open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jussi Nemes

**Josef (Jussi) Aron Nemes** (vuoteen 1943 *Nemeschansky*; 26. lokakuuta 1917 Turku – 19. lokakuuta 1986) oli suomalainen venealalla toiminut yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1974. Hän oli myös kilpapurjehduksen 5.5-luokan maailmanmestari 1963.

Nemesin vanhemmat olivat toimitusjohtaja Benjamin Elchanan Nemes (aiemmin Nemeschansky) ja Sara Seligson ja puoliso 1943–1983 Chaje Mary Steinbock. Hän suoritti ylioppilastutkinnon iltaopiskeluna Helsingin ruotsalaisessa lyseossa ja valmistui sähköinsinööriksi Tekniska läroverket i Helsingforsista 1939. Opiskeluaikanaan hän työskenteli harjoittelijana Valtionrautateiden Pasilan konepajalla, Oy Strömberg Ab:ssa sekä Kone Oy:ssä ja 1941–1944 veljensä Isac Nemeksen Helsingin Verkatehdas Oy:ssä isännöitsijänä. Hänen isänsä ja perhetuttu Fabian Jaarin omistaman Veneveistämö Ab Vator Oy:n (vuodesta 1953 Oy Vator Ab) toimitusjohtajana hän toimi 1944–1983. Vatorin johtamisen lisäksi Nemes toimi perheen tukkuliikkeen johdossa sekä Hyvinkäälle muuttaneessa Helsingin Verkatehtaassa.
 
Nemes oli 1940-luvun lopulla perustamassa Suomen Veneveistämöyhdistystä (sittemmin Venealan Keskusliitto Finnboat) ja toimi sen puheenjohtajana 1949–1958. Hän oli myös Teollisuudenharjoittajain Liiton valtuuskunnan ja johtokunnan jäsen, Suomen Meripuolustusyhdistyksen hallituksessa sekä Pohja-yhtymän hallintoneuvostossa. Nemes kutsuttiin amerikkalaisen Boating Industry Associatioin jäseneksi, ja hän tutustui liiketoimissaan henkilökohtaisesti eri maiden kuninkaallisiin ja tunnettuihin liikemiehiin. Muun muassa Norjan kuningas Harald V sekä ruotsalainen vuorineuvos Marcus Wallenberg kuuluivat Nemeksen ystäväpiiriin. Hän toimi myös Helsingin juutalaisen seurakunnan luottamustehtävissä, ja voitti omalla veneellään purjehduksen 5.5-luokan maailmanmestaruuden 1963.
 
## Lähteet
Lale Oraloğlu

**Lale Oraloğlu** (15. elokuuta 1924 – 15. tammikuuta 2007) oli turkkilainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja. Hän esiintyi muun muassa elokuvassa *Kırık Çanaklar* ("Rikkoutuneet Ruukut", 1960), joka näytettiin Berliinin elokuvajuhlilla. Hänen isänsä oli Venäjällä Kazanissa syntynyt ja Turkkiin muuttanut tataaritaustainen tiedemies-kirjailija Lebib Karan (Äxmätläbib, Әхмәтләбиб).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lale Oraloglu - IMDb
* Haastattelu turkiksi
Strimka lan

**Strimka lan** () on Smotrytšjokea ylittävä kolmijänteinen ja vinojalkainen metallirunkoinen ulokesilta Kamjanets-Podilskyin kaupungissa, Hmelnytskyin alueella, Ukrainassa.

Sillan ääriviivojen antamaa muotoa voidaan yhdistää naaraspuolisen peuraeläimen hyppyyn, minkä vuoksi silta on tunnettu myös nimellä **Nopea vaadin**. Tai **Prudka lan** () eli nopsajalkainen vaadin ja **Juokseva vaadin** () Rakennussuunnitelman luoja oli Eduard Dudnyk ja hanketta kehittivät Evgeni Patonin mukaan nimetyn Kiovan hitsaustutkimuslaitoksen asiantuntijat. Sillan rakentaminen aloitettiin vuonna 1966 ja se kesti seitsemän vuotta siihen aikaan uusimman tekniikan ja teknologian jatkuvasta käyttöönotosta johtuvasti. Viimeinen kotelo hitsattiin 21. elokuuta 1973. Liikenne sillalla avattiin juhlallisesti 2-na päivänä marraskuuta 1973. Olympiatuli kulki tämän sillan yli kesällä v. 1980. Strimka lan on käytössä oleva maantiesilta kansallisesti tärkeällä Žytomyr–Tšernivtsin välisellä valtatiellä N-03. Tämän vuoksi Kamjanets-Podilskyin kaupunginvaltuuston istunto päätti jo 14. helmikuuta 2001 poistaa sillan kunnallisesta omistuksesta ja valtionhallinto 8. lokakuuta 2004 sen siirtämisestä Ukrainan infrastruktuurin uudistamis- ja kehittämisviraston eli Ukravtodorin omistukseen.

Strimka lan on Ukrainan korkein silta, jolle eri lähteiden mukaan korkeutta vedenpinnasta veikataan joko 54 tai Kamjanets-Podilskyin vuoden 2003 matkaoppaan mukaan 60 tai vuosina 1992 ja 2002 ennätyskirjajulkaisuissa esiin noussutta 70 metriä. Rakenteeltaan silta on teräksinen kolmijänteinen vinoisin palkein tuettu ulokesilta, jonka kaikkien rakenteiden materiaali on vähäseosteista terästä ja ajoradan päällysteenä käytettiin erityistä ortotrooppista teräskantta paremman lämmönkestävyyden saavuttamiseksi. Strimka lanille suunniteltiin neljä tieliikenneajo- ja kaksi jalankulkijoiden kävelykaistaa, jotka edelleen täyttävät nykyaikaisia vaatimuksia. Sillan ajoradan leveys on 14 ja yhden jalkakäytävän leveys 2,25 metriä. Sillan pituus on 379,14 metriä, josta vasemman rannan ylikulkusilta on 133, väyläosa 179 ja oikeanpuoleisen rannan ylikulkusilta 67 metriä pitkä. Sillan pisin jänneväli on 148,94 metriä. Molempien rantojen ylikulkusiltojen jännerakenteet poikkileikkaukseltaan koostuvat kymmenestä T-palkista ja ovat rakenteeltaan samankaltaisia esijännitettyjä jännevälejä teräsbetonipalkeilla. Tukien akselien välinen etäisyys on 22,2 metriä. Teräksinen siltarakennelma koottiin kahdella kohti toinen toista siirtyvillä nosturilla. Pisimmän jännevälin rakenteen kokoamiseksi tehtiin väliaikaiset asennustuet, joiden poikkileikkaus oli 1020 x 10 mm ja joista paikalleen valamalla tehtiin monoliittisia ja tiiviitä. Pisimmän noin 149 metrin pituisen ja 18,5 metriä leveän jännevälin rakenteeseen metallin kulutus oli 320 kg/m².

Sillasta tuli 20. syyskuuta 1996 lähtien suosittu benjihyppyjen paikka, jossa  niitä voi seurata melkein joka vuosi Kamjanets-Podilskyissa säännöllisesti järjestettävien ilmailukilpailujen ja festivaalien aikana. Myös kuumailmapalloilla lentämisiä alkaen 29. kesäkuuta 1999.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lány

**Lány** on kylä Tšekissä noin 40 kilometriä Prahasta länteen. Kylässä asui vuonna 2021 noin 2 200 asukasta. Tšekin presidentin virka-asunto Lányn linna sijaitsee Lányssa.

## Sijainti
Lány sijaitsee laajan Křivoklátskon metsäsuojelualueen pohjoisreunalla. Sen lähin keskuskaupunki on Kladno, joka sijaitsee kylästä noin 14 kilometriä itään. 

## Historia
Ensimmäinen maininta Lánysta on vuodelta 1392. Lányn linna rakennettiin vuosina 1592–1593. Linna, sekä sitä ympäröineet metsästysalueet alueet vaihtoivat moneen kertaan omistajaa eri aatelissukujen välillä kunnes Tšekkoslovakian tasavalta osti ne vuonna 1921 presidenttinsä virka-asunnoksi. Maan ensimmäinen presidentti Tomáš Masaryk asui siellä aina kuolemaansa 1937 saakka ja on haudattu kylän hautausmaalle.

