open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Söngvakeppnin 2024

**Söngvakeppnin 2024** oli Islannissa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Islannin edustaja Eurovision laulukilpailuun 2024. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 118 kappaletta. Niistä kymmenen valittiin kilpailuun. Kilpailijat julkaistiin 27. tammikuuta.

Kilpailu koostui kahdesta semifinaalista ja finaalista. Kilpailun sääntöjen mukaan kappaleet tuli esittää semifinaaleissa islanniksi ja finaalissa kielellä, jolla kappale oli tarkoitus esittää kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa. Kummassakin semifinaalissa kilpaili viisi kappaletta, joista kaksi äänestettiin yleisöäänestyksellä finaaliin. Semifinaalien jälkeen Islannin yleisradioyhtiö RÚV myönsi vielä yhden villin kortin finaaliin. Finaalissa voittaja valittiin kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella puhelinäänestäjät ja raati äänestivät yhdessä kaksi kappaletta superfinaaliin. Superfinaalissa katsojat äänestivät superfinalisteja, ja superfinaalin tulos määräytyi ensimmäisen kierroksen ja superfinaalin yhteistuloksella. Kilpailun voitti Hera Björk kappaleella "Scared of Heights".

## Kilpailun kulku
### Ensimmäinen semifinaali
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 17. helmikuuta. Semifinaalia seurasi keskimäärin 92 420 katsojaa.

### Toinen semifinaali
Toinen semifinaali kilpailtiin 24. helmikuuta. Semifinaalia seurasi keskimäärin 87 120 katsojaa.

### Finaali
Finaali kilpailtiin 2. maaliskuuta. Væbia lukuun ottamatta kilpailijat esittivät finaalissa kappaleistaan englanninkiliset versiot. Raadin finaalissa muodostivat Vigdís Hafliðadóttir, Sindri Ástmarsson, Erna Hrönn, Árni Matthíasson, Sigríður Beinteinsdóttir, Einar Bárðarson ja Elín Hall. Kilpailijoiden lisäksi finaalin vierailevina tähtinä esiintyivät Diljá ja Selma Björnsdóttir. Finaalia seurasi keskimäärin 105 330 katsojaa.

Superfinaalissa esiintyi ongelmia äänten rekisteröinnissä, minkä vuoksi toiseksi sijoittuneen “Wild West” -kappaleen tekijä Einar Hrafn Stefánsson vaati äänten tarkempaa selvitystä. RÚV kuitenkin vahvisti, että rekisteröimättä jääneet äänet eivät olisi muuttaneet kilpailun voittajaa.

## Lähteet
*
*http://natfinals.50webs.com/Iceland2024.html

### Viitteet
Knut Gustafsson

**Knut ”Kinna” Gustafsson**  on ruotsalainen jalkapallovalmentaja. Hän valmensi vuodet 1960–1961 Turun Palloseuraa.

Gustafsson aloitti TPS:n valmentajana maaliskuun 1960 alussa. Ensimmäisellä kaudellaan 1960 Gustafsson valmensi TPS:n SM-hopealle. Jälkimmäisellä kaudella 1961 joukkueen peliotteet ailahtelivat merkittävästi ja se sijoittui neljänneksi.

TPS:n silloisista pelaajista Matti Sundelin on kuvannut Gustafssonia ”ihan hyväksi valmentajaksi, joka seurasi koko ajan lajin uusia virtauksia”. Jouni Gröndahl on sanonut Gustafssonin olleen kuntovalmentaja, jonka vahvuudet olivat taktisen nerouden sijaan hengen luomisessa.

Gustafsson valmensi vuonna 1960 myös Pargas IF:ää. Hän vieraili Paraisilla muutaman kerran kevättalvella auttamassa päävalmentaja Helge Blåbergia.

## Lähteet
Lars Nyström (jalkapallovalmentaja)

**Lars Hilding Nyström** (29. tammikuuta 1943 Tammisaari – 26. joulukuuta 2018 Söderhamn, Ruotsi) oli suomalainen, Hangosta kotoisin oleva jalkapallovalmentaja. Hän valmensi Turun Palloseuraa yhden kauden ajan 1972, jolloin TPS voitti historiansa seitsemännen Suomen mestaruuden.

Ennen TPS:aan tuloaan Nyström asui Ruotsin Katrineholmissa, ja hän oli käynyt Ruotsissa kattavasti valmentajakouluja. TPS:n seurajohdon vakuuttivat myös hänestä saadut myönteiset lausunnot. Muutaman koeharjoituksen jälkeen TPS solmi hänen kanssaan sopimuksen. Nyström ei jatkanut TPS:n valmentajana enää mestaruuskauden 1972 jälkeen, vaan hän muutti alkuperäiselle kotiseudulleen Hankoon, jossa hänen seuransa oli Hangö AIK. Myöhemmin Nyström muutti takaisin Ruotsiin Söderhamniin.

Nyström oli ammatiltaan tv-asentaja. Hän kuoli vuonna 2018 Söderhamnissa, jossa hänet on haudattu Söderhamnin hautausmaalle.

## Lähteet
Kirkus Reviews

**Kirkus Reviews** on Yhdysvalloissa New Yorkissa ilmestyvä kirjallisuuslehti. Se on perustettu 1933. Lehti jakaa vuosittain Kirkus Prize -kirjallisuuspalkintoa.

Harper & Brothers -kustannusyhtiön palveluksessa ollut Virginia Kirkus perusti vuonna 1933 Virginia Kirkus Bookshop Servicen ja sen oheen lehden, alkujaan nimellä *Bulletin*, myöhemmin *Kirkus Reviews*, josta kirjakauppiaat ja kirjastot saivat ennakkoon tietoja kirjoista.

## Lähteet
African Journey – A Search for the Roots of the Blues

**African Journey – A Search for the Roots of the Blues** on yhdysvaltalaisen musiikintutkijan Samuel Chartersin 1970-luvun alussa Länsi-Afrikkaa kierrellessä live-äänittämä tuplavinyylilevy, joka on julkaistu Englannissa vuonna 1974. Häntä kiinnosti Afrikasta peräisin oleva musiikki ja sen vaikutukset Amerikkaan tuotujen afrikkalaisperäisten orjien musiikista, erityisesti bluesista sekä Karibian alueen musiikista ja niiden yhteyksistä afrikkalaiseen musiikkiin. Hän kävi Senegalissa, Gambiassa, Ghanassa ja Togossa, mutta Nigeriaan hän ei voinut mennä maan levottomuuksien vuoksi, ja Guinea oli suljettu matkailijoilta.

## Osa 1
### A-puoli

1. *Kelefa Ba*, es. Jali Nyama Susa, kora ja laulu

2. *Alfa Yaya*, es. Abdoulle Samba, halam ja laulu

3. *Jola Dance*, rummut, kättentaputukset, laulu ja puukalikat

4. *Chedo*, es. Jali Nyama Suso, kora ja laulu

### B-puoli

1. --?

2. *Bowdi*, es. Alhaji Amara Sahone, konting ja laulu

3. --?

