Archibald Alexander Hodge

**Archibald Alexander Hodge** (tunnetaan myös nimellä **A. A. Hodge**, 18. heinäkuuta 1823 – 12. marraskuuta 1886) oli yhdysvaltalainen presbyteeriteologi, Princetonin teologisen seminaarin professori ja yksi 1800-luvun lopun konservatiivisen kalvinismin keskeisimmistä puolustajista Yhdysvalloissa.

## Varhainen elämä ja koulutus
Hodge syntyi Princetonissa, New Jerseyssä Charles Hodgen ja Sarah Bache Hodgen vanhimpana poikana. Isä oli johtava raamatuntutkija ja Princetonin teologisen seminaarin professori. Poika nimettiin isänsä mentorin, seminaarin perustajan Archibald Alexanderin mukaan.

Hodge kasvoi hengellisesti vaalivassa ympäristössä seminaarin kampuksella. Hän valmistui Princeton Collegesta vuonna 1841, jossa hän opiskeli fysiikkaa professori Joseph Henryn johdolla, ja myöhemmin Princetonin teologisesta seminaarista vuonna 1846. Hän sai A.M.-tutkinnon vuonna 1844.

## Ura
Valmistuttuaan seminaarista Hodge hakeutui lähetystyöhön ja tarjosi palveluksiaan Presbyterian Board of Foreign Missions -järjestölle. Hänet vihittiin evankelistaksi vuonna 1847. Samana vuonna hän avioitui Elizabeth Bent Hollidayn kanssa ja purjehti Allahabadiin Intiaan, missä hän auttoi yhdistämään lähetysaseman sisäisten konfliktien keskellä.

Terveysongelmien vuoksi perhe joutui palaamaan Yhdysvaltoihin vuonna 1850 kahden pienen lapsen kanssa. Elizabeth kuoli pian paluun jälkeen. Hodge avioitui uudelleen Margaret Woodsin kanssa. Sen jälkeen hän toimi pastorina Marylandissa (Lower West Nottingham, 1851), Virginiassa (Fredericksburg) ja Pennsylvaniassa (First Presbyterian Church, Wilkes-Barre).

Lyhyt lähetysjakso herätti hänessä elinikäisen intohimon maailmanlaajuiseen evankeliointiin, mikä vaikutti myöhempään neuvontaansa lähetystyöhön pyrkiville.
Vuonna 1864 Hodge nimitettiin systemaattisen teologian professoriksi Western Theological Seminaryyn Alleghenyssä, Pennsylvaniassa. Hän opetti yli vuosikymmenen ajan hyödyntäen pastoraalista ja lähetyskokemustaan ja toimi samalla saarnaajana Pittsburghissa ja Allegheny Cityssä.

Vuonna 1877 hän palasi Princetoniin auttamaan ikääntyvää isäänsä. Isän kuoltua vuonna 1878 Hodge peri didaktisen ja eksegeettisen teologian professorin viran ja toimi sen jälkeen myös seminaarin päällikkönä. Hodge voiti virkaa kuolemaansa asti. Hän sai kunniatohtorin arvon (D.D.) Princeton Collegesta vuonna 1882 ja LL.D.:n Wooster Collegesta vuonna 1876. Hän oli myös seminaarin hallituksen jäsen vuosina 1881–1886.

## Vaikutus
Vaikka Hodgen opetusaika Princetonissa kesti vain kymmenen vuotta, hänen kirjoituksensa heijastavat Princetonin perinteen lämpimää evankelista henkeä, konservatiivisen presbyteerilaisuuden sitkeyttä Westminsterin tunnustuksen muuttamisyrityksiä vastaan sekä laajaa näkemystä, joka ulottui Amerikan poliittiseen ja sosiaaliseen ympäristöön.

Hodgen teologinen panos korosti reformoitua tunnustuksellista perintöä, hurskauden ja tieteen yhdistämistä sekä Kristuksen herruutta kaikilla elämän alueilla. Hän vastusti sekularisoitunutta julkista koulutusta ja kannatti Jeesuksen Kristuksen auktoriteetin tunnustamista hallituksessa.

