open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Poikon kartano

**Poikon kartano** on Otavan saarella Rymättylässä nykyisessä Naantalin kaupungissa sijaitseva kartano Isopoikon kylässä. Kartanon nykyinen päärakennus on vuodelta 1828 ja nykyisen ulkoasunsa se sai 1924 kun se korotettiin kaksikerroksiseksi Lars Sonckin suunnitelmien mukaisesti. Kartano ja sen piharakennukset muodostavat hyvin säilyneen arvokkaan kokonaisuuden, joka on rakennushistoriallisesti ja maisemallisesti merkittävä. Kartano piharakennuksineen on suojeltu seutu- ja osayleiskaavassa seudullisesti merkittävänä. Kartanon pihapiiri on vanhoja puita kasvavaa puistoa.

Ensimmäinen kirjallinen maininta vanhaan rälssiin kuuluvasta Isopoikosta eli Poikosta on vuodelta 1442. 1400-luvulla kartano oli Fincke-suvun omistuksessa. 1610-luvulta 1730-luvulle kartanon omisti sama suku kuin läheisen Viljaisten kartanon. 1800-luvun vaihteessa Poikon omistus siirtyi aatelisilta pois ja tuolloin tila oli Rymättylän suurimpia. Nykyinen vuonna 1828 rakennettu päärakennus tehtiin merikapteeni E. P. Thomen omistuksessa.

Kartanorakennus on luonnonkiviperustainen, hirsirunkoinen ja aumakattoinen. Ulkopuolelta rakennus on vuorattu vaakaponttilaudoituksella, joka on jaettu vyöhykkeisiin seinän pilarimaisilla ulkonemilla. Yläkerran ikkunat ovat neliruutuisia ja alakerran kuusiruutuisia, ja niiden päällä on puuleikkauksin koristellut otsikot. Pääsisäänkäyntiin rakennettiin vuonna 1924 kuisti ja sen päälle 1980-luvulla kuusipylväinen terassi. Toisessa päässä taloa on lasiveranta pieniruutuisilla ikkunoilla ja vastakkaisessa päässä taloa satulakattoinen kuisti ja 1980-luvulla sen jatkoksi rakennettu avokuisti. Alakerran pohjakaava on säilynyt karoliinisena ja ulkoasultaan pitkälti alkuperäisenä, 1980-luvulla uudistettua keittiötä lukuun ottamatta. Ruokasalissa on kaakeliuuni 1800-luvun puolivälistä.

Pihapiirissä on 1800-luvun puolivälissä rakennettu "muorin rakennus", joka ainakin vielä 2000-luvun taitteessa toimi kotiseutumuseona ja oli säilynyt vanhassa asussaan. Nelihuoneinen hirsitalo on rakennettu luonnonkiviperustalle. Rakennuksen alla on osittain kellari, joka on mahdollisesti 1400-luvulta eli Suomen keskiajalta. Neljän metrin syvyydessä sijaitsevaan kellariin johtaa edelleen portaat. Luonnonkiviseinäinen kellari on 5,5 metriä leveä ja sen holvi on muurattu tiilistä. Pihassa on myös toinen holvikellari, joka on todennäköisesti myös kuulunut Poikon keskiaikaiseen kivilinnaan. Kivilinnasta on jäljellä kivimuurin pätkä. Muita pihapiirin rakennuksia ovat aitta vuodelta 1737 ja todennäköisesti samalta vuosisadalta empiretyylinen avosolainen luhti. Huvimaja vuodelta 1861, sikapiikojen asunto ja sauna 1800-luvun lopulta ja tiilinavetta 1900-luvun alkupuolelta.

Jalmari Finnen kirja *Rakkaudentarina: historiallinen romaani* vuodelta 1913 sijoittuu Poikon ja Viljaisten kartanoihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
See What's on the Inside

**See What's on the Inside** on Asking Alexandrian seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 1. lokakuuta 2021.
## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Danny Worsnop - laulu
* Ben Bruce - laulu, soolokitara
* Cameron Liddel - rytmikitara
* Sam Bettley - bassokitara
* James Cassells - rummut

## Arvostelut
* Imperiumi: 8+/10
* Soundi: 

## Lähteet
Teleskooppikala

**Teleskooppikala** (*Gigantura chuni*) on teleskooppikaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä kaikista valtameristä.

## Koko ja ulkonäkö
Teleskooppikala voi kasvaa suurimmillaan noin 16 cm pitkäksi. Lajin ruumiinmuoto on pitkänomainen ja sen silmät ovat suuret ja teleskooppimaisen varren päässä. Hampaat ovat kookkaat ja terävät. Teleskooppikalan selkäevä sijaitsee ruumiin takaosassa, rintaevät ovat viuhkamaiset ja pyrstöevä on haarautunut ja sen alimmat ruodot ovat pidentyneet. Väriltään kala on harmaa tai ruskehtava.

## Levinneisyys ja elintavat
Teleskooppikalaa tavataan trooppisista vesistä Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Se on syvän veden kala ja liikkuu useimmiten 500&ndash;1&nbsp;500 metrin syvyydessä. Nuoret yksilöt liikkuvat lähempänä pintaa kuin täysikasvuiset. Lajin ravintoa ovat kalat. Teleskooppikalat ovat hermafrodiitteja ja muodostavat mahdollisesti pareja.

## Lähteet
Staffan Bergsten

**Staffan Bergsten** (12. marraskuuta 1932 Örebro, Ruotsi – 8. tammikuuta 2022) oli ruotsalainen kirjailija, kriitikko ja kirjallisuudentutkija. Hän väitteli 1960 Uppsalan yliopistosta filosofian tohtoriksi. Hän julkaisi sekä kaunokirjallisuutta että kirjallisuudentutkimuksen alalta.

## Kaunokirjalliset teokset
* *Gamle Kant*, 1979
* *Olyckan*, 1982
* *Omvägen hem*, 1985

### Suomennettu tuotanto
* Ylös syvyyksistä. Julkaisussa *[[Parnasso]]* 46 (1996) nro 1

## Lähteet
Adrien Fourmaux

**Adrien Fourmaux** (s. 3. toukokuuta 1995) on ranskalainen ralliautoilija. Hän ajaa Hyundai Motorsport tallin autolla WRC -sarjassa. 

## Ura
Fourmaux aloitti kilpailemisen vuonna 2017, kun hän sijoittui kolmanneksi Ranskan juniorien mestaruuskilpailuissa. Seuraavalla kaudella 2018 hän oli samassa sarjassa ylivoimainen voittaen kaikki viisi kilpailua. Hyvillä otteillaan hän ansaitsi WRC-2-luokan Ford Fiesta R5 -auton kaudeksi 2019. Hän sijoittui debyytissään Monte Carlon rallissa luokassaan toiseksi ja kaikista kuskeista kymmenenneksi. 2020 hän ajoi autollaan Ford Fiesta R2 kolmanneksi WRC-2-luokassa ja voitti MM-sarjan ulkopuolisen Rallylegend -kilpailun San Marinossa. Kausina 2021 ja 2022 hän ajoi M-Sportilla MM-sarjassa kartanlukijanaan Renaud Jamoul ja Alexandre Coria. 

Fourmaux on voittanut kolme erikoiskoetta WRC-urallaan. Ensimmäinen erikoiskoevoitoista tuli Keniassa kilpailtavassa Safari-rallissa 2021.

Kaudella 2022 Fourmaux ajoi M-Sportin Ford Puma Rally1 -autolla MM-sarjassa. Kaudella hänellä oli ulosajo Monte Carlossa ja onnettomuudet Sardiniassa, Kroatiassa sekä Ypres-rallissa. Ypresin onnettomuuden jälkeen häneltä jäivät väliin Akropolis-ralli ja Uuden-Seelannin ralli koska autoa ei saatu korjattua ajoissa. Budjettisyistä häneltä jäi väliin myös Japanin ralli. Kaudelle 2023 Fourmaux tiputettiin M-Sportin Rally1-kuljettajista WRC2 -sarjaan. Kauden aikana Fourmaux ajoi Ford Fiesta Rally2 -autolla, johon tehtiin useita päivityksiä kauden kuluessa.

