open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kansainvälinen diabetesliitto

**Kansainvälinen diabetesliitto** (, IDF) on sateenvarjojärjestö, joka koostuu yli 240:sta kansallisesta diabetesjärjestöstä 160:n maan ja territorion alueella. Sen tarkoitus on edistää diabeetikoiden ja korostuneessa sairastumisriskissä olevien etuja. Kansainvälinen diabetesliitto on johtanut kansainvälistä diabetesyhteisöä vuodesta 1950. 

Kansainvälinen diabetesliitto on jaettu hallinnollisesti seitsemään alueeseen. Sillä on virallinen sidos Maailman terveysjärjestöön ja se on yhteydessä Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeristön tiedotusosastoon.

## Lähteet
Eunoe

**Eunoe** on Danten *[[Jumalainen näytelmä|Jumalaisessa näytelmässä]]* maanpäällisessä paratiisissa virtaava joki, joka juoksee samasta lähteestä Lethen kanssa. Eunoe vahvistaa hyvien tekojen muistoa ja toimii siten vastapainona synnin muistot pyyhkivälle Lethelle. Juotuaan *[[Jumalainen näytelmä#Kiirastuli|Purgatorion]]* XXXIII laulussa ensin Lethen ja sitten Eunoen vettä Dante kertoo olleensa "puhdas, altis nousemaan nyt tähtiin".

Kreikkalaiseen mytologiaan pohjautuvasta Lethestä poiketen Eunoe on kokonaan Danten omaa keksintöä. Sen nimi tarkoittaa "hyvää muistoa" ja on johdettu kreikan sanoista *eu*, hyvä, ja *nous*, mieli.

## Lähteet
Jonas Gwangwa

**Jonas Mosa Gwangwa** (19. lokakuuta 1937 Soweto, Johannesburg – 23. tammikuuta 2021) oli eteläafrikkalainen jazzpasunisti, elokuvamusiikin säveltäjä ja sovittaja.

Gwangwan mentori oli 1950-luvun alkupuolella alttosaksofonisti Kippie Moeketsi. Gwangwa toimi pianisti Abdullah Ibrahimin kanssa vuonna 1959 hajonneen The Jazz Epistlesin jäsenenä. Se oli ensimmäinen albumin julkaissut mustaihoisten muodostama eteläafrikkalaisyhtye. Vuonna 1965 Gwangwa osallistui Miriam Makeban, Hugh Masekelan ja Letta Mbulun kanssa *Sound of Africa* -konserttiin Carnegie Hallissa Yhdysvalloissa. Kaksi vuotta myöhemmin hän palasi Yhdysvaltoihin *The Main Event* -kiertueen osallistujana. Mukana olivat myös Masekela ja Herb Alpert. 1970-luvun alkupuolella Gwangwa poistui Etelä-Afrikasta apartheidia ylläpitäneen hallinnon kiellettyä mustien väliset kokoontumiset.

Gwangwa kiersi Euroopassa *[[King Kong (vuoden 1959 musikaali)|King Kong]]* -musikaalituotannon yhteydessä mutta siirtyi Yhdysvaltoihin, jossa opiskeli Manhattan School of Musicissa. Harry Belafonten tuella hän saavutti läpimurron yhdysvaltalaisyleisön keskuudessa. Gwangwa toimi kymmenen vuoden ajan 1980 apartheidvastaisen kamppailun pehmeämmän puolen näyttämiseen perustetun Amandla Cultural Ensemblen johtajana. Vuonna 1985 Etelä-Afrikan valkoista vähemmistöä edustaneen hallituksen turvallisuusjoukot pommittivat hänen taloaan Botswanassa hänen ja muiden asukkaiden poissa ollessa. Vuonna 1991 hän palasi Etelä-Afrikkaan. Ensimmäisen esiintymisensä Etelä-Afrikkaan paluun jälkeen Gwangwa teki Johannesburgissa Kippies-jazzklubilla 1991. Hän julkaisi albumit *A Temporary Inconvenience* (2000) ja *Flowers of the Nation* (2006). 

Gwangwa sävelsi *[[Huuto vapaudelle]]* -elokuvan (1987) musiikin yhdessä englantilaisen George Fentonin kanssa, ja tästä tuli kaksi Oscar-ehdokkuutta parhaasta musiikista ja parhaasta laulusta. Gwangwa sai Etelä-Afrikassa useita palkintoja, muun muassa South African Music Awardsissa. Vuonna 2010 hän sai Ikhamangan kultaisen kunniamerkin. Gwangwa kuoli 83-vuotiaana sydänongelmista kärsittyään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Radomyšl

**Radomyšl** () on kaupunki Ukrainan Žytomyrin alueen Žytomyrin piirissä. Vuonna 2021 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 13&nbsp;973.

Radomyšliä edelsi Kiovan Rusin aikainen Mytšeskin paikkakunta (), joka mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisissa kronikoissa vuoden 1151 tapahtumista kerrottaessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Радомишльської громади  
* Radomyshl community
T. V. Sankaranarayanan

**T. V. Sankaranarayanan** (; 1945 Mayiladuthurai – 2. syyskuuta 2022 Chennai) oli intialainen karnaattisen musiikin laulaja. Hän oli johtava Madurai Mani Iyerin edustaman tyylin ja tekniikan jatkaja.

Sankaranarayanan oli Madurai Mani Iyerin sisaruksenpoika ja tätä säestäneen T. S. Vembu Iyerin poika. Perhe oli evakuoitu toisen maailmansodan aikana Chennaista, johon perhe kuitenkin palasi 1950-luvulla. Sankaranarayanan opiskeli oikeustiedettä, mutta päätti valita päätoimisen muusikon uran. Hän teki konserttidebyyttinsä helmikuussa 1968. Hänelle myönnettiin vuonna 2003 Sangeetha Kalanidhi ja Padma Bhushan. Sankaranarayanan oli naimisissa ja sai pojan sekä tyttären. Hän kuoli 77-vuotiaana.

## Lähteet
Amelija Anisovytš

**Amelija Anisovytš** (); s. 2014/5) on ukrainalainen laulaja.

Anisovytš on kotoisin Kiovasta. Hän tuli tunnetuksi maaliskuussa 2022, kun sosiaalisessa mediassa suosiota saavutti häntä pommisuojassa *[[Frozen – huurteinen seikkailu]]* -elokuvan *[[Let It Go]]* -hittiä laulamassa kuvannut video. Hän vietti kahdeksan päivää pommisuojassa suurhyökkäyksen Ukrainaan alettua 2022. Tämän jälkeen Anisovytš kiersi sotaan joutuneen Ukrainan tueksi järjestetyissä tapahtumissa muun muassa Puolassa. Hän jäi asumaan lähelle Varsovaa äitinsä Lilijan ja 15-vuotiaan isoveljensä kanssa. Isä Roman jäi asevelvollisikäisenä miehenä Ukrainaan.

3. syyskuuta 2022 Anisovytš esiintyi Senaatintorilla Helsingissä Mothersforpeace ry:n Ukrainan tueksi järjestämässä WemustNOTforget-tapahtumassa. Hän lauloi *Let It Gon* puolaksi, ukrainaksi ja englanniksi sekä Ukrainan kansallislaulun. Muita tapahtuman esiintyjiä olivat Apulanta, Waltteri Torikka ja Cantores Minores.

## Lähteet
Mongezi Feza

**Mongezi Feza** (1945 Queenstown, Etelä-Afrikka – 1975 Lontoo, Englanti) oli eteläafrikkalainen jazztrumpetisti ja -huilisti. Hän yhdisti improvisaatioissaan jazziin kwelarytmejä ja afrikkalaisia melodioita.