Hodge tunnettiin vaikuttavana saarnaajana, jonka esitystyyli oli tunnepitoinen, hän kirjoitti yhdessä B. B. Warfieldin kanssa merkittävän artikkelin Raamatun inspiraatiosta. Hänen kirjoituksensa ja opetuksensa vahvistivat Princetonin sitoutumista evankeliseen teologiaan ja jättivät perinnön ortodoksisen presbyteerilaisuuden puolustajana, joka muokkasi sukupolvien pappeja.

Sisällissodan jälkeen Hodge johti evankelista vastarintaa sekulaareja voimia vastaan, jotka pyrkivät muuttamaan Amerikan julkisen elämän uskonnollista perustaa. Vuonna 1877 World Alliance of Reformed Churches -järjestön ensimmäisessä yleiskokouksessa hän tuomitsi yritykset korvata raamatullinen teismi naturalismilla koulutuksen, lain, politiikan ja muiden julkisten instituutioiden filosofisena perustana. Vastustaen sekulaarien väitettä, että uskonto koskee vain yksityistä moraalia ja julkisen elämän tulisi olla neutraalia, Hodge korosti, että Jumala vaatii sekä kansakunnilta että yksilöiltä Raamatun periaatteiden toteuttamista julkisessa elämässä.

Hän kuului National Reform Associationiin, jonka tavoite oli muuttaa Yhdysvaltain perustuslain johdanto-osaa tunnustamaan Jeesuksen Kristuksen auktoriteetti Yhdysvaltain hallituksessa. Hodge kannatti kirkon ja valtion eroa, mutta postmillennialistina hän uskoi, että uskonto tuli integroida läheisesti Amerikan poliittisiin, taloudellisiin ja sosiaalisiin instituutioihin. Jumalan suvereniteetti edellyttää uskovien pyrkimystä saattaa kaikki inhimillisen yhteiskunnan osa-alueet Jumalan vanhurskaiden lakien mukaiseksi.

## Teokset
Hänen pääteoksiaan ovat mm. *Outlines of Theology* (1860), *The Atonement* (1867), *A Commentary on the Westminster Confession of Faith* (1869), *Popular Lectures on Theological Themes* (1887, postuumisti) sekä isänsä elämäkerta *The Life of Charles Hodge* (1880).

Teoksessaan Outlines of Theology (1878) – joka pohjautui hänen suosittuihin saarnoihinsa opillisista aiheista – Hodge vastasi liberaaleille, jotka tulkitsivat Raamattua naturalistisesta maailmankuvasta käsin. Kriitikoille, jotka väittivät Raamatun sisältävän ristiriitoja tai olevan ristiriidassa luonnontieteiden kanssa, Hodge toi esiin Princetonin opin plenaarisesta ja verbaalisesta inspiraatiosta: Raamattu on alkuperäisissä käsikirjoituksissa erehtymätön (inerrant) ja erehtymätön kaikessa, mitä se opettaa. Vaikka tulkintaongelmia ja näennäisiä ristiriitoja esiintyy, mitään todistettua ristiriitaa ei ole löydetty. Koska Jumalan teot luonnossa ja Hänen Sanansa ovat molemmat ilmestystä, tieteellinen tutkimus ei voi lopulta olla ristiriidassa Raamatun opetuksen kanssa.

Hodge vahvisti näitä näkemyksiä artikkelissa *Inspiration* (1881), jonka hän kirjoitti yhdessä Benjamin B. Warfieldin kanssa Presbyterian Review -lehteen. Hänen kirkkokuntansa omaksui Princetonin Raamatun-näkemyksen viralliseksi opiksi Portland Deliverancessa (1892) – joka liittyi kolmeen harhaoppijuttuun – sekä Five Point Deliverancessa (1910), joka vaikutti fundamentalistien ja modernistien väliseen kiistaan.

Postuumisti julkaistussa teoksessaan *Popular Lectures on Theological Themes* (1887) Hodge vaati kalvinismin uudelleenherätystä. Hän väitti, että vain reformoitu maailmankuva – koska se etsii Jumalan kunniaa kaikilla elämän alueilla – on riittävän laaja tarjotakseen raamatullisen perustan perheelle, laille, koulutukselle ja taloudelle. Vain se estää näiden alueiden radikaalin uudelleentulkinnan sekulaarien taholta.

## Lähteet