Syyskuussa 2023 Fourmaux varmisti Britannian rallisarjan mestaruuden voittamalla Yorkshire-rallin. Hän ajoi sarjassa Alexandre Corian kanssa M-Sportin Ford Fiesta Rally2 -autolla. Fourmaux korvasi Pierre-Louis Loubetin M-Sportin Rally1-autossa kauden 2023 viimeisessä kilpailussa Japanin rallissa.

Kaudella 2024 Fourmaux palasi ajamaan M-Sportin Rally1-autolla MM-sarjassa.

Kaudelle 2025 Fourmaux siirtyy Hyundai Motorsportin talliin. Alexandre Coria jatkaa hänen kartanlukijanaan Hyundailla.

## Tulokset
Lähde:

### WRC

### WRC-2

### ERC

## Lähteet
Joseph Plateau

**Joseph Antoine Ferdinand Plateau** (14. lokakuuta 1801 Bryssel, Belgia – 15. syyskuuta 1883 Gent, Belgia) oli belgialainen fyysikko, joka kehitti stroboskooppisen menetelmän liikkuvien kuvien esittämiseen. 

## Elämä
Plateau oli L. A. J. Quetelet'n oppilas ja ystävä, jolla oli suuri vaikutus hänen uransa alkupuolella. Plateau oli vuodesta 1835 lähtien professori Gentin yliopistossa, jossa hänen tutkimuksensa liittyvät pääasiassa optiikkaan tai molekyylien välisiin voimiin. Hän kehitti stroboskooppisen menetelmän, jolla tutkitaan värähtelevän kappaleen liikettä katsomalla sitä pyörivässä levyssä olevien yhtä kaukana toisistaan olevien säteittäisten rakojen läpi. 

Vuonna 1829 Plateau katsoi varomattomasti keskipäivän aurinkoa 20 sekunnin ajan tutkiakseen sen jälkivaikutuksia. Seurauksena oli sokeutuminen muutamaksi päiväksi, jonka jälkeen hän toipui tilapäisesti, mutta seuraavien neljäntoista vuoden aikana hänen näkönsä heikkeni vähitellen, ja vuonna 1843 hänestä tuli pysyvästi sokea. 

Vaimonsa ja poikansa sekä myöhemmin vävynsä G. L. van der Mensbrugghen avustamana hän jatkoi elämänsä loppuun asti tutkimuksiaan, ohjasi heidän hänelle tekemiensä kokeiden kulkua ja tulkitsi tulosten merkitystä. Hänen suuri teoksensa *Statique experimentale et theorique des liquides soumis aux seules forces moleculaires*  (1873), on arvokas panos kapillaari-ilmiöiden ymmärrykseen. Hänen pojastaan Felix Auguste Joseph Plateausta tuli Gentin eläintieteen ja vertailevan anatomian professori vuonna 1870. 

## Lähteet
William Trevor

**William Trevor**, koko nimi **William Trevor Cox**, (24. toukokuuta 1928 Mitchelstown, Corkin kreivikunta, Irlanti – 20. marraskuuta 2016 Somerset, Britannia) oli irlantilainen kirjailija. Hän oli vuodesta 1960 Englannissa opettajana ja mainostoimittajana ja harrasti myös kuvanveistoa ennen kirjailijanuran vakiintumista toisen romaanin *The Old Boys* julkaisemisen jälkeen 1964. Hänen romaaniensa henkilöt ovat yksinäisiä ja juurettomia väliinputoajia. Hän kirjoitti romaanien lisäksi novelleja.

## Palkinnot ja tunnustukset
;Lähde
* Whitbread-palkinto (paras romaani) 1976
* Whitbread-palkinto (paras romaani) 1983
* Whitbread-palkinto (paras romaani) 1994

## Lähteet
Nättilä

**Nättilä** on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

*Katja Nättilä (s. 1990), salibandynpelaaja
*Pertti Nättilä (1934–2021), toimittaja, televisio-ohjaaja ja näyttelijä
*Teppo Nättilä (s. 1958), muusikko ja musiikkitoimittaja, Pertti Nättilän poika
Friedrich Mohs

**Friedrich Mohs** (29. tammikuuta 1773 Gernrode, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 29. syyskuuta 1839 Belluno, Itävallan keisarikunta) oli saksalainen mineralogi, joka kuuluu uranuurtajiin kivennäis- ja kideopin alalla. Mineraalien kovuusasteikko on nimetty Mohsin mukaan. 

## Elämä
Mohs syntyi Gernrodessa Harzin vuoristossa 29. tammikuuta 1773. Hän opiskeli Hallessa ja Freiburgin kaivosakatemiassa. Hän opiskeli vielä Itävallassa mineralogiaa ja kaivostoimintaa, ja hänestä tuli mineralogian professori Gratzissa vuonna 1812. Abraham Wernerin kuoltua vuonna 1817 hänet nimitettiin Freiburgin kaivosakatemian mineralogian oppituoliin, ja vuonna 1826 hänestä tuli Wienin keisarillisen kabinetin mineralogian professori ja ylitarkastaja. Hän kuoli Agardossa Bellunon lähellä Italiassa 29. syyskuuta 1839. 

## Lähteet
Étienne Louis Malus

**Étienne Louis Malus** (23. heinäkuuta 1775 Pariisi, Ranska – 24. helmikuuta 1812 Pariisi) oli ranskalainen fyysikko, joka tutki valoa.

## Elämä
Malus valmistui École polytechnique -koulusta oltuaan siellä Joseph Fourierin oppilas ja toimi sen jälkeen insinööriupseerina ja oli mukana Napoleonin Egyptin retkikunnassa (1798-1801). Hän oli Strasbourgin linnoitusten apulaisjohtajana 1806-1808 ja kutsuttiin 1809 Pariisiin École polytechnique -koulun tarkastajaksi. Vuonna 1810 hänestä tuli Ranskan instituutin jäsen. 

## Valoa koskevat tutkimukset
Malus teki merkittäviä tutkimuksia optiikan alalla ja löysi muun muassa valon polarisaation lain (1808), mistä hän sai Lontoon Royal Societyn myöntämän Rumford-mitalin. Hän julkaisi teoriansa valon kahtaistaittumisesta kiteissä vuonna 1810. Malus myös suoritti kokeita Christiaan Huygensin valoteorioiden todentamiseksi ja kirjoitti teorian uudelleen analyyttiseen muotoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bahodir Jalolov

**Bahodir Jalolov** (s. 8. heinäkuuta 1994) on uzbekistanilainen nyrkkeilijä, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Jalolov voitti olympiakultaa Tokion olympialaisissa 2020 superraskaassarjassa (yli 91 kg). Hän osallistui myös Rion olympialaisissa nyrkkeilyyn, mutta hävisi tuolloin puolivälierissä brittiläiselle Joe Joycelle.

Amatöörinyrkkeilyuransa Jalolov aloitti vuonna 2013. Hän on voittanut amatöörinyrkkeilyssä yhden MM-kullan (vuonna 2019) ja MM-hopeaa vuonna 2015. Hän on otellut 104 amatööriottelua, joista on voittanut 90. Ensimmäisen ammattilaisottelunsa Jalolov otteli toukokuussa 2018. Hän on otellut kahdeksan ammattilaisottelua, jotka hän on voittanut kaikki.

## Lähteet
The Tragedy of Macbeth

**Macbeth** (engl. *The Tragedy of Macbeth*) on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen historiallinen jännityselokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Joel Coen. Se perustuu William Shakespearein samannimiseen näytelmään. Se pääosia esittävät Denzel Washington, Frances McDormand (myös tuottajana), Corey Hawkins, Harry Melling, Bertie Carvel, Kathryn Hunter, Moses Ingram ja Brendan Gleeson.