4. *Almami Samari Touray*, es. Alhaji Fabala Kanuteh, balafon ja laulu

## Osa 2

1. *A village Funeral*, vaskipuhallinyhtye ja ghanalaiset fantit hautajaisissa

2. *Tutu Jara*, es. Dela Kanuteh, Mawda Susa ja Karunka Susa, laulu, balafon ja kora

3. *Nkaw Kaw Brass Band*, vaskipuhallinyhtye sekä rummut ja perkussio, Ghanassa Nkaw Kawin kyläparaatissa

4. *Yaha yaha*, es. Alhaji Sali Camara, halam ja laulu

5. *The Anyinam St. Cecilia Singing Band*, Kuoro Ghanassa iltapäivän myrskysateessa

### B-puoli

1. *The Anyinam St. Cecilia Singing Band*, sovellettuja virsiä ja koraaleja

2. *Fra Fra Musicians*, yksikielinen viulu sekä helistimet, johtolaulu ja vastaileva kuoro

3. *Selati Nalim Koye*, es. Falie Kyateh säestäen itseään koralla ja laulaen mandingoksi

4. *[[Ewe-rummutus|Ewe Drumming]]*, ewekansan kyläjuhlat Togossa

## Lähteet
Jen Hatmaker

**Jennifer Lynn Hatmaker** (s. 1974) on yhdysvaltalainen kirjailija, puhuja ja podcast-juontaja. Hänen uransa kristillisissä kustantamoissa ja mediassa keskittyi aluksi evankelisiin teemoihin, kuten uskoon, vanhemmuuteen ja yksinkertaisuuteen, mutta kehittyi sittemmin edistäen progressiivisia yhteiskunnallisia kantoja, mikä johti hänen vieraantumiseensa suurista konservatiivisista kristillisistä instituutioista.

Hatmaker valmistui Oklahoman baptistisesta yliopistosta vuonna 1996 ja nousi kuuluisuuteen kirjoilla kuten *7: An Experimental Mutiny Against Excess* (2012), jossa kritisoitiin kuluttamista raamatullisesta näkökulmasta, ja *For the Love* (2015), joka tarjoaa pohdintoja armosta kulttuuristen paineiden keskellä.

Vuonna 2016 hän vahvisti julkisesti, että samaa sukupuolta olevien avioliitto on sopusoinnussa kristillisen uskon kanssa, mikä sai eteläisen baptistikonvention kustantamon Lifeway Christian Resourcesin lopettamaan hänen teostensa julkaisemisen, koska ne olivat ristiriidassa sen seksuaalisuutta ja avioliittoa koskevien opillisten normien kanssa. Myöhemmin Hatmaker on kirjoittanut muita bestsellereitä, kuten *Fierce, Free, and Full of Fire* (2020), joka rohkaisee naisia omaksumaan henkilökohtaisen uudistumisen, sekä vuonna 2025 julkaistavan muistelmateoksensa *Awake*, jossa hän kertoo yksityiskohtaisesti henkilökohtaisista mullistuksista, kuten 26 vuoden avioliiton päättymisestä ja uskonmatkansa uudelleenarvioinnista.

Hatmaker on lapsen äiti, joista kaksi on adoptoitu Etiopiasta. Hän asuu Austinissa, Texasissa, jossa hän jatkaa *For the Love* -podcastin juontamista ja kuratoi henkilökohtaiseen kasvuun ja sosiaaliseen vaikuttamiseen keskittyviä verkkoyhteisöjä.

## Lähteet
Shane Claiborne

**Shane Claiborne** (s. 11. heinäkuuta 1975) on yhdysvaltalainen kristitty aktivisti, kirjailija ja puhuja, joka tunnetaan radikaalin opetuslapseuden edistämisestä yhteisöllisen elämän ja sosiaalisen sitoutumisen kautta.

Vuonna 1998 hän oli mukana perustamassa The Simple Way -yhteisöä, joka on Philadelphian Kensingtonin kaupunginosassa toimiva yhteisö, joka keskittyy palvelemaan kaupunkien köyhiä vieraanvaraisuuden, resurssien jakamisen ja naapuruston elvyttämisen kautta. Hän oli myös mukana perustamassa Red Letter Christians -verkostoa, joka korostaa evankeliumeissa kirjattujen Jeesuksen opetusten noudattamista, erityisesti väkivallattomuutta, taloudellista yksinkertaisuutta ja syrjittyjen huolenpitoa. Claibornen bestseller-kirja *The Irresistible Revolution: Living as an Ordinary Radical* (2006) kertoo hänen kokemuksistaan, mukaan lukien vapaaehtoistyöstä äiti Teresan kanssa Kalkuttassa, ja haastaa evankelikaaleja ilmentämään kalliita armoa systeemisen köyhyyden ja epäoikeudenmukaisuuden keskellä. Muita merkittäviä teoksia ovat *Jesus for President* (2008), joka kritisoi nationalismia raamatullisesta näkökulmasta, ja *Executing Grace* (2016), joka vastustaa kuolemanrangaistusta teologisista syistä.

Hänen aktivisminsa on johtanut pidätyksiin kodittomien puolesta järjestettyjen mielenosoitusten aikana ja rauhan edistämiseksi sodan runtelemilla alueilla, kuten Irakissa ja Afganistanissa. Vaikka Claiborne on saanut kiitosta munkkiperinteiden elvyttämisestä kaupunkiympäristössä, hänen absoluuttinen pasifisminsa ja valikoiva keskittyminen Jeesuksen ”punaisiin kirjaimiin” on herättänyt kritiikkiä konservatiivisilta teologeilta, jotka katsovat sen mahdollisesti heikentävän Raamatun kokonaisuutta ja oikeudenmukaista vastausta pahuuteen. Vuonna 2023 hän sai King Centerin *Beloved Community Award* -palkinnon sosiaalisen oikeudenmukaisuuden edistämisestä. *Newsmax* nimesi Claibornen 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.

## Lähteet
Mensch on a Bench

***Mensch on a Bench*** on Neal Hoffmanin vuonna 2012 luoma hanukka-aiheinen kirja- ja nukkesarja, joka on saanut inspiraationsa hänen vuonna 2005 julkaisemastaan ​​kirjasta ja nukesta kertomastaan vitsistä *The Elf on the Shelf*.

Vuonna 2013 käynnistettiin joukkorahoituskampanja Kickstarterissa tuotteen markkinoimiseksi. Nukke on esiintynyt *[[Shark Tank]]*-, *[[The Today Show]]*- ja *[[The View (keskusteluohjelma)|The View]]* -ohjelmissa.

Lelu ja kirja myydään yhdessä pakettina, ja kirja kertoo version hanukan tarinasta.

Vuonna 2016 Israelin baseball-maajoukkue otti kirjan Mensch-hahmon maskottikseen World Baseball Classic -turnauksessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen verkkosivusto
Suolampi (Hyvinkää)

**Suolampi** on Uudellamaalla Hyvinkäällä Suolijärven lähellä sijaitseva lampi.

## Maantietoa
Suolampi on 300 metriä pitkä, 50 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Se on muodostunut kallioisten mäkien väliseen painaumaan. Samassa painaumassa sijaitse Suonpäänlampi. Lampi on pitkä ja kapea ja ympäröivät mäet kohoavat 9–16 metrin korkeuteen vedenpinnasta. Suurin mäki muodostaa lammen itäpuolelle, koko sen pituudelta, lampeen viettävän rinteen. Sen syvyys on noin neljä metriä, mutta siinä ei ole kartan mukaan saaria. Lammen rantaviivan pituus on 650 metriä.

## Luontoarvoja
### Natura-alue
Suolampi sisältyy Kytäjän-Usmin metsäalueeseen, joka on Metsähallituksen alainen alue ja joka sisältyy Suomen Natura&nbsp;2000-ohjelmaan (FI0100051, 22,66&nbsp;km²). Suojelualueeseen kuuluvat lammen lähiympäristö ja vesialue sekä Suonpäänlammen ranta-alueet.

### Vedenlaatu
Suolammen vedenlaatua on tutkittu ainakin huhtikuussa ja syyskuussa 1984. Veden happamuustaso vaihteli silloin pH&nbsp;6,1–6,6 ja alkaliteetti 0,14–0,16&nbsp;mmol/l. Vedenväri oli 160–180&nbsp;mgPt/l. Suolammen vesi on ruskeaa eli humuspitoista ja hieman hapanta. Vaara happamoitumisesta ei ole kovin suuri. Kokonaisfosforipitoisuus päällysvedessä oli huhtikuussa 16&nbsp;mikrogrammaa litrassa vettä&nbsp;(μg/l) ja syyskuussa 19&nbsp;μg/l. Kokonaistyppipitoisuus oli huhtikuussa 1&nbsp;500&nbsp;μg/l ja syyskuussa 890&nbsp;μg/l. Klorofylli-a-pitoisuus oli syyskuussa 14&nbsp;μg/l. Lampi on siten mesotrofinen. Sen merkittävin kuormitus tulee metsäojituksen mukana hakkuuaukeilta. Ilmeisesti mataluudesta johtuen happitilanne on ollut kohtuullinen. Koko lammen vesimassa kiertää kesälläkin, jolloin alusveteen ei pääse syntymään varsinaista happikatoa. Esimerkiksi huhtikuussa oli veden happipitoisuus (suluissa hapen kylläisyys) kahden metrin syvyydessä 5&nbsp;mg/l&nbsp;(35%) ja kolmen metrin 2,6&nbsp;mg/l&nbsp;(19%). Syyskuussa olivat vastaavat arvot yhden metrin syvyydessä 8,4&nbsp;mg/l&nbsp;(79%) ja kolmen metrin syvyydessä 3,5&nbsp;mg/l&nbsp;(29%).

## Vesistösuhteet
Suolampi sijaitsee Vantaanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus&nbsp;21) Kytäjärven alueella&nbsp;(21.03), jonka Suolijärven-Hirvijärven valuma-alueeseen&nbsp;(21.033) lampi kuuluu. Sen valuma-alueen pinta-ala on noin 45&nbsp;hehtaaria. Lampeen on johdettu neljä metsäojaa eri suunnilta. Kaksi niistä ovat yhteydessä Suonpäänlammesta alkavaan laskuojaan, joka laskee 1,3&nbsp;kilometrin päässä Suolijärven pohjoisosassa Kypärlahteen. Suolammen vedenpinnan korkeus on 111,4&nbsp;metriä mpy&nbsp;(N2000), joten laskuojalle kertyy pudotusta 23&nbsp;metriä.

## Lähteet
Otto Hesselbom

**Johan Otto Hesselbom** (1848–1913) oli ruotsalainen taidemaalari. Hän maalasi etupäässä kotimaan maisemia, sekä koristeellisesti lyyristä tunnelmaa korostaen että realistisen tarkasti.

Hesselbom työskenteli nuorena ammattimaalarina ja maalasi kotiseutuaan Dalslandia sittemmin Evangeliska fosterlandsstiftelsenin matkasaarnaajana. Hän opiskeli 1888–1895 Kuninkaallisessa taideakatemiassa ylimääräisenä oppilaana. Hän sai huomiota maalauksillaan etenkin ulkomailla. Hän muutti myöhemmällä iällään Etelä-Värmlantiin Säffleen ja sai aiheensa sieltä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sabre (1904)

**Sabre** oli Ranskan laivaston Arquebuse-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.

## Valmistus
Alus tilattiin 5. maaliskuuta 1901 Rochefortin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1903. Alus laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1904 ja otettiin palvelukseen koeajoja varten toukokuussa 1904. Alus otettiin varsinaiseen palvelukseen kesäkuussa 1904.

## Palvelus
Alus saattoi 10. syyskuuta 1904 risteilijä *[[FS Descartes (1894)|Descartesin]]* Toulonista Saigoniin, jonne ne saapuivat 25. joulukuuta. Alus palasi 1907 Brestiin, missä se muutetiin elokuussa 1910 kevyeksi miinanraivaajaksi. Se oli 1907 pohjoisessa laivueessa () ja 1911 Brestissä Défense mobilessa. Alus oli 1914 Cherbourgissa 2e Escadre légéren 1. sukellusvenelaivueen johtoaluksena ja 1915-1918 Välimerellä. Alus oli 1918-1919 Rochefortissa partioaluslaivueessa. Se poistettiin alusluettelosta 15. tammikuuta 1921 ja myytiin 1. kesäkuuta 1921 Rochefortissa romutettavaksi.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Turun Metsänkävijät

**Turun Metsänkävijät** (lyh. **TuMe**) on partiopoikalippukunta Turussa. Se on osa metsänkävijöitä ja perustettiin vuonna 1925. Partiolippukunnalla on noin 200 jäsentä ja kolot Puolalanmäen kupeessa ja Hirvensalossa. 

Lippukunnan aatteellista pohjaa valvoo Kivisten Ritarien veljesyhteisö, joka muun muassa valitsee lippukunnanjohtajat. Kivisen Ritarin kunnianimitys on elinikäinen.

## Historia
Vuonna 1925 diakoni ja Turun Yliopiston vahtimestari Einar Henriksson perusti poikajärjestö Turun Soihtu-Pojat osana raittiusseura Toivo II:sen poikatoimintaa. Vuotta myöhemmin Turun Soihtu-Pojat vaihtoivat nimensä Turun Metsänkävijöiksi Ilmari ”Iso-Hukka” Vainion liityttyä mukaan järjestöön.

Vuonna 1927 perustettu Turun Metsänkävijäin soittokunta on Suomen pisimpään keskeytyksettä toiminut partiosoittokunta, joka perustettiin aikoinaan torviseitsikoksi. Vuodesta 1976 alkaen siinä on soittanut myös tyttöjä, ja vuosituhannen vaihteen jälkeen naispuolisten osuus on ollut noin kolmannes.

Turun Metsänkävijät on toiminut suunnistusseurana 1960-luvun alusta. Vuonna 2001 seuran joukkue tuli Jukolan viestissä toiseksi. Seuran menestyneimpiä urheilijoita on latvialainen Edgars Bertuks, joka on voittanut suunnistuksen keskimatkan maailmanmestaruuden vuonna 2012.  Seura järjesti ensimmäiset suunnistuksen keskimatkan SM-kilpailut Rymättylässä vuonna 2006. 

## Liiketoiminta
Turun Metsänkävijät perusti vuonna 1962 Karhukopio-nimisen yrityksen, joka kopioi muun muassa teknisiä piirustuksia laivan- ja talonrakennusyrityksille. Karhukopio osti vuonna 2009 Multiprint-yrityksen liiketoiminnan. Uusi Multiprint Group oli tulostus-, paino- ja tallennealan markkinajohtaja Suomessa ja Virossa. Se toimi 14 kaupungissa 29 toimipisteessä lähes 400 työntekijän voimin. Multiprint Group ja Grano fuusioituivat vuonna 2015, ja Turun Metsänkävijöistä tuli järjestelyssä Granon omistaja noin 16 prosentin osuudella.

