open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Trajko Rajković

**Trajko Rajković** (, 7. joulukuuta 1937 Leskovac, Jugoslavian kuningaskunta – 28. toukokuuta 1970 Ljubljana, Slovenian ST) oli jugoslavialainen koripalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.

Rajković saavutti Jugoslavian miesten maajoukkueessa olympiahopeaa Méxicossa 1968, maailmanmestaruuden Jugoslaviassa 1970, MM-hopeaa Brasiliassa 1963 ja Uruguayssa 1967, EM-hopeaa Neuvostoliitossa 1965 ja Italiassa 1969 sekä EM-pronssia Puolassa 1963. Hän kuului Jugoslavian kokoonpanoon myös Tokion kesäolympialaisissa 1964, missä maa sijoittui seitsemänneksi.

Seuratasolla Rajković pelasi kotimaansa lisäksi Italiassa. Hän kuoli vain 32-vuotiaana, neljä päivää sen jälkeen kun oli ollut voittamassa Jugoslavian historian ensimmäisen maailmanmestaruuden.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Dragan Kovačić

**Dragan Kovačić** (, 5. lokakuuta 1939 Preloščica, Jugoslavian kuningaskunta – 11. helmikuuta 1999 Zagreb, Kroatia) oli jugoslavialainen koripalloilija.

Kovačić saavutti Jugoslavian miesten maajoukkueessa MM-hopeaa Brasiliassa 1963 ja Uruguayssa 1967 sekä EM-hopeaa Neuvostoliitossa 1965. Hän kuului Jugoslavian kokoonpanoon myös Tokion kesäolympialaisissa 1964, missä maa sijoittui seitsemänneksi.

Seuratasolla Kovačić pelasi kotimaansa lisäksi Ranskassa.

## Lähteet
* 
* Kroatian olympiakomitea  

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Soap Disco

**Soap Disco** on yhdysvaltalaisen rockyhtye Kara’s Flowersin ensimmäinen ja ainoa single. Yhtye tuli myöhemmin paljon tunnetummaksi nimellä Maroon 5. Single julkaistiin heidän studioalbumiltaan *[[The Fourth World]]* heinäkuussa 1997.

Kappale on yhtyeen laulaja Adam Levinen kirjoittama, ja Rob Cavallon tuottama. ”Soap Disco” ei menestynyt taloudellisesti, kuten ei myöskään *The Fourth World* -albumi. Tämä oli Kara’s Flowersille suuri pettymys, ja se johti melkein yhtyeen hajoamiseen. Yhtyeen ja levy-yhtiö Reprise Recordsin tiet erkanivat seuraavana vuonna.

Singlelle kuvattiin musiikkivideo, joka jäi samalla yhtyeen ainoaksi. Videon on ohjannut Mark Kohr.

## Kappaleet
### Promo-CD

## Kokoonpano ja henkilöstö

### Yhtye
* Adam Levine – laulu, soolokitara
* Jesse Carmichael – rytmikitara, laulu
* Mickey Madden – basso
* Ryan Dusick – rummut

### Lisämuusikot
* Roger Manning – koskettimet

### Tuotanto

* Rob Cavallo – tuottaja
* Mark Agostino – tekniikka
* Ken Allardyce – tekniikka
* Billy Bowers – tekniikka
* David Campbell – sovitus
* Adam Day – kitarateknikko
* Jerry Finn – tekniikka, miksaus
* Tony Flores – tekniikka

* Barry Goldberg – tekniikka
* Brandon Harris – tekniikka
* Steve Holroyd – tekniikka
* Billy Kinsley – tekniikka
* Bob Ludwig – masterointi
* John Srebalus – tekniikka
* Katherine Delaney – suunnittelu, valokuvaus
* Alison Dyer – valokuvaus

### Musiikkivideo
* Mark Kohr – ohjaaja

## Lähteet
Luettelo Alankomaiden puolueista

Tämä artikkeli on **luettelo** **[[Alankomaat|Alankomaiden]] [[puolue]]ista**.  

## Parlamenttipuolueet

### GroenLinks-PvdA

Vihreä vasemmisto ja työväenpuolue muodostavat yhteisen vaaliliiton ja parlamenttiryhmän, GroenLinks-PvdA, senaatissa ja edustajainhuoneessa 27. lokakuuta 2023 alkaen. Vaaliliitto osallistui valtakunnallisella tasolla ensimmäistä kertaa parlamenttivaaleihin 22. marraskuuta 2023.  Vaaliliiton pääministeriehdokkaana oli Frans Timmermans.

## Lähteet
Katalaanikomppania

**Katalaanikomppania** oli Roger de Florin perustama joukko palkkasotilaita 1300-luvulla. Bysantin valtakunnan keisari Andronikos II oli palkannut heidät omaan palvelukseensa vuonna 1303, mutta johtajansa murhan jälkeen he aloittivat ryöstöretket Bysantissa. Lopulta he valtasivat Ateenan burgundilaisherttuan maat ja johtivat Ateenaa vuoteen 1388 saakka.

## Historia

Katalaanikomppania oli Roger de Florin johtama espanjalainen palkkasotilasryhmä. Bysantin valtakunnan keisari Andronikos II palkkasi heidät armeijaansa vuonna 1303 sotimaan turkkilaisia ja muita vihollisiaan vastaan. Roger de Flor murhattiin vuonna 1305, minkä jälkeen Katalaanikomppania kääntyi entisiä palkkaajiaan vastaan. He asettuivat Kallipolikseen (nyk. Gallipoli) ja järjestivät sieltä ryöstöretkiä lähialueen maaseudulle. Vuonna 1307 he siirtyivät Kallipoliksesta kohti länttä hävittäen Traakiaa ja Makedoniaa. Hyökkäysten kohteeksi joutuivat myös esimerkiksi Athoksen kuuluisat luostarit.

Vuonna 1309 Katalaanikomppania siirtyi edelleen kohti etelää. Etelässä he ottivat vuonna 1311 voiton Ateenan burgundilaisherttuasta ja asettivat itsensä Ateenan johtoon vuoteen 1388 saakka. Tukea haettiin Aragonian kruunun kuningas Fredrik II:lta. Hänen poikiaan asetettiin myöhemmin Ateenan hallitsijoiksi. Ateenan alainen tärkeä kaupan keskus Thíva menetettiin Navarralaiskomppanialle vuonna 1379. Ateena itsessään menetettiin firenzeläiselle Nerio I Acciaiolille vuonna 1388, mikä päätti Katalaanikomppanian vaikutusvallan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lion Ferry

**Lion Ferry** oli ruotsalainen varustamo, joka harjoitti meriliikennettä Itämerellä ja Pohjois-Amerikassa.

## Reitit
Lion Ferry liikennöi kaikkiaan kuutta reittiä toimintansa ajan.
* Halmstad - Aarhus
* Halmstad - Grenå
* Varberg - Grenå
* Karlskrona - Gdynia
* Portland - Yarmouth
* Bremerhaven - Harwich (Markkinoitiin nimellä Prinzen Line)

## Laivasto
Varustamo liikennöi monilla eri aluksilla toimintansa aikana.
Turun lääninlasaretti

**Turun lääninlasaretti** () oli Suomen ensimmäinen sairaala, joka avattiin vuonna 1759 Turussa.

Koko Ruotsin valtakunnan ensimmäinen yleissairaala Tukholman lääninlasaretti avattiin 1752. Vuonna 1756 suomalaiset anoivat valtiopäivillä että Tukholman lääninlasarettia varten Suomessa kootut varat käytettäisiin lasaretin perustamiseen Suomeen. Säädyt suostuivat tähän ja kuningas Aadolf Fredrik hyväksyi sairaalahankkeen joulukuussa 1756. Lääninlasaretin rakentamiseen käytettiin Turun hiippakunnan seurakuntien keräämien varojen lisäksi pelikorttimaksuja ja yksityisiä lahjoituksia. Sairaalarakennuksena toiminut puutalo, jossa oli kuusi sairaansijaa valmistui keväällä 1759 Turkuun nykyisen Eskelinkadun ja Läntisen Rantakadun kulmaukseen. Sairaalan lääkärinä toimi oman toimensa ohella Turun piirilääkäri Johan Haartman, joka hoiti tehtävää vuoteen 1767 saakka. Ensimmäiset potilaat sairaalaan otettiin toukokuun alussa 1759 ja sairaalan viralliset avajaiset olivat 6. kesäkuuta 1759. Sairaalaan ei saanut tuoda potilaiksi yli 50-vuotiaita eikä alle 4-vuotiaita lapsia.