*Macbeth* sai maailmanensi-iltansa New Yorkin elokuvajuhlilla 24. syyskuuta 2021.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kirsten Dunstin filmografia

Tämä on **[[Kirsten Dunst]]in filmografia**.

## Elokuvat

## Televisioelokuvat

## Televisiosarjat

## Aiheesta muualla

* 
* 
*
Berrienin piirikunta (Michigan)

**Berrienin piirikunta** () on Yhdysvaltojen Michiganin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 154&nbsp;316 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on St. Josephin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1829.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kannonkosken kirkonkylä

**Kannonkosken kirkonkylä** (alkujaan kylännimenä oli *Pudasjärvi*) on kirkonkylä ja Kannonkosken kunnan keskustaajama Keski-Suomen maakunnan pohjoisosassa, linnuntietä noin 85 kilometriä Jyväskylästä pohjoiseen. Kannonkosken kirkonkylä sijaitsee kolmen järven ympäröimällä kannaksella Syväjärven, Pudasjärven ja Kivijärven välissä.

Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2019 lopussa Kannonkosken kirkonkylän pinta-ala oli 1,99 neliökilometriä ja väkiluku 489. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta. 

Seurakunnan perustamisesta päätettiin vuonna 1919. Seurakunta aloitti 1931, kunta itsenäistyi 1934 ja kirkko valmistui vuonna 1938. Paikkakunnan nykyiseen nimeen viitataan historiallisissa lähteissä nimimuodoilla *kannonn Maa* (1552, eräomistus), *Kandoijerffuij* (1558, kylä) ja *Kannonkoski* (1808, mylly). Kirkon ja kuntahallinnon keskukseksi valittiin silloinen Pudasjärven kylä. Tätä ei voitu kuitenkaan valita kunnan nimeksi, koska maassa oli jo kunta tällä nimellä. Nimi poimittiinkin muutaman kilometrin päässä sijaitsevalta koskelta (Kannonkoski). Kosken kautta Kannonjärven eli Kannonselän vedet laskevat Kivijärveen. Koski oli tunnettu Kannonkosken sahan vuoksi. 

## Lähteet
Kivijärven kirkonkylä

**Kivijärven kirkonkylä** on kirkonkylä ja Kivijärven kunnan keskustaajama Keski-Suomen maakunnan pohjoisosassa, linnuntietä noin 104 kilometriä Jyväskylästä pohjoiseen. Kivijärven kirkonkylä sijaitsee Viitasaaren reittiin kuuluvan Kivijärven luoteeseen kurottuvan Heinolahden pohjoisrannalla.

Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2019 lopussa Kivijärven kirkonkylän pinta-ala oli 2,47 neliökilometriä ja väkiluku 563. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta. 

Kivijärven kylän ja kunnan nimi pohjautuu järvennimeen Kivijärvi. Historiallisissa aineistoissa nimitys esiintyy kirjoitusasuissa *Kijuijerffuij ärmarch* (1554, eräomistuksesta) ja *Kiuijärffui* (1571, kylästä). Vakituista asutusta alkoi seudulle muodostua 1500-luvun puolivälissä. Kylälle kuului 1500-luvulla alkujaan nykyistä kuntaa laajemmat alueet. Uudisasukkaat tulivat lähinnä Savosta. Kivijärven kylään kuului vuonna 1564 kahdeksan taloa, vuonna 1583 13 taloa ja 1684 15 taloa. Kivijärvi kuului 1561 perustettuun Rautalammin seurakuntaan. Viitasaari erotettiin itsenäiseksi seurakunnaksi 1600-luvun alussa ja Kivijärvelle muodostetiin kylännimen saanut Viitasaaren Kivijärven rukoushuonekunta vuonna 1625. Vuonna 1693 Kivijärvestä tuli kappeli (toisen lähteen mukaan Kivijärvestä tuli kappeliseurakunta 1750). Itsenäisen seurakunnan aseman se sai vuonna  (tai 1864). 

## Lähteet
Kiilaetelänpyökki

**Kiilaetelänpyökki** (*Nothofagus obliqua*) on etelänpyökkien (*Nothofagus*) sukuun kuuluva kasvilaji.

Kiilaetelänpyökki on noin 40 metriä korkeaksi kasvava kausivihanta puu. Sen kuoren väri vaihtelee vaaleanharmaasta vaaleanruskeaan. Kuori on suurimmaksi osaksi sileä noin kymmenenvuotiaaksi asti. Nuoret versot ovat hyvin ohuita, 1–1,5 mm paksuja, ja ruskeita. Silmut ovat punaruskeita, noin 5 mm pitkiä ja 3 mm leveitä.

Kiilaetelänpyökin lehdet ovat 3–8 cm pitkiä, 2–4 cm leveitä, hammaslaitaisia sekä jokseenkin liuskoittuneita ainakin tyvenpuoleiselta osaltaan. Lehtien muoto vaihtelee soikeasta kapeansuorakulmaiseen. Lehdet ovat yleensä myös vinotyvisiä, kuten jalavilla (*Ulmus*). Yläpinnoiltaan lehdet ovat tummanvihreitä ja alapinnoiltaan harmaanvihertäviä.

Kiilaetelänpyökin hedekukat kehittyvät yksittäin lehtihankoihin ja niissä on kussakin noin 30–40 hedettä.

## Lähteet
* Trees and Shrubs Online: ''Nothofagus obliqua'' 
### Viitteet
Ulithin kieli

**Ulithi** (omakielinen nimi: *Yulidiy*) on mikronesialainen kieli, jota puhutaan Yapin osavaltiossa, Mikronesiassa. Kielen katsotaan olevan uhanalainen ja sen läheisiä sukulaiskieliä ovat mm. marshalli ja kosrae. Kieli on osa chuukilaista kielijatkumoa, joka levittäytyy Chuukin ja Yapin osavaltioiden alueelle. Paikallisen väestön arvioidaan olevan polynesialaisten ja mikronesialaisten jälkeläisiä.

Vuonna 2010 kielen puhujamääräksi arvioitiin 3000 ihmistä. Yapin osavaltion perustuslain mukaan kaikki sen kotoperäiset kielet, ulithi mukaan lukien, ja englanti ovat osavaltion virallisia kieliä.

Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti käännettiin ulithiksi vuonna 2003.

## Fonologia

### Konsonantit

Lähde:

### Vokaalit

Lähde:

## Sanasto ja kielioppi
Kieleen on tullut merkittävä määrä lainasanoja espanjasta, jonka puhujat saapuivat alueelle 1500-luvulla. Espanjalaisperäinen lainasanasto kattaa muun muassa ruuan, kirkon ja espanjalaisten mukana tulleet eläimet. Saksan siirtomaa-ajoilta lainasanoja on sen sijaan vähemmän. Japanin siirtomaa-aikoina ulithiin tuli myös jonkin verran lainasanoja japanista, minkä lisäksi osa ulithin puhujista alkoi myös opettelemaan japania. Vuodesta 1944 lähtien lainasanoja on tullut suuremmissa määrin englannista.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Multian kirkonkylä

**Multian kirkonkylä** on kirkonkylä ja Multian kunnan keskustaajama Keski-Suomen maakunnan länsiosassa, vajaa 60 kilometriä Jyväskylästä länsiluoteeseen. Multian kirkonkylä sijaitsee Sinervän pohjoisrannalla.

Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2019 lopussa Multian kirkonkylän pinta-ala oli 2,62 neliökilometriä ja väkiluku 740. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta. 