## Nähtävyydet
Kylän tärkein nähtävyys on Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Rudolf II:n rakennuttama Lányn linna. Se on tyyliltään myöhäisrenessanssinen, mutta vuosisatojen saatossa sitä on uudistettu ja laajennettu useaan kertaan. Vuodesta 1921 linna on toiminut ensin Tšekkoslovakian ja myöhemmin Tšekin presidentin virka-asuntona.

Lányn hautausmaalle on haudattu muun muassa Tšekkoslovakian ensimmäinen presidentti Tomáš Masaryk, hänen vaimonsa Charlotte Garrigue sekä heidän lapsensa Jan ja Alice.

Kylässä sijaitsee myös Tomáš Masarykin museo sekä Alice Masarykovalle omistettu muistosali.

## Väestö

## Kuuluisia asukkaita
* Tomáš Garrigue Masaryk, Tšekkoslovakian ensimmäinen presidentti
* Charlotte Garrigue, Tomáš Masarykin vaimo, Tšekkoslovakian ensimmäinen nainen
* Zdeněk Nedvěd, tšekkiläinen jääkiekkoilija

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin kotisivut  *ja*
Tulehduksellinen suolistosairaus

**Tulehduksellisia suolistosairauksia** ovat Crohnin tauti ja colitis ulcerosa eli haavainen paksusuolentulehdus. Välimuotoisesta koliitista tai luokittelemattomasta koliitista puhutaan silloin, kun sairautta ei voida luokitella selkeästi jommaksikummaksi. Sairauksista käytetään yleisesti lyhennettä IBD (*inflammatory bowel disease*).

Colitis ulcerosassa tulehdus esiintyy paksusuolen ja peräsuolen alueella, kun taas Crohnin taudissa tulehdus voi esiintyä koko ruoansulatuskanavan alueella. Oireita ovat esimerkiksi vatsakivut, ripuli ja veriuloste. Sairauksiin voi liittyä myös esimerkiksi iho-, nivel- ja silmäoireita. Tulehduksellisia suolistosairauksia hoidetaan ensisijaisesti lääkkeillä. Osa sairastavista tarvitsee myös leikkaushoitoa. 

Tulehduksellisia suolistosairauksia sairasti Suomessa vuoden 2022 lopussa 58&nbsp;000 ihmistä. Diagnoosin saa vuosittain noin 2&nbsp;500 suomalaista.

## Aiheesta muualla
* IBD ja muut suolistosairaudet ry
* Mayo Clinic: Inflammatory bowel disease (IBD) 
* Johns Hopkins Medicine: Inflammatory Bowel Disease (IBD) 
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Inflammatory bowel disease (IBD)
Threads

**Threads** on yhdysvaltalaisen Metan yhteisö- ja mikroblogisalusta, joka kehitettiin Elon Muskin omistaman Twitterin kilpailijaksi. Threadsiä on kuvailtu Twitterin ”siistitymmäksi” ja ”ystävällisemmäksi” versioksi, joka on myös johtanut syytöksiin sisällön sensuroinnista. 

Sovellus julkaistiin heinäkuussa 2023, ja se keräsi ensimmäisen viiden päivän aikana yli 100 miljoonaa käyttäjää. Vuoden kuluttua julkaisusta Threadsilla ilmoitettiin olevan yli 175 miljoonaa aktiivista kuukausikäyttäjää, mutta Meta ei ole kertonut kaikkia  käyttäjämäärää kuvaavia tunnuslukuja.

Sovellus oli saatavilla julkaisuhetkellään maailmanlaajuisesti yli sadassa maassa, muttei Euroopan unionin alueella. Palvelu julkaistiin Euroopan unionin alueella 14. joulukuuta 2023.

Toimiakseen Threads tarvitsee pääsyn huomattavaan määrään älylaitteen käyttäjän henkilökohtaisia tietoja, mikä ei sovi EU:lle. Sovellus kerää tietoja muun muassa käyttäjän selaushistoriasta, terveystiedoista, maksutavoista, sijainnista ja yhteystiedoista. 

## Toiminta
Threadsissa käyttäjä voi kirjautua sovellukseen Instagram-tunnuksilla. Sovellus tarjoaa mahdollisuuden lähettää enintään 500 merkkiä sisältäviä tekstijulkaisuja. Sovelluksessa voi jakaa kuvia, linkkejä ja videoita. Se tarjoaa myös kommentointimahdollisuuden.

Erona Twitteriin Threadsissä ei ole aihetunnisteita ja hakupalkkia voi käyttää ainoastaan muiden tilien löytämiseen. Käytännössä käyttäjä näkee ainoastaan sisältöä, joka ilmestyy hänen aikajanalleen Metan algoritmin ohjaamana. Aikajanalla esiintyy myös sisältöä tileiltä, joita käyttäjä ei seuraa. Threadsiä voi käyttää ainoastaan mobiililaitteella.

## Lähteet
Angolan maantiede

**Angolan maantiede** kertoo Angolan maantieteestä. Angolan pohjoispuolella sijaitsee Kongon demokraattinen tasavalta, itäpuolella sijaitsee Sambia ja eteläpuolella sijaitsee Namibia. Angolan länsipuolella on Atlantin valtameri. Merenrannikolta alkaen on 15-200 kilometriä tasankoa, jonka laidalla sijaitsevat reunavuoret. Maan sisäosassa on pohjois-eteläsuuntaisia ylänköalueita, jotka ulottuvat Kongon altaalta Sambesin altaaseen ja Kalaharin autiomaahan. Sisämaan ylänköalueisiin kuuluvat muun muassa keskusylänkö ja Kongon ja Malanjen ylängöt. Joet Kongo ja Sambesi virtaavat molemmin puolin ylänköä, joka on niiden vedenjakaja. Usean Atlantiin laskevan joen juoksulla on koskia ja vesiputouksia. Joissakin joissa on vettä vain osa aikaa vuodesta. Joet Cuando ja Cubango virtaavat sisämaan kautta Okavangonjoen altaaseen. 

Keskusylänköä lukuun ottamatta Angolan ilmasto on trooppista. Sateisinta on maan pohjoisosassa ja kuivinta maan eteläosassa. Etelän sademäärä on puolet pohjoisen sademäärästä. Sateisimmat kuukaudet ovat loka-toukokuussa. Maan etelä- ja itäosassa on enimmäkseen hiekkaerämaata, mutta joissain paikoin on biombometsää. Ylänköalueilla on enimmäkseen savannia. Maan pohjoisosassa metsät ovat trooppista sademetsää.

## Lähteet
Erkki Manner

**Erkki Fredrik Manner** (30. maaliskuuta 1909 Kuopio – 7. kesäkuuta 1983 Savonlinna) oli suomalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1974.

Mannerin vanhemmat olivat ylimestari Otto Manner ja Hilma Kaukonen ja puoliso vuodesta 1936 Elvi Vartiainen. Manner kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1930 ja valmistui koneenrakennuslinjalta diplomi-insinööriksi 1935. Hän oli 1936–1937 Kymin Oy:n Hallan selluloosatehtaan apulaisinsinöörinä, 1937–1942 Oulu Oy:n selluloosatehtaan osastoinsinöörinä, 1942–1944 samaan konserniin kuuluneen Pateniemen sahan yli-insinöörinä, 1944–1949 Enso-Gutzeit Oy:n suunnitteluosaston pääinsinöörinä Imatralla, 1950–1958 Enso-Gutzeitin Savonlinnan Lypsyniemen konepajan johtajana, sitten Enso-Gutzeitin metalliteollisuuden myyntijohtajana Helsingissä ja Lypsyniemen konepajan valvojana vuoteen 1965, jolloin Manner palasi Lypsyniemen konepajan paikallisjohtajaksi. Hän oli vielä 1968–1974 eläkkeelle jäämiseen saakka Enso-Gutzeitin konepajaryhmän johtaja.

