open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Risto Korvenmaa

**Risto Aarne Korvenmaa** (5. kesäkuuta 1928 Hämeenlinna – 24. joulukuuta 1998) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 

Korvenmaan vanhemmat olivat verotarkastaja Väinö Korvenmaa ja Else Bergström ja puoliso 1952–1977  Anelma (Anne) Vellamo Iivarinen. Korvenmaa tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta 1949 ja opiskeli Helsingin kauppakorkeakoulussa 1949–1952 suorittamatta kuitenkaan loppututkintoa. Korvenmaa oli Merihuolto Oy:n kansainvälisten kuljetusten osaston vientihuolitsija ja myyjä 1952–1954, Oy Huolintakeskus Ab:n myyntipäällikkö Hampurissa 1954–1958, Eurooppalainen Kuljetus Oy:n johtaja Helsingissä 1958–1960, A. Ahlström Oy:n Euran Paperin vienti- ja markkinointipäällikkö 1960–1972 ja Enso-Gutzeit -yhtiön pakkausryhmän johtaja Lahdessa 1972–1982 ja johtaja ja hallituksen jäsen Helsingissä 1982–1990. Hänellä oli myös useita kotimaisia ja kansainvälisiä luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Pakkausalan European Packaging Federation (EFP) -järjestön puheenjohtajaksi hänet valittiin 1980. Sotilasarvoltaan Korvenmaa oli reservin vänrikki. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1988. 

## Lähteet
Janakkalan Leppäkosken Voiman talo

**Voiman talo** on Janakkalan kunnan Leppäkosken kylässä sijaitseva työväentalo. Alun perin se oli nimeltään **Leppäkosken työväentalo**.

## Historiaa
Leppäkosken työväenyhdistys perustettiin nimellä Leppäkosken Työväenseura vuonna 1889. Se toimi alkuun wrightiläisenä yhdistyksenä, ja mukaan liittyi käsityöläisten, työmiesten, torppareiden ja rautatieläisten lisäksi myös säätyläisiä.

Vuonna 1906 yhdistys liittyi Sosialidemokraattiseen puolueeseen, ja sen nimi muutettiin Leppäkosken Työväenyhdistykseksi. Tällöin yhdistyksen jäsenmäärä nousi suurimmilleen, yli 200 henkeen. 

Oman talon yhdistys sai vuonna 1916. Yhdistyksen jäsenluku tuolloin oli 59. Talo, joka oli alun perin huvila, ostettiin vuonna 1915, ja siinä tehtiin korjauksia ja rakennettiin juhlasali. Vihkiäisjuhlaa vietettiin heinäkuussa 1916. Juhlapuheen piti Oskari Tokoi.

1980-luvun alussa talo oli vielä Leppäkosken Sosialidemokraattisen Työväenyhdistyksen omistuksessa. Myöhemmin talo on siirtynyt voimistelu- ja urheiluseura Voiman haltuun, ja se tunnetaan nykyään Voiman talona. Taloa vuokrataan erilaisia tilaisuuksia varten.

## Toimintaa työväentalolla
Talolla toimi alkuaikoina voimistelu- ja urheiluseura Voima, nuoriso-osasto, ammattiosastoja, lasten raittiusosasto sekä naisosasto. Sisällissodan aikaan siellä toimi punakaartin esikunta.

Vuonna 1939 yhdistys vietti 50-vuotisjuhlaansa kaksiosaisena: päiväjuhlan ohjelmassa oli muun muassa puheita ja yhdistyksen historiikki, iltajuhlassa taas näytelmä ja tanssia. Molemmissa juhlissa oli paljon yleisöä. Vuonna 1969 vietettiin yhdistyksen 80-vuotisjuhlaa, jossa yhdistyksen veteraaneja kukitettiin.

1980-luvun alussa talolla järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja ja urheiluharjoituksia.

## Nykyinen toiminta
Nykyään talolla toimii Voiman alainen teatterijaosto, ja keväisin siellä esitetään jaoston harjoittelema näytelmä. Voiman naisjaosto järjestää lasten diskoja, naisten iltoja, juhannusjuhlan joka toinen vuosi sekä jouluisen puurojuhlan ja myyjäisiä. Talon yläkerrassa on kuntoiluhuone.

## Rakennus
Talo on hirsirunkoinen, ja se vuorattiin laudoilla vuonna 1960. Nykyään siihen kuuluu juhlasali, johon mahtuu noin sata henkeä, näyttämö, kahvio, keittiö, pieni takkahuone ja sauna sekä kuntoiluhuone. Alun perin talossa oli kahden huoneen ja keittiön asunto vahtimestaria varten. Taloa laajennettiin vuosina 1946–1948 ja peruskorjattiin 1990-luvulla. Talo on osin 1- ja osin 1,5-kerroksinen, ja sen pinta-ala on 450 m².

## Lähteet
Guðrún Hafsteinsdóttir

**Guðrún Hafsteinsdóttir** (s. 9. helmikuuta 1970) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka valittiin Islannin parlamenttiin Alþingiin vuoden 2021 vaaleissa.

Guðrún syntyi Selfossissa. Hän opiskeli antropologiaa Islannin yliopistossa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 2008; vuonna 2011 hän suoritti sovelletun tasa-arvotieteen tutkinnon. Vuosina 2008–2021 hän oli jäätelöyritys Kjörísin markkinointijohtaja.

Guðrún on istunut muun muassa Reykjavíkin yliopiston ja Sinisen laguunin sekä erinäisten yritysten, eläkerahastojen ja muiden järjestöjen hallituksissa. Vuosina 2014–2020 hän toimi Islannin teollisuusyritysten liiton puheenjohtajana.

Vuoden 2021 parlamenttivaaleissa Guðrún valittiin Alþingiin Suðurkjördæmi-vaalipiiristä. Vaalien jälkeen hänet valittiin talous- ja kauppavaliokunnan puheenjohtajaksi, minkä lisäksi hän istuu hyvinvointivaliokunnassa.

## Lähteet
Louis Claude de Saulces de Freycinet

**Louis Claude de Saulces de Freycinet** (7. elokuuta 1779 Montélimar, Drôme, Ranska – 18. elokuuta 1842 Saulce-sur-Rhône, Drôme) oli ranskalainen merivoimien upseeri ja tutkimusmatkailija.

## Elämä ja ura
Vuonna 1793 Freycinet liittyi Ranskan laivastoon. Osallistuttuaan taisteluihin brittejä vastaan hän liittyi vuonna 1800 yhdessä veljensä Louis Henri de Freycinet'n kanssa, joka myöhemmin nousi amiraaliksi, kapteeni Nicolas Baudinin johtamaan retkikuntaan, joka lähetettiin *Naturaliste*- ja *Géographe* -aluksilla tutkimaan Australian etelä- ja lounaisrannikkoa. Tämä retkikunta tutki uudelleen suuren osan englantilaisen Matthew Flindersin jo läpikäymistä ja nimeämistä alueista ja otti käyttöön uusia nimiä. Länsi-Australian rannikolla Shark Bayssa sijaitsee  Freycinetin suisto. Cape Leeuwinin ja Cape Naturalisten välissä sijaitseva Cape Freycinet ja Tasmaniassa sijaitseva Freycinetin niemimaa ja Freycinetin kansallispuisto kantavat myös tutkimusmatkailijan nimeä. Vuonna 1805 hän palasi Pariisiin, ja hallitus antoi hänelle tehtäväksi laatia retkikunnan kartat ja raportit. Koko teos ilmestyi nimellä *Voyage de découvertes aux terres australes* (1807–1816). 

