäjän presidentti Vladimir Putin myönsi Kovaloville postuumisti venäläisen Urhoollisuuden ritarikunnan kunniamerkin.

## Lähteet
Pohrebyštše

**Pohrebyštše** () on kaupunki Vinnytsjan alueen koillisosassa Ukrainassa, Dneprin vesistöön kuuluvan Rosjoen yläjuoksulla, maanteitse noin 75 kilometriä aluekeskus Vinnytsjasta itäkoilliseen.

Tammikuun keskilämpötila on -6,0 °C, heinäkuun +19,0 °C. Keskimääräinen vuosisademäärä 490 millimetriä.

Ukrainan tilastokeskus arvioi Pohrebyštšen väkiluvuksi 9&nbsp;209 asukasta (2022). Väestönlaskennan 2001 aikaan asukkaita oli 10&nbsp;673, joista etnisesti ukrainalaisia oli 98,08 prosenttia, venäläisiä 1,38 %, puolalaisia 0,18 % ja valkovenäläisiä 0,16 %. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 11&nbsp;705 asukasta. 

Historiallinen maininta ensimmäisen kerran vuodelta 1148. Sittemmin se oli Kiovan voivodikuntaan kuuluva paikkakunta Liettuan suuriruhtinaskunnassa ja Puola-Liettuassa. Vuodesta 1578 lähtien 1578 Janusz Zabarazkyn omistuksessa. Hän rakennutti paikkakunnalle linnan. Vuodesta 1648 hallintoa pitivät Zaporižžjan kasakkoihin kuuluvat joukot. Kansallisen kuohunnan vuosina (1648–1676, muun muassa H’melnytskyin kansannousu) kapinoivien kasakkoiden kotipaikkana Pohrebyštše joutui koville, kaupunkia tuhottiin ja monet jättivät kaupungin etenkin 1670-luvulla. Vaikka seutu siirtyi Puolan jaossa (1793) Venäjän keisarikunnan alaisuuteen, paikkakunta säilyi aateliston yksityisesti omistamana paikkakuntana 1900-luvun alkuvuosiin saakka. Zabarazkyn suvun jälkeen omistajia olivat Vishnevetskyn, Radziwillien ja Rzhevuskin aatelissuvut. Venäjän keisarikunnassa paikkakunta oli aluksi Bratslavin, sittemmin (1797-) Kiovan kuvernementin Mahnovkan, vuodesta 1846 Berdytšivin kihlakunnan osa. Rautatieyhteys Umaniin rakennettiin 1890-luvulla. Tämän seurauksena käynnistyi sokeritehdas (1900) ja höyrymylly (1902). Vuonna 1897 asukkaita oli noin 6&nbsp;000.

Kaupunkityyppisen taajaman asema 1938, kaupungiksi Pohrebyštše nimettiin 1984.

Ukrainan vuonna 2020 laatiman aluejaon mukaan kaupunki on osa Vinnytsjan piiriä. Tätä ennen se oli Pohrebyštšen piirin keskus.
 
Pogrebysche 06.jpg|Pohrebyštšen kaupungintalo.
Pogrebysche 03.jpg|Kirkko.
Pogrebysche 02.jpg|Linja-autoasema.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Pohrebyštše (Погребище)  (ukrainaincognita.com)
Himo (Kitee)

Himonkylä sijaitsee Kiteen kaupungin alueella noin 25 km päästä keskustasta Pyhäjärven etelärannalla. Syrjäsalmen jälkeen käännytään 6-tieltä oikealle Himontielle (Nivunki). 