Mannerilla oli sivutoimia ja luottamustehtäviä muun muassa sotien aikana Oulun teollisuusalueen päällikkönä, Vuoksenlaakson Teknillisen Seuran puheenjohtajana, Suomen Puunjalostusteollisuuden Keskusliiton ostokomitean jäsenenä, Metexin hallituksen varajäsenenä, Savonlinnan keskussairaalan rakennustoimikunnassa, Mikkelin kauppakamarin hallituksessa ja sen edustajana Keskuskauppakamarissa, Savonlinnan kauppaoppilaitoksen säätiön hallituksessa sekä Kansallis-Osake-Pankin Savonlinnan konttorissa.

## Lähteet
Luettelo Suomen lyhyimmistä ministerikausista

***Huom.** Hackzellin hallituksen kaikilla ministerillä oli yhtä monta päivää virassa kuin pääministerillä, samoin oli myös Urho Castrénin hallituksen ja Auran I hallituksen suhteen. Viimemainitussa myös oikeusministeri Keijo Liinamaalla oli samat ministeripäivät (63 päivää), mutta hän toimi myös ministerinä valtionvarainministeriössä 26.5.–15.7.1970 eli 56 päivän ajan.

## Lähteet
Joona Keskitalo

**Joona Keskitalo** (s. 1992 Oulu) on suomalainen kirjailija. Keskitalo varttui Hämeenlinnassa ja asuu siellä jälleen perheensä kanssa. 

Ennen kirjailijanuraansa Keskitalo työskenteli muun muassa varastotyöntekijänä. Hänen ensimmäinen kirjansa *Tottelemattomat* ilmestyi vuonna 2021. Teos on samannimisen trilogian ensimmäinen osa. Sarjan toinen osa *Kunniattomat* ilmestyi vuonna 2022. Trilogian kolmas osa, *Rottien kuninkaat*  ilmestyi marraskuussa vuonna 2023. 

Kun Keskitalo ryhtyi kirjoittamaan trilogiaansa, hän päätti kirjoittaa tyypillisen ”kuinka rikos tehtiin ja siitä jäätiin kiinni” -teoksen sijaan tarinaansa monta eri päähenkilöä, jotka yrittävät välttää kiinnijäämistä. Lisäksi henkilöt ovat itsekin kummisssan, kuinka ajautuivat entistä syvemmälle rikoksiin.  

Trilogia on kiinnostanut myös Suomen ulkopuolella. Se ilmestyy Saksassa, Sveitsissä ja Itävallassa. Siitä on ostettu televisiosarjaoptiot. 

Helmikuussa 2024 Keskitalolta ilmestyi uusi teos, *Saari joka repesi*. Se on uuden, Korppooseen sijoittuvan trilogian ensimmäinen osa. 

Keskitalon isä on entinen kymmenottelija Petri Keskitalo. 

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://kirsinbookclub.com/2022/09/joona-keskitalo-kunniattomat-tottelemattomista-tutun-kolmikon-panokset-kovenevat/
H. Olavi Laakso

**Hannes Olavi Laakso** (13. syyskuuta 1914 Lohja – 2. syyskuuta 1992) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1973.

Laakson vanhemmat olivat metsätyönjohtaja, tekstiilikauppias Edward Laakso ja Martta Asplund ja puoliso Helvi Hurmerinta. Laakso kävi kansakoulun jatkoluokat ja meni 14-vuotiaana harjoittelijaksi salolaisen Radioliike Nordell & Koskisen palvelukseen. Kesälomallaan 1934 hän oli harjoittelijana Salon Sähkötehtaalla. Hän suoritti sotilasradiosähköttäjän toisen luokan pätevyysvaatimuksen varusmiespalveluksen aikana 1934–1936, ja toimi sitten Nordell & Koskisen radiotehtaalle työnjohtajana. Laakso lunasti Lauri Koskisen puoliosuuden ja tuli Fjalar Nordellin yhtiökumppaniksi yritykseen 1937 ja johtokunnan jäseneksi. Välirauhan aikana hän palasi työnjohtajaksi Nordell & Koskisen Radiotehtaalle ja jatkosodan jälkeen hän aloitti tuotannon johtajana. Yhtiöstä tuli osakeyhtiö ja sen nimeksi tuli Salora Oy 1945. Saloran teknisenä johtajana Laakso oli 1970 asti, jolloin hän siirtyi johtajaksi. Vuonna 1973 hän siirtyi komponenttituotantoon keskittyneen tytäryhtiö Salcomp Oy:n toimitusjohtajaksi Uuteenkaupunkiin. Hän kuului lisäksi Radiotuonti Oy:n ja Radiogramo Oy:n johtokuntaan 1961–1966 ja Tähti-Auto Oy:n johtokuntaan 1963–1965. Fjalar Nordellin kuoleman jälkeen Laakso toimi Salora Oy:n johtokunnan puheenjohtajana. Hän jäi eläkkeelle 1977 oltuaan lähes 48 vuotta Saloran palveluksessa. Salora-jutussa Jouko Nordell ja Laakso tuomittiin vankeusrangaistuksiin törkeästä veropetoksesta 1979. Korkein oikeus vahvisti tuomion 1981.

Laakso vaikutti muun muassa Halikon kunnan elinkeinolautakunnan puheenjohtajana, Salon Seudun Väestönsuojeluyhdistyksen johtokunnan jäsenenä, Salon Seudun Reservialiupseerit ry:n puheenjohtajana sekä Salon Rotaryklubin presidenttinä. Hän osallistui talvi- ja jatkosotaan. Vuodesta 1967 hän omisti Kirjolan tilan Halikossa.

## Lähteet
Ove Holvikari

**Ove Alfons Thorleif Holvikari** (vuoteen 1934 *Halén* 29. elokuuta 1920 Helsinki – 5. syyskuuta 1996) oli suomalainen vaateteollisuudessa toiminut yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1972.

Holvikarin vanhemmat olivat autotarkastaja Hjalmar Alfons Holvikari (aiemmin Halén) ja postivirkailija Edith Hulda Josefina Lagerträd ja puoliso vuodesta 1945 näyttelijä Pirkko-Liisa Jurvanen. Holvikari kirjoitti ylioppilaaksi Oulunkylän yhteiskoulusta 1941 ja valmistui Maasotakoulun kadettikurssilta 1943. Sotien jälkeen hän perusti Helsingin Korsettineulomo Pirkka -yrityksen 1948. Hän osti 1953 Helsingin Urheilupusero- ja Paitatehtaan ja muutti 1956 yhtiön nimen Oy Korsettiteollisuus Ab:ksi. 1960- ja 1970-luvun vaihteessa Holvikaari muutti yrityksen nimeksi Oy Profileteollisuus Ab, ja se alkoi valmistaa korsettien sijaan rintaliivejä, uimapukuja ja yöasuja. Yritys kävi myös idänkauppaa ja 1977 työllisti yhteensä noin 140 henkeä. Vuonna 1985 Holvikari myi yrityksensä ruotsalaisomisteiselle Abecita Oy:lle ja siirtyi eläkkeelle. Holvikari vaikutti muun muassa Vaatetusteollisuuden Keskusliiton VATEVAn hallituksen puheenjohtajana ja Suomen Olympiakomitean valtuuskunnan jäsenenä.

## Lähteet
Namibian maantiede

**Namibian maantiede** kertoo Namibian maantieteestä. Namibian pohjoispuolella sijaitsee Angola itäpuolella sijaitsee Botswana ja eteläpuolella sijaitsee Etelä-Afrikka. Pohjoisessa on Angolan ja Botswanan välissä Namibiaan kuuluva kapea kieleke, joka ulottuu Sambian eteläpuolelle. Namibian länsipuolella on Atlantin valtameri. Etelä-Afrikan rajalla virtaa Oranjejoki, joka on maan pisin ja ainoa ympäri vuoden virtaava joki. Maan korkein vuori on 2573 metriä korkea Brandberg. Merenrannikolta sisämaahan on kapea kaista, missä sijaitsee Namibin aavikko. Sossuvien allasta reunustavat tähtidyynit, jotka ovat maailman korkeimpia. Namibin aavikon itäpuolella on rannikon suuntainen vuoristo. Vielä idempänä on rosoisia vuoria sisältävä ylänkö. Maan eteläosassa on maailman toiseksi suurin kanjoni Fish River Canyon. Maan pohjoisosassa kasvillisuus on puusavannia, pensastoa, ruohomaata aroa tai jokisusuistojen rehevää kasvillisuutta. 