Vuonna 1817 Freycinet komensi *Uranie*-alusta, jolla Jacques Arago ja muut matkustivat Rio de Janeiroon tekemään heilurimittauksia. Tämä oli vain osa laajempaa matkasuunnitelmaa, jonka tarkoituksena oli tehdä paitsi maantieteellisiä ja etnologisia myös tähtitieteellisiä ja meteorologisia havaintoja sekä kerätä näytteitä. Tällä retkikunnalla hydrografisista tutkimuksista vastasi Louis Isidore Duperry, joka vuonna 1822 nimitettiin *Coquille*-aluksen komentajaksi. Kolmen vuoden ajan Freycinet risteili ympäriinsä, kävi Australiassa, Mariaaneilla, Havaijisaarilla ja muilla Tyynenmeren saarilla, Etelä-Amerikassa ja muualla, ja vaikka *Uranie* menetettiin Falklandinsaarilla paluumatkan aikana, hän palasi Ranskaan mukanaan luonnontieteellisiä kokoelmia sekä runsaasti muistiinpanoja ja piirroksia. Matkan tulokset julkaistiin vuosina 1824–1844 Freycinet'n valvonnassa nimellä *Voyage autour du monde sur les corvettes "l'Uranie" et "la Physicienne"*, joissa on hienoja kuvia ja karttoja. Freycinet hyväksyttiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1825, ja hän oli yksi Pariisin maantieteellisen seuran perustajista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Stefán Vagn Stefánsson

**Stefán Vagn Stefánsson** (s. 17. tammikuuta 1972) on islantilainen edistyspuolueen poliitikko ja entinen poliisi, joka valittiin Islannin parlamenttiin Alþingiin vuoden 2021 vaaleissa.

Stefán syntyi Reykjavíkikssä. Hänen isänsä Stefán Guðmundsson toimi edistyspuolueen kansanedustajana vuosina 1979–1999. Stefán valmistui Islannin poliisikoulusta poliisiksi vuonna 2000. Vuosina 1997–2000 hän toimi konstaapelina Reykjavíkin poliisissa, ja vuosina 2000–2007 poliisin erikoisjoukoissa eli niin sanotussa Viikinkiryhmässä. Vuosina 2006–2007 hän palveli NATOn rauhanturvaoperaatiossa Afganistanissa. Vuosina 2008–2015 hän toimi ylikomisariona Sauðárkrókurissä, vuosina 2015–2021 Luoteis-Islannissa. 

Vuodesta 2010 lähtien Stefán on istunut edistyspuolueen puoluevaltuustossa sekä Skagafjörðurin kunnanvaltuustossa. Vuodesta 2020 hän on toiminut Skagafjörðurin kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Vuoden 2021 parlamenttivaaleissa Stefán valittiin Alþingiin Norðvesturkjördæmi-vaalipiiristä; aikaisemmin hän oli toiminut vaalipiirin varaedustajana. Vaalien jälkeen hänet valittiin talousasiavaliokunnan puheenjohtajaksi, minkä lisäksi hän istuu budjettivaliokunnassa.

## Lähteet
Napialan työväentalo

**Napialan työväentalo** oli Janakkalan kunnan Napialan kylässä sijainnut työväentalo. Talo on purettu.

## Historiaa
Napialan työväenyhdistys perustettiin suurlakon alla syksyllä 1905. Saman tien ryhdyttiin oman talon hankintaan. Yhdistyksen puheenjohtaja vuokrasi palstaltaan yhdistykselle tontin, jolle rakennettiin laudoista työväentalo. Se valmistui tapaninpäiväksi 1905. Vuonna 1914 yhdistys rakensi toisen talon.

Sisällissodan aikaan suojeluskunta sulki talon ja naulasi sen ovet kiinni.
 
1990-luvun alussa talo oli huonossa kunnossa, ja myöhemmin se purettiin.

## Toimintaa työväentalolla
Talolla toimi muun muassa opintokerho, torvisoittokunta, nuoriso-osasto, voimistelu- ja urheiluseura Pyrkivä, näytelmäseura (vuodesta 1920 lähtien nimellä Napialan Työväen Näyttämö) sekä kirjasto.

Näytelmäseuran ensimmäinen esitys työväentalolla oli vuonna 1906 näytelmällä *Pullanpyörittäjän kokous*. Myöhemmin ohjelmistossa oli muun muassa *Seitsemän veljestä*, *Miehen kylkiluu* ja *Kirottu mammona*. Näyttämön ensimmäiset kulissit maalasi taiteilija R. Rautoja. Toisen kulissit tilattiin juuri ennen sisällissotaa taiteilija Erkki Karulta, joka tuolloin oli Forssan Työväen Näyttämön johtaja.

1980-luvun alussa talolla järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa, bingoa, teatteria ja juhlia. Talo oli myös suosittu keikkapaikka. Vuonna 1991 Napialan Työväen Näyttämö muutti pois talolta sen huonon kunnon takia.

## Rakennus
Talo oli hirsirunkoinen ja lautavuorattu. Se maalattiin vaaleaksi vuonna 1946, jolloin taloa myös laajennettiin ja sen alkuperäinen pärekatto vaihdettiin peltikatoksi. Laajennuksia tehtiin myös vuosina 1923 ja 1957. Talo oli kaksikerroksinen, ja sen pinta-ala oli 300 m². Talossa oli juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen sekä yhden huoneen ja keittiön asunto. Vuonna 1982 talossa ei ollut vesijohtoa, viemäröintiä eikä wc:tä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kulissimaalari Richard Rautojan työ. Lempäälän työväenyhdistys.
Ray Hedelmäjazzo

**Ray Hedelmäjazzo** on vuonna 1990 julkaistu pajatson ja hedelmäpelin yhdistelmä. Pelissä saattoi saada voiton kahdella tavalla – joko porttiosumavoiton tai hedelmäkuvioilla saatu lisävoitto. Hedelmäpelivoitto oli lisävoitto. Panoksena pelissä oli 1–5 markkaa. Ressuportaista saatava voitto oli näkyvissä valopatsaassa palaneen kertoimen mukainen.

## Lähteet
Neidonhuivio

**Neidonhuivio** (*Mussaenda frondosa*) on matarakasvien (Rubiaceae) heimoon, huivioiden (*Mussaenda*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta pensas, joka voi kasvaa korkeimmillaan noin kolme metriä korkeaksi.

Neidonhuivio on subtrooppisten ja trooppisten alueiden kasvi ja sitä kasvaa luontaisena Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Sitä tavataan Intiassa, Sri Lankassa, Nepalissa, Vietnamissa ja Indonesiassa.

Neidonhuiviota kerätään luonnosta syötävien lehtiensä vuoksi sekä erilaisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin. Esimerkiksi kasvin juuria on käytetty lepran torjuntaan ja kasvin lehdistä valmistettua juomaa on käytetty kehossa sisäloisina olevien matojen häätöön. Kasvin kukat ovat puolestaan diureettisia ja niitä on käytetty yskän hoitoon. Lisäksi sitä kasvatetaan koristekasvina puutarhoissa.

## Lähteet
* Useful Tropical Plants: ''Mussaenda frondosa'' 

## Aiheesta muualla
* Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Neidonhuivio (''Mussaenda frondosa'')
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Mussaenda frondosa'' 
* Flora of China: ''Mussaenda frondosa'' 
* iNaturalist: ''Mussaenda frondosa''
* UniProt: Taxonomy - ''Mussaenda frondosa''
Joseph-Antoine Bruni d’Entrecasteaux

**Joseph-Antoine Raymond Bruni d'Entrecasteaux** (tai **Bruny d'Entrecasteaux**) (8. marraskuuta 1737 Aix-en-Provence, Ranska – 20. heinäkuuta 1793 Jaava) oli ranskalainen merivoimien upseeri ja tutkimusmatkailija.