## Lähteet
Karstulan kirkonkylä

**Karstulan kirkonkylä** on kirkonkylä ja Karstulan kunnan keskustaajama Keski-Suomen maakunnan luoteisosassa, linnuntietä noin 86 kilometriä Jyväskylästä luoteeseen. Karstulan kirkonkylä sijaitsee Pääjärven itärannan ja kahden pienemmän järven (Päällinjärvi ja Mustalampi) ympäröimänä.

Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2019 lopussa Karstulan kirkonkylän pinta-ala oli 5,21 neliökilometriä ja väkiluku 1&nbsp;984. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta. 

 Pysyvää asutusta Karstulaan alkoi muodostua 1500-luvun puolivälin jälkeen. Vuonna 1564 taloja oli seudulla seitsemän, joista kaksi Pääjärven rannalla nykyisen kirkonkylän lähellä. Vuonna 1590 talojen määrä on noussut kymmeneen ja 1680 kahteenkymmeneen.

Karstula oli aluksi Rautalammin kirkkopitäjän osa, ja kuului vuodesta 1639 Suur-Saarijärveen. Historiallisissa asiakirjoissa nimi Karstula esiintyy kylännimenä vuonna 1788. Sinne rakennettiin Saarijärveen kuulunut kappeli vuonna 1775. Karstulan väkiluku oli tällöin noin 750. A. F. Granstedtin suunnittelema puukirkko valmistui vuonna 1853. Karstula sai vuonna 1858 luvan muodostaa oman seurakuntansa (toteutui 1887). 

Nimistöntutkija Sirkka Paikkalan mukaan kylännimi voi pohjautua savolaislähtöiseen Karstunen-sukunimeen. Sitä on esiintynyt ainakin vuodesta 1541 lähtien vähäisessä määrin nykyisen Mikkelin Ristiinan pitäjän seudulla ja 1700-luvulla myös Keski-Suomessa. Vaihtoehtoisesti keskisuomalainen lisä- tai sukunimi Karstunen voi pohjautua talonnimeen, jolloin kylännimi olisi otettu talonnimestä Karstula, joka puolestaan sisältäisi isännän nimen Karstu. Tämä on kansanomainen nimimuunnos alasaksalaisesta miehennimestä Karst (Karsten < Christianus).

Museovirasto on luokitellut osan kirkonkylästä Valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi eli RKY-kohteeksi "Karstulan kirkonkylä". Tämä RKY-alue kattaa suppeamman alueen kuin minkä Tilastokeskuksen tilastollinen taajamarajaus kuvaa, ja poikkeaa myös yleismerkityksessä ymmärretystä kirkonkylän aluerajauksesta. 
 
## Lähteet
Primordiaalinen musta aukko

**Primordiaalinen musta aukko** tai **alkuperäinen musta aukko** on hypoteettinen musta aukko, joka on muodostunut pian alkuräjähdyksen jälkeen. 

## Historiaa
Primordiaalisten mustien aukkojen olemassaolon esittivät ensimmäisinä neuvostoliittolaiset fyysikot Jakov Borisovitš Zeldovitš ja Igor Dmitrijevitš Novikov vuonna 1966. Stephen Hawking tutki 1971 ensimmäisenä niiden muodostumisen teoreettista taustaa.

Jotkut tutkijat ovat esittäneet, että LIGO:n 2015 havaitsemassa mustien aukkojen yhteentörmäyksessä osallisina olleet aukot olisivat olleet primordiaalisia, koska ne olivat epätavallisen massiivisia stellaarisiksi mustiksi aukoiksi. LIGO:n havaintojen jälkeen kiinnostus mahdollisten 1-100 Auringon massan primordiaalisten aukkojen olemassaoloon on elpynyt.

## Muodostuminen
Primordiaalisten mustien aukkojen oletetaan muodostuneen varhaisessa maailmankaikkeudessa ( \delta \rho / \rho \sim 0,1  (missä  \rho  on maailmankaikkeuden tiheys.

## Ominaisuudet
Riippuen käytetystä mallista, primordiaalisten mustien aukkojen alkumassa voisi vaihdella 10-8 kg:sta (ns. Planckin reliikit) tuhansiin Auringon massoihin. Alle 1011 kg massaiset aukot ovat kuitenkin haihtuneet Hawkingin säteilyn takia ennen nykyhetkeä, jos ne eivät ole törmänneet toisiinsa ja sulautuneet massiivisemmiksi aukoiksi. Primordiaaliset mustat aukot ovat ei-baryonisia, joten ne ovat mahdollinen selitys pimeälle aineelle. Kvasaarien mikrolinssiefektien perusteella on kuitenkin arvioitu, että mustien aukkojen osuus pimeästä aineesta on vähemmän kuin puolet. Ne voisivat myös toimia siemeninä galaksien keskustoissa sijaitseville supermassiivisille mustille aukoille.

## Lähteet
Ruacanan putoukset

**Ruacanan putoukset** on vesiputous Namibian ja Angolan rajalla, Ruacanassa, Omusatissa Kunenejoen varrella. Putoukset ovat 107 m korkeat ja yli 1000 m leveät silloin, kun vettä on joessa enimmillään. Kyseessä on yksi Afrikan suurimmista vesiputouksista niin sen vesimäärän kuin leveyden ja korkeudenkin suhteen. Putouksissa on eniten vettä sadeajan jälkeen huhti- ja toukokuussa.

Putousten läheisyydessä, Angolan puolella, ovat Caluequen pato 40 km päässä sekä ja Ruacanan pato putousten tuntumassa, joista viimemainitun yhteydessä on Ruacanan vesivoimalaitos, johon suuri osa Kunenen vesistä ohjataan sähkön tuottamiseksi.

## Lähteet
Heikki Joki

**Heikki Juhonpoika Joki** (25. helmikuuta 1882 Sahalahti – 1968) oli suomalainen leipuri, joka toimi Suomen Ravinto- ja Nautintoainetyöväen Liiton puheenjohtajana vuosina 1926–1929.

## Elämä
Sahalahdella syntynyt Joki oli vuosisadan vaiheteessa leipurioppilaana Helsingissä. Hän osallistui aktiivisesti marraskuun 1905 suurlakon tapahtumiin. Lakon jälkeen Joki joutui maanpakoon ja oli kaivostyöläisenä Belgiassa sekä Hollannissa. Suomeen palattuaan hän työskenteli 1910-luvulla muun muassa Elannon leipätehtaalla ja oli mukana Suomen Leipurityöntekijäin Liiton (myöh. Suomen Ravinto- ja Nautintoainetyöväen Liitto) toiminnassa. Kesän 1917 Joki työskenteli Kauppaliike Merkuriuksen palveluksessa Kuokkalassa, jonka jälkeen hän perusti oman leipuriliikkeen Helsinkiin.

Tammikuun 1918 alussa Joki palasi Sahalahteen lopetettuaan liikkeensä Helsingissä. Sisällissodan käynnistyttyä hän iittyi Sahalahden punakaartiin ja toimi sen esikuntapäällikkönä. Helmikuun lopusta lähtien Joki osallistui Vehkajärven ja Kuhmoisten taisteluihin. Joki jäi valkoisten vangiksi toukokuun alussa Turenkissa, josta hänet siirrettiin Hämeenlinnan vankileirille. Sahalahden suojeluskunnan esikunta vaati Joelle kuolemantuomiota, mutta elokuussa hän sai 12 vuoden kuritushuonetuomion. Joki vapautettiin ehdonalaiseen armahduslakien nojalla joulukuussa 1921 Sukevan vankisiirtolasta.

