open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Oskar Wilhelm Riskala

**Oskar Wilhelm Riskala**, vuoteen 1956 **Friskberg** (3. heinäkuuta 1918 Helsinki – 8. toukokuuta 2004 Espoo) oli suomalainen mainosalan yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Riskalan vanhemmat olivat keskuskomisario Otto Wilhelm Friskberg ja Hilja Emilia Ahlqvist ja puoliso vuodesta 1938 Raili Jenny Sarka. Riskala kävi kuusi luokkaa Helsingin Suomalaista normaalilyseota 1929–1935 ja tuli ylioppilaaksi Helsingin V yhteiskoulusta 1946. Hän harjoitti opintoja Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa ja teki opintomatkoja lukuisiin eri maihin. Riskala oli Rautatiekirjakauppa-yhtiön sivukonttorin hoitaja Karjaalla 1937–1939 ja Kemissä 1940–1945, Singer Sewing Machine Companyn piiritarkastaja 1939–1940, Kansankirja Oy:n myynti- ja konttoripäällikkö 1945–1946, Pellervo-Seuran myynti- ja tuotantopäällikkö 1946–1950 ja kustannustyövaliokunnan jäsen ja kaupallinen johtaja 1950–1952 sekä Mainosyhtymä Oy:n kaupallinen johtaja 1950–1952 ja toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen 1952–1983. Hän oli myös *[[Nuori Voima|Nuoren Voiman]]* levikkipäällikkö 1945–1946 ja *[[Pellervo (lehti)|Pellervon]]* levikkipäällikkö 1946–1948. Riskalalla oli lisäksi useita kotimaisia ja kansainvälisiä luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin alikersantti (1942). Kauppaneuvoksen arvonimen Riskala sai 1973. 

## Lähteet
Ala-Kintauden työväentalo

**Ala-Kintauden työväentalo** sijaitsee Petäjävedellä Kintauksen kylässä. Talon omistaa Ala-Kintauden Työväenyhdistys. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä, ja se on rakennushistoriallisesti arvokas.

## Historia
Ala-Kintauden työväenyhdistys on perustettu vuonna 1906. Vuonna 1909 yhdistys osti rakennusta varten hirsiä Kummunkylältä, ja ne vietiin talkoilla lähelle Koskensaaren tehdasta. Tehtaan omistaja Kordelin oli luvannut lahjoittaa tontin niin sanotusta Sikoviian mäestä. Hanke kuitenkin raukesi, kun tehdas vaihtoi omistajaa. Vuonna 1914 ostettiin tonttimaa B. Ekmanilta niin sanotulta Tupamäeltä. Sinne valmistui talo talkoovoimin 1914 tai 1915. Vuonna 1922 yhdistys osti Soppela-nimisen palstan siinä olevine rakennuksineen. Vuonna 1925 yhdistys osti Raiskilan tilasta tontin, joka sai nimen Mäntylä. Höytiän työväenyhdistykseltä ostettiin vesikattovaiheessa oleva rakennus, ja se ajettiin talkoilla Raiskilan tontille. Talo valmistui talkoilla vuonna 1926. Samana vuonna myytiin sekä Tupamäki että Soppela. Kintauden kansakoulu paloi vuonna 1926, ja tuolloin sekä työväentalo että seurantalo otettiin koulutiloiksi talvikaudeksi 1926–1927.

Vuosina 1939–1944 työväentalo oli sotilasmajoituksessa. Vuonna 1948 se paloi. Tulipalo syttyi salaman iskusta. Palovakuutusrahoilla ja Petäjäveden osuuskassasta nostetulla lainalla rahoitettiin uuden talon rakentaminen. Uusi työväentalo rakennettiin talkoilla vuonna 1953.

## Rakennus
Työväentalon on piirtänyt Kaartinen vuonna 1951. Talo on lautarakenteinen. Katteena on huopa. Talo on maalattu punaiseksi. Sisäseinät ovat kipsoniittia, kartonkia ja pahvia. Sisäkatto on akustiikkalevyä ja pahvia. Laajennuksia on tehty vuosina 1959–1960. Lämmitys on vaihdettu kuumailmapuhaltimeen vuonna 1961.

Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, painisali ja eteinen. Lisärakennuksessa on sauna, puuvaja, käymälät ja toinen vaja.

## Toimintaa työväentalolla
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja ja juhlia.

## Lähteet
Karstulan työväentalo

**Karstulan työväentalo** sijaitsee lähellä Karstulan kirkonkylän keskustaa Pääjärven rannalla. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ja ajankohdalle ominaista rakennustyyppiä, ja se on rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja maisemallisesti arvokas.

## Historia
Karstulan työväenyhdistys on perustettu vuonna 1906. Työväentalo on rakennettu vuonna 1909 talkoovoimin. Tontti on koottu kolmesta tilasta. Vuonna 1917 suojeluskunta takavarikoi työväentalon. Työväenyhdistys osti Riuttaperältä sairaalan vierestä uuden tontin ja alkoi rakentaa sinne talkoovoimin uutta taloa ja tanssilavaa. Uusi talo saatiin kehikkovaiheeseen vuonna 1926. Suojeluskunta oli sillä välin luovuttanut työväentalon kunnalle. Vuonna 1927 kunta ja työväenyhdistys tekivät vaihtokaupan tonttien ja niillä olevien rakennusten kesken ilman välirahaa.

Tanssilava on rakennettu talkoilla koivutukeista vuonna 1956. Se oli ensin avolava, ikkunat siihen laitettiin vuonna 1965. Ulkoravintola on rakennettu vuonna 1967 ja lasinen osa vähän myöhemmin. Tanssilavan lattiaa on vahvistettu urheiluseura Kisa-Veikkojen paini- ja voimailuharjoitusten vuoksi. Vahtimestarin asunto on kunnostettu yläkertaan vuonna 1978.

## Rakennus
Työväentalo on rankorakenteinen, ja se on vuorattu laudoilla. Alkuperäinen väri on ollut vaaleankeltainen, myöhemmin kellanruskea. Alkuperäinen kate on ollut päre, joka on vuonna 1950 muutettu tiileksi. Sisäkatto on ollut vuorattu ponttilaudoilla, mutta vuonna 1958 siihen on laitettu osaksi paneeli ja osaksi kuitulevyt. Sisäseiniin on myös laitettu kuitulevyt vuonna 1958. Alkuperäinen lämmitys on toiminut kaakeliuuneilla. Vuonna 1972 on laitettu sähkölämmitys. Vesijohto ja viemäri on laitettu vuonna 1964.

Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen sekä kahden huoneen ja keittiön asunto. Pihamaalla on tanssilava, ulkoravintola ja käymälät.

## Toimintaa työväentalolla
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, juhlia, bingoa, urheiluharjoituksia ja teatteria. Kiinteistö kokonaisuudessaan on ollut 2000-luvun alusta lähtien vuokrattuna osto- ja myyntiliikkeelle. Vuonna 2017 myös piha-alueella on ollut telttoja, joissa on myytävää tavaraa.

## Lähteet
Keuruun Asunnan työväentalo

**Keuruun Asunnan työväentalo** on Keuruulla Asunnan kylässä aseman lähellä sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Se edustaa keskisuomalaista työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä.

Vuodesta 1999 talo on kuulunut Pohjantähden Työväen Retkeilijät ry:lle. Taloa vuokrataan myös ulkopuolisille.

## Historia
Keuruun Asunnan Työväenyhdistys on perustettu 1905. Yhdistyksen perustajina olivat ratatyöläiset ja lähiseudun torpparit. Tontti ostettiin vuonna 1909 Ahlgrénilta, mutta se erotettiin vasta vuonna 1912. Työväentalo rakennettiin talkoilla ja keräyksillä saadulla materiaalilla. 
Sisällissodan aikana vuonna 1918 talossa on ollut majoitettuna vankeja. Narikka ja ravintola ovat olleet alun perin talon päädyssä salin yhteydessä. Vuonna 1956 taloa on laajennettu, ja samassa yhteydessä myös talon ulkonäkö on muuttunut. Vasempaan kulmaan rakennettiin varauloskäynti.