## Katso myös
* Luettelo Suomen partiolippukunnista

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* Turun Metsänkävijäin kotisivu
William Barber II

**William J. Barber II** (s. 30. elokuuta 1963) on yhdysvaltalainen protestanttinen pappi ja poliittinen aktivisti, joka tunnetaan Moral Mondays -mielenosoitusten järjestämisestä Pohjois-Carolinassa. Mielenosoitukset alkoivat vuonna 2013 ja niissä vastustettiin osavaltion lainsäädäntöpolitiikkaa äänioikeuden, koulutuksen rahoituksen ja terveydenhuollon saatavuuden osalta. Barber on toiminut vuodesta 1993 lähtien Greenleaf Christian Churchin pastorina Goldsborossa, Pohjois-Carolinassa, ja vuosina 2005–2017 Pohjois-Carolinan NAACP-osaston puheenjohtajana. Hän on korostanut kristilliseen teologiaan perustuvaa fuusiopolitiikkaa puolustaakseen vähävaraisia yhteisöjä, mikä on johtanut usein hänen pidätyksiinsä kansalaistottelemattomuustoimien aikana.

Barber on yksi Poor People's Campaign: A National Call for Moral Revival -kampanjan puheenjohtajista. Kampanja on vuonna 2018 käynnistetty valtakunnallinen hanke, joka on mallinnettu Martin Luther King Jr:n vuonna 1968 käynnistämän aloitteen mukaan ja joka keskittyy köyhyyteen, rasismiin ja ekologiseen tuhoon liittyviin kysymyksiin koordinoitujen mielenosoitusten ja poliittisten vaatimusten avulla useissa osavaltioissa. Hän perusti vuonna 2015 Repairers of the Breach -järjestön kouluttamaan johtajia moraalisen politiikan analysoinnissa ja toimii julkisen teologian ja julkisen politiikan professorina Yalen teologisessa seminaarissa, jossa hän johtaa julkisen teologian ja julkisen politiikan keskusta. Vuonna 2018 hän sai MacArthur-stipendin työstään uskonnollisiin yhteisöihin perustuvien ruohonjuuritason liikkeiden rakentamisessa.

Barberin aktivismi on herättänyt sekä kiitosta taloudellisen eriarvoisuuden vastaisten monipuolisten koalitioiden mobilisoinnista että kritiikkiä, mukaan lukien hänen entisen vaimonsa vuonna 2025 esittämä syytös, jonka mukaan hän olisi käyttänyt väärin voittoa tavoittelemattomia varoja elatusmaksujen kattamiseen, mitä hän on kiistänyt. Hänen lähestymistavassaan etusijalla on se, mitä hän kutsuu ”moraaliseksi herätykseksi”, puoluepoliittisten kannanottojen sijaan. Hän kritisoi molempia suuria Yhdysvaltain poliittisia puolueita riittämättömistä toimista yli 140 miljoonaa amerikkalaista koskevan rakenteellisen köyhyyden torjumiseksi.

*Newsmax* nimesi Barberin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.

## Lähteet
Ken Ham

**Kenneth Alfred Ham** (s. 20. lokakuuta 1951) on australialais-yhdysvaltalainen kristitty apologeetta ja nuoren maan kreationismin puolestapuhuja, joka tunnetaan parhaiten Answers in Genesis -järjestön perustajana ja entisenä puheenjohtajana. Ham on suorittanut ympäristöbiologian kandidaatin tutkinnon Queensland Institute of Technology -yliopistossa ja kasvatustieteen tutkinnon Queenslandin yliopistossa. Hän aloitti uransa luonnontieteiden opettajana julkisessa koulussa Australiassa, ennen kuin hän omistautui luomisoppiin 1970-luvun lopulla.

Vuonna 1987 hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän perusti vuonna 1994 AiG:n Yhdysvaltain haaran vastatakseen siihen, mitä hän pitää raamatun auktoriteetin maallisena heikentämisenä koulutuksessa ja kulttuurissa. Hänen johdollaan AiG rakensi Creation Museum -museon, joka avattiin vuonna 2007 lähellä Cincinnatia, havainnollistamaan raamatullista historiaa nuoren maan näkökulmasta, sekä täysimittaisen Ark Encounter -museon Kentuckyssa.

Ham on kirjoittanut tai ollut mukana kirjoittamassa yli 30 kirjaa, mukaan lukien *The Lie: Evolution*, jossa hän kritisoi darwinistisia mekanismeja riittämättömiksi selittämään biologista monimutkaisuutta ilman jumalallista luomista. Hänen vuonna 2014 käymänsä korkean profiilin keskustelu Bill Nyen kanssa siitä, onko kreationismi toteuttamiskelpoinen tieteellinen malli, herätti laajaa huomiota ja korosti jännitteitä raamatullisen kirjaimellisuuden ja valtavirran tieteellisten paradigmojen välillä, jotka edellyttävät syvää aikaa ja uniformitaristisia prosesseja. Vaikka Ham on saanut kiitosta evankelisten piireissä uskoon perustuvan apologetiikan elvyttämisestä, hänen kantansa ovat herättäneet kritiikkiä akateemisissa instituutioissa ja tiedotusvälineissä, joissa niitä pidetään usein konsensus-tieteen hylkäämisenä. Ham kuitenkin väittää, että tällainen konsensus johtuu maailmankuvasta, joka sulkee pois yliluonnolliset syy-seuraussuhteet ja asettaa etusijalle raamatulliset silminnäkijätodistukset tulkintamallien sijaan, jotka ovat alttiita muutoksille.

*Newsmax* nimesi Hamin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.

## Lähteet
Nokkalestikalat

**Nokkalestikalat** (Trachyrincidae) on turskakaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan syvistä vesistä kaikista lauhkeista ja lämpimistä valtameristä.

## Lajit ja anatomia
Nokkalestikaloihin kuuluu neljä sukua ja yhteensä yhdeksän lajia. Sukujen *Macrouroides* ja *Squalogadius* voidaan katsoa muodostavan alaheimon Macrouroidinae ja sukujen *Idiolophorhynchus* ja *Trachyrincus* alaheimon Trachyrincinae. Nokkalestikalat voivat saavuttaa 40–60 cm:n pituuden. Heimon kaloille yhteinen piirre on suurehko pää, pitkähkö kuono ja pyrstöä kohden suppeneva ruumis. Macrouroidinae-alaheimon lajeilla on yksi selkäevä ja alkeelliset vatsaevät, kun taas Trachyrincinae-lajeilla selkäeviä on kolme. Osalla lajeista selkäevä voi olla osittain yhtynyt pyrstö- ja peräevien kanssa. *Trachyrincus*-suvun nokkalestikaloilla on pieni viiksisäie kuonossa.

## Levinneisyys ja elintavat
Nokkalestikalat elävät lähellä pohjaa lauhkeissa ja lämpimissä merissä. Niitä tavataan niin Atlantista, Intian valtamerestä kuin Tyynestämerestäkin.

## Lähteet
Dard (1903)

**Dard** oli Ranskan laivaston Arquebuse-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.

## Valmistus
Alus tilattiin 29. toukokuuta 1901 St. Nazaire-Penhoëtistä Ateliers et Chantiers de St. Nazaire-Penhoëtiltä, missä köli laskettiin 15. lokakuuta 1902. Alus laskettiin vesille 10. syyskuuta 1903 ja otettiin palvelukseen koeajoja varten joulukuussa 1903. Alus otettiin varsinaiseen palvelukseen toukokuussa 1904.