Feza aloitti hyvin varhain trumpetinsoiton ja soitti jo teininä ammattimaisesti yhtyeissä. Hän muutti muusikkokollegansa Tete Mbambisan kanssa Kapkaupunkiin esiintymään paikallisten jazzmuusikoiden kanssa. Siellä Fezasta kiinnostui jazzpianisti Chris McGregor, joka kutsui hänet The Blue Notes -yhtyeeseen. Vuonna 1964 hän lähti yhtyeen kanssa maanpakoon. Feza soitti maanpaossa ollessaan muun muassa Antibesissa, Zürichissä, Lontoossa ja Kööpenhaminassa. Hän työskenteli 1970-luvun alkupuolella Dudu Pukwanan kanssa myös yhtyeissä Assagai ja Spear.

Albumilla *Flute Music* (Caroline Records, 1975) Feza soittaa neljässä alkuperäisessä sävellyksessä (ml. "Sondela") huilua ja lyömäsoittimia. Häntä kuullaan myös Keith Tippettin, Robert Wyattin ja Henry Cowin levyillä. Vuonna 1972 Johnny Dyani kutsui Fezan liittymään turkkilaisen lyömäsoittaja Okay Temizin kanssa Xaba-trioon. Yhden viimeisistä sessioistaan hän levytti Dudu Pukwanan kanssa. Feza kuoli vuonna 1975 kärsittyään hermoston häiriöstä ja hoitamattomasta keuhkokuumeesta.

## Lähteet
Johan Alfred Tenhunen

**Johan Alfred (Jussi) Tenhunen** (13. marraskuuta 1881 Astoria, Oregon, Yhdysvallat – 12. joulukuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Tenhusen vanhemmat olivat kauppias Fredrik Tenhunen ja Johanna Pöksyläinen ja puoliso vuodesta 1922 Helmi Maria (Maija) Pehkonen. Tenhunen kävi kansanopiston 1901 ja Kuopiossa kauppakoulun 1902–1904 ja teki useita opintomatkoja Keski-Euooppaan ja Skandinaviaan. Hän oli liikeapulainen Joh. Puustisen tukku- ja vähittäisliikkeissä Kiuruvedellä ja Iisalmessa 1895–1902, konttoriapulainen Ville Wessmanin liikkeessä Jyväskylässä 1904–1905, Joh. Parviainen Oy:n ja Tourulan nahkatehtaan konttoristi ja kauppaedustaja 1906–1909, koti- ja ulkomaisten nahka- ja kenkätehtaiden matkaedustaja Jyväskylässä 1910–1914, Lahden Kenkä- ja Nahkakaupan omistaja vuodesta 1914 ja sittemmin Lahden Kenkäkauppa Oy:n toimitusjohtaja 1929–1940, Toiminimi J. A. Tenhusen omistaja Helsingissä vuodesta 1919 ja J. A. Tenhunen Ky:n pääosakas ja toimitusjohtaja 1945–1966. Tenhunen oli myös Suomen Harjatehdas Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja 1916–1923 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Suomen Kulttuurirahasto perusti lahjoittajana laajasti tunnetun Tenhusen mukaan nimetyn rahaston 1942 hänen tekemänsä lahjoituksen turvin. Kauppaneuvoksen arvon Tenhunen sai 1949.
 
## Lähteet
Hunter Carson

**Hunter Carson** (s. 26. joulukuuta 1975 Los Angeles, California) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi lapsinäyttelijänä muun muassa Wim Wendersin elokuvasta Paris, Texas vuodelta 1984 ja Tobe Hooperin ohjaamasta tieteiselokuvasta Vaara vieraalta planeetalta (*Invaders from Mars*) vuodelta 1985. Hän on avioliitossa Elyse Tylerin kanssa ja hänellä on kolme lasta.

## Lähteet
São Joaquimin kansallispuisto

**São Joaquimin kansallispuisto** () on kansallispuisto Santa Catarinan osavaltiossa Brasiliassa. Kansallispuisto perustettiin 6. heinäkuuta 1961, ja sitä hallinnoi Instituto Chico Mendes de Conservação da Biodiversidade.

São Joaquimin kansallispuiston tarkoitus oli alkujaan viimeisten parananaraukariametsien suojeleminen, mutta nykyisin se on myös suosittu vuorikiipeilykohde.

## Sijainti
São Joaquimin kansallispuisto kuuluu Mata Atlântican biomiin, ja sen pinta-ala on 49&nbsp;300 hehtaaria. Se kattaa osia Santa Catarinan Urubicin, Orleansin, Grão Parán ja Bom Jardim da Serran kunnista. Kansallispuisto sijaitsee vuonna 1980 perustetun, 1&nbsp;330 hehtaarin laajuisen Serra Furadan valtionpuiston vieressä.

## Ilmasto
Lämpötilat vaihtelevat 0–28 °C:n välillä, ja keskimääräinen lämpötila on 12 °C. Maasto on erittäin karua ja pinnanmuotoihin kuuluvat kanjonit, suuret luolat ja metsien peittämät rinteet. Korkeudet vaihtelevat 300:sta 1826:teen metriin. Puisto sijaitsee Santa Catarinan osavaltion kolmen tärkeimmän joen, Canoasin, Tubarãon ja Pelotasin, valuma-alueilla. Kylmän ilmaston vuoksi eläimistön biodiversiteetti on suhteellisen vähäinen, mutta puistossa ja sen ympäristössä elää useita uhanalaisia lajeja.

## Suojelu
Puisto on luokiteltu IUCN:n suojelualuekategoriaan II (kansallispuisto). Sen tavoitteena on säilyttää luonnon ekosysteemejä, joilla on suuri ekologinen merkitys ja luonnonkaunis maisema, mahdollistaen tieteellisen tutkimuksen, ympäristökasvatuksen, ulkoilun ja ekomatkailun. Puiston suojeltuihin lajeihin kuuluvat harjasusi, puuma, araukaria-amatsoni ja kruunuerakkohaukka.

## Kuvia

Tiedosto:Cascade Bridal Veil (Cascata Véu de Noiva).jpg|Vesiputous São Joaquimin kansallispuistossa.
Tiedosto:Alvorecer de Prata.JPG|Huurteisia kasveja vuoristoniityllä.
Tiedosto:Parque Nacional de São Joaquim - Grão Pará 06.jpg|Tie vuorenrinteellä.


## Lähteet
Werner Fritjof Urrila

**Werner Fritjof Urrila** (16. elokuuta 1885 Multia – 25. huhtikuuta 1951 Tampere) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Urrilan vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Urrila ja Wilhelmiina Leveeniemi ja puoliso vuodesta 1911 Amanda Aleksandra Kauppi. Urrila kävi Tampereella kansakoulun iltakoulun kurssin 1906–1908 ja kauppa-apulaiskoulun 1909–1910. Hän oli maanviljelystöissä Ähtärissä 1900–1903, liikeapulainen August Rasin sekatavarakaupassa Tampereella 1903–1907 ja kauppias G. Helmisen liikkeessä 1907–1915 ja Toiminimen Helminen ja K:ni perustaja, osakas ja johtaja  vuodesta 1915 ja omistaja vuodesta 1931. Yrityksestä tuli yksi Suomen suurimmista kenkäkaupoista. Urrila oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen 1925, 1931–1933 ja 1935–1945 ja hänellä oli useita muitakin luottamustehtäviä.  Kauppaneuvoksen arvonimen Urrila sai 1949.
 
## Lähteet
Kuninkaissakäynti

**Kuninkaissakäynti** () on keskiajalta alkaen Ruotsissa käytetty nimitys kuninkaalle tehdystä suullisesta oikeudellisesta vetoomuksesta. Keskiajalla vetoomuksia käsiteltiin tutkinta- ja oikaisukäräjillä. Myöhemmin termillä on tarkoitettu kuninkaalle suunnattuja valitus-, oikaisu- ja armokirjeitä.

