Tiberin saari

**Tiberin saari** (, myös *Isola di San Bartolomeo*; ) on saari Tiberjoessa Rooman kaupungissa Italiassa. Se sijaitsee joenmutkassa kaupungin vanhimman osan kohdalla.

## Maantiede

Tiberin saari sijaitsee Rooman kaupungin vanhimman osan, kuten Capitolium-kukkulan, kohdalla. Se on joen ainoa saari Rooman kaupungin alueella. Saari vaikuttaa olevan Capitoliumin harjanteen jatke, ja sen ydin on samaa tuffikiveä, jonka ympärille on kerääntynyt joen mukanaan tuomaa lietettä. Kovemmasta tuffikerroksesta johtuen joki ei ole huuhtonut saarta täysin pois, vaan jakaantuu ja virtaa sen molemmin puolin. Saaren nykyinen pituus on 269 metriä ja suurin leveys 67 metriä.

Saari on yhdistetty silloilla joen kumpaankin rantaan antiikin ajoista lähtien. Itärannalta eli Rooman keskustan puolelta saarelle johtaa Ponte Fabricio eli antiikin Pons Fabricius, ja länsirannalta eli Trasteveren puolelta Ponte Cestio eli antiikin Pons Cestius. Saaren länsipään poikki kulkee nykyisin myös Ponte Garibaldi, jolta ei kuitenkaan ole pääsyä saarelle.

Saari kuului antiikin aikana Augustuksen ajan Rooman aluejaossa neljänteentoista kaupunginosaan, Regio XIV Transtiberimiin. Nykyisin se kuuluu Ripan *[[Rooman rionet|rioneen]]*.

## Historia
### Antiikki

Antiikin aikana saarta kutsuttiin usein yksinkertaisesti nimellä *Insula* (”Saari”), mutta myös monilla muilla nimillä: *Insula Tiberina* (”Tiberin saari"), *Inter duos pontes* (”Kahden sillan välissä”), *Insula Aesculapii* (”Aesculapiuksen saari") ja *Insula serpentis Epidaurii* (”Epidauroksen käärmeen saari”). Keskiajalla se tunnettiin myös nimellä *Insula Lycaonia*.

Antiikin roomalaisen perimätiedon mukaan saaren ydin olisi muodostunut Tarquiniusten pelloilta Campus Martiukselta kerätystä viljasta, joka kuninkaiden karkottamisen jälkeen heitettiin suurina määrinä Tiberiin ja kasautui saaren kohdalle. Vuonna 292 eaa. parantajajumala Asklepioksen eli roomalaisittain Aesculapiuksen käärme, joka oli matkalla Roomaan jumalan patsaan kanssa, poistui laivasta ja ui rantaan saarelle. Tämän johdosta saarelle rakennettiin Aesculapiuksen temppeli, ja se vihittiin hänelle pyhitetyksi, vaikka myöhemmin sinne pystytettiin myös muiden jumaluuksien, kuten Juppiterin, Faunuksen, Tiberinuksen ja Semo Sancuksen pyhäköt.

Käärmelegendan seurauksena saari muokattiin muistuttamaan laivaa. Sen ympärille rakennettiin kivinen alusta, jonka päälle pystytettiin seinämä, joka muodosti tarkasti roomalaisen laivan rungon muodon. Saaren itäpäässä on edelleen nähtävissä huomattava osa travertiinista tehdystä perärakenteesta. Obeliskin, jonka osia säilytetään Napolin museossa, on arveltu esittävän mastoa. Tämän muutostyön ajankohdasta ei ole tarkkaa tietoa, mutta säilyneet seinämät viittaavat samaan aikaan kuin Pons Fabricius (62 eaa.) ja Pons Cestius (70–42 eaa.), ja on mahdollista, että nämä sillat rakennettiin osana samaa hanketta kuin laivamainen rakenne. Ennen kivisiltojen rakentamista saari oli epäilemättä yhdistetty Tiberin itärantaan puisella sillalla ainakin siitä lähtien, kun Aesculapiuksen kultti perustettiin.

### Nykyaika

Nykyisin Asklepioksen temppelin paikalla saaren itäosassa sijaitsee San Bartolomeo all'Isola -basilikakirkko. Sen rakennutti keisari Otto III vuonna 998. Parantajajumalan kulttia jatkaa tavallaan saaren länsiosan suureksi osaksi täyttävä Fatebenefratellin sairaala eli San Giovanni Calibitan sairaala. Sen perustivat espanjalaiset Jumalan pyhän Johanneksen sääntökunnan (*Ordo Hospitalarius Sancti Ioannis de Deo*) munkit vuonna 1582.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Häviävää Roomaa, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 05.10.1930, nro 40, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot