open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Schwalbach am Taunus

**Schwalbach am Taunus** on kaupunki Main-Taunuksen piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se on osa Reinin–Mainin konurbaatiota, ja kuuluu Frankfurt am Mainin läntiseen esikaupunkialueeseen.

## Maantiede

Schwalbach am Taunus rajoittuu kaakossa Frankfurt am Mainiin, luoteispuolella sijaitsee Taunus-vuoristo. Etäisyys Frankfurtin keskustan Hauptwachelle on yksitoista kilometriä kaakkoon. Pohjoisessa Schwalbach am Taunus rajoittuu Hochtaunuskreisin piirikuntaan. Frankfurtin lentoasema sijaitsee Schwalbach am Taunuksen eteläpuolella.

Schwalbachin keskiosassa sijaitsee historiallinen vanhakaupunki, Alt-Schwalbach, ja pohjoisosassa 1960-luvulla rakennettu mallikaupunki Limesstadt. Schwalbachin eteläosa on kapea Frankfurtia kohtia työntyvä maakaistale Sulzbachin ja Eschbornin välissä, siellä sijaitsee osa Arboretum Main-Taunus-puistosta, joka levittäytyy usean kunnan alueelle.

## Historia
Schwalbach am Taunuksen alueella on asuttu jo kivikaudella. Paikkakunnalta on tehty myös löytöjä, jotka viittaavat roomalaiseen ja frankkilaiseen asutukseen. Varhaisin kirjallinen maininta paikkakunnasta on vuodelta 781 muodossa villa Sualebach. Se pysyi vuosisatoja vähäisenä, epäitsenäisenä maalaiskylänä, jonka väkiluku oli enintään 300. Paikkakuntaa hallitsivat vieraan vallan edustajat Burg Schwalbachista käsin. Vuonna 1635 Schwalbach liitettiin Mainzin vaaliruhtinaskuntaan.

Schwalbach liitettiin 1806 Nassaun herttuakuntaan, joka taasen liitettiin kokonaisuudessaan Preussiin 1866. Vuosisadan loppua kohden paikkakunnan elinkeinorakenne alkoi muuttua talonpoikaisesta teollisemmaksi, lähinnä Frankfurtin vaikutuksesta. Väkiluku kasvoi tasaiseen tahtiin, ja oli vuonna 1956 noin 3&nbsp;300. Schwalbachin historian suuri murros oli Limes-nimisen kerrostalolähiön rakentaminen 1960-luvulla. Limesstadt suunniteltiin mallikaupungiksi, jossa on korkea elämänlaatu. Schwalbachin väkiluku moninkertaistui lyhyessä ajassa, vuonna 1970 asukkaita oli noin 14&nbsp;000. Paikkakunta sai kaupunkioikeudet 9. toukokuuta 1970. Niin ikään 1970-luvulla se liitettiin Frankfurtin paikallisjunajärjestelmään.

Schwalbachin historiallisia rakennuksia ovat muun muassa Burg Schwalbach ja 1750-luvulla rakennettu St.-Pankratius-kirkko.

## Talous ja liikenne
Schwalbach am Taunuksen elinkeinot painottuvat palveluammatteihin. Kaupungissa toimii useita korkean teknologian yrityksiä.

Schwalbach am Taunus on Frankfurt am Mainin paikallisjunaliikenteen piirissä, asemia on kaksi: Schwalbach am Taunus (Limes) ja Schwalbach Nord. Kaupungista on tehokas maantieyhteys BAB 5:n ja BAB 66:n risteysalueelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Schwalbach am Taunus, Hessen, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Sulzbach (Taunus)

**Sulzbach (Taunus)** on kunta Main-Taunuksen piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se on osa Reinin–Mainin konurbaatiota, ja kuuluu Frankfurt am Mainin läntiseen esikaupunkialueeseen.

## Maantiede
Sulzbach sijaitsee Mainin tasangon ja Taunus-vuorten eteläisten rinteiden välissä. Se rajoittuu etelässä Frankfurt am Mainiin, muissa ilmansuunnissa on Sulzbachin kaltaisia pienehköjä, tiheäänasuttuja esikaupunkikuntia. Etäisyys Frankfurtin keskustan Hauptwachelta on yksitoista kilometriä länteen.

Suurin osa 76-hehtaarisesta Arboretum Main-Taunus-puistosta sijaitsee Sulzbachin alueella.

## Historia
Ensimmäinen asiakirjamaininta Sulzbachista on päivätty 16. helmikuuta 1035. Frankfurtin vapaakaupungin välitön läheisyys vaikutti vahvasti paikkakunnan elämänmenoon keskiajalta lähtien. Hallinnollisesti Sulzbach kuului vuosina 1650–1804 Mainzin vaaliruhtinaskuntaan, ja se oli niin kutsuttu valtakunnankylä (Reichsdorf). Vanhan valtakunnan loppuvaiheessa 1800-luvun alussa Sulzbach oli yksi viidestä viimeisestä valtakunnankylästä. Vuonna 1804 Sulzbachista tuli osa Nassaun herttuakuntaa, joka liitettiin Preussiin 1866. Vuonna 1900 Sulzbachin väkiluku oli noin 1&nbsp;050. Paikkakunnalle alkoi asettua teollisuutta 1900-luvun puolenvälin jälkeen, ja sen talonpoikainen ilme muuttui hiljalleen urbaanimmaksi. Sulzbachin eteläosaan rakennettiin Saksan ensimmäinen kauppakeskus, Main-Taunus-Zentrum, 1960-luvun alkupuolella.

Sulzbachin maamerkki on evankelinen kirkko, jonka kellotorni on vuodelta 1031 ja apsis 1400-luvulta.

## Talous ja liikenne
Sulzbachin elinkeinot painottuvat palveluammatteihin. Main-Taunus-Zentrum on merkittävä työllistäjä, ja paikkakunnalla harjoitetaan myös maataloutta.

Sulzbach rajoittuu etelässä moottoritiehen BAB 66. Frankfurtin länsiosasta alkava Königsteiner Straße kulkee Sulzbachin halki lähes mutkattomana kohti luodetta ja päättyy Königstein im Taunuksen kaupunkiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sulzbach (Taunus), Hessen, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Immerlampi

**Immerlampi** on tummavetinen, korkeiden kallioiden reunustama metsäjärvi Kirkkonummen länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Etäisyys Helsingin keskustasta on 32 kilometriä länteen. Immerlampi kuuluu Meikon ja Humaljärven välissä levittäytyvään Meikon luonnonsuojelualueeseen.

## Maantietoa
Immerlampi on pyöreähkö ja saareton, 150 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Järveen virtaa vettä ympäröiviltä soilta ja mäkialueilta. Immerlammen läheisyydessä on vastaavanlaisia pieniä metsäjärviä (Korsolampi, Kakarlampi, Mustjärvi), jotka saattavat olla syntyneet maankohoamisen jätettyä vedenkokoumia kallioiden väliin. Järven pohjoisrantoja seuraa Korsolammen ja Mustjärven välinen retkeilypolku.

## Muuta
Immerlammen nimi lienee suomenkielistä alkuperää, ja se kuvaa kenties altaan pyöreää muotoa (ympyriäinen). Vuoden 1780 kartassa järvi on mainittu nimellä Ymmerlammi Träsk.

## Vesistösuhteet
Immerlampi sijaitsee Suomenlahden rannikkoalueessa (vesistöaluetunnus 81), jonka Estbyån valuma-alueeseen (81.061) järvi kuuluu. Se on umpijärvi, jonka vedenpinnan korkeus on 53,2 metriä mpy (N2000).

## Lähteet
Elina Kero

**Elina Kero** (s. 16. lokakuuta 1982) on suomalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän on pelipaikaltaan tukimies. Kero pelasi Suomen pääsarjoissa yhteensä 16 kautta vuosina 2008–2016.