Haartmanin aikaan lääninlasarettiin tuoduista potilaista kuoli 5 prosenttia ja 60 prosenttia tervehtyi. Lääninlasaretti toimi myös Turun akatemian lääkärikoulutuksen opetussairaalana vuoteen 1828 saakka, jolloin akatemia siirtyi Helsinkiin. Haartmanin jälkeen sairaalan lääkärinä oli vuosina 1767–1793 Turun piirilääkäri Johan Gabriel Bergman (1732–1793). Bergmanin aikana sairaalassa hoidettiin vuosittain keskimäärin 126 potilasta, joista 25 prosenttia sairasti jotain sukupuolitautia, tavallisesti kuppaa, ja noin 13 prosenttia silmätauteja.

Vuonna 1784 lääninlasaretti siirrettiin Linnankadun ja Sairashuoneenkadun kulmauksessa sijainneeseen taitekattoiseen hirsirakennukseen, jonka oli suunnitellut Olof Tempelman. Tässä rakennuksessa Turun lääninlasaretti ja myöhemmin Turun lääninsairaala toimi vuoteen 1856 saakka, jolloin sairaala siirretiin Puistokadun varrelle. Täältä sairaala siirtyi 1881 Kiinamyllynkadun varrelle nykyiselle Turun sairaala-alueelle. Turun lääninlasaretti sai vuonna 1784 myös oman ohjesäännön ja kun Turun akatemiaan vuonna 1784 perustettua kirurgian professorin virkaa tuli 1789 hoitamaan Josef Pipping, aateloituna Pippingsköld (1760–1815) parani myös sairaalassa annettu kirurginen hoito.

1800-luvulla lääninlasaretin nimeksi muuttui ensin läänin yleinen sairaala ja myöhemmin Turun lääninsairaala. Turun lääninsairaalasta tuli Turun yliopistollinen keskussairaala vuonna 1958. Lääninlasaretin rakennuksista on nykyisin jäljellä vain sairaalan henkilökunnalle 1830-luvulla rakennettu puinen asuintalo.

## Lähteet
Jóhannes úr Kötlum

**Jóhannes úr Kötlum**, oik. **Jóhannes Bjarni Jónasson**, käytti myös kirjailijanimeä **Anonymus**, (4. marraskuuta 1899 Dalir, Islanti – 27. huhtikuuta 1972 Reykjavík, Islanti) oli islantilainen runoilija.

Jóhannes úr Kötlum oli lyyrikko. Hän julkaisi 1926 esikoiskokoelmansa, uusromanttisen *Bí, bí og blaka*. Myöhemmin runoissa alkoi näkyä sosialistinen maailmankatsomus, mutta hän kirjoitti myös tunteikasta luonnonrunoa. Hän pitäytyi perinteisissä muodoissa vuoteen 1945, jolloin hän alkoi julkaista kokeellisia runoja nimimerkillä Anonymus. Omalla nimellään hän julkaisi 1955 ensimmäisen modernistisen kokoelman *Sjödærga*. Hän kirjoitti runoja myös lapsille sekä myös muutamia romaaneja. Hän oli myös kääntäjä ja käänsi islanniksi muun muassa Agnar Myklen teoksen *Lasso rundt fru Luna* (suom. *Silmukka kuun sirppiin*). Hän myös puolusti julkisesti Mykleä kiistassa teoksesta *[[Laulu punaisesta rubiinista]]*.

## Suomennettu tuotanto
Jóhannes úr Kötlumin runoja on julkaistu suomeksi antologiassa *Ja tunturin takaa kuulet - Islannin sodanjälkeistä lyriikkaa*, suom. ja toim. Maj-Lis Holmberg, Espoo: Weilin+Göös 1977 

* Ajan linnut
* Atlantiksen lapset
* Ilta
* Jeesus poika Maarian
* Kohtalo
* Kylmä sota
* Maallisuus
* Mustat hiilet
* Tuntureita
* Unirunoja
* Viimeinen valssi
* Viisi ylentävää ajatusta laaksostani
* Öinen soutu

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Jóhannes Bjarni Jónasson, Britannica
Miodrag Nikolić

**Miodrag Nikolić** (, 22. elokuuta 1938 Belgrad, Jugoslavian kuningaskunta – 17. helmikuuta 2005) oli jugoslavialainen, myöhemmin serbialainen, koripalloilija ja koripallovalmentaja.

Nikolić pelasi Jugoslavian miesten maajoukkueessa 128 ottelua saavuttaen MM-hopeaa Brasiliassa 1963, EM-hopeaa Jugoslaviassa 1961 ja EM-pronssia Puolassa 1963. Hän kuului Jugoslavian kokoonpanoon myös Rooman kesäolympialaisissa 1960 (Jugoslavian sijoitus kuudes), Tokion kesäolympialaisissa 1964 (seitsemäs), Bulgarian EM-kilpailuissa 1957 (kuudes) ja Turkin EM-kilpailuissa 1959 (seitsemäs).

Seuratasolla Nikolić voitti OKK Belgradissa neljä Jugoslavian mestaruutta ja kaksi Jugoslavian cup-mestaruutta. Hän pelasi myös Turkissa voittaen maan mestaruuden ja cup-mestaruuden. Pelaajauransa jälkeen Nikolić työskenteli valmentajana muun muassa kotimaassaan ja Persianlahden valtioiden maajoukkueissa.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Puikkohuulikko

**Puikkohuulikko** (*Siphonognathus argyrophanes*) tai **putkisuuhuulikko** on levähuulikkoihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Australian rannikolta. 

## Koko ja ulkonäkö
Puikkohuulikko voi suurimmillaan kasvaa 40&ndash;45 cm pitkäksi. Kala on ruumiinmuodoltaan erittäin pitkänomainen ja hoikka ja suuosat ovat huomiota herättävän pitkät. Laji muistuttaa ulkonäöltään enemmän kornettikaloja tai trumpettikaloja kuin muita heimonsa lajeja. Lajilla ei ole vatsaeviä, selkä- ja pyrstöevät ovat pitkät ja peräevä lyhyt. Väritykseltään puikkohuulikko on selästään vihreä ja vatsastaan vaalea tai punertava. Kyljen poikki kulkee tumma juova.

## Levinneisyys ja elintavat
Puikkohuulikon levinneisyysalue ulottuu Australian etelärannikolla Perthistä Bassinsalmelle. Se elää alle 40 metrin syvyydessä useimmiten *Posidonia*-suvun meriheinien joukossa. Puikkohuulikon ravintoa ovat selkärangattomia eläimet, joita se pyydystää kasveilta tai pohjasta. 

## Lähteet
Maatullin peruskoulu

**Maatullin peruskoulu** on koulu Pohjois-Helsingin Tapulikaupungissa. Sen rehtorina toimii Heli Siljama.

Koulun nimeksi tuli Maatullin peruskoulu aikaisemman Maatullin ala-asteen sijaan vuonna 2021 koulun siirtyessä väistötiloihin ja 7. vuosiluokan aloittaessa. Nykyään koulussa opiskelee oppilaita peruskoulun vuosiluokilta 1.-9.