## Historia
Himonkylä on saanut nimensä Pahasta pajarista. Kansantarinoiden mukaan Kiteellä vaikuttanut Paha pajari oli veronkerääjä eli vouti. Hänen hovinsa sijaitsi Pajarinmäellä Hyypiäjärven ja Kiteenjärven välissä. Tarinan mukaan Kesälahden ja Kiteen kirkoissa luettiin kansalle tiedoksi, että kansalaiset voivat toimia tahtonsa mukaisesti pajaria kohtaan ja surmata hänet. Pajari oli silloin kirkossa ratsunsa selässä, kun tämä luettiin. Hän lähti karkuun ja suuntasi kohti Pyhäjärven Pajarinniemeä tarkoituksenaan uida ratsunsa kanssa Pyhäjärvellä olevaan niemeen. Kesälahtelaiset tulivat vastaan ja kivittivät Pajarin Pajarinniemeen ja hautasivat kiviröykkiön alle, joka on vieläkin muistomerkkinä Pajarinniemessä. Pajari ei päässyt uimaan Pyhäjärven etelärannalla olevaan niemeen, jota hän himoitsi. Niemi nimettiin Himon niemeksi ja asutusaluetta Himon kyläksi.

Ennen vuotta 1950 kylällä oli vain muutamia asutuksia, varsinainen asutus rupesi keskittymään tänne 1950-1953. Alueelle muodostettiin rintamamiestiloja. Tilat olivat noin 50 ha metsätiloja. Asukkaat kyhäsivät aluksi tilapäiset asunnot ja eläinsuojat. Hankittiin pari lehmää, sika, hevonen ja kanoja. Pellonraivaus aloitettiin myös välittömästi raivaamalla muutama hehtaari pelloiksi. Vuosien mittaan peltoa raivattiin lisää ja eläinlukuja kasvatettiin, myös perheiden lukumäärä lisääntyi. Lapsia perheissä oli keskimäärin 5-7 kpl. 

Aluksi taloissa ei ollut sähköjä. Sähköt saatiin noin 1953. Tiestö oli auraamatonta hevostietä. Koulua käytiin Tasapäässä, koulumatkat oli 8-12 km pitkiä. Vuonna 1957 Himoon tuli kyläkoulu, joka oli yhden opettajan supistettu koulu. 1-3 luokkalaiset kävivät koulua lauantaisin, ylemmät oppilaat maanantaista perjantaihin. Ensimmäinen koulu sijaitsi talon peräkammarissa. Myöhemmin siirryttiin isompaan taloon jossa olit luokat, keittiö sekä opettajan asunto. Koulu lakkautettiin vuonna 1962.

Tiedosto:Himon Lampelan talo.jpg|Lampelan talo
Tiedosto:Sauna Valkiajärvellä.jpg|Sauna Valkiajärvellä
Tiedosto:Juurikas pellolla.jpg|Juurikaspellolla
Tiedosto:Valkiajärven rannalla.jpg|Valkiajärven rannalla


## Valkiajärvi

Himolla sijaitsee kirkasvetinen Valkiajärvi,  jonka rannalla on Keski-Karjalan sukeltajien tukikohta. Kesäisin siellä on vilkasta toimintaa, ulkomaalaisia käy paikallisten kanssa sukeltelemassa ja tutustumassa kalakantaan, joka on melko suppea (hauki, ahven, made, muikku). Valkiajärvellä otettiin otoksia suomalaiseen elokuvaan Järven tarina, jossa kuvattiin Suomen järviä, veden ja luonnon vuosittaista kiertokulkua sekä veden pinnan alla elävien eläinten maailmaa.
Petravaara

**Petravaara** on Tohmajärvellä sijaitseva kylä. Kylä on muodostunut ortodoksiasutuksen pohjalle vaaramaisemiin. Petravaarassa sijaitsee muun muassa Galleria Savipaja, Iljan tupa ja Apostoli Andreaksen tšasouna (Joensuun ortodoksisen seurakunnan alueella yksityisessä omistuksessa olevat pyhäköt). Vuonna 1976 Jyväskylän suurajoissa Itälenkillä ajettu Petravaara on Suomen MM-rallin historian itäisin erikoiskoe.

Petravaaran asukasluku on 25 (2020). 
Tiedosto:Petravaaran kylän kyltti.jpg|Petravaaran kylän kyltti
Tiedosto:Petravaaran tsasouna.jpg|Petravaaran tsasouna


## Kyläyhdistykset
* Petravaaran kylätoimikunta
Tasapää

**Tasapää** on kylä Kiteen Puhoksen alueella.

Pyhäjärven Syrjäsalmi ylitettiin Tasapäässä vuoteen 1959 asti lossilla. Syrjäsalmeen saatiin rautatieyhteys vuonna 1967, jolloin nykyinen rautatiesilta valmistui. Vuonna 1959 valmistui maantiesilta. Uutta rautatiesiltaa on suunniteltu 2020-luvulla, mutta hanke ei ole edennyt kovin paljon.