Kero aloitti uransa Jyväskylä Jaguarsissa vuonna 2008, kun naiset ensi kertaa pelasivat amerikkalaista jalkapalloa nykyisessä pelimuodossaan. Sen jälkeen hän on pelannut Kouvola Indiansin riveissä vuonna 2009, GS Demonsissa 2010–2016 ja Helsinki Wolverinesissa 2017–2019. Suomen maajoukkueessa hän pelasi vuodesta 2008 vuoteen 2019 asti, ja edusti Suomea yhteensä 26 ottelussa.

Kero on valmentanut tyttöjen U19-maajoukkuetta, miesten korkeakoulusarjassa pelaavaa Aalto Predatorsia. sekä Naisten Vaahteraliigassa pelaavaa Helsinki Wolverines Ladies -joukkuetta.

Kerolle on myönnetty Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liiton pronssinen ansiomerkki vuonna 2015.

## Lähteet
Ian McCall

**Ian Gregory McCall** (s. 5. heinäkuuta 1984 Costa Mesa, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut kärpässarjan ja kääpiösarjan vapaaottelija. Hän voitti urallaan Tachi Palace Fightsin kärpässarjan mestaruuden. McCall otteli UFC:ssä vuosina 2012–2015. Hän päätti uransa 2018.

## Saavutukset
### Vapaaottelu
;Tachi Palace Fights
*Kärpässarjan mestaruus (kerran)

;UFC
*Illan kamppailu (kahdesti, vs. Demetrious Johnson, Iliarde Santos)

## Lähteet
Eduard Suess

**Eduard Suess** (20. elokuuta 1831 Lontoo – 26. huhtikuuta 1914 Wien) oli itävaltalainen geologi ja poliitikko. Hän edisti tutkimuksillaan tektoniikan ja maapallon pinnanmuodostuksen ymmärrystä.

## Elämä
Suess syntyi Lontoossa 20. elokuuta 1831. Hänen isänsä oli kotoisin Saksista ja asettui Englantiin kauppiaaksi. Kolme vuotta myöhemmin perhe muutti Prahaan ja vuonna 1845 Wieniin. Eduard Suess sai kaupallisen koulutuksen, mutta hänellä oli jo varhain taipumusta geologiaan. 19-vuotiaana Suess julkaisi lyhyen luonnoksen Carlsbadin (nykyään Karlovy Vary, Tšekki) ja sen luontaiskivennäisvesien geologiasta. Vuonna 1852 hänet nimitettiin Wienin keisarillisen museon assistentiksi. Siellä hän tutki fossiilisia Brachiopoda-eläimiä ja osoitti niin suurta kyvykkyyttä, että hänet nimitettiin vuonna 1857 Wienin yliopiston geologian professoriksi. Vuonna 1862 hän luopui museotehtävistään ja omistautui erikoistutkimukselle ja opetukselle, ja hän säilytti professuurinsa vuoteen 1901 asti. 

Suess valittiin Wienin kaupunginvaltuuston jäseneksi ja vuonna 1869 Ala-Itävallan valtiopäiville, jossa hän pysyi vuoteen 1896 asti.

## Pinnanmuodostusta ja tektoniikka koskevat tutkimukset
Suessin huomio kiinnittyi muinaisen fysikaalisen maantieteen kysymyksiin, kuten Pohjois-Afrikan ja Euroopan väliseen entiseen yhteyteen. Vuonna 1862 hän julkaisi Wienin maaperää ja vesihuoltoa käsittelevän esseen. Hän jatkoi geologista ja paleontologista työtään Wienin altaan tertiääristen kerrostumien parissa ja kiinnitti huomiota myös maapallon pinnanmuodostuksen kehitykseen liittyviin ongelmiin, joista hän kirjoitti monumentaalisen tutkielman. Se on nimeltään *Antlitz der Erde*, jonka ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1885, toinen osa vuonna 1888 ja kolmas osan vuonna 1901. Monet tektoniikassa edelleen käytössä olevat yleiset termit ja käsitteet, kuten Gondwanamaa ja Tethysmeri, esitettiin ensimmäisen kerran tässä kirjassa. Teoksessaan *Die Entstehung der Alpen* (1875) hän todisti, että Alppien vuorijono on syntynyt maankuoren kerrosten poimuttumisesta ja että muidenkin vuorijonojen rakenne ja esiintyminen maapallolla käy tämän teorian avulla ymmärrettäväksi.

Suess valittiin Ranskan instituutin jäseneksi vuonna 1889 ja Royal Societyn ulkomaiseksi jäseneksi vuonna 1894. Vuonna 1896 Geological Society of London myönsi hänelle Wollaston-mitalin.

## Lähteet
Jäljänjärvi

**Jäljänjärvi** on humuspitoinen ja puhdasvetinen metsäjärvi Lohjan pohjoisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 54 hehtaaria. Rantaviiva on erittäin mutkitteleva. Etäisyys Lohjan keskustasta on 36 kilometriä pohjoiseen.

## Maantiede
Jäljänjärvi koostuu pohjoisesta selkäalueesta ja kapeasta etelään suuntaavasta lahdesta, jonka nimi on Kaitajärvi. Pohjoisosan ulottuvuus lounaasta koilliseen on 1,1 kilometriä, etäisyys järven eteläisimmästä osasta pohjoisimpaan on 1,9 kilometriä. Saaria on kolme, suurin niistä järven luoteisosan Vuohisaari. Jäljänjärven syvin kohta sijaitsee altaan koillisosassa, Kaitajärvi puolestaan on varsin matalaa. Jäljänjärven länsipuolella sijaitsee Saarijärvi ja itäpuolella Kolmperse-Vähävesi. Etelässä on Saukonpää, jota erottaa Jäljänjärvestä kapeimmillaan 25 metrin levyinen kannas.

Jäljänjärven pohjoisilla ja koillisilla rannoilla on jonkin verran pientaloja. Kaitajärven rannat ovat metsämaata. Kaitajärven ja Kolmperseen väliset Kaitajärvenmäet kohoavat yli 140 metriä merenpinnan yläpuolelle. Jäljänjärveen virtaa laskuoja sekä Saarijärvestä että Kolmperseestä, joiden korkeustasot ovat runsaan metrin Jäljänjärveä ylempänä. Jäljänjärvestä virtaa laskuoja Saukonpäähän, jonka korkeustaso on runsaan metrin Jäljänjärveä alempi.

Jäljänjärven tilavuus on 2,73 miljoonaa kuutiometriä. Yleisimmät kalat ovat ahven, hauki ja kuha.

Jäljänjärvi (23.063.1.008) kuuluu Tarkeelanjärven alueeseen (23.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Jäljänjärvi on Karjaanjoen vesistön pohjoisia vakavesiä.

## Lähteet
Pojanto (Räpsänjoen alue)

**Pojanto** on metsän ja suon ympäröimä järvi Lohjan pohjoisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 6,8 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 34 kilometriä pohjoiseen.

## Maantiede
Pojannon pituus ja leveys on noin 300 metriä. Järvi sijaitsee aivan Tämäkohdun kyljessä, sen korkeustaso on 30 senttimetriä Tämäkohtua ylempi. Järvien välisellä kapealla kannaksella on Pojannonharju, noin puoli kilometriä lounaaseen sijaitsee Pojannonmäet (140 metriä mpy). Pojannon keskiosassa sijaitsee noin kymmenen aarin laajuinen saari.

Pojanto (23.066.1.008) kuuluu Räpsänjoen valuma-alueeseen (23.066), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Pojanto on Karjaanjoen vesistön pohjoisia vakavesiä.

Viitisen kilometriä Räpsänjoen alueen Pojannosta lounaaseen sijaitsee Pusulanjärven alueen Pojanto.

## Lähteet
James Dwight Dana

**James Dwight Dana** (12. helmikuuta 1813, Utica, New York, Yhdysvallat – 14. huhtikuuta 1895 New Haven, Connecticut, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen geologi, mineralogi ja eläintieteilijä. Hän lukuisilla tutkimusmatkoillaan edisti ymmärrystä valtamerten geologiasta, tulivuorista ja vuoristojen muodostumisesta.

## Elämä
Dana syntyi Uticassa, New Yorkissa 12. helmikuuta 1813. Hän osoitti jo varhain kiinnostusta tieteeseen ja vuonna 1830 hän kirjoittautui Yale Collegeen opiskelemaan Benjamin Sillimanin johdolla. Valmistuttuaan vuonna 1833 hän toimi kahden seuraavan vuoden ajan laivaston matematiikan opettajana ja purjehti Välimerellä. Vuosina 1836-1837 hän oli Sillimanin apulaisena Yalen kemian laboratoriossa ja toimi sen jälkeen neljän vuoden ajan mineralogina ja geologina kapteeni Charles Wilkesin johtamassa Yhdysvaltain tutkimusretkikunnassa Tyynellämerellä. Palattuaan Amerikkaan vuonna 1842 Dana laati retkestä laajan raportin. Vuonna 1844 hän asui jälleen New Havenissa, meni naimisiin Sillimanin tyttären kanssa, ja nimitettiin vuonna 1850 Yale Collegen luonnonhistorian ja geologian professoriksi, jota tehtävää hän hoiti vuoteen 1892 asti. Vuonna 1846 hänestä tuli päätoimittaja American Journal of Science and Arts -lehteen, johon hän kirjoitti lähinnä geologiaa ja mineralogiaa käsitteleviä artikkeleita. 

Bibliografinen luettelo Danan kirjoituksistaan sisältää 214 kirjaa ja artikkelia, jotka alkoivat vuonna 1835 Vesuviusta käsittelevästä artikkelista ja päättyivät helmikuussa 1895 valmistuneeseen geologian käsikirjan neljänteen tarkistettuun painokseen. Danan teos *Zoophytes, on the Geology of the Pacific Area, and on Crustacea*, joka on yhteenveto hänen työstään Wilkesin retkikunnassa, ilmestyi vuosina 1846, 1849 ja 1852-1854 nelinumeroisina niteinä. Muita Danan teoksia ovat oppikirjat *System of Mineralogy* (1837), *Manual of Geology* (1862), *Manual of Mineralogy* (1848), jonka nimi on myöhemmin *Manual of Mineralogy and Lithology* (4. painos, 1887); ja *Corals and Coral Islands* (1872). Vuonna 1887 Dana vieraili uudelleen Havaijisaarilla, ja hänen lisätutkimustensa tulokset julkaistiin vuonna 1890 nelinumeroisessa teoksessa *Characteristics of Volcanoes*.  

Royal Society myönsi hänelle Copley-mitalin vuonna 1877 ja  Geological Society of London -seura Wollaston-mitalin vuonna 1874.  

## Lähteet
Pojanto (Pusulanjärven alue)

**Pojanto** on metsän ja suon ympäröimä järvi Lohjan pohjoisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 32 kilometriä pohjoiseen.

## Maantiede
Pojannon pituus on noin 200 metriä. Järvi on saareton. Se sijaitsee  Löytyn itäpuolella, ja sen korkeustaso on 1,9 metriä Löyttyä ylempi. Pojannon kaakkoispuolella on Pojannonharju ja Lehtimäenharju. Pohjoispuolella levittäytyy Pihkapalonsuo.

Pojanto (23.062.1.009) kuuluu Pusulanjärven alueeseen (23.062), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Pojanto on Karjaanjoen vesistön luoteisia vakavesiä.

Viitisen kilometriä Pusulanjärven alueen Pojannosta koilliseen sijaitsee Räpsänjoen alueen Pojanto.

## Lähteet
Faktori (ammatti)

**Faktori** () on kirjapainon tekninen johtaja tai työnjohtaja. Faktoriksi on ennen kutsuttu myös yrityksen tai kauppiaan asiamiestä toisessa maassa.

## Lähteet
*Aikio, Annukka ja Vornanen, Rauni: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. .
### Viitteet
Vladislav Hodasevitš

**Vladislav Felitsianovitš Hodasevitš** (; 1886 Moskova, Venäjä – 1939 Pariisi, Ranska) oli venäjänkielinen runoilija, joka oli lähtöisin puolalaisesta perheestä.

Hodasevitš julkaisi runokokoelmat *Molodost* (1908) ja *Stšaslivyi domik* (1914), jotka herättivät huomiota. Hän ei kuulunut valtavirtauksiin, sen paremmin symbolismiin kuin akmeismiinkaan. Hän muutti Berliiniin 1922, ja maanpaossa hän julkaisi merkittävimmät kokoelmansa. Neuvostoliitossa hänen runonsa tulivat saataville 1986.

Hodasevitšin kumppani oli Nina Berberova, jonka kanssa hän lähti Venäjältä. He päätyivät Pariisiin.

## Suomennettua tuotantoa
Hodasevitšin tuotannosta on näyte teoksessa *Venäläinen Eros: kirjoituksia rakkauden filosofiasta* (Orient Express 1992). Myös Karjala-kustantamon julkaisussa *[[Carelia]]* on hänen suomennettua tuotantoaan (2010: 4, s. 68-71).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bonriki

**Bonriki** on Tarawan atolliin kuuluva saari Kiribatilla Oseaniassa. Bonriki sijaitsee Tarawan atollin kaakkoiskulmassa ja kuuluu yhdessä atollin muiden eteläisten saarien kanssa South Tarawaan ("Eteläiseen Tarawaan"), joka toimii Kiribatin pääkaupunkina. Bonrikin saarella toimii kansainvälinen lentoasema.

Bonrikissa pumpataan vettä Kiribatin pääkaupungin asukkaille ja saaren makean veden varannot ovat pääkaupungin merkittävin veden lähde.

## Lähteet
Karibianrakkomarja

**Karibianrakkomarja** (*Hernandia sonora*) on rakkomarjakasvien (Hernandiaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. *[[Hernandia guianensis]]* -laji on luokiteltu joskus samaksi lajiksi kuin karibianrakkomarja, vaikka lajit kasvavat toisistaan erillisillä alueilla. Karibianrakkomarjaa tavataan Karibianmeren saaristossa Kuubassa, Puerto Ricossa, Montserratilla, Guadeloupella, Barbadoksella sekä Saint Vincent ja Grenadiineilla.

Karibianrakkomarja on ainavihanta puulaji, joka voi kasvaa noin 20 m korkeaksi. Sen latvus on avoin ja epäsäännöllisenmuotoinen. Kukat ovat näyttäviä ja sijaitsevat huiskilomaisissa kukinnoissa.

Karibianrakkomarja kasvaa luonnossa kosteissa metsissä 0–500 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan toisinaan hyvinkin märiltä kasvupaikoilta. Karibianrakkomarjaa kasvatetaan myös koristepuuna puutarhoissa tai katujen varsilla.

## Lähteet
* Useful Tropical Plants: ''Hernandia sonora'' 

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Karibianrakkomarja (''Hernandia sonora'')
* JSTOR Global Plants: ''Hernandia sonora'' 
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Hernandia sonora'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Hernandia sonora''
Loistokarppitorkkuja

**Loistokarppitorkkuja** (*Hypseleotris compressa*) on torkkujien heimoon kuuluva Oseanian alueen tokkokalalaji. Sitä pidetään myös akvaariokalana.