Toiminnan hiljentymisen ja yhdistyksen velkaantumisen vuoksi talo myytiin pakkohuutokaupalla pankille. Pankki myi talon edelleen yksityiselle henkilölle. Vuonna 1980 työväentalo on ollut Keuruun kirkonkylän työväenyhdistyksen omistuksessa, ja sitä on kunnostettu.

## Rakennus
Työväentalo on osittain hirsi- ja osittain lautarunkoinen satulakattoinen rakennus. Perusta on harmaakivestä ja betonista. Katteena on huopa. Rakennuksessa oli päädyssä jiiri, joka on vuonna 1956 tehdyssä remontissa hävitetty. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja vahtimestarin asunto. Pihapiirissä on vanha hirsimökki, jonne on tehty putka vuonna 1938, ja vuonna 1945 siihen on tehty sauna.

## Lähteet
Sukkulakotilot

**Sukkulakotilot** (Hydrobiidae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan niin merivesistä kuin makeista vesistäkin.

## Taksonomia ja anatomia
Sukkulakotilot jaetaan viiteen alaheimoon ja 12 sukuun. Heimon lajit ovat hyvin pienikokoisia, ja voivat kasvaa suurimmillaan noin 0,5&ndash;0,9 cm pitkiksi. Sukkulakotiloiden kuori on muodoltaan pitkä, kierteinen ja kartiomainen tai tornimainen. Kuoressa on sulkulevy. Sukkulakotiloiden päässä on pitkät tuntosarvet ja silmät ovat niiden päässä. Kuono on pitkä. Jalka on jakautunut etu- ja takaosaan.

## Levinneisyys ja elintavat
Sukkulakotiloita tavataan maailmanlaajuisesti erityisesti joista, järvistä ja lähteistä, mutta myös murtovesissä ja merissä eläviä lajeja tunnetaan. Niiden ravintoa ovat levät ja bakteerit.

## Lähteet
Keuruun Jukojärven työväentalo

**Keuruun Jukojärven työväentalo** on Keuruulla Jukojärvellä kyläkeskuksen ulkopuolella sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja maisemallisesti arvokas. Se edustaa keskisuomalaista työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä.

## Historia
Jukojärven työväentaloa rakennettiin sisällissodan jälkeen 1920-luvulla. Talousvaikeuksien vuoksi talo jouduttiin kuitenkin myymään pula-aikana. Se ehti olla työväenyhdistyksen käytössä vain 6–7 vuotta. Tuolloin toiminta oli vilkasta, erityisesti näyttämötoiminta. Talon myynnin jälkeen yhdistyksen toiminta sammui.

Talon osti maanviljelijä Eino Leppä, ja vuonna 1936 sen osti toimitalokseen urheiluseura Veikkola. Taloa on sen jälkeen kunnostettu.

## Rakennus
Työväentalo on osittain hirsi- ja osittain lautarunkoinen satulakattoinen rakennus. Perustana ovat kivitolpat. Katteena on pelti. Talon ulkoväri on punainen. Ikkunavuorit ja vuorilaudat ovat valkoiset. Taloon on myöhemmin rakennettu laudasta ulkoeteinen.
Talossa on sali näyttämöineen, ravintola ja keittiö sekä myöhemmin rakennettu ulkoeteinen.

## Toimintaa työväentalolla
Alkuvuosina työväenyhdistyksen kokoustoiminnan ohessa talossa oli vilkasta näyttämötoimintaa. Vuoden 1936 jälkeen talon toiminnasta on vastannut urheiluseura Veikkola.

## Lähteet
Muuramen työväentalo

**Muuramen työväentalo** on Muuramen kirkonkylän keskustassa sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja maisemallisesti arvokas. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä. 

Talon omistaa Muuramen työväenyhdistys, joka vuokraa taloa erilaisiin tilaisuuksiin.

## Historia
Muuramen työväenyhdistys on perustettu vuonna 1905. Ensimmäinen talo on rakennettu vuonna 1908 leipuri Noroselta ostetusta talosta. Alkuperäinen ajatus oli rakentaa talo yhdessä nuorisoseuran kanssa, mutta hanke raukesi.

Sisällissodan puhjettua työväentalo joutui keväällä 1918 vankilaksi. 1920-luvulla talon ylläpito kävi vaikeaksi, koska talo sijaitsi vuokamaalla eikä vuokra-aikaa saatu enää jatkettua. Talo purettiin vuonna 1922 tai 1923.

Uutta taloa varten hankittiin vuonna 1921 tontti yhdessä urheiluseura Yrityksen kanssa. Talon rakentamiseen vuonna 1926 käytettiin Niemelän talosta ostettua piharakennusta, josta saatiin talon sali. Samana vuonna rakennettiin salin viereen eteinen, ravintola, keittiö ja narikka laudasta. Ennen talvisotaa rakennettiin yläkertaan vahtimestarin asunto ja näyttämön pukuhuone.

Vuonna 2025 talo siirtyi kokonaan Muuramen Työväenyhdistyksen omistukseen.

## Rakennus
Talo on hirsirunkoinen salin osalta, lisäsiipi on laudasta. Talossa on satulakatto, jonka katteena on pelti. Talon perustana on sementtipylväät. Talo on väriltään tummanruskea, vuorilaudat ovat valkoiset. Salin seinissä on valkoinen pahvi.

Taloon on asennettu sähkölämmitys ja kaksi ilmalämpöpumppua. Talon keittiö, wc-tilat ja siivoushuone on uusittu. Samoin on uusittu vesikourut, sadevesikaivo ja sadevesiputket. Saliin on hankittu uudet pöydät ja tuolit.

## Toimintaa työväentalolla
Oman toiminnan lisäksi talolla on runsaasti muuta käyttöä. 

## Lähteet
Elämäjärven työväentalo

**Elämäjärven työväentalo** on rakennus Pihtiputaan kunnan Elämäjärven kylässä. Talon omistaa Pihtiputaan kirkonkylän Työväenyhdistys. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä ja se on rakennushistoriallisesti arvokas.

## Historia
Elämäjärven työväenyhdistys on perustettu vuonna 1906. Vuonna 1907 perustettiin rakennusrahasto, ja vuonna 1910 pidettiin arpajaiset rakennusrahaston hyväksi. Talosta järjestettiin 1917 piirustuskilpailu, mutta talon rakentamista varten hankittiin kuitenkin Ville Paanaselta Alvekylästä vanha rakennus. Talo takavarikoitiin sisällissodan aikana vuonna 1918. Työväentalo valmistui vuonna 1921 tontille, joka oli ostettu Hakkaraisen omistamasta Pellonpään tilasta.

Rakennustöitä jatkettiin rakentamalla eteinen ja käymälä. Vuonna 1940 rakennettiin putka vanhasta navetasta.

Uuden ajanmukaisemman talon rakentamisesta tehtiin päätös 1959. Tätä varten oli pyydetty jo vuonna 1940 piirustukset Onni Niskasella ja Antti Paanasella. Talo valmistui vuonna 1959. Vuonna 1972 talo vuokrattiin Pihtiputaan urheilijoille.

## Rakennus
Talo on lautarakenteinen. Siinä on satulakatto, ja katteena on pelti. Talo on väriltään keltainen, ja siinä on punaiset ikkunanpuitteet. Tontilla on ulkoravintola, joka on lautarakenteinen pulpettikattoinen rakennus. Myös se on väritykseltään keltainen.

