open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Call of Duty: Vanguard

**Call of Duty: Vanguard** on Sledgehammer Gamesin kehittämä ja Activisionin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka kuuluu *[[Call of Duty]]* -pelisarjaan. Se julkaistiin 5. marraskuuta 2021 Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle, PlayStation 5:lle, Xbox Onelle ja Xbox Series X/S:lle. Peli sijoittuu toiseen maailmansotaan. Peli tukee alustojen välistä ristiinpeluuta.

## Pelaaminen
Pelissä on sekä yksinpelikampanja että moninpeli. Julkaisun aikaan *Vanguardissa* oli 20 karttaa. Peli sisältää Champion Hill- ja Patrol-nimiset uudet pelimuodot.

Yksinpelikampanjassa on neljä päähenkilöä. Tarinassa on käytetty inspiraatiota todellisista ihmisistä ja tapahtumista, kuten luutnantti Polina Petrova, joka perustuu neuvostoliittolaiseen Ljudmyla Pavlytšenkoon.

Uutena ominaisuutena pelaajat voivat myös esimerkiksi rikkoa tiettyjä kohtia kartoissa. Rikottavia materiaaleja ovat esimerkiksi puu ja lasi. Pelaajilla on siten mahdollisuus avata uusia polkuja ja näkölinjoja. Uutena mekanismina on myös aseiden Piercing Vision -lisäosa, jota käyttämällä voi nähdä seinien läpi tietyissä tilanteissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset verkkosivut
Blue Microphones

**Blue Microphones** (Alun perin **Baltic Latvian Universal Electronics, LLC**) on yhdysvaltalainen Logitechin omistama äänituotantoyhtiö, joka suunnittelee ja valmistaa mikrofoneja, kuulokkeita, äänitystyökaluja, signaaliprosessoreita ja musiikkitarvikkeita audio-alan ammattilaisille, muusikoille ja kuluttajille.

## Taustaa
Blue Microphonesin perustivat vuonna 1995 yhdysvaltalainen muusikko Skipper Wise ja latvialainen äänitysinsinööri Mārtiņš Saulespurēns. Yrityksen nimi on bakronyymi ja tulee sanoista "Baltic Latvian Universal Electronics".  Yhtiön pääkonttori sijaitsee  Yhdysvalloissa Kaliforniassa Westlake Villagessa.

## Mikrofoneja

Yeti-USB-Microphone.jpg|Yeti USB -mikrofoni
Blue_Yeti_Blackout.jpg|Yeti Blackout-mikrofoni
Blue_Microphones_Snowball.jpg|Snowball-mikrofoni
Booritrijodidi

**Booritrijodidi** (BI3) on boorin ja jodin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa booritrijodidi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on heksagonaalinen. Aine hydrolysoituu veden vaikutuksesta, mutta liukenee kloorattuihin hiilivetyihin. Booritrijodidi on voimakas Lewis-happo.

Booritrijodidia voidaan valmistaa kuumentamalla booria ja jodia 700&ndash;900 °C:n lämpötilaan. Muita tapoja ovat esimerkiksi boorihydridien ja jodin reaktio tai booritrifluoridin ja alumiinijodidin reaktio.
:2 B + 3 I2 → 2 BI3

Booritrijodidia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä nukleofiilisen jodin lähteenä, alkyylijodidien valmistamiseen ja sulfonyyli- ja sulfinyyliryhmien pelkistämiseen.

## Lähteet
Bierawa

**Bierawa** (*Gmina Bierawa*, ) on maalaiskunta Kędzierzyn-Koźlen piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 7&nbsp;895. Kunnan hallintokeskus on Bierawan kylä.

Bierawan kunta jakautuu seuraaviin 12 kylään: Bierawa, Brzeźce, Dziergowice, Goszyce, Grabówka, Korzonek, Kotlarnia, Lubieszów, Ortowice, Stara Kuźnia, Stare Koźle sekä Solarnia. Sen pinta-ala on noin 119&nbsp;neliökilometriä. Tärkeimmät kunnan aluetta halkovat liikenneyhteydet ovat voivodikunnan tiet 408 ja 425, Kędzierzyn-Koźlesta Racibórziin kulkeva rautatielinja 151 ja Grupa Azoty ZAK:n asemalle Kędzierzyn-Koźleen kulkeva rautatie 890. Bierawa rajautuu Cisekin, Kuźnia Raciborskan, Rudziniecin sekä Sośnicowicen kuntiin ja Kędzierzyn-Koźlen kaupunkiin.

Bierawan kunnan alue sijaitsee fyysis-maantieteellisesti Racibórzin laaksossa. Kunnan pinta-alasta 62,2&nbsp;prosenttia on metsää ja 21,4&nbsp;prosenttia maatalousmaata. Bierawka-joki virtaa sen alueella. Korkeus merenpinnasta vaihtelee kunnassa noin 190 metristä 220 metriin.

Bierawan kunnan väestö on pienentynyt viimeisten vuosikymmenten aikana; vielä vuonna 1995 väkiluku oli 9&nbsp;049. Vuoden 2020 joulukuussa 51,9&nbsp;prosenttia kunnan asukkaista oli naisia ja 48,1&nbsp;prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 15,9&nbsp;prosenttia, työikäiset 61,7&nbsp;prosenttia ja eläkeikäiset 22,4&nbsp;prosenttia. Väestön keski-ikä oli 43,4&nbsp;vuotta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 17,6 prosenttia oli saksalaisia, ja saksan kielellä onkin kunnassa virallisen avustavan kielen asema. Vuonna 2020 kunnan työttömyysaste oli 6,7&nbsp;prosenttia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Corridoio vasariano

**Corridoio vasariano** (’Vasarin käytävä’) on korotettu käytävä Italian Firenzessä. Se yhdistää Palazzo Vecchion ja Palazzo Pittin. Käytävä alkaa Palazzo Vecchion eteläpuolelta, se liittyy Uffizi-galleriaan ja lähtee sen eteläpuolelta, ylittäen Arnojoen ja Ponte Vecchion sillan. Rakentamishetkellä käytävä oli rakennettava Torre dei Mannellin ympärille käyttämällä ulokkeita, koska tornin omistajat kieltäytyivät yhteistyöstä. Käytävä peittää osan Santa Felicitàn kirkon julkisivusta. Käytävä pujottelee Oltrarnon alueen talorivien yli. Käytävä kapenee ennen liittymistään Palazzo Pittiin. Käytävän koko pituus on noin yksi kilometri. 

Vuonna 2016 käytävä suljettiin turvallisuussyistä ja se avataan uudelleen matkailijoille 27.5.2022, jolloin vietetään vuoden 1993 Via dei Georgofili -pommituksen vuosipäivää.

## Aiheesta muualla
Tubb

**Tubb** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Edwin Charles Tubb (1919–2010), brittiläinen kirjailija
* Ernest Tubb (1914–1984), yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä
* Evelyn Tubb (s. 1954), englantilainen sopraano ja pedagogi
* Justin Tubb (1935–1998), yhdysvaltalainen countrymuusikko
Gundit

**Gundit** eli **kampavarvasrotat** (Ctenodactylidae) on pienten Afrikassa elävien jyrsijöiden heimo. Se on osalahkonsa **Ctenodactylomorphi** ainoa heimo. Gundit elävät kallioisilla aavikoilla mantereen pohjoisosissa. Heimoon kuuluu neljä elävää sukua ja viisi lajia sekä lukuisia sukupuuttoon kuolleita sukuja ja lajeja. Paikalliset ihmiset Pohjois-Afrikassa ovat aina tienneet gundeista mutta länsimaiset luonnontieteilijät havaitsivat ne ensi kertaa Tripolissa vuonna 1774. 