## Palvelus
Alus lähti 8. lokakuuta 1903 telakalta. Seuraavana vuonna se oli Välimeren laivueessa (). Alus oli 1914 1re Armée navalen 2. sukellusvenelaivueen johtoaluksena ja 1915–1918 Välimerellä, jossa se oli vuodesta 1917 Port Saidissa. Alus poistettiin palveluksesta 5. joulukuuta 1918 Bizertessä ja sijoitettiin reserviin. Se myytiin 20. joulukuuta 1920 Bizertessä romutettavaksi.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Martti Kärkkäinen

**Martti Aleksanteri Kärkkäinen** (12. syyskuuta 1912 Kiuruvesi – 11. marraskuuta 1984 Oulu) oli suomalainen opettaja, kansakouluntarkastaja ja koulutoimentarkastaja, opetusneuvos.

## Perhe
Kärkkäisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Kärkkäinen ja Henriikka Reinikainen.

## Opinnot
Kärkkäinen kävi kansakoulun Kiuruvedellä, jonka jälkeen hän suoritti kansakoulunopettajan tutkinnon Kajaanin seminaarissa 1935.

Vuosina 1939–1956 Kärkkäinen suoritti yliopistollisia tutkintoja filosofian kandidaatin tutkintoa vastaavien arvosanojen verran. Seminaarin harjoituskoulun opettajan pätevyystutkinnon Kärkkäinen suoritti 1958.

## Päätoimet
Kansakoulunopettajana Kärkkäinen toimi Pyhäjoen Keskikylässä 1935–1938, Kirvun Suurharjussa 1938–1939, Kiuruveden Hirvilahdella 1939–1948 ja Hämeenlinnan kaupungin keskuskansakoulussa 1948–1957. Vuosina 1957–1961 hän oli Hämeenlinnan seminaarin harjoituskoulun yliopettajana ja kansakoulun johtajana. Kainuun piirin va. sekä vakinaisena kansakouluntarkastajana Kärkkäinen toimi 1961–1970. Koulutoimentarkastajana hän oli Oulun lääninhallituksessa 1970–1977, jolloin siirtyi eläkkeelle.

## Muut toimet
Vt. kanttori-urkurina Kärkkäinen oli Kiuruvedellä 1942–1943. Hämeenlinnan tyttölyseon matematiikan tuntiopettajana hän oli 1949–1957. Hämeenlinnan lyseossa Kärkkäinen toimi matematiikan, kuvataiteen, kirjoituksen sekä uskonnon tuntiopettajana vuosina 1955–1958. Vt. kansakouluntarkastajana hän toimi kesäaikoina 1949–1961 Seinäjoen, Lapuan, Iisalmen, Oulun ja Lahden piireissä. 

## Hallintotyö
Kärkkäinen on toiminut Kirvun ja Kiuruveden kunnan tilintarkastajana, Kiuruveden Vapaan Huollon keskuksen jäsenenä, erilaisten toimi- ja lautakuntien jäsenenä. Opettaja- ja seminaariviranhaltijain järjestöjen luottamustehtävien hoitoon hän on osallistunut.

## Muita tehtäviä ja opintomatkoja
Kärkkäinen on toiminut laulukuorojen ja opintokerhojen johtajana. Opintomatkoja hän on tehnyt Skandinaviaan, Länsi-Saksaan, Neuvostoliittoon, Englantiin ja USA:han.

Kärkkäinen kuoli vuonna 1984. Hänet on haudattu Kiuruvedellä Kiuruveden hautausmaalle.

## Tunnustukset
Opetusneuvoksen arvon Kärkkäinen sai 1973.

## Julkaisutoiminta
Kärkkäisellä on ollut kirjoituksia sanoma- ja aikakauslehdissä. Hän julkaisi Äidinkielen harjoitustehtäväkirjan *Kehityn kirjoittamalla* Martti Salmivaaran kanssa. Karisto, 1960.

## Lähteet
Jean-Baptiste Alexandre Hesse

**Jean Baptiste Alexandre Hesse** (1806–1879) oli ranskalainen taidemaalari. Hän oli Antoine-Jean Gros’n oppilas. Hän maalasi historiallisia laatukuvia, uskonnollisia seinämaalauksia esimerkiksi Pariisin Saint-Sulpicen kirkkoon ja muotokuvia.


Alexandre Hesse - Honneurs funèbres rendus au Titien.jpg|*Hautajaisjuhla Venetsiassa ruton aikana 1576 kuolleen Tizianin kunniaksi*, 1832, Pariisi, Louvren museo.
Moissonneuse tenant sa faucille (1837) par Alexandre Hesse.jpg|*Sadonkorjaaja sirppeineen*, 1837, Nantesin taidemuseo.
Le Corps d'Henri IV exposé au Louvre - Alexandre Hesse - MBA Lyon 2014.jpg|*Henrik IV:n ruumis näytteillä Louvressa*, 1837, Paun linnan museo.
Alexandre Hesse - Portrait d'Elisabeth Grange 02.jpg|*Élisabeth Grangen muotokuva*, noin 1842, Arles, Réattun museo.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hamminkeln

**Hamminkeln** on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Isselin varrella, joka on Reinin sivujoki.

## Maantiede
Hamminkeln sijaitsee Dortmundista 65 kilometriä luoteeseen ja Kölnistä 92 kilometriä pohjoisluoteeseen. Maanteitse matka Kölnistä on 112 kilometriä. Hamminkeln koostuu seitsemästä osa-alueesta: Marienthal, Dingden, Hamminkeln, Loikum, Mehrhoog, Ringenberg ja Wertherbruch.

## Historia
Asiakirjassa vuodelta 1154 on todistus maatilasta, joka kuului Hamwinkelen kirkolle. Marienthal mainitaan 1256, Dingden mainitaan ensi kerran 1330, Loikumista on ensimmäinen asiakirja noin vuodelta 1325 muodossa Lodinchem, Mehrhoogista vuodelta 1807 muodossa Mehr’schen Hoog. Ringenbergin linna mainitaan 1247 ja Wertherbruch 1366 muodossa Werderbroeke. Dingdenin aatelissuvun jäsen mainitaan jo 1161 ja paikallinen kirkontorni on 1100-luvulta. Hamminkelniin on kenties rakennettu kirkko jo noin vuonna 1000. Wertherbruchin kirkko rakennettiin vuoden 1318 jälkeen, nykyinen myöhäisgoottilainen kirkko on vuosilta 1460–1480.

Hamminkelnin kasvu oli verkkaanlaista ja kunta säilytti maalaismaisen ilmeensä aina 1800-luvulle asti. Toisen maailmansodan jälkeen Hamminkeln alkoi kehittyä ripeästi.

Hamminkelnin kirkko mainitaan jo 1154 ja 1172. Nykyinen goottikirkko on 1400-luvun alusta.

## Talous ja liikenne
Hamminkelnin yrityksiä ovat muun muassa kankaiden ja tekstiilituotteiden valmistaja SETEX Textil GmbH, tekstiilien viimeistelyyn erikoistunut Gerhard Van Clewe GmbH & Co. KG ja vuodevaatteiden valmistukseen keskittynyt H. u. W. Schmänk GmbH & Co. Kaupungissa toimii myös moottoripyöriä valmistava Thunderbike ja 1852 perustettu olutpanimo Feldschlösschen Brauerei. Hamminkelnin rautatieasema, Bahnhof Hamminkeln, sijaitsee noin 20-kilometrisellä rataosuudella Wesel–Bocholt. Kaupungissa on myös rautatieasemat Hamminkeln-Dingden ja Mehrhoog. Hamminkelnin läpi kulkee moottoritie Bundesautobahn 3. Muita väyliä ovat Bundesstraße 8, 67, 70 ja 473.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Hamminkeln, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Pirkko Peltomäki

**Pirkko Kaarina Peltomäki** (s. 21. maaliskuuta 1939 Alavus) on suomalainen näyttelijä. Hänen roolitehtäviinsä lukeutuu muun muassa Maria musikaalissa *[[West Side Story]]* ja Anna Kivivuori draamassa *Täällä Pohjantähden alla*.