## Elämä ja ura
Entrecasteaux liittyi 15-vuotiaana laivastoon. Vuoden 1778 Ranskan ja Ison-Britannian sodassa hän komensi 32-tykkistä fregattia ja onnistui taitavalla merimiestaidollaan saattamaan kauppalaivaston Marseillesta Lähi-itään, vaikka kaksi merirosvolaivaa hyökkäsi heidän kimppuunsa, joista kumpikin oli suurempi kuin hänen oma aluksensa. Vuonna 1785 hänet nimitettiin Ranskan laivaston komentajaksi Itä-Intiassa, ja kaksi vuotta myöhemmin hänet nimitettiin Mauritiuksen ja île Bourbonin kuvernööriksi. Itä-Intian laivaston komentajana hän teki matkan Kiinaan, mikä sai Ranskan hallituksen valitsemaan hänet vuonna 1791 komentajaksi retkikuntaan, jonka se lähetti etsimään tietoja Jean-François de La Pérousesta, josta ei ollut kuulunut mitään helmikuun 1788 jälkeen. Kontra-amiraali d'Entrecasteaux'n retkikuntaan kuuluivat alukset *Recherche* ja *L'Esperance*, joiden toisena komentajana toimi kapteeni Jean-Michel Huon de Kermadec. 

Kadonneesta La Pérousesta ei saatu tietoja, mutta etsintöjen aikana Entrecasteaux teki tärkeitä maantieteellisiä löytöjä ja tieteellisiä havaintoja. Hänen, hänen työtovereidensa ja laivojensa nimi on edelleen liitetty moniin paikannimiin, kuten D’Entrecasteaux’nsaaret ja Kermadecsaaret. Hän kartoitti Uuden-Kaledonian itärannikon ääriviivat, teki laajoja tutkimuksia Tasmanian rannikolla ja kävi useissa paikoissa Uuden-Hollannin (Australian) etelärannikolla. Molemmat alukset saapuivat Storm Bayhin Tasmaniassa 21. huhtikuuta 1792, ja ne pysyivät siellä 16. toukokuuta 1792 saakka kartoittaen ja nimeten d'Entrecasteaux'n kanavan, Huon- ja Riviére du Nord (nykyään Derwent) -jokien suut, Brunin saaren, Recherche Bayn, Esperancen ja useita muita paikkoja. Tasmaniasta lähdettyään retkikunta purjehti pohjoiseen kohti Itä-Intiaa Uuden-Guinean kautta. Rantautuessaan lähellä Jaavan saarta Entrecasteaux sairastui keripukiin ja kuoli 20. heinäkuuta 1793.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vaippakotilot

**Vaippakotilot** (Philinidae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.

## Taksonomia ja anatomia
Vaippakotilot jaetaan kahteen alaheimoon ja kuuteen sukuun Heimon lajien kuori on ohut, ruumista pienempi ja osittain manttelin peittämä eli sisäinen. Kuori on usein 0,2&ndash;4 cm pitkä. Muodoltaan vaippakotilot ovat pyöreähköjä tai pitkänomaisia. Jalka on kookas. Väriltään heimon lajit ovat usein vaaleita ja ruumiisa voi olla tummempia pilkkuja tai juovia.

## Levinneisyys ja elintavat
Vaippakotiloita tavataan maailmanlaajuisesti erityisesti lauhkeilta alueilta, mutta myös lämpimissä vesissä. Ne liikkuvat tyypillisesti pehmeillä muta- tai hiekkapohjilla niin matalissa kuin syvissäkin vesissä. Vaippakotiloiden ravintoa ovat rataseläimet, monisukasmadot sekä pienet nilviäiset, äyriäiset ja piikkinahkaiset.

## Lähteet
SKZ-Replay

**SKZ-Replay** on eteläkorealaisen Stray Kidsin kolmas kokoelma-albumi. Albumi julkaistiin JYP Entertainmentin ja Republic Recordsin kautta 21. joulukuuta 2022. Albumi sisältää 25 kappaletta ja koostuu kahdesta levystä. A-puoli sisältää jäsenten soolokappaleita ja B-puoli yhtyeen aiemmin julkaisemia *SKZ-Player* ja *SKZ-Record* kappaleita.

## Tausta ja julkaisu
Stray Kids on uransa aikana julkaissut YouTuben kautta sarjoja *SKZ-Player* ja *SKZ-Record*, jotka sisältävät covereita ja yhtyeen tuottamia kappaleita. *SKZ-Player* sisältää videon ja *SKZ-Record* pelkän audion. Ensimmäisen *SKZ-Playerin* julkaisivat Lee Know, Hyunjin ja Felix elokuussa 2018. Ensimmäisen *SKZ-Recordin* julkaisi Seungmin toukokuussa 2020. 

Kokoelma-albumin julkaisusta ilmoitettiin jo vuoden 2022 alussa. Marraskuussa yhtye esitteli uusia fanituotteitansa, johon sisältyi myös *SKZ-Replay* albumin fyysinen CD. Yhtye ilmoitti sen jälkeen julkaisevansa kokoelma-albumin digitaalisesti joulukuussa 2022. Joulukuun 16. päivä julkistettiin albumin kappalelista, joka sisälsi A- ja B-puolen. ”Fam” kappaleen koreankieliseen versioon julkaistiin musiikkivideo albumin julkaisupäivänä.

## Kappaleet

; Huomioita

## Lähteet
Turengin työväentalo

**Turengin työväentalo** on Janakkalan kunnan päätaajamassa Turengissa sijaitseva työväentalo. 

## Historiaa
Turengin työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Oman talon rakentamista alettiin suunnitella vuonna 1907. Talo valmistui vuonna 1910 vuokratontille. Vuonna 1916 yhdistyksen jäsenmäärä oli 28. Janakkalan Sosialidemokraatit myivät talon vuonna 2024 nettihuutokaupassa Janakkalan asukkaille Minna Stoltille ja  Olli Hurskaiselle.

## Toimintaa työväentalolla
Talolla on toiminut alkuaikoina muun muassa kirjasto, kunnallisasiain opintokerho, näytelmäseura, puhujaseura sekä voimistelu- ja urheiluseura Sarastus, joka perustettiin vuonna 1913. Lisäksi yhdistyksellä oli vuodesta 1924 eteenpäin naisjaosto ja vuodesta 1927 nuoriso-osasto.

"Näyttelyseura" perustettiin vuonna 1907. Alkuun näytelmät esitettiin Turengin VPK:n talolla. Vuonna 1915 seuran nimi muutettiin Turengin Työväenyhdistyksen Näyttämöseuraksi. Samoihin aikoihin näyttämölle saatiin esirippu. 1920-luvulla esitettiin muun muassa Seitsemän veljestä sekä Minna Canthin *Murtovaras*.

Vuonna 1959 talolla järjestettiin Janakkalan työväenyhdistysten yhteinen vappujuhla.

1980-luvun alussa talolla järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, teatteria ja juhlia.

2010-luvulla taloa vuokrattiin monille tahoille. Vanajaveden opisto järjesti siellä tanssikursseja, eläkeläiset harrastuksia ja ammattiyhdistykset kokouksiaan. Lisäksi isoja perhejuhlia pidettiin melko paljon. Vuonna 2024 talon uudet omistajat mainitsivat jatkavansa mm. vuokraustoimintaa ja haluavansa talon kaikkien Turenkilaisten käyttöön..

## Rakennus
Talo on hirsirunkoinen ja vaakalaudoitettu. Siinä on kaksi kerrosta, ja sen pinta-ala on 260 m². 1980-luvulla talo oli vaaleankeltaiseksi maalattu. Alun perin talon katto oli päreestä, mutta se on vaihdettu huopakatoksi.

Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, näyttämön maskeeraustilat, vaatehuone, kuisti sekä vahtimestarin yhden huoneen ja keittiön asunto. 1980-luvun alussa talossa ei ollut vesijohtoa, viemäriä tai wc:tä, ja peruskorjaus oli suunnitteilla. Peruskorjaus on sittemmin tehty.