## Koulurakennukset
### Vanha koulu

Maatullin koulun rakennustyöt alkoivat vuonna 1978. Koulun suunnitteli arkkitehti Pekka Kuusisto ja rakennus valmistui vuonna 1981. Se purettiin vuosien 2021–2022 aikana ja uuden koulun rakennustyöt alkoivat huhtikuussa 2022.  

### Uusi koulurakennus
Uuden koulun arkkitehtikilpailun voittivat tanskalaiset Sofia Fors Adolfsson ja Rebecka Blomqvist Petersen. Koulun on tarkoitus olla valmiina käyttöön vuonna 2024. Kustannusarvio on yli 40 miljoonaa euroa.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Maatullin peruskoulun kotisivut
Terrawise

**TerraWise Oy** on vuonna 2015 perustettu, suomalainen infrarakentamiseen keskittyvä yritys. Sen omistaa suomalainen pääomasijoitusyhtiö CapMan, joka osti sen Sentica Partnersilta.

Yrityksellä on neljä osaamisalaa: infrarakentaminen, maarakentaminen, viherrakentaminen ja louhintatyöt.

Terrawise on kasvanut yritysostoin. TerraWise konserniin fuusioitiin vuoden 2018 alusta tytäryhtiöt Konevuori Oy, JJ Kaivin ja Kallio Oy, Kanta Kaivu Oy, Vihermali Oy, Ympäristörakennus Saarinen Oy, Kallionporaus Soininen Oy ja Cendigo Oy.

Terrawise jätti saneerausmenettelyhakemuksen Helsingin käräjäoikeuteen 11. maaliskuuta 2026.

## Lähteet
Antimasque

**Antimasque** eli **antemasque** on koomisen tai danse grotesque -tyyppisen teatteritaiteen muoto, jota esitettiin Englannin kuninkaan hovissa naamionäytelmien yhteydessä ennen näytelmien alkua tai näytösten välillä. Ben Jonson tuotti ensimmäisen antimasquen vuonna 1609. Lajityyppi vaikutti farssin ja pantomiimin syntyyn. 

Antimasquen hahmot ovat karkeampia ja ailahtelevampia kuin naamionäytelmien hahmot. Ne edustavat epäjärjestystä ja muodostavat vastakohdan naamionäytelmien hienostuneisuudelle. Hahmoja näyttelivät ammattinäyttelijät.

## Lähteet
Björketorpin kivi

**Björketorpin kivi** on Ronnebyn kunnassa Ruotsin Blekingessä sijaitseva riimukivi. Kivi on yli neljä metriä korkea ja sen vieressä sijaitsee kolmion muodostaen kaksi muuta pystyyn nostettua kiveä, joissa ei kuitenkaan ole riimuja. Björketorpin kiven riimut on ajoitettu 600-luvun jälkipuoliskolle. Vanhin kirjallinen lähde kivistä on vuodelta 1493 Edestadin, Listerbyn ja Hjortsbergan pitäjien rajamerkkinä.

## Riimut

Kivessä on riimuja kahdella sivulla. Etupuolella on pidempi teksti:

HaidR runo runu, falh'k hedra ginnarunaR. Argiu hermalausR, ...
weladauþe, saR þat brytR ('Minä kätkin tänne mahtavien ja voimakkaiden riimujen salaisuuden. Joka tämän muistomerkin särkee, häntä tulee aina kiduttamaan viha. Kavala kuolema on hänet kohtaava.')

Takapuolella on lyhyempi teksti:

Uþarba spa ('Ennustan perikatoa.')

## Lähteet
Kura (Parainen)

**Kura** on saari Paraisilla, entisen Korppoon kunnan alueella. Se sijaitsee Saaristomerellä Varsinais-Suomen maakunnassa noin 41 kilometriä Turusta länteen. Saaren pinta-ala on 24,3 hehtaaria ja sen suurin pituus on 0,9 kilometriä itä–länsi-suunnassa. Se nousee noin 20 metriä merenpinnan yläpuolelle. 

Saari on tunnettu aikaisemmin myös nimellä *Karhere*. Nimi saattaa viitata toiseen saareen, joka on sulautunut tähän saareen. Nimivariantteina tunnetaan myös muiden muassa *Kulha* ja *Kurha* ja niiden kirjoituasuja *Kurho, Kurdhå, Kulhå ja Kålhå*.

Kura on ollut ulkoveromaa (ruots. *utbyskatt*) eli kylästä erillään sijaitseva, usein merkitykseltään vähäpätöinen alue. Kura kuului omaan Karheren rekisterikylään ympäröivien alueiden kuuluessa Åfvensårin (Ahvensaaren) rekisterikylään. 

## Ilmasto
Alueella vallitsee mannerilmasto. Alueen vuotuinen keskilämpötila on 5° C. Lämpimin kuukausi on elokuu, jolloin keskilämpötila on 16° C, ja kylmin on tammikuu, -4° C.

## Lähteet

### Viitteet

### Kirjallisuutta

* Fortelius, Bertel. *Ortnamnen i Korpo*. Åbo: Åbo akademis förlag, 1999.
* Pitkänen, Ritva Liisa. *Turunmaan saariston suomalainen lainanimistö*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1985.
Luettelo Romanian puolueista

Tämä artikkeli on **luettelo** **[[Romania]]n [[puolue]]ista**.

## Romanian parlamentissa tai Euroopan parlamentissa edustetut puolueet

## Lähteet
Suomen joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2021

**Suomen jääkiekkomaajoukkue** Latviassa järjestetyissä vuoden 2021 maailmanmestaruuskilpailuissa. 

Suomen joukkue sijoittui toiseksi B-lohkossa.

Suomen joukkue pääsi finaaliin voittaen Saksan semifinaalissa maalein 2-1. 

Suomen joukkue hävisi finaalissa Kanadaa vastaan maalein 2-3. Suomen joukkue sai hopeaa Kanadaa vastaan käydyssä finaalissa.    

## Kokoonpano
### Maalivahdit

### Puolustajat

### Hyökkääjät

### Valmennusryhmä
* **Päävalmentaja: ** Jukka Jalonen
***Apuvalmentajat: ** Mikko Manner, Antti Pennanen ja Raimo Helminen
***Maalivahtivalmentaja: ** Kari Lehtonen

## Lähteet
* https://jaakiekonmmkisat.com/suomen-joukkue/
* https://yle.fi/urheilu/3-11932603
* https://www.is.fi/mmkiekko/art-2000007979610.html

### Viitteet
Georg Johannesen

**Georg Johannesen** (22. helmikuuta 1931 Bergen, Norja – 24. joulukuuta 2005 Egypti) oli norjalainen kirjailija ja kirjallisuudentutkija.

Johannesen oli vuodesta 1996 Bergenin yliopiston retoriikan professori. Hänen esikoisromaaninsa *Høst i mars* ilmestyi 1957. Hän oli runoilijana yhteiskunnallisesti tiedostava ja osallistui poliittiseen debattiin. Hän sai jumalanpilkkasyytteen komediansa *Kassandra* (1967) vuoksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Milana Misicin diskografia

Tämä on **[[Milana Misic]]in diskografia**.

## Studioalbumit

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Kokoelmat

* 
* 
* 
* 

## Singlet

* ”Rakkauslukko” (2017)
* ”Suvi” (2017)
* ”Aikoja sitten” (2018)
* ”Autiosaarelle” (2020)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kotisivut
*
CDS – Kansanpuolue

**CDS – Kansanpuolue** () on portugalilainen oikeistolainen puolue. Puolue on ideologialtaan konservatiivinen ja kristillinen. Puolue perustettiin 19. heinäkuuta 1974 Neilikkavallankumouksen aikana.