## Lähteet
Tiken Jah Fakoly

**Tiken Jah Fakoly** (alun perin **Doumbia Moussa Fakoly**; s. 23. kesäkuuta 1968 Odienné) on norsunluurannikkolainen reggaemusiikin laulaja-lauluntekijä.

Fakoly syntyi griotperheeseen ja kiinnostui varhain reggaesta. Hän perusti ensimmäisen yhtyeensä (Djelys) vuonna 1987. Hänen laatimansa sanoitukset pohjautuivat aikansa tapahtumiin ja yhteiskunnalliseen epäoikeudenmukaisuuteen. Fakoly saavutti Félix Houphouët-Boignyn kuolemaa käsittelevällä kappaleella suosiota afrikkalaisnuorison keskuudessa. Vuonna 1998 hän teki ensimmäisen ulkomaisen esiintymisensä Pariisissa. Fakolyn varhaiset levytykset tuotettiin levitykseen vain Afrikassa. Levytykset *Françafrique* (2002) ja *Coup de Gueule* (2004) äänitettiin Tuff Gongin studioilla Jamaikalla, ja niistä tuli myyntimenestyksiä Ranskassa. Vuonna 2007 Fakoly nousi albumilla *L'Africain* Euroopan maailmanmusiikin Top 20 -listoille.

Fakoly lähti poliittisten sanoitustensa takia maanpakoon Norsunluurannikon sisällissodan puhjettua syyskuussa 2002. Hän asettui Bamakoon, Maliin. Fakolyn albumi *Coup de Gueule* kiellettiin eteläisessä Norsunluurannikossa, koska se tulkittiin Laurent Gbagboon kohdistetuksi kritiikiksi. Albumi sisältää hänen suositun laulunsa "Quitte le pouvoir". Joulukuussa 2007 hän piti ensimmäisen konserttinsa Norsunluurannikossa maan sisällissotaan joutumisen jälkeen esiintymällä urheilustadionilla Abidjanissa. Tuolloin myös *L'Africain*-albumia mainostettiin Norsunluurannikon televisiossa ja radiossa. 

Fakoly kampanjoi vuonna 2009 Un concert, une école -projektilla, jonka kautta saatiin rahoitusta koulun ja korkeakoulun rakentamiseen Maliin. Hänestä tuli vuonna 2008 SACEM:n pysyvä jäsen, ja hän sai vuonna 2012 maailmanmusiikin Grand prix Sacemin.

## Lähteet
Oltrarno

**Oltrarno** on Firenzen kaupunginosa, joka sijaitsee Arnojoen eteläpuolella. Nimi tarkoittaa Arnon ulkopuolella, ja tulee satojen vuosien takaa, jolloin kaupungin muurit eivät ulottuneet joen taakse (vertaa Rooman Trasteveren kaupunginosaan). Se sisältää osan Firenzen historiallisesta keskustasta, ja siellä on monia merkittäviä kohteita, kuten Basilica di San Miniato al Monten luostari, Santo Spirito di Firenzen kirkko, Palazzo Pitti, Belvedere ja Piazzale Michelangelo.

## Lähteet
Kreppilanka

**Kreppilanka** ( < , kiharainen) on kimmoisa ja venyvä lankatyyppi, jonka ominaisuudet perustuvat säikeiden runsaaseen kiertämiseen ja säikeiden kertaamiseen yhteen suurta kierremäärää käyttäen. Sorsetti on kangaslaji, jossa sekä loimi että kude on kreppilankaa.

## Lähteet
Sorsetti

**Sorsetti** () on kudokseltaan harva ja pinnaltaan rosoinen kangaslaji, joka on kudottu lujakierteisistä langoista. Sekä kankaan loimessa että kuteessa käytetään kreppilankoja. Tätä naisten leninkeihin käytettävää kangasta on valmistettu useaa laatua, kuten crêpe georgette, georgette tweed ja satin georgette.

## Lähteet
Basilica di San Miniato al Monte

**San Miniato al Monte** (Pyhä Miniato vuorella) on basilika Firenzessä ja yksi kaupungin korkeimmista paikoista. Sen on sanottu olevan yksi hienoimmista romaanisista rakennuksista Toscanassa ja yksi kauneimmista kirkoista Italiassa.

Pyhä Miniato tai Minas () oli armenialainen ruhtinas, joka palveli Rooman armeijassa keisari Deciuksen alaisuudessa. Hän kääntyi kristityksi, kun hänestä tuli erakko, ja tämän vuoksi hänet vietiin keisarin eteen tuomittavaksi. Decius oli leiriytynyt Firenzen porttien ulkopuolelle. Keisari heitätti hänet amfiteatteriin eläinten raadeltavaksi, mutta pantteri kieltäytyi syömästä häntä. Hänet mestattiin keisarin läsnä ollessa. Hänen väitetään nousseen ylös, ottaneen päänsä maasta, ylittäneen Arnon ja kävelleen Mons Fiorentinuksen kukkulalle erakkomajaansa. Myöhemmin tähän paikkaan pystytettiin pyhäkkö, ja siellä oli kappeli jo 800-luvulla. 

Nykyisen kirkon rakentamisen aloitti piispa Alibrando vuonna 1013, kun keisari Henrik II antoi sille luvan. Viereinen luostari alkoi benediktiiniyhteisönä, siirtyi sitten Clunyn liikkeelle ja sitten vuonna 1373 olivetaaneille, jotka edelleen pitävät sitä. Munkit valmistavat kuuluisia liköörejä, hunajaa ja yrttiteetä, joita he myyvät kirkon vieressä sijaitsevasta kaupasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://www.sanminiatoalmonte.it
Martti Saarinen (albumi)

**Martti Saarinen** on samannimisen laulajan debyyttialbumi, joka julkaistiin 28. syyskuuta 2011.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
USS H-4

**USS H-4** (runkonumero SS-147) oli Yhdysvaltain laivaston H-luokan sukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin Puget Soundin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 9. lokakuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 24. lokakuuta ensimmäisenä päällikkönään luutnantti Ralph O. Davis. 

## Palvelus
Aluksen tukikohtana oli San Pedro Kaliforniassa, jossa se kuului ensin 6. sukellusvenedivisioonaan ja siten 7. sukellusvenedivisioonaan. Alus osallistui Yhdysvaltain länsirannikolla sisaralustensa kanssa erilaisiin taisteluharjoituksiin ja koulutuspurjehduksiin, joiden välillä se teki partiomatkat Santa Catalinan edustalla sekä huollot Mare Islandilla.

Alus lähti 25. heinäkuuta 1922 San Pedrosta sukellusvenedivisioonien ja emälaiva *USS Beaverin* kanssa. Osasto saapui 14. syyskuuta Norfolkiin käytyään Magdalenanlahdella, Corintossa ja Coco Solossa. Alus poistettiin 25. lokakuuta 1922 Norfolkissa palveluksesta ja poistettiin alusluettelosta 28. helmikuuta 1931. Se myytiin romutettavaksi 14. syyskuuta.
 
## Lähteet
Sä et tunne mua

**Sä et tunne mua** on  Anniina Timosen debyyttialbumi, joka julkaistiin 4. lokakuuta 2019.
## Kappaleet
# 
# 
# 
#  
# 
#  
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Mongolian presidentinvaali 2021

**Mongolian vuoden 2021 presidentinvaalit** järjestettiin 9. kesäkuuta. Vaaleja edelsi Mongolian perustuslain muutos, jolla lyhennettiin presidentin virkakausien määrää. Muutos aiheutti poliittisen kriisin.

## Tausta ja ehdokkaat
Mongolian kansanpuolue pyrki alkuvuodesta 2020 muuttamaan maan perustuslakia siten, että presidentin virkakausi rajattaisiin vain yhteen kuusivuotiseen kauteen. Näin ollen presidentti Haltmaagiin Battulga ei voisi asettua tulevissa vaaleissa ehdolle.. Vastavetona tälle presidentti antoi määräyksen, jolla kansanpuolue lakkautettaisiin. Battulgan mukaan puolue on uhka demokratialle ja pyysi maan korkeinta oikeutta poistamaan puolueen puoluerekisteristä.. Yritys kieltää kansanpuolue oli kuitenkin laiton.