Termiä käytetään verbinä muodoissa *käydä kuninkaissa*, *lykätä kuninkaaseen* ja *valittaa kuninkaaseen*, joilla tarkoitetaan, että asiassa käännytään jonkin oikeusasian johdosta henkilökohtaisesti kuninkaan tai tämän tuomiovaltaa harjoittavan tuomioistuimen puoleen.

## Lähteet
Atari-liitin

**Atari-liitin** on Atari 2600:ssa esitelty liitin peliohjaimen liittämiseen, josta tuli *[[de facto]]* teollisuusstandardi lähes kahdeksi vuosikymmeneksi eri valmistajien laitteisiin.
Liitin on 9-pinninen D-liitin (DE-9), joka perustuu ITT Cannonin kehittämään tekniikkaan. Atari muokkasi liitintä poistamalla ulkoisen kehyksen ja käärimällä sen paksumpaan muoviin: myös peukaloilla kiristettävät ruuvit jätettiin pois.

Joystickin lisäksi liittimellä voitiin kytkeä tietokoneeseen hiiri ja valokynä.

Myöhemmin Atari julkaisi 15-pinnisen liittimen.

Liitintä käyttivät muun muassa Atari, 3DO, Sega ja Commodore.

## Katso myös
* peliportti

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Atari Joystick Adapter (PDF)
Kaarlo Fredrik Altio

**Kaarlo Fredrik Altio**, sukunimi vuoteen 1906 *Nordqvist* (7. syyskuuta 1877 Oulu – 17. helmikuuta 1956 New York, Yhdysvallat) oli suomalainen insinööri, kaivosjohtaja ja pääkonsuli.

Altion vanhemmat olivat tullipäällysmies Karl Gustaf Nordqvist ja Fredrika Karolina Bohm. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1896 ja suoritti kemisti-insinöörin ja maanmittausinsinöörin tutkinnot Polyteknillisessä opistossa 1901–1902 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1908. Altio suoritti vielä vuori-insinööritutkinnon Michiganin osavaltion vuoriopistossa  Yhdysvalloissa 1911.

Altio oli varamaanmittarina Oulun läänissä 1905–1909. Hän matkusti sitten stipendin turvin Yhdysvaltoihin opiskelemaan metallurgiaa ja vuoritointa. Valmistuttuaan vuori-insinööriksi Altio oli amerikkalaisten kaivosten ja metallitehtaiden palveluksessa toimien muun muassa 1912 metallurgina ja 1914 I metallurgina Illinoisin terästehtailla. Vuonna 1914 Altio matkusti Venäjälle suuren englantilais-venäläisen kaivosyhtiön palvelukseen Uralin ja Lenajoen kultakaivoksille. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Altio oli jonkin aikaa bolševikkien vankina kunnes hän pääsi palaamaan Suomeen. Suomessa Altio oli kauppa- ja teollisuuskomissionin palveluksessa, kunnes hän vuonna 1919 matkusti Yhdysvaltoihin Suomen Valtamerentakainen Kauppa Oy:n New Yorkin konttorin hoitajaksi. Suomen pääkonsulina New Yorkissa Altio toimi sitten vuosina 1922–1941.

Altio oli naimisissa vuodesta 1914 Helmi Tuorin (vuoteen 1906 Foudila, 1879–1951) kanssa. Helmi Tuori oli Suomalaisen puolueen rahastonhoitajana 1905–1910 ja Osuuskauppa Aitan toimitusjohtajana 1906–1910. Kaarlo Fredrik Altion vanhempi veli oli toimittaja ja kirjailija Eetu Aaltio.

## Lähteet
Kingdom Hearts IV

**Kingdom Hearts IV** on tuleva Square Enixin ''Kingdom Hearts'' -pelisarjaan kuuluva japanilainen toimintaroolipeli. Se tulee olemaan pääsarjan neljäs osa ja koko pelisarjan viidestoista osa, ja tulee olemaan myös ensimmäinen pääsarjan osa Kadonnut mestari -tarinakaaresta (). Square Enix paljasti keväällä 2022 pelin olevan kehitteillä pelisarjan 20-vuotisjuhlan kunniaksi.

## Tarina
### Maailmat
Pelin päätapahtumapaikka on *[[Kingdom Hearts: Melody of Memory|Melody of Memoryssä]]* aikaisemmin mainittu maailma nimeltä Quadratum. Se muistuttaa oikean maailman Tokiota, ja sen alueista erityisesti Shibuyaa, Shinjukua ja Minami-Aoyamaa. Quadratum toimii myös pelin keskusmaailmana, josta pelaaja voi mennä muihin maailmoihin ja jonne hän voi niistä myös palata. Useimmat näistä muista maailmoista ovat edellisten pelien maailmojen tavoin Disney-elokuviin perustuvia.

### Hahmot
Sora on edelleen pelien päähenkilö. Aku Ankka ja Hessu Hopo palaavat myös hahmoiksi. Pelissä esiintyy myös Strelitzia, joka on esiintynyt aiemmin *[[Kingdom Hearts χ|Kingdom Hearts Union χ]]*:ssä.

## Lähteet
Paavo Mauranen

**Paavo Mauronen**, aiemmin **Maurojeff** (17. joulukuuta 1874 Repola – 4. joulukuuta 1950 Nurmes) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Maurasen vanhemmat olivat maanviljelijä Ivan Maurojeff ja Oudotja Höttönen ja puoliso vuodesta 1903 Maria Törhönen. Mauranen oli S. Nikitinin palveluksessa Nurmeksessa 1888–1890 ja 1893–1894 ja W. A. Ipatoffin palveluksessa Antrean Korpilahdessa 1890–1892 ja Nurmeksessa 1894–1903. Oman  sekatavaraliikkeen Mauranen perusti Nurmekseen 1903. Hän oli myös Nurmeksen Rauta Oy:n perustajia ja toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1918 ja Nurmeksen Kauppa Oy:n perustajia, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1919. Mauranen oli Nurmeksen kauppalanvaltuuston jäsen 1925–1945 ja hänellä oli myös muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Mauranen sai 1950.
 
## Lähteet
Seepraturpa-ahven

**Seepraturpa-ahven** (*Eretmodus cyanostictus*) on kirjoahventen heimoon ja turpa-ahventen sukuun kuuluva kalalaji. Sitä pidetään akvaariokalana.

## Koko ja ulkonäkö

Seepraturpa-ahven voi kasvaa enintään yhdeksän senttimetrin mittaiseksi. Lajille on ominaista terminaalinen suu sekä kirkkaansiniset täplät päässä ja ylävartalossa. Pään pohjaväritys vaihtelee valkoisesta harmaaseen ja huulet ovat siniset. Leveässä suussa on pitkiä, talttamaisia hampaita. Selkäevä, peräevä ja pyrstö ovat keltaisia, ja niiden reunusten väri vaihtelee oranssista punaiseen. Sukupuolet ovat melko samannäköisiä, mutta koiraat ovat naaraita kookkaampia ja värikkäämpiä. Koirailla on myös suurempi pää ja hieman pidempi vatsaevä.

Seepraturpa-ahvenella on selkäevässään 23–24 piikkiruotoa ja 4–5 pehmeää ruotoa. Peräevässään sillä on kolme piikkiruotoa ja 6–7 pehmeää ruotoa.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Seepraturpa-ahventa tavataan kotoperäisenä Tanganjikajärvessä. Se elää kivikkoisilla alueilla matalissa, enintään 5–6 metrin syvyisissä ja noin 24–26 asteen lämpöisissä vesissä. Seepraturpa-ahven käyttää ravinnokseen leviä ja niissä eläviä mikro-organismeja. Laji elää yksin tai pareittain ja on jossain määrin alueellinen.

Seepraturpa-ahven kutee pareittain. Naaras hautoo hedelmöittyneitä mätimunia suussaan noin kymmenen päivän ajan niiden kuoritumiseen asti. Tämän jälkeen poikaset siirtyvät koiraalle, joka hautoo niitä suussaan vielä noin kymmenen päivää.

