Tšekin edustajainhuoneen vaalit 2013

**Tšekin tasavallan edustajainhuoneen vaalit 2013** järjestettiin Tšekissä 25. – 26. lokakuuta 2013. Vaaleissa valittiin kaikki 200 edustajainhuoneen edustajaa nelivuotiskaudelle. Vaalit olivat ennenaikaiset.

Vaalit voittanut sosiaalidemokraattinen puolue muodosti hallituksen edustajainhuoneeseen ensimmäistä kertaa päässeen ANO:n, sekä kristillisdemokraattien kanssa.

## Tausta
Petr Nečasin vuonna 2010 alkanutta pääministerikautta olivat värittäneet maailmanlaajuinen finanssikriisi, hallituspuolue Věci veřejnén hajoaminen sekä Nečasiin itseensä kohdistuneet korruptio- ja vallan väärinkäyttösyytökset. Nečasin erottua kesäkuussa 2013 presidentti Miloš Zeman nimitti entisen liittolaisensa Jiří Rusnokin pääministeriksi, mutta tämän hallitus ei onnistunut voittamaan syyskuussa järjestettyä luottamusäänestystä. Niinpä edustajainhuone hajoitettiin ennenaikaisesti, ja vaalien tapahtumapäiviksi asetettiin 25. ja 26. lokakuuta.

### Kampanjointi
Vanhat valtapuolueet ČSSD ja ODS kampanjoivat perinteisillä teemoillaan. ČSSD korosti progressiivista verotusta ja minimipalkan korotusta, kun ODS pyrki korostamaan asemaansa ainoana perinteisenä oikeistopuolueena. Pääministeri Nečasin eroaminen oli kuitenkin jättänyt ODS:n kaoottiseen tilaan, mikä näkyi sen kampanjoinnissa. Edellisissä vaaleissa edustajainhuoneen ulkopuolelle jäänyt KDU-ČSL lupasi puolustaa muun muassa perheen asemaa sekä yleistä ruuan laatua. 

Yhden näkyvimmistä kampanjoista teki miljardööri Andrej Babišin korruptionvastainen ANO 2011 -liike. Toinen parlamentin ulkopuolinen puolue joka oli vahvasti näkyvillä Tšekin mediassa, oli Tomio Okamuran suoraa demokratiaa korostanut sekä maahanmuuttoa ja romaneita vastustanut Aamunkoitto. Tammikuun 2013 presidentinvaaleissa hyvin menestynyt Karel Schwarzenberg oli puolueensa TOP 09:n kampanjoinnin keskuksena. KSČM:n halpa, mutta tehokas kampanjointi puhutteli erityisesti sen ydinkannattajia.

## Äänestäminen

Tšekki oli jaettu vuoden 2013 vaaleissa 14 äänestyspiiriin, joidenka paikkamääärät perustuivat niiden väestömäärään. Ääntenlaskennassa käytettiin D’Hondtin menetelmää.

Vaaleissa oli käytössä viiden prosentin äänikynnys yksittäisille puolueille.

Vaalien äänestysprosentti 59,48&nbsp;% oli Tšekin siihenastisen historian toiseksi matalin.

## Tulokset

Vaalien voittajaksi selviytyneet sosiaalidemokraatit jäivät kauas gallupeiden luomista odotuksista. Vielä saman vuoden huhtikuussa sen suosio oli ollut niissä jopa 40 %. Kommunistinen puolue teki parhaan tuloksensa sitten vuoden 2002 vaalien, mutta ennako-oletuksista huolimatta Tšekin vasemmistopuolueet eivät pystyneet muodostamaan enemmistöhallitusta yksinään.

Vuonna 2010 muodostettu oikeistohallitus koki murskatappion. Kun edellisissä vaaleissa sen puolueet olivat saaneet 47,8 % äänistä, saivat ne nyt yhteensä vain 19,8 %. Erityisesti ODS kärsi saamastaan maineesta korruptioon alttiina puolueena.

Ensimmäistä kertaa vaaleihin osallistuneet ANO ja Aamunkoitto saivat yhdessä yli neljäsosan vaaleissa annetussa äänistä. KDU-ČSL pystyi ensimmäisenä puolueena Tšekin historiassa palaamaan edustajainhuoneeseen sieltä jo kerran pudottuaan.

### Hallituksen muodostus
Vaaliessa annetut äänet hajautuivat melko tasaisesti eri ideologisten leirien välille. Perinteiset oikeisto- ja vasemmistoblokit eivät pystyneet muodostamaan hallitusta kuten ennnen, eivätkä ne suostuneet yhteistyöhön toistensa kanssa. Tämän vuoksi vaalien suurin puolue ČSSD alkoi neuvotella edustajainhuoneeseen ensimmäistä kertaa päässeen ANO:n, sekä kristillisdemokraattisen KDU-ČSL:n kanssa.

Hallitusneuvotteluita hidasti presidentti Zemanin ja hänen ČSSD:n sisäisten tukijoiden, sekä puheenjohtaja Bohuslav Sobotkan välinen valtakamppailu. Vain päivä vaalitulosten julkistuksen jälkeen ČSSD:n johto vaati Sobotkaa eroamaan. Päiviä kestänyt pattitilanne aukeni, kun Sobotka sai tarpeeksi tukea ČSSD:n jäsenistöltä. Presidentti Zeman nimitti Sobotkan virallisesti hallitustunnustelijaksi vasta 21. marraskuuta. Neuvotteluissa ČSSD sai 8, ANO 6 ja KDU-ČSL 3 ministerinsalkkua. Sobotka nimettiin pääministeriksi 17. tammikuuta ja hänen hallituksensa sai edustajainhuoneen luottamuksen helmikuussa 2014.

## Lähteet
*
### Viitteet

## Aiheesta muualla