## Lähteet
Harmaalan työväentalo

**Harmaalan työväentalo** on Pihtiputaan kunnan Harmaalan kylässä sijaitseva työväentalo. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä ja se on rakennushistoriallisesti arvokas.

## Historia
Harmaalan työväenyhdistys on perustettu vuonna 1917. Vuonna 1926 ostettiin Viitasaaren Puralan talosta tallirakennus, joka kunnostettiin talkoilla työväentaloksi. 20 aarin tontti ostettiin Harmaalan talon vierestä. Kauppakirjaan oli virheellisesti merkitty 0,2 aaria, ja tästä koitui myöhemmin harmia. Talon piirustukset teki kirvesmies Heikki Jauhiainen, ja talo rakennettiin talkoilla. Talo valmistui vuonna 1927, mutta saman tien aloitettiin ravintolaosan rakentaminen. Vuonna 1939 rakennettiin taloon putka. Vuonna 1952 talo on peruskorjattu. Vuonna 1971 talo myytiin Niilo Pasaselle. Tontti palautui tontin myyjälle.

## Rakennus
Talo on hirsirunkoinen ja satulakattoinen rakennus. Katteena on huopa. Perustus on harmaakivestä. Väritykseltään talo on tummanruskea. Talossa on sali, näyttämö ja puffetti vuonna 1952 tehdyn peruskorjauksen jälkeen.

## Lähteet
Rolando Garbey

**Rolando Garbey** (19. marraskuuta 1947 Santiago de Cuba – 16. joulukuuta 2023 Havanna) oli kuubalainen kevyen keskisarjan nyrkkeilijä, joka toi Kuuballe sen ensimmäisen olympiamitalin Meksikon vuoden 1968 olympialaisissa. Lisäksi hän oli maailmanmestari ja kolminkertainen Pan-Amerikan kisojen mestari.

Rolando Garbey nousi kansainväliseen tietoisuuteen voittaessaan Pan-Amerikan kisoissa 1967 Kanadan Winnipegissä kevyen keskisarjan (alle 71 kg). Loppuottelussa oli vastassa Argentiinan Victor Galindez, jonka hän tyrmäsi toisessa erässä. Seuraavan vuoden olympialaisissa Meksikossa Garbeysta tuli ensimmäinen kuubalainen nyrkkeilymitalisti, kun hän ensimmäisissä otteluissa voitti Irlannin Eamonn McCuskerin, Itä-Saksan Detlef Dahnin ja Ison-Britannian Eric Blaken ja sen jälkeen pistevoitolla Yhdysvaltain Johnny Baldwinista eteni loppuotteluun, jossa Neuvostoliiton kokenut toista olympiakultaa hakenut Boris Lagutin kuitenkin voitti Garbeyn. Tuloksena siis olympialainen hopeamitali. 

Seuraavissa Pan-Amerikan kisoissa Kolumbian Calissa Garbey uusi mestaruuden loppuotteluvoitolla Meksikon Emeterio Villanuevasta. Seuraavan vuoden Münchenin olympialaisissa Garbey eteni kohti mitaliotteluita kolmella voitolla Ghanan Ricky Barnorista, Itävallan Franz Csandlista ja Etelä-Korean Im Jae-Geunista. Puolivälierässä vastaan tullut Puolan kokenut Wiesław Rudkowski otti voiton ja pudotti Garbeyn mitaleilta. Vuonna 1974 aloitetut MM-kisat tarjosivat Garbeylle uuden kilpailuareenan. Ensimmäiset nyrkkeilyn MM-kisat olivat kotiareenalla Havannassa elokuussa 1974. Niissä Garbey ottikin mestaruuden voitoilla Tšekkoslovakian Tomas Kemelistä, Itä-Saksan Peter Tiepoldista, Meksikon Emeterio Villanuevasta ja Neuvostoliiton Anatoli Klimanovista ennen loppuottelua, jossa Garbey kukisti Venezuelan Alfredo Lemusin tuomariäänin 3–2.

Vuoden 1975 Pan-Amerikan Kisat Meksikossa toivat Garbeylle kolmannen mestaruuden, kun hän kukisti loppuottelussa Kanadan Michael Prevostin pistein. Garbeyn kolmannet olympiakisat toivat jälleen mitalin. Voitot Mongolian Dashnyamyn Olzvoista, Yhdysvaltain Neitsytsaarten Earl Liburdista, Suomen Kalevi Kosusesta toivat hänet välieriin, jossa hän kuitenkin hävisi Jugoslavian Tadija Kačarille. Näin Garbey sai toisen olympiamitalin, pronssia.

Olympialaisten jälkeen Rolando Garbey lopetti uransa ja siirtyi valmennustehtäviin. Tunnetuimpia hänen valmennettaviaan olivat kaksinkertainen olympiakultamitalisti ja maailmanmestari Guillermo Rigondeaux, joka on esiintynyt myös menestyksellisesti ammattilaiskehissä.

## Lähteet
Andri Meženskyi

**Andri Andrijovytš Meženskyi** (; s. 21. toukokuuta 1996 Kiova) on ukrainalainen karateka. Hän on Kyokushinin kaksinkertainen EM-mitalisti ja nelinkertainen Ukrainan mestari.

## Kilpaura
Lokakuussa 2015 Meženskyi voitti ensimmäisen Ukrainan mestaruuden. Hän oli myös mukana Euroopan Openissa.

Maaliskuussa 2016 Meženskyi saavutti toisen Ukrainan mestaruuden ja lokakuun alussa hän saavutti pronssia Ukrainan mestaruuskilpailujen avoimessa painoluokassa. Toukokuussa Meženskyi oli mukana IKO-liiton EM-kilpailuissa. Sittemmin lokakuun lopulla hän voitti WKO-liiton Ukrainan mestaruuden.

Maaliskuussa 2017 Meženskyi voitti uransa neljännen Ukrainan-mestaruuden superraskaassarjassa. Huhtikuussa hän saavutti WKB-liiton EM-pronssia avoimessa painoluokassa. Syyskuussa hän voitti vielä pronssia WKO-liiton Ukrainan mestaruuskilpailuissa. Marraskuussa Meženskyi voitti Ukrainan cupin.

Joulukuussa 2019 Meženskyi sijoittui neljänneksi Euroopan Openissa hävittyään pronssiottelun Aleksei Galieville.

Marraskuussa 2022 Meženskyi saavutti EM-pronssia Euroopan Openissa. Hän eteni ensimmäiseltä kierrokselta suoraan jatkoon ja voitti toisella kierroksella Grzegorz Kędzierskin. Välierissä Meženskyi hävisi Alejandro Navarrolle ja eteni pronssiotteluun, jossa hän voitti Filip Maksimowiczin. 

Toukokuussa 2023 Meženskyi kilpaili Puolan painoluokallisissa EM-kilpailuissa. Hän voitti avauskierroksella Mody Sissakon ja toisella Jahmaine Christien. Välierässä Meženskyi hävisi kaksinkertaiselle Euroopan mestarille Patryk Sypieńille ja eteni pronssiotteluun. Hän kohtasi Filip Maksimowiczin, jonka Meženskyi voitti edellisvuoden EM-kilpailuissa. Tällä kertaa hän hävisi pronssiottelun ja sijoittui neljänneksi. Marraskuussa Mezenskyi oli mukana MM-kilpailuissa. Hän eteni suoraan toiselle kierrokselle, jossa hävisi Mahmoud Homanille.