Vuoden 2017 alussa alkoi levitä huhu, että talossa olisi sisäilmaongelmia. Taloon tehtiin sisäilmaselvitys, jonka tulosten mukaan ongelmia ei kuitenkaan ollut. 

## Lähteet
Oleksa Hryštšenko

**Oleksa Hryštšenko**, , myös **Alexis Gritchenko**, (2. huhtikuuta 1883 Krolevets, Tšernihivin kuvernementti – 28. tammikuuta 1977 Vence, Ranska) oli modernistinen ukrainalainen taidemaalari, taidehistorioitsija ja kirjailija.

Hryštšenko opiskeli biologiaa Kiovan ja Moskovan yliopistoissa ja samaan aikaan maalausta Kiovassa Serhi Svitoslavskyin oppilaana ja Moskovassa Konstantin Juonin oppilaana. Hän suuntautui venäläiseen modernismiin ja oli yhteydessä kahteen merkittävään keräilijään, Sergei Štšukiniin ja Ivan Morozoviin. Hän oleskeli vuonna 1911 lyhyen aikaa Pariisissa, jossa hän tutustui André Lhoteen, Alexander Archipenkoon ja Henri Le Fauconnieriin ja kiinnostui kubismista. Opiskellessaan 1913–1914 Italiassa hän kirjoitti tutkielmia italialaisista kansantaiteilijoista ja ikonitaiteen ja länsimaiseen taiteen suhteesta. Lokakuun vallankumouksen aikana 1917 hänestä tuli Valtion Moskovan taidestudion professori, ja hänelle tarjottiin Tretjakovin gallerian johtajan tehtävää, mutta hän pakeni Venäjältä Krimin kautta Turkkiin.

Hryštšenko asui 1919–1921 Istanbulissa ja maalasi siellä vesiväritöitä. Sitten hän muutti 1921 Ranskaan ja sai 12 Istanbulissa tekemäänsä työtä Pariisin Syyssalonkiin yhtä aikaa Fernand Légerin kanssa. Oleskeltuaan maalaamassa Kreikassa ja Kreetalla hän asettui 1927 Etelä-Ranskaan Cagnesiin. Tyylillisesti hän oli sen jälkeen ekspressionisti ja käytti runsaasti itämaisia värejä.

Hryštšenkon töitä oli näytteillä merkittävissä pariisilaisissa gallerioissa, ja hän osallistui näyttelyihin Salon des Tuileries’ssä ja Syyssalongissa, jonka jäsen hän oli vuodesta 1930. Hänen töitään oli 1930-luvulla näytteillä myös Lvivissä. Kun Barnesin säätiö hankki 1923 hänen töitään, hän tuli tunnetuksi Yhdysvalloissa. Hän perusti 1963 nimeään kantavan säätiön Alexis Gritchenko Foundation, jolle hän lahjoitti yli 70 työtään. Ne sijoitettiin New Yorkiin Ukrainian Institute of Americaan, ja vuonna 2006 maalaukset siirrettiin virallisesti Kiovaan Ukrainan kansalliseen taidemuseoon. Maalauksia on monissa museoissa ja yksityiskokoelmissa, muun muassa belgialaistuneen lääkärin ja taiteenkeräilijän Volodymyr Popovytšin kokoelmassa. Osan hänen teoksistaan Lvivissä neuvostoviranomaiset tuhosivat 1960-luvulla samalla kun Alexander Archipenkon, Myh’ailo Boitšukin ja Heorhi Narbutin teoksia, koska ne edustivat ”porvarillista nationalismia”.

Hryštšenko kirjoitti artikkeleita ja kirjoja taiteesta sekä useita muistelmateoksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Murat Tarik, Alexis Gritchenko: A Ukranian refugee painter in Istanbul Daily Sabah 3.9.2021 (Sisältää kuvia maalauksista)
Carlos Vila Nova

**Carlos Manuel Vila Nova** (s. 27. heinäkuuta 1959 Neves, São Tomé ja Príncipe) on sãotomépríncipeläinen poliitikko ja maan viides presidentti. Ennen presidentin tehtäväänsä hän on toiminut kahdesti maansa ministerinä.

Vila Nova suoritti vuonna 1985 insinöörin tutkinnon Oranin yliopistossa tietoliikenneviestintätekniikassa. Hän siirtyi samana vuonna takaisin kotimaahan työskentelemään suunnitteluministeriön () alaisuuteen. Vuonna 1988 hän siirtyi hotellialalle ja politiikkaan vuonna 2010, jolloin hänestä tuli julkisten töiden ja ympäristöministeri. Hän joutui luopumaan ministerin tehtävästään vuonna 2012, kun São Tomé ja Príncipeen valittiin uusi hallinto. Kun hänen edustamansa puolue ADI nousi takaisin valtaan vuonna 2014 hänestä tuli São Tomé ja Príncipen infrastruktuuri-, luonnonvara- ja ympäristöministeri. Vuonna 2018 hänet valittiin maan parlamenttiin. Huhtikuussa 2021 hänet valittiin ADI:n ehdokkaaksi presidentinvaaleihin. Hän tuli valituksen vuoden 2021 presidentinvaalin toisella kierroksella Guilherme Posser da Costan saatuaan noin 58 prosenttia äänistä.

Hänellä on vaimo ja kaksi tytärtä.

## Lähteet
Syyssalonki

**Syyssalonki** () on Pariisissa vuodesta 1903 järjestetty nuorten taiteilijoiden taidenäyttely. Se perustettiin vaihtoehdoksi vanhoilliselle Pariisin salongille ja Salon des Indépendantsille. Sen perustajia olivat Eugène Carrière, Pierre-Auguste Renoir, Georges Rouault, Édouard Vuillard, Joris-Karl Huysmans ja Émile Verhaeren arkkitehti Frantz Jourdainin johdolla. Siihen saattoi liittyä kuka tahansa taiteilija. Arviointia varten perustettiin tuomaristo. Mukaan pääsivät myös taideteollisuuden edustajat.

Ensimmäinen Syyssalonki pidettiin 31. lokakuuta 1903 Petit-Palais'ssa. Kun muut näyttelyt järjestettiin yleensä keväällä tai kesällä, valittiin ajankohdaksi syksy. Salongilla oli erityisen suuri merkitys modernin eurooppalaisen taiteen kehitykselle. Kansainvälisesti tunnetuimpia näyttelyitä on vuoden 1905 näyttely.

Suomen taiteen kannalta merkityksellinen oli vuoden 1908 näyttely, jossa suomalaiset taiteilijat olivat edustettuna laajasti. Kuraattorina oli Magnus Enckell. Syksyn 1908 näyttelyssä oli ensisijaista maalaustaide. Suomen osastossa oli 23 taiteilijaa ja yhteensä 183 teosta. Laajin kokonaisuus oli Akseli Gallen-Kallelalla, mutta myös näyttelyn komissaarilla Enckellillä oli mukana runsaasti töitä. Marja-Terttu Kivirinta käsittelee Suomea vähättelevää Enckellin näyttelyluettelon esipuhetta. Suomen osuuden saama kritiikki herätti suurta huomiota Suomessa. Kivirinta muistuttaa, että vuosikymmeniä on näyttelyn jälkeen toistettu tarinaa, että odotetun voiton sijasta Suomen taide joutui kokemaan häpeän.

## Lähteet
Hyvikkälän työväentalo

**Hyvikkälän työväentalo** oli Janakkalan kunnan Hyvikkälän kylässä sijainnut työväentalo. 

## Historiaa
Hyvikkälän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Vuonna 1916 yhdistyksessä oli 30 jäsentä. Talo valmistui vuonna 1922. Sittemmin se päätyi Hyvikkälän vapaapalokunnalle, joka puolestaan myi talon yksityiselle vuonna 1970.