Vapauduttuaan Joki jatkoi toimintaansa ammattiyhdistysliikkeessä ja vuonna 1925 hänet valittiin Suomen Ravinto- ja Nautintoainetyöväen Liiton puheenjohtajaksi. Joki hoiti tehtävää syyskuuhun 1929 saakka, jolloin hänen tilalleen valittiin Kalle Lindholm. Joki jatkoi liittoneuvoston puheenjohtajana, kunnes SRNL lakkautettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1930. Jatkosodan jälkeen Lindholm oli käynnistämässä sotavuosien lamauttamaa leipurien ammattiyhdistystoimintaa. Hän toimi Helsingin Leipomotyöntekijäin ammattiosaston puheenjohtajana 1920–1930-luvuilla ja uudelleen 1952–1965. Lisäksi Joki oli muun muassa Entisten Punakaartilaisten Keskusjärjestön puheenjohtaja 1947–1952. Heikki Joki kuoli 86-vuotiaana joulukuussa 1968.

## Perhe
Heikki Joen veli Ilmari Joki (s. 1891) oli Sahalahden punakaartin komppanianpäällikkö, joka teloitettiin Pälkäneellä toukokuussa 1918. Hänen toinen veljensä oli tullivirkailija Urho Joki (s. 1885), joka toimi sosialidemokraattien kaupunginvaltuutettuna Lahdessa. Hän kuoli talvisodan ilmapommituksissa helmikuussa 1940.

## Teokset
*

## Lähteet
Epupan putoukset

**Epupan putoukset**, jotka tunnetaan Angolassa myös nimellä **Monte Negron putoukset**, on sarja vesiputouksia Angolan ja Namibian rajalla Kunenejoessa. Jälkimmäisen osalta ne ovat Kunenen alueen Kaokoveldissä. Joki on näiden putousten kohdalla n. puoli kilometriä leveä, ja putoukset ovat n. 1,5 km pitkällä alueella korkeimpien yksittäisten putousten ollessa 12 m korkeat. Putousten äärellä on Epupa-niminen asuttu paikka.

Paikannimi "Epupa" on hereron kieltä ja tarkoittaa ‘vaahtoa’, jota joessa esiintyy putousten kohdalla. Epupan vaalipiiri saa nimensä näistä putouksista.

## Ekologia
Kunenejoen ekologia on erityinen, ja siinä esiintyy joukko endeemisiä kaloja ja muita vesieläimiä.

## Matkailusta
Epupan putoukset ovat vaivalloisen matkan päässä Namibian sydänmailta katsottuna, ja sinne suuntaaville suositellaan nelivetoautojen käyttöä. Luonto on autenttista, ja sen puistoon kuuluvat viikunapuut, apinanleipäpuut ja makalani-palmut. Putouksia ympäröivät kalliot ovat värikkäitä.

Ruacanan putoukset ovat Epupasta n. 135 km itään.

Epupassa on neljä yritystä, jotka tarjoavat lodge-tyyppistä majoitusta. Ne ovat Kapika Waterfall Lodge, Omarunga Camp Lodge, Epupa Camp Lodge ja Epupa Falls Campsite Lodge. Kaikissa paitsi Kapikassa on mahdollista majoittua telttaan. Näiden lisäksi on myös Motjikutun leirintäalue, joka on paikallisten omistuksessa.

Aktiviteetteihin kuuluvat ohjatut käynnit putouksilla ja sen ympärillä olevissa himba-kylissä, lintujen havainnointi, sekä krokotiilien havainnointi ja alueen kasvistoon kuten apinanleipäpuihin ja mopanipuihin tutustuminen. Epupan leirintäalueelta on mahdollista myös osallistua kumiveneajeluihin.

## Asukkaat
Epupa tunnetaan puolinomadisista himboista sekä muista heimoista, joita ovat ovatjimbat, ovazembat ja ovatwat. Näiden heimojen jäseniä siirtyy yhä suuremmissa määrin Epupaan turistien houkuttelemina, ja samoin paikalle muuttaa myös hereroita ja owamboja.

## Mediassa
Epupan putoukset esiintyvät *The Grand Tour* -televisiosarjan kahdeksannessa jaksossa, jossa ajellaan ranta-autoissa Namibian alueella.

## Lähteet
* C.Michael Hogan. 2012. ''Kunene River''. eds. P.Saundry & C.Cleveland. Encyclopedia of Earth. National Council for Science and the Environment. Washington DC.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Ruacanan vesivoimalaitos

**Ruacanan vesivoimalaitos** on vesivoimalaitos Namibiassa lähellä Ruacanan kaupunkia Angolan rajan tuntumassa. Se on otettu käyttöön vuonna 1978, ja kyseessä on Namibian suurin voimalaitos. Sitä operoi NamPower, joka vastaa sähköntuotannosta Namibiassa.

## Sijainti
Voimalaitos sijaitsee lähellä Ruacanan kaupunkia Kunenejoessa Omusatin alueella aivan Angolan rajan tuntumassa. Matkaa Namibian pääkaupungista Windhoekista kertyy n. 757 km. 

## Yleistä
Ruacanan vesivoimalalaitos on Namibian suurin voimalaitos. Se vastaa noin 50&nbsp;%:sta Namibian sähköntuotannosta.

Ensimmäiset kolme 80 megawatin francis-turbiinia otettiin käyttöön vuonna 1978. Vuonna 2012 niiden kapasiteettia lisättiin 85 megawattiin. Neljäs turbiini, teholtaan 92 megawattia, otettiin käyttöön samana vuonna, minkä myötä koko voimalaitoksen kapasiteetti on 347 megawattia. Neljännen turbiinin rakensivat Alstom, Andritz Hydro ja Concor, ja se otettiin käyttöön 5.4.2012. Voimalaitos sijaitsee maan alla lähellä putousten alapäätä.

## Veden lähde
Vettä voimalaitokseen saadaan Angolasta Caluequen padosta, joka sijaitsee n. 24 km ylävirtaan Ruacanasta katsoen. Myös siitä ylävirtaan on useita patoja, joiden avulla vesimassoja hallitaan. Näitä on esimerkiksi Goven pato keskisessä Angolassa. Namibian puolella Kunene sivujoessa Etakassa on Olushandjan pato.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kunene River Awareness Kit .
École nationale supérieure de chimie de Paris

**École nationale supérieure de chimie de Paris** (**Chimie ParisTech**) on ranskalainen *[[grande école]]* ja osa PSL Research Universityä. 

Chimie ParisTech tunnetaan Ranskan valikoivimpana kemian tekniikan korkeakouluna.

Koulu on tutkimuskeskus, jossa on kymmenen laboratoriota, jotka tekevät korkeatasoista tutkimusta eri kemian aloilta.

## Kuuluisia valmistuneita
* Eugène Schueller, ranskalainen liikemies ja L’Oréalin

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Chimie ParisTech kotisivut
Kaltimonjärvi

**Kaltimonjärvi** on järvi Enon alueella Joensuun pohjoisosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on kaksi neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 31 kilometriä pohjoiskoilliseen.

## Maantiede
Kaltimonjärven pääaltaan pituus kaakosta luoteeseen on noin 3,6 kilometriä. Järven koillisosan muodostaa 1,5 kilometriä pitkä Enonlahti. Kaltimonjärven eteläpuolisko on huomattavasti pohjoispuoliskoa matalampi. Vähintään kymmenen metriä syvän alueen pinta-ala on noin 50 hehtaaria. Se ulottuu yhtenäisenä järven keskiosasta luoteisrannoille. Alueen keskellä on järven syvin kohta, 31 metriä. Noin yhdeksäsosa järvestä on vähintään 20 metriä syvä.

Kaltimonjärvessä sijaitsee viisi pientä saarta, niiden yhteispinta-ala on 70 aaria. Järven rannoilla on jonkin verran pientaloja ja peltomaata; enimmäkseen rannat ovat metsäisiä. Kaltimonjärvi laskee noin 250 metriä pitkää Myllypuroa lounaaseen Alasenlampeen (113,2 metriä mpy), josta virta vie etelään Pielisjokeen.

Kaltimonjärven vesitilavuus on 13&nbsp;907&nbsp;000 kuutiometriä.

Kaltimonjärvi (04.344.1.003) kuuluu Louhiojan valuma-alueeseen (04.344), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe Pielisjoen yläosan alue (04.34) ja ensimmäinen Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Kaltimonjärvi  on laajin Louhiojan valuma-alueen kuudesta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajin, Alasenlampi, on noin 18 hehtaarin suuruinen.

## Lähteet
Siilinjärvi (järvi)

**Siilinjärvi** on pieni humusjärvi Siilinjärven keskustaajamassa Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 2,9 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 17 kilometriä pohjoiseen.

## Maantiede
Siilinjärven pituus kaakosta luoteeseen on 4,7 kilometriä. Järven eteläosassa sijaitsee kolmen suojellun saaren kokonaisuus: Mikkelsaari, Peltosaari ja Sääkssaari muodostavat kaakkois–luoteissuuntaisen saarijonon, jonka pituus on noin kilometrin. Saarten luoteispuolella Siilinjärvi kapenee alle kilometrin levyiseksi. Järven kapea pohjoisosa on saareton. Lähes neljäsosa järvestä on vähintään 10 metriä syvä.

Siilinjärvi on kauttaaltaan kulttuurimaiseman reunustama. Pohjoisessa on kaupunkimaista asutusta, etelässä maatalousmaata. Siilinjärven luoteisrantaan laskee pohjoisesta Pieni-Sulkava (84,8 metriä mpy) runsaan kilometrin pituista Siilinjokea. Noin 800 metriä Siilinjärveltä luoteeseen sijaitsee Ahmonlampi (94,8 metriä mpy).

Siilinjärven tila luokiteltiin vuonna 2013 tyydyttäväksi. Järveä kuormittavat maatalous ja haja-asutuksen jätevedet. Siilinjärven vesitilavuus on 19&nbsp;602&nbsp;000 kuutiometriä.

Siilinjärvi (04.611.1.010) kuuluu Juurusveden lähialueeseen (04.611), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe Juurusveden alue (04.61) ja ensimmäinen Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Siilinjärvi on kolmanneksi laajin Juurusveden lähialueen 126:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Juurusvesi ja Iso-Jälä. Siilinjärveä seuraa Tihvonjärvi.

Siilinjärvi on seitsemänneksi laajin Siilinjärven 126:sta vakavedestä. Sitä laajempia ovat Kallavesi, Juurusvesi, Iso-Jälä, Kevätön, Sulkavanjärvi ja Pöljänjärvi. Siilinjärveä seuraa Räimäjärvi ja Pyöreinen.

## Lähteet
Räimäjärvi

**Räimäjärvi** on suurelta osin kulttuurimaiseman reunustama järvi Siilinjärven eteläosassa Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä ja vesitilavuus 13,2 kuutiohehtometriä. Etäisyys Kuopion keskustasta on 15 kilometriä pohjoiseen.

## Maantiede
Räimäjärven pituus kaakosta luoteeseen on 3,8 kilometriä. Järven leveys lounaasta koilliseen on pääosin 200–300 metriä, mutta keskiosan Mustalahden länsirannalta on yli 1,1 kilometriä Jokilahden itärannalle. Vähintään 10 metriä syvä vyöhyke ulottuu yhtenäisenä kaakosta luoteeseen. Syvin kohta, 31 metriä, sijaitsee järven keskiosassa. Syvän vyöhykkeen luoteispuolella järvi madaltuu huomattavasti. Järven pohjoisin osa on matalaa ja rannat osin soistuneita. Noin kahdeksasosa Räimäjärvestä on vähintään 20 metriä syvä.

Räimäjärven ainoa saari on Paskoluoto järven kaakkoisosassa. Räimäjärveen virtaa useita laskuojia. Järven luusua sijaitsee kaakossa, josta Räimänkoski laskee Kallaveden Räimänlahteen. Kallaveden korkeustaso on puoli metriä Räimäjärveä alempi. Räimäjärven rannoilla on runsaasti peltomaata. Lounaisrannan Räimänmäen laki on noin 180 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 100 metriä järven pintaa korkeammalla.

Räimäjärvi on tyypiltään runsaskalkkinen. Sen ekologinen tila on tyydyttävä. Vesitilavuus on 13&nbsp;233&nbsp;000 kuutiometriä.

Räimäjärvi (04.289.1.001) kuuluu Räimäjärven valuma-alueeseen (04.289), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe Kallaveden yläosan alue (04.28) ja ensimmäinen Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Räimäjärvi on laajin Räimäjärven valuma-alueen 13:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajimmat ovat Iso-Petäinen ja Lyhyenjärvi.

Räimäjärvi on kahdeksanneksi laajin Siilinjärven 126:sta vakavedestä. Sitä laajempia ovat Kallavesi, Juurusvesi, Iso-Jälä, Kevätön, Sulkavanjärvi, Pöljänjärvi ja Siilinjärvi. Räimäjärvea seuraa Iso-Petäinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Frédérick Tristan

**Frédérick Tristan**, oik. **Jean-Paul Baron**, salanimiä ** Jean Makarié, Adrien Salvat** ja **Danielle Sarréra** (11. kesäkuuta 1931 Sedan, Ranska – 2. maaliskuuta 2022 Dreux, Ranska) oli ranskalainen kirjailija.

Tristan toimi tekstiilitehtaan johtajana ja julkaisi eri salanimillä runoja, filosofisia artikkeleita ja romaaneja. Identiteetin etsiminen kuvastuukin esimerkiksi romaanista *Vapauden illuusio* (1983), josta hän sai 1983 Goncourt-palkinnon.

## Palkinnot ja tunnustukset
* Goncourt-palkinto 1983

## Suomennetut teokset
* *Vapauden illuusio* (*Les égarés*, 1983), suom. Annikki Suni, Helsinki: Gummerus 1985 Sarja: Lukijan valiokirjasto 

## Lähteet
Mustafa

**Mustafa** on miehen etunimi. Se tulee arabian kielestä ja merkitsee ’valittua’. Islamilaisessa maailmassa Mustafa tunnetaan profeetta Muhammadin lisänimenä; kristityt ovat puolestaan käyttäneet sitä Paavalin nimityksenä.

Suomessa Mustafa on nykyään yksi yleisimmistä muslimimiesten nimistä. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on elokuuhun 2023 mennessä kirjattu 1&nbsp;449 tämännimistä miestä ja lisäksi noin 150 naista. Todennäköisesti naisille ei kuitenkaan ole annettu etunimeksi miehennimeä, vaan kyseessä on arabiankieliseen nimeen sisältyvä isännimi eli *nasab*.

## Nimipäivä
Helsingin yliopiston almanakkatoimiston virallisessa kissojen nimipäiväkalenterissa Mustafan nimipäivä on 8.&nbsp;tammikuuta.

## Tunnettuja Mustafia

### Osmanien valtakunnan valtiomiehiä
* Mustafa I (1591–1639), sulttaani
* Mustafa II (1664–1703), sulttaani
* Mustafa III (1717–1774), sulttaani
* Mustafa IV (1779–1808), sulttaani
* Mustafa Reşid pašša (1800–1858), suurvisiiri

### Muita
* Mustafa Tettey Addy (s. 1942), ghanalainen muusikko
* Mustafa Akıncı (s. 1947), Pohjois-Kyproksen presidentti v. 2015–2020
* Mustafa Al-Kadhimi (s. 1967), Irakin pääministeri v. 2020–
* Mustafa Kemal Atatürk (1881–1938), turkkilainen kenraali ja valtiomies, Turkin ensimmäinen presidentti 1923–1938
* Mustafa Balel (s. 1945), turkkilainen kirjailija
* Mustafa Barzani (1903–1979), kurdijohtaja ja kenraali ja poliitikko
* Mustafa Çağrıcı (s. 1950), turkkilainen uskonnollinen johtaja
* Mustafa Cemilev (s. 1943), ukrainalainen poliitikko 
* Mustafa Dağıstanlı (1931–2022), turkkilainen vapaapainija ja olympiavoittaja
* Mustafa Denizli (s. 1949), turkkilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
* Mustafa Doğan (s. 1976), saksalainen jalkapalloilija
* Mustafa Şükrü Elekdağ (s. 1924), turkkilainen diplomaatti ja poliitikko
* Mustafa Hâddži Khalîfa, *Kâtip Çelebi* (k. 1658), turkkilainen historioitsija
* Mustafa Madbuli (s. 1966), Egyptin pääministeri v. 2018–
* Mustafa Maki (s. 1988), sudanilais-suomalainen jalkapalloilija
* Mustafa Mohamed (s. 1979), ruotsalainen estejuoksija 
* Mustafa al-Nahhas (1879–1965), Egyptin pääministeri ja *[[Wafd]]*-puolueen johtaja
* Mustafa Qureshi (s. 1938), pakistanilainen näyttelijä
* Mustafa Sandal (s. 1970), turkkilainen laulaja
* Mustafa Yamulki (1879–1926), kurdiarmeijan upseeri, poliitikko ja oikeusoppinut
* Mustafa Abu al-Yazid (1955–2010), egyptiläinen terrorijärjestön johtaja

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etunimien taivutus: Mustafa (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Etyleenisulfidi

**Etyleenisulfidi** (C2H4S) eli **tiiraani** on episulfideihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä. 

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa etyleenisulfidi on väritöntä tai kellertävää nestettä ja sillä on epämiellyttävä haju. Yhdiste liukenee vähäisissä määrin veteen ja hyvin useisiin orgaanisiin liuottimiin. Aine on reaktiivista ja polymeroitumisen estämiseksi sen joukkoon listätään tioleja stabilisaattoreiksi. Etyleenisulfidi reagoi useiden nukleofiilien kanssa, jolloin sen rengasrakenne avautuu. Etyleenisulfidi on myrkyllistä.
:

Tavanomaisin tapa valmistaa etyleenisulfidia on etyleenioksidin reaktio kaliumtiosyanaatin tai tiourean kanssa. Etyleenioksidin sijaan voidaan käyttää myös etyleenikarbonaattia.
:

Etyleenisulfidia käytetään esimerkiksi 2-merkaptoetyyliamiinien, kumikemikaalien ja maatalouskemikaalien valmistamiseen.

## Lähteet
Laidunviuhkaheinä

**Laidunviuhkaheinä** (*Chloris gayana*) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, viuhkaheinien (*Chloris*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kotoisin eteläisestä Afrikasta, mutta on levinnyt laajalti Afrikan ulkopuolelle, lähes koko maapallolle. Laidunviuhkaheinää pidetään yhtenä trooppisten alueiden parhaimpana rehuheinänä. Luonnossa laji kasvaa erilaisilla ihmisvaikutteisilla kasvupaikoilla, muun muassa niityillä ja pelloilla.

Laidunviuhkaheinä voi kasvaa noin 1–3 metriä korkeaksi. Laji voi kasvaa mättäinä tai yksittäisversoina muodostaen kasvustoja. Lehtilavat ovat 1,5–9 mm leveitä ja lehtien kielekkeet ovat kalvomaisia. Kukinto on haarainen ja enintään 20 cm pitkä. Kukinnon tähkylät ovat 2,5–4 mm pitkiä ja kussakin tähkylässä on useita kukkia. Tähkylöiden ulkohelpeissä on 4–7,7 mm pitkät vihneet.

## Lähteet
* Go Botany: ''Chloris gayana'' 

## Aiheesta muualla
* JSTOR Global Plants: ''Chloris gayana'' 
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Chloris gayana'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Chloris gayana'' 
* Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): ''Chloris gayana'' 
* Flora of China: ''Chloris gayana''
Ernst Chladni

**Ernst Florens Friedrich Chladni** (30. marraskuuta 1756 Wittenberg, Saksa – 3. huhtikuuta 1827 Breslau, Saksa) oli saksalainen fyysikko. Häntä pidetään tieteellisen akustiikan perustajana.

## Tutkimukset
Chladni opiskeli aluksi lakia isänsä toiveesta, mutta omistautui isänsä kuoleman jälkeen kokonaan fysiikalle. Chladni rakensi soittimia ja löysi hänen mukaansa nimetyt kuviot, jotka hän huomasi muodostuvan hiekassa resonoiville levyille. Hän myös vertasi äänen nopeuksia eri kaasuissa tarkkailemalla äänen korkeutta, jonka sama putki tuotti, kun se oli täytetty kyseisillä kaasuilla.

Hänen meteoriitteja koskeva työnsä, erityisesti *Über Feuer-Meteore* (1819), on myös luonteeltaan perustavanlaatuinen. Siinä  hän lausui ensimmäisenä sen käsityksen, että meteoriitit ovat avaruudesta ilmakehän ulkopuolelta tulleita kappaleita.

Chladnin kirjoituksistaan voidaan mainita myös *Entdeckungen über die theorie des klanges* (1787), *Akustik* (1802) ja *Über die hervorbringung der menschlichen sprachlaut* (1825). Chladni ei koskaan hoitanut mitään virkaa tai vakituista toimea, vaan ansaitsi elantonsa luennoimalla akustiikasta ja julkaisemalla kirjoituksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Zölfät Xäkim

**Zölfät Zöfär ulı Xäkimxanov** (, ; s. 11. elokuuta 1960, Tataarien ASNT) on tataarilainen muusikko, säveltäjä, kirjailija, näytelmäkirjailija ja runoilija. Xäkim on Tatarstanin johtajan Rustam Minnihanovin palkitsema taiteilija. Hän on PEN International -kirjailijajärjestön jäsen. Xäkim aloitti taiteellisen tuotantonsa 1980-luvulla. Hän toimi alun perin lukkoseppänä, mekaanikkona ja insinöörinä.

Galiaskar Kamalin akateeminen tataariteatteri on esittänyt lukuisia Xäkimin näytelmiä. Xäkimin vuonna 2004 ensi-iltansa saanut näytelmä *Mykkä taivas* (Телсез күке) keskittyy sota-aikaan Suomen ja Neuvostoliiton välillä. Päähahmoina ovat Tatarstanin tataari *Zarif* ja suomentataari *Ziyaetdin*.  

Tataarikirjailijana Xäkim kokee oman äidinkielensä säilymisen olevan hänelle tärkeimpiä asioita. Eniten häneen vaikuttaneita kirjailijoita ovat Ayaz Ğiläcev, Robert Äxmätcanov ja Ğazinur Morat. Xäkim on saanut Ğabdulla Tuqay -palkinnon vuonna 2009.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Haastattelu
* Kappale
* Näytelmä
Kiss Me More

**Kiss Me More** on yhdysvaltalaislaulaja Doja Catin kappale tämän vuonna 2021 julkaistulta kolmannelta albumilta *[[Planet Her]]*. Se julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 9. huhtikuuta 2021. Kappaleella vierailee yhdysvaltalainen R&B-laulaja SZA.

Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Rogét Chahayed, Amala Dlamini, Lukasz Gottwald, Stephen Kipner, Carter Lang, Gerard A. Powell II, Solana Rowe, Terry Shaddick ja David Sprecher. Sen tuottivat Chahayed, Tizhimself ja Yeti Beats. Kappaleen kertoosäkeessä samplataan Olivia Newton-Johnin kappaletta ”Physical”. Musiikkityyliltään ”Kiss Me More” on pop-räppiä, jossa on diskomaisia piirteitä.

Kappaleen musiikkivideo julkaistiin yhtä aikaa singlen kanssa. Videon ohjasi Warren Fu.

## Listasijoitukset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Villem Lüüs

**Villem Lüüs** (29. maaliskuuta 1971 Tallinna – 12. marraskuuta 2020) oli virolainen tammen pelaaja, FMJD-mestari kansainvälisessä tammessa ja kansainvälisen luokan tuomari.