Namibian ilmasto on kuiva. Maan sisäosassa päivälämpötila voi olla 40°C, mutta yölämpötila on paljon päivälämpötilaa alhaisempi. Maan keskiosan ylängön korkeilla alueilla ilmasto on alamaiden ilmastoa viileämpi. Merenrannikolla esiintyy usein sumua ja siellä vuotuinen sademäärä on alle 20 mm. Tämä johtuu rannikon läheltä virtaavasta kylmästä Benguelanvirrasta.

## Lähteet
Vila Viçosan perisynnittömän sikiämisen ritarikunta

**Vila Viçosan perisynnittömän sikiämisen ritarikunta** () on portugalilainen ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1818 kuningas Juhana VI:n käskystä. Sitä jaettiin tunnustuksena sellaisille siviileille ja sotilashenkilöille, jotka olivat tehneet merkittävän palveluksen kruunulle, paaville tai Neitsyt Marialle. Saajan ei tarvitse olla Portugalin kansalainen.

Ritarikunta lakkautettiin Portugalin kuningaskunnan myötä vuonna 1910, mutta se on säilynyt aktiivisena entisen kuningasperheen perheen ritarikuntana. Sen suurmestarina toimii Braganzan herttua. Portugalin tasavalta tunnustaa ritarikunnan vain epävirallisesti, ja portugalilaiset saavat kantaa ritarikunnan tunnuksia juhla-asussaan (paitsi sotilasunivormussa).

Kunnianosoitusta jaetaan neljässä luokassa (suurristi, komentaja, ritari ja palvelija) ja ritarikunnan nauha on vaaleansininen valkoisilla reunaraidoilla:

*  ritarikunnan nauha

## Lähteet
Wieacker–Wolffin oireyhtymä

**Wieacker–Wolffin oireyhtymä** on erittäin harvinainen oireyhtymä, joka periytyy peittyvästi X-kromosomissa. Se aiheuttaa synnynnäisen, hitaasti etenevän hermostollisen kehityshäiriön. Tyypillisiin oireisiin kuuluvat etenevä lihasheikkous, distaalinen myopatia, niveljäykkyys ja kyvyttömyys eräiden pään alueen lihasten liikuttamiseen. Oirekuva on kuitenkin yksilöllisesti vaihteleva.

Wieacker–Wolffin oireyhtymä aiheuttaa sikiön lihasheikkoudesta johtuvaa vähäistä liikkumista kohdussa. Tämä puolestaan johtaa nivelten virheasentoihin, ja seuraukset ilmenevät vaikeana synnynnäisenä artrogrypoosina. Oireyhtymässä tyypillistä on myös alaraajojen kärkiosissa ilmenevä lihasheikkous eli distaalinen myopatia. Spastisuutta saattaa esiintyä ja lapsella saattaa olla hidastunut pituuskasvu. Wieacker–Wolffin oireyhtymään liittyy motorinen kehitysviive, minkä lisäksi lihasheikkous kasvoissa ja kielessä voi aiheuttaa syömis- ja puhumisvaikeuksia. Kasvonpiirteisiin vaikuttaa lihasheikkous kasvojen alueella. Ptoosi, karsastus ja kaukonäköisyys ovat mahdollisia. Oireyhtymästä kärsivän korvat voivat myös sijaita poikkeuksellisen matalalla ja kitalaen kaari saattaa olla korkea. Myös suun poikkeavaa muotoa esiintyy oireyhtymän yhteydessä.

Wieacker–Wolffin oireyhtymään liittyy lievä kehitysvamma ja osassa tapauksista epilepsia. Sen yhteydessä tavataan erilaisia luustomuutoksia, kuten kampurajalkaa, skolioosia, lordoosia ja kamptodaktyliaa. Oireyhtymään liittyy myös kasvanut alttius lonkkanivelen sijoiltaanmenoon. Wieacker–Wolffin oireyhtymä johtuu X-kromosomin ZC4H2-geenin mutaatiosta, ja sen yleisyydeksi on arvioitu alle yksi tapaus miljoonaa syntyvää lasta kohden. Parannuskeinoa oireyhtymään ei ole vaan hoito on oireenmukaista. Wieacker–Wolffin oireyhtymän kuvasivat vuonna 1985 P. Wieacker ja G. Wolf. Vuonna 1997 oireyhtymän aiheuttava geenimutaatio paikannettiin X-kromosomiin, ja vuonna 2013 sen taustalta löydettiin ZC4H2-geenin mutaatio. Wieacker–Wolffin oireyhtymä kuuluu ZC4H2-kytkeytyneiden harvinaissairauksien ryhmään.

## Lähteet
Otto Jensen

**Otto Jensen** (11. syyskuuta 1856 Kongsberg – 26. helmikuuta 1918 Hamar) oli norjalainen teologi ja poliitikko. Hän toimi Norjan kirkko- ja opetuministerinä vuosina 1906–1907 ja oli Hamarin piispa vuosina 1917–1918.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Georg Haupt

**Georg Haupt** (10. elokuuta 1741 – 18. syyskuuta 1784) oli ruotsalainen ebenisti ja aikansa tunnetuimpia ruotsalaisia huonekalusuunnittelijoita. Hän opiskeli Pariisissa ja omaksui uusklassistisen tyylin yhdistettynä rokokoohon. Hauptista tuli vuonna 1769 hovipuuseppä.

## Töitä

George haupt, cassettone, 1781.JPG|Lipasto.
Golvur Haupt.jpg|Kaappikello.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Painajaisia ja unikuvia

**Painajaisia ja unikuvia** () on Stephen Kingin julkaisema vuoden 1993 novellikokoelma, joka julkaistiin vuosina 1999–2000 suomeksi kahdessa osassa nimillä **Yksinäinen sormi** ja **Anteeksi, oikea numero**.

## Tarinat
### Yksinäinen sormi
# Dolanin Cadillac *(Dolan's Cadillac, 1985)*
# Koko sotkun loppu *(The End of the Whole Mess, 1986)*
# Kärsikää, pikku piltit *(Suffer the Little Children, 1972)*
# Yölentäjä *(The Night Flier, 1988)*
# Pappa *(Pops, 1987)*
# Siihen kasvaa kiinni *(It Grows on You, 1982)*
# Jättihampaat *(Chattery Teeth, 1992)*
# Omistus *(Dedication, 1988)*
# Yksinäinen sormi *(The Moving Finger, 1990)*
# Kumitossut *(Sneakers, 1988)*
# Siellä on muuten helvetin hyvä bändi *(You Know They Got a Hell of a Band, 1992)*
# Kotikonstein *(Home Delivery, 1989)*

### Anteeksi, oikea numero
# Sadekausi *(Rainy Season, 1989)*
# Uljas ratsuni *(My Pretty Pony, 1989)*
# Anteeksi, oikea numero *(Sorry, Right Number, 1993)*
# Kello kymmenen ihmiset *(The Ten O'Clock People, 1993)*
# Esikaupunkielämää *(Crouch End, 1980)*
# Talo Vaahterakadulla *(The House on Maple Street, 1993)*
# Viides neljännes *(The Fifth Quarter, 1972)*
# Tohtorin tapaus *(The Doctor's Case, 1987)*
# Unneyn viimeinen juttu *(Umney's Last Case, 1993)*
# Katse pallossa *(Head Down, 1990)*
# Brooklynin elokuu *(Brooklyn August, 1971)*
# Kerjäläinen ja timantti *(The Beggar and the Diamond, 1993)*

## Elokuvaversioita kirjan tarinoista
# The Night Flier (1997) – Ohjaus: Mark Pavia, Pääosissa: Miguel Ferrer, Julie Entwisle, Dan Monahan, Michael H. Moss
# Quicksilver Highway (1997) – Ohjaus: Mick Garris, Pääosissa: Christopher Lloyd, Matt Frewer, Raphael Sbarge
# Dolan's Cadillac (2009) – Ohjaus: Jeff Beesley, Pääosissa: Christian Slater, Emmanuelle Vaugier, Wes Bentley
Rudolph

**Rudolph** () on englanninkielinen miehen etunimi, joka voi esiintyä myös sukunimenä. Se on muunnelma saksankielisestä nimestä Rudolf. Se lyhennetään usein muotoon Rudy ().

