open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Yhdysvaltain ylipostimestari

**Yhdysvaltain ylipostimestari** () on Yhdysvaltain postilaitoksen pääjohtajana. Nykyisenä ylipostimestarina toimii Louis DeJoy, joka aloitti tehtävässään 15. kesäkuuta 2020.

Virka perustettiin vuonna 1775 Siirtokuntien kongressin päätöksellä. Ensimmäisenä ylipostimestarina toimi Benjamin Franklin, joka oli aiemmin palvellut Britannian kruunun postin palveluksessa. Itsenäisten Yhdysvaltojen ensimmäinen ylipostimestari oli Samuel Osgood, jonka nimitti virkaansa presidentti George Washington vuonna 1789. Ylipostimestarin nimitti Yhdysvaltain presidentti aina vuoteen 1971 asti, jolloin postilaitoksen nykyinen johtoporras perustettiin. Tästä lähtien ylipostimestarin ei enää katsottu olevan ministerin arvoinen virkamies Yhdysvaltain hallituksessa.

Ylipostimestarin nimittää postilaitoksen hallitus (), joka koostuu yhdeksästä henkilöstä. Nämä voivat myös erottaa istuvan ylipostimestarin yksinkertaisella enemmistöllä. Yhdysvaltain presidentti nimittää hallituksen jäsenet, mutta ei itse ylipostimestaria. Ylipostimestari sekä yhdeksän hallituksen jäsentä valitsevat myös varaylipostimestarin. Kaikki 11 henkilöä istuvat postilaitoksen hallituksessa ja ovat vastuussa laitoksen juoksevien asioiden hoitamisesta.

Vuonna 2020 ylipostimestarin peruspalkka oli 303 460 dollaria vuodessa.

## Lähteet
William Muir

**William Muir** (27. huhtikuuta 1819 Glasgow – 11. heinäkuuta 1905 Edinburgh) oli yksi merkittävimmistä englantilaisista orientalisteista ja islamin tutkijoista 1800-luvulla. Hän toimi korkea-arvoisena siirtomaavirkamiehenä brittiläisessä Intiassa.

## Teokset
Muirin teos *The Life of Mahomet* ilmestyi neljänä niteenä vuosina 1856–1861. Muir suhtautui periaatteessa skeptisesti islamilaiseen perimätietoon. Hän katsoi, että myös näennäisesti aidot perimätiedot sisälsivät paljon liioittelua ja sepitettä. Muir lainasi hyväksyvästi Gustav Weilin ajatuksia, jonka mukaan perimätieto sisälsi runsaasti uskonnollisista tai poliittisista syistä vääristeltyä tietoa Muir uskoi kuitenkin, että huolellisen tutkimuksen avulla perimätiedosta olisi löydettävissä aito totuus. Todellisuudessa Muir omaksui täysin kritiikittömästi varhaisten islamilaisten historioitsijoiden kertomukset. 
## Lähteet

* 
* 

### Viitteet
Natalija Kobrynska

**Natalija Kobrynska**, s. *Ozarkevytš*, (8. kesäkuuta 1851 Beleluja, Snjatynin piiri, Itävallan keisarikunta – 22. tammikuuta 1920 Bolehiv, Dolynan piiri, Galitsia, Länsi-Ukrainan kansantasavalta) oli ukrainalainen kirjailija ja ukrainalaisen naisliikkeen uranuurtaja Galitsiassa.

Kobrynskan isä oli pappi ja yhteiskunnallinen vaikuttaja Ivan I. Ozarkevytš, josta myöhemmin tuli Itävallan parlamentin jäsen. Kobrynska perusti 1884 Stanyslavivin naisyhdistyksen. Hän toimitti ja julkaisi 1887 yhdessä Olena Ptšilkan kanssa ensimmäisen naisliikkeen kalenterin *Peršyi vinok* (”Ensimmäinen seppele”). Hän järjesti 1891 Stryissä ensimmäisen julkisen feministisen kokouksen, jossa hän nosti esille kysymyksen päivähoitokeskuksista. Toisen kalenteri *Naša dolja* (”Kohtalomme”) hän julkaisi 1893 ja kolmannen *Žinotša dolja* (”Naisen kohtalo”) 1907. Kobrynskan novelleissa teemat ovat psykologisia, aiheina ovat naisia koskevat ja yhteiskunnalliset asiat, kansanuskomukset ja ensimmäinen maailmansota.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Viipurin lääninsairaalan myrkytysonnettomuus

**Viipurin lääninsairaalan myrkytysonnettomuus** tapahtui Viipurissa huhtikuun alussa 1939, kun Viipurin lääninsairaalan leikkaussalissa paikallispuudutusaineena käytettyä novokaiiniliuosta valmistanut sairaanhoitajaoppilas käytti erehdyksessä elohopeasublimaattia liuoksen valmistukseen ja tätä liuosta lisättiin sitten novokaiinia ennestään sisältäneeseen pulloon aina sitä mukaa kun entinen määrä pullossa väheni. Ennen kuin erehdys havaittiin, liuosta ehdittiin käyttää 19 henkilöön kolmena peräkkäisenä päivänä 4.–6. huhtikuuta 1939. Liuosta saaneista potilaista kuoli kuusi.

Sublimaattisuolaa sisältänyt astia oli hankittu apteekista helmikuussa ja tuntemattomasta syystä sijoitettu lääkekaappiin, jossa sitä ei olisi kuulunut säilyttää. Novokaiiniliuosta valmistanut sairaanhoitajaoppilas oli sitten ottanut erehdyksessä sublimaattia valmistaessaan novokaiiniliuosta.

Sisäasiainministeriö asetti professori S. A. Brofeldtin johtaman erikoistoimikunnan tutkimaan tapausta ja sitä, olivatko sairaaloissa käytettävien myrkyllisten aineiden säilytystä koskevat ohjeet ja menettelytavat ajan tasalla. Lääninsairaalassa ei ollut tarkkaa määräystä, miten myrkyllisiä aineita oli säilytettävä. Myrkytyksen saaneista mutta henkiin jääneistä 11 potilaasta viisi oli toipunut kesäkuun 1939 loppuun mennessä ja kuusi oli vielä sairaalahoidossa.

Myrkytysjutun poliisikuulustelut saatiin tehtyä elokuun puoliväliin 1939 mennessä. Tällöin myös kaikki myrkytyksen saaneet olivat jo päässeet pois sairaalasta. Jutun käsittely oli tarkoitus aloittaa Viipurin raastuvanoikeudessa syyskuun lopulla 1939. Jutussa tuli päätös lokakuussa 1942 Luumäen käräjillä, kun liuoksen tehnyt sairaanhoitaja tuomittiin kuolemantuottamuksesta 6 kuukaudeksi vankeuteen, mutta hänet armahdettiin poikkeuslain nojalla. Hän joutui kuitenkin maksamaan uhrien hautaus- ym. kuluja. Eräitä sairaalan lääkäreitä vastaan nostetut syytteet hylättiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viipurin lääninsairaalan murhenäytelmä. Selvittämättömällä tavalla joutui sublimaattiastia myrkkykaappiin. Sairaanhoitajataroppilas ei tarkistanut nimeä, Helsingin Sanomat, 23.04.1939, nro 108, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Skábmagovat-palkinto

**Skábmagovat-palkinto** () on alkuperäiskansojen elokuvapalkinto, jota jaetaan Skábmagovat-elokuvajuhlien aikana. Ensimmäinen palkinto myönnettiin Johs. Kalvemolle vuonna 2003.

## Palkinnonsaajat

## Lähteet
Jussi Järveläinen

**Juho (Jussi) Alfred Järveläinen** (18. heinäkuuta 1879 Joroinen – 24. maaliskuuta 1945) oli suomalainen toimittaja ja kääntäjä.