## Toimintaa työväentalolla
Talolla järjestettiin muun muassa kokouksia ja ohjelmallisia juhlia. Vuonna 1927 Janakkalan sosialidemokraattinen kunnallistoimikunta järjesti siellä näytelmäkilpailun. Osallistujina olivat Hyvikkälän, Mallinkaisten ja Löyttymäen työväenyhdistykset.

## Lähteet
Saunders-Roe A.36 Lerwick

**Saunders-Roe A.36 Lerwick** oli Saunders-Roen Britannian rannikkolennostolle vuonna 1938 valmistama kaksimoottorinen lentovene, jonka tehtävinä olivat sekä merivalvonta että sukellusvenetorjunta. Koneen puolustusaseina oli kolme 7,7 mm Vickers K -konekivääriä. Pudotettavaa aseistusta kone saattoi kuljettaa 907 kg. Konetyyppi poistettiin palveluksesta 1942, koska sen katsottiin olevan vanhentunut eikä sitä ehditty valmistaa kuin 21 kappaletta. Koneista menetettiin 11 erilaisissa onnettomuuksissa. Lerwick korvattiin lähinnä Consolidated PBY Catalinalla.

Lentovenettä käytti RAF:n ohella RCAF eli Kanadan kuninkaalliset ilmavoimat.

Koneen Bristol Hercules -tähtimoottorit olivat 14-sylinteriset ja 1&nbsp;375 hv tehoiset sekä ne antoivat 344 km/h enimmäisnopeuden, matkanopeuden ollessa 322 km/h. Potkurit olivat kolmilapaiset, de Havillandin vakiokierrospotkurit. Miehistön määrä vaihteli 6 - 9 henkeen.  Kantama oli  2&nbsp;480 km.

## Lähteet
*Humble, Richard: *Toisen maailmansodan lentokoneet*. Wsoy erikoisalbumi, WSOY, Porvoo-Helsinki, 1976. Suom. Helge Seppälä. Alkuteos englanniksi: Salamander Books, Lontoo, 1975. . (s. 46)

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*https://clippers65.wixsite.com/saros36/the-saro-lerwick-s-36-history
Amanda Waller

**Amanda Blake Waller** on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy DC Comicsin julkaisemissa amerikkalaisissa sarjakuvakirjoissa. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran Legends #1 -sarjassa vuonna 1986, ja sen loivat John Ostrander, Len Wein ja John Byrne.

## Taustaa
Amanda Waller on Suicide Squad -antisankariryhmän toimeksiantaja. Hän työskentelee Yhdysvaltain hallitukselle ja hän on antagonisti ja satunnainen liittolainen DC-universumin supersankareille, kuten Batmanille ja Teräsmiehelle. Myöhemmin hän toimi metaihmisten asioiden sihteerinä presidentti Lex Luthorin alaisuudessa, ennen kuin hänet pidätettiin Luthorin julkisen luopumisen jälkeen. Waller määrättiin uudelleen Checkmaten johtoon Valkoisena kuningattarena, mutta hänen oli pakko erota, koska hän osallistui Operation Salvation Run -operaatioon.

Amanda Waller oli ennen naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta, mutta hänen perheensä murhattiin. Hänen alkuperäinen sukunimensä oli White. Waller menestyi valtiotieteissä ja hänestä tuli kongressin avustaja. The New 52 sarjakuvissa Amanda Waller perusti myöhemmin Oikeuden Yhteiskunnan, järjestön, joka on erillinen ryhmä Oikeuden Puolustajista, jossa hänet esitetään A.R.G.U.S.:n johtajana.

*Injustice 2* sarjakuvassa Amanda Waller pakkovärvää Harley Quinnin liittymään Suicide Squadiin, koska hän ei ole tämän mielestä hyvittänyt rikoksiaan. Myöhemmin Jason Todd tappoi Amandan ottaessaan tämän johtaman ryhmän haltuunsa Teräsmiehen ja Damianin vapauttamiseksi. 

## Muissa medioissa
* Amanda Waller on esiintynyt *[[Justice League Unlimited]]* -animaatiosarjassa, jossa häntä ääninäyttelee C. C. H. Pounder. 
* *[[Young Justice]]* -animaatiosarjassa Amanda Walleria ääninäyttelee Sheryl Lee Ralph.
* Sarjassa *[[Arrow (televisiosarja)|Arrow]]* Amanda Walleria esittää Cynthia Addai-Robinson. 
* *[[Smallville]]* -sarjan yhdeksännellä kaudella Amanda Walleria esittää Pam Grier. 
* *[[DC Super Hero Girls]]* -nettisarjassa Amanda Waller on supersankarikoulun rehtori. Häntä ääninäyttelee sarjassa Yvette Nicole Brown.
* Animaatioelokuvassa *[[Justice League: Gods and Monsters]]* Amanda Walleria ääninäyttelee Penny Johnson Jerald. Elokuvassa hänet nähtiin Yhdysvaltain presidenttinä vaihtoehtotodellisuudessa.
* Animaatioelokuvassa **' Amanda Walleria ääninäyttelee C. C. H. Pounder. 
* Animaatioelokuvissa ''[[Suicide Squad: Hell to Pay]]'' ja **' Amanda Walleria ääninäyttelee Vanessa Williams.
* Elokuvassa *[[Green Lantern (elokuva)|Green Lantern]]* Amanda Walleria esittää Angela Bassett. 
* DC Extended Universen elokuvissa *[[Suicide Squad (elokuva)|Suicide Squad]]* (2016), *[[The Suicide Squad: Suicide Mission]]* (2021) ja *[[Black Adam]]* (2022) sekä HBO Max -sarjassa *[[Peacemaker (televisiosarja)|Peacemaker]]* (2022–) Amanda Walleria esittää Viola Davis.
* *[[Harley Quinn (animaatiosarja)|Harley Quinn]]* -animaatiosarjan kolmannen kauden avausjaksossa "Harlivy" Amanda Walleria ääninäytteli Tisha Campbell.  

## Videopeleissä
*Amanda Waller on esiintynyt *[[DC Universe Online]]* -pelissä, jossa häntä ääninäyttelee Debra Cole. 
*Pelissä ** häntä ääninäyttelee Debra Wilson. 
*Peleissä  ja  Amanda Walleria ääninäyttelee C. C. H. Pounder.
Grönlannin siirtomaa

**Grönlannin siirtomaa** oli Tanskan kuningaskunnan siirtomaa, joka muodostettiin vuonna 1950 Pohjois- ja Etelä-Grönlannin tarkastelualueiden yhdistämisellä. Alueen johtajan nimikkeenä oli kuvernööri. Vuonna 1953 siirtomaahallinto lakkautettiin ja Grönlannista tehtiin Tanskan amt, mikä teki Grönlannin tasavertaiseksi muun Tanskan kanssa.

## Lähteet
Vähikkälän työväentalo

**Vähikkälän työväentalo** on Janakkalan kunnan Vähikkälän kylässä sijaitseva entinen työväentalo, joka on vuodesta 1978 toiminut taiteilija Erkki Kannoston kesäateljeena.

## Historiaa
Vähikkälän työväenyhdistys perustettiin helmikuussa 1905. Mukaan liittyi yli sata jäsentä. Vuoteen 1916 mennessä määrä väheni 48:aan.

Vuonna 1912 yhdistys osti vuonna 1905 rakennetun talon, joka oli entinen raittiusyhdistys Tuikkulan talo. Yhden lähteen mukaan yhdistykset itse asiassa rakensivat talon yhteisvoimin, ja raittiusyhdistys myi työväenyhdistykselle vain oman osuutensa talosta. Työväenyhdistys laajensi taloa oston jälkeen.