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut seepraturpa-ahvenen elinvoimaiseksi lajiksi. Lajin uhkia ovat pyydystäminen akvaariokalaksi, vesien saastuminen ja sedimentaatio.

## Lähteet
Finlaysonin pääkonttori

**Finlaysonin pääkonttori** eli **TR&nbsp;34** (”tehdasrakennus 34”) on vuonna 1895 valmistunut kaksikerroksinen toimistorakennus, joka sijaitsee Tampereen keskustassa Finlaysonin tehdasalueella. Talossa oli Finlayson-yhtiön pääkonttori 1980-luvulle saakka.

Pääkonttorin punatiilestä tehdyt, taidokkaat julkisivut edustavat uusgotiikkaa, ja ne on piirtänyt Tampereen kaupunginarkkitehti Lambert Petterson. Sisätilat on suunnitellut sveitsiläinen insinööri Joseph ”Josef” Renggli, joka toimi aikoinaan tehtaan käyttöpäällikkönä ja konepajan johtajana. Myös rakennuksen ulkoasun suunnittelu oli alun perin annettu Rengglin tehtäväksi. Hänen julkisivuehdotuksiaan pidettiin kuitenkin niin kömpelöinä, että apuun kutsuttiin Petterson.

Rakennuksen sisätiloihin on aikojen kuluessa tehty muutoksia, mutta komea pääportaikko ala- ja yläauloineen on säilynyt. Kiinteistö on peruskorjattu 1990-luvulla. Vuonna 1999 pääportaan aulat entisöitiin ja kolmannen kerroksen ullakko remontoitiin toimistokäyttöön.

Finlaysonin pääkonttori on osa Tammerkosken teollisuusmaisemaa, jonka Museovirasto on vuonna 2009 luokitellut valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Talo ja sen kiinteä sisustus on suojeltu asemakaavalla rakennustaiteellisin, kulttuurihistoriallisin ja kaupunkikuvallisin perustein. Myös pääkonttorin edustalla kasvava vanhojen puistolehmusten rivi on määrätty säilytettäväksi.

## Lähteet
Nacra 17

**Nacra 17** on purjeveneluokka, jota käytetään olympiapurjehduksessa. 

Nacra 17 -luokan joukkue on kaksihenkinen ja siihen täytyy kuulua mies ja nainen. Kaikki joukkueet käyttävät saman valmistajan rakentamia identtisiä veneitä. Valmistaja on hollantilainen yritys Nacra.  

## Vene
Nacra 17 -luokan vene on katamaraani, jonka rungon pituus on 5,25 metriä (eli noin 17 jalkaa) ja leveys 2,59 m. Sääntöjen mukaan veneen täytyy painaa vähintään 164 kg. Joukkueen molemmat jäsenet käyttävät trapetsia. Vene maksaa noin 35 000 euroa. 

Nacra on kehittyvä veneluokka, ja nykyään yksi kolmesta täysin foilaavasta olympialuokasta (Nacra 17, Formula Kite ja iQFoil). 

Veneen suunnittelivat vuonna 2011 Gino Morrelli ja Pete Melvin täyttämään World Sailingin monirunkoisille veneille asettamat kriteerit. Arviointipaneelin purjehtijat pitivät Nacra 17:ää parhaana vertailluista veneistä ja siitä tuli yksi paneelin kahdesta suosituksesta.

## Arvokilpailut
Nacra 17 -luokassa kilpailtiin ensimmäisen kerran olympiatasolla Riossa 2016. Tokion 2020 olympialaisia varten Nacra 17 muutettiiin foilaavaksi veneluokaksi, jolloin veneiden runko nousee kantosiipien avulla ilmaan.

Suomalaisista Nacra 17 -luokassa ovat menestyneet Sinem Kurtbay yhdessä Akseli Keskisen kanssa. Kurtbay purjehti Suomelle maapaikan Tokion olympialaisiin Janne Järvisen kanssa. Tokiossa Suomea edusti Kurtbay ja Keskinen, heidän sijoitus oli 13:s.

### Suomalaiset arvokisamitalistit

## Aiheesta muualla
Kansainvälinen Nacra 17 -liitto

Suomen purjehdusmaajoukkue

## Lähteet
Hankasalmen työväentalo

**Hankasalmen työväentalo** on Hankasalmen keskustassa sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Työväentalon omistaa Hankasalmen Sosialidemokraatit ry., joka vuokraa tiloja. Työväentalolla on nykyisin kirpputori joka on vuodesta 2016 lähtien hoitanut myös Postin ja Matkahuollon palveluita.

## Historia
Työväenyhdistys vuokrasi aluksi Tervaniemen talosta tonttimaata talon rakentamista varten. Paikkaa piti kesäjuhlissa puhujana ollut Onni Hiltunen kuitenkin liian syrjäisenä. Hänen vaikutuksestaan työväenyhdistys vuokrasi sitten rautatiehallitukselta kylän keskustassa olevan tontin 50 vuoden vuokrasopimuksella. Vuonna 1946 tontille rakennettiin esiintymislava, jolla pidettiin tansseja ja kerättiin varoja talon rakentamiseksi.

Varsinaisen työväentalon rakentamisen urakoivat Ville Vantanen ja Matti Sittunen. Ministeri Hiltunen auttoi työväenyhdistystä myös joidenkin rakennustarpeiden hankinnassa. Vuonna 1950 työväentalolle rakennettiin elokuvateatteri, joka on edelleen käytössä. Vuonna 1966 tehtiin taloon keskuslämmitys ja viemäröinti. Näyttämöllä ja salin eteisessä on keskuslämmityspatterit ja salissa lämminilmapuhallin. Lisäksi on rakennettu sauna pesuhuoneineen ja keskuslämmitys on muutettu öljylle. Vuonna 1957 talo sähköistettiin. Nykyisissä vuokrahuoneissa oli 1960-luvun lopulla vuokralaisena valtion puhelinkeskus, joka muutti pois työväentalolta vuonna 1969. Sen jälkeen huonetilojen lattiat maalattiin ja tapetoitiin seinät sekä ostettiin sähköhella. 

## Rakennus
Rakennus on  harjakattoinen ja maalattu tummanruskeaksi. Tiloina ovat sali, ravintola, näyttämö, eteistilat, wc-tilat, 3 asuntoa ja sauna.

## Lähteet
Moksin työväentalo

**Moksin työväentalo** sekä ulkorakennus sijaitsevat Korpilahdella metsän keskellä pienellä mäellä Moksin koulun ja Moksin ”keskustan” läheisyydessä. Pihaa peittää luonnontilassa oleva nurmikko. Moksin työväentalo on tällä hetkellä yksityisomistuksessa ja toimii kesäasuntona.

Moksin työväentalo on osa Moksin työväenyhdistyksen ja Moksin kylän historiaa. Rakennus on tyypillinen 1900-luvun alussa rakennettu työväentalo. Rakennus on säilynyt alkuperäisessä ulkoasussaan ja se on kulttuurihistoriallisesti ja rakennushistoriallisesti arvokas.

## Historia
Moksin työväenyhdistys osti tontin Salomon Patiselta. Albino Koskinen aloitti rakentamisen vuonna 1917. Hänen apunaan oli talkooväkeä. Talon hirret yhdistys keräsi lahjoituksina. Rakennus valmistui "kapina-ajan" jälkeen, ja työväenyhdistys otti sen käyttöönsä. Sotien jälkeen työväenyhdistyksessä oli jäseniä yli 150.

Talossa järjestettiin tansseja, ohjelmallisia iltamia, teatteriesityksiä. Moksin, Saukkolan ja Hirvimäen työväenyhdistyksillä oli paljon yhteistoimintaa, ja ne järjestivät yhteisiä illanviettoja vuorotellen kunkin yhdistyksen seurojentaloilla. Illanvietot päättyivät 1970-luvulla.
Vuosina 1937–1942 rakennuksessa toimi Muuramen Osuuskauppa. Kaupan hoitajana oli Paavo Salminen. Jossakin vaiheessa talossa oli myös kyläläisten puhelinkeskus. Rakennuksessa on asunut vuokralaisia: vuodesta 1924 Rauni Laaksonen, 1953–1954 Edwin Mäkinen, vuodesta 1954 Lauri ja Katri Mäkinen. Vuonna 1969 Lauri ja Katri Mäkinen ostivat talon itselleen. Nykyisellä omistajalla Kauko Koskisella talo on ollut vuodesta 1980.

## Rakennus
Rakennus on yksinkertainen, pohjaltaan suorakaiteen muotoinen, vuoraamaton, lyhytnurkkainen hirsirakennus. Ikkunat ovat 6-ruutuisia, lukuun ottamatta sisäänkäyntifasadin 9-ruutuista ikkunaa. Sisäänkäyntiä suojaa pulpettikattoinen avokuisti, jossa on yksinkertaiset leikkaukseltaan nelikulmaiset pylväät. Rakennuksessa on alun perin ollut keittiö kivimuurineen, sali, ravintola ja näyttämö. Tontilla on myös lautarakenteinen ulkohuone. Rakennusta on korjattu vuosina 1975 ja 1979–1980, jolloin laitettiin peltikatto. Rakennuksen perustus on lohkokivistä. Ulkoväri on keltainen.>

## Lähteet
Vaajakosken työväentalo

**Vaajakosken työväentalo** valmistui 1950-luvun alussa. Se sijaitsee Vaajakosken keskustan tuntumassa urheilukentän laidalla, ja se edustaa 1950-luvun kaupunkimaista työväentalorakentamista ja on rakennushistoriallisesti arvokas. Talon omistaa Vaajakosken Työväentalon Kannatusyhdistys ry. Kiinteistössä toimii tällä hetkellä vakituisina vuokralaisina Ravintola Urkan baari sekä lastenvaate- ja lelukirppis Hippakauppa. Tanssikursseja järjestää Tanssin Taikaa ry.

## Historia
Vaajakosken työväenyhdistys on perustettu vuonna 1904. Ensimmäinen työväentalo rakennettiin talkoilla vuonna 1908 Haapaniemen talon Heikkilän eli Haapa-Heikin talon maalle, jonka vuokra-oikeus ostettiin August ja Ida Lievoselta. Leppävedeltä yhdistys osti vanhan tuparakennuksen, joka kunnostettiin toimitaloksi. Lisäksi hankittiin hirsiä näyttämön rakentamista varten. Tämä talo sai kuitenkin väistyä tiejärjestelyjen tieltä.

SOK antoi nykyisen työväentalon tontin vuokralle. Työnjohtajana oli urakoitsija Hollanti, ja paikallisten yhdistysten jäsenet Kuohusta, Vesangasta, Tikkakoskelta ja omasta yhdistyksestä olivat talkoissa. Hiekat saatiin lahjoituksena Oravasaaresta, ja tiilet tehtiin talon tontilla. Rakennustyötä varten perustettiin osakeyhtiö, jossa oli osakkaina Vaajakosken työväenyhdistys, Sosialidemokraattinen Puolue, Vaajakosken Kuohu, Jyskän sos.dem. työväenyhdistys ja Vaajakosken sos.dem. nuorisoyhdistys.

Vuosien varrella taloa on vuokrattu erilaisille toimijoille. Nykyiseen kannatusyhdistykseen kuuluvat sos.dem. piiri ja puolue, Jyväskylän Työväenyhdistys, Jyskän sos.dem. työväenyhdistys sekä Vaajakosken työväenyhdistys. Kannatusyhdistys myi lämpöä mm. uimahallille.

## Rakennus
Talo on kivirunkoinen, ja sen ulkoseinät ovat rapattuja. Katteena on tiiltä. Sisäseinät ja sisäkatto ovat betonia. Talon puu-keskuslämmitys vaihdettiin öljylämmitykseen. Talossa on vesijohto, viemäri ja wc:t. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja kahden huoneen ja keittiön asunto. Alakerrassa on muita tiloja. Nykyään talossa on kaukolämpö ja neljä ilmalämpöpumppua. Aula ja wc-tilat on remontoitu.

## Toimintaa työväentalolla
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, urheiluharjoituksia, teatteriesityksiä ja juhlia. Osa tiloista on ollut vuokrattuna liiketiloiksi. Välillä talo oli kokonaan vuokrattuna ulkopuoliselle toimijalle. 

Talon vuokralaisina ovat ravintolayrittäjä, urheiluseura Vaajakosken Kuohu sekä Lastenvaate- ja Lelukirpputori Hippakauppa. Salissa on viikoittain tanssitoimintaa ja satunnaisia vuokralaisia eläkeläisistä huonekalukauppiaisiin. Talolla on oma osa-aikainen talonmies.

## Lähteet
Doug Hickey

**Douglas Thomas "Doug" Hickey** on yhdysvaltalainen liikemies ja entinen Yhdysvaltojen Suomen-suurlähettiläs. Presidentti Joe Biden ehdotti hänen nimitystään kongressille syksyllä 2021 ja hän astui virkaansa virallisesti 11. toukokuuta 2022. Hän luopui tehtävästä 20. syyskuuta 2024.

Ennen suurlähettilään tehtävää Hickey työskenteli televiestintä- ja teknologia-aloilla.

## Elämä ja ura
Hickey opiskeli New Yorkin Loudonvillessä sijaitsevassa katolisessa Siena Collegessa taloustiedettä ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1977. Vuonna 2016 hänelle myönnettiin samassa yliopistossa kunniatohtorin arvo.

Hickey työskenteli Metropolitan Fiber System -teknologiayhtiön puheenjohtajana vuosina 1989–1994 ja Critical Path -teknologiayhtiön toimitusjohtajana ja puheenjohtajana vuosina 1998–2001. Vuosina 2000–2010 hän työskenteli pääomasijoitusyhtiö Hummer Winblad Venture Partnersin osakkaana San Franciscossa. Myöhemmin hän työskenteli myös ruoka- ja juoma-alan inventaario-ohjelmistoja tarjoavan BinWise-yhtiön toimitusjohtajana ja puheenjohtajana.

Hickey toimi Yhdysvaltain valtuuskunnan johtajana Milanon maailmannäyttelyssä vuonna 2015.

Hickey nimettiin Yhdysvaltain Suomen-suurlähettilääksi lokakuussa 2021 ja hän aloitti tehtävässään toukokuussa 2022.

Hickey luopui Suomen-suurlähettilään tehtävästä joitakin kuukausia etuajassa syyskuussa 2024, sillä hän palasi Yhdysvaltoihin tukemaan demokraattien Kamala Harrisin kampanjaa Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 2024.

## Yksityiselämä
Hickey on naimisissa Dawn Rossin kanssa. Parilla on viisi lasta, joista kaksi jo aikuisia. Ennen muuttoaan Suomeen Hickey perheineen asui Idahon osavaltiossa Sun Valleyn kaupungissa.

Hickey on toiminut demokraattien varainkeruutehtävissä useissa vaaleissa ja tukenut vaimonsa kanssa useita demokraattipoliitikkoja. Hän oli muun muassa John Kerryn Pohjois-Kalifornian varainkeruukomitean puheenjohtaja vuoden 2004 vaaleissa sekä Barack Obaman kansallisen varainkeruukomitean jäsen ja Kalifornian varainkeruukomitean puheenjohtaja vuoden 2008 ja vuoden 2012 vaaleissa.

## Lähteet
Sinfonia nro 3

**Sinfonia nro 3** voi tarkoittaa:

* Sinfonia nro 3, Ludwig van Beethovenin sinfonia
* Sinfonia nro 3, Johannes Brahmsin sinfonia
* Sinfonia nro 3, Joonas Kokkosen sinfonia
* Sinfonia nro 3, Wolfgang Amadeus Mozartin sinfonia
* Sinfonia nro 3, Leevi Madetojan sinfonia
* Sinfonia nro 3, Gustav Mahlerin sinfonia
* Sinfonia nro 3, Felix Mendelssohn Bartholdyn sinfonia
* Sinfonia nro 3, Sergei Prokofjevin sinfonia
* Sinfonia nro 3, Julius Röntgenin sinfonia
* Sinfonia nro 3, Camille Saint-Saënsin sinfonia
* Sinfonia nro 3, Robert Schumannin sinfonia
* Sinfonia nro 3, Jean Sibeliuksen sinfonia
* Sinfonia nro 3, Dmitri Šostakovitšin sinfonia
* Sinfonia nro 3, Pjotr Tšaikovskin sinfonia.
K. V. Arminen

**Kaarlo Vilhelmi Arminen** (5. maaliskuuta 1874 Ulvila – 23. elokuuta 1937 Hancock, Michigan, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen lääkäri ja sanakirjojen tekijä.

Armisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Eenokki Spinkkilä ja Maria Adolfiina Hannula. Hän pääsi ylioppilaaksi Porin lyseosta 1893 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1898. Lääkäriksi Arminen valmistui Chicagon Rush Medical Collegesta vuonna 1907.

Muutettuaan Suomesta Yhdysvaltoihin vuonna 1900 Arminen toimi Hancockin Suomi-opiston latinan ja matematiikan opettajana 1901–1906 ja oli lääkärinä Hancockissa 1907–1919, Duluthissa 1919–1923 ja uudelleen Hancockissa vuodesta 1923 lähtien.

Arminen julkaisi vuonna 1904 käytännöllisen englantilais-suomalaisen sanakirjan, josta otettiin useita painoksia. Hän käänsi myös englannin kielelle Johannes Linnankosken teoksen *Ikuinen taistelu*.

## Julkaisuja
* *Englantilais-suomalainen sanakirja - English-Finnish dictionary*. Suomalais-luterilainen kustannusliike, Hancock, Michigan 1904, 2. korj. painos 1907, 3. uud. korj. painos 1914
* *Englantilais-suomalainen taskusanakirja*.  Finnish Lutheran Book Concern, Hancock, Michigan 1914
* *Suomalais-englantilainen sanakirja*; toim. K. V. Arminen ja Eetu Aaltio. Suom.-lut. kustannusliike, Hancock, Michigan 1916

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Online Books Page : K. V. Arminen
Olivetti M10

**Olivetti M10** on Olivetti-yhtiön valmistama kannettava tietokone, joka julkaistiin vuonna 1983. Tietokone on klooni Kyoto Ceramicin Kyotronic KC-85 -tietokoneesta. Muista klooneista poiketen näyttöä pystyi kallistamaan. Lisävarusteina oli saatavilla modeemi, viivakoodinlukija ja neliväritulostin. Tietokonetta käyttivät toimittajat ja sen suosio perustui näppäimistön laatuun ja akun kestoon. Tietokoneen mukana tulevia ohjelmia olivat tekstinkäsittelyohjelma, taulukkolaskentaohjelma ja BASIC.

## Lähteet
Amurinsopuli

**Amurinsopuli** (*Lemmus amurensis*) on sopuleihin kuuluva myyrälaji. Se elää Venäjällä erittäin harvinaisena.

## Ulkonäkö ja koko
Amurinsopulin tärkein tuntomerkki on muista sopuleista poikkeava väritys. Selkä on lähes yksivärisen tummanruskea, ja niskassa voi olla musta juova. Posket ja kyljet ovat punertavat, ja vatsa on kellanruskea. Amurinsopuli on sukunsa muita lajeja pienempi, mutta koko ei ole luotettava tuntomerkki, koska se vaihtelee sopuleilla suuresti.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Vuonna 2017 julkaistu tutkimus on osoittanut, että amurinsopulin levinneisyysalue on paljon aiemmin oletettua suppeampi. Amurinsopulia tavataan nykytiedon mukaan vain Taka-Baikaliassa, Etelä-Jakutiassa ja Amurissa. Esimerkiksi Kamtšatkan niemimaan sopulit, joita aiemmin pidettiin amurinsopuleina, ovat osoittautuneet kahden muun lajin edustajiksi. Amurinsopulin elinympäristöä ovat lehtikuusimetsät.

## Elintavat
Amurinsopulin ravintoa ovat pääasiassa lehtisammalet. Kesäisin laji syö myös kanervaa, suovillaa ja hyönteisiä. Vuodessa syntyy 2–4 poikuetta. Nuoret naaraat synnyttävät kerralla 3–6 poikasta; talvehtineiden naaraiden poikuekoko on 5–9. Amurinsopulilla ei ole samanlaista voimakasta kannanvaihtelua kuin muilla sopuleilla.

## Uhat ja suojelu
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) on arvioinut amurinsopulin elinvoimaiseksi muun muassa sen laajan levinneisyysalueen ansiosta. Koska myöhemmin on todettu, että amurinsopuli ei olekaan laajalle levinnyt laji, on uhanalaisuusarvio kyseenalaistettu. Tutkijaryhmä on ehdottanut lajin uhanalaisuusarvioksi vaarantunutta tai silmälläpidettävää. Amurinsopuli on erittäin harvinainen ja kanta on laskussa. Amurinsopuli on rauhoitettu laji, joka on mukana Venäjän Kaukoidän punaisessa kirjassa.

## Lähteet
Mä olen nainen (albumi)

**Mä olen nainen** on näyttelijä-laulaja Ritva Oksasen albumi vuodelta 1976.

## Kappaleet
### A-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 
### B-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
#
Jukka Soldan

**Jukka Soldan** (s. 25. joulukuuta 1992) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan Haloo Helsinki! -yhtyeen rumpalina. Yhtyeen ollessa tauolla (2018–2020) Soldan toimi JVG:n rumpalina.

## Lähteet
Johan Rudolf Thorbecke

**Johan Rudolf Thorbecke** (14. tammikuuta 1798 Zwolle – 5. kesäkuuta 1872 Haag) oli hollantilainen professori, liberaalipoliitikko ja valtiomies. Hän oli kolme kertaa (1849–1853, 1862–1866, 1871–1872) Alankomaiden pääministeri. Thorbecke laati Alankomaiden perustuslain, joka lisäsi Alankomaiden parlamentin valtaa kuninkaan kustannuksella. Häntä pidetään usein yhtenä Alankomaiden suurimmista valtiomiehistä ja maan parlamentaarisen järjestelmän isänä.

## Ura
Isoisänsä puolelta saksalaista syntyperää ollut Thorbecke nimitettiin Gentin yliopiston valtio-opin professoriksi vuonna 1825, ja vuonna 1830 hänet nimitettiin oikeustieteen professoriksi Leideniin. Kirjoituksissaan ja parlamentin jäsenenä vuosina 1840–1844 hän ajoi voimakkaasti perustuslain uudistamista. Hänet nimitettiin tätä tarkoitusta varten vuonna 1848 perustettuun komiteaan, jonka tuotos tuli voimaan maan perustuslaiksi.

Lokakuussa 1849 Thorbecke nimitettiin pääministeriksi. Hän vahvisti pian laatimaansa perustuslakia tukemalla toimenpiteitä, joilla laajennettiin äänioikeutta ja kokoontumisoikeutta ja säädettiin maakunta- ja kunnallishallitusten suorista vaaleista, ja ajoi läpi hallinnollisia toimenpiteitä (valtion menojen vähentäminen, rautatieverkon laajentaminen jne.). Hänen neuvottelunsa paavin kanssa, kirkon ja valtion erottaminen toisistaan ja paavin oikeus nimittää katolisia piispoja Alankomaissa herättivät protestanttisen väestön keskuudessa kuitenkin paheksuntaa, minkä vuoksi kuningas erotti Thorbecken huhtikuussa 1853. 