Jussi Järveläisen vanhemmat olivat maakauppias, siltavouti Kalle Johannes Järveläinen ja Maria Ripatti. Hän pääsi ylioppilaaksi 1900 Vaasan reaalilyseosta. Hän opiskeli pari vuotta Helsingin yliopistossa, mutta siirtyi sitten lehtialalle.

Järveläinen oli aluksi työssä ''Vaasa''-lehden toimituksessa, jossa hän hoiti ajoittain myös päätoimittajan tehtäviä. Vuonna 1906 hän siirtyi Tampereella ilmestyneen ''Aamulehden'' reportteriksi ja ulkomaanosaston toimittajaksi. Järveläinen muutti 1909 Helsinkiin ja oli Suomalaisen Uutistoimiston ja sen seuraajien Sanomalehtien Tietotoimiston ja Suomen Tietotoimiston palveluksessa. Vuodesta 1924 lähtien hän oli valtioneuvoston asioiden toimittajana. Järveläinen avusti myös muun muassa ''Helsingin Sanomia'' venäjänkielen kääntäjänä ja suomensi ruotsin ja saksan kielistä romaaneja. Hän oli Suomen Sanomalehtimiesten Liiton jäsenenä liiton perustamisesta lähtien.

Järveläinen kuoli maaliskuussa 1945 sydänkohtaukseen. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.

## Lähteet
Gustav Weil

**Gustav Weil** (25. huhtikuuta 1808 Sulzburg – 29. elokuuta 1889 Freiburg im Breisgau) oli saksalainen orientalisti, joka aloitti tieteellisen islamin tutkimuksen. Hän julkaisi vuonna 1843 ensimmäisen tieteellisen elämäkerran Muhammedista nimeltä *Muhammed der Prophet.*

Weil suhtautui kriittisesti islamilaiseen perimätietoon. Hän katsoi, että myös näennäisesti aidot perimätiedot sisälsivät paljon liioittelua ja sepitettä. Hän kirjoitti:*Luottamus suulliseen perimätietoon aikana, jolloin niitä välitettiin pelkästään muistin varassa - -  avasi laajan mahdollisuuden sepittämiseen ja vääristelyyn. Kun piti puolustaa jotain uskonnollista tai poliittista näkemystä, mikään ei ollut helpompaa, kuin vedota Profeettaa koskevaan suulliseen perimätietoon. Tämän niin sanotun perimätiedon luonne ja tapa, jolla Muhammedin nimeä väärinkäytettiin kaikkien mahdollisten valheiden ja järjettömyyksien perustelemiseen, käy ilmi ehkä parhaiten siitä, että [[Muhammad al-Bukhari|Al-Bukhari]], joka kiersi maita ja mantuja kooten 600 000 tarinaa, päätyi siihen, että niistä vain 4000 oli aitoja. Ja näistäkin eurooppalaisen kritiikin on ilman epäilyksiä hylättävä vähintään puolet.*

## Lähteet

* 
* 

### Viitteet
Bosconero

**Bosconero** () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 3&nbsp;062 asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lily Leino

**Ulpukka Lily Leino** (25. tammikuuta 1911 Omaja, Kuuba – 20. helmikuuta 1991 Lancaster, Pennsylvania) oli amerikansuomalainen toimittaja ja kääntäjä. Hän kävi Los Angelesissa kaksivuotisen Egan teatterikoulun sekä Ernst Belcherin ja Murrayn tanssikoulut. Hän esiintyi näyttelijänä puhenäyttämöillä ja hänellä oli myös muutamia elokuvaosia. Lily Leino kirjoitti artikkeleita suomalaisiin lehtiin ja hän käänsi englanniksi muun muassa Mika Waltarin romaanin *[[Turms, kuolematon]]*. Hän oli 1930-luvulla *[[Elokuva-aitta]]*-lehden Hollywoodin kirjeenvaihtajana.

Leino oli talvisodan aikaan Suomessa ja kirjoitti lehtiin muun muassa "Kirjeitä Tuntemattoman Sotilaan Morsiamelle". Lily Leino oli mukana SS American Legion kuljetuksessa, jossa Petsamosta elokuussa 1940 siirrettiin laivalla ihmisiä sodan jaloista Yhdysvaltoihin. Hän kirjoitti matkasta *Eeva*-lehteen.

Kuuban Omajassa suomalaisessa Ponnistus-utopiayhteisössä 25. tammikuuta 1911 syntynyt ja Los Angelesissa asunut Lily Leino oppi suomen kielen kunnolla vasta täysi-ikäisenä. Hän oli muuttanut Kuubasta vanhempiensa kanssa Yhdysvaltoihin vuoden ikäisenä 1912.
Ryhdyttyään Elokuva-aitta-lehden kirjeenvaihtajaksi hän kirjoitti juttunsa aluksi englanniksi ja hänen äitinsä käänsi ne suomeksi. Kielitiedon parannuttua Lily Leino alkoi sitten kirjoittaa juttunsa suoraan suomeksi. Leino toimi 1950-luvulla Suomeen suunnattujen "Amerikan Ääni" radiolähetysten toimittajana. Lily Leino mainitaan "CIA In Europe" kirjassa. Leinon usein siteerattu Clement Greenberg haastattelu vuodelta 1969 on julkaistu kokonaisuudessaan Greenberg kokoelmassa The Collected Essays and Criticism, Volume 4 
 
Leino kuoli Lancasterissa, Pennsylvaniassa 20. helmikuuta 1991.

## Teokset
* *Hollywood, taikakaupunki*. Otava 1949
* *The Sovietization of Estonia: with references to Latvia and Lithuania*. Research and Library Branch, International Broadcasting Service, Report No. 163. International Broadcasting Service, New York 1954
* *Theatre in America*; kirj. Lily Leino, Mal Oettinger, Richard Dienelt, Clifford Prine, James Douglas. United States Information Service,  Washington D. C. 1967

## Käännökset
* Mika Waltari: *The Etruscan*. G. P. Putnam's Sons - Thomas Allen, New York - Toronto 1956 (alkuteos *Turms, kuolematon*)
* Mika Waltari: *The Tree of Dreams and Other Stories*; käänt. Lily Leino, Alan Beesley ja Paul Sjöblom. Putnam's Sons, New York 1965
* Arvo Tuominen: *The Bells of the Kremlin: An Experience in Communism*; toim. Piltti Heiskanen,  käännös Lily Leino, esipuhe Harrison E. Salisbury.  University Press of New England, Hanover, New Hampshire 1983
* Juhani Peltonen: *Guest of Honor* (Päivän sankari), näytelmä
* Inkeri Kilpinen: *Another World* (Toinen maailma), näytelmä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
 Luettelo Lily Leinon lehtiartikkeleista
*Tarasti, E. (2006). Muotokuvia: Tulkintoja, muistelmia, tarinoita. Imatran kansainvälinen semiotiikka-instituutti.
*Tarasti, E. (2021). Moi ja Soi: Muistelmat. Teos
Elle-Máijá Tailfeathers

**Elle-Máijá Apiniskim Tailfeathers** (s. 1986 Halifax, Nova Scotia, Kanada) on kainaimustajalka-saamelainen näyttelijä, tuottaja ja elokuvantekijä. Hän asuu osan vuodesta Vancouverissa, Kanadassa, osan *Blood-*reservaatissa ja osan Saamenmaalla. 

## Elämäkerta
Elle-Máijá Apiniskim Tailfeathers syntyi vuonna 1986 Halifaxissa, Nova Scotiassa, Kanadassa. Hänen isänsä on saamelainen aktivisti ja toimittaja Bjarne Store-Jakobsen ja äitinsä kainaimustajalka-aktivisti ja -lääkäri Esther Tailfeathers. He tapasivat toisensa vuonna 1981 alkuperäiskansojen kansainvälisessä konferenssissa Australiassa ja avioituivat pian sen jälkeen.