## Lähteet
Jóhann Hjálmarsson

**Jóhann Hjálmarsson** (1939 Reykjavík, Islanti – 2020) oli islantilainen runoilija.

Tuotantonsa alkupuolella hän julkaisi surrealismista vaikutteita saanutta keskeislyriikkaa. Tunnustusta hän sai 1973 ilmestyneellä kokoelmalla *Athvarf í himingeimnum*, jossa hän kuvaa Reykjavíkia. 1985 ilmestynyttä kokoelmaa *Ákvörðunarstaður myrkrið* leimaa kuolema ja ahdistus.

## Suomennettuja runoja
Jóhann Hjálmarssonin runoja on julkaistu suomeksi antologiassa *Ja tunturin takaa kuulet -: Islannin sodanjälkeistä lyriikkaa*, suom. ja toim. Maj-Lis Holmberg, Espoo: Weilin + Göös 1977 
* Kummia kaloja
* Maailman valkeus
* Reykjavikiläiselämää
* Riemua
* Runoilijan tehtävä
* Sateen jälkeen
* Siivet
* Yö

## Lähteet
Sarv

**Sarv** voi viitata seuraaviin henkilöihin tai asioihin:

**Henkilöitä**
* Kristjan Sarv (s. 1979), virolainen näyttelijä
* Hannes Sarv (s. 1983), virolainen kirjailija ja toimittaja

**Asioita**
* Suomen arvostelijain liitto, kriitikoiden ammatillinen yhdistys
Ihmiset, Eläimet, Luonto

**Ihmiset, Eläimet, Luonto** () on portugalilainen puolue, joka perustettiin toukokuussa 2009. Vuonna 2015 he saivat yhden paikan Tasavallan kokoukseen. Vuonna 2019 he myös saivat yhden paikan Euroopan parlamenttiin sekä kasvattivat paikkamääränsä neljään Tasavallan kokouksessa (2 paikkaa voitettiin Lissabonissa, 1 Portossa ja 1 Setúbalissa).

Heinäkuussa 2021 puolueen puheenjohtajaksi valittiin Inês Sousa Real.

Vuoden 2022 parlamenttivaalien alla PAN vaati vaaliohjelmassaan mm. seuraavia asioita:

* Ympäristö- ja ilmastoministeriön perustamista
* Ympäristörikoksien määrittelemistä rikokseksi ihmisyyttä vastaan
* Vähentää keskiluokan verotaakkaa
* Laskea äänestysikäraja 16 vuoteen
* 35-tuntista työviikkoa ja 25 päivää vuosilomaa kaikille
* Härkätaistelujen kieltämistä

## Lähteet
Alweg

**Alweg** oli saksalainen kuljetusyritys, joka tunnettiin uranuurtajana yksikiskoisten ratojen eli monorailien kehittäjänä.

## Historia
Alwegin perusti ruotsalainen teollisuusmoguli Axel Wenner-Gren tammikuussa 1953 nimellä Alweg-Forschung, GmbH (Alweg Research Corporation), jonka kotipaikka oli Fühlingenissä, Kölnin esikaupungissa Saksassa. Yritys oli seurausta Verkehrsbahn-Studiengesellschaftista (Transit Railway Study Group), joka oli jo edellisenä vuonna esitellyt ensimmäiset monorail-suunnitelmansa ja prototyyppinsä. Alweg-nimi on lyhenne tohtori Wenner-Grenin nimestä (Axel Lennart WEnner-Gren).

Alweg muistetaan parhaiten sen roolista Disneylandin alkuperäisen, vuonna 1959 avatun Disneylandin monorail-järjestelmän rakentamisessa ja Seattle Centerin monorail-järjestelmän rakentamisessa, joka avattiin vuoden 1962 Century 21 -näyttelyyn. Molemmat järjestelmät ovat edelleen toiminnassa, ja Seattle Center Monorail käyttää edelleen alkuperäisiä Alwegin junia, jotka ovat kulkeneet yli miljoona kilometriä. Torinoon Italia 61 -näyttelyä varten rakennettu kolmas järjestelmä jäi käyttämättä muutama kuukausi näyttelyn päättymisen jälkeen, ja se tuhoutui 1970-luvun lopulla tulipalossa, jonka sytyttivät todennäköisesti vandaalit. Järjestelmän jäänteet romutettiin vuonna 1981, ja pohjoisasema on nykyään toimistorakennuksena.

Vuonna 1963 Alweg esitti Los Angelesin piirikunnan hallintoneuvostolle ehdotuksen monorail-järjestelmästä, jonka Alweg suunnittelisi, rakentaisi, ylläpitäisi ja ylläpitäisi Los Angelesin piirikunnassa Kaliforniassa. Alweg lupasi ottaa kaiken taloudellisen riskin rakentamisesta, ja järjestelmän kustannukset katettaisiin kerättävillä lipunmaksuilla. Valvojat hylkäsivät ehdotuksen lähinnä Standard Oil of California ja General Motorsin poliittisen painostuksen vuoksi, sillä nämä olivat vahvoja autoriippuvuuden puolestapuhujia. Kuuluisa kirjailija Ray Bradbury, joka kannatti monorail-hanketta ja paheksui myöhempää siirtymistä metron rakentamiseen Los Angelesiin, paheksui tätä suuresti.

Alwegin tekniikka lisensoitiin vuonna 1960 Hitachi Monorailille, joka jatkaa Alwegin tekniikkaan perustuvien yksikiskoisten ratojen rakentamista ympäri maailmaa. Vuosikymmenien ajan maailman vilkkaimmin liikennöity yksikiskoinen rata, Tokion yksikiskoinen rata, valmistui vuonna 1964 Hitachin silloisen Hitachi-Alweg-divisioonan toimesta, ja nykyisin vilkkain yksikiskoinen rata, Chongqing Rail Transit, perustuu myös Alwegin ja Hitachin teknologiaan.

Alwegin ajauduttua taloudellisiin vaikeuksiin Krupp otti haltuunsa Alwegin Saksan toiminnot. Krupp lopetti Alwegin kaikki toiminnot vuoteen 1964 mennessä.

1960-luvulla oli suunnitelma rakentaa ALWEGin yksikiskoinen kiskoköysirata Slovakian Korkeaan Tatraan.

## Katso myös
* SAFEGE 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Wuppertalin Schwebebahnin esittely Robert Schwandlin metrosivustolla
* The Monorail Society, monoraileja kannattava sivusto
* LightRailNow, monorailien kritiikkiä
* Los Angeles monorail proposal (The Monorail Society)
Settimo Milanese

**Settimo Milanese** on kunta Italiassa Lombardian alueella olevassa Milanon metropolikaupungissa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 20&nbsp;133 asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kunnan verkkosivut
Ramat Rahel

**Ramat Rahel** () on kibbutsi Israelissa Jerusalemin vanhankaupungin eteläpuolella. Kibbutsin ohella paikalla on rauniokumpu. Ramat Rahelin asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 545.

## Maantiede

Ramat Rahel sijaitsee Israelin Jerusalemin hallintoalueella suurin piirtein Jerusalemin vanhankaupungin ja Länsirannan puoleisen Betlehemin välissä. Paikka on kukkulalla, joka on valvonut historiallisesti kahden merkittävän kulkureitin yhtymäkohtaa. Jerusalemista on lähtenyt tie kohti etelää ja toinen tie yhdisti Jerusalemin länteen.

## Historia

Nykyisen Ramat Rahelin paikalta on tehty arkeologisia löytöjä. Paikalla oleva rauniokumpu tunnetaan nimellä *Khirbat Salih*. Paikka on yhdistetty useisiin eri raamatullisiin paikannimiin. Sen on esitetty esimerkiksi olleen *Netofa* (esim. 2. Samuelin kirja 22.28) tai *Kimham* (Jeremian kirja 71.17). Mikään yksi teoria ei ole kuitenkaan täysin selvä. Paikka on arkeologisten löytöjen perusteella asutettu Juudan kuningaskunnan kaudella 700- tai 600-luvulla eaa. Paikalla oli asutusta, sekä 600-luvulta peräisin oleva suurehko palatsi. Roomalaiset rakennuttivat paikalle kylpylän ja 400–500-luvulla jaa paikalle rakennettiin kirkko ja luostari. Kirkko mainittiin historiallisissa lähteissä usein paikkana, jolla Jeesuksen äiti Maria levähti matkalla synnyttämään Betlehemiin. Pienempimuotoista rakennuttamista tapahtui myös Bysantin, umaijadien ja abbasidien kausilla. Sittemmin paikan asutus kuitenkin katosi.

Nykyinen Ramat Rahelin kibbutsi on perustettu vuonna 1926. Sen asukkaat olivat juutalaisiasiirtolaisia Itä-Euroopasta ja he kävivät rakennustöissä Jerusalemissa. Paikka itsessään oli liian pieni maataloudelle, joten sen talous riippui siirtotyöläisistä. Jerusalemin ohella heitä työskenteli esimerkiksi Kuolleenmeren potaskakaivoksilla. Nimen Ramat Rahel kibbutsi sai Raakelin haudan mukaan. Hauta sijaitsee kuitenkin varsinaisesti hieman etelään Betlehemin puolella. Vuoden 1929 levottomuuksien aikana mellakoineet arabit tuhosivat kibbutsin. Se jälleenrakennettiin vuonna 1930, mutta joutui taas hyökkäysten kohteeksi vuosien 1936–1939 arabikapinan aikana.

Israelin itsenäisyyssodan alkaessa vuonna 1948 Ramat Rahel oli tärkeä tukikohta juutalaisten hallitsemien Jerusalemin osien puolustamiseksi. Transjordanian arabilegioona yritti vallata sitä egyptiläisten tuella toukokuussa 1948. Seuranneessa Ramat Rahelin taistelussa paikka vaihtoi käsiä useaan otteeseen. Lopulta sodan päättyessä sitä hallitsi kuitenkin Israel ja se päätyi näin maan rajojen sisäpuolelle. Taisteluissa tuhoutunut Ramat Rahel rakennettiin jälleen uudelleen ja nyt siihen liitettiin myös maatalousaluetta. Paikkakunta oli taas eturintamassa vuoden 1967 kuuden päivän sodan alettua.

## Väestö ja talous
Ramat Rahelin asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 545. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 308.

Monet kibbutsin asukkaista saavat nykyisin elinkeinonsa matkailusta. Matkailijoita tulee esimerkiksi paikallisille arkeologisille kohteille. Ramat Rahelissa on hotelli, kokoustiloja ja urheilukeskuksia. Maatalouden saralla tuotetaan esimerkiksi sitrushedelmiä ja kanoja.

## Lähteet
Marián Masný

**Marián Masný** (s. 13. elokuuta 1950 Rybany, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän oli Tšekkoslovakian maajoukkueessa voittamassa Euroopan-mestaruutta vuonna 1976 ja saavuttamassa EM-pronssia vuonna 1980.

Masný edusti kotimaassaan kausina 1969–1972 Dukla Banská Bystricaa, kausina 1972–1982 Slovan Bratislavaa ja kausina 1983–1986 ZŤS Petržalkaa. Hän voitti Tšekkoslovakian mestaruuden vuosina 1974 ja 1975. Hän pelasi uransa loppupuolella myös Itävallassa.

Masný pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 75 maaottelua, joissa hän teki 18 maalia. Kaksi maalia samassa ottelussa hän teki lokakuussa 1978 EM-karsintaottelussa Ruotsia vastaan, marraskuussa 1979 EM-karsintaottelussa Luxemburgia vastaan ja helmikuussa 1980 ystävyysottelussa Australiaa vastaan. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi syyskuussa 1974 ja viimeisen kesäkuussa 1982. Hän kuului vakiokokoonpanoon EM-kilpailuissa 1976, joissa Tšekkoslovakia voitti mestaruuden. Hän teki joukkueensa ensimmäisen maalin Länsi-Saksaa vastaan pelatun loppuottelun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa. EM-kilpailuissa 1980 Tšekkoslovakia saavutti pronssia ja Masný teki joukkueensa ensimmäisen maalin Italiaa vastaan pelatun pronssiottelun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa. MM-kilpailuissa 1982 Masny pääsi vaihtopelaajana kentälle kahdessa ottelussa, ja ne jäivät hänen viimeisiksi maaotteluikseen.

## Lähteet
Sibylla (nimi)

**Sibylla** on kreikkalaislähtöinen naisen etunimi. Sen alkuperäistä merkitystä ei tunneta, mutta antiikin mytologiasta nimi on saanut myöhemmin uuden merkityksen ’ennustajatar’.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2024 mennessä tilastoitu alle 55 Sibylla-nimistä naista.

## Nimipäivät
Sibylla-nimi oli mukana Suomen almanakassa vuonna 1705. Nimipäivä oli 20.&nbsp;toukokuuta.

Ruotsin almanakassa Sibyllan nimipäivä on nykyään 20.&nbsp;lokakuuta; aikaisemmin se oli 22.&nbsp;toukokuuta.

## Tunnettuja Sibylloja

### Kuninkaallisia
*Sibylla (1160–1190), Jerusalemin kuningatar 1186–1190; kuningas Guy de Lusignanin puoliso
*Sibylla (1908–1972), Ruotsin prinsessa; perintöprinssi Kustaa Aadolfin puoliso ja kuningas Kaarle XVI Kustaan äiti

### Muita
*Maria Sibylla Merian (1647–1717), saksalainen luonnontieteilijä ja kuvittaja
*Sibylla Schwarz (1621–1638), saksalainen runoilija

## Lähteet
Amiri Baraka

**Amiri Baraka**, **Imamu Amear Baraka**, alkup. nimi **(Everett) LeRoi Jones**, (7. lokakuuta 1934 Newark, New Jersey, Yhdysvallat – 9. tammikuuta 2014 Newark, New Jersey, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja kansalaisoikeustaistelija.

LeRoi Jones valmistui Howardin yliopistosta 1953. Hän muutti 1968 nimensä afrikkalaiseksi ja perusti Black Arts Repertory Theatren.

Ensimmäisten näytelmien jälkeen hänen asenteensa jyrkkeni sekä tuotannossa että yksityiselämässä. Näytelmiin tuli väkivaltainen sävy, runoissa lyyrisyys vuorottelee ahdistuksen kanssa. Hän on kirjoittanut myös omaelämäkerrallisia aineksia sisältävää kaunokirjallisuutta.

## Suomennetut runot
; Nimellä LeRoi Jones
Lähde
* Muistiinpanoja puhetta varten (Notes For a Speech), suom. Pentti Saaritsa, teoksessa *Salaperäinen seurue: runoja jotka tulivat ja jäivät*, suom. ja toim. Pentti Saaritsa, WSOY 1997 
* Testamentti (bluesin ystäville), suom. Risto Laakkonen, teoksessa *Toistasataa runoilijaa: runosuomennoksia 1960-luvun kulttuurilehdistä*, toim. Kalevi Seilonen, Helsinki: Tammi 1989 

;Nimellä Amiri Baraka
Lähde
* Kaupungissa, suom. Markku Into, julkaisussa: Kirjo: kirjallisuus- ja kulttuurilehti 2014; nro 2
* Valmiuden ymmärtämisestä, suom. Markku Into, julkaisussa: Kirjo: kirjallisuus- ja kulttuurilehti 2014; nro 2

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Viktor Bryzhin

**Viktor Arkadijovytŝ Bryzhin** (, , *Viktor Arkadjevitŝ Bryzgin*, s. 22. elokuuta 1962 Luhansk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen pikajuoksija, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa. Hän on 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin viestijuoksun olympiavoittaja, Euroopan-mestari ja kaksinkertainen MM-mitalisti. Hän edusti Dynamo Luhanskia ja on pituudeltaan 181&nbsp;cm.