Perustuslain muutos meni lopulta läpi ja astui voimaan 1. heinäkuuta 2020. Nykyisen perustuslain mukaan presidenttiehdokkaan tulee olla syntyperäinen Mongolian kansalainen, joka on vähintään 50-vuotias ja asunut yhtäjaksoisesti Mongoliassa vähintään viisi vuotta ennen vaaleja. Virkakaudet rajattiin yhteen kuusivuotiskauteen..

Vaalilautakunta varmisti kolmen ehdokkaan ilmoittautumisen määräaikaan mennessä. He olivat:

* Uhnaagiin Hurelsuh
* Dangaasüregiin Enhbat
* Sodnomzunduin Erdene

Vaalit käytiin koronaviruspandemian keskellä ja Mongoliassa aloitettiin intensiivinen rokotuskampanja helmikuussa 2020, kun maa hyväksyi annettavaksi rokotteiksi AstraZenecan, Sputnik V:n, Pfizerin ja Sinopharmin rokotteet. Ehdokkaista Enkhbat äänesti kirjeitse sairaalasta käsin, koska oli aiemmin saanut koronavirustartunnan.

## Tulokset

Vaalien tuloksia on pidetty kuitenkin askeleena kohti autokratiaa. Presidentiksi valittu Hurelsuh vannoi virkavalansa Mongolian parlamentin läsnäollessa 25. kesäkuuta 2021.

## Lähteet
Lohja (albumi)

**Lohja** on vuoden 2018 ''Idols''-laulukilpailun voittaneen Patrik Blombergin 30. huhtikuuta 2020 julkaistu esikoisalbumi.

## Kappaleet

## Lähteet
Svenska skolhistoriska föreningen i Finland

**Svenska skolhistoriska föreningen i Finland** (ruotsinkielinen kouluhistoriallinen seura Suomessa) on suomalainen, ruotsinkielinen järjestö, joka ylläpitää ja tukee koulutushistoriallista tutkimusta ja dokumentointia ruotsiksi Suomessa. Järjestö perustettiin Helsingissä vuonna 1949 ja se kuuluu Suomen tieteellisiin seuroihin.

Järjestön puheenjohtajana toimii Erik Geber ja järjestön motto on "*Se din skola så som den såg ut då du gick där*" (näe koulusi sellaisena kuin se oli silloin kun sinä kävit sitä).

## Toiminta
Svenska skolhistoriska föreningen:n päätehtävänä on julkaista vuosikirjaa nimeltä *Skolhistoriskt Arkiv*. Kirja on ilmestynyt joka toinen vuosi vuodesta 1952. Julkaisussa julkaistaan suuri määrä artikkeleita koskien yksittäisten koulujen historiaa, kuten myös yleisemmän tason artikkeleita.

Järjestö on jäsen Helsingin Tieteiden talossa, joka on mahdollistanut muun muassa verkkosivujen ylläpidon. Verkkosivuilla järjestö tiedottaa sen toiminnasta, julkaisuista ja yhteistyötahoista. Järjestön verkkosivut ovat olleet toiminnassa vuodesta 2011. Vuodesta 2015 Svenska skolhistoriska föreningen on kirjoittanut blogia ruotsiksi ja suomeksi aikomuksenaan muun muassa kommentoida ajankohtaisia aiheita koulutushistoriallisesta näkökulmasta, esittää erillisiä koulutushistoriallisia ilmiöitä ja välittää tietoa tutkijoiden kesken koulutushistoriasta suomenkielisessä Suomessa ja Skandinaviassa.

## Lähteet
Vauhtipuisto

**Vauhtipuisto** on Oulun Hietasaaressa sijaitseva huvipuisto. Huvipuistossa on perheluokan huvipuistolaitteita sekä pikkulapsille erilaisia karuselleja, pomppulinnoja ja leikkimökkikylä Kakaravaara. Vauhtipuistossa on Tanskasta tuotu pieni vuoristorata sekä surmanajaja Onni Suurosen huvipuistosta tuotu laite, Sahara. Laitteita on 26 kappaletta. Vauhtipuistolla on myös oma kaupunkijuna Kompiainen, joka liikennöi kesäisin keskustasta Vauhtipuiston kautta Nallikariin uimarannalle ja takaisin.

Vauhtipuisto on yksityinen perheyritys, jonka perustivat 1982 Anja ja Reijo Komulainen. Toiminta siirtyi perheen pojalle, Kalle Komulaiselle 2006.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://www.vauhtipuisto.fi
* Vauhtipuiston esittely Huvipuistoblogi.fi-sivustolla
Jegor Šehovtsov

**Jegor Dmitrjevitš Šehovtsov** (; s. 16. huhtikuuta 2001 Pietari, Venäjä) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa Mestis-joukkue Imatran Ketterää.

## Ura
### Seuraura
Šehovtsov on GSDYUSHOR Pietarin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin SKA Pietarin organisaatioon. Kaudella 2016–2017 Šehovtsov oli tehoilla 8+17=25 seuran U16-joukkueen tehokkain puolustaja. Kaudella 2017–2018 hän oli SKA:n U17-joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 4+16=20. Kauden 2018–2019 Šehovtsov pelasi pääosin Venäjän nuorten sarja MHL:ää SKA-1946:n joukkueessa, mutta hän pelasi kauden aikana samaa sarjaa myös yhden ottelun verran SKA-Varjagissa. Kaudella 2020–2021 Šehovtsov debytoi miesten peleissä. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan VHL-joukkue SKA-Nevassa, jossa Šehovtsov teki 20 runkosarjaottelussa tehot 2+3=5. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös SKA-1946:ssa.

Kaudeksi 2021–2022 Šehovtsov siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Imatran Ketterään. Hän voitti siellä sekä Mestiksen mestaruuden että Suomen Cupin. Helmikuussa 2022 seura lainasi hänet, Elmeri Kaksosen ja Jere Vertasen kahden ottelun ajaksi SM-liigajoukkue Oulun Kärppiin, kun joukkueesta oli lukuisia pelaajia sivussa koronavirustartuntojen vuoksi. Šehovtsov teki näin ollen miesten pääsarjadebyyttinsä 4. helmikuuta 2022 vieraissa KooKoota vastaan. Hänet merkittiin Kärppien kolmospuolustajapariin toisen lainapelaajan, Juho Korhosen viereen. Šehovtsov sai ottelussa jääaikaa 8.42 minuuttia. Seuraavassa ottelussa 5. helmikuuta 2022 vieraissa Saimaan Palloa vastaan hän teki pääsarjauransa avausmaalin. Šehovtsovin tekemän avausmaali jäi Kärppien 0–5-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Hän pelasi Kärpissä kaikkiaan neljä ottelua. Toukokuussa 2022 Šehovtsov teki Ketterän kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

### Maajoukkueura
Šehovtsov pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021. Hän edusti alle 20-vuotiaiden maajoukkuepelaajista koottua Venäjää myös miesten Karjala-turnauksessa vuonna 2020, jolloin Šehovtsov pelasi niin ikään kolme A-maaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki näin ollen A-maajoukkuedebyyttinsä 5. marraskuuta 2020 Helsingin Hartwall Arenassa turnauksen isäntäjoukkue Suomea vastaan. Šehovtsov merkittiin Venäjän kolmospuolustajapariin Kirill Kirsanovin viereen.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Obockin alue

**Obockin alue** () on hallintoalue Djiboutin koillisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Obockin kaupunki. Alueen pinta-ala on 5&nbsp;700 neliökilometriä ja väkiluku 37&nbsp;900 henkeä (vuonna 2009, väestölaskenta).

