open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lysterilasi

**Lysterilasi** (, kiilto) eli **myrkkylasi** on lasinvalmistusmenetelmä, jossa kuuman lasiesineen pintaan sivellään ohut metallisuolakerros eli lysteri. Suolana käytetään myrkyllistä metallikloridia. Lysterilasin pinta on metallia jäljittelevä, himmeästi hohtava ja lysterikeramiikan pintaa muistuttava. Suomessa lysterilasia valmistettiin 1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla.

## Lähteet
Lysterikeramiikka

**Lysterikeramiikka** (, kiilto) eli **kobolttikeramiikka** eli **kultakivi** on keramiikkaa, jossa savesta valmistetun esineen lasitetulle pinnalle on sivelty metallisuolakerros eli lysteri ja sitten kuumennettu esine  600–800 asteiseksi, jolloin syntyy metallia jäljittelevä pinta.

Tämä valmistusmenetelmä kehitettiin 700-luvun tienoilla Persiassa ja sieltä se kulkeutui maurien mukana Espanjaan 1300-luvulla. Espanjasta menetelmä välittyi Italiaan. Renessanssin aikana tätä tekniikkaa käytettiin majolikamaljakoissa ja 1700-luvun lopulla se oli suosiossa Meissenissä. Englannissa lysterikeramiikka oli suosiossa 1800-luvun alusta 1870-luvulle ja tekniikka kulkeutui sieltä Manner-Eurooppaan ja Amerikkaan.

## Lähteet
Lysteri (metallipinnoite)

**Lysteri** (, kiilto) on lasitetun posliini- tai keramiikkaesineen tai lasiesineen pinnalle levitetty ohut metallisuolakerros, joka poltetaan 600–800 asteen lämmössä. Tällöin metallisuolat saavat aikaan metallia jäljittelevän välkehtivän pinnan, jonka sävy määräytyy raaka-aineen mukaan. Raaka-aineena on tavallisesti hopea, kulta, kupari tai platina. Pinnoitettavan materiaalin mukaan käytetään nimityksiä lysterikeramiikka ja lysterilasi. Pinnoitteen sävyn mukaan käytetään nimityksiä hopealysteri, kultalysteri ja kuparilysteri. Käytetyn koristelutavan mukaan määräytyy se peitetäänkö esine kokonaan suolakerroksella vai käytetäänkö vain osittaista peittämistä. Usein käytetään vielä esineen maalauskoristelua vaikutelman lisätehosteena.

## Lähteet
Lysteri (kangas)

**Lysteri** (, kiilto) on kaksiniitinen puuvillakangas, jossa loimi ja kude eli poikkisuuntaiset langat ovat eriväriset. Lysterin loimi on tavallisesti värjätty ja kude valkaisematon. Tällaista kangasta on käytetty esiliinoissa, puseroissa, työtakeissa ja vuorikankaana vanupeitteissä.

Toisenlainen lysteriksi kutsuttu kangaslaji on sellainen, jossa loimilangat ovat puuvillaa ja kudelangat joko alpakkalankaa tai mohairlankaa. Tällaista kangasta on kutsuttu myös kiiltokankaaksi.

## Lähteet
Lysteri

**Lysteri** voi viitata seuraaviin merkityksiin:

*lysteri, eräs kangaslaji
*lysteri, keramiikan ja lasin pinnoitusmenetelmä
*lysterikeramiikka
*lysterilasi
Speightstown

**Speightstown** (aiemmin joskus myös **Spikestown**) on kaupunki Barbadoksella, ja se on pääkaupunki Bridgetownin jälkeen maan toiseksi suurin kaupunki. Speightstown sijaitsee Barbadoksen länsirannikolla noin 20 kilometriä pääkaupunki Bridgetownista pohjoiseen, ja siellä on noin 4&nbsp;000 asukasta. Speightstown on nimetty William Speightin mukaan. Hän oli varhainen maanomistaja, joka valittiin vuonna 1639 samana vuonna perustettuun Barbadoksen parlamenttiin.

Speightstownin alue on ollut asutettuna ainakin noin vuodesta 1630 lähtien. 30 vuoden kuluessa kaupungin perustamisesta sen satama oli jo laajentunut viidelle laivalle sopivaksi ja kaupungin puolustamista varten oli rakennettu kolme linnaketta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Koppel Smolar

**Koppel David Smolar** (9. tammikuuta 1935 Helsinki – 10. syyskuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen klarinetisti. Hän keskittyi klassisen musiikin parissa kamarimusiikkiin. Hänen ohjelmistoonsa kuului myös kevyttä musiikkia.

Smolar innostui klarinetista alun perin Benny Goodmanin musiikin kautta ja päätti armeija-aikanaan ryhtyä ammattimaiseksi soittajaksi. Hän opiskeli vuosina 1952–1954 ja 1956–1958 Eero Linnalan johdolla Sibelius-Akatemiassa. Hän suoritti siellä diplominsa vuonna 1959. Smolar täydensi opintojaan muun muassa Lontoossa ja Kölnissä. Vuonna 1960 Smolar soitti Suomen kansallisoopperassa Benjamin Brittenin *[[Albert Herring]]in* esityksissä. Sibelius-Akatemian ensikonserttinsa 6. maaliskuuta 1966 pitäessään Smolar oli kuitenkin jo selkeästi suuntautunut kamarimusiikkiin. Hän sai keväällä 1966 Niilo Helanderin säätiön apurahan.

Smolar oli aktiivinen radioesiintyjä. Hän nauhoitti 1960-luvun mittaan teoksia Francis Poulenc'lta, Johannes Brahmsilta, Paul Hindemithiltä, Phyllis Tatelta, John Irelandilta, Arnold Cookelta, Bernhard Henrik Crusellilta, Béla Bartókilta ja Wolfgang Amadeus Mozartilta. Smolar oli osallistujana myös äänitteillä, joissa on muiden muassa Eero Koivistoisen ja Mikko Heiniön musiikkia. Lisäksi hän teki äänitteitä kevyen musiikin eri lajeista. Smolar äänitti myös Israelin radiolle. Smolar perusti Aulos-kamarimusiikkikokoonpanon ja toimi siinä noin vuosikymmenen ajan. Aulokseen kuului hänen lisäkseen jousikvartetti, jonka ensimmäisenä viulistina toimi Seppo Tukiainen. Smolar soitti tanssi- ja viihdemusiikkia muun muassa Kai Pahlmanin sekstetissä ja Herbert Katzin kvintetissä. Hän soitti myös Erna Tauron kvartetissa jazzia ja kansanmusiikkia. Myöhemmällä urallaan Smolar kuitenkin keskittyi entistä voimakkaammin kamarimusiikkiin. Vuonna 1974 hän esitti Helsingin kaupunginorkesterin (kapellimestarina Paavo Berglund) solistina Claude Debussyn *[[Première rhapsodie]]n*. Samana vuonna hänelle myönnettiin Jenny ja Antti Wihurin rahaston apuraha.

Smolar työskenteli vuodesta 1969 Espoon musiikkiopiston lehtorina. Hän oli tätä ennen vuodesta 1966 ollut tuntiopettajana Käpylän ja Espoon musiikkiopistoissa. Smolar opetti useina kesinä myös Juuan musiikkileirillä. Hänen oppilaidensa joukossa olivat esimerkiksi Teemu Salminen ja Karipekka Eskelinen.

## Lähteet
Hamarin työväentalo

**Hamarin työväentalo** on työväentalo Porvoossa Hamarin kylässä.

## Historiaa
Hamarin työväenyhdistys perustettiin heinäkuun 12. päivänä 1903 ja merkittiin SDP:n jäsenyhdistykseksi 27.2.1903. Jäseniä oli silloin 169. Vuonna 1905 yhdistys vuokrasi tontin Gammelbackan kartanolta. Omaa työväentaloa alettiin rakentaa saadulle vuokratontille. Vuonna 1907 yhdistykseen kuului 110 jäsentä.

## Rakennus
Työväentalon rakentaminen aloitettiin vuonna 1905 talkoovoimin vuokratontille. Perustaksi asetettiin isoja luonnon kiviä ja rakenteet tehtiin hirsistä. Uuden työväentalon vihkiäiset pidettiin 11.12.1906. Rakennuksessa oli kirjasto, jossa oli 382 nidettä lainattavissa. Ennen kansalaissodan alkua taloa laajennettiin, mutta vuosien 1917–1919 aikaan tehdyn rakennuksen takavarikon aikaan talon vesikatto petti ja aiheutti vahinkoja. Talo korjattiin, ja sitä laajennettiin useaan otteeseen. 1980-luvulla talon korjaustyöt jatkuivat. Talonmiehen asunnosta tehtiin kerhohuone, ja uusi talonmiehen asunto rakennettiin yläkertaan. Talon omistaa edelleen Hamarin työväenyhdistys.

## Toimintaa työväentalolla
Työväentalossa on toiminut oma soittokunta, laulukuoro, raittiusseura sekä hautausapurengas, joka lopetti toimintansa 1970-luvulla. Yhteistyötä tehtiin kylän VPK:n kanssa. Yhdistyksen tiloissa toimivat ompeluseura, iltamatanssit ja tilaisuuksissa pidettiin arpajaisia, kuin myös bingo-kilpailuita 1970-luvulta alkaen. Vuoteen 1978 saakka Hamarin työväenyhdistys toimi Suomen ruotsalaisen työväenliiton jäsenjärjestönä ja liittyi SDP:n Uudenmaan piirin puolueosastoksi. Talon toiminta jatkuu edelleen Hamarin kyläyhteisössä.

## Lähteet
Monte Carlo -ralli 1986

**Monte Carlo -ralli 1986** (viralliselta nimeltään *54. Rallye Automobile de Monte-Carlo*) oli rallin maailmanmestaruussarjan ensimmäinen kilpailu kaudella 1986. Kilpailu järjestettiin 18. &ndash; 24. tammikuuta 1986 Monte Carlossa. 

## Reitti
Erikoiskokeiden yhteispituus oli . Kokoontumisajojen lähtöpaikat olivat Monacon lisäksi Bad Homburg Saksassa, Barcelona Espanjassa, Lausanne Sveitsissä, Pariisi Ranskassa ja Sestriere Italiassa. Kokoontumisajot päättyivät Aix-les-Bainsin kaupunkiin sunnuntaiaamuna. Kuuden tunnin tauon jälkeen varsinainen ralli alkoi yhdeltä iltapäivällä. Monacoon saavuttiin keskiviikkona iltapäivällä klo 16.30, minkä jälkeen kilpailussa oli lähes vuorokauden tauko, sillä seuraava lähtö oli vasta 10.15 torstaina. Rallin lopuksi ajettiin kaksi lenkkiä Monacon lähellä, osittain samoilla erikoiskokeilla. Rallin pisin erikoiskoe oli 45-kilometrinen Burzet.

*<small>*=ei kokoomataukoa</small>*

## Kilpailun tapahtumia
Markku Alenin autossa oli käyntihäiriöitä kokoontumisajosta asti. Kankkunen menetti yhdeksän minuuttia aikaa tekniseen vikaan ensimmäisen lenkin viimeisellä erikoiskokeella. Tony Pond joutui keskeyttämään, koska hän putosi tuloksissa niin kauas, ettei Austin Roverin talli olisi voinut huoltaa sekä Malcolm Wilsonin että Pondin autoja. Philippe Wamberque keskeytti moottorivikaan jo rallin toisella erikoiskokeella. Toivonen johti rallia ensimmäisen päivän päätteeksi.

Toisena päivänä Jean-Claude Andruet keskeytti ulosajoon EK7:llä. Kolmantena päivänä Walter Röhrl joutui vaihtamaan renkaan Burzetin erikoiskokeella. Burzetiin hajosi myös Wilsonin Metro. Michele Mouton keskeytti moottorivikaan EK14:lla ja Alen EK16:lla.

EK12 Burzetin jälkeisellä siirtymällä Toivosen auto vaurioitui törmäyksessä vastaantulleeseen katsojan autoon. Autoa ei ehditty korjaamaan kokonaan vaan kilpailun edetessä siihen tehtiin pikakorjauksia huoltotauoilla. Toivonen sai tosin vain minuutin aikasakkoa myöhästymisestä seuraavalla aikatarkastusasemalla ja pysyi rallin johdossa. Toivonen ja kartanlukija Sergio Cresto kärsivät myös kovista kivuista loppurallin ajan. 

Gapin ja Monacon välillä Salonen ohitti Toivosen ja Massimo Biasionin parempien rengasvalintojen ansiosta. Bruno Saby ajoi ulos EK24:lla ja vaurioitti auton takakulmaa. Kankkusen autosta loppui polttoaine ja hän pääsi jatkamaan vasta saatuaan katsojilta lisää polttoainetta.

Henri Toivonen lähti helikopterilla harjoittelemaan seuraavan päivän erikoiskokeita saavuttuaan Monacon tauolle keskiviikkoiltana.  

Biasion keskeytti rallin lopulla ajettuaan kiireessä siirtymällä vuorenseinämään jäisellä tiellä. Viimeisellä lenkillä Salonen valitsi kahdesti väärät renkaat, jolloin Toivonen pääsi ohi ja voitti rallin – tasan 20 vuotta isänsä Pauli Toivosen jälkeen. 

## Tulokset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Rally-Maps.com
Kawasaki Ki-32

**Kawasaki Ki-32** () (liittoutuneet: Mary) oli Kawasakin suunnittelema keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien yksimoottorinen kevyt pommikone, joka ennen toista maailmansotaa hävisi tarjouskilpailun Mitsubishi Ki-30:lle. Se otettiin kuitenkin myöhemmin tuotantoon. 

## Tausta
Japanin armeija laati 1930-luvun puolivälissä kunnianhimoisen laajennus- ja modernisointisuunnitelman uusien Japanissa tuotettujen lentokoneiden hankkimiseksi. Keväällä 1936 esiteltiin prototyypit uusista hävittäjistä, raskaista pommikoneista ja tiedustelukoneista, ja sen jälkeen aloitettiin Nakajima Ki-27, Mitsubishi Ki-21 ja Mitsubishi Ki-15 tuotanto. Puuttumaan jäi siten ainoastaan armeijan ilmavoimien keveiden pommikoneiden Kawasaki Ki-3:n ja Mitsubishi Ki-2:n korvaava konemalli. Armeijan esikunta määräsi toukokuussa 1936 sekä Mitsubishin (Mitsubishi Ki-30) että Kawasakin toimittamaan joulukuuhun mennessä kaksi uuden koneen prototyyppiä. Koneiden vaatimuksiksi esitettiin:
# maksiminopeus 3&nbsp;000 metrin korkeudessa 400 km/h
# toimintakorkeus 2&nbsp;000-4&nbsp;000 metriä
# nousunopeus 3&nbsp;000 metriin 8 minuuttia
# yksimoottorisen koneen moottorina tuli olla 825 hevosvoiman Mitsubishi Ha-6, 850 hevosvoiman Nakajima Ha-5 tai 850 hevosvoiman Kawasaki Ha-9-IIb
# normaalin pommikuorman tuli olla 300 kg ja enimmäiskuorman 450 kg
# aseistuksena tuli olla eteenpäin ampuva kiinteä konekivääri ja taakse ampuva liikuteltava konekivääri
# kyky 60 asteen syöksyyn
# kahden hengen miehistö
# paino kuormattuna ei saa ylittää 3&nbsp;200 kg

## Suunnittelu
Kawasakilla insinöörien Isamu Imashin ja Shiro Otan johtama suunnitteluryhmä aloitti keskisiipisen ja kiinteillä laskutelineillä varustetun sekä sisäisellä pommikuilulla varustetun lentokoneen suunnittelun. Voimanlähteeksi valittiin Kawasakin valmistama 12-sylinterinen ja nestejäähdytteinen Ha-9-II-moottori. Ensimmäinen kahdeksasta prototyypistä teki ensilentonsa maaliskuussa 1937, mutta moottorissa havaitut ongelmat rajoittivat koelentoja ja lisäksi havaittiin tarve vahvistaa voimansiirtoa. Testeissä Mitsubishin konetta vastaan Ki-32 oli lento-ominaisuuksiltaan parempi, mutta armeija antaa tilauksen Mitsubishille varmemman moottorin vuoksi. Heinäkuussa 1938 Kawasakille kuitenkin toimitettiin tilauspyyntö, ja koneita valmistettiin loppujen lopuksi enemmän kuin kilpailun voittanutta Mitsubishin konetta.