Vuonna 1978 kuvanveistäjä Erkki Kannosto osti talon kesäateljeekseen rahoilla, jotka hän sai voitettuaan Lahden kaupungin kilpailun veistämällään punavankien muistomerkillä. Kyseinen muistomerkki sijaitsee Lahden Fellmaninpuistossa. Talo oli tuolloin jo tyhjillään. Taiteilija perheineen käytti taloa ainakin vuoteen 2015 saakka kesäpaikkanaan. He ovat kunnostaneet taloa vuosien mittaan useaan kertaan. 

## Toimintaa työväentalolla
Talon ollessa työväentalona siellä järjestettiin muun muassa iltamia ja muita ohjelmallisia juhlia. Vuonna 2015 Erkki Kannosto järjesti talon puutarhassa parinkymmenen veistoksen pienoisnäyttelyn. 

## Lähteet
Abul Kalam Azad

**Abul Kalam Azad** (oik. **Abul Kalam Ghulam Muhiyuddin**; 11. marraskuuta 1888 Mekka, Osmanien valtakunta – 22. helmikuuta 1958 Delhi, Intia) oli intialainen itsenäisyysaktivisti, islamilainen teologi, kirjailija ja Intian kongressipuolueen johtaja. Intian jakoa vastustaneesta Azadista tuli Intian itsenäistymisen jälkeen hallituksen ensimmäinen opetusministeri. Hänet muistetaan yleisesti **Maulana Azadina**; sana Maulana tarkoittaa kunnioittavasti ”mestarimme” ja hän oli valinnut kirjailijanimekseen Azadin (vapaa). Hänen panostaan koulutussäätiön perustamisessa Intiassa tunnustetaan juhlimalla hänen syntymäpäiväänsä kansallisena koulutuspäivänä kaikkialla Intiassa. Vuonna 1992 Azadille myönnettiin postuumisti Bharat Ratna, Intian korkein siviilipalkinto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jonathan Nez

**Jonathan Nez** (s. 26. toukokuuta 1975) on yhdysvaltalainen poliitikko, joka vuosina 2019–2023 toimi Navajoiden reservaatin presidenttinä.

## Tausta ja yksityiselämä
Nez syntyi vuonna 1975 Tuba Cityssä, Arizonassa. Kaupunki kuuluu Navajoiden reservaattiin. Nez on opiskellut julkishallintoa Arizonan osavaltionyliopistossa, josta hänellä on maisterintutkinto. Myöhemmin hän myös aloitti väitöskirjansa kirjoittamisen. Se  käsittelee navajoiden voimaannuttamista ja paikallisyhteisöjen toimintaa.

Nez on naimisissa Phefelia Nezin kanssa. Parilla on kaksi lasta.

## Poliittinen ura
Nez on toiminut Shonton kaupungin varapresidenttinä, minkä jälkeen hän toimi kaksi kautta Navajoiden neuvostossa. Vuonna 2015 hänet valittiin reservaatin varapresidentiksi. Vuonna 2018 Nez kampanjoi muun muassa samaa sukupuolta olevien avioliiton laillistamisen puolesta reservaatin alueella. Nämä avioliitot on kielletty erillisellä lailla vuodesta 2005 alkaen. Vuonna 2019 Nez itse nousi reservaatin presidentiksi. Vaalien jälkeen Nezistä tuli reservaatin nuorin presidentti.

Vuonna 2022 Nez perheineen oli silminnäkijänä tapauksessa, jossa katumaasturi ajoi väkijoukkoon Gallupin kaupungissa New Mexicossa alkuperäisväestön paraatin aikana. Nez kuvasi tapausta erityisen vaikeaksi, koska se tapahtui alkuperäiskansoille tärkeiden juhlallisuuksien aikana.

Koronaviruspandemian aikana Nez otti käyttöön erittäin kovat keinot viruksen leviämisen estämiseksi. Tähän kuuluivat muun muassa viikonlopun yli kestävät sulkutilat, ulkonaliikkumiskiellot, kasvomaskipakko ja kokoontumiskielto.

Vuoden 2022 presidentinvaaleissa Nez hävisi vaalit Buu Nygrenille, joka astui virkaan 10. tammikuuta 2023. Myöhemmin samana vuonna Nez yritti haastaa republikaanien Eli Cranen Yhdysvaltain edistajainhuoneen Arizonan 2. vaalipiirin vaaleissa, mutta hävisi saatuaan vain 45 % äänistä.

## Lähteet
Quentin Kawānanakoa

**Quentin Kawānanakoa** (s. 1961) on havaijilainen poliitikko, joka kuuluu myös Havaijin aatelistoon. Hän edustaa republikaanista puoluetta.

Kawānanakoa syntyi Honolulussa vuonna 1961. Hänen isoisoisänsä, David Kawānanakoa, oli kuningas Kalākauan serkku ja siten kuninkaallinen. Osa havaijilaisista pitää Kawānanakoata Havaijin kuningaskunnan laillisena perillisenä, mutta hän itse ei ole koskaan virallisesti hyväksynyt eikä kieltänyt titteliä. Kawānanakoa ei myöskään ole koskaan saanut virallisesti kuninkaallisia titteleitä.

Kawānanakoa valittiin Havaijin edustajainhuoneeseen vuonna 1994, jossa hän edusti yhden kauden. Hänen oletettiin voittavan republikaanien esivaalit Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaaleihin, kun hän alkoi kampanjoida vuonna 1998. Hän kuitenkin jättäytyi terveyssyistä pois kisasta vain kuukautta ennen esivaaleja. 

## Lähteet
Ingibjörg Ólöf Isaksen

**Ingibjörg Ólöf Isaksen** (s. 14. helmikuuta 1977) on islantilainen edistyspuolueen poliitikko, joka valittiin Islannin parlamenttiin Alþingiin vuoden 2021 parlamenttivaaleissa.

Ingibjörg syntyi Reykjavíkissä. Hän valmistui vuonna 2003 liikuntatieteiden kandidaatiksi Islannin opettajakorkeakoulusta ja toimi sen jälkeen vuosina 2003–2012 opettajana peruskouluissa Reykjavíkissä ja Akureyrissä. Vuosina 2012–2014 hän istui Eyjafjarðarsveitin kunnanvaltuustossa ja vuosina 2014–2021 Akureyrin kaupunginvaltuustossa. 

Vuoden 2021 parlamenttivaaleissa Ingibjörg valittiin Alþingiin Norðausturkjördæmi-vaalipiiristä. Vaalien jälkeen hänet valittiin edistyspuolueen parlamenttiryhmän puheenjohtajaksi.

## Lähteet
Njáll Trausti Friðbertsson

**Njáll Trausti Friðbertsson** (s. 31. joulukuuta 1969) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka on toiminut kansanedustajana Islannin parlamentissa Alþingissa vuodesta 2016 lähtien.

Njáll syntyi Reykjavíkissä. Vuosina 1990–1993 hän opiskeli lennonjohtajaksi ja on työskennellyt vuodesta 1992 lähtien lennonjohtajana Akureyrissä. Vuonna 2004 hän valmistui Akureyrin yliopistosta kauppatieteiden kandidaatiksi. Vuosina 2008–2010 hän istui KEA-sijoitusyhtiön hallituksessa. Vuosina 2011–2017 hän istui sähkö- ja vesiyhtiö Norðurorkan hallituksessa. Vuosina 2014–2016 hän toimi kaupunginvaltuutettuna Akureyrissä.

Vuoden 2016 parlamenttivaaleissa Njáll valittiin Alþingiin Norðausturkjördæmi-vaalipiiristä. Vuodesta 2017 lähtien hän on toiminut Naton parlamentaarisen yleiskokouksen Islannin valtuuskunnan puheenjohtajana.

## Lähteet
Afrodite Euploian temppeli

**Afrodite Euploian temppeli**, myös *Afrodite Knidian temppeli*, oli antiikin aikainen Afroditelle omistettu kreikkalainen temppeli Knidoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella.