## Maantiede
Obockin alue käsittää 25 prosenttia Djiboutin pinta-alasta. Se rajoittuu lännessä Tadjourahin alueeseen, pohjoisessa Eritreaan, idässä Adeninlahteen ja etelässä Tadjouranlahteen. Maisemaa leimaavat sisäosan Mablavuoret ja rannikon alanko. Hiekkarantoja ympäröivät koralliriutat.

## Hallinnollinen jako ja asutus
Alue jakautuu Obockin prefektuuriin sekä Alayloun ja Khor Angarin aliprefektuureihin. Prefekti ja aliprefektit ovat valtiovallan edustajia. Alueella on vaaleilla valittava itsehallintoelin.

Obockin alueella asuu 4,6 prosenttia Djiboutin väestöstä. Asutus on keskittynyt Obockiin ja sen lähiympäristöön. Muita asutuskeskuksia ovat Alaylou, Khor Angar, Médého ja Wadi. Nomadiväestön osuus on 43,2 ja kaupunkiväestön 30,9 prosenttia. Markazin pakolaisleirillä on 5&nbsp;400 Jemenistä tullutta pakolaista. Obockissa on siirtolaisia myös Etiopiasta, Eritreasta ja Somaliasta.

## Liikenne, talous ja palvelut
Obockiin johtaa päällystetty maantie Tadjourahista ja Djiboutin kaupungista (240 kilometriä). Sisämaan liikenneyhteydet ovat heikot. Obockiin on Djiboutista lauttayhteys (70 kilometriä).

Paikallisia elinkeinoja ovat kalastus, karjanhoito ja maanviljely. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä.

Alueella toimii 15 alakoulua, yläkoulu, lyseo ja tekninen lyseo. Terveyspalveluihin kuuluvat Obockin sairaala ja kuusi terveysasemaa. Kaupungissa on vesijohtoverkko, mutta maaseutu kärsii juomaveden puutteesta. Obockissa on myös sähkölaitos.

## Matkailu ja nähtävyydet
Alueen nähtävyyksiä ovat Bab al-Mandabin salmessa sijaitsevat tuliperäiset Sawabi- eli ”Seitsemän veljeksen saaret”, Godoriyan, Khor Angarin ja Ras Siaynin mangrovemetsät, rannikon hiekkarannat ja sisämaan maisemat. Matkailupalveluja on vähän.

## Lähteet
Eino Toiviainen

**Eino Olavi Toiviainen** (4. lokakuuta 1919 Kurkijoki – 24. huhtikuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja teollisuusneuvos, joka toimi Helsingin kaupungin energialaitoksen toimitusjohtajana.

Toiviaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Simo Toiviainen ja Iida Löyhkö ja puoliso vuodesta 1946 Kaisu Leskinen. Toiviainen tuli ylioppilaaksi 1938 Elisenvaarassa ja osallistui molempiin sotiin, haavoittuen jatkosodassa kahdesti. Hän valmistui diplomi-insinööriksi sotien jälkeen 1948. Toiviainen oli 1947–1948 Strömbergin suunnitteluinsinööri ja vuodesta 1948 Helsingin kaupungin sähkölaitoksella linjainsinööri. Vuonna 1964 Toiviaisesta tuli sähkölaitoksen uudisrakennusosaston päällikkö ja vuonna 1969 sähkölaitoksen toimitusjohtaja.  Hän oli vuodesta 1977 myös Helsingin Seudun Lämpövoima -yhtiön toimitusjohtaja.  Toiviaisen ansioksi luetaankin kaukolämmön ja siihen liittyneen sähkön ja lämmön yhteistuotannon kehittämisessä saadut tulokset. Eläkkeelle Toiviainen jäi 1982. Teollisuusneuvoksen arvon 1979 saaneella Toiviaisella oli useita luottamus- ja sivutoimia ja hän oli pitkään myös vuonna 1966 perustetun Kurkijoki-pitäjäseuran puheenjohtaja. Sotilasarvoltaan Toiviainen oli reservin kapteeni (1973). 

## Lähteet
Batyrlan Muratov

**Batyrlan Muratuly Muratov** (; ; s. 1. helmikuuta 1999 Astana, Kazakstan) on kazakstanilainen jääkiekkohyökkääjä, joka pelaa Kazakstanin mestaruussarjan Nomad Nur-Sultanissa. Hän laukoo oikealta.

## Ura
### Seuraura
Muratov on Barys Astanan kasvatti. Hän debytoi kaudella 2016–2017 Snežnyje Barsy Astanan joukkueessa Venäjän nuorten sarja MHL:ssä. Muratov edusti joukkuetta kauden aikana myös Junior Club World Cupissa, joka päättyi pronssiin. Myös kauden 2017–2018 hän pelasi suurimmaksi osaksi Snežnyje Barsyssa, jota Muratov edusti taas JCWC:ssä. Hän debytoi myös Barys Astanan KHL-joukkueessa, jossa Muratov pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen ottelun runkosarjan viimeisellä kierroksella 1. maaliskuuta 2018 Avangard Omskia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 4.07 minuuttia ja Muratov sai myös yhden kahden minuutin jäähyn estämisestä. Hän vahvisti kauden aikana myös Nomad Astanan joukkuetta Kazakstanin mestaruussarjan pudotuspeleissä, jossa Muratov pelasi kolme ottelua ilman tehopisteitä.

Kauden 2018–2019 Muratov pelasi kokonaan Snežnyje Barsyn MHL-joukkueessa, jonka toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies hän oli tehoilla 20+23=43. Hänet valittiin sarjan itäisen konferenssin helmikuun kuukauden hyökkääjäksi. Kauden 2019–2020 Muratov pelasi suurimmaksi osaksi VHL-liigaa Nomad Nur-Sultanissa, jossa hän pelasi 30 runkosarjaottelua tehopistein 3+4=7. Hän pelasi kauden aikana Barys Nur-Sultanin KHL-joukkueessa kymmenen runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kauden 2020–2021 Muratov pelasi Nomadissa Kazakstanin mestaruussarjaa, jonne joukkue palasi koronaviruspandemian vuoksi. Hän oli Nomadin neljänneksi paras pistemies tehoilla 10+22=32.

Muratov siirtyi kaudeksi 2021–2022 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekkoon. Hänestä tuli sarjan kaikkien aikojen ensimmäinen kazakstanilaispelaaja. Muratov äänestettiin Mestiksen tammikuun kuukauden pelaajaksi. Hän voitti RoKin sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 19+32=51, joilla Muratov sijoittui koko sarjan pistepörssissä seitsemänneksi. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.

Heinäkuussa 2022 Muratov palasi elokuun loppuun asti kestävällä tryout-sopimuksella kotimaahansa KHL-seura Barys Nur-Sultaniin.

### Maajoukkueura
Muratov pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019 sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti kultaa. Muratov pelasi myös alle 18-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän toimi Kazakstanin varakapteenina ja voitti hopeaa. Muratov oli tehoilla 3+2=5 joukkueen paras maalintekijä ja hän jakoi sisäisen pistepörssin voiton Samat Danijarin kanssa, kuten myös koko turnauksen tehotilaston voiton lukemalla +7.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Spanish Town

**Spanish Town** on kaupunki Jamaikalla St. Catharinen piirikunnassa. Spanish Town on Jamaikan vanhin edelleen asuttu kaupunki ja se oli Jamaikan hallinnollinen keskus aina vuoteen 1872 saakka, jolloin pääkaupunki siirtyi nykyiseen Kingstoniin. Spanish Townin asukasluku vuonna 2011 oli 147&nbsp;152.

## Maantiede

Spanish Town sijaitsee Jamaikan keskiosan eteläosassa Rio Cobre -joen varrella St. Catharinen piirikunnassa. Matkaa Jamaikan pääkaupunki Kingstoniin idässä on 16 kilometriä.