## Tuotanto
Kawasaki Kokuki Kogyo K. K.:lla valmistui kaikkiaan 854 Kawasaki Ki-32:a eli kahdeksan prototyyppiä ja 846 sarjatuotantokonetta heinäkuusta 1938 toukokuuhun 1940.

## Käyttö

Lentokoneen hyvien lento-ominaisuuksiensa vuoksi miehistöt pitivät siitä. Näin varustetut laivueet osallistuivat toiseen Kiinan-Japanin sotaan, vaikka moottoriin tuli herkästi vikoja. Joulukuussa 1941 kalusto oli edelleen käytössä pommituslennoilla murrettaessa Hongkongin puolustusta. Sen jälkeen kalusto siirrettiin koulutusyksiköihin.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*http://www.aviationofjapan.com/2010/12/models-kawasaki-ki-32-mary.html
Hannu Salmenkallio

**Hannu Salmenkallio** (27. heinäkuuta 1932 Helsinki – 31. toukokuuta 2015 Espoo) oli suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja (basso), kanttori-urkuri ja laulupedagogi.

Salmenkallio oli aluksi oppilaana Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa, mutta suoritti koulun loppuun Pohjanmaalla isänsä saatua Ylihärmän parantolan ylilääkärin paikan. Pojalla todettiin 15-vuotiaana diabetes. Salmenkallio opiskeli sittemmin Sibelius-Akatemiassa laulua Oiva Soinin johdolla ja valmistui sen kirkkomusiikkiosastolta kanttori-urkuriksi. Hän osallistui myös Sibelius-Akatemian oopperaluokan toimintaan. Salmenkallio esiintyikin bassona sekä konserttien solistina että oopperoissa. Suomen kansallisoopperassa hän esiintyi Wolfgang Amadeus Mozartin oopperoissa *[[Don Giovanni]]* (Leporellon rooli, 1965) ja *[[Ryöstö Seraljista]]* (Osminin rooli). Lisäksi hän esiintyi siellä vuonna 1974 Giuseppe Verdin *[[Rigoletto]]n* kreivi Monteronen roolissa.

Salmenkallio työskenteli kanttorina ensin Kanta-Espoon seurakunnassa ja sitten Kauniaisissa sen muodostettua oman seurakuntansa. Lisäksi hän opetti laulua Sibelius-Akatemiassa. Salmenkallio julkaisi myöhemmin romaanit *Mustasiipinen enkeli* (Kesuura, 2005) ja *Hengästynyt elämä* (Kesuura, 2010). Hän kuoli Espoossa 82-vuotiaana useamman sairauskohtauksen jälkeen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Serhijivkan ohjusisku

Venäjän asevoimat **ampui ohjuksia asuinrakennukseen ja vapaa-ajan keskukseen** Serhijivkassa Odessan alueella Ukrainassa 1. heinäkuuta 2022. Menehtyneiden joukossa oli yksi 12-vuotias poika. Ukrainan mukaan kolmesta lentokoneesta laukaistiin H-22-ohjuksia kohti Serhijivkaa, joka sijaitsee Odessasta noin 48 kilometriä lounaaseen.

## Reaktiot
2. heinäkuuta julistettiin surupäiväksi Odessan alueella. Moldovan ulkoministeriö tuomitsi iskun.

Venäjän presidentin lehdistösihteeri Dmitri Peskov on kiistänyt Venäjän iskevän tarkoituksellisesti siviilikohteisiin; hänen mukaansa iskut kohdistetaan rakennuksiin, joissa säilytetään ammuksia ja koulutetaan sotilaita. Amnesty International vieraili paikoissa ja tutki satelliittikuvia, muttei löytänyt todisteita siitä, että kohteena olevat rakennukset olisivat olleet armeijan käytössä.

## Lähteet
Sona Ardontz

**Sona Ardontz** (26. marraskuuta 1925 Englanti – 19. heinäkuuta 2013 Rooma) oli italialainen ooppera- ja konserttilaulaja (sopraano), laulupedagogi ja säveltäjä.

Ardontz syntyi amatöörimuusikkojen lapsena. Hänellä oli armenialainen tausta, ja hänen isänsä oli kielitieteilijä. Ardontz aloitti pianonsoiton opinnot 5-vuotiaana. Myöhemmin hän opiskeli Lontoon Royal Academy of Musicissa pianonsoittoa Victor Boothin, laulua Evelyn Langstonin ja näyttelemistä Constance Newenin johdolla. Hän täydensi lauluopintojaan Saksassa opettajanaan professori Hussler. Ardontz esiintyi laulajana kansainvälisesti muun muassa Wigmore Hallissa, Purcell Roomissa ja Pietarin katedraalissa. Italiassa hänet tunnettiin varsinkin Gioacchino Rossinin musiikin tulkitsijana. Hänen muuhun oopperaohjelmistoonsa kuuluivat Donna Elviran rooli Wolfgang Amadeus Mozartin *[[Don Giovanni]]ssa* ja Oscarin rooli Giuseppe Verdin *[[Naamiohuvit|Naamiohuveissa]]*. Ardontzin konserttiohjelmistoon kuuluivat Verdin *[[Requiem (Verdi)|Requiem]]* ja Joseph Haydnin oratorio *[[Luominen (oratorio)|Luominen]]*.

Ardontz työskenteli pedagogisella urallaan 17 eri maassa. Hän toimi aktiivisesti myös Suomessa. Ensimmäisen kerran hän saapui Suomeen vuonna 1975 valmentaakseen opiskelijaansa Inari Gebhardia Helsingin juhlaviikkoja varten. Ardontz vieraili tämän jälkeen Suomessa usein, vuodesta 1995 alkaen vuosittain. Hän opetti bel canto -laulua Suomen kansallisoopperassa, Sibelius-Akatemiassa ja eri kesäyliopistoissa. Hänen oppilaidensa joukossa oli sekä ammattilaisia että harrastajia. Oppilaisiin kuului Helena Salonius. Italiassa Ardontz teki opetustyötä muun muassa Rooman yliopistossa.

Ardontz julkaisi säveltäjänä lauluja. Hän sävelsi myös elokuvamusiikin esimerkiksi Barbara Barnin *[[Il piacere delle carni]]in*. Viimeisen elinvuotensa aikana Ardontz matkusti kahdesti Suomeen. Hänen oli tarkoitus tehdä kolmas opetusmatka Suomeen, mutta hän sairastui äkillisesti ja joutui leikkaukseen, jonka komplikaatiot aiheuttivat hänen kuolemansa. Ardontzin kuoleman jälkeen hänen kehittämänsä opetusmenetelmän käyttöä on Suomessa jatkanut Bel Canton ystävät ry.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Arizonan kuvernöörinvaalit 2022

**Arizonan vuoden 2022 kuvernöörinvaalit** pidettiin 8. marraskuuta. Samaan aikaan järjestettiin Yhdysvaltain vuoden 2022 välivaalit sekä osavaltiokohtaisia kansanäänestyksiä.

Arizonan kuvernöörin virkakaudet on rajattu kahteen peräkkäiseen nelivuotiskauteen. Ensimmäisen kerran vuonna 2014 valittu republikaanien Doug Ducey ei voi asettua enää ehdolle.

## Tausta ja vaalijärjestelmä
Yhdessä vuonna 2022 Arizonassa järjestetyssä kansanäänestyksessä ehdotettiin, että osavaltioon luodaan varakuvernöörinvirka. Ehdotus hyväksyttiin, minkä johdosta vuoden 2022 kuvernöörinvaalit ovat viimeinen kerta, kun osavaltiossa on vain kuvernööri.

Äänioikeutettuja vaaleissa ovat sellaiset henkilöt jotka täyttävät seuraavat ehdot:

* On Yhdysvaltain kansalainen
* On kirjoilla Arizonan osavaltiossa ja jossain sen piirikunnista
* On vähintään 18-vuotias

## Ehdokasasettelu
Republikaanien ehdokkaaksi valittiin Kari Lake, entinen KSAZ-TV:n (osa FOX:ia) uutisankkuri, elokuussa 2022. Lake on aiemmin kyseenalaistanut vuoden 2020 presidentinvaalien tulokset ja sai siksi Yhdysvaltain entisen presidentin Donald Trumpin tuen. Republikaanien esivaaleissa hänen vastaehdokkaansa oli Karrin Taylor Robson, joka puolestaan oli saanut entisen varapresidentin, Mike Pencen, julkisen tuen.

Demokraatit valitsivat ehdokkaakseen Katie Hobbsin, joka on aiemmin toiminut osavaltionsa sisäministerinä. Hänen haastajansa oli Marco Lopez.

## Tulokset

## Reaktioita
Lake, joka hävisi Hobbsille vain hieman reilulla 17&nbsp;000 äänellä, kyseenalaisti vaalien tuloksen. Hänen mukaansa äänestyslipukkeita tulostavissa laitteissa ilmenneiden vikojen taustalla oli tahallinen teko. Maricopan piirikunnan tuomari päätti, ettei Laken väitteille löytynyt riittävästi todisteita ja hän päätyi hylkäämään tapauksen. Lake lähetti valituksen osavaltion korkeimpaan oikeuteen 28. joulukuuta 2022.

Hobbs vannoi virkavalansa 2. tammikuuta 2023.

## Lähteet
Jönssonligan

**Jönssonligan**, kirjaimellisesti *Jönssonin jengi*, on ruotsalainen komediaelokuvasarja, joka alun perin perustui tanskalaiseen Olsen-bändistä kertovaan elokuvasarjaan, mutta jonka käsikirjoitukset ovat myöhemmin muuttuneet.

## Hahmot
### Päähenkilöt
Jönssonin jengi koostuu johtajasta ja rikollisnerosta Charles Ingvar ”Sickan” Jönssonista, josta nimi juontaa juurensa, sekä hänen kahdesta kumppanistaan ”Dynamit-Harry” (alkoholisti ja räjäytysasiantuntija) ja Ragnar Vanheden (tukholmalainen pikkutekijä). Elokuvia on tehty yhteensä kahdeksan, mutta kolmessa viimeisessä elokuvassa näyttelijä Gösta Ekman kyllästyi hahmoonsa ”Sickan”, ja hänet korvattiin seuraavilla hahmoilla järjestyksessä: ”Tohtori Max Adrian Busé”, ”Herman Melvin” ja ”Sven-Ingvar ’Sivan’ Jönsson”. Kahdessa ensimmäisessä elokuvassa jengin jäsenenä oli Rocky, ruotsinkielinen suomalainen. Hänet korvasi lopulta ”Dynamit-Harry”, joka esiintyi ensimmäisen kerran toisessa elokuvassa.

### Viholliset
Jönssonliganin arkkivihollinen on Jacob Morgan Rockefeller Wall-Enberg Jr., eräänlainen liikemagnaatin ja häikäilemättömän mafiapomon risteytys, jota kaikissa elokuvissa on esittänyt Per Grundén. Hänen nimensä viittaa tosielämän ruotsalaisiin liikemagnaatteihin Anders Walliin ja Wallenbergin perheeseen. Wall-Enbergin kätyri on Biffen. Jokaisessa elokuvassa paitsi *Jönssonligan dyker upp igen* ja *Jönssonligan på Mallorca* -elokuvissa häntä on näytellyt Weiron Holmberg. *Jönssonligan dyker upp igen* -elokuvassa häntä näyttelee Lars Dejert ja *Jönssonligan på Mallorcassa* hän ei esiinny lainkaan.

## Spin-off-sarja
Pääsarjasta on tehty myös spin-off-sarja nimeltä *Lilla Jönssonligan* (Pikku Jönssonin jengi), jossa sarjan kolme päähenkilöä ovat lapsia. Ainoa toistuva näyttelijä kaikissa Lilla Jönssonliganissa on Loa Falkman, joka esittää Wall-Enberg Jr:n isää Oscar Wall-Enberg Sr:ää.

## Uusintaversiot
Uusintaversio nimeltä *Jönssonligan – Den perfekta stöten*, jonka rooleissa on uusia näyttelijöitä, julkaistiin 16. tammikuuta 2015. Elokuva oli ensimmäinen sitten *Jönssonligan & Dynamit-Harryn*, jossa esiintyivät Sickan, Vanheden, Rocky ja Dynamit-Harry, ja ensimmäinen, jossa ei esiintynyt Wall-Enbergiä, vaan sen sijaan esiintyi ”Wallentin”-niminen antagonisti. Elokuva ei menestynyt kaupallisesti.

Toinen reboot sai ensi-iltansa vuonna 2020.
Kauniaisten työväentalo

**Kauniaisten työväentalo** oli Kauniaisten kauppalassa sijainnut työväentalo.

## Historiaa
Espoon työväenyhdistys II perustettiin vuonna 1903 Kauniaisiin. Yhdistys sai vuokrattua tontin vuoden 1910 tammikuussa. Myöhemmin samana vuonna tontti rakennuksineen siirtyi työväenyhdistyksen haltuun. Tammikuussa 1918 syttynyt Kansalaissota johti niin sanotun Punaisen Espoon syntymiseen. Kunnan järjestyksenvalvonta ja muu kunnallinen toiminta siirtyi sodan ajaksi Espoon Sos.dem. kunnallisjärjestölle. Työväentalo toimi keskuspaikkana, ja siellä oli myös punaisten tärkein esikunta. Kunnassa oli tuolloin kolme esimiestä, joista yksi oli työväenyhdistyksen jäsen, kivityömies Matti Manninen. Hänen vastuullaan oli kunnan talous. Työväenyhdistys menetti yhteensä 52 jäsentään kansalaissodan aikana ja sen jälkiseurauksena. Työväentalo takavarikoitiin vuonna 1918, ja yhdistys sai sen takaisin seuraavana vuonna.

Espoon työväenyhdistys erosi vuonna 1920 Sosialidemokraattisesta puolueesta ja liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen. SSTP:n lakkauttamisen jälkeen toimintaa jatkettiin nimellä Grankullan työväenyhdistys. Grankullan työväenyhdistys lakkautettiin kommunistilakien perusteella 1930-luvun alussa ja työväentalo takavarikoitiin. Helsingin Työväen Säästöpankki osti työväentalon vuonna 1933 järjestetyssä pakkohuutokaupassa. Talo vuokrattiin Kuusiston työväenyhdistykselle, joka muutti nimensä Kauniaisten työväenyhdistykseksi. Tontin vuokra-aika oli päättynyt jo vuonna 1948, mutta talo oli edelleen yhdistyksen hallinnassa. Talo myytiin keväällä 1957 yksityishenkilölle, joka purki sen.

## Toimintaa työväentalolla
Yhdistystoiminnan lisäksi talolla järjestettiin alusta alkaen monipuolista iltama- ja huvitoimintaa. Näillä tilaisuuksilla kerättiin varoja yhdistykselle. Yhdistys sai vuonna 1916 huvi- ja ravintolatuottoina yhteensä 6&nbsp;483 markkaa. Myös vuonna 1910 perustettu nuoriso-osasto toimi talolla aktiivisesti. Talvisodan aikana työväentalossa toimi vuokralaisena Urheilutarpeita Oy, joka valmisti armeijalle telttoja, lumipukuja ja jalkineita. Sotien jälkeen työväentalolla toimi erittäin aktiivinen nuoriso-osasto. Vuonna 1949 nimismies kielsi huvitoiminnan järjestämisen kokonaan, koska työväentalo oli niin huonossa kunnossa. Vuonna 1953 talo vuokrattiin varastoksi. 

## Lähteet
Minna Martikainen

**Minna Martikainen** (s. 30. heinäkuuta 1969 Ylivieska) on kauppatieteiden tohtori ja Vaasan yliopiston rehtori. Hän aloitti yliopiston rehtorina vuoden 2023 alussa. Ennen sitä hän työskenteli yli kaksi vuotta Vaasan yliopiston tutkimuksesta vastaavana vararehtorina.

Aiemmin Martikainen on toiminut Hankenin (Svenska Handelshögskolan) vararehtorina sekä laskentatoimen professorina. Lisäksi hän on työskennellyt Aalto-yliopiston laskentatoimen professorina, Lappeenrannan-Lahden teknillisen yliopiston kansainvälisyydestä vastaavana vararehtorina sekä yritysrahoituksen ja laskentatoimen professorina, tutkijana Vaasan yliopistossa sekä vierailevana tutkijana Louisiana State Universityssä Yhdysvalloissa.

Martikainen valmistui Vaasan yliopistosta kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1994 ja lisensiaatiksi vuonna 1996. Hän on väitellyt vuonna 1998 Vaasan yliopistosta kauppatieteen tohtoriksi laskentatoimen ja rahoituksen alalta. Martikainen on tutkijanurallaan keskittynyt yritysten kannattavuuteen ja kasvuun erityisesti pienissä ja keskisuurissa yrityksissä. Muita tutkimusteemoja ovat olleet hyvä hallinnointi, omistusrakenteet, sisäpiirikaupat ja yrityksen arvonmääritys.

Martikaisella on myös pitkä kokemus yrityssektorilta hallitusjäsenyyksien ja asiantuntijatehtävien kautta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Minna Martikaisen julkaisut ja asiantuntijatehtävät Vaasan yliopiston tutkimustietokannassa
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1974

Suomen vuoden 1974 miesten ja naisten yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Pälkäneellä 19. – 20. tammikuuta. 

### Miesten yleismestaruus







### Naisten yleismestaruus







## Lähteet
* Tuloksia SpeedSkatingNews-sivustolta (miehet)
* Tuloksia SpeedSkatingNews-sivustolta (naiset)
Keravan työväentalo

**Keravan työväentalo** oli Keravan kaupungissa sijainnut työväentalo. 

## Historiaa
Keravan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1904 aluksi Tuusulan työväenyhdistyksen alaosastoksi. Vuonna 1906 yhdistyksen käyttöön vuokrattiin huone. Samalla kuitenkin asetettiin rakennustoimikunta valmistelemaan työväentalon rakentamista. Tiilitehtaalta saatiin tontti lokakuussa vuonna 1906. Talolle ryhdyttiin heti kaivamaan perustuksia, muun muassa rautatieläiset tekivät töitä työvuorojensa lomassa. Talo valmistui vuonna 1907. Vuonna 1916 yhdistys sai ostaa hieman lisää maata. Kansalaissodan aikana talo oli ensin punaisten ja sitten valkoisten hallussa. Työväenyhdistys sai talon takaisin vuoden 1919 keväällä. Talo oli pakkohuutokaupassa, josta työväenyhdistys sai sen lunastettua itselleen. Johtokunnan jäsenet saivat tarvittavat varat lainaksi yksityishenkilöiltä. Työväenyhdistys osti neljä liiketonttia Keravan keskustasta. Niille rakennettiin liiketalo Aleksintori vuosina 1970–1971. Vanha työväentalo myytiin vuonna 1967 Osuusliike Elannolle, joka purki rakennukset vuonna 1983.

## Rakennus
Vuonna 1907 valmistuneessa talossa oli tilava juhlasali, avara eteinen, parveke ja ravintola. Taloa laajennettiin vuosina 1911–1912. Taloa laajennettiin taas vuonna 1920, jolloin näyttämöä suurennettiin sekä rakennettiin leipomo ja pesula. Vuonna 1927 purettiin vuosina 1911–1912 tehty laajennusosa. Sen tilalle tehtiin kaksikerroksinen tiilirakennus. Rakentamista varten otettujen lainojen maksamisessa ei ollut ongelmaa, koska ravintolatoiminta tuotti edelleen hyvin.

## Toimintaa työväentalolla
Työväenyhdistys alkoi harjoittaa ravintola- ja kahvilatoimintaa työväentalolla jo vuonna 1908. Toiminta sai suuren suosion. Työväenyhdistyksestä tuli näin myös merkittävä työnantaja. Vuonna 1917 yhdistys työllisti yhdeksän henkilöä. Talolla oli myös monipuolista valistus- ja kulttuuritoimintaa. Talossa oli kirjasto. Keravan työväenyhdistyksen torvisoittokunta Tarmo ja näytelmäseura olivat aloittaneet toimintansa vuonna 1907. Monet ammattiteatterit vierailivat työväentalolla, joka sijaitsi hyvien rautatieyhteyksien varrella. Vuonna 1917 järjestettiin kahdet suuret arpajaiset, joilla kerättiin varoja työväentalon laajennusta varten. Sotavuosinakin 1940-luvulla talolla oli toimintaa. Elokuvateatterin tulo työväentalolle syrjäytti työväennäyttämön toiminnan sotien jälkeen.

## Lähteet
Saxperiment

**Saxperiment** oli suomalainen saksofonikvartetti, jonka kokoonpanossa välillä käytettiin muitakin puhallinsoittimia. Sen perusti Paroni Paakkunainen vuonna 1988. Muut jäsenet olivat Pentti Lahti, Pepa Päivinen ja Janne Murto.

Saxperiment omaksui ohjelmistoonsa myös improvisaatiota ja huumoriesityksiä. Se muun muassa esiintyi Pori Jazzissa vuonna 1989 ja suuntasi vuonna 1998 kiertueelle Ranskaan. Vuonna 1997 ilmestyi Saxperimentin ensimmäisenä levytyksenä Janne Murron tuottama *Saxperiment*.

## Lähteet
Saint-Pierren ja Miquelonin alueneuvostovaalit 2022

**Saint-Pierren ja Miquelonin vuoden 2022 alueneuvostovaalit** pidettiin 20. maaliskuuta ja niissä valittiin kaikki paikallisen alueneuvoston 19 edustajaa seuraavaksi viisivuotiskaudeksi.

## Tulokset

## Lähteet
Vera Froloff

**Vera Froloff** (o.s. Timofeijeff; 1913 Minsk – 26. joulukuuta 2008 Kokkola) oli suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja (koloratuurisopraano).