## Elämä ja ura
Pirkko Peltomäen vanhemmat olivat Matti ja Vieno Peltomäki. Hän avioitui näyttelijä Jarno Hiilloskorven kanssa 1964. Liitto päättyi Hiilloskorven kuolemaan 2025. Peltomäki suoritti Sibelius-Akatemian 1957–1959 ja sen jälkeen Suomen Teatterikoulun 1959–1961. Hän aloitti Tampereen Työväen Teatterissa 1962–1963 ja jatkoi Turun kaupunginteatterissa 1963–1965. Peltomäki siirtyi Helsingin kaupunginteatteriin, jossa hän näytteli 1965–1989. Hänen uransa jatkui Tampereen Työväen Teatterissa 1989.

Peltomäen rooleja olivat esimerkiksi Anna Kivivuori (*Täällä Pohjantähden alla*), Hedvig (*Villisorsa*), Maria (*West Side Story*), Liisa (*[[Pohjalaisia (näytelmä)|Pohjalaiset]]*), Olivia (*[[Loppiaisaatto]]*) ja Lady Anne (*Richard III*).

Peltomäen elokuvarooleja ovat Nita Leino elokuvassa *[[Varjostettua valoa]]* (1962), jonka ohjasi Jarno Hiilloskorpi. Peltomäki näytteli Eilaa Matti Kassilan komediassa *[[Äl’ yli päästä perhanaa]]* (1968) ja Kaarinaa Maunu Kurkvaaran draamassa *[[Punatukka]]* (1969). Peltomäellä on myös rooli muun muassa elokuvissa *Kapinoitsijan varjo* (1966), *Luxemburgin kreivi* (1966), *Prinsessa Ruusunen* (1982) ja *[[Suomalainen lemmenlaiva]]* (1987).

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Söngvakeppnin 2023

**Söngvakeppnin 2023** oli Islannissa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Islannin edustaja Eurovision laulukilpailuun 2023. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 132 kappaletta. Niistä kymmenen valittiin kilpailuun. Kilpailijat julkaistiin 28. tammikuuta.

Kilpailu koostui kahdesta semifinaalista ja finaalista. Kilpailun sääntöjen mukaan kappaleet tuli esittää semifinaaleissa islanniksi ja finaalissa kielellä, jolla kappale oli tarkoitus esittää kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa. Kummassakin semifinaalissa kilpaili viisi kappaletta, joista valittiin yleisöäänestyksellä kaksi finaaliin. Semifinaalien jälkeen Islannin yleisradioyhtiö RÚV myönsi vielä yhden villin kortin finaaliin. Finaalissa voittaja valittiin kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella puhelinäänestäjät ja raati äänestivät yhdessä kaksi kappaletta superfinaaliin. Superfinaalissa katsojat äänestivät superfinalisteja, ja superfinaalin tulos määräytyi ensimmäisen kierroksen ja superfinaalin yhteistuloksella. Kilpailun voitti Diljá kappaleella "Power".

## Kilpailun kulku
### Ensimmäinen semifinaali
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 18. helmikuuta. Semifinaalia seurasi keskimäärin 99 000 katsojaa.

### Toinen semifinaali
Toinen semifinaali kilpailtiin 25. helmikuuta. Semifinaalia seurasi keskimäärin 88 000 katsojaa.

### Finaali
Finaali kilpailtiin 4. maaliskuuta. Langi Seli & Skuggarnir esitti myös finaalissa kappaleensa islanniksi, loput finalistit esittivät finaalissa kappaleistaan englanninkieliset versiot. Finaalin raadin muodostivat neljä islantilaista ja kuusi ulkomaalaista jäsentä, raatiin kuuluivat Lovísa Elísabet Sigrúnardóttir (Islanti), Jón Ólafsson (Islanti), Jóhann Kristófer Stefánsson (Joey Christ, Islanti), Gugusar (Guðlaug Sóley Höskuldsdóttir, Islanti), Gaute Ormåsen (Norja), Ersin Parlak (Turkki), Ramūnas Zilnys (Liettua), Helena Nilsson (Ruotsi), Ihan Haydar (Tanska) ja Emely Griggs (Australia). Kilpailijoiden lisäksi vierailevina tähtinä finaalissa esiintyivät Systur ja Subwoolfer. Finaalia seurasi keskimäärin 129 000 katsojaa.

## Lähteet
*
*
*http://natfinals.50webs.com/Iceland2023.html

### Viitteet
Maurice Norman

**Maurice Norman** (8. toukokuuta 1934 Mulbarton – 27. marraskuuta 2022) oli englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi keskuspuolustajan pelipaikalla. Hän oli oikeajalkainen ja pituudeltaan 186-senttimetrinen. Norman pelasi Englannin A-maajoukkueessa 23 ottelua.

Norman edusti seurauransa ensimmäisen kauden 1954–1955 Norwich Cityä. Vuosina 1955–1966 hän taas pelasi Tottenham Hotspurissa. Norman voitti Tottenham Hotspurin riveissä muun muassa kerran Englannin liigamestaruuden, kahdesti FA Cupin ja kerran Cup-voittajien cupin. Hän oli vaihtopenkillä joukkueensa kaikki neljä ottelua vuoden 1958 MM-kilpailuissa. Hän pelasi joukkueensa kaikki ottelut seuraavissa MM-kilpailuissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Šamsiddin Šohinin piiri

**Šamsiddin Šohinin piiri** () on hallintopiiri Xatlonin maakunnassa Tadžikistanissa. Sen keskus on Šūroobodin kylä. Piirin pinta-ala on 2&nbsp;284 neliökilometriä. Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan siellä oli 56&nbsp;465 asukasta.

Šamsiddin Šohinin piiri rajoittuu lounaassa Mir Sajid Alii Hamadonīn piiriin, lännessä Kūlobin kaupunkiin, luoteessa Mu’minobodin, pohjoisessa Xovalingin ja koillisessa Vuoristo-Badahšanin Darvozin piireihin sekä kaakossa ja etelässä Afganistaniin. Sen maisemaa leimaa 2&nbsp;500–3&nbsp;000 metriä korkea Hazrati Šohin vuoristo. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kivihiili, suola ja kulta. Ilmasto on vuorilla lauhkea ja laaksoissa subtrooppinen ja kuiva. Kaakkois- ja etelärajalla virtaa Pandž, jonka tärkein sivujoki on Mijonob. Piirissä sijaitsee 197 neliökilometrin laajuinen Daštidžumin luonnonpuisto.

Piirin nimenä oli vuoteen 2016 saakka Šūroobodin piiri. Se jakautuu Daštidžumin, Doğistonin, Langardaran, Nuriddin Mahmudovin, Saritšašman, Šūroobodin ja Tšagamin maalaiskuntiin. Kyliä on 114. Asukkaista 94 prosenttia on tadžikkeja ja 5 prosenttia uzbekkeja.

Šūroobodin kautta kulkee Dušanben, Kūlobin ja Xoruğin välinen maantie. Matkaa alueen pääkaupunkiin Boxtariin on 221 ja Dušanbehen 231 kilometriä.

Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt puutarhanhoitoon, viljan viljelyyn, karjan- ja mehiläistenhoitoon sekä osittain perunan ja vihannesten viljelyyn. Lisäksi on pienimuotoista kaivos-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Miehistä monet työskentelevät siirtotyöläisinä Venäjällä.