Thorbecke onnistui kuitenkin nousemaan vaikutusvaltaiseen asemaan opposition johdossa, ja tammikuussa 1862 hänestä tuli jälleen pääministeri. Vaikka useat merkittävät uudistukset, kuten lukiouudistus ja orjuuden lakkauttaminen Alankomaiden siirtomaissa, leimasivat hänen toista kauttansa, hän joutui eroamaan maaliskuussa 1866.

Toukokuussa 1868 hänet kuitenkin valtuutettiin muodostamaan uusi kabinetti, ja tammikuussa 1871 hän otti kolmannen kerran haltuunsa pääministerin salkun. Kun hänen tekemänsä tuloveroa koskeva ehdotus hylättiin, hän erosi toukokuussa 1872 kollegoidensa kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Grethe Rostbøll

**Grethe Fogh Rostbøll** (30. toukokuuta 1941 Aarhus – 28. heinäkuuta 2021) oli tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1996–1998 ja oli Tanskan kulttuuriministeri 1990–1993.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Grethe Rostbøll'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
Bernhard Dernburg

**Bernhard Dernburg** () oli saksalainen liberaalipoliitikko ja pankkiiri. 
## Pankkiura

Bernhard Dernburg oli poliitikko Friedrich Dernburgin poika. Ennen uraa politiikassa, Bernhard teki uran pankkialalla, erityisesti Deutsche Bankissa. Hänestä tuli  Deutsche Treuhand-Gesellschaftin johtaja vuonna 1889. Vuonna 1901 hän perusti yhdessä Hugo Stinnesin kanssa yrityksen. Hän oli myös muiden merkittävien teollisuusyritysten hallituksien jäsen. 

## Poliittinen ura

Vuonna 1906 Dernburg astui politiikkaan Preussin edustajana liittoneuvostossa. Vuonna 1907 hänet nimitettiin siirtomaa-asioiden valtiosihteeriksi ja keisarillisen siirtomaaviraston johtajaksi. Hän tuki uudistusmielistä suuntautumista Saksan siirtomaapolitiikassa.

Dernburg erosi tehtävästään vuonna 1910. Vuosina 1914 ja 1915, kun Saksa oli sodassa Isoa-Britanniaa vastaan, Dernburg levitti Britannian vastaista propagandaa Yhdysvalloissa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän oli perustamassa DDP-puoluetta ja oli mukana sen hallituksessa. Hänet valittiin myös Weimarin kansalliskokoukseen. Hän toimi Philipp Scheidemannin hallituksessa valtiovarainministerinä ja Saksan varakanslerina.

Dernburgin poliittinen ura kesti vuoteen 1930. Hän kuoli Berliinissä 14. lokakuuta 1937.
Johannes Capistranolainen

**Pyhä Johannes Capistranolainen** (1386 Capistrano, Italia – 23. lokakuuta 1456 Villach, Unkari) oli pyhimys, pappi ja fransiskaani. Hän opiskeli lakia Perugian yliopistossa, toimi lakimiehenä Napolin hoveissa ja Napolin kuningas Ladislas asetti hänet Perugian kuvernööriksi. Sota alkoi Perugian ja Malestian välillä ja Johannes yritti välittää rauhan mutta joutui sotavankeuteen jonka aikana hän päätti vaihtaa kutsumusta. Hän oli mennyt naimisiin ennen sotaa mutta avioliittoa ei oltu viety loppuun ja se mitätöitiin minkä jälkeen hän liittyi fransiskaaneihin. Pappisvihkimyksensä jälkeen hän kulki saarnaten Italiassa, Saksassa, Bohemiassa, Itävallassa, Unkarissa, Puolassa ja Venäjällä. Hän saarnasi ristiretkeä ja johti sitä turkkilaisia vastaan ja kuoli voittoisan taistelun jälkeen Unkarissa. Paavi Innocentius X julisti hänet autuaaksi 19. joulukuuta 1650 ja paavi Aleksanteri VIII julisti hänet pyhimykseksi 16. lokakuuta 1690. Hän eli seuraavien 8 paavien hallintokausien aikana: Urbanus VI (1378-1389), Bonifacius IX (1389-1404), Innocentius VII (1404-1406),, Gregorius XII (1406-1415), Martinus V (1417-1431), Eugenius IV (1431-1447), Nikolaus V (1447-1455) ja Callistus III (1455-1458). Hän on kappalaisten, sotilaskappalaisten, lakimiesten ja tuomarien suojeluspyhimys. Johanneksen muistopäivää on vietetty 23. lokakuuta ja aikaisemmin 28. maaliskuuta. 

Miestä on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:

## Lähteet
Granstedt

**Granstedt** on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

* Anders Fredrik Granstedt (1800–1849), arkkitehti
* Hilda Granstedt (1841–1932), taidemaalari ja piirustuksenopettaja
* Pehr Granstedt (1764–1828), linnoitusupseeri ja arkkitehti
* Theodor Granstedt (1842–1927), arkkitehti ja Yleisten rakennusten ylihallituksen ylijohtaja
Niijima (Tokio)

**Niijima** () on Japanin kyläkunta Tokion metropolissa. Se käsittää Izusaariin kuuluvat Niijiman ja Shikinejiman saaret sekä muita pieniä asumattomia saaria. Saaret sijaitsevat Tyynessä valtameressä noin 150 kilometriä Tokion kaupunkialueelta etelään. Niijiman kunta on osa Ōshiman aliprefektuuria. Niijimassa on 2&nbsp;497 asukasta (syyskuussa 2022) ja sen pinta-ala on 27,54 neliökilometriä.

## Maantiede
Niijiman kuntaan kuuluu kaksi asuttua saarta: 23,64 neliökilometrin laajuinen Niijima ja sitä huomattavasti pienempi, 3,88 neliökilometrin laajuinen Shikinejima. Kunnan keskus sijaitsee alavalla alueella Niijiman keskiosassa, toinen merkittävä kylä on Wakagōn kalastajakylä saaren pohjoiskärjessä. Saaren itä- ja länsirannikkoa hallitsevat pitkät hiekkarannat. Shikinejiman rannikko on sen sijaan rikkonaista riasrannikkoa pienine poukamineen.

Niijiman saarilla esiintyy oliivinvihreää, vulkaanista ryoliittia (*kōgaseki*), jollaista on löydetty ainoastaan Italian Liparin saarelta. Saarten alue kuuluu Fujin–Hakonen–Izun kansallispuistoon.

Kuroshiovirran ansiosta saarten ilmasto on lämmin ja sademäärät ovat suuria. Vuoden keskilämpötila on 17,7 celsiusastetta. Pakkasta esiintyy harvoin.

## Historia
Niijimalla on ollut asutusta jo esihistoriallisella jōmon-kaudella. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla saaret olivat sotilashallinnon suorassa hallinnassa ja niitä käytettiin muiden Izusaarten tavoin rangaistussiirtolana. 

Kunnallishallinto saarille ulotettiin vuonna 1923, kun niille perustettiin Niijima honmuran ja Wakagō-muran kyläkunnat. Vuonna 1954 Wakagō liitettiin Niijima honmuraan, ja vuonna 1992 kunta nimettiin uudelleen Niijimaksi. Saarten elämänmuotoa on muuttanut voimakkaasti toisen maailmansodan jälkeen alkanut vapaa-ajanmatkailu.