## Lähteet
Anker Jørgensenin I hallitus

**Anker Jørgensenin I hallitus** oli Tanskan hallitus 5.10.1972–6.12.1973, minkä jälkeen se jatkoi toimitusministeristön 19.12.1973 saakka. Se koostui pelkästään Sosiaalidemokraattisesta puolueesta.
## Ministerit
**Pääministeri**
* Anker Jørgensen
**Ulkoministeri**
* K. B. Andersen
**Valtiovarainministeri**
* Henry Grünbaum
**Talous- ja budjettiministeri**
* Per Hækkerup (27.9.1973 lähtien pelkästään talousministeri)
**Työministeri**
* Erling Dinesen
**Oikeusministeri**
* K. Axel Nielsen (5.10.1972–27.9.1973)
* Karl Hjortnæs (27.9.1973–19.12.1973)
**Kalastusministeri**
* Christian Thomsen (6.10.1972–27.9.1973)
**Ulkomaankauppa- ja Pohjoismaa-ministeri**
* Ivar Nørgaard 
**Asuntoministeri**
* Helge Nielsen (5.10.1972–27.9.1973)
* Svend Jakobsen (27.9.1973–5.10.1972)
**Sisäministeri**
* Egon Jensen
**Kulttuuriministeri**
* Niels Matthiasen
**Grönlanti-ministeri**
* Knud Hertling
**Puolustusministeri**
* Kjeld Olesen (5.10.1972–27.9.1973)
* Orla Møller (27.9.1973–19.12.1973)
**Julkisten töiden ja saasteiden vastaisen taistelun ministeri** (liikenne- ja ympäristöministeri)
* Jens Kampmann (27.9.1973 alkaen pelkästään julkisten töiden ministeri)
**Sosiaaliministeri**
* Eva Gredal
**Opetusministeri**
* Knud Heinesen (5.10.1972–27.9.1973)
* Ritt Bjerregaard (27.9.1973–19.12.1973)
**Maatalousministeri**
* Ib Frederiksen (27.9.1973 alkaen myös kalastusministeri)
**Kirkkoministeri**
* Dorte Bennedsen
**Kauppaministeri**
* Erling Jensen
**Budjettiministeri**
* Knud Heinesen (27.9.1973 alkaen)
**Ympäristöministeri**
* Helge Nielsen (27.9.1973 alkaen)

## Lähteet
Kannonjärven työväentalo

**Kannonjärven työväentalo** on Kannonkoskella Kannonjärven kylässä sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti ja maisemallisesti arvokas. Se edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä.

## Historia
Kannonjärven Työväenyhdistys on perustettu 1928. Talon tontti on ostettu vuonna 1928 Lahti-nimisestä tilasta. Kallion talosta ostettiin käytöstä poistunut vanha maalaistalo, josta rakennettiin aluksi sali, jonka toisessa päässä oli näyttämö ja toisessa päässä toimi puffetti. 
Vuonna 1932 työväentalo joutui pakkohuutokaupattavaksi velkojen vuoksi. Huutokaupasta sen lunasti Keski-Suomen Sos.dem. piiritoimikunta, ja rahoittajana oli Löytänän työväenyhdistys Viitasaarelta.

Vuonna 1939 rakennettiin talkoilla ravintolan puoleinen pää vanhasta Kivijärvellä olleesta nahkurinverstaasta. Tänne tuli ravintolan lisäksi eteinen, putka ja narikka. Koivupermantoon saatiin puita omalta tontilta. Vuonna 1950 talo vuorattiin ulkoa Aili Holmilta saaduilla puilla. Työ tehtiin talkoilla.

Vuonna 1976 kaikki Kannonkosken työväenyhdistykset yhdistettiin Kannonkosken sos.dem. työväenyhdistykseksi. Yhdistynyt yhdistys peruskorjasi talkoilla talon kokonaan. Tarvikkeet saatiin lahjoituksina sähköasennuksia myöten.

Vuonna 2006 talo remontoitiin ESR-rahoituksella perusteellisesti ja vuokrattiin kyläyhdistykselle.

## Rakennus
Työväentalo on osittain hirsirunkoinen satulakattoinen rakennus. Vanhan osan perusta on harmaakivestä ja uuden osan betonista. Katteena on pelti. Väriltään talon on punamultaa. Talon takana on tiilimuurattu jatke, jonne on sijoitettu öljysäiliö. Ikkunat saatiin lahjoituksena vuonna 1976. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, narikka ja eteinen sekä tiilimuurattu jatke, jossa öljysäiliö. Salin nurkassa on lämminilmapuhallin.

## Lähteet
Lanneveden työväentalo

**Lanneveden työväentalo** on Saarijärvellä Lanneveden kylässä sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä.

Työväentalon omistaa Lanneveden työväenyhdistys ry, joka myös vuokraa taloa erilaisiin tilaisuuksiin.

## Historia
Työväenyhdistys on perustettu Saarijärven Lannevedelle vuonna 1916 nimellä Lanneveden ja Summasjärven työväenyhdistys. Vuonna 1917 talollinen Matti Hänninen myi yhdistykselle tontin yhden markan nimellisestä kauppahinnasta. Vuonna 1918 ostettiin metsäherra Branderilta kruunun maalta kulovalkean vahingoittamia puita rakennustarpeiksi. Jäseniltä kerättiin rahaa rakennusrahastoon. Talo on rakennettu talkoilla, ja se valmistui vuonna 1919. Vuonna 1920 juhlasaliin rakennettiin rossilaipio ja kulissit aaltopahvista.

Talo on peruskorjattu vuonna 1938. Vuonna 1957 uusittiin katto ja rakennettiin ulkorakennukset. Myös keittiön ja kamarin ikkunat uusittiin. Vuonna 1960 vuorattiin salin seinät. Vuonna 1969 maalattiin talon ulkoseinät lahonestomaalilla.

## Rakennus
Talo on hirsirunkoinen ja vuoraamaton. Katteena ollut päre on vaihdettu vuonna 1958 tiileen. Vuoraamattomat sisäseinät on vuonna 1955 peitetty kuitulevyillä. Sisäkatto on paneelia. Ulko-ovi on muutettu vuonna 1955. Talossa on uunilämmitys. Vesijohto ja viemäri on asennettu vuonna 1966.

Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola ja yhden huoneen ja keittiön asunto. Ulkorakennuksessa on puuvaja ja käymälät.

## Toimintaa työväentalolla
Talossa on järjestetty kokouksia ja nuorisotoimintaa. Nykyään taloa käyttävät enimmäkseen eläkkeensaajat, juhlijat ja kirpputorin pitäjät.

## Lähteet
Emilio Correa

**Emilio Correa Vaillant** (20. toukokuuta 1952 Santiago de Cuba, Kuuba – 11. maaliskuuta 2024 Brasilia) oli kuubalainen välisarjan nyrkkeilijä, joka otti olympiakultaa Münchenin vuoden 1972 olympialaisissa. Lisäksi hän oli maailmanmestari ja Pan-Amerikan kisojen mestari.

Emilio Correa aloitti nyrkkeilyn 14-vuotiaana vuonna 1966 ja nousi kansalliselle huipulle 1970-luvun alussa. Vuonna 1971 hän sai edustaa maataan välisarjassa (alle 67 kg), kun Pan-Amerikan mestaruuskisat käytiin Calissa. Siellä hän saavutti mestaruuden voitettuaan yhdysvaltalaisen Larry Carlislen loppuottelussa. Vuonna 1972 hän voitti ensimmäisen Kuuban mestaruuden välisarjassa ja sai oikeuden edustaa Kuubaa Münchenin olympialaisissa. Ensimmäisessä ottelussa hän voitti pistein italialaisen Damiano Lassandron, sen jälkeen Itä-Saksan olympiavoittajan Manfred Wolken tyrmäyksellä 2. erässä ja Länsi-Saksan Euroopan mestarin Günther Meierin tuomariäänin 3–2. Välierässä vastaan tuli Yhdysvaltain Jesse Valdez, jonka hän myös voitti tuomariäänin 3–2. Loppuottelussa oli vastassa kokenut Unkarin János Kajdi, jonka Correa voitti puhtaasti tuomariäänin 5–0.