Suomessa etunimi Rudolph on vuoteen 2023 mennessä annettu yhteensä alle 54 miehelle ja alle 25 naiselle.

## Tunnettuja Rudolph-nimisiä

Rudolph etunimenä:

* Johann Rudolph Ahle (1625–1673), saksalainen säveltäjä ja urkuri
* Rudolph Brandes (1795–1842), saksalainen farmaseutti
* Rudolph Dirks (1877–1968), saksalais-yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija
* Rudolph Giuliani (s. 1944), yhdysvaltalainen poliitikko
* Rudolph Karstadt (1856–1944), saksalainen liikemies
* Rudolph Lewis (1888–1933), eteläafrikkalainen maantiepyöräilijä
* Rudolph Maté (1898–1964), puolalaissyntyinen elokuvaaja ja elokuvaohjaaja
* Rudolph Pariser (1923–2021), yhdysvaltalainen kemisti
* Rudolph Amandus Philippi (1808–1904), saksalais-chileläinen paleontologi
* Rudolph Schildkraut (1862–1930), itävaltalainen näyttelijä
* Rudolph Simonsen (1889–1947), tanskalainen säveltäjä
* Rudolph Tesiny (1881–1926), yhdysvaltalainen painija
* Rudolph Valentino (1895–1926), italialais-yhdysvaltalainen näyttelijä
* Rudolph Walker (s. 1939), trinidadilais-brittiläinen näyttelijä

Rudolph sukunimenä:

* Alan Rudolph (s. 1943), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja
* Arthur Rudolph (1906–1996), saksalainen rakettitieteilijä
* Eric Robert Rudolph (s. 1966), yhdysvaltalainen terroristi
* Maya Rudolph (s. 1972), yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko
* Paul Rudolph (s. 1947), kanadalainen muusikko
* Wilma Rudolph (1940–1994), yhdysvaltalainen pikajuoksija
* Jeanne Zaidel-Rudolph (s. 1948), eteläafrikkalainen säveltäjä

Kuvitteellisia hahmoja:

* Petteri Punakuono (), kuvitteellinen Joulupukin poro

## Lähteet
Jakov Melnikov

**Jakov Fjodorovitš Melnikov** (, 13. tammikuuta 1896 Moskova, Venäjän keisarikunta - 2. heinäkuuta 1960 Neuvostoliitto) oli Neuvostoliittoa edustanut venäläinen pikaluistelija.

Jakov Melnikov aloitti pikaluistelu-uransa Venäjällä keisarivallan aikaan ennen ensimäistä maailmansotaa. Ensimmäisen kerran hän osallistui maan mestaruuskisoihin vuonna 1911 sotien välisenä aikana. Tähän aikaan Venäjän huippunimiä olivat Ippolitovin veljekset Vasili ja Platon sekä Nikita Naidenov. Melnikov nousi ensimmäisen kerran maansa mestariksi vuonna 1915 ja voitti Venäjän keisarikunnan pikaluistelumestaruuden yhteispisteissä kaikkiaan kaksi kertaa eli 1915 ja 1917. Sen jälkeen hän voitti Neuvosto-Venäjän mestaruuden kolme kertaa eli 1918, 1919 ja 1922. Sen jälkeen hän voitti yleisliittolaisia eli Neuvostoliiton mestaruuksia vielä kuusi kertaa (1924, 1927, 1928, 1933, 1934 ja 1935). Näin oli kaikkiaan 11 kertaa Venäjä & Neuvostoliiton mestari. Viimeisen kerran Melnikov osallistui maansa mestaruuskisoihin talvella 1939.

Maailmansota oli keskeyttänyt kansainvälisen kanssakäymisen urheilussa. Niinpä Neuvosto-Venäjän edustajat tulivat EM- ja MM-kisoihin vain kerran eli talvella 1923. Niissä kisoissa Melnikov saavutti neljännen sijan yhteispisteissä EM-kisoissa Hamarissa ja pronssia MM-kisoissa Tukholmassa edellään Suomen Clas Thunberg ja Norjan Harald Strøm. Neuvostoliitolaisena kilpakumppanina hänellä oli Platon Ippolitov, joka menestyi heikommin kuin Melnikov.

Vuoden 1923 jälkeen Neuvostoliiton urheilijat eivät osallistuneet enää EM- tai MM-kisoihin. Melnikov ja toiset Neuvostoliiton pikaluistelijat vierailivat Norjan, Ruotsin ja Suomen työläisurheiluliittojen kisoissa. Vuonna 1928 Talvispartakiadit järjestettiin Oslossa. Niissä Melnikov otti voitot 5 000 ja 10 000 metrillä. Melnikovin tulostaso oli niin hyvä, että hän olisi antanut kovan vastuksen ajan silloisille EM- ja MM-kisojen huippunimille eli Thunbergille, Norjan Ivar Ballangrudille ja Bernt Evensenille.

### Henkilökohtaiset ennätykset

* 500 metriä: 44,0 (27. helmikuuta 1929, Oslo)
* 1 000 metriä: 1.38,0 (27. helmikuuta 1929, Oslo)
* 1 500 metriä: 2.23,0 (17. helmikuuta 1935, Oslo)
* 3 000 metriä: 5.04,0 (2. maaliskuuta 1929, Drammen)
* 5 000 metriä: 8.30,3 (12. helmikuuta 1927, Oslo)
* 10 000 metriä: 17.38,7 (19. helmikuuta 1928, Oslo)

## Urheilu-uran jälkeen
Toisessa maailmansodassa Melnikov oli autokomppanian komentajana. 

Sodan jälkeen hän siirtyi pikaluistelussa valmennustehtäviin.

## Tunnustukset

Vielä Melnikovin urheilu-uran kestäessä Neuvostoliitossa perustettiin vuonna 1934"Neuvostoliiton urheilun mestari" -tunnustus. Ensimmäinen myönnettiin Jakov Melnikoville. Hän sai myös muita huomionosoituksia, kuten Työn punalipun kunniamerkin (1937) ja Punaisen tähden kunniamerkin.

## Lähteet
Uuden-Seelannin ritarikunta

**Uuden-Seelannin ritarikunta** () on uusiseelantilainen ritarikunta. Se on perustettu 6. helmikuuta 1987. Sitä jaetaan tunnustuksena kruunun tai Uuden-Seelannin kansalaisten hyväksi tehdyistä teoista niin siviileille kuin sotilashenkilöillekin. Uudessa-Seelannissa jaettavien ritarikuntien keskuudessa ritarikunta on korkea-arvoisin.

Ritarikunnan jäsenmäärä on rajattu 20 elävään henkilöön kerrallaan. Ylimääräisiä jäseniä voidaan nimittää poikkeustapauksissa. Tällaisia poikkeusnimityksiä on tehty vain viisi kertaa: 1990 (Waitangin sopimuksen 150-vuotisjuhlapäivä), 2002 (kuningatar Elisabet II:n kultariemujuhla), 2007 (ritarikunnan 20-vuotisjuhla), 2012 (kuningatar Elisabet II:n timanttiriemujuhla) ja 2022 (kuningatar Elisabet II:n platinariemujuhla).

Kunniamerkkiä jaetaan yhdessä luokassa:

*  ritarikunnan nauha

## Lähteet
Stina Saari

**Stina Saari** (s. 1992) on suomalainen runoilija. Hänen esikoiskokoelmansa *Änimling* ilmestyi 2018 Teoksen kustantamana. Kriitikko Virpi Alanen ihastelee: "nyt on raikasta settiä" ja toteaa että energisen hössöttävä kieli saa teoksessa päähuomion: se on "sinne tänne sinkoilevaa muttei hapuilevaa". Saaren kieli käy ylikierroksilla, kuin oltaisiin matkalla pois kielestä ja takaisin. Lopulta Alanen kuitenkin toteaa, että "tajunnanvirtamaisesti koheltava muoto hätkähdyttää alussa mutta käy loppupuolella toisteliaaksi". Teos kuitenkin hänen mielestään tavoittaa ajastamme hyvin keskeistä tunnelmaa.