## Historia

Spanish Townin alkuperäinen nimi oli Villa de la Vega. Kaupunki perustettiin joko vuonna 1523 tai vuonna 1534. Aikaisemman vuoden perusteella kaupungin perusti mahdollisesti Diego Columbus. Perustaminen tapahtui aikaisemman espanjalaisen siirtokunta Sevilla Nuevan hylkäämisen yhteydessä. Spanish Town on joka tapauksessa Jamaikan vanhin edelleen asuttu kaupunki. Se oli myös Espanjan Jamaikan hallinnollinen keskus vuodesta 1534 vuoteen 1655. Espanjalainen pikkukaupunki kärsi ajoittain merirosvojen hyökkäyksistä. Sen ryösti esimerkiksi William Jackson vuonna 1643.

Englantilaiset valtasivat Jamaikan vuonna 1655. Myöhemmin se toimi englantilaisen Jamaikan pääkaupunkina vuodesta 1655 vuoteen 1872 saakka, jolloin pääkaupunki siirtyi nykyiseen pääkaupunki Kingstoniin. Nimen Spanish Town kaupunki sai sitä aikaisemmin hallinneiden espanjalaisten mukaan. Vuonna 1762 rakennettiin Jamaikan kuvernöörin asunto, eli niin sanottu King's House. Vanha edustajakokouksen rakennus valmistui samoin vuonna 1762. Amiraali George Rodneyn voitettua Jamaikan valloittamista kaavailleet ranskalaiset pyhimysten taistelussa huhtikuussa 1782 hänelle pystytettiin patsas Spanish Townissa.

Pääkaupungin siirryttyä Kingstoniin suuri osa Spanish Townista ja sen historiallisesta keskuksesta jäi heitteille. 2000-luvulla tosin aloitettiin hankkeita kaupungin ehostamiseksi. Hurrikaani Ivan aiheutti mittavia vahinkoja kaupungissa vuonna 2004.

## Väestö
Vuonna 2011 Spanish Townin asukasluku oli 147&nbsp;152.

## Lähteet
Risto Vasara

**Risto Antero Vasara** (27. marraskuuta 1908 Lavia – 14. lokakuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen maanviljelysneuvos, virkamies ja Valtion viljavaraston pitkäaikainen toimitusjohtaja.

## Henkilöhistoria
Vasaran vanhemmat olivat kansakoulunopettajat Oskari Malakias Vasara ja Aino Johanna Ollari ja puoliso vuodesta 1936 filosofian maisteri, suomentaja Helvi Jaakkola. Risto Vasara tuli ylioppilaaksi 1927 Kokemäellä ja valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1935. Vasara toimi jo ennen valmistumistaan MTK:n apulaissihteerinä. Talvisodan jälkeen hän siirtyi MTK:sta kansanhuoltoministeriöön, jatkosodan jälkeen 1945 Vasarasta tuli ministeriön elintarvikeosaston toimistopäällikkö ja 1946 koko elintarvikeosaston päällikkö. Vuonna 1949 hänet nimitettiin Valtion viljavaraston toimitusjohtajaksi. Vasaran aloittaessa tehtävässä viljavaraston kapasiteetti oli noin 56 tuhatta tonnia, 1960-luvun loppuun mennessä se oli kasvanut yli neljäänsataan tuhanteen tonniin. Vasarasta tuli 1952 myös viljavaraston johtokunnan puheenjohtaja. Hän oli lisäksi muun muassa Suomen ja Neuvostoliiton kauppavaltuuskunnan pitkäaikainen jäsen. Vasara sai maanviljelysneuvoksen arvon  1968. Hän jäi eläkkeelle 1973, Valtion viljavaraston johtajana häntä seurasi Urpo Hoikkala. 

## Julkaisuja
* *Laviasta eikä ahtaasta*, 1974
* *Mouhijärven emäpitäjän ja Selkeen virkatalon vaiheita*, 1975
* *Selkeen neljänneksen ja everstin virkatalon vaiheita*, 1975

## Lähteet
People-first

**People-first**- tai **person-first**-kielenkäyttö (ihminen tai henkilö ensin) tarkoittaa Yhdysvalloissa amerikanenglannin APA Style -ohjeistuksen ohjetta kirjoittaa vammaisista henkilöistä tavalla, joka ei absolutisoi heille annettua vammaan liittyvää ominaisuutta vaan suhteellistaa sen yhdeksi ominaisuudeksi muiden joukossa. Ohjeen mukaan aikaisemmin voitiin kirjoittaa esimerkiksi *person with a disability* (’henkilö, jolla on vamma’) eikä *disabled* (’vammainen’). Ohjeen noudattamista voitiin jopa vaatia APA Style -kirjoitusohjeita käyttävissä tieteellisissä aikakauslehdissä ehtona käsikirjoitusten julkaisemiselle. 

## Identity-first
*People-first*-kielenkäyttöä suositeltiin APA:n ohjekirjan kuudennessa painoksessa vuodelta 2010 etenkin vammaisista henkilöistä puhuttaessa. Samalla todettiin, että tulisi käyttää sellaisia nimityksiä, jotka henkilöt itse hyväksyvät. Kirjan seitsemännessä painoksessa vuodelta 2020 hyväksytään sekä *people-first*- että aiemmin ei-suositeltavana pidetty kirjoitustapa *identity-first*. Jälkimmäinen tarkoittaa esimerkiksi ilmaisua *disabled* tai *disabled person*.   

Muutoksen syynä oli useiden yhdysvaltalaisten vammaisjärjestöjen muuttunut kanta kielenkäyttöön. Ne ovat nähneet *people-first*-kielenkäytön alentavana puhetapana, jossa ihmisen identiteetti nimenomaan vammaisena on haluttu syrjäyttää. Helen Pluckrose ja James A. Lindsay katsovat kirjassa *[[Cynical Theories]]*, että vammaisliikkeestä käytetty *identity-first*-kielenkäyttö rinnastui vastaavan ilmiöön kriittisen rotuteorian piirissä ja edusti postmodernin sosiaalisen oikeudenmukaisuusteorian kehitystä Yhdysvalloissa.  

## Lähteet

* 
*

### Viitteet
Xavien Howard

**Xavien Howard** (4. heinäkuuta 1993 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on kulmapuolustaja. Howard edustaa Miami Dolphinsia.

Howard pelasi yliopistotasolla vuodet 2013–2015. Howard pelasi Baylorin yliopistossa kaikki kolme vuotta. Hän pelasi Baylorissa 29 ottelua, joissa teki 98 taklausta sekä aiheutti kymmenen syötönkatkoa. Miami Dolphins varasi Howardin  toisella kierroksella 38. pelaajana. Howard ja Dolphins solmivat toukokuussa 2016 nelivuotisen tulokassopimuksen. Kauden 2018 jälkeen Howard valittiin Pro Bowliin. Syyskuussa 2019 Howard teki Dolphinsin kanssa viisivuotisen sopimuksen, jonka kokonaisarvo oli noin 75 miljoonaa dollaria. Kauden 2020 jälkeen Howard valittiin Pro Bowlin lisäksi All-Pro-joukkueeseen. 
Howard on pelannut (tilanne 26. syyskuuta 2021) NFL:ssä yhteensä 58 ottelua, joissa on tehnyt 198 taklausta ja 23 syötönkatkoa.

## Lähteet
Birgit Th. Sparre

**Birgit Th. Sparre** (1903 Älvsholm, Ruotsi – 1984 Ulricehamn, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija. Hän kirjoitti  viihderomaaneja, joiden tapahtumaympäristö on entisaikojen herraskartano.