Lüüs valmistui Tallinnan 1. lukiosta vuonna 1989. Hän opiskeli fysiikkaa Tarton yliopistossa, mutta ei valmistunut.

Vuonna 2000 Lüüsistä tuli Viron mestari kansainvälisessä tammessa. Vuonna 2000 hän saavutti Viron joukkueessa kuudennen sijan tammiolympialaisissa yhdessä Urmo Ilveksen ja Kaido Leesmannin kanssa.

Lüüsistä tuli Viron mestari myös brasilialaisessa ja englantilaisessa tammessa.

Vuonna 2010 hänet nimitettiin FMJD-tuomariksi ja vuonna 2018 kansainvälisen luokan tuomariksi.

Lüüs oli yksi Viron urheilun vuosikirjan (Eesti spordi aastaraamat) kirjoittajista, hän toimitti Viron urheilulehden (Eesti Spordileht) tammiosiota ja julkaisi artikkeleita latvialaisissa, venäläisissä, hollantilaisissa ja ukrainalaisissa tammiaiheisissa aikakauslehdissä. Hän kokosi pelikokoelmia. Hän oli Viron urheiluhistoriallisen seuran (Eesti Spordiajaloo Selts) jäsen.

Lüüs toimi valmentajana ja ohjaajana Tallinnan shakkikoulussa (Tallinna Malekool) ja Paul Keresin shakkikeskuksessa (Paul Kerese Malekeskus) vuosina 1998–2003 sekä Piritan urheilukeskuksessa (Pirita Spordikeskus) vuosina 2003–2011.

Villem Lüüs oli myös wikipedisti.

## Yksityiselämä
Hänen äitinsä on sisustusarkkitehti Karin Lüüs, hänen isoäitinsä oli graafikko Ella Lüüs, hänen isoisänsä oli lakimies ja Viron SNT:n sosiaaliministeri Lembit Lüüs.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Elämäkerta ESBL:ssä
* Suri Eesti tippkabetaja Villem Lüüs, ERR, 14.11.2020
Sydämeni joulu

**Sydämeni joulu** on oopperalaulaja Waltteri Torikan 23. marraskuuta 2018 julkaistu joulualbumi.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Toivo (Waltteri Torikan albumi)

**Toivo** on oopperalaulaja Waltteri Torikan 6. marraskuuta 2020 julkaistu studioalbumi.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Jooseppi Juntunen

**Jooseppi Juntunen** (14. toukokuuta 1917 Suomussalmi – 31. heinäkuuta 1975 Oulu) oli suomalainen virkamies ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Jooseppi Juntusen vanhemmat olivat maanviljelijä Anteri Juntunen ja Selma Kustaava Juntunen ja puolisot Eila Jarva ja Aune Mirjam Taivalkoski. Juntunen valmistui talvisotaan osallistuttuaan rakennusmestariksi Oulun teknillisestä koulusta loppuvuonna 1940. Jatkosodan jälkeen hän  toimi Oulun läänin Talousseuran asutustoimikunnan palveluksessa. Hän oli Kuusamossa ja Taivalkoskella jälleenrakennuksen piiri- ja vastaava rakennusmestari, samoin kuin Oulussa vanhempi toimistorakennusmestari. Vuoden 1950 lopulla hänestä tuli Oulun kaupungin apulaisrakennustarkastaja ja 1959 Pohjois-Suomen Rakennus -yhtiön toimitusjohtaja sekä yhtiön hallituksen puheenjohtaja. Yhtiö oli Pohjois-Suomessa alansa suurimpia yrityksiä, joka rakensi varsinkin asuntoja, mutta myös liike-, teollisuus- ja julkisia rakennuksia, kehittäen yhtenä edelläkävijöistä muun muassa suurmuottien käyttöä. Juntunen toimi myös alkuvaiheessa yhtiön sisaryritykseksi 1974 perustetun Pohjolan Rakentajat -yhtiön toimitusjohtajana.  Hän osallistui sekä rakennusalan järjestötyöhön että oli mukana keskustapuolueen toiminnassa Oulussa. Teollisuusneuvoksen arvonimen Juntunen sai vuonna 1968.

## Lähteet
Antti Jalava

**Antti Jalava** on seuraavien henkilöiden nimi:

* Antti Jalava (1846–1909), suomalainen kirjailija ja kääntäjä
* Antti Jalava (1949–2021), ruotsinsuomalainen kirjailija ja kääntäjä.
Valtola (täsmennyssivu)

**Valtola** tarkoittaa seuraavia:

*Valtola, kylä Mäntyharjulla.

## Sukunimi
*Kalle Valtola (s. 1995), jääkiekkoilija
*Olli Valtola (s. 1999), jääkiekkoilija
*Oskari Valtola (s. 1976), Kokoomuksen poliitikko, kansanedustaja ja lääkäri
*Ulla Valtola (s. 2001) salibandyn pelaaja.
Pekka Vapaavuori (pianisti)

**Veli-Pekka Vapaavuori** (s. 20. maaliskuuta 1945 Rääkkylä) on suomalainen pianisti ja musiikkipedagogi, Tapani Valstan ja Pentti Pellon oppilas.

Vapaavuori opiskeli musiikkia Sibelius-Akatemiassa ja valmistui kanttori-urkuriksi vuonna 1968 ja diplomipianistiksi 1971 ja väitteli musiikin tohtoriksi 2001. Hän opiskeli myös teologiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1971. Hän piti ensikonserttinsa vuonna 1973.

Aluksi Vapaavuori työskenteli 1960–1970-luvulla seurakunnissa kanttori-urkurina ja nuorisopappina. Hän toimi pianonsoiton lehtorina Lapin musiikkiopistossa vuosina 1973–1978, Oulun konservatorion pianonsoiton yliopettajana 1978–1985 sekä Sibelius-Akatemian pianomusiikin lehtorina vuodesta 1985. Hän toimi Sibelius-Akatemian Kuopion-osaston johtajana 1998–1999 ja Akatemian rehtorina 1999–2004. Hän jäi eläkkeelle lehtorin virasta vuonna 2009.

Vapaavuori soittaa paitsi pianoa myös historiallisia kosketinsoittimia, kuten klavikordia ja cembaloa. Hän on esiintynyt muusikkona ja luennoitsijana eri puolilla maailmaa, tehnyt levytyksiä ja julkaissut musiikkikirjallisuutta.

## Lähteet
* 
* 

## Aiheesta muualla
*
Pekka Vapaavuori

**Pekka Vapaavuori** on seuraavien henkilöiden nimi:

* Pekka Vapaavuori (s. 1945), pianisti ja rehtori
* Pekka Vapaavuori (s. 1962), arkkitehti
Kjersti Toppe

**Kjersti Toppe** (s. 20. lokakuuta 1967 Bergen) on norjalainen keskustapuolueen poliitikko ja suurkäräjäedustaja vuodesta 2009. Hän toimi Norjan lapsi- ja perheministerinä Støren hallituksessa lokakuusta 2021 helmikuuhun 2025.

## Elämä ja ura
Toppe on syntynyt Bergenissä vuonna 1967. Hän valmistui lääkäriksi Bergenin yliopistosta vuonna 1992. Hän toimi kunnanlääkärinä Bremangerissa 1996–97 ja Bergenissä 1999–2002.

Vuosina 2003–09 Toppe oli mukana Bergenin kaupunginhallituksessa. Vuodesta 2009 hän on ollut keskustapuolueen edustajana suurkäräjillä, jossä hän toimi pitkään terveys- ja peruspalveluvaliokunnan varapuheenjohtajana.

Vuonna 2021 hänet valittiin lapsi- ja perheministeriksi Støren hallitukseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kjersti Toppe Norjan suurkäräjien kotisivuilla