Saari sai esikoisteoksestaan *Ä nim ling* Yleisradion Tanssiva karhu -palkinnon 2019.

## Teokset
* *Ä nim ling*, Teos 2018 
* *Onninno*, Kosmos 2023 

## Lähteet
Reptil

**Reptil** (oikealta nimeltään **Humberto Lopez**) on Marvel-kustantamon sarjakuvien supersankari. Hän pystyy luuamuletin ansiosta muuttamaan ruumiinosiaan dinosaurusten ruumiinosiksi. Myöhemmin hän saa myös kyvyn muuttua kokonaan dinosaurukseksi.

## Muissa medioissa
### Televisiosarjoissa

* *[[The Super Hero Squad Show]]* -televisiosarjassa Reptil kuuluu YPKVV:hen ja esiintyy useissa jaksoissa auttaen supersankareita estämään Tohtori Doomia kätyreineen saamasta Rautamiehen ja Doomin välisessä taistelussa hajonneen voimakkaan ikuisuuden miekan sirpaleita. Sarjan loppupuolella Reptil ja Wolverine kilpailevat golfissa MODOKia ja Kuvotusta vastaan, Reptil löytää sirpaleen ja ottaa sen käteensä. Normaalisti jotain tapahtuisi, mutta kun mitään ei tapahdukaan, he olettavat sen olevan jokin tavallinen esine. Kuitenkin Kuvotuksen mielestä se on nätti ja aikoo ottaa sen mukaansa, mutta koskiessaan siihen hän muuttuu MODOKiksi, jolloin he tajuavat, että se kuitenkin oli sirpale. Sarjan lopussa käy ilmi, että Reptilille voimat muuttaa ruumiinosiaan dinosaurusten ruumiinosaksi antama amuletti onkin oikeasti yksi ikuisuuden miekan sirpaleista, joka oli mennyt ajassa taakse päin. Tämä selittää sen, että hän oli aiemmin immuuni toiselle sirpaleelle. Hän joutuu antamaan amulettinsa pois ja jättämään supersankariuden. Kuitenkin hän yllättäen onkin saanut kyvyn muuttua kokonaan dinosaurukseksi.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Gabdennasyr Kursavi

**Gabdennasyr Kursavi** (, ; 1776–1812) oli tataarien imaami, valistaja, hanafi-maturidi-teologi, merkittävä jadidisti. Qursawi syntyi nykyisessä Arçan piirissä, Tatarstanissa. Hän kuoli suorittaessaan pyhiinvaellusta Mekkaan. Qursawi on haudattu Istanbulin Üsküdariin.

## Lähteet
Lapuan kansallispuku

**Lapuan kansallispuku** on suomalainen kansallispuku.

Kansallispuku on suunniteltu 1930-luvun alussa. Suunnittelijan henkilöllisyys ei ole tiedossa.

Pukuun kuuluu mm. karstalangasta kudottu hame, helysolki ja punainen liivi.

## Aiheesta muualla

* http://www.lapuanpuku.fi/index.html

## Lähteet
Daniel Barritt

**Daniel Barritt** (s. 23. elokuuta 1980) on brittiläinen kartanlukija.

## Ura
Barritt aloitti kilpailemisen vuonna 1999 ja on osallistunut yli sataan rallin MM-sarjan kilpailuun. Hänen uransa lähti nousuun David Higginsin kanssa vuonna 2002, jolloin he voittivat SCCA Pro Rally -sarjan mestaruuden. Hän osallistui Alastair Fisherin kanssa WRC Academyyn vuonna 2011 ja liittyi Elfyn Evansin kartanlukijaksi vuonna 2013. He kilpailivat WRC2-sarjassa ennen nousua rallin MM-sarjaan. Barritt liittyi Takamoto Katsutan kartanlukijaksi vuonna 2019. Vuonna 2021 Viron rallissa hän loukkasi niskansa ja selkänsä ja joutui sivuun kuntoutumisen ajaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* eWRC-sivustolla
Dunja Mijatović

**Dunja Mijatović** (s. 8. syyskuuta 1964 Sarajevo) on bosnialainen ihmisoikeusvaikuttaja.

Mijatović valmistui vuonna 1987 Sarajevon yliopistosta. Myöhemmin hän opiskeli Bolognan yliopistossa ja London School of Economicsissa. Hän on ammattiurallaan keskittynyt varsinkin työhön sananvapauden hyväksi. Mijatović toimi vuosina 2005–2007 Euroopan neuvoston kriisiaikojen ilmaisun- ja tiedotuksenvapauden asiantuntijoiden ryhmän ja vuosina 2007–2010 Euroopan sääntelyelinten ohjelman johtajana. Vuosina 2001–2010 hän johti Bosnia-Hertsegovinan sähköisen viestinnän sääntelyelintä. Vuosina 2010–2017 hän oli Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön tiedotuksenvapausedustaja.

Mijatović valittiin 24. tammikuuta 2018 Euroopan neuvoston ihmisoikeusvaltuutetuksi 107:lla äänellä 229:sta. Hän astui 1. huhtikuuta 2018 virkaan kuusivuotiskaudelle. Häntä edelsi tehtävissä Nils Muižnieks. Komissaarina Mijatović on työskennellyt muun muassa ilmaisunvapauden, toimittajien turvallisuuden, ihmisoikeusaktivistien suojelun sekä siirtolaisten ja pakolaisten oikeuksien hyväksi. Hän on ollut aktiivinen syrjinnän ja vihapuheen vastaisessa työssä. Mijatović on keskittynyt myös naisten, lasten ja haavoittuvaisten ryhmien kohtaamien ihmisoikeushaasteiden ratkaisuun varsinkin konfliktin ja pakolaisuuden oloissa. Lisäksi hän on työskennellyt Ukrainan sodan ihmisoikeusseurausten parissa.

Mijatović vaati 6. heinäkuuta 2023 *[[Iltalehti|Iltalehden]]* toimittaja Ida Erämaahan kohdistuneen uhkailun tutkintaa ja tuomitsemista. Hän piti toimittajaan kohdistettua ja uhkauksiin johtanutta kampanjaa vakavana. Joulukuussa 2023 Mijatović ilmaisi huolensa pakolaisten ja turvapaikanhakijoiden oikeuksista Suomen itärajan tilapäisen sulkemisen yhteydessä sisäministeri Mari Rantaselle osoittamassa kirjeessään.

## Lähteet
Wiedemann–Steinerin oireyhtymä

**Wiedemann–Steinerin oireyhtymä** on oireyhtymä, jota aiheuttavat KMT2A-geenin mutaatiot. Yleensä oireyhtymän taustalla on *de novo* -mutaatio. Periytymistapa on vallitseva.

Wiedemann–Steinerin oireyhtymään liittyy lyhytkasvuisuutta, kehitysvammaisuutta ja poikkeavat kasvonpiirteet. Poikkeavaa karvoitusta kyynärseudulla esiintyy yli 50 %:lla potilaista. Sitä pidettiin aiemmin oireyhtymälle tyypillisenä erityispiirteenä, mutta geenitutkimuksissa oireyhtymä on osoittautunut luultua yleisemmäksi ja sen oirekuva on täsmentynyt. Useimmiten Wiedemann–Steinerin oireyhtymä johtaa lievään tai keskivaikeaan kehitysvammaisuuteen. Kehitysviive on havaittu kielentuotossa noin 80 %:lla ja motorisissa taidoissa selkeänä noin 60 %:lla. Monet jäävät pienikokoisiksi. Tyypillisiin kasvonpiirteisiin kuuluvat pitkät ja kapeat, toisistaan etäiset luomiraot, korostuvat kulmakarvat ja silmäripset, leveähkö nenä sekä pitkähkö ylähuuli. Joskus Wiedemann–Steinerin oireyhtymään liittyvissä kasvonpiirteissä on huomattavaa samankaltaisuutta Kabuki-oireyhtymässä ja Cornelia de Lange -oireyhtymässä esiintyvien kasvonpiirteiden kanssa. Alle puolilla potilaista on ilmennyt luuston poikkeavuuksia. Osalla on todettu myös sydämen rakennepoikkeamia, pienikätisyyttä ja -jalkaisuutta, epilepsiaa sekä hypotoniaa. Suurimmalla osalla Wiedemann–Steinerin oireyhtymästä kärsivistä on ollut silmälöydöksenä karsastus, kyyneltieongelmia tai ptoosi. Oireyhtymään liittyvinä psyykkisinä piirteinä on kuvattu aggressiivisuutta, keskittymiskyvyn puutetta, ahdistuneisuutta ja stereotyyppisiä toimintoja.