## Suomennetut teokset
* *Vanhan kartanon Diana* (*Gårdarna runt sjön*), suom. Olavi Tommila, Jyväskylä: Gummerus 1942
** *Diana palaa kotiin* (*Gårdarna runt sjön*), suom. Olavi Tommila, Jyväskylä: Gummerus 1970
* *Diplomaattipostia Eurooppaan: kuriirin matkanäkemyksiä* (*Hit och dit*), suom. Olavi Tommila, Jyväskylä: Gummerus 1942
* *Diana herää elämään* (*En gård till salu*), suom. Olavi Tommila, Jyväskylä: Gummerus 1943
* *Unikkojen kukkiessa* (*Ramsjögården*), suom. Olavi Tommila, Jyväskylä: Gummerus 1944
** *Kirous päättyy* (*Ramsjögården*), suom. Olavi Tommila, Jyväskylä: Gummerus 1980
* *Pariisilaiset perijät* (*Lindöarvet*), suom. Liisa Pellinen, Jyväskylä: Gummerus 1945
** *Onnen seppele* (*Lindöarvet*), suom. Liisa Pellinen, Jyväskylä: Gummerus 1970 Sarja: Diana-sarja
* *Maria del Carmen eilispäivän maasta*, suom. Laila Järvinen, Helsinki: Kansankirja 1946
* *Hymy: pariisilaisromaani* (*Ett leende*), suom. E. S. Louhio, Helsinki: Kansankirja 1946
* *Tapahtuipa vanhoissa kartanoissa* (*Det hände på gårdarna*), suom. Irja Malmila, Jyväskylä: Gummerus 1946
* *Glimringen tarina* (*Glimringe*), suom. Laila Järvinen, Helsinki: Kansankirja 1946
* *Vanhan kartanon Diana. 1, Jyväskylä: Gummerus 1947. Uudistettu painos ns. Diana-sarjasta
** *Vanhan kartanon Diana
** *Diana herää elämään
* *Etelän kukkia, kultaa ja ambraa* (*Öknar av sand och asfalt*), suom. Vilho Hokkanen, Helsinki: Kansankirja 1947
* *Vanhan kartanon Diana. 2, Jyväskylä: Gummerus 1947. Uudistettu painos ns. Diana-sarjasta
** *Unikkojen kukkiessa
** *Pariisilaiset perijät
** *Tapahtuipa vanhoissa kartanoissa
* *Temppelinkukat tuoksuvat* (*Heta kuster vid heta hav*), suom. Vilho Hokkanen, Helsinki: Kansankirja 1947
* *Sininen kukka: rakkausromaani vanhasta kartanosta*, Helsinki: Kansankirja 1948
* *Nuoret paronit: herraskartanoromaani* (*De unga baronerna*), suom. [[S. S. Taula]], Jyväskylä: Gummerus 1951
* *Kaikki mitä sydämesi halajaa* (*Vad ditt hjärta begär*), suom. [[Olli Nuorto]], Jyväskylä: Gummerus 1953
* *Tie Ekenäsiin* (*Vägen till Ekenäs*), suom. S. S. Taula, Jyväskylä: Gummerus 1954
* *Kartanon uudet omistajat* (*En gård byter ägare*), suom. Elsemaj Hurmerinta, Jyväskylä: Gummerus 1968
* *Herraskartanoromanssi* (*Herrgårdsromans*), suom. Seija Ruutu, Jyväskylä: Gummerus 1973 
* *Palaavat onnen päivät* (*Lyckan går igen''), suom. Maija Pellikka, Jyväskylä: Gummerus 1977 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sparre, Birgit Th. Svenskt biografiskt lexikon 
* Birgit Sparre, Svenskt kvinnobiografiskt lexikon
Pyhä Miniato

Pyhä **Miniato** (Minas, Miniatus) (italiaksi Miniato, armenia: Մինաս) oli varhainen kristitty sotilas,jota pidetään Firenzen ensimmäisenä marttyyrina. Pyhän Miniato al Monten kirkko on omistettu hänelle. Legendan mukaan hän oli armenialainen kuningas tai prinssi, joka palveli Rooman armeijassa - tai teki pyhiinvaellusmatkan Roomaan - jonka johdosta hän oli päättänyt tulla erakoksi ja muuttaa lähelle Firenzeä.

Keisari Decius vainosi kristittyjä ja Miniato tuotiin hänen eteen kristittynä tuomittavaksi vuonna 250 jKr. Miniato kieltäytyi uhraamasta roomalaisille jumalille ja häntä kidutettiin sen vuoksi monia kertoja: hänet heitettiin uuniin, kivitettiin ja heitettiin leijonalle tai pantterille amfiteatterissa, josta hän poistui kuitenkin  vahingoittumattomana. Lopulta hänet mestattiin lähellä nykyistä Piazza della Signoriaa. Legendan mukaan Miniato otti mestauksen jälkeen päänsä maasta, ylitti Arno joen ja palasi kukkulalle missä oli asunut erakkona. Kukkula tunnetaan nimellä Mons Florentinus (Monte di Firenze).

Miniaton pyhäinjäännökset lepäävät hänelle omistetun kirkon kryptassa. Kirkon rakentamisen aloitti Firenzen piispa Alibrando (Hildebrand) vuonna 1018 ja siunauksen rakentamiselle antoi Pyhä Rooman keisari Henrik II (Enrico II il Santo). Kirkko valmistui noin vuonna 1208.

Miniaton historiallisuus on kuitenkin epävarmaa. On mahdollista, että Arnon lähellä oli saman nimisen henkilön marttyyrikuolema tai hän saattoi yksinkertaisesti olla sotilas, joka teloitettiin kristinuskon levittämisestä armeijassa.
Hänen kulttinsa on saattanut syntyä myös siitä, että kirkkoon tuotiin pyhäinjäännös idästä esim. Egyptistä, jonka nimi Menna muuttui muotoon San Miniato.

Perinne, jonka mukaan hän nosti maasta oman irti leikatun päänsä on hagiografinen kielikuva, jota käytti ensimmäisenä Giovanni Villani.

## Lähteet
Arthur Franck

**Arthur Franck** (s. 1980) on suomalainen dokumenttielokuvien ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen tunnettuja töitään ovat *[[Olliver Hawk (elokuva)|Olliver Hawk]]* (2019) ja *[[Tamminiemen pesänjakajat]]* -kirjasta kertova *[[Pesänlikaajat – erään kirjakohun anatomia]]* (2021).

Arthur Franckin isä on dokumentaristi ja toimittaja Michael Franck. 

## Teoksia
* *PHUTURA* (2006)
* Arthur Franck & Oskar Forstén: *Kiinnipitäminen – ikämieskiekkoilijat puhuvat rakkaudesta* (2007)
* Arthur Franck & Oskar Forstén: *Ruuhka* (2009)
**We Are the Champions* (2010)             
**MTV3doc: Öljystä uusiutuviin* (2011)             
**Soramonttuprinsessat* (2012)             
**Linnunradan käsikirja ufologeille* (2013)
**Meidän Safkaa* (2014)             
**Minä olen Walker* (2015)
**Jante Redux: Visselblåsare* (2015)
**Non Local Domain* (2017)
* *[[Olliver Hawk (elokuva)|Olliver Hawk]]* (2019)
* *[[Pesänlikaajat – erään kirjakohun anatomia]]* (2021)
* *Hassan Zubierin totuus* (2021). 3 osaa
* *[[The Helsinki Effect]]* (2025).

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
* 
*
Naisten Superpesiksen kausi 2016

**[[Naisten Superpesis|Naisten Superpesiksen]] kausi [[2016]]** oli Suomen pesäpallon naisten pääsarjan Superpesiksen 27. kausi.  

## Joukkueet

## Sarjataulukko

## Ylemmät pudotuspelit

## Sarjakarsinta
Mynämäen Vesa – **[[Lappajärven Veikot]]** 1–**3**

Lappajärven Veikot nousi Superpesikseen, josta putosi Vihdin Pallo.