Elle-Máijá Tailfeatherin syntymän jälkeen perhe muutti Kaarasjoelle. He asuivat siellä suunnilleen kuutta vuotta ja sitten muuttivat Pohjois-Dakotaan, jossa perheen äiti alkoi opiskella lääketiedettä Pohjois-Dakotan yliopistossa. Myöhemmin perhe muutti sieltä Kanadaan.

## Koulutus ja ura
Tailfeathers muutti Vancouveriin opiskelemaan näyttelemistä Vancouverin elokuvakoulussa. Hän valmistui elokuvakoulusta vuonna 2006. Turhautuneena naisvihaan ja rasistisiin asenteisiin elokuva-alalla, hän päätti jättää näyttelijänuransa ja alkaa opiskella humanistisiä tieteitä Brittiläisen Kolumbian yliopistossa (UBC). Siellä Tailfeathers opiskeli Ensimmäisten kansojen tutkimusta ja nais- ja sukupuolentutkimusta. Hän valmistui UBC:sta humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 2011.

Viimeisenä lukuvuonna hän osallistui kurssille, jota elokuvatuotantolaitos ja alkuperäiskansojen tutkimus  järjestivät yhdessä. Kurssilla hän kirjoitti, ohjasi ja tuotti lyhytelokuvan *Bloodland*. Elokuva esitettiin vuonna 2011 useilla kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla kuten Vancouverin kansainvälisellä elokuvafestivaalilla, imagiNATIVElla, Yellowknife kansainvälisellä elokuvafestivaalilla ja Tulsan kansainvälisellä elokuvafestivaalilla. Samana vuonna elokuva esitettiin myös alkuperäiskansojen ohjelmassa Riddu Riđđu-festivaaleilla. Seuraavana vuonna elokuva esitettiin myös Skábmagovissa Inarissa.

## Palkinnot ja tunnustukset
Yhdessä Kathleen Hepburnin kanssa Tailfeathers voitti vuonna 2020 kaksi *Canadian Film Awards* -palkintoa elokuvalle *The Body Remembers When the World Broke Open* parhaasta ohjauksesta ja parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta. Samana vuonna Tailfeathers voitti Skábmagovat-palkinnon 2020 hänen panoksestaan alkuperäiskansojen elokuvalle.

Vuonna 2021 hän voitti *Emerging Canadian Filmmaker Award* -palkinnon sen vuoden Hot Docs Canadian International Documentary Film Festivalissa elokuvastaan Kímmapiiyipitssini: The Meaning of Empathy''.

## Filmografia

## Lähteet
Hayley Marshall

**Hayley Marshall ** on fiktiivinen hahmo televisiosarjoissa *[[Vampyyrien sukua]]* ja *[[Vampyyripäiväkirjat]]*. Hayley on televisiosarja Vampyyrien sukua päähenkilö.

Hayley Marshall-Kenner (syntynyt Andrea Labonairina) oli Vampyyrien sukua -sarjan päähenkilö.  Hänet esiteltiin ensimmäisen kerran Vampyyripäiväkirjat ihmissutena, josta tuli myöhemmin hybridi Vampyyrien sukua-sarjassa.  Häntä kuvailtiin "upeaksi, mutta sitkeäksi kuin kynnet ja myös erittäin suojaavaksi".

Hayley oli ensimmäisen luonnollisesti syntyneen tribridin, Hope Mikaelsonin, äiti. Hope on tytär, joka hänellä oli alkuperäisen hybridin, Niklaus Mikaelsonin.  Hän oli myös Jackson Kennerin vaimo ja Crescent Wolf Packin alfa.

## Biografia
### Nuoruus
Andrea Labonair syntyi New Orleansissa, Louisianassa 6. kesäkuuta 1991 Labonairien-perheeseen.  Labonairin perhe oli yksi kahdesta kuninkaallisesta perheestä, jotka hallitsivat Crescent Wolf -klaania, joka itse johti ranskalaista korttelia.  Vauvana hänet kihlattiin Jacksonin, toisen kuninkaallisperheen perillisen kanssa, yhdistääkseen kaksi verilinjaa, jotka olivat eronneet sisäisten taistelujen vuoksi.  Pian Andrean syntymän jälkeen Andrean oma lauman jäsen tappoi hänen vanhempansa, jonka myöhemmin paljastettiin Jacksonin isoisäksi.  Marcel Gerard (vampyyrien johtaja ja hänen vanhempiensa tuttava) löysi Andrean kehdosta.  Hän otti tämän suojellakseen häntä (noudattaen hänen lapsia koskevia sääntöjään).  Kun Marcel pyysi Céleste Duboisin riivaamaa noitaa Brynne Deverauxia kiroamaan Crescent Clanin pysäyttämään heidät, hän säästi Andrean antamalla hänelle paremman alun elämässä.  Sen sijaan että olisi kasvattanut Andrean itse, Marcel antoi tämän isä Kieranille, joka löysi hänelle uuden kodin.

Andrea adoptoitiin toiseen perheeseen, ja hänet nimettiin uudelleen Hayley Marshalliksi, tietämättä menneisyydestään ja ihmissusigeenistään.  Hän laukaisi ihmissusikirouksen, kun hän oli humalassa venematkalla ja tappoi vahingossa jonkun.  Hän muuttui ensimmäistä kertaa adoptiovanhempiensa olohuoneessa;  Tehtyään tuhoa heidän talossaan he potkaisivat hänet ulos, kun hän oli 13-vuotias.

Hayley oli ollut yksin siitä lähtien ja liittyi silloin tällöin susilaumoihin, mutta ei koskaan viipynyt missään liian kauan.  Hänen selässään on kuunsirpiltä näyttävä merkki, jonka hän oli luullut olevan vain syntymämerkki, eikä hän ollut ajatellut siitä sen enempää.

### Kuolema
Hope maalaa, kun Klaus valmistautuu uhraamaan itsensä.  Hayley valvoo tytärtään hymyillen rauhasta.  Hayley katoaa huomaamatta, mutta Hope näyttää hetken aistivan hänen läsnäolonsa.
Richard Stoltzman

**Richard Stoltzman** (s. 12. heinäkuuta 1942 Omaha, Nebraska) on yhdysvaltalainen klarinetisti. Hän on työskennellyt sekä klassisen musiikin että jazzin parissa.

Stoltzman muutti perheineen San Franciscoon varhaisella iällä. Hänen isänsä oli rautatietyöläinen, joka piti big band -musiikista ja soitti itse alttosaksofonia. Stoltzman sai varhaisimman kosketuksensa musiikkiin juuri jazzin kautta. Hän aloitti klarinetinsoiton 8-vuotiaana ja liittyi pian isänsä seuraan San Franciscon lahden ympäristön jazzesiintymispaikoissa. Hän myös lauloi isänsä kanssa kirkkokuoron jäsenenä. Stoltzman opiskeli Ohion valtionyliopistossa matematiikkaa ja musiikkia. Hän valmistui opinnoistaan vuonna 1964. Hän valitsi matematiikan sijaan musiikin jatko-opintojensa aiheeksi ja sai maisterin arvonsa Yalen yliopistosta vuonna 1967. Yalen yliopistossa Stoltzmania opetti Keith Wilson. Vielä maisteriopintojen jälkeen Stoltzman opiskeli Columbian yliopistossa Kalmen Oppermanin johdolla. Lisäksi Stoltzman opiskeli Marlboro Music School and Festivalilla. Hän tutustui siellä muiden muassa pianisti Peter Serkiniin, sellisti Pablo Casalsiin ja viulisti Ida Kavafianiin, joista tuli hänen yhteistyökumppaneitaan. Serkinin ja Kavafianin kanssa Stoltzman muodosti Tashi-kamariyhtyeen vuonna 1973. Vuonna 1974 Stoltzman teki ensimmäisen solistisen esiintymisensä New Yorkissa soittaessaan Carnegie Hallissa.

Stoltzman edisti samanaikaisesti uraansa klassisen musiikin piireissä ja jazzpiireissä. Hän piti konserttiesiintymisiä muiden muassa Mel Tormén, Wayne Shorterin, Chick Corean ja Judy Collinsin kanssa. Klassisen musiikin parissa Stoltzmanin yhteistyökumppaneiden joukossa ovat olleet sellisti Yo-Yo Ma ja pianisti Christoph Eschenbach. Hän on esiintynyt myös monien suurten sinfoniaorkesterien solistina Yhdysvalloissa ja ulkomailla. Vuonna 1986 Stoltzman sai ensimmäisenä puhallinsoittajana Avery Fisher -palkinnon. Grammy-palkinnon hän on saanut kahdesti (1982, 1995). Lisäksi hänelle on myönnetty Yalen yliopiston musiikkikoulun Sanford-mitali. Vuonna 2013 Stoltzman valittiin Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäseneksi.

Stoltzman on tilannut ja kantaesittänyt useita uusia klarinetille sävellettyjä teoksia, joihin ovat kuuluneet Grawemeyer-palkinnon sävellyksestä vuonna 1994 tuonut Tōru Takemitsun *Fantasma/Cantos*, Stephen Hartken *Landscapes with Blues* ja Einojuhani Rautavaaran klarinettikonsertto. Yehudi Wyner sävelsi Stoltzmania, sellisti Lynn Harrellia ja pianisti Robert Levinia varten teoksen *TRIO 2009*.

Levytyksiä Stoltzman on tehnyt muun muassa RCA Recordsille, jolle hän teki ensimmäisen levytyksensä vuonna 1982. Sittemmin hän on tehnyt levytyksiä myös useille muille levy-yhtiöille. Stoltzman on tehnyt vuosikymmenien ajan yhteistyötä sekä kiertueilla että levytyksillä Bill Douglasin kanssa. Hän on myös julkaissut albumin *Palimpsest* yhdessä vaimonsa, marimbansoittaja Mika Stoltzmanin kanssa.

## Lähteet
Ike Smith

**Ikeon Deonta Smith** (s. 5. heinäkuuta 1997 Gainesville, Florida) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pääasiassa heittävä takamies. Smith pelasi kaudella 2021–2022 Tampereen Pyrinnössä Suomen pääsarjaa jonka kuukauden pelaajaksi hänet valittiin tammikuussa 2022.

## Urheilu-ura

Smith pelasi yliopistokoripalloa Georgia Southernin joukkueessa vuosina 2015–2020. Kaudella 2016–2017 hän voitti Sun Belt -konferenssin korikuninkuuden ja nimettiin sen ykköstähdistöviisikkoon.

Syksyllä 2020 Smith käväisi saksalaisessa Gießen 46ersissa josta lähti ennen kauden alkua. Syksyllä 2021 hän oli mukana NBA:n kehistyssarjan joukkue Texas Legendsin joukkueessa. Joulukuussa 2021 Smith siirtyi Suomen pääsarjassa pelanneeseen Tampereen Pyrintöön. Korisliigan piste-ennätyksekseen Smith teki 22. tammikuuta Kouvoja vastaan 34 pistettä. Tammikuu oli Smithin ja Pyrinnön osalta muutenkin menestyksekäs, ja Smith nimettiin Korisliigan kuukauden pelaajaksi. Pyrintö eteni keväällä 2022 pudotuspeleihin joissa se hävisi puolivälierissä Vilppalle.

## Lähteet
* Ike Smith Suomen Koripalloliitto
* College Stats College Basketball at Sports-Reference.com 
* Ike Smith Georgia Southern University Athletics 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Ike Smith Basketball Player Profile eurobasket.com
Novyi Buh

**Novyi Buh** (; aiemmin 1700-luvun jälkipuoliskolla **Kutsa Balka** , sitten 1810 asti **Semenivka** , vuosina 1810-1832 **Novopavlivka** ) on kaupunki Ukrainan eteläisen Mykolajivin alueen koillisosassa Baštankan piirissä. Kaupungissa asui vuoden 2021 alun arvion mukaan 15&nbsp;003 ihmistä. Väestönlaskennassa 2001 asukkaita oli 16&nbsp;250, jotka olivat etnisesti valtaosin ukrainalaisia.

Piirikeskus Baštanka sijaitsee maanteitse noin 35 kilometriä etelään, aluekeskus Mykolajiv 100 kilometriä kaupungista etelälounaaseen ja suurkaupunki Kryvyi Rih noin 72 kilometriä itään.

## Historia
Nykyisen Novyi Buhin alueelta on löydetty neoliittisen ja myöhäisen pronssikauden ajan (5000-2000 eaa.) asutusten jäänteitä sekä skyyttien hautoja (500-luvulta eaa.). 1700-luvun jälkipuoliskolla täällä sijaitsi Zaporižžjan kasakoihin kuuluvan Jakob Kutsyn linnoitettu talviasutus, mikä tunnettiin nimellä Kutsa Balka. Kaupunkityyppiseksi taajamaksi Novyi Buh nimettiin vuonna 1937 ja kaupungiksi vuonna 1962.

Venäjän hyökkäyssodan aikana 1. maaliskuuta 2022 Venäjän asevoimien kolonna eteni Mykolavin suunnalta Baštankan piiriin. Hyökkääjät tuhottiin pääosin Baštankan lähistöllä, ja sieltä paennutkin osajoukko ennen Novyi Buhia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Novyi Buhin hromadan (kunnan) sivusto  (novobuzka-gromada.gov.ua)
Will Perdue

**William Edward ”Will” Perdue III** (s. 29. elokuuta 1965 Melbourne, Florida) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän voitti urallaan neljä NBA-mestaruutta joista kolme Chicago Bullsissa ja yhden San Antonio Spursissa.

## Urheilu-ura

Sentterinä pelannut Perdue pelasi vuosina 1983–1988 yliopistokoripalloa Vanderbiltin joukkueessa. Chicago Bulls varasi hänet NBA:han 11. vuorolla . Perdue pelasi NBA:ssa vuodet 1988–2001 edustaen pisimpään Bullsia sekä lisäksi San Antonio Spursia ja Portland Trail Blazersiä. Bullsissa Perdue voitti NBA:n mestaruuden kolmesti peräkkäin vuosina 1991, 1992 ja 1993. Neljännen mestaruutensa hän voitti Spursissa vuonna 1999.

## Lähteet
* Will Perdue Stats Basketball-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* NBA:n pelaajaprofiili
Éla

**Éla** (, ) on kreikkalaisen laulajan Andromachen esittämä kappale, jolla hän edusti Kyprosta vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Torinossa.

Kappale kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui kahdenneksitoista ja täten karsiutui finaalista.

## Lähteet
Mora (New Mexico)

**Mora** tai **Santa Gertrudis de lo de Mora** on CDP Moran piirikunnassa, New Mexicon osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 547 vuonna 2020. Mora toimii Moran piirikunnan hallintokeskuksena.

## Väestö
Vuonna 2020 Morassa asui 547 asukasta ja 243 kotitaloutta. Asukkaiden mediaani-ikä oli 49,1 vuotta. 28,2&nbsp;% asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia. Yksikään asukkaista ei ollut syntynyt ulkomailla.

## Kuvia alueelta

Kuva:Mora County New Mexico Court House.jpg|Moran piirikunnan oikeustalo.
Kuva:Mora New Mexico Public Library.jpg|Moran julkinen kirjasto.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
90 päivää morsiamena

**90 päivää morsiamena** () on yhdysvaltalainen tositelevisio-ohjelma, jota esitetään TLC-kanavalla. Se on kanavan katsotuin ohjelma. Vuonna 2022 alkoi sarjan 9. kausi.

Sarja seuraa Yhdysvaltoihin parisuhteen perässä muuttavia henkilöitä ja sitä, kuinka pariskuntien kaksi kulttuuria kohtaavat maahanmuuttobyrokratian keskellä.

## Tausta
Ohjelma seuraa kansainvälisiä pariskuntia, joista toinen on Yhdysvaltain kansalainen. Ulkomailta tulevalle kumppanille haetaan K1-viisumi, joka on tarkoitettu naimisiin meneville pareille. Yhdysvaltain maahanmuuttovirasto hyväksyy näistä hakemuksista vuosittain vain noin prosentin. K1-viisumilla ulkomaalainen osapuoli saa oleskella Yhdysvalloissa laillisesti 90 vuorokauden ajan, mutta ehtona on, että pari menee tuona aikana naimisiin.

## Parit tuotantokausittain

### Ensimmäinen tuotantokausi

### Toinen tuotantokausi

### Kolmas tuotantokausi

### Neljäs tuotantokausi

### Viides tuotantokausi

### Kuudes tuotantokausi

### Seitsemäs tuotantokausi

### Kahdeksas tuotantokausi

### Yhdeksäs tuotantokausi

## Spin-offit
*90 päivää morsiamena* -sarja on luonut vuosien aikana useita spin-offeja, huhtikuuhun 2021 mennessä niitä raportoitiin olevan 18.

*90 päivää morsiamena maailmalla* () kääntää maahanmuuttoprosessin toisinpäin: tässä sarjassa yhdysvaltalainen osapuoli matkustaa kumppaninsa kotimaahan ja menee naimisiin siellä. Mikäli pari päättää tämän jälkeen muuttaa Yhdysvaltoihin, haetaan ulkomaalaiselle osapuolelle K3-viisumi.

Osa pareista on saanut omia spin-offejaan, joissa keskitytään nimenomaan kyseiseen pariskuntaan tai yksittäisen henkilön perheeseen. Loren ja Alexei (3. kausi) sekä David ja Annie (5. kausi) saivat omat spin-offinsa vuonna 2022. Myös *90 päivää morsiamena: Ensitapaaminen* -spin-offissa () esiintynyt Darcey, ja tämän kaksoissisko Stacey, saivat oman spin-offin nimeltä *[[Darcey & Stacey]]* vuonna 2020.

## Lähteet
Theodor Nöldeke

**Theodor Nöldeke** (2. maaliskuuta 1836 Harburg, Hannover —  25. joulukuuta 1930 Karlsruhe) oli saksalainen orientalisti. Nöldeke oli itämaisten kielten professori Strasbourgin yliopistossa vuosina 1872–1906. 

## Teokset
Nöldeken tunnetuimpiin teoksiin kuuluu hänen teoksensa Koraanin historiasta *Geschichte des Qorâns* (1859). Hän julkaisi myös useita seemiläisten kielten kielioppeja. Muihin teoksiin kuuluivat *Geschichte der Perser und Araber zur Zeit der Sasaniden* (1879), joka perustui aṭ-Ṭabarin historiateokseen. Vuonna 1863 ilmestyi hänen suurelle yleisölle tarkoitettu Muhammed-elämäkertansa *Das Leben Mohammeds.*

## Lähteet

* 

### Viitteet
Peter Serkin

**Peter Adolf Serkin** (24. heinäkuuta 1947 Manhattan, New York, New York – 1. helmikuuta 2020 Red Hook, New York) oli yhdysvaltalainen pianisti.

Serkinin isä oli pianisti Rudolf Serkin. Hänen isoisänsä äidin puolelta oli kapellimestari, viulisti Adolf Busch, jonka mukaan Peter Serkin sai toisen nimensä. Serkin aloitti 11-vuotiaana opiskelun Curtis Institute of Musicissa. Hänen opettajiaan olivat hänen oman isänsä lisäksi Mieczysław Horszowski ja Lee Luvisi. Opiskelu Curtis Institute of Musicissa päättyi vuonna 1965. Hän aloitti levytysuransa 18-vuotiaana RCA-levymerkillä Johann Sebastian Bachin ja Franz Schubertin teosten levytyksillä. Vuonna 1966 Serkin sai lupaavimman uuden klassisen levyttävän taiteilijan Grammy-palkinnon, minkä lisäksi hän oli urallaan viidesti Grammy-ehdokkaana. 25-vuotiaana hän teki merkittävän levytyksen Olivier Messiaenin teoksesta *[[Vingt Regards sur l'enfant-Jésus]]*. Vuonna 1973 Serkin oli sellisti Fred Sherryn, viulisti Ida Kavafianin ja klarinetisti Richard Stoltzmanin kanssa mukana perustamassa Tashi-kamarikokoonpanoa. Sen tavaramerkiksi muodostui sen esittämänä Olivier Messiaenin *[[Aikojen lopun kvartetto]]*.

Serkin oli koko uransa ajan hyvin kiinnostunut oman aikansa musiikista. Hän tulkitsi muiden muassa Hans Werner Henzen, Luciano Berion, Peter Liebersonin, Tōru Takemitsun, Oliver Knussenin ja Bright Shengin teoksia. Hän piti kokonaisia resitaaleja, joiden ohjelmisto koostui hänen itse tilaamistaan teoksista. Serkin teki opetustyötä Juilliard Schoolissa, Mannes School of Musicissa ja Bard Collegessa. Lisäksi hän opetti monina kesinä Tanglewoodin musiikkifestivaalilla. Serkinin oppilaiden joukossa oli Simone Dinnerstein.

Serkin piti viimeisen esiintymisensä 1. maaliskuuta 2019 soittaessaan Igor Stravinskyn *[[Konsertto pianolle ja puhallinsoittimille|Konserton pianolle ja puhallinsoittimille]]* Cincinnatin sinfoniaorkesterin solistina. Hän kuoli 72-vuotiaana haimasyöpään kotonaan Red Hookissa.

## Lähteet
Karsten Lauritzen

**Karsten Styrbæk Lauritzen** (s. 14. lokakuuta 1983 Løgstør) on tanskalainen entinen Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 2007–2022 ja toiminut Tanskan veroministerinä vuosina 2015–2019.

Lauritzen siirtyi helmikuussa 2022 politiikasta elinkeinoelämän palvelukseen.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Karsten Lauritzen'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
Andromache (laulaja)

**Andromáchi Dimitropoúlou** (, s. 12. lokakuuta 1994 Siegen, Saksa), tunnettu myös taiteilijanimellään **Andromache**, on kreikkalainen laulaja.
Hän edusti Kyprosta vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Torinossa kappaleella ”Éla”. Andromache kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 12. toukokuuta, sijoittui semifinaalin 12:nneksi eikä päässyt finaaliin.

## Diskografia
### Singlet

* *To fengári* (Το φεγγάρι, 2017)
* *De boró* (Δε μπορώ, 2018)
* *De se diálexa* (Δε σε διάλεξα, 2018)
* *Na 'soun pséma* (Να 'σουν ψέμα, 2019)
* *S' agapó* (Σ' αγαπώ, 2020)
* *Thalassáki* (Θαλασσάκι, 2020)
* *Vásano mou* (Βάσανο μου, 2021)
* *[[Éla]]* (Έλα, 2022)

## Lähteet
Richard Goode

**Richard Goode** (s. 1. kesäkuuta 1943 Bronx, New York) on yhdysvaltalainen pianisti.

Goode opiskeli Elvira Szigetin ja Claude Frankin johdolla. Mannes College of Musicissa hänen opettajansa oli Nadia Reisenberg ja Curtis Institute of Musicissa Rudolf Serkin. Lisäksi Gooden opettajiin kuului Karl Ulrich Schnabel. Goode nousi maineeseen etenkin kamarimusiikin parissa, mutta alkoi keskittyä enemmän esiintymiseen sooloresitalistina ja konserttosolistina myöhemmällä iällään. Hän on osallistunut usein Spoleton festivaaliin ja oli Chamber Music Society of Lincoln Centerin perustajajäsen. Hän on ollut myös säännöllinen esiintyjä esimerkiksi Lontoon Wigmore Hallissa ja on esiintynyt useimpien suurten yhdysvaltalaisorkesterien sekä monien eurooppalaisten sinfoniaorkestereiden solistina.

Goode on levyttänyt muun muassa kaikki Ludwig van Beethovenin viisi pianokonserttoa ja tehnyt ensimmäisenä yhdysvaltalaissyntyisenä pianistina kymmenen CD-levyn julkaisun kaikista Beethovenin pianosonaateista. Hän sai sonaattilevytyksistään Grammy-ehdokkuuden. Hänet palkittiin Grammylla Johannes Brahmsin sonaattien levytyksestään klarinetisti Richard Stoltzmanin kanssa. Lisäksi Goode on saanut muun muassa kansainvälisen Clara Haskil -pianokilpailun ensipalkinnon ja Avery Fisher -palkinnon. Beethovenin ja Brahmsin lisäksi säveltäjiä, joiden teoksia Goode on levyttänyt, ovat olleet muiden muassa Johann Sebastian Bach, Frédéric Chopin, Wolfgang Amadeus Mozart ja Franz Schubert. Monet levyistä on tuottanut Max Wilcox, ja niitä on julkaissut eksklusiivisella levytyssopimuksella Nonesuch Records. Aikansa musiikista Goode on tulkinnut erityisesti George Perlen tuotantoa.

Goode on toiminut henkilökunnan jäsenenä Lontoon Guildhall School of Music and Dramassa, Royal Academy of Musicissa ja New Yorkin Mannes College of Musicissa. Vuosina 1999–2013 hän toimi vermontilaisen Marlboro Music School and Festivalin taiteellisena johtajana yhdessä Mitsuko Uchidan kanssa.

Goode on naimisissa viulisti Marcia Weinfeldin kanssa.

## Lähteet
Lorraine Hunt Lieberson

**Lorraine Hunt Lieberson** (1. maaliskuuta 1954 San Francisco, Kalifornia – 3. heinäkuuta 2006 Santa Fe, New Mexico) oli yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan mezzosopraano. Hän erikoistui barokkimusiikkiin ja oman aikansa ohjelmistoon.

Hunt Lieberson syntyi oopperakapellimestarina työskennelleen isän ja laulajaäidin tyttärenä. Hän opiskeli lapsena viulun- ja pianonsoittoa, mutta siirtyi sitten alttoviuluun. Hän opiskeli sekä laulua että alttoviulunsoittoa San Josén valtionyliopistossa. Hunt Lieberson työllistyi orkesterin alttoviulistina. Hunt Lieberson erikoistui urallaan laulajana vahvasti barokkimusiikkiin ja esiintyi muiden muassa Georg Friedrich Händelin, Jean-Philippe Rameaun sekä Johann Sebastian Bachin teosten esityksissä. Vuonna 1997 Hunt Lieberson osallistui Peter Liebersonin teoksen *[[Ashoka's Dream]]* kantaesitykseen Santa Fen oopperassa. Kaksi vuotta myöhemmin hän meni Liebersonin kanssa naimisiin. Joulukuussa 1999 Hunt Lieberson teki ensiesiintymisensä Metropolitan-oopperassa luomalla Myrtle Wilsonin roolin John Harbisonin oopperan *[[The Great Gatsby (ooppera)|The Great Gatsbyn]]* kantaesityksessä. Hunt Lieberson sairastui rintasyöpään ja kuoli kotonaan sen komplikaatioihin 52-vuotiaana. Samaan sairauteen kuoli vuonna 2000 hänen siskonsa Alexis.

## Lähteet
Kalmen Opperman

**Kalmen Opperman** (8. joulukuuta 1919 Lower East Side, Manhattan, New York – 18. kesäkuuta 2010 Manhattan, New York) oli yhdysvaltalainen klarinetisti ja musiikkipedagogi.

Opperman varttui Spring Valleyssa, New Yorkissa, jossa suoritti high school -opintonsa. Hänen vanhempansa, Hyman ja Rose, olivat maahanmuuttajia Itävallasta ja Puolasta. Opperman sai varhaisimman musiikkiopetuksensa isältään, joka soitti huilua. Teini-ikäisenä hän sai opetusta Simeon Bellisonilta, ja vuosina 1939–1943 häntä opetti Ralph McLane. Opperman osallistui vuonna 1939 onnistuneesti West Point Bandin koesoittoon ja soitti sen jäsenenä kolmen vuoden ajan. Lopulta hän palveli yhteensä seitsemän vuoden ajan armeijan kokoonpanoissa. Ammattimaisen uransa Opperman aloitti soittamalla baletissa ja Broadway-esityksissä. Hän pääsi American Ballet Theatren ensiklarinetistiksi ja toimi lisäksi ensimmäisenä klarinetistina Pariisin oopperan baletin Yhdysvaltain-kiertueella.

Opperman veti puoleensa monia oppilaita eri sukupolvista persoonallisilla opetusmenetelmillään. Hän opetti ja luennoi laajalti symposiumeissa ja yliopistoissa eri puolilla Yhdysvaltoja. Ehkä parhaiten tunnettu hänen oppilaistaan oli kansainvälisen solistin uralle noussut Richard Stoltzman. Opperman julkaisi lukuisia kirjoja, joiden joukossa on harjoituskirjoja, ohjelmistokokoelmia ja omia alkuperäisiä sävellyksiä. Oppermanin laulajalle ja klarinetistille laatiman sävellyksen *Un seul* äänittivät Naxos-levymerkille Kristine Hurst-Wajszczuk ja Denise Gainey.

Opperman oli kolmesti naimisissa ja erosi kahdesti. Hänen avioliitostaan Prudence Wardin kanssa syntyivät lapset Roie ja Charles Opperman. Opperman kuoli 90-vuotiaana Manhattanilla sydämen vajaatoiminnan komplikaatioihin.

## Lähteet
Deiveson Figueiredo

**Deiveson Alcântara Figueiredo** (s. 18. joulukuuta 1987 Soure, Pará) on brasilialainen kääpiösarjan vapaaottelija. Hän on UFC:n entinen ja kaksinkertainen kärpässarjan mestari. 
Myös hänen nuorempi veljensä Francisco on vapaaottelija.

## Saavutukset
;UFC
*Kärpässarjan mestaruus (kahdesti)
**Puolustanut ensimmäisellä kerralla mestaruuttaan kahdesti
*Illan kamppailu (kolmesti, vs. Alexandre Pantoja ja Brandon Moreno kahdesti)
*Illan suoritus (kerran, vs. Joseph Benavidez)

## Ammattilaisottelut

## Muualla
Figueiredo on pelattavana hahmona vapaaottelupelissä *[[EA Sports UFC 4]]* (2020).

## Lähteet

* https://www.espn.com/mma/fighter/_/id/4189320/deiveson-figueiredo
* https://www.tapology.com/fightcenter/fighters/76553-deiveson-alcantra-daico
Lori Laitman

**Lori Laitman** (s. 1955) on yhdysvaltalainen säveltäjä.

Laitman sai maisterin arvonsa Yalen yliopiston musiikkikoulusta, josta hänelle myönnettiin toukokuussa 2018 *Ian Mininberg Alumni Award for Distinguished Service*. Vuonna 2014 kantaesitettiin Laitmanin Dana Gioian librettoon säveltämä satuooppera *The Three Feathers*, jota sen jälkeen esitettiin eri puolilla Yhdysvaltoja ja Singaporessa. Toukokuussa 2016 Opera Coloradossa kantaesitettiin Laitmanin ja libretisti David Masonin ooppera *The Scarlet Letter*. Teoksesta Naxos-levymerkillä julkaistu levytys sai *[[Opera News]]in* *Critic's Choice* -nimityksen, ja *[[Fanfare]]*-lehti valitsi sen yhdeksi vuoden 2018 viidestä parhaasta albumista. Laitman teki David Masonin kanssa yhteistyötä myös holokaustiaiheisen oratorion *Vedem* parissa.

Laitmanilta ovat tilanneet teoksia muiden muassa BBC, Royal Philharmonic Society, Opera Colorado, Seattlen ooppera ja Baltimoren sinfoniaorkesteri. Laitman on säveltänyt satoja lauluja, joiden sanoituksina hän on käyttänyt tekstejä muiden muassa Emily Dickinsonilta ja nykyrunoilijoilta.

## Lähteet
Tom Cipullo

**Tom Cipullo** (s. 1956) on yhdysvaltalainen säveltäjä.

Cipullo opiskeli Hofstra Universityssa ja Bostonin yliopistossa David Del Tredicin, Elie Siegmeisterin ja Albert Tepperin johdolla. Hänen ensimmäinen oopperansa *Glory Denied* kantaesitettiin vuonna 2006. Teos käsittelee Yhdysvaltoja Vietnamin sodan aikana pitkäaikaisimmaksi yhdysvaltalaiseksi sotavangiksi joutuneen Floyd James "Jim" Thompsonin tositarinan pohjalta. Cipullo tunnetaan parhaiten vokaalimusiikin säveltäjänä; hänen laulusarjojensa sanoitukset ovat muiden muassa Emily Dickinsonin ja Billy Collinsin kirjoittamia. Cipullo perusti järjestön Friends & Enemies of New Music.

Cipullo sai Guggenheim-stipendin vuonna 2012, Aaron Copland Housen Sylvia Goldstein -palkinnon vuonna 2013 ja Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian palkinnon vuonna 2013. Vuonna 2015 Cipullo sävelsi David Masonin laatimaan librettoon oopperan *After Life for Music of Remembrance*. Kyseisestä dramaattisesta kuvauksesta Gertrude Steinin ja Pablo Picasson haamujen kohtaamisesta myönnettiin National Opera Associationin Dominick Argento -kamarioopperapalkinto. Cipullon teosten levytyksiä on julkaistu Naxos-levymerkillä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Instituto Nacional de Lenguas Indígenas

**Instituto Nacional de Lenguas Indígenas** ("Kansallinen alkuperäiskielten instituutti", lyh. **INALI**) on Meksikon valtiollinen instituutio, jonka tehtävä on dokumentoida, tutkia ja suojella maan kotoperäisiä alkuperäiskieliä sekä edistää niiden käyttämistä. INALI on perustettu 13. maaliskuuta 2003. Vuonna 2014 laitoksen vuosibudjetti oli 112 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.

INALI:n ylläpitämän luettelon mukaan Meksikossa puhutaan 68 alkuperäiskieltä, jotka kuuluvat 11 eri kieliperheeseen. Työ aloitettiin vuonna 2008, jolloin INALI otti vastuun maan alkuperäiskielten elvytystyöstä.

Vuonna 2017 INALI:n pääjohtajaksi nimitettiin Juan Gregorio Regino, joka on kaksikielinen runoilija, jonka tuotannon kielet ovat espanja ja mazatec.

## Lähteet
Fitzmaurice

**Fitzmaurice** on yksi Englannin huomattavimmista ja rikkaimmista aatelissuvuista. Se omisti jo keskiajalla suuria maaomaisuuksia Irlannissa Kerryn kreivikunnassa ja myöhemmin kasvatti eniten omaisuuttaan perhesiteiden kautta. Thomas Fitzmaurice, Kerryn ensimmäinen jaarli, oli naimisissa kuuluisan tilastotieteilijän ja taloustieteilijän Sir William Pettyn tyttären ja perillisen kanssa, ja hänen poikansa John Fitzmaurice, Shelburnen jaarli, otti vuonna 1751 nimen Petty ja täten suvun jäsenet käyttävät nimeä **Petty-Fitzmaurice**. Vuodesta 1784 lähtien suvun päämies on kantanut arvonimeä Lansdownen markiisi.

## Suvun tunnettuja jäseniä
* William Petty, *William Petty Fitzmaurice* (1737–1805), Lansdownen ensimmäinen markiisi, whig-poliitikko, Ison-Britannian pääministeri 1782–1783
* Henry Lansdowne, *Henry Charles Keith Petty-Fitzmaurice* (1845–1927), Lansdownen viides markiisi, poliitikko ja ministeri, Kanadan kenraalikuvernööri 1883–1888, Intian varakuningas 1888–1894
* Henry Petty Fitzmaurice (1780-1863), Henry Lansdownen poika; ministerinä useita kertoja

## Lähteet
Kazanin koulusurmat

**Kazanin koulusurmat** tehtiin 11. toukokuuta 2021, kun Kazanin koulussa numero 175 Venäjän Tatarstanissa surmattiin yhdeksän henkilöä, joiden joukossa oli seitsemän oppilasta.

## Tapahtumat
Tekopäivän aamuna kello 9.20 paikallista aikaa koululle saapui 19-vuotias mies, Ilnaz Galjavijev, joka oli valmistunut koulusta neljä vuotta aiemmin. Hän aloitti ampumisen, kun kaksi työntekijää yritti estää hänen pääsynsä koulun tiloihin. Haavoittuneet työntekijät onnistuivat painamaan hälytysnappia, ja viranomaiset saivat tiedon tapahtumista kello 9.25. Koulussa oli aamupäivällä sisällä 714 oppilasta ja 70 henkilökunnan jäsentä.

Tatarstanin kuvernööri Rustam Minnihanov ilmoitti tapahtumapäivänä, että koulun kahdeksannen luokan neljä mies- ja kolme naispuolista oppilasta sekä kaksi aikuista oli saanut surmansa ammuskelussa. Kuolleiden joukossa oli myös englannin kieltä opettanut 25-vuotias Elvira Ignatijeva.

Teot toteutettiin tekijän nimiin rekisteröidyllä Hatsan Escort -haulikolla, jonka tekijä oli ostanut 28. huhtikuuta. Koulusurmien uhrien hautajaisia vietettiin 12. toukokuuta 2021, joka julistettiin Tatarstanissa surupäiväksi. Tuolloin sairaalahoidossa oli teon jäljiltä yhä 23 henkilöä, joista kolme haavoittunutta lasta oli terveysministeri Mihail Muraškon mukaan vakavassa tilassa. Venäjän presidentti Vladimir Putin määräsi teon jälkeen asekontrollia koskeneet lait uudelleen tarkasteltaviksi.

## Hyökkääjä
Hyökkäyksen tehnyt Ilnaz Galjavijev otettiin kiinni ja asetettiin syytteisiin murhista. Hän oli ilmoittanut teostaan etukäteen Telegramissa. Hänestä ei ollut entuudestaan merkintöjä poliisin eikä lastensuojeluviranomaisten tiedoissa. Ennen tekoaan tekijä oli opiskellut ammatillisessa oppilaitoksessa, josta hänet oli erotettu tekoa edeltäneen huhtikuun aikana opetukseen osallistumatta jättämisen johdosta.

Tutkimuskomitean puhehenkilön Svetlana Petrenkon mukaan Galjavijev oli tekoa edeltäneenä vuonna valittanut vakavista päänsäryistä ja oli saanut paikallisella klinikalla jonkin neurologisen häiriön diagnoosin. Perhe oli kuvannut tekijän käyttäytyneen lyhytpinnaisesti ja aggressiivisesti tekovuoden alusta alkaen.

## Lähteet
Maelstrom

**Maelstrom** on avoimen lähdekoodin Matrix-palvelinohjelmisto. Ohjelmistoa käytetään pikaviestinnässä ja se noudattaa Matrix-protokollaa. Maelstrom on kirjoitettu Rust-ohjelmointikielellä. Se on suunniteltu modulaariseksi ja skaalautuvaksi.

## Katso myös
* Synapse
* Dendrite

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Verkkosivusto
Taiwanin poliisi

**[[Taiwan|Taiwanin]] poliisi**, virallisesti **Sisäministeriön poliisilaitos** (), on maan poliisiorganisaatio.

Taiwanin poliisi jäljittää alkunsa vuoteen 1907, jolloin Qing-dynastian hallitsijat perustivat nykyaikaisen poliisilaitoksen joka provinssiin. Kiinan tasavallan perustamisen jälkeen vuonna 1912 nämä poliisilaitokset otettiin Kiinan tasavallan sisäministeriön alaisuuteen, minkä lisäksi perustettiin keskushallinto myös sisäministeriön alaisuuteen. Kun Kiinan tasavalta vetäytyi sisällissodan jäljiltä Taiwanin saarelle, Taiwanin provinssin poliisilaitoksesta tuli ainoa maan hallituksen alaisuudessa toimiva poliisi ja se sai vastuulleen kaikki Kiinan tasavallan hallinnassa olevat alueet. Nykymuodossaan poliisiorganisaatio perustettiin vuonna 1972.

Poliisien peruskoulutuksesta vastaa Taipeissa sijaitseva Taiwanin poliisikorkeakoulu, joka on perustettu vuonna 1945. Poliisit voivat jatkaa opintojaan Taiwanin poliisiyliopistossa.

Taiwanissa on pula poliisesista, sillä vuonna 2019 poliisien keski-ikä oli 42 ja yli 46-vuotiaat muodostivat reilusti yli kolmanneksen. Eläkkeelle voi jäädä 60-vuotiaana, mikäli on ollut ammatissa vähintään 25 vuotta. Alalle hakeutuvista nuorista on ollut pulaa.

Nykyisenä poliisiylijohtajana toimii Chen Ja-chin.

## Virat
Poliisin virat ja niiden tunnusmerkit ovat seuraavanlaiset:

### Ylipäällystö

### Päällystö

### Miehistö

## Galleria

Tiedosto:Republic of China Police Station Logo.svg|Taiwanin poliisin virkamerkki
Tiedosto:MOI National Police Agency headquarters at night 20080213.jpg|Poliisin päämaja Taipeissa kuvattuna vuonna 2008


## Lähteet
Siniotsamomotti

**Siniotsamomotti** eli **sinipäämomotti** (*Momotus momota*) on momottien heimoon kuuluva, sademetsissä esiintyvä lintulaji, jonka levinneisyysalue ulottuu Meksikosta Etelä-Amerikan keskiosiin.

## Koko ja ulkonäkö
Vaikeasti havaittava siniotsamomotti on 40–48 senttimetrin mittainen ja 145-grammainen lintu, jonka höyhenpuvun väri vaihtelee vihreästä ja kellanruskeasta vihreänkeltaiseen; pää on loistavan sininen. Pitkä ja kaareva nokka on musta, pyrstö vihreä ja sinikärkinen. Kahden keskimmäisen ja pisimmän pyrstösulan osin paljaat kärjet päättyvät soikeisiin "silmiin".

Siniotsamomotin ääni on kaksitavuinen huhuilu *ouu-ouud*, joka muistuttaa hieman pöllön tai kyyhkyn huhuilua. Lintu on enimmäkseen hämäräaktiivinen.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Siniotsamomotin elinympäristöä ovat sademetsien lisäksi rannikko- ja vuoristometsät, puistot, puutarhat ja viljelysmaat. Levinneisyysalue ulottuu Meksikosta Etelä-Amerikan keskiosiin sekä Trinidadiin ja Tobagoon.

## Lisääntyminen
Siniotsamomotin pesä on maahan kaivettu 1,5–4 metrin syvyinen onkalo, johon naaras munii maalis-huhtikuussa 3–4 munaa. Haudonta kestää 21 vuorokautta, ja siihen osallistuvat sekä koiras että naaras. Poikaset lähtevät pesästä vasta lentokykyisinä.

## Ravinto
Siniotsamomotin ravintoa ovat hyönteiset, tuhatjalkaiset, etanat, kotilot, madot, pienet matelijat ja sammakkoeläimet sekä sammalet ja hedelmät.

## Lähteet
Hotel California (kirja)

**Hotel California** on Reijo Mäen vuonna 2022 ilmestynyt 33. Vares-dekkari. 

Kirjan tarina alkaa vuodesta 2016, kun Jussi Vares lähtee turvamieheksi dokumentaristi Fränk Wrångin elokuvaprojektiin, joka on tarkoitus toteuttaa Kalifornian Lake Piru -järvellä. Mukana on ohjaajan ammatillinen oikea käsi Mariza, hänkin Vareksen vanhoja tuttuja.  

Elokuvahanke kariutuu maastopalojen vuoksi, ja seurue joutuu palaamaan Turkuun. Fränk katoaa ja Vares alkaa penkoa tapausta liikemiestuttu Danny Lundin toimeksiannosta ja jakaa etsintäajatuksiaan Marizan kanssa. Samaan aikaan natsihenkinen jenkkipalkkamurhaaja saa toimeksiannon Suomeen.

Kirjassa sivutaan myös Turun vuoden 2017 terrori-iskua. Teoksessa on viittauksia vuoden 1998 *[[Big Lebowski]]* -elokuvaan, sotahistoriaan, holokaustiin, taiteisiin, katoamistapauksiin ja rasismiin.

## Vastaanotto
Ilmestymisvuonnaan *Hotel Californiaa* myytiin 13 500 kappaletta ja se oli Suomen kuudenneksi myydyin kotimainen kaunokirja. 

Turun Sanomien Matti Komulaisen mukaan Mäki yhdistää Hotel Californiassa ajankohtaisia teemoja, yhteiskunnallista pohdintaa, globaaleja ilmiöitä sekä suorasukaista ja usein kaksimielistä huumoria tyylilleen ominaisesti.

## Lähteet
Eino Murole

**Eino Rafael Murole** (26. maaliskuuta 1901 Karkku – 16. joulukuuta 1966 Vesilahti) oli suomalainen päätoimittaja ja järjestöjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

## Henkilöhistoria
Murolen vanhemmat olivat asemapäällikkö Paul Mattias Murole ja opettaja Matilda Friman ja puoliso vuodesta 1934 toimistovirkailija Lea Kaarina Lehmuskoski. Käytyään maanviljelyslyseon Murole valmistui agronomiksi vuonna 1925, mutta opetti jo opiskeluaikanaan Harjun maatalouskoulussa Virolahdella. Oltuaan *[[Länsi-Savo]]n* päätoimittaja 1924–1926 hän siirtyi Sortavalaan Itä-Karjalan maanviljelysseuran toiminnanjohtajaksi, mitä tehtävää hän hoiti aina vuoden 1944 loppuun asti. Hän hankki myös viljeltäväkseen oman maatilan 1930-luvun puolivälissä. Talvisotaan osallistunut Murole oli jatkosodan aikana Laatokan Karjalan maanviljelysseuraksi uudelleen nimetyn Itä-Karjalan maanviljelysseuran palveluksessa sotilashallinnon alaisena. Sotien jälkeen hänestä tuli Hämeen-Satakunnan maanviljelysseuran toiminnanjohtaja ja asutustoimikunnan puheenjohtaja. Hän paneutui työssään varsinkin asutustoiminnan johtamiseen. Murole osallistui myös yritystoimintaan ja laajemmin järjestötyöhön. Hän laati historiikin Itä-Karjalan maatalouseuran toiminnasta 1894–1944, joka julkaistiin vuonna 1962. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Murole sai vuonna 1961. Hän oli sotilasarvoltaan reservin vääpeli (1940).

## Julkaisuja
* *Itä-Karjalan maatalous- ja maanviljelyseura 1894–1944*, 1962

## Lähteet
Stay behind

**Stay behind** tarkoittaa toimijaa tai organisaatiota, joka on perustettu tiettyyn maahan ja on aktivoitavissa tilanteessa, jolloin maahan kohdistuu vihamielinen valtaus, tai muissa tilanteissa, joissa normaali toiminta on kielletty.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kai Byman, Kylmän sodan suomalaisagentit: käsikirjoitus Yle.fi MOT 14.10.2019