Vuonna 1974 nyrkkeilyssä aloitettiin MM-kisojen järjestäminen, ja ensimmäinen kisapaikka oli Havanna eli Correalle kotikenttä. Ensimmäisessä ottelussa hän tyrmäsi Nigerian Joe Alerchin ja sen jälkeen Suomen Kalevi Kosusen pisteillä, Guyanan Reginald Forden tyrmäyksellä 2. erässä ja Bulgarian Plamen Jankovin välierässä. Loppuottelussa Correa tyrmäsi tyrmäsi Clinton Jacksonin 3. erässä ja voitti maailmanmestaruuden. Vuoden 1975 aikana Correalla oli kansallista menestystä ja osallistui Meksiko Cityn Pan-Amerikan kisoihin. Tällä kertaa Yhdysvaltain Jackson voitti hänet välierässä, ja Correa sai turnauksessa pronssia.

Emilio Correa oli Montrealin olympialaisissa ennakkosuosikki. Ensimmäisessä ottelussa Correa voitti Bulgarian Jankovin keskeytyksellä 2. erässä. Seuraavassa ottelussa Venezuelan Pedro Gamarro yllätti Correan voittamalla 3. erän keskeytyksellä. Näin Correa oli ulkona mitalikamppailuista. Tämän jälkeen hän jatkoi vielä urheilu-uraansa voittaen maansa mestaruuksia. Toukokuussa 1978 Correa oli mukana MM-kisoissa Belgradissa. Ensimmäisessä ottelussa hän tyrmäsi Nigerian Philip Hosloven. Seuraavassa ottelussa hän joutui taipumaan Länsi-Saksan Ernst Müllerille, ja näin Correan turnaus jäi tähän otteluun. Kaudella 1979 Correa otti vielä seitsemännen Kuuban mestaruutensa ennen uransa lopetusta.

Emilio Correa jatkoi kilpailu-uransa jälkeen valmentajana Kuuban nyrkkeilyliiton palveluksessa. Hän valmensi omaa poikaansa Emilio Correa Bayeux'ta, joka saavutti olympiahopeaa vuoden 2008 Pekingin olympialaisissa.

## Lähteet
Henry Grünbaum

**Henry Grünbaum** (27. heinäkuuta 1911 Kööpenhamina – 5. tammikuuta 2006) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1966–1981 ja toimi Tanskan talousministerinä 1964–1965 sekä valtiovarainministerinä 1965–1968 ja 1971–1973.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Henry Grünbaum'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
Tee Higgins

**Tamaurice William ”Tee” Higgins** (s. 18. tammikuuta 1999 Oak Ridge, Tennessee, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Higgins edustaa NFL-joukkue Cincinnati Bengalsia.

Bengals varasi Higginsin toisella kierroksella 33. varausvuorolla . Heinäkuussa 2020 Higgins teki Bengalsin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 8,6 miljoonan dollarin arvoisen tulokassopimuksen. Hän teki NFL-debyyttinsä kauden 2020 ensimmäisen peliviikon ottelussa Los Angeles Chargersia vastaan. Kolmannen peliviikon ottelussa Philadelphia Eaglesia vastaan hän teki ensimmäisen touchdowninsa.

Higgins on pelannut 37 NFL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on ottanut 172 kiinniottoa, edennyt niillä 2 454 jaardia ja tehnyt 14 touchdownia. Higgins on pelannut neljä  ottelua. Näissä otteluissa hän on ottanut 18 kiinniottoa, edennyt niillä 309 jaardia ja tehnyt kaksi touchdownia. Tilastot päivitetty 7. marraskuuta 2022.

## Lähteet
Länsiterminaali

**Länsiterminaali** voi tarkoittaa jompaakumpaa kahdesta Helsingissä sijaitsevasta laivaterminaalista:

*Länsiterminaali 1, vanha Länsiterminaali
*Länsiterminaali 2, uudempi Länsiterminaali
Enköpings-Posten

**Enköpings-Posten** on ruotsalainen vuonna 1880 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Enköping. Lehti ilmestyy kolmesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan kokoomuslainen ja kuuluu NTM-konserniin.

Enköpingspostens redaktion.jpg|Lehden toimitus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lehden verkkosivut
Princess Kaiulani

**Princess Kaiulani** on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, joka kertoo Havaijin kruununprinsessa Ka‘iulanin elämästä. Elokuvan on ohjannut Marc Forby, joka toimi myös yhdessä Robert Paynen kanssa käsikirjoittajana.

## Juoni

Elokuva alkaa juhlatilaisuudella, jossa Ka‘iulani saa kunnian sytyttää Havaijin ensimmäiset sähkövalot ‘Iolanin palatsissa. Juhlallisuudet kuitenkin keskeytyvät, kun aseistautunut, pääsääntöisistä länsimaalaisista plantaasinomistajista koostuva, joukko vaatii kuningas Kalākauaa allekirjoittamaan uuden perustuslain. Ka‘iulani evakoidaan paikalta ja myöhemmin hän lähtee isänsä Archibald Cleghornin kanssa Havaijilta Isoon-Britanniaan.

Ka‘iulanilla on vaikeuksia sopeutua uuteen kotimaahansa ja oppilaitokseen, jossa häntä kiusataan heti alusta alkaen taustansa takia. Tätä ei helpota se, että hän saa kuulla maailman toisella puolella, että Kalākaua on kuollut, hänen tätinsä Lili‘uokalani on nyt uusi hallitsija ja Ka‘iulani on nimetty kruununprinsessaksi. Ennen kuin Ka‘iulani kuitenkaan pääsee takaisin Havaijille, monarkia ehti kaatua amerikkalaisten tukemassa vallankaappauksessa. Ka‘iulani lähtee kiertämään Yhdysvaltoja kääntääkseen amerikkalaisten mielipiteen vallankaappausta vastaan. Hän tapaa mm. väistyvän presidentin, Grover Clevelandin, joka ilmaisee tukensa Ka‘iulanin mielipiteille, mutta varoittaa tätä seuraajastaan William McKinleysta, joka on osoittanut halukkuutensa liittää Havaiji osaksi Yhdysvaltoja.

Ka‘iulanin palattua vallasta syösty kuningatar Lili‘uokalani kokee syyllisyyttä kuningaskuntansa menettämisestä ja sisarentyttärensä tulevaisuuden pilaamisesta. Yhdessä muun hoviväen kanssa naiset järjestävät protestin vallanvaihtoseremoniassa pukeutumalla hautajaisvaatteisiin. Tämän jälkeen Ka‘iulani omistautuu kampanjoimaan yleisen äänioikeuden puolesta, mikä herättää vastustusta vallankaappausta johtaneiden, ja nyt vallassa olevien, plantaasinomistajien keskuudessa, jotka näkevät havaijilaiset lähinnä sivistymättöminä villi-ihmisinä.

## Rooleissa

Lähde:

## Vastaanotto
Ka‘iulania näyttelevä Kilchner ei ole etniseltä taustaltaan havaijilainen, mikä herätti jonkin verran närää havaijilaisten keskuudessa. Myös elokuvan alkukohtaus ei pidä historiallisesti paikkaansa, koska pistinperustuslaki allekirjoitettiin vasta vuonna 1887. Tuotantoryhmä konsultoi kuitenkin havaijilaisen kulttuurin ja kielen asiantuntijoita.

Elokuvan budjetti oli 9 miljoonaa dollaria, mutta se tuotti Yhdysvalloissa ainoastaan 186&nbsp;995 dollaria.

## Lähteet
Sotakuukausipalkka

**Sotakuukausipalkka** on korvaus, jota valtio voi maksaa sotapalveluksessa olosta. 

Suomessa sotakuukausipalkkaa on maksettu talvi- ja jatkosodan aikana sotapalveluksessa olevien miesten perheille. Palveluksessa oleville reserviläisille ja asevelvollisille maksettiin päivärahaa. Talvisodan aikana ennen helmikuuta 1940 perheille maksettiin sotilasavustusta. Puolustusministeriö antoi päätöksen sotakuukausipalkan maksamisesta 14. helmikuuta 1940.