Tasapään kylätalo koottiin vuonna 1981 vanhasta hirsitalosta. Kylätalo on kyläläisten yhteinen kokoontumispaikka. Tasapää on aktiivisesti toimiva kylä, luonnonkauniine rantoineen ja maisemineen.

Tasapäässä oli aiemmin paljon maataloutta, mutta elinkeinoelämä on muuttunut ja karjatalous on loppunut kokonaan. Aiemmin kyläläiset kokoontuivat juhannuksena Koskisen leirintäalueen rantaan viettämään yhteistä juhannusta. Perinteisesti siellä poltettiin kokko ja järjestettiin ohjelmaa. Kyseisessä rannassa leiriytyi hyvin paljon lomalaisia asuntovaunuineen- ja autoineen. Kauan sitten rannassa oli myös lohiallas, josta sai käydä hakemassa lohet.

Tasapäässä toimi aiemmin oma kyläkauppa, mutta se lopetti toimintansa vuonna 1996. Myöhemmin kyläkauppa-ajatusta yritettiin elvyttää, mutta se ei kestänyt kovin pitkään. Tasapäässä oli myös oma koulu, mutta se lakkautettiin noin 60 vuotta sitten ja koulunkäynti siirtyi Puhokseen.

## Lähteet
* https://www.kitee.fi/-/syrjasalmen-ratasillan-rakentaminen-on-kaynnistynyt
Varmo

**Varmo** on kylä Kesälahdella. Varmossa on ollut astutusta jo 1600 luvun alussa. 

Pyhäjärven rannalla sijaitsevassa Varmossa on paljon kesämökkejä. Siellä on myös professori ja runoilija Unto Kupiaisen 1950-luvulla rakennettu kesähuvila.

Vuodet 1695 - 97 tunnetaan kuolon vuosien nimellä. Torniosta ja Kajaanista saakka tuli kerjäläisiä ja Suuri Pohjan sota oli suuri vitsaus koko pitäjälle, se tunnettiin Isovihan nimellä. Vuonna 1709 Kesälahti otti vastaan evakkoja Sortavalasta. Kesälahden kirkkoherra Gregorio S Vasten pakeni Rantasalmelle, kun miehitysjoukot ryöstelivät omaisuutta Kiteellä eikä haluttu kääntyä ortodoksiksi. 

Varmossa on toimiva kalkkikiven avolouhos. Kousassa, mikä kuuluu Varmoon, on veneveistämö ja kylässä on myös marjatiloja. Varmon kylä oli vielä 60-luvun alussa elinvoimainen, siellä oli kaksi kauppaa, koulu ja kakkosposti. EU säädökset oli aikanaan harventamassa maaseutua. 


Tiedosto:Varmon vanha kyläkauppa.jpg|Varmon kyläkauppa ennen vuotta 1996, jolloin sen toiminta loppui. 
Tiedosto:Varmon kyläkauppa.jpg|Varmon entisen kyläkaupan rakennus 2023


Nykyisin Varmo sijaitsee Kiteellä. Kesälahden valtuusto hyväksyi 26.04.2012 liittymisen Kiteeseen  ja liitos astui voimaan 2013. 

## Lähteet
Karjalan Pyhäjärven vesienhoitosuunnitelma ja Natura 2000 -alueen hoito- ja käyttösuunnitelma
Korvaussalaus

**Korvaussalaus** on salausmenetelmä, jossa kirjaimia vastaavat toiset kirjaimet. Sen voi purkaa tietämällä käytettyjen aakkosten järjestys.
Julius Caesarin käyttämä Caesarin salakirjoitus on eräs korvaussalauksen muoto. Caesar ei keksinyt menetelmää, mutta teki sen tunnetuksi.

Merkistön ei tarvitse käyttää aakkosia vaan muitakin symboleja voidaan käyttää kuten tikku-ukkojen piirroksia.
Yksinkertaisimmassa muodossa merkit vain siirretään aakkosjärjestyksessä toiseen. Menetelmä on helppo murtaa kielen toistuvien merkkien myötä, mutta merkit voidaan myös korvata kahdella tai kolmella muulla merkillä monimerkillisessä muodossa.

## Lähteet
Kalliomaluri

**Kalliomaluri** (*Origma solitaria*) on tiaismalureihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Australiassa.

## Koko ja ulkonäkö
Kalliomaluri kasvaa 13–15 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Ruumiinrakenteeltaan se on tukevahko ja pitkäpyrstöinen. Lajin pää, selkä ja siivet ovat harmahtavan ruskeat. Otsa ja yläperä ovat punertavammat ja pyrstö on musta. Kalliomalurin kurkku on valkoienn ja rinta sekä vatsa ovat punaruskeat.   

## Levinneisyys ja elintavat
Kalliomaluria tavataan Uudessa Etelä-Walesissä. Lajin elinympäristöä ovat hiekkakivialueiden kivikot, rotkot ja avoimet eukalyptusmetsät. Se liikkuu yksin, pareittain tai muutaman linnun ryhminä. Kalliomalurin ravintoa ovat enimmäkseen hyönteiset, mutta se syö lisäksi esimerkiksi heinien siemeniä. Pesimäkausi on elokuulta tammikuulle. Lintu rakentaa riippuvan pesän sammalista, juurista ja hämähäkinseiteistä luolaan tai rakennukseen. Naaras munii kaksi tai kolme munaa, ja pesintöjä voi olla kauden aikana kaksi.

## Lähteet
Jukka Romu

**Jukka Antero Romu** (s. 6. helmikuuta 1955 Liperi) on suomalainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan baritoni.

Romu opiskeli Sibelius-Akatemiassa vuosina 1983–1987 ja yksityisesti Italiassa vuosina 1986–1987. Hänen opettajiensa joukossa oli Matti Tuloisela. Romu aloitti esiintymisen Suomen kansallisoopperassa vierailijana vuonna 1987 ja solistina 1991. Hän on esiintynyt myös muun muassa Savonlinnan oopperajuhlilla (1989–2008) ja Suomalaisessa kamarioopperassa. Romu on luonut rooleja lukuisissa uusissa suomalaisissa oopperoissa.

## Lähteet
Sotilasarvot Moldovan asevoimissa

**[[Moldovan asevoimat|Moldovan asevoimien]] käyttämät sotilasarvot** jakautuvat upseereihin ja muihin.

## Upseerit

Lähde:

## Muut

Lähde:

## Lähteet
Fiesole

**Fiesole** on Italian Toscanassa sijaitseva kaupunki, joka kuuluu Firenzen metropolialueeseen. Fiesole on rakennettu kukkulalle, noin 5 kilometriä koilliseen Firenzestä. Fiesolen asukasmäärä vuonna 2023 oli 13 666 henkeä.

Fiesolen paikalla sijaitsi alun perin jo 800-luvulla eaa perustettu Faesulae, joka oli etruskien huomattavimpia kaupunkeja. Ensimmäinen kirjallinen merkintä Faesulaesta on vuodelta 283 eaa., jolloin roomalaiset valloittivat kaupungin.

Nykyisin Fiesole on merkittävä turistikohde. Kaupungista avautuva poikkeuksellisen kaunis näkymä alempana sijaitsevaan Firenzeen on kuuluisa. Fiesolessa on säilynyt osia etruskien rakentaman kukkulakaupungin ympärysmuurista, ja kaupunginmuseossa on runsaasti esineitä etruskien ajoilta keskiaikaan saakka. Fiesolessa on lisäksi melko hyvin säilynyt roomalainen kylpylä ja teatteri, jotka on rakennettu 100-luvulla eaa. Fiesolen muihin nähtävyyksiin kuuluvat vuonna 1028 valmistunut romaaninen tuomiokirkko Duomo di Fiesole ja keskiaikainen piispan palatsi, Palazzo Vescovile. Fiesole tunnetaan lukuisista kauniista huviloistaan ja muotopuutarhoistaan, ja kaupunki on ollut yläluokan suosima asuinpaikka. 

Vuodesta 1911 Fiesolessa on järjestetty kesäfestivaaleja, jotka kestävät kesäkuusta syyskuuhun. Alun perin lähinnä roomalaisessa teatterissa järjestettiin esityksiä, mutta nykyisin *Estate Fiesolana* -festivaalin aikana on erilaisia tapahtumia ympäri kaupunkia.

## Lähteet
Before the Party’s Over

**Before the Party’s Over** () on belgialaisen laulajan Mustiin esittämä kappale, joka julkaistiin 20. helmikuuta 2024. Mustii edusti kappaleella Belgiaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale putosi kilpailusta toisessa semifinaalissa saaden 18 pistettä.

## Listasijoitukset

## Lähteet
Camping Kiviniemi

**Camping Kiviniemi** on Puulaveden rannalla Kangasniemellä sijaiteva leirintäalue, jonka omistaa Kangasniemen kunta. Kunta on vuokrannut alueen yksityiselle Area sale scurra -osuuskunnalle vuonna 2023. Leirintäalue on perustettu 1985 ja se on alkujaan toiminut leirikeskuksena. 

Camping Kiviniemi sijaitsee noin 65 km Jyväskylästä ja 54 kilometriä Mikkelistä valtatie 13:n varrella.
Alue on ollut vuokrattuna yksityiselle toimijalle vuodesta 1998 alkaen. Se tunnettiin 2000-luvun puoleen väliin saakka nimellä Kiviniemi Camping ja 2000-luvun puolesta välissä  lähtien nimellä *Puulan muikku*. Vuodesta 2023 paikasta on käytetty nimeä Camping Kiviniemi.

Leirintäalueella on lomamökkejä, huolto- ja vastaaottorakennus ja sekä Etelä-Suomen suurin kotarakennus. Alueella on myös matkailuajoneuvo- ja telttapaikkoja.
Leirintäalueella on kahvila ja minimarket. Alueella on vierasvenelaituri, uimaranta ja saunoja.

Leirintäalue jakautui kahtia vuonna 2005. Finn Zhukovka Oy suunnitteli leirintäalueen viereen hotelli- ja kylpyläkeskuksen. Rakennushankeen piti alkaa alkuvuodesta 2006; hanke ei kuitenkaan toteutunut..
Pohjatöitä kuitenkin aloitettiin ja nykyinen Kiviniementie siirtyi kulkemaan leirintäalueen läpi, jakaen leirintäalueen kahtia. Hankkeen kaaduttua Teboil osti hotellin aiotun pysäköintialueen rekkaparkiksi. 

## Lähteet
Savonlinnan helluntaiseurakunta

**Savonlinnan helluntaiseurakunta** on vuonna 1920 perustettu savonlinnalainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Raine Ihalainen. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Savonlinnan keskustassa Tottinkadulla. Seurakunta kuuluu Suomen Helluntaikirkko -kirkkokuntaan.

Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja Sanan ja rukouksen iltojen lisäksi nuorisotyö, pyhäkoulu, diakonia sekä lähetystyö Tansaniassa ja suomensukuisten kansojen keskuudessa. Seurakunnan toiminta ulottuu myös Enonkoskelle, Rantasalmelle ja Sulkavalle viikottaisina yhteiskristillisinä rukouspiireinä. Seurakunta on julkaissut Liekki- Ajan Fakti-lehtiä.

## Historia
Helluntailiike saapui Etelä-Savoon 1920-luvulla ja Savonlinnan helluntaiseurakunta järjestäytyi jo vuonna 1920. Seurakunnan pitkäaikaisia vaikuttajia ovat olleet Sulo Havukainen (1926–1934) ja Mauno Lahtinen. Vuonna 1929 helluntailiike levisi Sääminkiin opettaja Saara Jussilan toiminnan kautta. 

## Katso myös
* Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista
* Helluntaiherätys Suomessa
* Suomen Helluntaikirkko

## Lähteet
Kajaanin helluntaiseurakunta

**Kajaanin helluntaiseurakunta** on vuonna 1948 perustettu kajaanilainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Jouni Juntunen. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kajaanin Lehtikankaalla Savonkadulla. Seurakuntaan kuului vuonna 2023 noin 350 jäsentä.

Kajaanin helluntaiseurakunnassa kokoukset tulkataan englanniksi ja venäjäksi. Seurakunnan jäseniin kuuluu myös kongolais- ja nicaragualaistaustaisia jäseniä. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, musiikkityö, kuurojentyö ja radiotyö. Seurakunnan lähetit tekevät lähetystyötä Kaakkois-Aasiassa. 

## Historia
Helluntaiherätys saapui Kajaaniin ja Kainuun alueelle 1940-luvulla. Evankelistat Iida Pehkonen ja Margareta Sulama toimivat julistustyössä Kajaanissa vuosina 1934–45, jolloin monia ihmisiä tuli uskoon. Kajaanin helluntaiseurakunta järjestäytyi vuonna 1948. Seurakunta oli kasvanut 1980-luvun puoliväliin mennesssä keskikokoiseksi helluntaiseurakunnaksi, johon kuului 300 jäsentä.

## Toiminta
Kajaanin helluntaiseurakunnan toimintaa kuuluu muun muassa koulu- ja nuorisotyö. Seurakunta järjestää nuorteniltoja noin 13-25-vuotiaille. Seurakunnan jäsenet tekevät myös evankelioimistyötä kaduilla.

## Katso myös
* Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista
* Helluntaiherätys Suomessa

## Lähteet
Näin koulutat lohikäärmeesi (vuoden 2025 elokuva)

**Näin koulutat lohikäärmeesi** () on vuonna 2025 ilmestyvä yhdysvaltalainen toimintafantasiaelokuva, joka tulee olemaan näytelty versio ja uudelleenfilmatisointi DreamWorks Animationin vuoden 2010 samannimisestä animaatioelokuvasta, joka perustuu löyhästi Cressida Cowellin vuoden 2003 samannimiseen kirjaan. Elokuvan ohjaajana, käsikirjoittajana ja tuottajana toimii Dean DeBlois, joka myös ohjasi ja käsikirjoitti animaatioelokuvatrilogian. Elokuvan pääosissa nähdään Mason Thames, Nico Parker, Gerard Butler, Nick Frost ja Julian Dennison. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa ja Suomessa 13. kesäkuuta 2025.

## Rooleissa
### Alkuperäiset näyttelijät

### Suomenkieliset ääninäyttelijät

Muissa rooleissa: Karl-Gustav Kurn, Jaakko Ohtonen, Panu Vauhkonen, Rauno Ahonen, Annituuli Kasurinen, Valtteri Turunen, Juuso Heikkilä, Lauri Planman, Aku Hytönen, Tarja Alexander, Elisa Espinosa, Isa Antas, Navi Gill

Suomenkielisen version on ohjannut Petri Hanttu ja kääntänyt Marko Hartama.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Suomen Kotikouluyhdistys

**Suomen Kotikouluyhdistys SuKo ry** on kotiopetustietoutta edistävä vuonna 2018 perustettu yhdistys. Valtakunnallisen yhdistyksen kotipaikka on Helsinki.

SuKo ry edistää kotiopetuksessa oppivelvollisuuttaan suorittavien asemaa ja yhdenvertaista osallisuutta yhteiskunnassa, tukee huoltajia opetuksen järjestäjinä ja yhteisöllisyyttä kotiopetusperheiden välillä. Yhdistys jakaa tietoa kotioppimisesta   ja toimii tukena perheiden ja viranomaisten yhteistyössä. Yhdistys on keskeinen kotiopetuksen asiantuntijataho Suomessa.

Yhdistyksen toimintaan kuuluvat neuvontapalvelut, vertaistukitoiminnan ja yhteisöllisten oppimistilaisuuksien järjestäminen, tapahtumien ja tiedotustilaisuuksien organisointi ja vaikuttamistoiminta. Suomen Kotikouluyhdistys osallistuu tutkimusyhteistyöhön , toteuttaa omia tutkimuksiaan ja julkaisee sivuilleen aineistoja muiden toimijoiden vapaasti hyödynnettäväksi . 

Suomen Kotikouluyhdistys SuKo ry:n alkuunpanemana vietetään valtakunnallista ***Kotioppimisen päivää*** vuosittain *syyskuun 1. päivänä.* Kotioppimisen päivän ympärillä vietetään myös teemaviikkoa vuosittain vaihtuvalla teemalla. Kotioppimisen päivää vietettiin ensimmäisen kerran 1.9.2023 teemalla *oppimisen ilo*. Kotioppimisen päivän tarkoitus on lisätä kotiopetukseen liittyvää tietoisuutta, poistaa kotiopetukseen liittyviä ennakkoluuloja ja edistää kotiopetuksen parissa toimivien yksityisten henkilöiden, ammattilaisten ja viranomaisten verkostoitumista ja yhteistyötä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Kotikouluyhdistyksen verkkosivut
Grey Dawn

**Grey Dawn** on ruotsalaisen October Tiden toinen albumi. Tällä albumilla yhtyeen debyyttialbumilla laulaneen Renksen korvasi Canorous Quintetin Mårten Hansen.

## Kappaleet

## Kokoonpano
* Jonas Renkse - rummut, kitara, basso
* Fredrik Norrman - kitara, basso
* Mårten Hansen - laulu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Oscar Sandberg

**Oscar Teodor Sandberg** (1. joulukuuta 1870 Kristianstad – 12. joulukuuta 1926 Tukholma) oli ruotsalainen kuoronjohtaja, kirkkomuusikko ja säveltäjä.

Sandberg syntyi Kristianstadissa, jossa hänen isänsä omisti tehtaan. Hän aloitti vuonna 1892 opiskelun Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa, josta valmistui vuonna 1895 urkurin, esilaulajan ja musiikinopettajan pätevyyksillä. Sandberg jatkoi opintojaan siellä vielä vuoteen 1898 saakka Joseph Denten johdolla kontrapunktissa ja sävellyksessä. Hän työskenteli opettajana Södermalmin musiikki-instituutissa vuosina 1897–1907 ja opetti sitten Jacobs realskolassa, kunnes vuonna 1923 siirtyi opettamaan Norra Latin -oppilaitokseen. Sandberg aloitti uran musiikkikriitikkona lehdessä *[[Social-Demokraten (Ruotsi)|Social-Demokraten]]* ja kirjoitti sittemmin vuoteen 1910 saakka *[[Aftonbladet]]iin*. Vuosina 1900–1907 hän työskenteli musiikillisten toimiensa ohella Statens Järnvägarin palveluksessa.

Sandberg pääsi vuonna 1903 kanttoriksi Oscarskyrkaniin. Huomattavimman panoksensa Ruotsin musiikkielämään hän antoi kuoronjohtajana. Sandberg perusti Oscarskyrkanin kuoron, josta tuli yksi maan arvostetuimmista kuoroista etenkin vuonna 1909 Patrik Vretbladin kanssa aloitettujen motetti-iltojen myötä. Nämä konsertit tarjosivat Sandbergille myös tilaisuuden esittää omia sävellyksiään. Motetti-iltoja jatkoi vielä hänen kuoltuaan hänen seuraajansa Carl-Oscar Othzén. Sandberg johti myös Sjung! sjung! -lauluseuraa ja vuodesta 1916 Par Bricolen kuoroa. Kaudella 1918–1919 hän johti Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa. Hän oli lisäksi yksi kesäolympialaisissa 1920 Antwerpenissä esiintyneen mieskuoron johtajista. Vuonna 1921 Sandberg esiintyi Oscarskyrkanin kuoron kanssa elokuvassa *[[Vallfarten till Kevlaar]]*. Hän osallistui ruotsalaiseen kirkkomusiikin reformiin ja sekä luennoi että kirjoitti kirkkomusiikkiaiheista. Hän oli yksi kuoromusiikin antologian *Musica sacra* (1915) toimittajista.

Sandberg sai vuonna 1913 Litteris et Artibus -mitalin ja tuli valituksi vuonna 1921 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi. Hän oli mukana perustamassa vuonna 1910 Internationale Musikgesellschaftin (IMG) Tukholman-haaraa, jossa hän toimi varainhoitajana vuonna 1919. Järjestön korvasi vuonna 1919 Svenska samfundet för musikforskning, jossa Sandberg myös toimi varainhoitajana. Hän oli Tukholman hiippakunnan kirkkomuusikkoliiton puheenjohtaja vuosina 1912–1914 ja toimi vuonna 1917 laulukouluttajana Svenska Sångarförbundetissa. Sandbergin oma sävellystuotanto koostuu kuoroteoksista ja liturgisesta musiikista.

## Lähteet
Hlobyne

**Hlobyne** () on kaupunki Ukrainan Pultavan alueen Krementšukin piirissä. Kaupunki sijaitsee 122 kilometriä aluekeskus Pultavasta länsilounaaseen.

Tammikuun keskilämpötila on −6,5 ja heinäkuun +20,2 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 480 millimetriä.

Ukrainan tilastokeskus arvioi Hlobynen väkiluvuksi 8&nbsp;955 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 12&nbsp;902 asukasta, jotka pääosin olivat etnisesti ukrainalaisia. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 13&nbsp;717 asukasta. 

Paikkakunta mainittiin ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä vuonna 1725. Kaupunkityyppisen taajaman aseman Hlobyne sai 1957, kaupungiksi paikkakunta tuli 1976.

Ukrainan valtiossa Hlobyne on kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Krementšukin piiriin; sitä ennen se oli Hlobynen piirin keskus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Viitasaaren helluntaiseurakunta

**Viitasaaren helluntaiseurakunta** on vuonna 1920 perustettu viitasaarelainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Urho Paananen. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Viitasaaren keskustassa Keskitiellä. Seurakuntaan kuului vuonna 2020 noin 150 jäsentä.

Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten, rukouskokousten ja raamattutuntien lisäksi vierailut palvelukodeissa, lapsi- ja nuorisotyö, solutoiminta, musiikkitoiminta, kirpputori ja kahvio sekä lähetystyö Itä-Afrikassa, Itävallassa ja Virossa. Seurakunta toteuttaa ruokajakoa viikoittain ja tekee tiivistä yhteistyötä Viitasaaren vapaaseurakunnan kanssa.

## Historia
Helluntaiherätys saapui Viitasaarelle 1920-luvun alussa ja seurakunta järjestäytyi vuonna 1920. Viitasaaren työn aloittaja oli valtiopäivämies Juho Etelämäki, joka kastettiin vuonna 1913. 

## Toimitilat
Viitasaaren helluntaiseurakunnan ensimmäinen rukoushuone valmistui käyttöön vuonna 1954. Seurakunnan toinen rukoushuone, Siion, valmistui talkootyönä vuonna 1985. Toinen rukoushuone oli laajuudeltaan 600 neliömetriä. Rakennus tuhoutui vuonna 2007 tuhopolton seurauksena.

## Katso myös
* Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista
* Helluntaiherätys Suomessa

## Lähteet
Oriveden helluntaiseurakunta

**Oriveden helluntaiseurakunta** (aik. **Mirhamseurakunta**) on vuonna 1923 perustettu oriveteläinen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Marko Kaikula. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Oriveden keskustassa Puistolankujalla.

Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten, sanan ja rukousten iltojen, kotikokousten ja herätyskokousten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, osallistuminen maakunnalliseen koulutyöhön, kuorotoiminta, kirjamyynti rukoushuoneella, ruoka-avustus Hyvän Sanoman iltojen yhteydessä ja lähetyskirpputori. Seurakunnalla on ollut oma lähettiperhe Uruguayssa, ja lisäksi se on osallistunut raamattu- ja kirjallisuustyöhön Venäjällä.

Ensimmäiset helluntaiherätyksen tilaisuudet pidettiin Orivedellä vuonna 1918. Seurakunnan ensimmäinen rukoushuone rakentui vuonna 1957.

## Katso myös
* Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista
* Helluntaiherätys Suomessa

## Lähteet