Wiedemann–Steinerin oireyhtymään viittaavia tapauskuvauksia julkaistiin ensimmäisen kerran 1980-luvun loppupuolella. Oireyhtymä nimettiin kahden ensimmäisen raportin laatijoiden mukaan. Vuonna 2012 löydettiin oireyhtymää aiheuttava virhe KMT2A-geenistä. Tapauksia on esiintynyt eri puolilla maailmaa, mutta esiintyvyydestä ei ole tietoa. Alidiagnosointia on arveltu esiintyvän runsaasti. Parannuskeinoa Wiedemann–Steinerin oireyhtymään ei ole vaan hoito on oireenmukaista.

## Lähteet
Hålogalandin laamanninoikeus

**Hålogalandin laamanninoikeus** (norj. *Hålogaland lagmannsrett*) on yksi Norjan kuudesta laamanninoikeudesta. Sen tuomiopiiri koostuu Nordlandin, Tromssan ja Finnmarkin lääneistä. Håloagalandin laamanninoikeus toimii Tromssassa.

## Käräjäoikeudet
Hålogalandin laamanninoikeus toimii valitustuomioistuimena Helgelandin, Indre ja Østre Finnmarkin, Midtre Hålogalandin, Pohjois-Tromssan ja Senjan, Saltenin ja Lofoottien sekä Vestre Finnmarkin käräjäoikeudelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laamanninoikeuden verkkosivut
Witteveen–Kolkin oireyhtymä

**Witteveen–Kolkin oireyhtymä** on synnynnäisenä hermoston kehityshäiriönä ilmenevä erittäin harvinainen oireyhtymä. Oirekuva on yksilöllisesti vaihteleva.

Witteveen–Kolkin oireyhtymästä kärsivillä lapsilla voi ensimmäisten elinkuukausien aikana ilmetä syömisongelmia. Pituuskasvu saattaa olla hidastunutta. Noin puolilla potilaista esiintyy hypotonia, noin puolilla mikrokefalia ja noin puolilla motorinen kehitysviive. Oppimisvaikeudet ovat Witteveen–Kolkin oireyhtymässä yleisiä, ja jos kehitysvamma todetaan, se on yleensä lievä. Osalla sairastuneista on ilmennyt myös epilepsiaa. Witteveen–Kolkin oireyhtymään liittyvät sille ominaiset kasvonpiirteet, joissa tyypillisesti otsa on pitkä ja kapea, silmäluomiraot alaspäin suuntautuneet, kasvot muodoltaan kolmiomaiset, leuka terävä ja ylähuuli ohut. Oireyhtymän yhteydessä saattaa myös esiintyä suulakihalkio tai nivelten ylitaipuisuus. Joskus on todettu näköhäiriöitä, minkä lisäksi oireyhtymän piirteisiin kuuluu huonokuuloisuus, joka voi olla alkuperältään sensorineuraalinen, konduktiivinen tai sekamuotoinen. Oireyhtymään mahdollisesti kuuluviin synnynnäisiin rakennepoikkeavuuksiin kuuluvat lantiomunuainen, kammioväliseinäaukko, paksuuntunut aorttaläppä, kystoseele ja ureteroseele. Pienellä osalla sairastuneista on ollut myös aivojen rakennepoikkeavuus, kuten aivokammioiden suurikokoisuus, aivokurkiaisen poikkeavuus, pikkuaivoatrofia tai tyypin I Arnold–Chiarin epämuodostuma.

Witteveen–Kolkin oireyhtymään liittyy noin kolmasosalla sairastuneista psykiatrisia ongelmia tai käytöshäiriöitä. Sosiaaliset vuorovaikutustaidot voivat olla puutteelliset. Ongelmina saattaa ilmetä keskittymiskyvyttömyyttä, levottomuutta, ylivilkkautta, autismin kirjon häiriö tai ADHD. Aggressiivisuutta ja pakko-oireista käyttäytymistä voi myös esiintyä. Mahdollisia oireyhtymään liittyviä psykiatrisia sairauksia ovat esimerkiksi masennus ja skitsoaffektiivinen häiriö.

Witteveen–Kolkin oireyhtymä johtuu kromosomin 15 geenin SIN3A mutaatiosta. Sitä aiheuttavat myös kromosomialueen 15a24 mikrodeleetiot, joihin liittyy SIN3A-geenin deleetio. 15q24-mikrodeleetion aiheuttamassa oireistossa kuitenkin kehitysvamma on usein keskivaikea tai vaikea. Oirekuva on näissä tapauksissa myös tavallista moninaisempi. Yleensä Witteveen–Kolkin oireyhtymän taustalla on *de novo* -mutaatio. Periytyvyys on autosomaalinen ja vallitseva. Oireyhtymästä arvioidaan kärsivän alle yhden elävänä syntyvän lapsen miljoonaa kohden. Esiintyvyys on yhtäläinen sukupuolesta riippumatta. Parannuskeinoa ei ole vaan hoito on oireenmukainen. Oireyhtymän kuvasivat ensimmäisinä Josefine S. Witteveen ja Sharon M. Kolk vuonna 2016.

## Lähteet
Heikki Takamäki

**Heikki Jouko Takamäki** (18. maaliskuuta 1947 Kuortane – 21. heinäkuuta 2023 Tampere) oli suomalainen kauppias ja kaupan alan järjestövaikuttaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Heikki Takamäki syntyi konttorinhoitaja Aaro Takamäen ja Hilja Ahopellon perheeseen. Hän avioitui 1969 kotitalousopettaja Kaija Salmisen kanssa. Takamäki kävi keskikoulun ja opiskeli maanviljelys- ja kauppateknikoksi. Diplomikauppias hänestä tuli 1988. Takamäki oli Keskon Seinäjoen konttorin myyjä 1966–1971 ja neuvoja 1971–1974, Kauhavan Hela-Marketin ja Alahärmän Härmä-Marketin apulaisjohtaja 1974–1979, K-Rauta Takamäen kauppias Alavudella 1979–1994, K-Rauta Rauta-Otra Nekalan toimitusjohtaja Tampereella vuodesta 1994 ja Kesport-Intersport Nekalan kauppias 1995–1999. 

Takamäellä oli myös useita luottamustehtäviä. Keskossa hän oli Seinäjoen neuvottelukunnan jäsen 1982–1984, hallintoneuvoston jäsen 1992–1999 ja varapuheenjohtaja 1997–1999, valtuutettu 1994–1998, työvaliokunnan jäsen 1999–2000, hallituksen jäsen vuodesta 2000 ja puheenjohtaja vuodesta 2003. Hän oli myös Suomen Vähittäiskauppiasliiton, vuodesta 1997 K-kauppiasliitto, Seinäjoen piirin johtokunnan jäsen 1980–1982, rautakauppatoimikunnan puheenjohtaja 1980–1982, liiton rautakauppajaoston johtokunnan jäsen vuodesta 1980 ja toinen varapuheenjohtaja 1984–1988 sekä liittohallituksen toinen varapuheenjohtaja 1984–1988, ensimmäinen varapuheenjohtaja 1989–1992 ja puheenjohtaja 1993–2002. Seinäjoen Maila-Jussien johtokuntaan 1975–1984 kuulunut ja Suomen Pesäpalloliiton hopeisen ansiomerkin saanut Takamäki valittiin 2012 Superpesis Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi. Kauppaneuvoksen arvonimen Takamäki sai 2004. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Heikki Takamäen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Vuoden karikatyyppi

**Vuoden karikatyyppi** on henkilö, jonka Grafian alainen Suomen karikatyristien ja pilapiirtäjien kilta Skarpit vuosittain valitsee. Valinnan perusteena on, että henkilö on "suomalainen, mediassa vahvasti esillä ollut henkilö, joka on persoonaltaan ja ulkoiselta olemukseltaan mielenkiintoinen piirrettävä”. Valittu henkilö saa itselleen yhden hänestä piirretyistä karikatyyreistä.