Sekä sotakuukausipalkka että päiväraha olivat sidoksissa sotilasarvoon. Sotakuukausipalkkaa täydennettiin lisäyksellä sekä huoltorahalla. Kunnissa asiaa hoitivat erityiset sotakuukausipalkkalautakunnat. Palkan maksu hoidettiin postisiirrolla, joka oli otettu käyttöön vuonna 1939.

Sotakuukausipalkkaa sivuavia kysymyksiä liittyi myös suomalaisissa kauppalaivoissa palveleviin merimiehiin: Huhtikuun alusta 1942 lähtien heille voitiin maksaa peruspalkkansa lisäksi viidesosa sotakuukausipalkasta sen maan valuutassa, jonka satamassa alus oli palkkapäivänä.

Yhdistyneessä kuningaskunnassa annettiin kolme viikkoa sodanjulistuksen jälkeen, 25. syyskuuta 1939, sotilaiden omaisten avustamisesta *Service Dependants&prime; Allowance* -säädös, joka myötäili aiempia *Marriage Allowance* -säädöksiä.

Yhdysvalloissa avustusta sotivien miesten perheille alettiin suunnitella Pearl Harborin hyökkäyksen jälkeen. Presidentti vahvisti *Servicemen's Dependents Allowance Act* -lain 23. kesäkuuta 1942 ja avustuksia suunniteltiin ensin maksettavan marraskuun 1942 alusta, mutta lainmuutoksella maksatusta aikaistettiin syyskuun alkuun 1942.

## Lähteet
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
### Viitteet
Uuden toivon seurakunnat

**Uuden toivon seurakunnat** -kirkkokunta on uskonnollinen yhdyskunta, jonka toiminta perustuu Raamattuun. Yhdyskunnan kristillisen uskon perusta on ilmaistu Apostolisessa, Nikaian ja Athanasioksen uskontunnustuksissa.

Yhdyskunnan tarkoitus on järjestää ja tukea Raamattuun perustuvaa kristillisen uskon tunnustamiseen ja harjoittamiseen liittyvää yksilöllistä, yhteisöllistä ja julkista toimintaa. Yhdyskunnan tarkoitukseen liittyvä keskeinen hengellinen tehtävä on toteuttaa Jeesuksen Kristuksen antamaa lähetyskäskyä mennä ja tehdä kaikki kansat Jeesuksen Kristuksen opetuslapsiksi kastamalla heitä Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen ja opettamalla heitä pitämään kaikki, mitä Hän on käskenyt pitää.

Tarkoituksensa toteuttamiseksi yhdyskunta ja siihen kuuluvat itsenäiset paikallisseurakunnat järjestävät Suomessa ja ulkomailla jumalanpalveluksia, opetus-, julistus- ja muita tilaisuuksia sekä seurakunnallisia toimituksia, kuten avioliittoon vihkiminen, hautaus ja ehtoollinen. Yhdyskunta tukee, rohkaisee ja auttaa sen paikallisseurakuntia toteuttamaan kunkin näyn mukaista toimintaa ja rakentamaan avointa ja kunnioittavaa yhteyttä toistensa välille.

Paikallisseurakuntien tehtävänä on toteuttaa käytännössä kirkkokunnan hengellistä tehtävää ja tarkoitusta kukin oman paikallisen kutsunsa ja näkynsä mukaan. Jokaisella paikallisseurakunnalla on oma paikkansa Kristus-ruumiissa, siksi jokaisella paikallisseurakunnalla on omat yksilölliset piirteensä.

## Historia
Nokialla evankelis-luterilaisessa kirkossa syntyi vuonna 1991 karismaattinen Nokian herätys -niminen liike, joka irtaantui evankelis-luterilaisesta kirkosta vuonna 2008. Samanaikaisesti perustettiin kirkkokunta Nokia Missio Church. 

Kirkkokunta järjestäytyi uudelleen vuonna 2012, jolloin sen uudeksi nimeksi otettiin Uuden toivon seurakunnat (UTS).

## Talous
Uuden toivon seurakunnat on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta rekisteröityjen uskonnollisten yhdyskuntien toimintaan yhteensä noin 12&nbsp;000 euroa. Keskimääräinen vuosittainen tuki on ollut noin 1&nbsp;800 euroa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kolme vanhan kirkon uskontunnustusta
* Missio Church Jyväskylä (2011)
* Toivon Portti seurakunta, Tampere (2012)
* New Hope Mission Church Hämeenlinna (2013)
Risten

**Risten** on naisen etunimi. Se on saamelainen nimi, joka pohjautuu Kristinan ja Kristinen ikivanhaan pohjoismaiseen lyhentymään Kristin.

## Nimi Suomessa
Vuosina 1990–2002 Risten oli Suomessa suosituin saamenkielisille tytöille annettu omakielinen etunimi. Se ei sisällä suomelle vieraita kirjaimia, joten se on voitu merkitä väestötietojärjestelmään. Väestörekisterikeskus otti kaikki saamen kielen kirjaimet käyttöön vasta syksyllä 1999. Huhtikuuhun 2023 mennessä Risten-nimisiä naisia on tilastoitu yhteensä noin 20–30.

Oulun yliopiston professorin Pekka Sammallahden laatimassa pohjoissaamelaisessa nimipäiväkalenterissa Ristenin nimipäivä on 24.&nbsp;heinäkuuta.

## Tunnettuja Ristenejä
* Risten Sokki (s. 1954), saamelainen kirjailija

## Lähteet
Metalliseppä

**Metalliseppä** (*Selatosomus aeneus*) on Suomessa yleinen kovakuoriainen. Se voi hohtaa sinisenä, vihreänä tai kuparinvärisenä. Lajin etuselkä on hieno- ja tiheäpisteinen ja peitinsiivet pitkittäisharjuiset. Metallisepän jalat ovat punaruskeat. Metalliseppä viihtyy aurinkoisilla ja kuivilla paikoilla ja sitä voi tavata alku- ja keskikesällä.
Laji on melko kookas kovakuoriainen ollen kooltaan aikuisena 10–16 mm. Metalliseppiä esiintyy Suomessa lähes koko maassa aivan pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Laajemmin lajia esiintyy lähinnä Euroopan alueella.

## Toukkavaihe
Toukka on matomainen ja nahkean kovapintainen. Se voi vioittaa viljelykasvien juuria ja perunoita.

## Lähteet
*

## Aiheesta muualla
* Ötökkätieto: Metalliseppä (''Selatosomus aeneus'')
* iNaturalist: Metalliseppä (''Selatosomus aeneus'')
* UniProt: Taxonomy - ''Selatosomus aeneus''
Superelinkelpoinen planeetta

**Superelinkelpoinen planeetta** on hypoteettinen eksoplaneetta, jonka olosuhteet soveltuvat elämän syntymiselle ja kehittymiselle paremmin kuin oman planeettamme. Viime vuosina monet asiantuntijat ovat kritisoineet ihmiskeskeisiä kriteerejä maan ulkopuolisen elämän etsinnässä. 
Lisäksi osa astrobiologeista on katsonut, että on olemassa useita kohtia, joissa Maa ei edusta parhainta planeettojen elinkelpoisuutta, kuten tähden tyyppi, jota se kiertää, kokonaispinta-ala, valtamerten peittämä osuus (ja niiden keskisyvyys), magneettikenttä, mannerlaatat, pintalämpötila jne. Niinpä maailmankaikkeudessa voi olla eksoplaneettoja, jotka tarjoavat paremmat mahdollisuudet elämälle ja mahdollistavat elämän helpomman syntymisen ja pidemmän keston.

Astrofyysikot René Heller ja John Armstrong julkaisivat Astrobiology-lehdessä laajan raportin *Superhabitable Worlds* (*Superelinkelpoiset maailmat*), jossa he tiivistivät ja analysoivat suurimman osan viime vuosina aiheesta tehdyistä tutkimuksista.

## Yleispiirteitä

Heller ja Armstrong ehdottivat, että tarvitaan joukko perusominaisuuksia, jotta eksoplaneetta tai eksokuu voidaan luokitella superelinkelpoiseksi. Koon osalta vaaditaan, että eksoplaneetta on noin 2 Maan massainen, ja 1,3 Maan säde on optimaalinen koko laattatektoniikalle.

Lisäksi sillä olisi suurempi vetovoima, joka lisäisi kaasujen pysymistä planeetan muodostumisen aikana. Siksi on todennäköistä, että sillä olisi tiheämpi ilmakehä, joka tarjoaisi suuremman happi- ja kasvihuonekaasupitoisuuden. Tämä taas vuorostaan nostaisi keskilämpötilaa kasvien elämän kannalta optimaaliseksi noin 25 °C:een. Tiheämpi ilmakehä voisi myös vaikuttaa maanpinnan kohoumaan, jolloin siitä tulisi maapinta-alaltaan laajempi ja valtamerialtaiden koko pienenisi, mikä parantaisi merieläinten moninaisuutta matalissa vesissä.

## Kirjallisuutta
* 
## Katso myös
* Elinkelpoinen planeetta
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Telex (yhtye)

**Telex** oli belgialainen yhtye. Sen muodostivat Dan Lacksman, Michel Moers ja Marc Moulin (1942–2008). Elektronisen popin pioneereihin kuulunut yhtye perustettiin Brysselissä vuonna 1978. Esikoisalbumin *Looking for Saint-Tropez* läpimurtohitti oli ”Moskow diskow”. Telex toi osaltaan genreä valtavirtaan ja yksi osoitus siitä oli osallistuminen Eurovision laulukilpailuihin vuonna 1980 Belgian edustajana. He halusivat ravistella instituutiota ja pohtivat, että heidän kilpailukappaleensa ”Euro-vision” sijoittuu joko ensimmäiseksi tai viimeiseksi. He eivät voittaneet kilpailua, mutta jäivät kyllä osaltaan euroviisuhistoriaan. Kilpailukappale löytyy Telexin kakkosalbumilta *Neurovision*.

Vuoden 1981 kolmannella albumillaan *Sex* Telex liittoutui toisen uskaliaan yhtyeen Sparksin kanssa. Sparksin Ron ja Russell Mael viihtyivät Brysselissä paljon kauemmin, kuin levyn tekemiseen olisi ollut tarvetta tutustuen synteettisen musiikin tekemisen ihanuuteen. Maelit myös kirjoittivat kaikki sanoitukset albumille. Vuonna 1988 julkaistun viidennen pitkäsoiton *Looney tunes* jälkeen kolmikko siirtyi tahoilleen erilaisiin projekteihin, kunnes vuonna 2006 ilmestyi albumi *How do you dance?* Marc Moulinin kuoltua vuonna 2008 Telex ilmoitti virallisesti lopettavansa.

## Studioalbumit

* *Looking for Saint-Tropez* (1979)
* *Neuro-vision* (1980)
* *Sex* (1981)
* *Wonderful world* (1984)
* *Looney tunes* (1988)
* *How do you dance?* (2006)

## Lähteet
VR Sverige

**VR Sverige AB** on ruotsalainen rautatie-, raitiotie- ja linja-autoliikennöitsijä, joka syntyi 2022 VR-Yhtymän ostettua Arriva Sverigen. Yhtiöllä on noin 3&nbsp;800 työntekijää.

## Liikenne
### Raitioliikenne
*Nockebybanan (Tukholma), joulukuuhun 2024 asti
*Tvärbanan (Tukholma), joulukuuhun 2024 asti
### Rautatieliikenne
*Pågatågen (Skåne)
*Saltsjöbanan (Tukholma), joulukuuhun 2024 asti
*Östgötapendeln (Itä-Götanmaa)
*Tåg i Bergslagen (Taalainmaa, Gävleborgin lääni, Västmanland, Örebron lääni, Itä-Götanmaa)
### Linja-autoliikenne
*Helsingborg
*Kristianstad
*Tukholma

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivusto
Leyre Falcón

**Leyre Falcón** (s. 27. huhtikuuta 2004) on espanjalainen karateka. Hän on Kyokushinin EM-mitalisti vuodelta 2022.

## Kilpaura
Falcón sijoittui katakilpailun 16–17-vuotiaiden sarjassa neljänneksi Puolan EM-kilpailuissa 2021.

Marraskuussa 2022 Falcón saavutti aikuisten tasolla EM-hopeaa Euroopan Openin katakilpailussa.

## Lähteet
Kamerunin departementit

**Kamerunin departementit** (Departements du Cameroun) ovat Kamerunin aluehallinnon yksiköitä.  Kymmenen maakuntaa jaetaan  58 departementtiin. Departementit jaetaan edelleen arrondissementteihin ja osa niistä vielä piirikuntiin.

## Maan pohjoisosa
### Adamaoua

Adamaouan maakunta on jaettu viiteen departementtiin
# Djérem
# Faro-et-Déo
# Mayo-Banyo
# Mbéré
# Vina

### Extrême-Nord

Extrême-Nordin maakunta on jaettu kuuteen departementtiin

# Diamaré
# Logone-et-Chari
# Mayo-Danay
# Mayo-Kani
# Mayo-Sava
# Mayo-Tsanaga

### Nord

Nordin maakunta on jaettu neljään departementtiin

# Bénoué
# Faro
# Mayo-Louti
# Mayo-Rey

## Maan eteläosa
### Centre

Centren maakunta on jaettu kymmeneen departementtiin 

# Haute-Sanaga
# Lekié
# Mbam-et-Inoubou
# Mbam-et-Kim
# Méfou-et-Afamba
# Méfou-et-Akono
# Mfoundi
# Nyong-et-Kéllé
# Nyong-et-Mfoumou
# Nyong-et-So'o

### Est

Est maakunta on jaettu kymmeneen departementtiin 

# Boumba-et-Ngoko
# Haut-Nyong
# Kadey
# Lom-et-Djerem

### Sud

Sud maakunta on jaettu neljään departementtiin

# Dja-et-Lobo
# Mvila
# Océan
# Vallée-du-Ntem

## Maan länsiosa
### Littoral

Littoralin maakunta on jaettu neljään departementtiin

# Moungo
# Nkam
# Sanaga-Maritime
# Wouri

### Nord-Ouest

Nord-Ouest maakunta on jaettu seitsemään departementtiin

# Boyo
# Bui
# Donga-Mantung
# Menchum
# Mezam
# Momo
# Ngo-ketunjia

### Sud-Ouest

Sud-Ouest maakunta on jaettu kuuteen departementtiin

# Fako
# Koupé-Manengouba
# Lebialem
# Manyu
# Meme
# Ndian

### Ouest

Ouest maakunta on jaettu kahdeksaan departementtiin

# Bamboutos
# Haut-Nkam
# Hauts-Plateaux
# Koung-Khi
# Menoua
# Mifi
# Ndé
# Noun

## Lähteet
Károly Jenő Ujfalvy

**Károly **(**Charles, Karl**)** Jenő Ujfalvy** (1842–1904) oli unkarilainen tutkimusmatkailija ja kielitieteilijä. Hän muutti 1867 Ranskaan ja toimi siellä vuodesta 1870 Versaillesin kymnaasissa saksan kielen opettajana ja vuodesta 1876 Itämaisen akatemian dosenttina. Hän julkaisi tuotantonsa etupäässä ranskaksi.

Ujfalvy kävi vuosina 1876 ja 1880 Ranskan hallituksen lähettämänä tutkimusmatkoilla Keski-Aasiassa ja selosti matkoja teoksessa *Expédition scientifique française en Russie, en Sibérie et dans le Turkestan* (1878–1880). Ujfalvy julkaisi Keski-Aasian maan- ja kansatiedettä koskevia tutkimuksia ja esitteli kirjasissa ulkomaalaisille suomalais-ugrilaista kielitiedettä olematta aiheen asiantuntija. Hänen tuotantoonsa kuuluu kieliopillisia esityksiä unkarin, suomen ja vepsän kielistä sekä vertaileva tutkielma *Étude comparée des langues ougro-finnoises* (1875, ’Ugrilais-suomalaisten kielten vertaileva tutkielma’). Hän aloitti *[[Kalevala]]n* suorasanaisen ranskantamisen, mutta painosta ilmestyi käännös vain ensimmäisestä runosta (1876).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Riikka Simpura

**Riikka Simpura** (s. 1994) on suomalainen runoilija ja kirjallisuuskriitikko. Hänen esikoisteoksensa *Painottomuus* ilmestyi Poesian kustantamana vuonna 2022. 

Simpura on toiminut runouslehti Tuli & Savun päätoimittajana.

## Runokirjat
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Riikka Simpura Poesia-kustantamon verkkosivuilla
Izan Escarabajal

**Izan Escarabajal Gomez** (s. 2004) on espanjalainen karateka. Hän on Kyokushinin EM-mitalisti vuodelta 2022.

## Kilpaura
Escarabajal sijoittui katakilpailun 16–17-vuotiaiden sarjassa neljänneksi Puolan EM-kilpailuissa 2021.

Marraskuussa 2022 Escarabajal saavutti aikuisten tasolla EM-pronssia Euroopan Openin katakilpailussa.

Helmikuussa 2023 Escarabajal oli mukana Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa, jossa hän kilpaili yhdistetyssä miesten ja naisten sarjassa. Escarabajal voitti kultaa.

Lokakuussa 2024 hän oli mukana Euroopan Openissa. Escarabajal sijoittui katakilpailussa seitsemänneksi häviten 0.3 pistettä loppukilpailupaikasta.

Toukokuussa 2025 Escarabajal sijoittui Puolan EM-kilpailun katasarjassa neljänneksi. Huhtikuussa hän oli mukana Ranskan Openissa, jossa Escarabajal saavutti pronssia katassa. Lisäksi hän saavutti kumitessa hopeaa, hävittyään loppuottelussa EM-mitalisti Mohsen Shomaktehille. Syyskuussa hän osallistui Nordic cupissa kumiteen ja kataan. Jälkimmäisessä hän saavutti hopeaa Mohammed Haiderin viedessä katamestaruuden. Kumitessa Escarabajal voitti loppuottelussa Omid Khedrin. Joulukuussa hän saavutti vielä uransa toisen EM-pronssin katassa.

Helmikuussa 2026 Escarabajal oli mukana Lontoon Openissa. Hän saavutti turnauksessa kaksi mitalia. Ensin katassa kultaa ja alle 70-kiloisten sarjassa Escarabajal sijoittui toiseksi. Hän hävisi loppuottelussa EM-pronssimitalisti Logan Cholotille.

## Lähteet
Manfred Wolke

**Manfred Wolke** (14. tammikuuta 1943 Babelsberg – 29. toukokuuta 2024) oli saksalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.

Manfred Wolke syntyi toisen maailmansodan aikana. Nyrkkeilyharrastuksen hän aloitti 1959 ja siirtyi ASK Forward Berliinin riveihin vuonna 1965. Hän saavutti 1960-luvun lopulla neljä Itä-Saksan nyrkkeilymestaruutta kevyessä välisarjassa ja välisarjassa. Vuonna 1967 Wolke edusti maataan välisarjassa (alle 67 kg) Rooman EM-kisoissa. Hän eteni loppuotteluun voitoilla Puolan Wiesław Rudkowskista, Tanskan Jörgen Hansenista ja Unkarin Istvan Galista. Loppuottelussa Wollke kohtasi Tšekkoslovakian Bohumil Němečekin, jolle Wolke hävisi pistein. Vuoden 1968 lokakuussa käydyissä Meksikon olympialaisissa Wolke edusti ensi kerran omalla joukkueella kisoihin päässyttä Itä-Saksaa. Wolke aloitti kisat pistevoitolla Kuuban André Molinasta ja sen jälkeen Brasilian Expedito Alencarista ja Turkin Celal Sandalista. Voitto välieräottelussa Neuvostoliiton Volodymyr Musalimovista vei hänet loppuotteluun, jossa Wolke voitti Kamerunin Joseph Bessalan.

Olympialaisten jälkeen Wolken ura jatkui edelleen. Hän osallistui vuoden 1969 Bukarestin EM-kisoihin. Niissä hän voitti ensimmäisessä ottelussa Jugoslavian Jovan Dzakulan, mutta hävisi seuraavassa ottelussa hän hävisI Romanian Victor Zilbermanille. Näin hän oli ulkona mitaliotteluista. Kaksi vuotta myöhemmin EM-kisat käytiin Madridissa. Wolke aloitti kisat voitoilla Länsi-Saksan Eckhard Daggesta, Puolan Ryszard Petekistä ja Bulgarian Ivan Kiriakovista. Näin Wolke oli välieräottelussa Italian Damiano Lassandroa vastaan, jonka hän voitti. Loppuottelussa tuli vastaan monikertainen Euroopan mestari Unkarin János Kajdi, joka otti niukoin 3-2 tuomariäänin voiton Wolkesta eli Wolke saavutti näin toisen EM-hopean. Vuoden 1972 olympialaiset järjestettiin naapuri-Saksan eli Länsi-Saksan puolella Münchenissä. Wole sai kunniatehtävän toimia maansa lipunkantajana kisojen avajaisissa. Itse kisoissa hän aloitti voitolla Kreikan Panagiotis Therianosista, mutta hävisi seuraavassa ottelussa teknisellä tyrmäyksellä Kuuban Emilio Correalle.

Pian olympialaisten jälkeen Wolke päätti lopettaa nyrkkeilyuransa, jossa hän oli otellut 258 ottelussa ja saavuttanut niissä 236 voittoa. Manfred Wolkesta tuli menestyvä nyrkkeilyvalmentaja. Hän tunnetuimpia valmennettaviaan olivat menestystä saavuttaneet Axel Schulz, Henry Maske ja Rudi Fink. Itä-Saksassa hän sai valmentajatyössään everstiluutantin arvon. Saksojen yhdistyttyä hän siirtyi ammattilaistalli Sauerland-nyrkkeilytallin valmentajaksi. Hänen valmennettaviaan ammattilaistallissa olivat mm. Maske, Schulz, Torsten May ja Rüdiger May.

## Lähteet
Ristiinná

**Ristiinná** on saamelainen naisen etunimi. Se on Kristinaan pohjautuva nimi, joka vastaa suomalaista Ristiinaa.

Professori Pekka Sammallahden laatimassa pohjoissaamelaisessa nimipäiväkalenterissa Ristiinnálla on nimipäivä 24.&nbsp;heinäkuuta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nimipalvelu: Tilastotietoa etunimestä Ristiinná (Digi- ja väestötietovirasto)
Tiinná

**Tiinná** on saamelainen naisen etunimi, joka vastaa suomalaista ja virolaista nimeä Tiina.

Professori Pekka Sammallahden laatimassa pohjoissaamelaisessa nimipäiväkalenterissa Tiinnán nimipäivä on 24.&nbsp;heinäkuuta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nimipalvelu: Tilastotietoa etunimestä Tiinná (Digi- ja väestötietovirasto)