Julkisiin palveluihin kuuluvat keskikoulut, lasten musiikkikoulu, kerhotalot, kirjastolaitos, museo, terveyskeskus ja piirisairaala. Matkailijoita houkuttelevat seudun vuoristomaisemat, luonto ja ilmasto. Piirissä on jonkin verran matkailupalveluja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Piirin sivusto
Ronnie Clayton

**Ronald Clayton** (5. elokuuta 1934 Preston – 29. lokakuuta 2010) oli englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi oikean keskikenttäpelaajan pelipaikalla. Hän oli oikeajalkainen ja pituudeltaan 177-senttimetrinen. Clayton pelasi Englannin A-maajoukkueessa 35 ottelua.

Clayton edusti seuraurallaan muun muassa 19 vuotta Blackburn Roversia. Hän pelasi vuoden 1958 MM-kilpailuissa yhden ottelun Neuvostoliittoa vastaan. Lopuista hänen maajoukkueotteluistaan 30 tuli ystävyysotteluista ja neljä MM-karsinnoista. Hän toimi kapteenina maajoukkueuransa viidessä viimeisessä ottelussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hörl

**Hörl** on mun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Jan Hörl (s. 1998), itävaltalainen mäkihyppääjä
* Ottmar Hörl (s. 1950), saksalainen taiteilija, professori ja kirjailija
* Wolfgang Hörl (s. 1983), itävaltalainen alppihiihtäjä
Rindsholm

**Rindsholm** on taajama Viborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 259 asukasta vuoden 2025 alussa.

## Väestökehitys

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Peter Brabrook

**Peter Brabrook** (8. marraskuuta 1937 Greenwich – 10. joulukuuta 2016) oli englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi oikean laitahyökkääjän pelipaikalla. Hän oli pituudeltaan 179-senttimetrinen. Brabrook pelasi Englannin A-maajoukkueessa kolme ottelua.

Brabrook edusti seuraurallaan muun muassa Chelseaa, West Ham Unitedia ja Leyton Orientia. Hän voitti West Ham Unitedin kanssa kerran sekä FA Cupin että Cup-voittajien cupin. Brabrook pelasi vuoden 1958 MM-kilpailuissa yhden ottelun Neuvostoliittoa vastaan. Loput hänen maajoukkueotteluistaan tulivat ystävyysotteluista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Christopher Isac Heurlin

**Christopher Isac Heurlin** (1786–1860) oli ruotsalainen piispa ja valtiomies. Oltuaan ensin Lundin yliopistossa opettajana hän toimi sittemmin opettajana ja pappina. Hänet valittiin 1838 Visbyn  hiippakunnan piispaksi, mutta hän luopui virasta 1841. Hänet nimitettiin 1847 Växjön hiippakunnan piispaksi. Hän osallistui merkittävällä tavalla Ruotsin valtiolliseen elämään vuodesta 1828, jolloin hänet valittiin valtiopäiville. Hän oli 1838–1840 valtiosihteerinä kirkollisasiain toimituskunnassa ja 1842–1844 valtioneuvoksena ja kirkollisasiain ministerinä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Heurlin, Kristofer Isak, Nordisk familjebok. osa 11, palsta 632. Nordisk familjeboks förlag 1909
Suonpäänlampi (Hyvinkää)

**Suonpäänlampi** on Uudellamaalla Hyvinkäällä Suolijärven lähellä sijaitseva lampi.

## Maantietoa
Suonpäänlampi on 300 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Se on muodostunut kallioisessa mäkimaastossa olevaan painaumaan yhdessä Suolammen kanssa. Lampia erottaa toisistaan tasainen ja osittain soistunut laaksonpohja. Läheiset mäet kohoavat 13–19 metriä vedenpinnan yläpuolelle. Itärantaan laskee ylhäältä avonainen kalliorinne. Sen syvyys on 3,5 metriä eikä sillä ole kartan mukaan saaria. Lammen rantaviivan pituus on 650 metriä ja se on autio. Rantaan ei tule tietä tai polkua.

## Luontoarvoja
### Natura-alue
Suonpäänlampi sisältyy Kytäjän-Usmin metsäalueeseen, joka on Metsähallituksen alainen alue ja joka sisältyy Suomen Natura&nbsp;2000-ohjelmaan (FI0100051, 22,66&nbsp;km²). Suojelualueeseen kuuluu vain paikallisen Suolammen ranta-alueet vesialueineen, lampien välinen laakso ja Suonpäänlammen länsirannat ja laskuojan alkupään ympäristö.

### Vedenlaatu
Suonpäänlammen vedenlaatua on tutkittu ainakin huhtikuussa ja syyskuussa 1984. Silloin sen happamuustaso oli pH&nbsp;6,3–6,6, alkaliteetti 0,14–0,20&nbsp;mmol/l ja vedenväri 90&nbsp;mg&nbsp;Pt/l ja 140&nbsp;mg&nbsp;Pt/l. Vesi oli siten humuspitoista ja ruskeaa sekä lievästi hapanta, vaikka vaaraa happamoitumisesta ei vielä ollut. Vaikka lampi on matala, esiintyy siinä happipitoisuuden osalta vaihtelua syvyyden mukaan. Huhtikuussa happipitoisuus (suluissa hapen kylläisyysaste) oli kahden metrin syvyydessä 4,6&nbsp;mg/l&nbsp;(33&nbsp;%) ja 2,5 metrin syvyydessä 2,2&nbsp;mg/l&nbsp;(16&nbsp;%). Syyskuussa oli happipitoisuus metrin syvyydessä 8,2&nbsp;mg/l&nbsp;(77&nbsp;%) ja 2,5&nbsp;metrin syvyydessä 6,8&nbsp;mg/l&nbsp;(59&nbsp;%). Vaihteluista huolimatta happikatoa ei näyttänyt muodostuvan. Kokonaisfosforipitoisuus oli huhtikuussa 44&nbsp;mikrogrammaa litrassa vettä&nbsp;(μg/l) ja syyskuussa 18&nbsp;μg/l. Kokonaistyppipitoisuus oli huhtikuussa 1&nbsp;000&nbsp;μg/l ja syyskuussa 720&nbsp;μg/l. Lampi on ilmeisesti mesotrofinen järvi. Erityisesti fosforia on enemmän kuin muissa alueen lammissa. Määrät liittyvät ojituksiin ja alueen metsähakkuisiin. Levätuotannon klorofylli-a-pitoisuus on kuitenkin vain 13&nbsp;μg/l.

## Vesistösuhteet
Suonpäänlampi sijaitsee Vantaanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 21) Kytäjärven alueella (21.03), jonka Suolijärven-Hirvijärven valuma-alueeseen (21.033) lampi kuuluu. Sen valuma-alue on 17 hehtaaria. Siihen on johdettu neljä metsäojaa ja sen laskuoja alkaa etelärannasta. Oja virtaa ensin itään ja kääntyy viereisen mäen taakse laskevaan laaksoon, joka johtaa 1,3 kilometrin päässä Suolijärven koillisosan Kypärlahteen. Suonpäänlammen vedenpinnan korkeus on 111,2 metriä mpy (N2000), joten laskuojalle kertyy pudotusta 22,8 metriä eli sen keskimääräinen kaltevuus olisi lähes 18 metriä kilometrille.

## Lähteet
DIK

**DIK** (lyhenne sanoista *dokumentation*, *information*, *kultur*) on vuonna 1972 perustettu ruotsalainen korkeakoulutettujen ammattiliitto, joka kuuluu Saco-keskusjärjestöön. Siihen kuuluu muun muassa arkistonhoitajia, kirjastonhoitajia, museovirkailijoita, kustannustoimittajia ja logopedejä.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Liiton verkkosivut
Edmund Heusinger von Waldegg

**Edmund Heusinger von Waldegg** (1817–1886) oli saksalainen rautatieteknikko. Hän suunnitteli useita vanhempia saksalaisia rautateitä, teki rautatierakennuksen ja -kaluston alalla parannuksia, kuten veturien epäkeskosäätölaitokseen, sivukäytävät läpikuljettavissa rautatievaunuissa, päällysrakenteita (kiskorakenteita) pää- ja sivuratoja sekä raitioteitä varten. Hän julkaisi useita ammattiteoksia, perusti 1845 alan aikakauskirjan *Organ für die Fortschritte des Eisenbahnwesens*, julkaisi 1874-1878 yhdessä useiden muiden ammattilaisten kanssa käsikirjan *Handbuch der speziellen Eisenbahntechnik* (5 osaa) sekä suuren insinöörikäsikirjan *Handbuch der Ingenieurwissenschaften* (2. p. ja ja osia 3:nteen).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Léroksen arkeologinen museo

**Léroksen arkeologinen museo** () on arkeologinen museo Agía Marínan kaupungissa Léroksen saarella Kreikassa. Se esittelee seudulta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museo toimii vuonna 1882 valmistuneessa uusklassisessa rakennuksessa kaakkoon kaupungin keskustasta. Sen kokoelmiin kuuluu esineistöä esihistorialliselta ajalta bysanttilaiselle kaudelle, mukaan lukien keramiikkaa, figuriineja eli pienoispatsaita, arkkitehtonisia koristeosia, hautakiviä, piirtokirjoituksia, rahoja, mosaiikkeja ja seinämaalausten osia.

## Lähteet
Megalópolin arkeologinen museo

**Megalópolin arkeologinen museo** () on arkeologinen museo Megalópolin kaupungissa Arkadiassa Kreikassa. Se esittelee seudulta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä. Löytöjä on muun muassa antiikin Megalopoliin kaupungista.

Pienikokoinen museo aloitti toimintansa vuonna 1987. Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, arkkitehtonisia koristeosia, keramiikkaa ja piirtokirjoituksia. Huomattavia ovat muun muassa Afrodite-patsas sekä khitoniin ja himationiin puetun patsaan torso.

## Lähteet
Eugene H. Peterson

**Eugene Hoiland Peterson** (6. marraskuuta 1932 – 22. lokakuuta 2018) oli yhdysvaltalainen presbyteeripastori, tutkija, teologi ja kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten teoksestaan *The Message*, puhetavallisesta *[[Raamattu|Raamatun]]* käännöksestä, jonka tarkoituksena oli tehdä pyhien kirjoitusten kieli helpommin ymmärrettäväksi nykyajan lukijoille. 

Peterson syntyi Stanwoodissa Washingtonissa ja kasvoi Kalispellissä Montanassa. Hän suoritti pastorin ja raamatullisten kielten tutkinnot ennen kuin perusti Christ Our King Presbyterian Church -kirkon Bel Airissa Marylandissa. Hän toimi pastorina 29 vuotta. Hän painotti seurakunnan elämän syvyyttä kasvun tai markkinointitekniikoiden sijaan. 

Hän on kirjoittanut yli kolmekymmentä kirjaa hengellisestä kasvatuksesta, mukaan lukien teoksia, joissa kritisoidaan amerikkalaisen evankelikaalisuuden yrittäjähenkisyyttä ja puolustetaan antiikin kristillisiin perinteisiin perustuvia pohdiskelevia käytäntöjä. Peterson toimi myöhemmin James M. Houstonin hengellisen teologian professorina Regent Collegessa Vancouverissa ja vaikutti moniin pastoreihin ja tutkijoihin korostamalla pyhien kirjoitusten kerronnallista syvyyttä uskonnonharjoittamisen sijaan.

Vaikka The Message saavutti laajan suosion ja kaupallisen menestyksen, se herätti kritiikkiä raamatuntutkijoiden keskuudessa, koska se poikkesi toisinaan kirjaimellisesta käännöksestä ja saattoi johtaa harhaan lukijoita, jotka eivät olleet perehtyneitä alkuperäisiin teksteihin. Vuoden 2017 haastattelussa Peterson ilmaisi kannattavansa samaa sukupuolta olevien avioliittoja kirkossa, mikä vieraannutti monet konservatiiviset evankelikaalit ja herätti keskustelua hänen suhtautumisestaan perinteisiin oppeihin ihmisen seksuaalisuudesta. 

*Newsmax* nimesi Petersonin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.

## Lähteet
Neápoli Voiónin arkeologinen museo

**Neápoli Voiónin arkeologinen museo** () on arkeologinen museo Neápoli Voiónin kaupungissa Lakoniassa Kreikassa. Se esittelee Monemvasián kunnan alueelta eli Maléan niemimaalta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.

## Historia ja rakennus

Neápoli Voiónin arkeologinen museo toimii 1950-luvulla tehdyssä kaksikerroksessa rakennuksessa, joka on toiminut aiemmin muun muassa kouluna. Museon kokoelmat saivat alkunsa Néapolin arkeologisena kokoelmana vuonna 1968. Ne siirrettiin nykyiseen museorakennukseen vuonna 2010. Museo sijaitsee kaupungin itälaidalla.

## Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä prossikaudelta 2000-luvulta eaa. myöhäiselle roomalaiselle kaudelle saakka. Museoesineisiin lukeutuu muun muassa veistoksia, piirtokirjoituksia, hautakiviä, keramiikkaa ja pieniä taide-esineitä.

Museon esittelemiä kohteita ovat muun muassa Pavlopétrin esihistoriallinen asutus, Ágios Geórgioksen mykeneläiset haudat, antiikin ajan kaupungit Asopos, Boia, Epidauros Limera, Kyfanta ja Zaraks, sekä Apollon Hyperteleataksen pyhäkkö. Museo esittelee myös yleisesti Maléan niemeä sekä myös sen edustalla olevaa Kytheran saarta. Kokoelman esitysjärjestys seurailee Pausaniaan matkaa alueella 100-luvulla jaa., alkaen luoteisosasta ja päättyen koillisosaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Αρχαιολογικό Μουσείο Νεάπολης Βοιών – Archaeological Museum of Neapolis Voion. Museon verkkosivut.
Carl Hallendorff

**Carl Jakob Herman Hallendorff** (5. marraskuuta 1869 Rappestad – 28. huhtikuuta 1929 Tukholma) oli ruotsalainen historioitsija ja poliitikko. Hän oli Tukholman kauppakorkeakoulun rehtori sekä valtio-opin ja taloushistorian professori. Vuosina 1914–1917 Hallendorff oli kansanedustaja valtiopäivien toisessa kamarissa. Hän edusti oikeistoa. Historioitsijana Hallensdorff erikoistui Ruotsin 1800-luvun ulkopolitiikkaan ja pankkien historiaan.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Allan Bohlin

**Karl Allan Clarence Bohlin** (5. marraskuuta 1907 Tukholma – 23. tammikuuta 1959 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän esiintyi kymmenissä elokuvissa vuosina 1934–1956.
## Rooleja
* *[[Kriisi (vuoden 1946 elokuva)|Kriisi]]* (1946) – Ulf
## Lähteet

## Aiheesta muualla