## Talous
Merkittäviä elinkeinoja ovat turismi, kalastus ja kasvisten viljely. Saarilla tuotetaan esimerkiksi nahkasanikkaa ja *ashitaba*-karhunputkea (*[[Angelica keiskei]]*). Perinteisiä paikallisia tuotteita ovat *kōgaseki*-kivestä valmistetut esineet sekä fermentoitu *[[kusaya]]*-kala.

## Liikenne
Niijimalla toimii Niijiman lentoasema, jolta on lentoja Tokion metropolin länsiosassa sijaitsevalle Chōfun lentoasemalle. Saarille on säännöllinen laivayhteys Tokion Takeshibasta ja Shimodan kaupungista Izun niemimaalla. 

## Kuvia

Tiedosto:Niijima Jyusansha Shrine.JPG|Jūsansha-jinjan pyhäkkö
Tiedosto:Oura Beach(Shikine-island Tokio JPN.)@2010-May - panoramio (5).jpg|Ōuran hiekkarantaa Shikinejimalla
Tiedosto:(Shikine-island Tokio JPN.)@2010-May - panoramio (8).jpg|Asutusta Shikinejimalla
Tiedosto:Nijima.airports2.jpg|Niijiman lentoasema


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Niijiman kyläkunnan internetsivut
Roger Williams

**Roger Williams** (n. 1604 Lontoo – 1684 Providence, Rhode Island) oli englantilainen teologi ja Rhode Islandin siirtokunnan perustaja. Hän toimi ja kirjoitti voimakkaasti uskonnon- ja omantunnonvapauden puolesta ja oli amerikkalaisen baptismin isä. 

## Elämä
Williams opiskeli Cambridgen Pembroke Collegessa. Hän hylkäsi kutsun yliopiston ja papin virkaan Englannissa ja muutti Uuteen Englantiin vuoden 1630 lopulla. Vuosina 1631–1633 hän toimi apulaispappina osittain Salemissa, osittain Plymouthissa, ja hänestä tuli pastori ensin mainitussa vuonna 1634. Pian hän joutui konfliktiin paikallisten viranomaisten kanssa. Hän kiisti Kaarle I:n oikeuden myöntää maata Massachusetts Bay Companylle, koska kyseessä oli intiaanien alue, joka voitiin hankkia vain ostamalla se heiltä. Lisäksi hän väitti, että "millään inhimillisellä vallalla ei ole oikeutta puuttua omantunnon asioihin", koska hänen uskonnollisen vakaumuksensa mukaan "ihminen on vastuussa vain Jumalalle". Tästä syystä hän paheksui pakollista kirkollisverotusta ja valanvannontapakkoa oikeusistunnoissa. Hän julisti anglikaanisen kirkon luopuneeksi oikeasta uskosta ja liittymisen siihen synniksi. Näkemystensä vuoksi hänet määrättiin lokakuussa 1635 lähtemään siirtokunnasta. Tammikuussa 1636 Williams pakeni vangitsemisen ja Englantiin palauttamisen uhkaa narragansett-intiaanien luo, joiden kielen hän oli oppinut ja joita hän oli puolustanut. Williams perusti kesäkuussa 1636 seuralaistensa kanssa Rhode Islandin ensimmäisen asutuksen, jolle hän antoi nimen Providence muistoksi "Jumalan armollisesta kaitselmuksesta" vainojen aikana. Hän osti intiaaneilta periaatteidensa mukaisesti maan, jolle hän oli asettunut. Uuden asutuksen oli määrä toimia turvapaikkana omantunnon vuoksi vainotuille ja täydellisen uskonnollisen suvaitsevaisuuden pohjalta. Monet uudisasukkaat muuttivat asutukseen Massachusettsista ja muualta.

Koska Williams oli nyt vakuuttunut lapsikasteen vääryydestä, hän kastatti itsensä uudelleen vuonna 1639, minkä jälkeen hän kastoi muitakin. Näin syntyi Amerikan ensimmäinen baptistiseurakunta. Muutaman kuukauden kuluttua Williams jätti baptistikirkon. Hän tuli siihen vakaumukseen, ettei mikään kristillinen kirkkokunta vastaa täysin oikeaa kirkkoa. Hän keskitti voimansa uskonnonvapauden puolustamiseen; hänen pääteoksensa oli *The Bloody Tenor Of Persecution For The Cause Of Conscience* (1644). Williams toimi siirtokunnan lainsäätäjä. Kun Massachusetts vaati Rhode Islandin lainkäyttövaltaa, hän matkusti Englantiin ja onnistui ystävänsä Henry Vanen välityksellä saamaan kuninkaallisen toimiluvan, jolla Rhode Islandin autonomia ja lainkäyttövalta turvattiin. Williams toimi sen varapresidenttinä vuonna 1649 ja presidenttinä tai kuvernöörinä vuosina 1654–1658.

## Lähteet
Charles Fernando

**Charles Fernando** (1941–1995) oli zimbabwelainen jazzmuusikko ja taidemaalari. Hänen kuvataiteensa edustaa abstraktia taidetta.

Fernandon perhe oli mosambikilaistaustainen, mutta Fernando varttui Mbaressa, Hararessa. Hän valmistui National Gallery School of Visual Art and Designista. Hän omaksui myös kuvataiteeseensa (esimerkiksi teokseen *Sound*) vaikutteita musiikin aiheista. Fernando oli lisäksi Zimbabwen ensimmäinen mustaihoinen keksijä. Hänen kunniakseen järjestettiin vuonna 2016 Zimbabwen kansallisgalleriassa Hararessa näyttely *Jazzified: Expressions of Protest*. Hänen teoksiaan kuuluu Zimbabwen kansallisgallerian kokoelmiin.

## Lähteet
Ypres-ralli

**Ypres-ralli** on Belgiassa Ieperin kaupungin ympäristössä vuosittain ajettava asfalttiralli. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1965. Rallin tiestölle ovat tyypillisiä kapeat tiet ja ahtaat risteykset.

Ypres-ralli on pitkään kuulunut rallin EM-sarjaan, ja vuodesta 2007 se oli IRC-sarjan osakilpailu. MM-sarjan kilpailukalenterissa Ypres-ralli oli ensimmäistä kertaa kaudella 2020, jolloin ralli jouduttiin kuitenkin perumaan koronaviruspandemian vuoksi. Kaudella 2021 se korvasi MM-sarjassa Walesin rallin, ja kuului myös kauden 2022 kilpailukalenteriin. Kaudella 2023 kilpailu ei ole mukana rallin MM-sarjassa, mutta se on mukana Britannian mestaruussarjassa.

## Voittajat
Lähde: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ypres-rallin verkkosivut
Prince Musarurwa

**Prince Kudakwashe Musarurwa** (1988/9 – 15. helmikuuta 2020 Chinhoyi) oli zimbabwelainen mbiransoittaja ja laulaja. Hänen tyyliään on luonnehdittu afrojazziksi ja "afrofuusioksi".

Musarurwa oli muusikko August Musarurwan lapsenlapsi. Hän syntyi perheensä kolmesta lapsesta nuorimpana. Musarurwa tuli tunnetuksi vuonna 2013 esiinnyttyään sukulaisensa Pah Chiheran kanssa hittikappaleessa "Runonzi Rudo". Musarurwa opiskeli Zimbabwe College of Musicissa. Hän julkaisi albumit *Kurarama* (2011), *Gara Muberevere* (2012), *Gogodera* (2013) ja *Chiga Chikuru* (2014). Musarurwa työskenteli viidennen studioalbumin (*Nyamasase*) parissa, mutta sitä ei ehditty julkaista ennen hänen kuolemaansa.

Musarurwa kuoli keuhkosyöpään Chinhoyin maakuntasairaalassa 31 vuoden iässä. Hän oli kärsinyt taudista lähes vuoden ajan. Musarurwa ei ollut naimisissa, mutta hänellä oli pitkäaikainen seurustelusuhde. Musarurwa haudattiin Musarurwan kylään Zvimban piirikunnassa.

## Lähteet