## Lähteet
### Viitteet
Korppinen (Rautalampi)

**Korppinen** on Pohjois-Savossa Rautalammella Myhinpään lähellä  sijaitseva järvi. Etäisyys Jyväskylästä on 56 kilometriä itäkoilliseen ja Kuopiosta 67 kilometriä lounaaseen.

## Maantietoa
Korppinen on 2,3 kilometriä pitkä, 1,5 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 133 hehtaaria eli 1,3 neliökilometriä. Korppinen on etelä–pohjoissuuntainen. Järven eteläosan muodostaa Mutalahti, josta pohjoiseen allas levenee. Mutalahden koillispuolella Varpuniemen erottamana on Varpulahti. Järven luoteisosassa on pitkänomainen ja kapea Syvälahti. Lähes kolmasosa järvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvä alue sijaitsee yhtenäisenä vyöhykkeenä järven keski- ja itäosassa. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta, joista suurempi on kalliosaari.

Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Korppisen syvän alueen keskellä on matalikko ja kaksi nimetöntä luotoa. Luotojen länsipuolelta kiertää Savilahdelta Varpulahteen ulottuva syvännejakso, joka on yli 15 metriä syvä. Saarien ja Varpulahden edustalla on yli 20 metriä syvää. Suurin syvyys 23 metriä on mitattu Varpulahden edustalta . Järven tilavuudeksi on määritetty 9,43 miljoonaa kuutiometriä, jolloin keskisyvyydeksi tulee 7,1 metriä.

Järven rantaviivan pituus on 8,7 kilometriä. Korppisen rannoilla on sekä kulttuurimaisemaa että metsämaata. Koillisrannan Pääniemen korkein kohta on noin 120 metriä merenpinnan yläpuolella, itärannan Kaakkovuoren korkein kohta on yli 150 metriä mpy, eli noin 50 metriä järven pintaa korkeammalla. Järven rannoilla sijaitsee neljä Myhinpään kylään  kuuluvaa maatilaa ja alle 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Myhinpäässä kohtaavilta maanteiltä yhdystie 5300 ja yhdystie 15280.

## Luontoarvoja
Kokkovuoren länsirinteet muodostavat luonnonsuojelualueen, joka jatkuu Kivilahteen asti.

## Vesistösuhteet
Korppinen sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Myhinjärven valuma-alueeseen (14.718) järvi kuuluu. Korppisen valuma-alueen pinta-ala on 57,0 neliökilometriä . Siihen kuuluu Vihtasen&nbsp;(434&nbsp;ha) kautta järven eteläpäähän laskevat vesistöt, jotka muodostavat 48,6 neliökilometrin valuma-alueen . Vihtasen laskuoja on Kaivanto, joka tulee Korppisen eteläpäähän. Muita tulo-ojia ovat Syvälahteen laskeva Välilammesta&nbsp;(7&nbsp;ha) tuleva puro, Naurisniemen laskeva metsäoja, Kivilahteen tuleva puro, jonka alueella sijaitsevat Kaakkolammit, sekä Savilahteen tuleva oja, jonka valuma-alueella ovat Lonkarinlampi&nbsp;(1&nbsp;ha), Särkijärvi&nbsp;(17&nbsp;ha), Mustalampi ja Pitkä Särkijärvi&nbsp;(3&nbsp;ha). Korppisen koillisrannalta lähtee noin puoli kilometriä pitkä laskuoja koilliseen Myhinjärveen&nbsp;(428&nbsp;ha, 97,2 metriä mpy). Järven vedenpinnan korkeus on 104,9 metriä mpy, joten laskuojaan tulee pudotusta 7,7 metriä.

## Historiaa
Vuoden 1973 peruskartassa on kaksi maatilaa enemmän kuin nykyään: Varpulahti ja Rajala. Niiden peltomaat vähenivät 1980-luvulle tultaessa. Vapaa-ajan asuntoja on rakennetta rannoille vasta 1970-luvun jälkeen ja niitä on ollut 1988 kartoissa vasta viisi.

## Lähteet
Urkki (lehti)

**Urkki** oli suomenkielinen miestenlehti, jota julkaistiin vuodesta 1974 vuoteen 1983. Lehti aloitti alaotsikolla ”maailman lehti” tanskalaisen *Ugens Rapport* -lehden suomalaisena painoksena. Lehden nimi *Urkki* viittasi Suomen silloiseen presidenttiin Urho Kekkoseen.

*Urkki* sisälsi miesten maailmaan liittyviä aiheita, kuten sotakertomuksia ja uutisia muualta maailmasta, eikä lehti keskittynyt alastonmalleihin tai seksuaalisuuteen. Toisen maailmansodan jälkeen perustettujen suomalaislehtien perinteen mukaan lehti käsitteli sisäpolitiikkaa sarkastisella tavalla.

Vuonna 1979 lehdellä oli 238&nbsp;000 lukijaa, joista 38&nbsp;000 oli naisia. 1980-luvun alussa se oli yksi neljästä myydyimmästä miestenlehdestä Suomessa, *[[Jallu (lehti)|Jallun]]*, *[[Kalle (lehti)|Kallen]]* ja *[[Ratto|Raton]]* rinnalla.

Ruotsin Ällmoraberget-vuorella Gritstoneberget-kalliolla sijaitseva kiipeilyreitti on nimetty lehden mukaan.

## Lähteet
Tino Chrupalla

**Tino Chrupalla** (s. 14. huhtikuuta 1975 Weißwasser) on saksalainen AfD-puolueen poliitikko.

Chrupalla on ammatilliselta taustaltaan maalari ja lakkaaja, joka suoritti vuonna 2003 Handwerkskammer Dresdenin tutkinnon. Hän perusti alalle oman yrityksensä. Hän on myös toiminut vapaaehtoisena nuoriso- ja urheilutyössä. Vuonna 2015 Chrupalla liittyi AfD-puolueeseen, jonka riveistä hänet valittiin suorana edustajana Saksan liittopäiville Görlitzin piiristä. Hän pääsi AfD:n parlamenttiryhmän varapuhemieheksi. Vuonna 2019 Chrupalla valittiin Alexander Gaulandin seuraajaksi puolueensa johdossa.

6. lokakuuta 2023 Chrupalla kiidätettiin sairaalaan tehohoitoon Ingolstadtissa kesken kampanjatilaisuutensa. Häntä väitettiin pistetyn injektioneulalla käsivarteen. Usea henkilö oli ottanut selfieitä Chrupallan kanssa ennen tapausta. Myöhemmin hän valitti kipua käsivarressaan ja hänet vietiin sairaalaan ennenkuin hänen puheensa piti alkaa. Verikokeessa ei löytynyt myrkyllisiä aineita. Jotkut lehdet eivät uskoneet juttua vaan väittivät Chrupallan kärsineen sydänvaivoista.
Kaksi Antifa-piireihin kuulunutta nuorta, jotka olivat tönäisseet Chrupallaa pidättiin väliaikaisesti. Chrupalla tokeni vietettyään yön sairaalassa.
Tiedustelupiireissä epäiltiin Ukrainan turvallisuuspalvelu SBU:n osuutta, koska Chrupalla vastustaa aseiden toimitusta Ukrainalle, vaatii Nord Streamin sabotaasin selvittämistä ja vaatii Venäjän vastaisten pakotteiden purkamista. Chrupalla on listattu ukrainalaisella  Myrotvorets-sivuston "tappolistalla". Sivusto on liitetty Ukrainan sisäministeriöön ja turvallisuuspalveluun.

## Lähteet
Giacomo Simoncini

**Giacomo Simoncini** (s. 30. marraskuuta 1994 Borgo Maggiore) on sanmarinolainen urheiluvaikuttaja ja poliitikko, joka aloitti maansa kapteenivaltionhoitajana 1. lokakuuta 2021 yhdessä Francesco Mussonin kanssa. Hän edustaa Me tasavallan puolesta -nimistä ryhmää, johon kuuluu muun muassa San Marinon sosialistinen puolue. 