## Karikatyypit
Lähde:
* 2010 Sofi Oksanen
* 2011 Jutta Urpilainen
* 2012 Timo Soini
* 2013 Jörn Donner
* 2014 Ismo Leikola
* 2015 Jarkko Nieminen
* 2016 Sauli Niinistö
* 2017 Jan Vapaavuori
* 2018 Heikki Kinnunen
* 2020 Santtu-Matias Rouvali
* 2021 Kalervo Kummola
* 2022 Mika Salminen
* 2023 Lauri Markkanen

## Lähteet
Grensen

**Grensen** on Oslon ydinkeskustassa sijaitseva katu, joka ulottuu Stortorvet-aukiolta Professor Aschehougs plass -aukiolle. Se on yksi kaupungin tärkeimmistä liikekaduista, ja sillä kulkee paljon joukkoliikennettä.

## Kuvia

Stortorvets01.jpg|Grensen 1: Stortorvets Gjæstgiveri.
Grensen 3 oslo og akers sparebank rk 165440 IMG 8609.JPG|Grensen 3: Entinen Akers Sparebankin pääkonttori vuodelta 1933. Täällä toimii muun muassa työtuomioistuin.
Grensen 10 Brødrene Wolds gård ID 163472.JPG|Grensen 10: Tässä talossa aloitti vuonna 1880 Norjan ensimmäinen puhelinkeskus.
Grensen 12.jpg|Grensen 12: Grændesens Skotøimagazin -kenkäkauppa on toiminut paikalla vuodesta 1889. Vuonna 1950 silloinen rakennus paloi, ja seuraavana vuonna valmistui nykyinen kahdeksankerroksinen kerrostalo.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kamerunin historia

**Kamerunin historia** kertoo Kamerunin historiasta. Varhaismmat merkit ihmisasutuksesta Kamerunin alueella ovat ajalta 50 000 vuotta sitten. Varhaisimmin Kamerunissa asunut väestö, josta on hyvästi tietoa, on pygmeihin, baka-kansaan kuuluva väestö, joka elää metsästäjä-keräilijöinä. Jossain vaiheessa maan pohjoisosassa sao-kansa perusti yhdyskuntia ja valtakuntia. Myöhemmin 1400-luvulla oli Kamerunin pohjoisosasta Nigeriaan ulottuva Kotokon kuningaskunta. 1700-luvulla tuli pohjoisen suunnalta fulaneja, jotka olivat muslimeja.

1470-luvulta alkaen portugalilaisia tuli Kamerunin rannikolle ja muun muassa Doulaan ja Bimbiaan perustettiin orjakauppasatamia. 1800-luvulla orjakaupan loputtua eurooppalaiset kauppasivat kumia ja palmuöljyä. Tuolloin saksalaiset ja britit olivat Kamerunissa merkittäviä kaupankävijöitä. Kamerunista tuli Saksan siirtomaa 1884. Kun Saksan siirtomaat jaettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen Ison-Britannian ja Ranskan kesken, Ranska sai suurimman osan Kamerunista ja Iso-Britannia sai pienen alueen Nigerian eteläpuolelta. Ranskalle kuulunut osa itsenäistyi 1960. Seuraavana vuonna Isolle-Britannialle kuuluneilla alueilla järjestettiin kansanäänestys, jonka perusteella pohjoinen alue liittyi Nigeriaan ja eteläinen Kameruniin.

## Lähteet
Gabonin historia

**Gabonin historia** kertoo Gabonin historiasta. Gabonin sisäosien ensimmäiset ihmiset kuuluivat pygmeihin kuuluviin heimoihin. Useampi bantuihin kuuluva heimo tuli Gaboniin noin 100 ekr. Ensimmäisinä eurooppalaisina portugalilaiset merimatkaajat kävivät Gabonin alueella 1472. He seikkailivat tuolloin Gabonjoen suun seudulla. 1500-luvulla orjakaupan ollessa valloillaan Gabonin rannikkoalueella oli orjakaupan suuri keskittymä. 1800-luvun alussa ranskalaiset sopivat protektoraateista. Uudenenglannin lähetystyön myötä perustettiin Barakan lähetysasema ja tästä sai alkunsa 1848 perustettu Libreville. Suuri osa Gabonista oli Ranskan hallitsema 1842 lähtien. Ranska vapautti vankeja Librevillessä. Gabonissa seikkaili tutkmusmatkailijoita 1862-1887. Gabon oli kokonaisuudessaan Ranskan hallitsema 1891 lähtien. Gabon kuului Ranskan Päiväntasaajan Afrikkaan eli Ranskan Keski-Afrikkaan 1910 alkaen. Gabonista tuli itsehallinnollinen alue 1958 ja se itsenäistyi 1960.

## Lähteet
Päiväntasaajan Guinean historia

**Päiväntasaajan Guinean historia** kertoo Päiväntasaajan Guinean historiasta. Maan sisäosissa Rio Munin seudulla asui metsästäjä-keräilijöinä elänyttä väestöä jo tuhansia vuosia sitten ja heidän jäljiltään Päiväntasaajan Guineassa on bayelekansaa. Myös Coriscon saarella oli asutusta 2000 vuotta sitten. Myöhemmin maahan saapui bantuja. Frangkansa, johon kuuluu suurin osa maan nykyisestä väestöstä, valloitti Rio Munin 1800-luvulla. Biokon saari asutettiin tiedettävästi 500-luvulla, jolloin ihmisiä todennäköisesti tuli pienissä ryhmissä. Coriscon saari autioitui 1400-luvulla, mutta saari asutettiin uudestaan 1700-luvulla bengakansan toimesta. Portugalilaisia merenkulkijoita tuli maan rannikolle ensimmäisen kerran 1470-luvulla. Päiväntasaajan Guinea oli Portugalin hallinnossa 1778 saakka, jolloin Portugal luovutti Biokon ja Annobónin saaret sekä Rio Munin alueen Espanjalle. Espanjalaisilla oli Biokossa siirtokunta, jonka he jättivät pian keltakuumeen vuoksi. Isolla-Britannialla oli laivastotukikohta Biokossa 1800-luvun alussa, minne tuotiin vapautettuja orjia ja siirtolaisia Sierra Leonesta. Espanjalaiset toivat tälle saarelle 1880-luvulla Kuubasta vankeja. 1800-luvun lopulla Biokossa alettiin vijellä kaakoata, josta tuli 1900-luvulla tärkeä kauppatavara. Lisäksi maassa tuotettiin 1900-luvulla kahvia ja puuta, joiden tuotannossa paikallisväestöä laitettiin pakkotyöhön. 1963 Päiväntasaajan Guineasta tuli itsehallinnollinen alue ja se itsenäistyi 1968. Maan ensimmäinen presidentti johti maata hirmuvaltiaan tavoin. Hänen veljenpoikansa kaappasi vallan 1979. Ensimmäinen presidenntti kuului fangiheimon mongomoklaaniin. 

## Lähteet
Imbe

**Imbe** on garcinia livingstonei -puun tuottama hedelmä. Niitä kasvaa etenkin trooppisessa Afrikassa. Hedelmää kutsutaan myös afrikkalaiseksi mangoksi. Imbe on makea ja pieni, noin 1–4 senttimetrin kokoinen, oranssi hedelmä, jonka hedelmäneste on keltaista ja tahmeaa.

## Lähteet
Culex modestus

**Culex (Barraudius) modestus** on hyttyslaji. Se on yksi neljästä *Culex*-suvun *Barraudius*-alasuvun lajista. Sitä esiintyy vähintään useissa Euroopan maissa, Venäjällä ja Pohjois-Amerikassa. Helsingin yliopiston tutkija Lorna Culverwell löysi sen ensimmäisenä Suomesta elokuussa 2022.

## Lähteet