Froloff emigroitui perheensä kanssa Venäjän vallankumouksen aikoihin Viipuriin. Hänen äitinsä oli konserttipianisti. Froloff sai lapsena tanssiopetusta Alexander Saxelinilta, mutta nämä opinnot keskeytyivät opettajan muutettua Helsinkiin. Äitinsä ja musiikkiopiston henkilökunnan kehotusten mukaan Froloff suuntautuikin lauluopintoihin. Hän meni naimisiin jo Viipurissa koulutoverinaan olleen liikemies, harrastajanäyttelijä Vladimir Froloffin kanssa. Avioliitosta syntyi lapsia. Sodan myötä pariskunta lähti evakkoon Kokkolaan, jossa Froloff jatkoi laulun opiskelemista Raili Kahilaisen johdolla. Hänen muita lauluopettajiaan olivat Frida Sergejeff ja Lina Boldemann.

Froloff piti ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1945. Vuonna 1947 hän teki läpimurtonsa yhteisessä konsertissa Kalervo Nissilän kanssa. Vuonna 1949 ja 1950-luvulla Froloff esiintyi Suomen kansallisoopperassa muun muassa Gildan (*[[Rigoletto]]*), Violettan (*[[La traviata]]*) ja Yön kuningattaren (*[[Taikahuilu]]*) rooleissa. Hän esiintyi myös Turun kaupunginorkesterin ja Radion sinfoniaorkesterin solistina. Oopperalaulajana Froloff esiintyi lisäksi Tampereella sekä Vaasassa, ja liedkonsertteja hän piti George de Godzinskyn sekä vakituisen säestäjänsä Ellen Nybergin kanssa.

Froloff toimi miehensä kanssa ohjaajana ja tuottajana eräissä oopperaesityksissä 1970-luvun alussa. Lisäksi hän työskenteli Kokkolassa laulupedagogina ja oli vaikuttajana alueen kulttuuripiireissä. Froloff esitti koloratuuriaarioita vielä levynsä julkaisukonsertissa vuonna 1995. Hän kuoli 95-vuotiaana.

## Lähteet
Luettelo maailman pisimmistä asioista

Tämä on luettelo asioista, jotka ovat alallaan **maailman pisimpiä**.

* Asuinrakennus, Karl-Marx-Hof
* Auto, ks. Autoilun ennätykset
* Eläin,  Isolimamato
* Huvijahti, ks. Luettelo pisimmistä moottoroiduista jahdeista
* Hyönteinen, Phobaeticus chani
* Ihminen,  Sultan Kösen (elävistä) ja Robert Wadlow
* Joki, ks. Luettelo joista pituuden mukaan
* Käärme, Verkkopyton
* Mäkihyppy, ks. Luettelo pisimmistä mäkihypyistä
* Musiikkivideo,  Michael Jackson’s Ghosts
* Puu,  Hyperion
* Rantaviiva,  Kanada
* Rautatietunneli, ks. Luettelo maailman pisimmistä rautatietunneleista
* Riippusilta,  1915 Çanakkalen silta
* Tunneli, Delawaren vesitunneli
* Vuorijono,  Andit
Pihlajankylä

**Pihlajankylä** on Pohjois-Parkanossa valtatie 3 varrella sijaitseva kylä, joka rajoittuu idässä Kuivasjärveen. Kylän väkiluku on noin 40 asukasta. Kylä on osa Pohjois-Parkanoa.

Kylästä on 4 km Kuivasjärven kylään, 16 km Parkanoon, 17 km Kihniöön sekä 29 km Karviaan.

## Toimintaa kylässä
Kylässä sijaitsee entinen saha, jonka toiminta loppui 2000-luvun loppupuolella. Sahan tilalla sijaitsi ennen Pohjois-Parkanon meijeri. Kylässä on sijainnut myös kauppa. Nykyään kylässä toimii muun muassa lintujen ruokaa valmistava Luisenniemen Tila Oy sekä rakennusalan yritys. Kylästä noin 4 kilometriä pohjoiseen sijaitsee SEO:n kylmäasema. Kylä on osa Pohjois-Parkanoa ja alueella on toimintaa esimerkiksi elokuisten markkinoiden muodossa, mutta eniten ohjelmaa on Pohjois-Parkanon kylätalolla, jossa on satunnaisten tapahtumien lisäksi myös muun muassa Petäjäopiston jokaviikkoista ohjelmaa.

## Alueen vesistöt
Kylän läpi laskee vesi Kuivasjärveen, johon se myös rajautuu. Vatajanjoki on Kuivasjärven laskujoki, joka laskee Vatajanjärvestä ja se leikkaa kylän pohjoispuolelta. Tämän lisäksi kylän eteläpuolelta laskee myös luoma Nivusjärvestä Kuivasjärveen.

## Lähteet
* https://www.parkanonkylat.fi/
Yhdystie 6760

**Yhdystie 6760** on yhdystie, joka kulkee Närpiöstä Ylimarkun kautta Pirttikylään. Tien pituus on 29 kilometriä.

Tie saa alkunsa Närpiön keskustan pohjoispuolelta seututeiden 673 ja 676 kiertoliittymästä. Tie kulkee lyhyen matkan suoraan ja kaartuu hieman, minkä jälkeen tie jatkuu viivasuorana Ylimarkkuun  yhdystien 6765 liittymään asti. Ylimarkusta tie jatkuu Pirttikylään asti valtatien 8 liittymään, minne tie myös päättyy.

Vilkkaimmillaan tie on Närpiön kohdalla, missä tiellä ajaa yli 1&nbsp;900 ajoneuvoa vuorokaudessa. Ylimarkussa sijaitsevan yhdystien 6772 liittymään asti liikennemäärät pysyvät yli 1&nbsp;000 ajoneuvon vuorokautta kohti, kunnes Ylimarkusta Pirttikylään asti liikennemäärät pienenevät ja pysyttelevät 500–800 ajoneuvossa vuorokautta kohden.

Tien osoitenimi on koko matkalla Vasavägen (Vaasantie). Tie oli ennen osana valtatietä 8, kunnes korvaava tie rakennettiin hieman idemmäs entisen valtatien viereen. Yhdystiehen kuuluva Närpiön ja Ylimarkun välinen 13,5 kilometriä pitkä suora on Suomen pisin täysin suora tieosuus.

## Reitti

Tie kulkee koko matkallaan Pohjanmaan maakunnan ja Närpiön kunnan alueella. 

Närpiössä tie kulkee etelästä pohjoiseen katsottuna seuraavasti: Närpiön keskustaajama – Yttermark – Ylimarkku (Övermark) – Pirttikylä (Pörtom).

## Historia

Tien rakentaminen otettiin esille ensimmäistä kertaa 1700-luvun alussa, jolloin närpiöläiset tekivät aloitteen tien rakentamisesta Närpiöstä Ylimarkun, Pirttikylän ja Riimalan kautta Vaasaan. Tähän aikaan kulki vain Närpiön länsirannasta heikkokuntoinen talonpoikien käyttämä ja ylläpitämä tie. Myös maaherrat ajoivat ajatusta uuden tien rakentamisesta, koska sitä pitkin pääsisi kulkemaan suoremmin verrattuna silloiseen mutkittelevaan ja rannikkoa myötäilevään rantatiehen. Kruunu vei asiaa tien rakentamisesta eteenpäin vuonna 1752, kun kuningas Adolf Fredrik oli Suomen matkallaan kulkemassa Etelä-Suomesta Vaasaa kohti. Tietä alettiin kruunun toimesta rakentamaan vuonna 1763. Tie rakennettiin kulkemaan erämaassa, ja tieltä kuljettiin muihin kyliin risteävin tieyhteyksin. Asutusta ja maataloutta levisi myös tien varrelle suon kuivauksen seurauksena. Vuonna 1778 postia jaettiin ympärivuotisesti myös Pirttikylän kautta. Lopulta tie julistettiin valmistiiksi vuoden 1775 puolivälin jälkeen ja nimettiin silloisen kuninkaan mukaan Adolf Fredrikin postitieksi. Nykyinen yhdystie 6760 kulkee edelleen postitien kanssa samalla tielinjauksella.

Vuonna 1938 silloinen Turun ja Oulun välinen tie numeroitiin valtatieksi 8. Nykyinen yhdystie 6760 oli tähän aikaan osa kyseistä reittiä ja siten myös osa valtatietä 8. Vuonna 1963 valmistui uuden valtatien 8 tielinjaus silloisen Vaasan läänin rajalle asti. Kun uutta tietä jatkettiin rajalta eteenpäin Vaasaa kohti, numeroitiin vanha valtatie 8 Närpiön ja Pirttikylän välillä yhdystieksi 6760.

## Lähteet
Gustavsburg

**Gustavsburg** on Saksassa Ginsheim-Gustavsburgin kaupunginosa Reinin itärannalla, vastapäätä Mainzin kaupunkia. Ginsheim-Gustavsburgissa on noin 16&nbsp;000 asukasta.

Alueella oli asutusta jo kelttiläisten aikaan. Roomalaiset rakensivat sinne linnoituksen, ja myöhemmin Gustavsburgina tunnetulle paikalle Mainin suulle rakennettiin kastelli. 30-vuotisen sodan aikana Kustaa II Aadolf soti seudulla, ja sinne rakennettiin linnoitus, joka sai 1633 nimen hänen mukaansa Axel Oxenstiernan laatimassa asiakirjassa. Jotta seudulle syntyisi pysyvä asutus, asiakirjassa luvattiin etuoikeuksia, kuten verovapaus. Asukkaita se ei kuitenkaan linnoitukseen saanut houkutelluksi. Rakennustöiden aikana löytyi paljon arvokasta aineistoa, jota Oxenstierna lähetti matkaan Ruotsiin, mutta laiva upposi myrskyssä ja vei aarteet mennessään. Gustavsburg sai uuden alun 1859, jolloin Reinin yli rakennettiin silta. Sinne syntyi myös tehdas MAN, ja paikkakunnan kehitys pääsi käyntiin.

Kaupunkiin perustettiin 1858 Vereinigte Maschinenfabrik Augsburg und Maschinenbaugesellschaft Nürnberg, A.-G:n (MAN) haaraosasto Brückenbauanstalt Gustavsburg, joka oli Saksan suurin ja huomattavin sillanrakennuspaja. Se on rakentanut muun muassa 170 metrin jänteisen ja 107 metriä korkean rautatie-kaarisillan Wupperlaakson yli Müngstenin lähelle, Grünenthal-sillan Itä-Pohjanmeren kanavan yli, katusillat Reinin yli Wormsissa sekä sillan Ruhrortin ja Hombergin välille (625,8 m) ja Suomessa Kyrönsalmen sillan Savonlinnan lähelle. Laitoksen johtajana oli 1858–1884 tunnettu sillanrakentaja Heinrich Gerber.

Natsi-Saksan aikana paikkakunnalla oli työleiri, josta tuli työläisiä lähiseudun tehtaisiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ahti Peltonen

**Ahti Alvar Aleksi Peltonen** (tyyliteltynä **AHTI**, s. 6. joulukuuta 1999 Vaasa) on suomalainen rap-artisti. Hän on tehnyt mm. ”Maanantai sessarit” -nimisen rap-sarjan, johon kuuluu kahdeksan osaa. Ahti on julkaissut useita singlejä. Hän julkaisi debyyttialbuminsa "Normijäbä" huhtikuussa 2023. Albumi striimasi platinaa. 

Ahdin menestyneimpiä kappaleita ovat ”Matkustaja” (feat. Aksel Kankaanranta), ”Väärään aikaan” (feat. Hugo) ja ”Yksinkertasta” (feat. Costi).
## Diskografia

### Albumit

### Singlet

## Lähteet
Valtteri Hämäläinen

**Valtteri Hämäläinen** (s. 15. tammikuuta 1998 Kouvola) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa miesten Superpesiksessä pelaavaa Kouvolan Pallonlyöjiä. Ulkopelissä Hämäläisen pelipaikka on koppari ja sisäpelissä vaihtaja tai kotiuttaja. Uransa aikana Hämäläinen on myös edustanut Imatran Pallo-Veikkoja, Haminan Palloilijoita sekä Kankaanpään Mailaa.

## Lähteet
Nicola di Bari

**Nicola di Bari** (oik. **Michele Scommegna**, s. 29. syyskuuta 1940 Zapponeta, Apulia, Italia) on italialainen laulaja ja näyttelijä. Di Bari voitti Canzonissima-laulukilpailun vuonna 1971 kappaleella "Chitarra suona più piano". Di Bari sijoittui San Remon musiikkifestivaaleilla toiseksi vuonna 1970 kappaleella "La prima cosa bella" sekä voitti kilpailun vuonna 1971 kappaleella "Il cuore è uno zingaro" ja vuonna 1972 kappaleella "I giorni dell'arcobaleno". Vuonna 1972 di Bari myös edusti Italiaa Eurovision laulukilpailussa samalla kappaleella. Eurovision laulukilpailussa di Bari sijoittui kuudenneksi.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Nicola di Barin kotisivut
Jukka Mäki (kauppaneuvos)

**Jukka Santeri Mäki** (18. huhtikuuta 1935 Turku – 12. huhtikuuta 2014 Calahonda Espanja) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Mäen vanhemmat olivat apulaisjohtaja Uuno Aleksanteri Mäki ja pankkivirkailija Aili Anna Regina Vuoksi ja puoliso vuodesta 1961 arkkitehti Marja Kaarina Turunen. Mäki tuli ylioppilaaksi Turun klassillisesta lyseosta 1954 ja valmistui ekonomiksi Turun kauppakorkeakoulusta 1958. Hän oli Raision Tehtaat Oy:n ostopäällikön ja hankintajohtajan apulainen 1958–1961, ulkomaanosaston päällikkö 1961–1963, myyntipäällikkö 1963–1965, markkinointijohtaja 1965–1974, elintarvikeryhmän johtaja 1974–1992, johtokunnan ja hallituksen jäsen 1965–1987 ja varajäsen 1987–1997 sekä Raision Yhtymän johtaja ja johtoryhmän jäsen vuodesta 1982 ja varapääjohtaja 1992–1997. Mäellä oli myös useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Mäki pelasi aikanaan koripalloa Suomen mestaruussarjassa Turun Urheiluliiton joukkueessa ja toimi pitkään mestaruussarjan erotuomarina. Hän oli Turun Palloseuran hallituksen jäsen ja Suomen Koripalloliiton kunniapuheenjohtaja. Kauppaneuvoksen arvonimen Mäki sai 1991. 

## Lähteet
Milano – San Remo 2022

**Milano – San Remo 2022** oli järjestyksessään 113. maantiepyöräilyn Milano – San Remo -kilpailu. Se käytiin 293 kilometrin reitillä Milanosta San Remoon 19. maaliskuuta 2022. Kilpailu kuului UCI World Touriin.

Matej Mohorič voitti kilpailun. Hän karkasi kärkiryhmästä Poggion huipulta laskettaessa noin 4,4 kilometrin päässä maalista, ja pystyi pitämään johtonsa maaliin saakka. Häntä takaa-ajanut ryhmä saapui maaliin Anthony Turgis'n ja Mathieu van der Poelin johdolla kaksi sekuntia myöhemmin.

## Tulokset
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cyclingnews

## Osallistuneet joukkueet
Lähde: Pro Cycling Stats

## Lähteet
Q108913874
Anthony Turgis

**Anthony Turgis** (s. 16. toukokuuta 1994 Bourg-la-Reine, Ranska) on ranskalainen maantiepyöräilijä, joka on menestynyt etenkin yksipäiväisissä kilpailuissa. Hän aloitti ammattilaisuransa Cofidis-tallissa 2014–2018 ja siirtyi nykyiseen joukkueeseensa Team TotalEnergiesiin 2019.

Turgis sijoittui Matej Mohoričin jälkeen toiseksi Milano – San Remo -suurklassikossa 2022. Hän voitti 14 soratieosuutta sisältäneen yhdeksännen etapin Ranskan ympäriajossa 2024.

Myös Turgis'n veljet Jimmy ja Tanguy Turgis ovat olleet ammattipyöräilijöitä, mutta he joutuivat lopettamaan uransa sydänvaivojen vuoksi.

## Saavutuksia

Lähteet: Pro Cyclings Stats, Cycling Archives
;2010
:Maantieajon "noviisien" Ranskan-mestaruus
;2011
:Cyclocrossin junioreiden EM-kilpailut, viides
;2012
:Maantieajon junioreiden EM-kilpailu, hopeaa
;2014
:Liège-Bastogne-Liège, alle 23-v. kilpailu, voitto
:EM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa pronssia
;2015
:Boucles de la Mayenne, kokonaiskilpailun, nuorten kilpailun ja 2. etapin voitto
:MM-kilpailut, alle 23-v, maantieajossa pronssia
;2016
:Classic Loire Atlantique, voitto
:Luxemburgin ympäriajo, 3. etapin voitto
;2017
:Tour de l'Eurométropole, kolmas
;2019
:Grand Prix La Marseillaise, voitto
:Dwars door Vlaanderen, toinen
:Dunkerquen neljän päivän ajo, nuorten kilpailun voitto
:Luxemburgin ympäriajo, nuorten kilpailun voitto
:Paris–Chauny, voitto
;2020
:Flanderin ympäriajo, neljäs
;2021
:Kuurne–Bryssel–Kuurne, toinen
:Flanderin ympäriajo, kahdeksas
;2022
:Milano – San Remo, toinen
;2023
:Super 8 Classic, toinen
;2024
:Ranskan ympäriajo, 9. etapin voitto

## Lähteet
El Migu

**Miguel Castellón** eli **El Migu** on suomalainen reggaeton-artisti. Juuriltaan kolumbialais-bolivialainen artisti tunnetaan menestyssinglestään *Erilainen*, joka on striimannut tuplaplatinaa.

## Diskografia

### EP:t
**[[Uus visio]]* (2021)

### Singlet

### Vierailijana

## Lähteet
Seututie 673

**Seututie 673** on tie, joka kulkee Teuvan Perälästä Närpiön, Korsnäsin ja Maalahden kautta Mustasaaren Vikbyhyn. Tien pituus on 95 kilometriä.

Tie saa alkunsa Teuvan Perälästä Kantatien 67 liittymästä. Seututie ohittaa ensimmäisenä Pohjanmaan maakuntarajan noin kilometrin matkan jälkeen. Ennen Närpiötä tie risteää Valtatien 8 kanssa entisen Närpiön Rantahovin vieressä. Tie kulkee suurimman osan loppumatkastaan lähellä rannikkoa, mutta vain Nässkatanin kohdalla voi kunnolla nähdä meren. Tie kulkee keskeisesti Korsnäsin ja Maalahden keskustojen läpi. Maalahden keskustan kohdalla tie ylittää myös Maalahdenjoen. Mustasaaressa Vikbyn kohdalla seututiellä on oma eritasoliittymänsä valtateiden 3, 8 ja 18 yhteisen moottoritien kanssa. Tie päättyy eritasoliittymän vieressä sijaitsevaan seututien 715 liittymään.

Tie kulkee Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakuntien alueella. Tien alkupisteestä Valtatien 8 liittymään asti osoitenimi on Karlåvägen (Karlåntie). Valtatien 8 liittymästä Närpiöön seututien 676 ja yhdystien 6760 kanssa yhteiseen kiertoliittymään asti osoitenimi on Närpesvägen (Närpiöntie). Kiertoliittymästä tien loppuun asti osoitenimi on Strandvägen (Rantatie).

Tie on vilkkaimmillaan Mustasaaressa Vikbyn kohdalla, missä tiellä kulkee päivittäin yli 6000 ajoneuvoa. Hiljaisinta on Kantatien 67 ja Valtatien 8 liittymien välisellä tieosuudella, missä tiellä kulkee päivittäin alle 1000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Liikennemäärät perustuvat vuonna 2021 annettuihin tietoihin.

## Lähteet
Kalsiumkromaatti

**Kalsiumkromaatti** (CaCrO4) on kalsium- ja kromaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään väriaineena. 

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa kalsiumkromaatti on keltaista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on tetragonaalinen. Tunnetaan myös kidevedellinen dihydraatti (CaCrO4 · 2H2O), jonka kiderakenne on monokliininen. Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa. Kalsiumkromaatti liukenee hyvin veteen. Yhdiste on voimakas hapetin ja karsinogeenista.

Kalsiumkromaattia voidaan valmistaa saostamalla vesiliukoisten kalsiumsuolojen liuoksista kromaattien avulla, natriumdikromaatin ja kalsiumkarbonaatin reaktiolla tai kuumentamalla kromimalmeja kalsiumoksidin ja -nitraatin kanssa.

Kalsiumkromaattia käytetään väriaineena taiteilijaväreissä ja korroosionestomaaleissa. Yhdistettä käytetään myös depolarisaattorina korkean lämpötilan akuissa. 

## Lähteet
Helena Värri

**Helena Värri** (25. maaliskuuta 1960 Karhula – 13. joulukuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen musiikkielämän vaikuttaja.

Värri sai lapsena perheensä kotiin pianon ja aloitti pianotunnit Kotkan musiikkiopistossa. Hän jatkoi musiikkiopintojaan Turun konservatoriossa ja opiskeli kuoronjohtoa Klemetti-opistossa. Värri perehtyi jatko-opinnoissaan taidehallintoon ja valmistui maisteriksi Turun yliopistosta. Hän aloitti 24-vuotiaana työskentelyn Turun keskusvankilan kanttorina ja jatkoi työskentelyä Varsinais-Suomen seurakunnissa. Hän johti lapsi- sekä eläkeläiskuoroja ja antoi pianonsoiton opetusta.

Värri työskenteli vuosikymmenen ajan Vantaalla seurakunnan musiikkisihteerinä. Lisäksi hän oli Vantaan Barokki -tapahtuman toiminnanjohtaja ja koordinoi Vantaan Pyhän Laurin kirkon 500-vuotisjuhlallisuudet. Värri toimi tämän jälkeen lähes kahdenkymmenen vuoden ajan keskeisenä vaikuttajana Espoon musiikkielämässä. Hän oli Sellosalin johtaja ja Tapiola Sinfoniettan intendentti. Vuonna 2017 Värristä tuli Suomen Sinfoniaorkesterit ry:n toiminnanjohtaja. Hän sairastui syksyllä 2021 haimasyöpään ja kuoli saman vuoden joulukuussa 61-vuotiaana.

## Lähteet
Luamben kansallispuisto

**Luamben kansallispuisto** (Luambe National Park) on Sambiassa sijaitseva pieni, 247 km2 laajuinen kansallispuisto. Luamben kansallispuisto sijaitsee Pohjois- ja Etelä-Luangwan kansallispuistojen välissä. Luamben kansallispuiston ympärillä on laaja riistansuojelualue, jolla metsästys on rajoitetusti mahdollista.

Luamben kansallispuisto koostuu pääasiassa mopanepuiden muodostamasta metsästä. Osa puista on korkeita ja paljon tilaa vieviä, ja niiden alla on vain vähän kasvillisuutta. Mopanepuumetsien lisäksi kansallispuiston alueella on miombotyyppistä savannia sekä heinikkomaita.

Luamben kansallispuistoon pääsee autolla vain suunnilleen toukokuun ja lokakuun välisenä aikana, sillä ensimmäiset rankemmat sateet muuttavat alueen maaperän mahdottomaksi ajaa nelivetoisellakaan autolla. Alueen tiet ovat myös kuivan kauden aikaan varsin huonokuntoisia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Zambia Tourism: Luambe National Park