Simoncini on valmistunut Bolognan yliopistosta pääaineenaan farmasia ja on myös pätevöitynyt kemianopettajaksi. Ollessaan 18-vuotias Simoncini liittyi sosialistiseen puolueeseen. 

Urheiluvaikuttajana Simoncini on toiminut SS Muratan johtokunnan jäsenenä vuodesta 2017 lähtien sekä San Marinon kansallisen futsal-joukkueen managerina. Lisäksi hän toimii San Marinon Rotaractin puheenjohtajana.

## Lähteet
Noyal-sur-Vilaine

**Noyal-sur-Vilaine** () on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Vilainejoen varrella, noin 13 kilometriä Rennesin kaupungista itään.

Kaupungissa valmistettiin 1600-luvulta 1800-luvulle hamppupohjaisia purjekankaita. Kankaita alettiin kutsua nimellä *Noyales* kaupungin nimen mukaan.

Kunnan nähtävyyksiä on keskiaikainen linna *Château du Bois Orcan*. Sen rakennutti Anna Bretagnelaisen rahastonhoitaja Julien Thierry 1400-luvun lopulla. Linnan huoneissa on kokoelma 1400-luvun huonekaluja ja taide-esineitä. Lisäksi linnan puutarha on rakennettu keskiaikaisen tyylin mukaiseksi. Nykyään linnassa on kuvanveistäjä Étienne-Martinin (1913-1995) museonäyttely.


Tiedosto:Le_château_du_Bois_Orcan.JPG|Château du Bois Orcan
Tiedosto:Le_plus_grand_vélo_du_monde.jpg|Maailman suurin polkupyörä


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aleksandr Bulygin

**Aleksandr Grigorjevitš Bulygin** (; 18. elokuuta (J: 6. elokuuta) 1851 – 5. syyskuuta 1919 Rjazan, Neuvosto-Venäjä) oli Venäjän keisarikunnan sisäministeri vuoden 1905 vallankumouksen aikana helmikuusta marraskuuhun 1905. Venäjälle vuonna 1905 suunniteltua neuvoa-antavaa kansanedustuslaitosta kutsutaan hänen mukaansa Bulyginin duumaksi.

Bulygin syntyi vanhaan aatelissukuun. Hän valmistui keisarillisesta lainopillisesta koulusta vuonna 1871 ja toimi sen jälkeen virkamiehenä Venäjän oikeusministeriön, sisäministeriön ja oikeuslaitoksen palveluksessa muun muassa Kiovassa, Saratovissa ja Riiassa. Bulygin nimitettiin vuonna 1879 vankeinhoitohallinnon tarkastajaksi, ja hänet valittiin vuonna 1881 Zaraiskin kihlakunnan aateliston johtajaksi. Hän oli Tambovin varakuvernöörinä vuosina 1886–1887, Kalugan kuvernöörinä 1887–1893, Moskovan kuvernöörinä 1893–1902 ja Moskovan kenraalikuvernöörin, suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitšin apulaisena 1902–1905. Hän auttoi Moskovan poliisijohtajaa Sergei Zubatovia poliisin ohjailemien työväenjärjestöjen perustamisessa.

Bulygin nimitettiin sisäministeriksi Pjotr Svjatopolk-Mirskin tilalle Pietarin verisunnuntain jälkeen helmikuussa 1905. Kun keisari Nikolai II maaliskuussa 1905 antoi määräyksen neuvoa-antavan kansanedustuslaitoksen perustamisesta, hanke annettiin Bulyginin johtaman kokouksen valmisteltavaksi. Tämä valtakunnanduuman alkuperäinen suunnitelma, jossa äänioikeus olisi ollut rajoitettu, tunnetaan Bulyginin duumana. Nikolai vahvisti sen perustamisen elokuussa 1905, mutta lokakuussa puhjennut yleislakko pakotti keisarin antamaan lokakuun manifestin, joka laajensi äänioikeutta ja antoi duumalle lainsäädäntövallan. Bulygin erosi Sergei Witten hallituksen nimittämisen yhteydessä 4. marraskuuta 1905. Hänet nimitettiin samana vuonna Venäjän valtakunnanneuvostoon.

Bulygin johti komiteaa, joka valmisteli Romanovin dynastian 300-vuotisjuhlia vuonna 1913. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hän vetäytyi tilalleen Rjazanin kuvernementtiin. Hänet pidätettiin ja teloitettiin Tšekan paikallisosaston määräyksellä syyskuussa 1919.

## Lähteet
Victor Massé

**Victor Felix Marie Massé** (7. maaliskuuta 1822 Lorient – 5. heinäkuuta 1884 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä.

Massé pääsi Pariisin konservatorioon 12-vuotiaana ja opiskeli aluksi Pierre-Joseph-Guillaume Zimmermanin, sitten Fromental Halévyn johdolla. Hän sai opiskeluaikanaan useita palkintoja ja vuonna 1844 Prix de Romen kantaatillaan *Le renégat de Tanger*. Massé pääsi vuonna 1860 Opéra-Comiquen kuoromestariksi ja vuonna 1866 Pariisin konservatorion kontrapunktin professoriksi. Vuonna 1873 hänet valittiin Institut de Francen jäseneksi, ja hänelle myönnettiin vuonna 1877 Kunnialegioonan upseerin arvo. Massé sairastui keskushermostoon vaikuttaneeseen sairauteen, jonka takia joutui vetäytymään työstään konservatoriossa vuonna 1876. Hän jatkoi kuitenkin säveltämistä kuolemaansa saakka.

Massé sai vaihtelevan vastaanoton lukuisilla monimutkaisilla oopperoillaan, joita esitettiin sellaisissa oopperataloissa kuin Covent Gardenissa, Théâtre Lyriquessa ja Opéra-Comiquessa. Parhaiten hän on tullut muistetuksi vähemmän monimutkaisista teoksistaan. Hänen oopperoidensa levytyksiä on kuitenkin julkaistu muun muassa Decca-levymerkillä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Simon Sechter

**Simon Sechter** (11. lokakuuta 1788 Böömi – 10. syyskuuta 1867) oli itävaltalainen musiikkiteoreetikko, musiikkipedagogi ja säveltäjä.

Sechter opiskeli Wienissä Leopold Koželuhin johdolla. Hän pääsi musiikin opettajaksi Gumpendorfin Sokeain instituuttiin ja sai vuonna 1824 nimityksen hovikapellin urkuriksi. Vuonna 1851 Sechter nimitettiin henkilökunnan jäseneksi Wienin konservatorioon, jossa hän opetti kontrapunktia ja musiikin teoriaa. Hänen tärkeimpään perintöönsä kuuluvatkin hänen teoreettiset kirjoituksensa, joiden joukossa on kolmiosainen *Die Grunsatz der musikalischen Komposition*. Omien näkemystensä lähtökohdaksi hän omaksui Jean-Philippe Rameaun bassoteorian.

Sechterin johdolla opiskelivat muiden muassa Henri Vieuxtemps, Gustav Nottebohm, Sigismond Thalberg ja Anton Bruckner. Bruckner seurasi Sechteriä tämän jäätyä eläkkeelle työstään konservatoriossa. Hän omaksui Sechterin opit oman teoreettisen opetuksensa pohjaksi. Myös Franz Schubert otti 4. marraskuuta 1828 – pari viikkoa ennen kuolemaansa – Sechteriltä oppitunnin fuugassa.

Säveltäjänä Sechter kuului historian tuotteliaimpiin. Hänen kerrotaan säveltäneen vähintään fuugan päivittäin. Säilyneiden teosten joukossa ovat ooppera *Ali Hitsch-Hatsch* ja Friedrich Schillerin *[[Messinan morsian|Messinan morsiameen]]* sävelletty kuorokohtaus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja