Yuriy Tarnawsky

**Yuriy (George) Tarnawsky** (, kirjailijanimiä: **Romulius, Ju. T.**, 3. helmikuuta 1934 Turka, Sambirin piiri, Galitsia – 14. lokakuuta 2025 White Plains, New York) oli ukrainalaissyntyinen yhdysvaltalainen kielitieteilijä, runoilija, prosaisti ja kääntäjä.

Tarnawsky pakeni toisen maailmansodan aikana Saksaan ja vietti lapsuutensa Saksassa Neu Ulmissa. Hän muutti 1952 Yhdysvaltoihin ja suoritti 1956 insinöörintutkinnon Newark Collegessa New Jerseyssä. Sen jälkeen hän siirtyi kielitieteen pariin ja suoritti 1982 tohtorintutkinnon New Yorkin yliopistossa. Hän työskenteli IBM:llä automaattisen kielenkääntämisen hankkeissa ja tekoälyn parissa ja julkaisi aiheista tieteellisiä artikkeleita. Hän on työskennellyt luonnollisen kielen liittymän kehittämisessä Prolog-ohjelmointikielelle. Hän opetti vuosina 1993–1996 Ukrainan kirjallisuutta Columbian yliopistossa New Yorkissa ja osallistui yliopiston Harriman-tutkimuslaitoksen Ukrainan tutkimuksen koordinointiin.

Tarnawsky alkoi kirjoittaa 1950-luvun alkupuolella ja on julkaissut muutamia runokokoelmia. Hän on saanut runoihinsa vaikutteita ranskalaisista esisymbolisteilta ja -surrealisteilta sekä moderneilta espanjankielisiltä runoilijoilta ja eksistentiaalifilosofiasta. Hän on saanut kirjailijana vaikutteita kieliopinnoistaan ja työstään tietotekniikan parissa. Hänen ilmaisunsa on omaperäistä, ja runoista kuvastuu mekanistinen nykymaailma.

Tarnawskyn ukrainaksi kirjoittamaa proosaa on julkaistu muun muassa romaani *Šljah’y* (1961, ”Tiet”), valikoima proosateoksia *Ne znaju* (2000, ”En tiedä”) ja lyhytproosaa kokoelma *Korotki h’vosty* (2006). Hän kirjoitti proosaa myös englanniksi sekä muutamia näytelmiä.

Tarnawsky oli runoilijaryhmän New York Group perustajajäsen ja oli 1959–1971 sen julkaisun *Novi poeziji* päätoimittaja. Kun ukrainalaiset kirjailijat oli lähes totaalisesti tuhottu 1930-luvulla Stalinin vainoissa, tulevaisuutta pohjusti lännen modernimin omaksunut pakolaiskirjallisuus. Tässä Tarnawskylla oli keskeinen osa. Hänen esikoiskokoelmansa sai kriitikkojen myönteisen vastaanoton tuoreena sanana ukrainalaisessa runoudessa. Alkukauden jälkeen hän kirjoitti lähes yksinomaan englanniksi.

Tarnawsky käänsi kirjallisuutta espanjasta ja englannista ukrainaksi ja ukrainankielistä kirjallisuutta englanniksi. Hän julkaisi modernia runoutta, etenkin käännöksiä ja kaksikielisyyttä, koskevaa kritiikkiä useissa julkaisuissa.

Kokoelmaansa *Runoja tyhjyydestä* (1970) Tarnawsky kirjoitti runon ”Testamentti” Taras Ševtšenkon saman nimisen runon pohjalta, ja siinä hän käy läpi negaatioina kansallisen klassikkorunon aihelmat maanpakolaisena. Runossa ”Ukraina” käsitellään piikkilangan taakse jäänyttä Ukrainaa. Runo ”Venäjä” syntyi Prahan kevään tukahduttamisen tunnelmissa. Tarnawsky totesi, että Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuosikymmenien takaiset runot ovat hänelle yhtä tärkeitä kuin silloin, kun hän ne kirjoitti.

Tallinnassa julkaistiin vuonna 2024 kokoelma ”Haavalla on nimi” Tarnawskyn runoja venäjäksi, kääntäjänä Dmitri Kuzmin, julkaisija Riiassa toimiva Literatura bez granits. Kokoelma avasi kustantamon sarjan ”Ukrainan runous”.

Tarnawsky kuoli 91 vuoden iässä White Plainsissa, New Yorkissa 14. lokakuuta 2025.

## Suomennettu tuotanto
Runot on suomentanut Jukka Mallinen, ja ne on julkaistu *[[Parnasso]]ssa* 6–7/2024.
* ”Testamentti” (vieressä sen pohjana oleva Ševtšenkon saman niminen runo)
* ”Ukraina”
* ”Venäjä”
* ”Antiukraina”

## Lähteet

## Aiheesta muualla