## Koko ja ulkonäkö
Loistokarppitorkkuja on yleensä 5&ndash;7 cm:n pituinen, enintään 14-senttinen. Koiraat ovat kookkaampia kuin naaraat. Ruumiinmuodoltaan kala on pitkäomainen ja litteä, selkäeviä on kaksi. Väriltään kalat ovat kellanruskeita ja vatsa on vaaleampi. Evät ovat punertavat. Lisääntymisaikana koiraan vatsa muuttuu punaiseksi, selkä- ja peräevät muuttuvat sinisen, mustan ja oranssin raidallisiksi ja otsaan kasvaa kyhmy.

## Levinneisyys ja elintavat
Loistokarppitorkkujaa tavataan Australian rannikoilta eteläisintä osaa lukuun ottamatta ja Papua-Uuden-Guinean eteläosissa. Laji elää makeissa ja murtovesissä ja sen elinympäristöä ovat joet, jokisuistot, suot ja tulvatasangot. Täysikasvuiset yksilöt elävät hitasti virtaavissa vesissä kaivautuneena hiekka-, sora- tai mutapohjaan ja nuoret kalat parvina murtovesissä. Loistokarppitorkkujan kutuajan huippu on tammikuusta maaliskuulle. Kalan ravintoa ovat vesihyönteiset ja pienet äyriäiset.

## Lähteet
Amerikkalaisen jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2017

**Amerikkalaisen jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2017** järjestettiin Langleyssä, Kanadassa 24.–30. kesäkuuta. Suomi tuli kisoissa viidenneksi. 

## Joukkueet

* Yhdysvallat
* Kanada
* Suomi
* Iso-Britannia
* Australia
* Meksiko

## Tulokset

## Lopputulokset

## Lähteet

* Football Canada, 2017 IFAF Women's World Championship
Löytty (Lohja)

**Löytty** on matala humusjärvi Lohjan pohjoisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 83 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 31 kilometriä pohjoiseen.

## Maantiede
Löytty on rannoiltaan mutkitteleva, sen ympäristö on enimmäkseen metsää ja suota. Rannalla on jonkin verran asutusta, etenkin etelässä. Altaan pohjoisosassa sijaitsee muutama luoto. Syvin kohta sijaitsee altaan itäosassa. Löyttyyn virtaa laskuojia ympäröiviltä soilta, Löytyn lounaiskolkasta lähtee laskuoja etelään kohti Pusulanjärveä, jonka korkeustaso on 61 metriä Löyttyä alempi. Löytyn luoteispuolella on Heinäistenjärvi ja itäpuolella Tarkeelanjärvi.

Löytty on lievästi rehevöitynyt, sen ekologinen tila on erinomainen. Järven tilavuus on 1,57 miljoonaa kuutiometriä.

Löytty (23.062.1.008) kuuluu Pusulanjärven alueeseen (23.062), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Löytty on Karjaanjoen vesistön luoteisia vakavesiä.

## Lähteet
Pusulanjärvi (Lohja)

**Pusulanjärvi** (myös **Jäämäjärvi**) on 2,1 neliökilometrin laajuinen järvi Pusulassa Lohjan pohjoisosassa luoteisella Uudellamaalla. Pusulan taajama sijaitsee välittömästi järven pohjoispuolella. Etäisyys Lohjan keskustasta on 22 kilometriä pohjoiseen.

## Maantiede
Pusulanjärven pituus kaakosta luoteeseen on runsaat kaksi kilometriä. Pääaltaasta työntyy lounaaseen erittäin matala lahti, jonka keskellä sijaitsee Pajusaari. Pusulanjärveä ympäröi suurelta osin kulttuurimaisema, idässä on myös metsämaata. Pusulanjärven pohjoisrannalle virtaa pohjoisesta Pusulanjoki, joka jatkaa saman nimisenä etelään järven lounaiskolkasta. Kaakon suunnasta Pusulanjärveen laskee Hirvijoki.

Pusulan jätevedet kuormittivat Pusulanjärveä aikoinaan, nyttemmin järveen kohdistuu hajakuormitusta pelloilta. Järven ekologinen tila on tyydyttävä ja kemiallinen tila hyvä. Vesitilavuus on 10,2 miljoonaa kuutiometriä.

Pusulanjärvi (23.062.1.001) kuuluu Pusulanjärven alueeseen (23.062), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Pusulanjärvi on Karjaanjoen vesistön läntisiä vakavesiä.

Pusulanjärvi on rehevä, joten sen kalastossa on runsaasti niin kutsuttua roskakalaa, kuten särkeä. Kalastoon kuuluu myös ahven, hauki ja kuha. Järven kasvillisuus on verraten runsasta.

## Lähteet
Wayampin kieli

**Wayampi** (tai *oyampi*, *wayãpy,* *waiãpi*) on tupí-guaraní-kieliin kuuluva kieli, jota puhutaan Brasilian ja Ranskan Guayanan rajalla. Kielellä on noin 900 puhujaa Brasiliassa ja 750 puhujaa Ranskan Guayanassa, mikä tekee siitä uhanalaisen. Wayampi on yksi harvoista alueen alkuperäiskielistä, jotka ovat selvinneet näihin päiviin saakka siitä lähtien, kun niiden dokumentointi aloitettiin 1800-luvulla.

Kieltä kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla. Uusi testamentti käännettiin wayampiksi vuonna 2015.

## Fonologia

### Vokaalit

Lähde:

### Konsonantit

Lähde:

## Lähteet
Otto Meurman (virkamies)

**Otto Adolf Daniel Meurman** (28. tammikuuta 1817 Padasjoki – 5. syyskuuta 1850 Tukholma) oli suomalainen virkamies ja venäläisen kirjallisuuden ruotsintaja. 

Otto Meurmanin vanhemmat olivat tykistökapteeni Karl Otto Meurman ja Amalia Loviisa Arwidsson. Hän oli Agathon Meurmanin vanhempi veli. Otto Meurman sai isältään kotiopetusta ja pääsi kolmetoistavuotiaana Turun kimnaasiin, mutta siirtyi sitten Haminan kadettikouluun ja palveli henkikaartin Semjonovin rykmentissä. Myöhemmin hän työskenteli Suomen asiain komiteassa Pietarissa ja sai ylennyksen protokollasihteeriksi. Meurman viimeisteli virkatyönä Johan Georg Hornborgin aloittaman ruotsalais-venäläisen sanakirjan ja toimitti vuonna 1850 *[[Finlands Allmänna Tidning]]iä*. Hän kuoli 33-vuotiaana Tukholman-matkalla juotuaan pilaantunutta vettä.

Meurman käänsi 1840-luvun alussa ruotsiksi useita Aleksandr Bestuževin (Marlinski) romaaneja sekä Aleksandr Puškinin *[[Kapteenin tytär|Kapteenin tyttären]]*. Ne ilmestyivät Tukholmassa Niklas Hans Thomsonin kustannusliikkeessä, jonka toimittajana työskenteli hänen enonsa Adolf Ivar Arwidsson. Helsingissä julkaistiin Meurmanin ruotsintama Mihail Lermontovin *[[Aikamme sankari]]*. Sen kääntämisessä häntä auttoivat Helsingin yliopiston venäjän kielen ja kirjallisuuden professori Jakov Grot sekä pietarilainen kirjailija Pjotr Pletnjov. Meurmanin välityksellä ruotsalaiset lukijat saivat harvinaisen tilaisuuden tutustua tuoreeltaan venäläiseen romantiikan ajan kirjallisuuteen.

Meurman avioitui salaneuvos Samuel von Troilin vanhimman tyttären, Johanna Eleonora Lovisa Mathildan kanssa. Parin toinen tytär syntyi kuukausi Meurmanin kuoleman jälkeen. Mathilda-vaimo ja vanhempi tytär kuolivat von Troilin asuintalon tulipalossa Vähäheikkilän kartanolla Turussa maaliskuussa 1853.

## Lähteet
Amerikkalaisen jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2010

**Amerikkalaisen jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2010** järjestettiin Tukholmassa, Ruotsissa 23.6.–3.7. Kyseessä oli lajin ensimmäiset naisten maailmanmestaruuskilpailut. Suomi sai kisoissa pronssia. 

## Joukkueet

* Yhdysvallat
* Kanada
* Saksa
* Itävalta
* Suomi
* Ruotsi

## Tulokset

## Lopputulokset

## Lähteet

* Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liitto, SAJL Vuosikirja 2010
Murilo Bustamante

**Murilo Bustamante** (s. 30. heinäkuuta 1966 Arpoador, Rio de Janeiro) on brasilialainen uransa lopettanut keskisarjan ja välisarjan vapaaottelija ja brasilialaisen jujutsun harjoittaja. Hän voitti urallaan UFC:n keskisarjan mestaruuden ja jujutsun maailmanmestaruuden 1999. Bustamante otteli myös kerran Priden välisarjan mestaruudesta, mutta hävisi Dan Hendersonille hajaäänin. Hän on vapaaotteluseuran Brazilian Top Teamin yksi perustajajäsenistä.

## Saavutukset
### Vapaaottelu
;UFC
*Keskisarjan mestaruus (kerran, puolustanut kerran)

## Lähteet
Dassault Systèmes

**Dassault Systèmes** on ranskalainen ohjelmistoyritys, joka on perustettu vuonna 1981 Dassaultin tytäryhtiönä.

Yhtiö on erikoistunut tietokoneavusteisen suunnittelun ohjelmistoon ja ratkaisuihin tuotteen elinkaaren hallintaan.

Yritys on laajentanut toimintaansa ammatillisten ohjelmistojen kehittämiseen ja markkinointiin kaikilla teollisuuden aloilla (ilmailu ja puolustus, tekniikka ja rakennus, energia, kulutustavarat jne.), jotka koskevat muun muassa arkkitehtuuria tai biotieteitä.

Yritys oli liikevaihdoltaan johtava ranskalainen ohjelmistojulkaisija ja Saksan SAP:n jälkeen toinen Euroopassa vuonna 2015.

Yrityksen pääkonttori sijaitsee Vélizy-Villacoublayssa, Pariisin Saclay-teknologiakeskuksen pohjoisosassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Dassault Systèmes
France 5

**France 5** (vuoteen 2002 **La Cinquième**) on ranskalainen vuonna 1994 perustettu julkisen palvelun televisiokanava, jonka omistaa France Télévisions, jonka puolestaan omistaa Ranskan valtio. Kanava keskittyy dokumentteihin ja ajankohtaisohjelmiin. Kanavan tunnusväri on vihreä.

## Historia

Huhtikuussa 1992 Silvio Berlusconin omistama kanava La Cinq lopetti toimintansa, ja sen kanavapaikka jäi vapaaksi. Ranskan hallitus osti kanavapaikan uudelle ranskalais-saksalaiselle *[[Arte]]*-kanavalle, joka lähetti aluksi ohjelmaa vain iltaisin. Ohjelmatarjontaa Arten kanavapaikalla täydennettiin vuonna 1994 uudella *La Cinquième* -kanavalla, jonka lähetykset aloitettiin 13. joulukuuta. Avajaislähetys kuvattiin Louvren pyramidin alla ja siihen osallistui myös pääministeri Édouard Balladur. La Cinquième lähetti aluksi ohjelmaa joka päivä kello 7–19. Kanava oli tarkoitettu helppotajuiseksi ja erityisesti nuorille suunnatuksi opetus- ja sivistyskanavaksi hieman elitistisenä pidetyn Arten rinnalle. Vuonna 2000 La Cinquième liitettiin France Télévisionsiin ja vuonna 2002 se sai uuden nimen *France 5*.

## Tarjonta

France 5:n ohjelmisto koostuu pääosin dokumenteista sekä ajankohtaisohjelmista. Se pyrkii tarjoamaan jokaiselle jotakin, ja käsittelee siksi monenlaisia aiheita politiikasta kulttuuriin ja puutarhanhoidosta matkailuun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kanavan kotisivut
Buddhalaisuus Ranskassa

**[[Buddhalaisuus]]** on Ranskan neljänneksi suurin uskonto kristinuskon, islamin ja juutalaisuuden jälkeen. Arviot buddhalaisten määrästä vaihtelevat, mutta maassa uskotaan olevan 600 000 – 800 000 buddhalaista. Uskonto on viime vuosina kasvattanut suosiotaan.

## Historia
1900-luvun alussa yksi Ranskan, ja länsimaiden, tärkeimmistä buddhalaisuuden popularisoijista oli Alexandra David-Néel, joka matkusteli Tiibetissä ja Sikkimissä. Lisäksi hän oli ensimmäinen eurooppalainen nainen, joka on käynyt Lhasassa. Palattuaan Ranskaan hän muutti Provanceen ja kirjoitti lukuisia kirjoja kaikesta siitä, mitä hän oli oppinut.

Vuonna 1986 perustettiin Ranskan buddhalainen unioni (ran. *Union bouddhiste de France*, lyh. UBF), joka edustaa noin 80 prosenttia maan buddhalaisista järjestöistä. Noin 2/3 Ranskan buddhalaisista on aasialaista syntyperää (suurimmaksi osaksi entisen Ranskan Indokiinan alueelta).

## Nykyään
*Sagesses bouddhistes* on France TV -kanavan tuottama viikoittainen ohjelma, jossa keskustellaan buddhalaisuudesta ja sen suhtautumisesta elämään. Ohjelmaa on tuotettu vuodesta 1996 lähtien..

Tunnetuimpiin ranskalaisiin buddhalaisiin kuuluvat mm. munkki Matthieu Ricard (Jean-François Revelin poika). Euroopan suurin buddhalainen temppeli sijaitsee Auvergnessa.

Dalai-lama on vieraillut Ranskassa useaan kertaan. Viimeisin vierailu oli vuonna 2016, jolloin hän vieraili Pariisissa ja Strasbourgissa. Vuonna 2008 hän tapasi mm. Ranskan ensimmäisen naisen, presidentti Sarkozyn puolison, Carla Brunin, sekä ulkoministeri Bernard Kouchnerin. Presidenttiä dalai-lama ei tavannut, koska sen arveltiin ärsyttävän Kiinaa, joka isännöi kesäolympialaiset kyseisenä vuonna..

## Galleria

Tiedosto:Temple Bouddhique Linh Son - Joinville-le-Pont (FR94) - 2020-12-17 - 1.jpg|Linh Son -temppeli Joinville-le-Pont'ssa.
Tiedosto:131 Temple tibétain des mille bouddhas Dashang Kagyu Ling à La Boulaye.jpg|Tuhannen buddhan temppeli La Boulayessa.
Tiedosto:Toulouse 6Rencontre des parlementaires avec sa sainteté le Dalaï Lama à Toulouse le 15 août 2011.jpg|Dalai-lama tapaa Ranskan kansalliskokouksen edustajan Muriel Marland-Militellon kanssa vuonna 2011. 


## Katso myös

* Luumukylän luostari

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* UBF:n kotisivu
Gunilla Celvin

**Gunilla Celvin** on suomalainen toimittaja. Hän on Hufvudstadsbladet-median uutispäällikkö.

Celvin toimi 1997–2020 eri toimittaja-, tuottaja- ja päällikkötehtävissä Svenska Ylessä ja siirtyisitten *Hufvudstadsbladetin* palvelukseen. Hänellä on toimittajan tutkinto, jonka hän on suorittanut Göteborgin yliopistossa vuonna 1990.

## Lähteet
Åke Hodell

**Åke Hodell** (1919 Tukholma, Ruotsi – 2000 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen runoilija. Hodellin esikoisrunokokoelma *Flyende pilot* ilmestyi 1953.Toinen samaan lentämisen teemaan perustuva kokoelma *Ikaros död* ilmestyi 1963. Hodell valmistui 1940 taistelulentäjäksi. Myöhemmissä kokoelmissa kuvastuu pasifismi. Hän käyttää runoissaan graafisia ja kollaasikokeiluja. Hän on kirjoittanut myös romaaneja.

## Suomennettu teos
* *Mitä Hemingway teki Afrikassa?*: kuunnelma (*Vad gjorde Hemingway i Afrika?*); suom. Outi Nyytäjä, Helsinki, Yleisradio 1973

## Lähteet
Bembo

**Bembo** on perinteikäs antiikva-kirjaintyyppi. Sen alkuperä ulottuu aina renessanssin aikaiseen kirjanpainaja Aldus Manutiukseen saakka. Vuonna 1496 Aldus Manutis käytti uutta antiikva-kirjaintyyppiä painamassaan Pietro Bembon kirjoittamassa matkakirjassa *de Aetna*. Tämän kirjaintyypin oli tehnyt tuottelias kirjasinleikkaaja Francesco Griffo. 

Vuonna 1929 Stanley Morison ja Monotype Corporationin suunnittelijat käyttivät Griffon antiikvaa mallina Bembo-nimisen kirjaintyypin suunnittelussa. He muunsivat alkuperäisiä kirjainmuotoja, niin että ne sopisivat paremmin nykyaikaiseen koneelliseen ladontaan. Kirjaintyyppiin lisättiin myös renessanssikirjuri Giovanni Taglienten kursiivikirjaimet. Bembosta tuli erittäin suosittu kirjaintyyppi kirjojen leipätekstissä, ja sen lihavampia leikkauksia puolestaan käytettiin mainoksissa ja pakkauksissa. Nykyisin Bembosta on kehittynyt laaja ja monipuolinen kirjainperhe, jossa on runsaasti eri leikkauksia, erikoismerkkejä sekä gemena- ja versaalinumerot.

## Lähteet
Thomas Muir

**Thomas Muir** (24. elokuuta 1765 Skotlanti – 26. tammikuuta 1799 Chantilly, Ranska) oli skotlantilainen poliittinen uudistaja ja juristi. Hän vaati demokraattisia uudistuksia Skotlannin ja Britannian poliittiseen järjestelmään. Hänet karkotettiin Australiaan Botany Bayn rannikolle vuonna 1794, mutta hän pakeni sieltä ja päätyi Vancouverinsaarelle ja useiden mutkien kautta Bordeaux’hon, jossa hänet otettiin vastaan ”Ranskan tasavallan sankarina”. Ennen Ranskaan saapumistaan hän oli espanjalaisten vankina ja haavoittui kasvoihin taistelussa englantilaisia vastaan. Englantilaiset eivät tunnistaneet häntä haavoittumisen jälkeen, joten hän pääsi sairaalaan Cadiziin. 

Yksi Muirin karkotukseen johtaneista syytekohdista oli, että hän oli lukenut julkisesti ääneen Society of United Irishmen -järjestön levittämää kirjoitusta.

Muir kärsi haavoittumisensa aiheuttamista terveysongelmista ja kuoli Ranskassa vuonna 1799.
Vuoden 1832 parlamenttiuudistuksen jälkeen Muirille ja neljälle muulle uudistajalle pystytettiin muistomerkki Calton Hillin lähelle Edinburghiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Thomas Muir Spartacus Educational
Israel Adesanya

**Israel Mobolaji Temitayo Odunayo Oluwafemi Owolabi Adesanya** (s. 22. heinäkuuta 1989 Lagos, Nigeria) on nigerialais-uusiseelantilainen keskisarjan vapaaottelija ja entinen potkunyrkkeilijä ja nyrkkeilijä. Hän on entinen ja kaksinkertainen UFC:n keskisarjan mestari. Adesanya oli aiemmin UFC:n keskisarjan tilapäismestari ja AFC:n keskisarjan mestari. Hän otteli kerran myös UFC:n alemman raskaansarjan mestaruudesta, mutta hävisi Jan Błachowiczille tuomariäänin. Potkunyrkkeilyssä Adesanya voitti kolmesti King in the Ring -mestaruuden ja kerran Glory Contender -mestaruuden. Hän otteli myös kerran Gloryn keskisarjan mestaruudesta, mutta hävisi Jason Wilnisille tuomariäänin. Nyrkkeilyssä Adesanya voitti kahdesti Super 8:n alemman raskaansarjan turnauksen.

## Saavutukset
### Potkunyrkkeily
;King in the Ring
*Alemman raskaansarjan turnausvoitto: 2014, 2015
*Raskaansarjan turnausvoitto: 2015

;Glory
*Keskisarjan Contender turnausvoitto: 2016

### Nyrkkeily
;Super 8
*Alemman raskaansarjan turnausvoitto: 2015 (kahdesti)

### Vapaaottelu
;Australian Fighting Championship
*Keskisarjan mestaruus (kerran)

;Hex Fight Series
*Keskisarjan mestaruus (kerran)

;Ultimate Fighting Championship
*Keskisarjan mestaruus (kerran, puolustanut kahdesti)
**Tilapäinen keskisarjan mestaruus (kerran)
*Illan suoritus (viidesti, vs. Rob Wilkinson, Brad Tavares, Derek Brunson, Robert Whittaker, Paulo Costa)
*Illan kamppailu (kahdesti, vs. Anderson Silva, Kelvin Gastelum)

## Ammattilaisvapaaottelut

## Muualla
Adesanya on pelattavana hahmona vapaaottelupeleissä *[[EA Sports UFC 3]]* (2018) ja *[[EA Sports UFC 4]]* (2020).

## Lähteet
Reino Evävaara

**Reino Olavi Evävaara**, vuoteen 1936 **Ekholm** (22. marraskuuta 1917 Helsinki – 4. heinäkuuta 1991 Espoo) oli suomalainen pikaluistelija ja pikaluisteluvalmentaja, jonka parhaat luisteluvuodet olivat 1930- ja 1940-luvuilla. Uransa jälkeen hän toimi Työväen Urheiluliiton (TUL), Ruotsin maajoukkueen ja Suomen maajoukkueen valmentajana.

Reino Evävaara aloitti pikaluistelijan uransa TUL:n alaisessa Helsingin Työväen Luistelijoissa (HTL) talvella 1933. Ensimmäisen kerran hän oli mukaan TUL:n miesten mestaruuskisoissa talvella 1936. Hän oli tällöin yhdessä Ole Larsenin ja Tauno Palmion kanssa TUL:n parhaat pikaluistelijat. Vuoden 1940 pitämättä jääneisiin talviolympialaisiin muodostettiin valmennusryhmä, jossa oli urheiluliittojen eli Suomen Luisteluliiton ja TUL:n urheilijoita. Näin Evävaara tuli ryhmään mahdollisena 5&nbsp;000 metrin luistelun edustajana kyseisiin olympialaisiin, jotka käynistyneen maailmansodan vuoksi jäivät pitämättä. Ensimmäisen TUL:n mestaruutensa Evävaara saavutti Välirauhan talvena 1941. Suomen Luisteluliiton kanssa yhteisiin SM-kisoihin hän osallistui ensimmäisen kerran talvella 1943 sijoittuen parhaana TUL:n luistelijana yhdeksänneksi. Seuraavina vuosina Evävaara voitti vielä kaksi TUL:n yhteispisteissä pikaluistelumestaruutta eli vuosina 1946 ja 1947. Sotien jälkeisinä vuosina Evävaaran rinnalle nousi TUL:n riveissä uusi kyky eli Mauri Suomalainen, joka voittikin Evävaaran TUL:n mestaruuskisoissa hänen viimeisenä aktiivivuotenaan 1948.

Viimeiset pikaluistelukisansa Evävaara kävi miesten sarjassa keväällä 1948. Sen jälkeen hän siirtyi TUL:n pikaluistelijoiden päävalmentajaksi vuosiksi 1950–1961. Tällöin hänen valmennettaviaan olivat Toivo Salonen, Iris Sihvonen, Juhani Järvinen, Leo Tynkkynen ja Jaakko Niemi. Evävaara oli yhdessä Luisteluliiton Kurt Skutnabbin kanssa mukana Cortina d’Ampezzossa järjestettyjen vuoden 1956 talviolympialaisten valmentajana. Seuraavissa Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960 hän toimi edelleen Suomen pikaluistelujoukkueessa valmentajana. TUL:n pikaluisteluvalmentajakauden jälkeen hän toimi kauden 1962 Ruotsin pikaluistelijoiden päävalmentajana. Palattuaan Suomeen kaudeksi 1963 hän toimi Suomen pikaluistelijoiden päävalmentajana.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 500 metriä 47,7 (Helsinki, 20.2.1941)
* 1&nbsp;500 metriä 2.33,2 (Tampere, 3.2.1946)
* 3&nbsp;000 metriä 5.23,5 Tampere, 16.2.1946)
* 5&nbsp;000 metriä 9.00,7 (Kotka, 8.2.1941)
* 10&nbsp;000 metriä 18.29,2 (Tampere, 20.2.1938)

## Lähteet
*

## Viitteet
Taille

**Taille**-vero oli ranskalainen entisaikojen maavero. Taille kohdistui viljelijän oletettuun tuottoon, joka arvioitiin hänen tilallaan olevien varantojen perusteella. Vero aiheutti eräänlaisen kannustinloukun, koska viljelijän ei kannattanut panostaa viljelmiinsä varantojaan, vaan vaikuttaa mahdollisimman köyhältä välttyäkseen veronmaksusta. Taille-veron maksu näyttäytyi jopa häpeällisenä aateliston ja porvariston edustajille, koska se kertoi maksajan irrationaalisuudesta.

## Lähteet
Olaus Alinen

**Olaus Alinen** (s. 9. syyskuuta 2003 Pori) on suomalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Ulompana linjamiehenä pelaavan Olauksen pituus on 200 cm ja paino 142 kg.
Alinen aloitti amerikkalaisen jalkapallon pelaamisen Pori Bears -seurassa.

Alinen pelasi Suomessa kauden 2020 Wasa Royalsissa, joka voitti Vaahteraliigassa pronssia. Alinen muutti keväällä 2021 Yhdysvaltoihin ja asuu Loomis Chaffee -yksityiskoulun kampuksella Connecticutin osavaltiossa. Hän on saanut opiskeluunsa siellä stipendin ja hänen on määrä suorittaa koulunsa (high school) loppuun keväällä 2023. Vuonna 2023 Alinen siirtyi pelaamaan Alabaman yliopiston Alabama Crimson Tide -joukkueessa. Alinen sai kaikkiaan 46 stipenditarjousta yhdysvaltalaisyliopistoilta.

Alisen isä on suomalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja Klaus Alinen.

## Lähteet
Siuntion kunnantalo

**Siuntion kunnantalo** (ruots. *Sjundeå kommunhus*) on vuoden 1990 keväällä valmistunut kunnantalo Siuntiossa. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Carl Johan Slotte ja André Schütz, ja se sijaitsee kunnan hallinnollisessa keskuksessa Siuntion asemalla osoitteessa Puistopolku 1. Kunnantalossa on noin 1 000 neliötä.

Ennen uuden kunnantalon valmistumista kunnan hallinto kokoontui Siuntion kirkonkylässä Åvallan talossa. Muutto Åvallasta oli kuitenkin ollut suunnitelmissa jo 1950-luvun lopulta, sillä tilat kirkonkylässä kävivät hallinnolle liian pieniksi ja Siuntion asemanseutu oli palautunut Porkkalan vuokra-ajan jälkeen takaisin osaksi Siuntiota. Lisäksi asema oli ohittanut nopeasti kirkonkylän kunnan suurimpana taajamana.

Vuoden 2020 alussa Siuntion kunnantalo suljettiin toistaiseksi käytöltä laajan vesivahingon vuoksi. Kunnantalossa oli hajonnut vesiputki, joka oli käytännössä kastellut kaikkia talon kerroksia viikonlopun aikana. Kunnantalon ollessa suljettuina kunnan kanslia on evakossa Siuntion kylpylän tiloissa.

## Lähteet
Border: Day One

**Border: Day One** on eteläkorealaisen Enhypen-yhtyeen ensimmäinen minialbumi, joka julkaistiin 30. marraskuuta 2020. Albumi sisältää kuusi kappaletta, mukaan lukien nimikkosinglen ”Given-Taken”.

## Promootio
Enhypen piti pari tuntia ennen albumin julkaisua ensimmäisen mediaesittelynsä Soulissa, joka myös esitettiin YouTuben kautta. Yhtye esitti ensimmäisen kerran singlet ”Given-Taken” ja ”Let Me In (20 Cube)” tapahtumassa. Albumin julkaisun jälkeen Mnetin YouTube-kanavalla esitettiin *Enhypen Debut Show: Day One*, jossa yhtye esitti kappaleet ”Flicker”, ”Let Me In (20 Cube)”, ”10 Months” ja ”Given-Taken”. Enhypen esitti nimikkosinglen uudestaan FNS:n musiikkifestivaaleilla 2. joulukuuta. Yhtye esitti nimikkosingleä tämän jälkeen useamassa musiikkiohjelmassa, joista ensiesiintyminen oli KBS:n *[[Music Bank|Music Bankissa]]*. Enhypen promosi singleä myös vuoden lopussa musiikkigaaloissa.

## Vastaanotto
Albumin ennakkotilaukset ylittivät yli 150 000 kappaletta kahdessa päivässä. Marraskuun 21. päivä ennakkotilaukset ylittivät yli 300 000 kappaletta.

Albumi sijoittui toiseksi Gaonin albumilistalla 5. joulukuuta 2020. Albumi oli Etelä-Koreassa vuoden 2020 marraskuun toiseksi myynein julkaisu, ja se myi kaiken kaikkiaan 318 528 kappaletta. KMCA myönsi sertifikaatin yhtyeelle platinan myynnistä. Albumi sijoittui myös toiseksi Oricon albumilistalla, ja myi Japanissa 71 404 kappaletta. Nimikkosingle ”Given-Taken” sijoittui Japan Hot 100-listan sijalle 45.

## Kappaleet

## Lähteet
Edvard Hoem

**Edvard Hoem** (s. 10. maaliskuuta 1949 Fræna, Norja) on norjalainen kirjailija. Hänen esikoisteoksensa on 1969 ilmestynyt runokokoelma *Som grønne musikanter*. Läpimurtoteos on 1971 ilmestynyt poliittisesti kantaa ottava *Anna Lena*.

Vuosina 1998–2000 Hoem johti moldelaista Teatret Vårtia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pieni pyhiinvaellus

**Pieni pyhiinvaellus** on Heikki Kujanpään ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 2000. 

Elokuva sijoittuu 1950-luvun Etelä-Pohjanmaalle, jossa körttiläisyhteisöön kuuluva Ritva on tullut raskaaksi ja synnyttää salaa aviottoman lapsen. Ritva haluaa salata lapsen yhteisöltään ja jättää sen siskonsa Leilan avustuksella korissa linja-autoon. Lapsi tuodaan sairaalaan, jonka keittiössä Ritva on toissä. Ritva kipuilee tunteidensa kanssa. Lapsen kuoltua hän paljastaa Leilalle lapsen isän. Lopussa hän tunnustaa poliisille tekonsa.  

## Palkinnot
* Elokuva voitti vuonna 2000 Tampereen elokuvajuhlilla kotimaisen kilpailun pääpalkinnon.
* Elokuva voitti vuonna 2000 parhaan televisioelokuvan Venla-palkinnon draamasarjassa. 
* Elokuva voitti vuonna 2000 Ranskassa, Laonissa *Le Festival international du Cinéma Jeune public de Laon* -elokuvajuhlilla pääpalkinnon.
* Saana Hyvärinen voitti elokuvasta vuonna 2000 Venäjällä, Moskovassa järjestettävillä *Faces of Love* -elokuvajuhlilla parhaan naispääosan palkinnon.

## Lähteet
Alain Oreille

**Alain Oreille** (s. 22. huhtikuuta 1953) on ranskalainen ralliautoilija, joka tunnetaan erityisesti Renaultin kuljettajana. 
Ensimmäisen kansallisen rallikilpailunsa Oreille ajoi Rallye du Varissa vuonna 1975. Tuolloin ajokkina oli Simca 1000 Rallye 2. Simcalla Oreille kilpaili kansallisella tasolla vuoteen 1979 asti. Kaudella 1980 alle vaihtui Opel Kadett GT/E. Vuonna 1981 Oreille osallistui kolmeen rallin EM-sarjan kilpailuun vaimonsa Sylvie Oreillen kanssa.

MM-ralliuransa Oreille aloitti vuoden 1984 Korsikan rallissa yksityisellä N-ryhmän Renault 11 Turbolla yhdessä vaimonsa kanssa. Pääsääntöisesti Oreillet ajoivat vain Korsikan ja Monte Carlon MM-rallit. Kaudelle 1989 kartanlukijaksi vaihtui Gilles Thimonier, jonka kanssa Oreille ajoi viiden MM-rallin ohjelman. Monte Carlon ja Korsikan ohella ohjelmaan kuuluivat Australian, Sanremon ja Norsunluurannikon kisat. Norsunluurannikon rallissa Oreille saavutti ainoan MM-osakilpailuvoittonsa. Rallista tosin puuttuivat kaikki tehdastallit ja eurooppalaiset huippunimet.

Seuraavalle kaudelle kartturiksi vaihtui Michel Roissard ja kilpailuohjelma kasvoi yhdeksään MM-ralliin. Kauden kohokohta oli jälleen Norsunluurannikon ralli, jossa Oreille saavutti tällä kertaa kolmannen sijan. Kauden loppupisteissä Oreille oli 11. MM-sarjan yhteydessä ajetussa N-ryhmän tuotantoautojen cupissa Oreille saavutti mestaruuden neljän pisteen erolla Uruguayn Gustavo Trellesiin. PWRC-mestaruus oli Oreillen toinen peräkkäinen.

Kauden 1990 jälkeen Oreille kilpaili enää harvakseltaan MM-sarjassa. Vuosina 1992–1994 hän osallistui kolmesti Korsikan ralliin ja kerran Monte Carlon ralliin A-ryhmän autolla. Parhaana saavutuksena oli 9. sija vuoden 1993 Korsikan rallista. Viimeisen MM-rallinsa Oreille ajoi vuoden 1995 RAC-rallissa, johon hän osallistui ensimmäistä kertaa. Hän kilpaili RAC-rallissa myös vuonna 1996, mutta tuolloin se oli vain uuden alle 2-litraisten ja kaksivetoisten autojen osakilpailu.

MM-ralliuran jälkeen kaudella 1995 Oreille ajoi Renault Dealer Team UK:n nimissä Englannin avointa rallimestaruussarjaa, jossa ylsi neljännelle sijalle kokonaispisteissä. Varsinaisen ralliuransa Oreille lopetti kolmella Englannin sarjan rallilla kauteen 1996. Seuraavan kerran hän osallistui ralliin Korsikan historic-rallissa Porschella vuonna 2011. Vuosina 2014–2020 Oreille on ajanut 1–3 historic-rallia Ranskassa ja Marokossa ajokkina joko Porsche 911 tai Opel Ascona 400.

## Saavutukset
* FIA Tuotantoautojen (PWRC) Cup-mestaruus 1989, 1990
* Ranskan kansallisen A-ryhmän mestaruus 1986
* Ranskan mestaruussarjan 3. tila 1985, 1986 ja 1987
* Englannin avoimen rallisarjan 4. tila 1995

## Lähteet
* https://www.juwra.com/oreille_alain.html

### Viitteet
Asmo Jaaksi

**Asmo Samuel Jaaksi** (s. 26. helmikuuta 1966 Joensuu) on suomalainen arkkitehti, joka on ollut arkkitehtitoimisto JKMM Arkkitehtien suunnittelija ja osakas vuodesta 1998 eli toimiston perustamisesta lähtien. Hän kannattaa ympäristönäkökulman yhdistämistä suunnitteluun erityisesti siten, että suunnitellaan ja rakennetaan sellaista, jota voidaan käyttää pitkään.

Jaaksi kirjoitti ylioppilaaksi 1985 ja valmistui arkkitehdiksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta 1997. Työuransa hän aloitti Arkkitehtitoimisto Karvola-Silvennoisen avustavana suunnittelijana 1987–1988 ja siirtyi sieltä arkkitehtitoimisto Juhani Kataisen palvelukseen 1989. Vuosina 1990–2000 Jaaksi työskenteli toimistoarkkitehtina Arkkitehdit ky Gullichsen-Kairamo-Vormalassa ja käväisi 1992 arkkitehtitoimisto Kaira-Lahdelma-Mahlamäen palveluksessa.

## Suunnittelutöitä

Jaaksi on toiminut suunnittelijana tai pääsuunnittelijana muun muassa seuraavissa kohteissa:

* päiväkoti Leipuri, Helsinki 2002
* Joensuun yliopiston Aurora-rakennus, Joensuu 2002, 2006
* Viikin kirkko, Helsinki 2005, (pääsuunnittelija Samuli Miettinen)
* Turun kaupunginkirjaston pääkirjaston uusi kirjastorakennus, Turku 2007
* kulttuurikeskus Verkatehdas, Hämeenlinna 2007, (pääsuunnittelija Juha Mäki-Jyllilä)
* Kirnu, Suomen paviljonki Shanghain maailmannäyttelyssä, 2010, (pääsuunnittelija Teemu Kurkela)
* Saunalahden lastentalo, Espoo 2011
* Seinäjoen pääkirjaston Apila-rakennus, 2012
* OP-Pohjolan pääkonttori, Helsinki 2015
* Tiedekulma, Helsinki 2017
* Amos Rex -taidemuseo, Helsinki 2018
* Tammisaaren uuden taidemuseon suunnittelukilpailun voitto 2019, Chappe avautui 2023
* Taideyliopiston Kuvataideakatemian Mylly-rakennus Helsingissä, 2021 (pääarkkitehti)

## Lähteet
Gunvor Hofmo

**Gunvor Hofmo** (1921 Kristiania, Norja – 1995 Oslo, Norja) oli norjalainen runoilija ja Norjan sodanjälkeisistä lyriikan modernisteista merkittävimpiä.

Hofmon rakastettu oli itävallanjuutalainen pakolainen Ruth Maier, joka joutui Auschwitziin, eikä Hormo enää sen jälkeen kuullut hänestä. Hän kirjoitti siitä runossaan "Jeg har våket" (1954).

## Lähteet