Bryzhin sijoittui 1983 Budapestin sisäratojen EM-kilpailuissa 60 metrin juoksussa viidenneksi. 200 metrillä hänet hylättiin välieräjuoksussa. Saman vuoden Helsingin MM-kilpailuissa hän karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä ja juoksi ankkuriosuuden Neuvostoliiton joukkueessa, joka saavutti pronssia 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin viestissä. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän oli 100 metrillä yhdeksäs ja juoksi viimeisen osuuden Neuvostoliiton voittaessa pikaviestin Euroopan-mestaruuden.

Bryzhin karsiutui 60 metrin alkuerissä Liévinin sisäratojen EM-kilpailuissa 1987. Saman vuoden Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän sijoittui 100 metrillä viidenneksi ja juoksi toisen osuuden Neuvostoliiton hopeajoukkueessa 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin viestissä. Soulin olympialaisissa 1988 hän juoksi avausosuuden Neuvostoliiton voittaessa pikaviestin olympiakultaa ajalla 38,19. Viimeisissä arvokisoissaan Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän oli pikaviestissä seitsemäs.

Viktor Byzhinin puoliso on Olha Bryzhina ja tytär Jelizaveta Bryzhina.

## Henkilökohtaiset ennätykset
### Ulkoradat

### Sisäradat

## Lähteet
COVAX

**COVAX** eli *COVID-19 Vaccines Global Access* on maailmanlaajuinen aloite, jonka tavoitteena on COVID-19-rokotteiden tasapuolinen saatavuus.

COVAXia ohjaavat Gavi, Vaccine Alliance (aiemmin Global Alliance for Vaccines and Immunization, GAVI), Coalition for Epidemic Preparedness Innovations (CEPI) ja Maailman terveysjärjestö WHO. Se on yksi kolmesta pilarista COVID-19-työkalujen saatavuuden kiihdyttämössä (Access to COVID-19 Tools Accelerator), joka on WHO:n, Euroopan komission ja Ranskan hallituksen huhtikuussa 2020 käynnistämä aloite vastauksena COVID-19-pandemiaan. COVAX koordinoi kansainvälisiä resursseja, jotta COVID-19-testit, -hoitomuodot ja -rokotteet olisivat tasapuolisesti pieni- ja keskituloisissa maissa saatavilla.

## Rokotekandidaatit
WHO hyväksyi 9. toukokuuta 2021 alkaen Pfizer-BioNTechin, Modernan, Sinopharm BBIBP-CorV:n, Oxford-AstraZenecan ja Johnson & Johnsonin rokotteet hätäkäyttöön. Näitä rokotteita voidaan jakaa osana COVAXia.

Monilla COVAXista hyötyvillä mailla on "rajalliset sääntelyvalmiudet", ja ne ovat riippuvaisia WHO:n luvista. Vuoden 2021 alkuun mennessä WHO tarkasteli 11 mahdollista COVID-19-rokotetta hätäkäyttöluetteloonsa (EUL). Ensimmäinen rokote, jonka WHO hyväksyi EUL:ään 31. joulukuuta 2020, oli Pfizer-BioNTech COVID-19-rokote. Pfizer-rokote on BioNTechin yhteistyössä yhdysvaltalaisen Pfizerin kanssa kehittämä RNA-rokote, jota myydään tuotemerkillä Comirnaty.

WHO totesi lehdistötiedotteessa 24. elokuuta 2020, että COVAXilla oli yhdeksän CEPI:n tukemaa rokotekandidaattia ja yhdeksän kokeilussa olevaa rokotekandidaattia, joten sillä oli maailman laajin valikoima COVID-19-rokotteita. Joulukuuhun 2020 mennessä COVAX oli saanut päätökseen neuvottelut muiden valmistajien kanssa, joiden ansiosta se sai käyttöönsä kaksi miljardia rokoteannosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*  List of participants in the COVAX Facility, Confirmations of intent to participate and AMC-Eligible economies
* WHO information page about COVAX
* GAVI page about COVAX 
* Rokotteet ja koronavirus  THL
* Euroopan komission koronavirusrokotteita koskeva strategia
* Draft landscape of COVID-19 candidate vaccines WHO
Yleisluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1951

**Pikaluistelun [[Pikaluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut|EM-kilpailut]] 1951** käytiin 27. – 18. tammikuuta Oslon Bisletillä. Kilpailu käytiin vain miesten sarjassa ja mitalit jaettiin neljän matkan yhteispisteiden perusteella.

Kymmenentuhannen metrin matkalla norjalainen Hjalmar Andersen kaatui, kun Johan Brun otti hänestä valokuvan salamavalon avulla. Andersen sai aloittaa alusta ja voitti kultaa.

## Tulokset

## Lähteet

*Vuoden 1951 (hollanniksi)
Ladislav Jurkemik

**Ladislav Jurkemik** (s. 20. heinäkuuta 1953 Jacovce, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän oli Tšekkoslovakian maajoukkueessa voittamassa Euroopan-mestaruutta vuonna 1976 ja saavuttamassa EM-pronssia vuonna 1980.

Jurkemik edusti kotimaassaan kausina 1973–1980 ja 1981–1984 Inter Bratislavaa sekä kauden 1980–1981 Dukla Banská Bystricaa. Tämän jälkeen hän pelasi vielä Sveitsissä viisi kautta St. Gallenissa ja kaksi kautta Churissa.

Jurkemik pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 57 maaottelua, joissa hän teki kolme maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi vuonna 1974 ja viimeisen vuonna 1983. Tšekkoslovakian voittaessa mestaruuden EM-kilpailuissa 1976 hän tuli vaihtopelaajana kentälle sekä välierässä Alankomaita että loppuottelussa Länsi-Saksaa vastaan ja teki joukkueensa neljännen maalin loppuottelun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa. Hän oli mestarijoukkueen nuorin pelaaja. EM-kilpailuissa 1980 hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa ja teki pronssiottelussa Italiaa vastaan maalin tilanteeseen 1–1 päättyneellä varsinaisella peliajalla sekä joukkueensa neljännen maalin pronssimitalin Tšekkoslovakialle ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa. MM-kilpailuissa 1982 Jurkemik pelasi joukkueensa kahdessa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa täydet minuutit.

Jurkemik on toiminut pitkään valmentajana. Hän aloitti pelaaja-valmentajana Sveitsissä Churin joukkueessa ja on sittemmin valmentanut Itävallassa, Slovakiassa ja Tšekissä. Vuosina 2002–2003 hän oli Slovakian maajoukkueen päävalmentaja.

## Lähteet
Damaskoksen portti

**Damaskoksen portti** on Jerusalemin vanhankaupungin muuriin kuuluva portti muurin pohjoisosassa. Portti tunnetaan vähintään roomalaiskaudelta toiselta vuosisadalta jaa. lähtien. Roomalainen portti raunioitui myöhemmin ja nykymuotoisen portin suunnitteli Osmanisulttaani Suleimanin hoviarkkitehti Sinan 1500-luvun alkupuoliskolla. Nykyisin se on suojeltu historiallinen kohde.

## Historia

Nykyinen portti on ollut aikanaan varsinaisen kaupunkialueen ulkopuolella. Juudean kuningas Herodes alkoi laajentamaan kaupunkia kohti pohjoista ja uusien asuinalueiden suojaksi rakennettiin muuria. Joidenkin tutkijoiden mukaan ensimmäisen portin nykyisen paikalle on saattanut rakennuttaa Herodes Agrippa toisella vuosisadalla eaa. Vanhankapungin pohjoismuuri on kuitenkin tiettävästi peräisin vasta Rooman valtakunnan kaudelta. Roomalainen portti rakennettiin varhain ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Rooman keisari Hadrianus päätti hävittää Jerusalemin vierailtuaan kaupungissa vuonna 130. Vanhan tilalle rakennettiin uusi roomalaistyylinen kaupunki, joka sai roomalaisen nimen Aelia Capitolina. Damaskoksen eli silloisen Neapoliksen portilta sisään kaupunkiin avautui korkean pylvään koristama ympyrämäinen tila, jolta lähti kaksi forumeille johtavaa pääkatua.  300- tai 400-luvulla portista tehtiin osa kaupunginmuuria ja sitä käytettiin edelleen Bysantin valtakunnan kaudella, sekä varhaisella islamilaisella kaudella.

Ristiretkeläiset valtasivat Jerusalemin vuonna 1099. Tuhoutuneita muureja jälleenrakennettiin. Damaskoksen portti oli pääkäytävä kaupunkiin pohjoisesta. Myöhemmin kaupunginmuurit menettivät merkitystään ja ne alkoivat raunioitua. Aluetta tuolloin hallinnut Osmani-valtion sulttaani Suleiman Suuri määräsi kaupungin uudet linnoitustyöt vuoden 1535 paikkeilla. Sulttaanin hoviarkkitehti Sinan suunnitteli nykyisen kaltaisen suuren portin. Portissa olevan kaiverroksen mukaan sen rakennustyöt valmistuivat vuonna 1538. Sinanin suunnittelema portti perustui vanhan roomalaisen portin raunioihin. Aikaisemmat keskiaikaiset vaikutteet jätettiin pois. Portti on edelleen Sinanin suunnittelemassa muodossa, eikä siihen sittemmin tehty suurempia muutoksia.

Damaskoksen portista ja kaupunginmuureista tuli suojeltu historiallinen kohde Yhdistyneen kuningaskunnan mandaattihallinnon aikana. Läheltä purettiin 1800-luvun rakennuksia ja portille perustettiin uutta- ja vanhaakaupunkia erottava aukio. Jerusalemin kasvaessa myöhemmin sen lähelle on rakennettu uudestaan nykyaikaisempia rakennuksia. Sittemmin portilla on tehty arkeologisia kaivauksia, joissa on esimerkiksi paljastettu vanhan roomalaisen portin jäänteitä.

## Lähteet
Baiokassit

**Baiokassit** (), myös **Baiocassit** tai **Bodiocassit** (), olivat gallialainen heimo, joka asui nykyisen Normandian alueella. Plinius vanhempi kutsui heitä nimellä *Bodiocasses*, Ausonius nimellä *Baiocasses*. Ranskan Calvadosin departementin Bayeux on ilmeisesti saanut nimensä heimon mukaan.

## Lähteet
Kaliumtetrakloroplatinaatti

**Kaliumtetrakloroplatinaatti** (K2[PtCl4]) on kalium- ja tetrakloroplatinaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden platinayhdisteiden valmistukseen. 

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa kaliumtetrakloroplatinaatti on ruskehtavanpunaista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on tetragonaalinen. Kaliumtetrakloroplatinaatti liukenee hyvin veteen.

Kaliumtetrakloroplatinaattia voidaan valmistaa kaliumkloridin ja platina(II)kloridin välisellä reaktiolla. 

Kaliumtetrakloroplatinaatti on yksi keskeisimmistä lähtöaineista muiden platinayhdisteiden valmistuksessa. Siitä valmistetaan esimerkiksi sisplatiinia. Yhdistettä voidaan käyttää myös valokuvauskemikaalina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* PubChem: Potassium tetrachloroplatinate(II) 
* ChemBlink: Dipotassium tetrachloroplatinate
Michel de Gruyère

**Michel de Gruyère** (ennen vuotta 1539 – 2. toukokuuta 1576 Bryssel) oli sveitsiläinen aatelinen ja Gruyèren maakunnan viimeinen kreivi ja linnanherra (1539–1554). Vuonna 1554 de Gruyère julistettiin vararikkoon, ja kreivikunta jaettiin kahden suurimman velkojan,  Bernin ja Fribourgin kesken. 

Michel de Gruyèren vanhemmat olivat  Jean II de Gruyère *"Johannes II"*  (noin. 1504 – 23 marraskuuta 1539) ja  kreivitär  Marguerite de Vergy.

## Elämäkerta
Michel de Gruyère vietti nuoruutensa Ranskassa kuningas Frans I hovissa. Hän oli useita kertoja toiminut joukkojen päällikkönä tai diplomaattina Ranskan kuninkaan tai keisari Kaarle V:n palveluksessa. Hänestä tuli Gruyèren kreivi isänsä Jean II de Gruyèren kuoltua.

Kreivi Michel de Gruyère hyväksyi 30. maaliskuuta 1541 Fribourgin lordilta 4000 kolikon lainan. Ensimmäiset 1000 écua laskettiin liikkeeseen seuraavana päivänä, kun taas muut 3000 écua oli toimitettava notaarin vahvistaman asiakirjan mukaan. Michel de Gruyère kiinnitti vastineeksi Oronin ja Châteaux d'Oexin seuraajaksi. 31. maaliskuuta 1541 Michel de Gruyère täsmentää Fribourgin lordeille lähettäneensä palvelijansa François Biolleyn Fribourgiin perimään 1000 écua.

## Avioliitto ja perintö
Michel de Gruyère meni naimisiin 8. lokakuuta 1553 Madeleine de Miolans (?–1564), Montmajourin kreivitär, Louis de Miolansin ja Françoise de Chabannesin tyttären kanssa.

## Lähteet
* Sveitsiläisen historian biografia (''Michel de Gruyère'') Viitattu 18.5.2021
Jón Óskar

**Jón Óskar**, oik. **Jón Óskar Ásmundsson** (1921 Länsi-Islanti – 1998 Reykjavík, Islanti) oli islantilainen runoilija.

Jón Óskar oli modernististen niin sanottujen atomirunoilijoiden keskeisiä henkilöitä. Hän toimitti 1953–1968 ryhmän lehteä *[[Birtingur]]*. 

## Suomennettu tuotanto
Jón Óskarin runoja on julkaistu suomeksi antologiassa *[[Ja tunturin takaa kuulet|Ja tunturin takaa kuulet –: Islannin sodanjälkeistä lyriikkaa]]* (suom. ja toim. Maj-Lis Holmberg, Espoo: Weilin + Göös 1977 ).

* Guatemalassa valot syttyvät ja sammuvat
* Ihme
* Kaupungin valot
* Pimeys Prahan yllä
* Rakkausruno tämäkin
* Runoilija
* Sinä ja maailma
* Sinä joka kuuntelet

## Lähteet
Resonanssikieli

**Resonanssikielet** ovat lisäkieliä monissa intialaisissa soittimissa, joissakin barokkisoittimissa ja eri kansojen perinnesoittimissa. Kieliä ei yleensä soiteta suoraan, vaan ne värähtelevät resonanssin ansiosta soittimen muita kieliä soitettaessa.

## Resonanssikielisiä soittimia
*Avainviulu
*Baryton
*Crwth
*Hardangerviulu
*Kampiliira
*Sarangi
*Sarod
*Sitar
*Viola d’amore

## Katso myös
*Borduna
Väinö Lehtinen (laulunopettaja)

**Väinö Lehtinen** (14. lokakuuta 1879 Sääksmäki – 15. toukokuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen Helsingin konservatorion laulunopettaja.

Lehtisen perhe muutti Tampereelle hänen ollessaan puolentoista vuoden ikäinen. Hän vietti lapsuutensa puutteellisissa oloissa ja kävi vain kansakoulun ja veistokoulun. Hän tuli nuorukaisena mukaan Tampereen nuorisoseuran sekakuoroon ja täällä hänen musikaaliset lahjansa herättivät kuoron johtajan Ernst Linko vanhemman, silloinen Lindroth huomion. Lindroth innosti Lehtistä musiikkiopintoihin ja hän lähti opiskelemaan Helsingin lukkari-urkurikouluun saaden sieltä päästötodistuksen 1904. Lehtinen oli sitten Tampereella laulunopettajana ja kuoronjohtajana sekä Aleksanterin kirkon vt. lukkarina. Hän toimi kanttori-urkurina Ilomantsissa 1909–1913 ja opiskeli sitten Helsingin musiikkiopistossa 1911–1914 opettajinaan muun muassa Abraham Ojanperä, Emmy Achté, Oskar Merikanto ja Axel von Kothen. Lehtinen oli tämän jälkeen Tampereella konserttilaulajana, laulunopettajana ja vuosina 1916–1917 Aamulehden musiikkiarvostelijana. 

Vuonna 1918 Lehtinen siirtyi Tampereelta Helsinkiin laulunopettajaksi. Hän teki valtion stipendiaattina opintomatkan Saksaan 1920–1921 ja oli matkan aikana Berliinissä jonkin aikaa tunnetun laulupedagogin professori Louis Bachnerin (1882–1945) oppilaana. Matkaltaan palattuaan Lehtinen tuli ensimmäiseksi yksinlaulunopettajaksi Helsingin Konservatorioon. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke ansioistaan laulunopettajana vuonna 1931.

Väinö Lehtinen kuoli toukokuussa 1931 keuhkovesipöhöön. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle.

## Lähteet
Åsnenin kansallispuisto

**Åsnenin kansallispuisto** (ruots. *Åsnens nationalpark*) on yksi Ruotsin kansallispuistoista. Se sijaitsee Alvestan ja Tingsrydin kuntien alueella Kronobergin läänissä. Kolme neljäsosaa sen 1873 hehtaarin pinta-alasta on vettä. 

## Historia

Puisto perustettiin Ruotsin hallituksen aloitteesta valtiopäivien päätöksellä keväällä 2018 valtion omistamille maille Alvestan ja Tingsrydin kuntien alueella. Siitä tuli Ruotsin järjestyksessään 30. kansallispuisto. Puiston tarkoituksena on "säilyttää alueen edustava, vaihteleva ja biologisesti monimuotoinen eteläruotsalainen metsä- ja järvimaisema, joka on vielä monin paikoin koskematon".

## Alueet

Puisto koostuu järvisaaristosta, johon kuuluu noin sata suurempaa saarta sekä pieniä luotoja, Bjurkärrin koskemattomista pyökkimetsistä, joissa kasvaa muun muassa jäkäliä, sieniä ja puita syöviä hyönteisiä, Toftåsan suosta sekä Trollbergistä (*Peikkovuori*), jossa on erityisesti nuorimmille kävijöille tarkoitettu vaelluspolku.

## Puistossa vieraileminen

Puistoon on kaksi sisäänkäyntiä. Puiston koillisosassa sijaitsevan Sunnabron pääsisäänkäynnin luona on parkkipaikka noin 40 henkilöautolle ja kahdelle linja-autolle sekä polkupyörille. Sisäänkäynniltä lähtevät polut on suunniteltu niin, että niitä voi kulkea myös esimerkiksi pyörätuolilla tai lastenvaunujen kanssa. Puiston länsiosassa on Trollbergin sisäänkäynti, jossa on parkkitilaa noin 20 autolle ja kahdelle linja-autolle sekä polkupyörille. Myös täältä lähtevät polut ovat saavutettavia pyörätuolin käyttäjille.

Puistossa on kahdeksan eripituista vaellusreittiä, joita voi myös yhdistellä. Lyhin reitti on 300 metriä ja pisin 2,6 kilometriä. Viisi reiteistä on saavutettavia pyörätuolin käyttäjille. 

Puisto on auki ympäri vuorokauden ja vuoden, mutta siellä eivät ole voimassa kaikki jokamiehenoikeudet. Bjurkärrissä ei esimerkiksi saa poimia sieniä. Telttailla saa vain siihen tarkoitetuilla paikoilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Puiston kotisivut 
* Länsstyrelsen Kronoberg: Åsnens nationalpark
Oberlangenegg

**Oberlangenegg** on Thunin hallintoalueella Bernin kantonissa sijatseva Sveitsin kunta.

## Historia
Oberlangenegg mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1308 nimellä *Langonegga*.

Alueen vanhimpia löydettyjä esineitä on Lindenmoosista löydetty pronssikautinen tikari. ​​Oberlangenegg ja Unterlangenegg olivat aiemmin samaa kuntaa. Oberlangenegg oli harvaan asuttua aluetta, ja alueella sijaitsee paljon metsää. Schwarzenegg, joka sijaitsi Unterlangeneggin rajalla, oli tiheämmin asuttu ja Zulgin laakson taloudellinen ja uskonnollinen keskus. Vuonna 1693 valmistunut suuri seurakuntakirkko rakennettiin hillitsemään anabaptistien kasvavaa suosiota. Nykyään kunta on maatalouteen keskittyvää ja hyvin maaseutumaista. Yli puolet alueen työpaikoista liittyvät maatalouteen. Vuonna 2005 kylään avattiin puunjalostustehdas, joka tarjoaa töitä lähiasutusalueen asukkaille.

## Maantiede
Kunta sijaitsee Zulgjoen laaksossa Honeggvuoren länsipuolella ja jalkamäillä. Se koostuu kahdesta asutusryhmästä, ulompaan kuuluvat Stalden ja osa Schwarzeneggin kylästä (jaettu Unterlangeneggin kanssa) ja sisempään Kreuzweg, Aettenbühl ja Süderen-Linden.

Amtsbezirk Thun, kunnan entinen piiri, hajotettiin 31. joulukuuta 2009. Seuraavana päivänä, 1. tammikuuta 2010, se liitettiin uuteen Verwaltungskreis Thuniin.

## Tunnettuja henkilöitä

* Ulrich Ochsenbein (1811–1890), Liittoneuvoston jäsen vuosina 1848–1854.
* Thomas Stauffer (s. 1970), Alppihiihtovalmentaja.
* Beat Gerber (s. 1982), Jääkiekkoilija (puolustus) SC Bernissä ja maajoukkueessa.
* Oesch’s die Dritten, Kansamusiikkiryhmä.
* Karl Lennart Oesch (1892–1978), Suomalainen Kenraaliluutnantti, Lennar oli Sveitsin kansalainen ja hänellä oli asumisoikeus Unterlangeneggissa vuoteen 1921 saakka.
* Samuel Krähenbühl (s. 1977), Suuren neuvoston (SVP) jäsen.

## Lähteet
Atomirunoilijat

**Atomirunoilijat** on 1950-luvun alussa muodostunut modernistinen islantilainen runoilijaryhmä, joka ei järjestäytynyt virallisesti. Sen äänitorvena oli kirjallisuuslehti *[[Birtingur]]*. Ryhmän keskeisiä jäseniä olivat Einar Bragi, Hannes Sigfússon, Jón Óskar, Sigfús Daðason ja Hörður Grímsson. Omaksuessaan vapaan mitan atomirunoilijat  edistivät uuden aikakauden alkua Islannin runoudessa. Nimitys on peräisin Halldor Kiljan Laxnessin romaanista *[[Atomiasema]]*, jossa väheksyvän nimityksen *atómskáld* saa hahmo Benjamin.

Runoille on ominaista, että ne ovat vailla riimiä, rytmiä ja alkusointua, jotka olivat ominaisia aiemmalle islantilaiselle runolle. Ryhmä herätti syvää paheksuntaa, ja siitä kertoi alun perin nimityskin, jonka ryhmän jäsenet pian omaksuivat itselleen. Vastustajat pelkäsivät, että islantilainen runous kadottaa vuosisatoja vanhan kulttuurisen identiteettinsä. Aiempi runous noudatti tiukkoja sääntöjä, joihin ahdettiin käännösrunotkin. Vapaamittaisuus oli vastustajien mukaan vierasta vaikutusta, jota oli vastustettava ankarasti.

## Lähteet