## Historia

Afrodite Euploian temppeli oli omistettu Knidoksen suojelijajumalattarelle. Se rakennettiin klassisen kauden lopulla 300-luvun eaa. puolivälissä. Temppeli oli tehty Praksiteleen veistämää kuuluisaa Afrodite-veistosta, *[[Knidoksen Afrodite]]a*, varten. Knidoslaiset ostivat veistoksen sen jälkeen, kun koslaiset olivat torjuneet sen, koska veistos esitti jumalattaren alastomana. Knidoksessa siitä tuli yksi antiikin maailman kuuluisimmista taideteoksista.

Pausaniaan mukaan muualla Kreikassa temppeli tunnettiin Afrodite Knidian temppelinä, siinä missä knidoslaiset itse kutsuivat sen jumalatarta Afrodite Euploiaksi. Afroditelle oli omistettu kaupungissa myös kaksi muuta temppeliä, toinen epiteetillä Doritis ja toinen epiteetillä Akraia.

Temppeliä kunnostettiin jossakin vaiheessa sen historian aikana. Praksiteleen tekemä veistos oli temppelissä aina siihen saakka kunnes se vietiin Konstantinopoliin, jossa se tuhoutui tulipalossa. Temppelin rauniot löysi amerikkalainen arkeologi Iris Love vuonna 1969. Love, samoin kuin monet muut tutkijat, ovat tulkinneet löydetyn temppelin Afroditelle omistetuksi. Toisen tulkinnan mukaan se olisikin ollut omistettu Athenelle.

## Rakennus

Afrodite Euploian temppeli sijaitsi rinteeseen tehdyllä tasanteella Knidoksen muurein ympäröidyn alueen luoteisosassa, jossa sijaitsivat kaupungin tärkeimmät pyhäköt. Temppelirakennus oli avoin monopteros-pyörötemppeli, joka edusti doorilaista tyyliä ja jota kiersi 18 pylvästä. Siinä käytettiin myös korinttilaista tyyliä joko sen sisäosan pylväissä tai jonkun myöhemmän muutoksen seurauksena. Temppeli oli rakennettu kalkkikivestä, hiekkakivestä ja marmorista. Rakennuksesta on jäljellä lähinnä sen marmorinen jalusta.

Temppelissä ollut *Knidoksen Afrodite* oli tehty marmorista ja esitti rakkaudenjumalatarta alastomana. Temppelin arkkitehtuuri mahdollisti sen, että patsas voitiin nähdä joka suunnasta.

Temppelin alttari sijaitsi tyypilliseen tapaan sen itäpuolella. Samalla puolella oli portaat, jotka johtivat ylös temppelin jalustalle. Temppelin länsipuolella oli aarrekammio, Athenelle omistettu alttari sekä pohjaltaan suorakulmion muotoinen pyhäkkörakennus. Temppeliä ympäröi temenos eli pyhäkköalue. Sen itäpuolella oli Afroditelle omistettu puutarha, jota Pseudo-Lukianos kuvaa.

Afroditen temppelin eteläpuolella olleella alemmalla tasanteella sijaitsi Apollon Karneioksen temppeli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Apollon Karneioksen temppeli

**Apollon Karneioksen temppeli** oli antiikin aikainen Apollon Karneiokselle omistettu kreikkalainen temppeli Knidoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella.

## Historia

Apollon Karneioksen temppelissä on ollut ainakin kaksi eri rakennusvaihetta. Ainakin osa temppelistä tai sen koristeluista on ilmeisesti tehty hellenistisellä kaudella 100-luvulla eaa. Rakennuksen rauniot löydettiin kaivauksissa vuonna 1969. Se on tunnistettu raunioista löydetyn Apollon Karneiokselle osoitetun omistuspiirtokirjoituksen ansiosta. Temppelillä järjestettiin mahdollisesti doorilaisen heksapoliin kisojen seremoniat.

Varhaisella bysanttilaisella kaudella temppelin paikalle rakennettiin kirkko.

## Rakennus

Apollon Karneioksen temppeli sijaitsi Knidoksen muurein ympäröidyn alueen luoteisosassa, jossa sijaitsivat kaupungin tärkeimmät pyhäköt. Apollonin pyhäkköalue, johon temppeli kuuluu, oli pengertasanteella kaupungin itä-länsisuuntaisen pääkadun ja satamasta tulleen kadun risteyksen länsipuolella.

Temppelirakennus edusti doorilaista tyyliä ja sen koko oli noin 19 × 11 metriä. Se koostui suorakulmaisesta huoneesta, jonka edessä oli pronaos. Sisällä temppelissä oli Apollonin kulttikuva, joka esitti jumalaa kithara kädessään (*Apollon Kitharoidos*). Siitä on säilynyt joitakin osia. Itse temppeli on säilynyt vain huonosti.

Temppelin alttari, jota on säilynyt suhteellisen hyvin, oli tavan mukaan sen itäpuolella. Sen koko oli noin 11 × 7 metriä, ja sille johti portaat länsipuolelta. Alttarin lähellä on stadionmaista katsomoa seremonioiden seuraamista varten. Pyhäkköalueen itäpuolella oli sille katujen risteyksestä johtanut propylon, joka on ajoitettu noin vuoteen 300 eaa. Temppelin pohjoispuolella on suuri tukimuuri, jonka yläpuolella sijaitsee Afrodite Euploian temppeli ja pyhäkköalue.

Alueelta on löydetty friisin osia, jotka esittävät tanssivia naisia, oletettavasti nymfejä. Ne ovat esille Marmariksen museossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Apollon Triopioksen pyhäkkö

**Apollon Triopioksen pyhäkkö** eli **Triopion** (, ) oli antiikin aikainen Apollon Triopiokselle omistettu pyhäkkö Knidoksen kaupunkivaltion alueella Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella.

Triopion toimi doorilaisen heksapoliin (myöhemmän pentapoliin) kokoontumispaikkana. Se sijoitetaan noin 15 kilometriä itään nykyisestä Burgazista ja samalla antiikin Knidoksen kaupungin paikasta, paikalle, josta on löydetty arkaaisella kaudella 600-luvun eaa. lopulla tai 500-luvun eaa. alussa perustetun pyhäkön rauniot. Pyhäkkö on ollut rakennettu noin 100 × 80 metrin kokoiselle pengertasanteelle. Paikalta on löydetty pylväänosia, joiden arvellaan olevan peräisin suhteellisen suuresta temppelistä, sekä pienemmän hellenistisellä kaudella rakennetun temppelin rauniot.

Apollonin epiteetti Triopios perustuu Knidoksen niemen nimeen Triopion. Sen taas katsottiin olleen peräisin Knidoksen eponyymistä heeroksesta ja perustajasta Triopaksesta. Toisaalta nimi (”Kolme kasvoa”) voidaan selittää Knidoksen niemen muodon ja sijainnin perusteella.

## Lähteet
James Weddell

**James Weddell** (24. elokuuta 1787 Oostende, Itävallan Alankomaat – 9. syyskuuta 1834 Lontoo) oli skotlantilainen merenkävijä, hylkeenmetsästäjä ja Etelämantereen tutkimusmatkailija. Weddellinmeri on nimetty hänen mukaansa.

## Elämä ja ura
Weddellin verhoilija-isä oli kotoisin Lanarkshiresta, Skotlannista ja kuoli pian Jamesin synnyttyä, jättäen lesken ja kaksi poikaa. James, jolla ei ollut muuta koulutusta kuin se vähäinen, jonka hänen äitinsä oli itse kyennyt hänelle antamaan, lähti jo hyvin nuorena hiilenkuljetuslaivan palvelukseen. Noin vuonna 1805 hän siirtyi Länsi-Intiaan liikennöivään kauppalaivaan ja teki useita matkoja. Vuonna 1808 hän löi kapteeniaan ja hänet luovutettiin kuninkaallisen laivaston rangaistavaksi. Vangeuden jälkeen hän siirtyi merivoimien palvelukseen ja kohosi kapteeniksi. Napoleonin sotien päätyttyä Weddell irtisanottiin kuninkaallisesta laivastosta.

Weddell johti hylkeenpyyntialusta *Jane* Etelämantereen matkoilla, joista ensimmäisen (1819–1821) menestyksen ansiosta hän pystyi ostamaan osuuden aluksesta. Toisella matkalla (1821–1822) hänellä oli *Jane* -aluksen lisäksi mukana *Beaufoy* -alus. Näillä kahdella pienellä aluksella, jotka purjehtivat Englannista 17. syyskuuta 1822, Weddell tutki turkishylkeitä etsiessään Falklandinsaaria, Kap Hornia ja sen lähiympäristöä, Eteläisiä Shetlandinsaaria, Etelä-Georgiaa ja Eteläisiä Orkneysaaria, jotka hän oli löytänyt ja nimennyt edellisellä matkallaan, ja kun hän havaitsi meren avoimeksi, hän jatkoi etelään etsimään uutta maata. Ohitettuaan suuret jäähyllyt hän saavutti 20. helmikuuta 1823 lähes jäättömällä reitillä 74° 15' eteläisen leveysasteen merellä, joka myöhemmin nimettiin hänen mukaansa, joka oli pitkään eteläisin ihmisen saavuttama leveysaste. Hänen matkansa uusiminen epäonnistui 1840-luvulla, ja hänen löytämänsä merialue tutkittin vasta 1900-luvulla. Weddell palasi Englantiin heinäkuussa 1824 ja kuvaili matkojaan teoksessa *A Voyage Towards the South Pole* (1825). Weddellin myöhemmistä elinvuosista ei ole selkeää tietoa. Hänen liiketoimensa eivät onnistuneet ja hän kuoli naimattomana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Athene Iliaan temppeli

**Athene Iliaan temppeli** oli antiikin aikainen Athene Iliaalle omistettu kreikkalainen temppeli Ilionin kaupungissa Vähässä-Aasiassa. Sen rauniot ovat osa muinaisen Troijan arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

## Historia

Athene Iliaan temppeli rakennettiin Troija VIII -vaiheessa eli kaupungin kreikkalaisaikana, mutta sen tarkkaa ajoitusta ei tunneta. Yleensä se ajoitetaan varhaiselle hellenistiselle kaudelle noin vuoteen 300–280 eaa. Strabon sanoo sen olleen Lysimakhoksen rakennuttama. Joskus se taas ajoitetaan myöhemmäksi 100-luvulle tai ensimmäiselle vuosisadalle eaa. Temppelin paikalla on saattanut olla pienimuotoisempi edeltäjä jo arkaaisella kaudella.

Temppeli kärsi tuhoja vuonna 85 eaa. Fimbrian vallattua kaupungin. Myöhemmin Troija IX -vaiheessa eli kaupungin roomalaisaikana se kunnostettiin, oletettavasti keisari Augustuksen toimeksiannosta.

Athene Iliaan kultti oli Ilionin tärkein. Temppeliin liittyi vuotuinen juhla, joka koostui uhritoimituksista ja urheilukisoista.

## Rakennus

Temppeli sijaitsi Ilionin ja Troijan kaupunkikukkulan koillisosassa. Sen temenos oli niin suuri, että se kattoi lähes puolet varhaisemman Troija VI:n alueesta. Temppelirakennus oli peristyylitemppeli ja edusti doorilaista tyyliä. Sen perustusten koko oli noin 36 × 16 metriä, ja siinä oli lyhyillä sivuilla 6 ja pitkillä sivuilla 12 pylvästä. Sisällä temppelissä oli pronaos, cella ja opisthodomos.

Temppeliä ympäröi laaja neliömäinen esipiha, jota reunustivat länsi-, etelä- ja itäsivulla stoat eli pylväshallit, ja jolle johti eteläsivun stoan keskellä ollut propylon-portti. Temppelistä on säilynyt lähinnä koroketasanne, joka oli osa sen esipihaa, sekä yksittäisiä arkkitehtoonisia ja koristeosia, mukaan lukien doorilainen kapiteeli ja osa sisäpuolen kasettikattoa.

Temppelin veistoskoristelujen säilyneistä osista tunnetuin on metooppi, joka esittää neljän hevosen vetämillä vaunuilla ajavaa auringonjumala Heliosta. Marmorisen metooppilaatan koko on 0,86 × 0,86 metriä. Se on nykyisin esillä Altes Museumissa Berliinissä. Temppelin kulttikuvan sanotaan perustuneen tietoihin siitä, miltä alkuperäisen Troijan mystinen, taivaasta pudonneeksi uskottu Athenen patsas eli Palladion olisi näyttänyt.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Buleuterion (Dodona)

**Buleuterion** ( tai *Bouleutērion*) oli antiikin aikainen buleuterion eli neuvoston kokoontumispaikka Dodonan kaupungissa Kreikassa.

## Historia

Dodonan buleuterion rakennettiin hellenistisen kauden alussa joko 300-luvun eaa. lopulla tai 200-luvun eaa. alussa. Se oli Epeiroksen liiton käytössä. Aitolialaiset tuhosivat rakennuksen vuonna 219 eaa. muun pyhäkköalueen ohella, jonka jälkeen se rakennettiin uudelleen. Roomalaiset polttivat rakennuksen vuonna 167 eaa., jonka jälkeen se rakennettiin jälleen uudelleen. Se oli käytössä ainakin vielä keisari Augustuksen aikana ajanlaskun alun tienoilla.

## Rakennus

Buleuterion sijaitsi Dodonan akropoliin etelärinteessä Dodonan teatterin itäpuolella, pohjoiseen Prytaneionista. Sen koko oli noin 43,6 × 32,4 metriä ja sen julkisivussa oli pylväät, jotka edustivat doorilaista tyyliä. Seinien alaosat oli tehty kivestä ja ylemmät osat savitiilestä. Sisäänkäynti rakennukseen oli kahden noin 1,6 metrin leveyisen oven kautta.

Sisältä rakennus koostui suuresta salista, jonka pinta-ala oli noin  neliömetriä. Sen kattoa tukivat joonialaiset pylväät, jotka oli asetettu kahteen kolmen pylvään riviin. Salin seinustalla oli kiviset istuinrivit. Eteläseinustalla oli kivinen alttari, joka oli omistettu Zeus Naiokselle ja Zeus Buleukselle sekä Dionelle.

Prytaneionin ja Buleuterionin välissä sijaitsi pyhäkköalueen peribolos-muurin vanhempi länsiportti 300-luvulta eaa. Kun Buleuterion ja Prytaneion rakennettiin, muurin länsisivu siirrettiin lännemmäksi, minne rakennettiin myös uusi länsiportti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Buleuterion (Ilion)

**Buleuterion** ( tai *Bouleutērion*) oli antiikin aikainen buleuterion eli neuvoston kokoontumispaikka Ilionin kaupungissa Vähässä-Aasiassa. Sen rauniot ovat osa muinaisen Troijan arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Buleuterion sijaitsi Ilionin ja Troijan kaupunkikukkulan kaakkoisosassa etelään Athene Iliaan temppelistä ja noin 70 metriä itään Odeionista. Se rakennettiin alun perin Troija VIII -vaiheessa eli kaupungin kreikkalaisaikana ja kunnostettiin tai rakennettiin uudelleen roomalaisella kaudella eli Troija IX -vaiheessa keisari Augustuksen toimeksiannosta.

Rakennuksessa oli useita rivejä neuvosmiesten penkkejä puoliympyrän muodossa, ja se oli suljettu seinillä kaikilta sivuilta. Osa rakennuksesta oli tehty Troija VI:n muurien päälle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla