open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Arvid Fabian Lindstedt

**Arvid Fabian Lindstedt** (11. tammikuuta 1843 Nousiainen – 30. kesäkuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut kauppias, kirjapainon omistaja ja talousneuvos. Hän oli lehtitiedon mukaan myös viimeinen elossa ollut Suomen vanhassa ruotuväessä palvellut sotilas.

Lindstedt lähti 22-vuotiaana maailmalle vanhempiensa kuoltua ja hän pestautui vuonna 1865 8. Uudenmaan ruotuväkipataljoonaan, joka oli sijoitettu Porvooseen. Lindstedt palveli pataljoonassa aliupseerina aina ruotuväen lakkauttamiseen saakka 1868. Hän palveli sitten kahden vuoden ajan Helsingissä venäläisessä Bjelomorskin rykmentissä ja kävi sen jälkeen Liisankadun varrella sijainneen junkkarikoulun. Hän joutui kuitenkin lähtemään koulusta taloudellisista syistä ja hän muutti 1873 Tampereelle, jonne hän perusti kauppaliikkeen. Lindstedt toimi Tampereella rauta-, siirtomaa- ja lyhyttavarakauppiaana 55 vuoden ajan vuoteen 1929 saakka. Viimeiset vuotensa Lindstedt asui Helsingissä. Hän oli vuonna 1893 perustamassa Tampereen Uutiset-lehteä ja Tampereen Kivipaino-nimistä kirjapainoa. Hän oli mukana myös perustamassa Aamulehteä ja oli lehden isännöisijänä vuoden verran. Lisäksi Lindstedt oli mukana perustamassa Tampereen Kauppaseuraa ja oli Kauppaseuran kunniajäsen. Lindstedt sai talousneuvoksen arvon 1933 täyttäessään 90 vuotta. Vuonna 1930 hän lahjoitti Tampereen kauppiaskunnan eläke- ja apurahastolle 400&nbsp;000 markkaa. 

Lindstedt oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 9 vuotta, rahatoimikamarin jäsenenä 6 vuotta ja köyhäinhoitolautakunnan jäsenenä 6 vuotta. Hän kuului myös moniin muihin kunnallisiin lautakuntiin ja komiteoihin. 

Lindstedt määräsi 1934 testamentillaan että hänen 6 miljoonan markan omaisuudestaan oli muodostettava Svenska Litteratursällskapetin hoitama säätiö, jonka tarkoituksena oli ruotsinkielisen konttori- ja liikeapulaiskoulun perustaminen Tampereelle ja koulun ylläpito. Lindstedtin perilliset moittivat Svenska Litteratursällskapetin hyväksi tehtyä testamenttia testamentin tekijän vanhuudenheikkouden perusteella mutta 1938 Helsingin raastuvanoikeus kumosi kanteen ja määräsi kantajat korvaamaan Svenska Litteratursällskapetin oikeudenkäyntikulut. Ratkaisu ei muuttunut hovioikeudessa eikä korkeimmassa oikeudessa. Vuonna 1949 käynnistyi Helsingissä säätiön rahoituksen turvin Svenska Köpmannaläroverket i Helsingfors-niminen koulu. Vuonna 1972 tämä koulu sulautui Svenska Handelsinstitutetin kanssa ja uuden koulun nimeksi tuli Svenska Handelsläroverket i Helsingfors. Vuonna 1996 tämä koulu liitettiin osaksi ruotsinkielistä Yrkeshögskolan Arcada-ammattikorkeakoulua.

Arvid Fabian Lindstedt oli naimisissa Rosa Cavénin kanssa. Piispa Yrjö Loimaranta oli Lindstedtin veljenpoika. 

## Lähteet
Johan K. Lindstedt

**Johan  (Johannes, Jukka) Konstantin Lindstedt** (21. toukokuuta 1864 Karjalohja – 16. elokuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen kirjakauppias ja useita lajeja harrastanut urheilija.

Lindstedt kävi viisi luokkaa Helsingin alkeisopistoa. Hän aloitti kirjakauppauransa jo 16-vuotiaana Wickströmin kirjakaupassa Helsingissä (Akateemisen kirjakaupan edeltäjä) vuonna 1880. Vuonna 1884 Lindstedt siirtyi Anton Lindbergin kirjakauppaan Pietariin ja toimi vuosina 1888–1891 sen hoitajana. Suomeen palattuaan hän piti vuosina 1891–1919 Helsingissä Lindstedtin Aktikvaarista kirjakauppaa, joka oli silloin Suomen suurin antikvariaatti ja ensimmäinen omalla alallaan. Lindstedt toimi myös kirjankustantajana julkaisten muun muassa unikirjoja, eri kielten tulkkikirjoja, laulukirjoja ja erilaisia opaskirjoja. Kun Suomen kirjakauppiaat perustivat vuonna 1903 Suomen Kirjakauppiasyhdistyksen liittyi Lindstedt alusta lähtien yhdistyksen jäseneksi kuuluen siihen aina vuoteen 1919 saakka, jolloin hän möi kirjakauppansa Helsingin Antikvaariselle kirjakaupalle. Viimeksi Lindstedt harjoitti Helsingissä antiikkitavaroiden kuten taulujen ja taide-esineiden kauppaa ja hänellä oli myös suuri valokuva-, lehtileikkele- ja palkintokokoelma. Lindstedt kuoli 65-vuotiaana sydänkohtaukseen.

Lindstedt harrasti Pietarissa asuessaan myös urheilua ja hän sai vuosina 1885–1889 mitaleita ja palkintoja voimistelussa, uinnissa, soudussa, luistelussa ym. lajeissa. Hän tuli tunnetuksi seisottuaan Iisakinkirkon kupolin käsipuilla käsillään erään vedonlyönnin takia. Lindstedt harrasti myös painia, painonnostoa, ratapyöräilyä ja palloilua. Hänellä oli kaksi Suomen ennätyspalkintoa pyöräilyssä ja 1880- ja 1890-luvuilla hän saavutti myös maailnanennätysaikoja luistelussa. Lindstedt oli yksi Helsingin Atleettiklubin perustajista ja hän toimi useita vuosia seuran puheenjohtajana. Lindstedt oli Tukholman olympialaisissa 1912 suomalaisten painijoiden johtajana ja toimi lisäksi kansainvälisenä palkintotuomarina. Vuonna 1914 hän osallistui Berliinissä pidettyyn urheilukonferenssiin. Vuonna 1915 Suomen Voimistelu- ja Urheiluliitto valitsi Lindstedtin yhdessä Viktor Dammin kanssa kunniajäsenekseen. Hänestä tuli 1914 Kotkan Riennon kunniajäsen ja 1915 Helsingin Atleettiklubin kunniajäsen. Lindstedt oli myös useiden ulkomaisten urheiluseurojen kunniajäsen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* "Jukka", Helsingin Sanomat, 18.08.1929, nro 221, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kouri

**Kouri** voi tarkoittaa seuraavaa:
* Suomenkielinen sukunimi:
**Erkki Kouri (s. 1940), suomalainen historioitsija
**Kimmo Kouri (s. 1962), suomalainen iskelmälaulaja
**Pentti Kouri (1949–2009), suomalainen taloustieteilijä ja pääomasijoittaja
* Kouri eli ruutana, kala
Helsingin Lähetysseurakunta

**Helsingin Lähetysseurakunta** on Helsingin Punavuoressa sijaitseva helluntaiseurakunta. Helsingin Lähetysseurakunta on perustettu vuonna 1960. Lähetysseurakunnan tilat ovat sijainneet vuodesta 1961 alkaen Isolla Roobertinkadulla. Vuonna 2017 Lähetysseurakuntaan kuului noin 800 jäsentä. Seurakunnan johtavana pastorina toimii Jukka Kärkkäinen.

Seurakunnan toimintaan ovat kuuluneet muun muassa jumalanpalvelukset, vankilatyö, radiotyö, sielunhoito, koulutustyö, lapsi- ja nuorisotyö, musiikki sekä draama. Lähetystyötä seurakunta on tehnyt muun muassa Etiopiassa ja Bangladeshissa.

Vuosina 2005–2010 seurakunnassa tuotettiin *Elämän sykkeessä*-ohjelmaa yhdessä muiden pääkaupunkiseudun helluntaiseurakuntien kanssa. Ohjelmaa lähetetään TV7:n televisio- ja verkkokanavilla.

## Historia
Lähetysseurakunta kokoontui ensimmäisen toimintavuotensa aikana vuokratiloissa. Lähetysseurakunnan kokoontumispaikkoja olivat Suomalaisen Yhteiskoulun juhlasali Nervanderinkadulla, Kirjatyöntekijäinliiton juhlasali sekä Balderin sali Aleksanterikadulla. Nykyiset Ison Roobertinkadun tilat toimivat aikaisemmin elokuvateatterina, jotka remontoitiin seurakuntakäyttöön vuonna 1961. Vuonna 1990 tiloihin tehtiin remontti.

## Seurakunnan johtajat
*Listaa täydennettävä*
* Lauri Kuitunen (1977–?)
* Jarmo Makkonen (1981–1988)
* Pauli Runolinna (1994–2008)
* Kai Ojala (2008–2010)
* Markku Tuppurainen (2011–2015)
* Petri Mäkilä (2015–2016)
* Jukka Kakriainen (2017-2025)
* Jukka Kärkkäinen (2025-)

## Katso myös
* Uskonto Helsingissä
* Helluntaiherätys Suomessa
* Fila Helsinki
* Helsingin Saalem-seurakunta
* Helsingin Siion-seurakunta

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lähetysseurakunnan verkkosivut
* Lähetysseurakunnan tilaisuudet YouTube-kanavalla
Remove Kebab

**Remove Kebab** () on lause, joka sai alkunsa Jugoslavian sotien aikaista serbinationalistista ja muslimien vastaista propagandamusiikkivideota ympäröivästä verkkoyhteisöstä. Lause on levinnyt maailmanlaajuisesti uusnatsiryhmien ja alt-rightin keskuudessa meeminä, joka viittaa muslimien uskonnolliseen puhdistukseen ja puolustaa sitä. Kappaleen alkuperäinen nimi oli ”Karadžić, johda serbejäsi” () viitaten Bosnian serbien sotilasjohtajaan ja tuomittuun sotarikolliseen Radovan Karadžićiin. Se tunnetaan myös nimillä ”Jumala on serbi ja hän suojelee meitä” () ja ”Serbia Strong”.

## Lähteet
Anssi Suhonen

**Anssi Tapio Suhonen** (s. 14. tammikuuta 2001 Järvenpää) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan 2. Bundesligassa pelaavaa Jahn Regensburgia, lainasopimuksella Hamburger Sport-Vereinista. Pelipaikaltaan Suhonen on keskikenttäpelaaja.

Suhonen on Järvenpään Palloseuran kasvatti. Hän siirtyi Käpylän Pallosta HSV:n junioriakatemiaan vuonna 2017. HSV:n edustusjoukkueessa Suhonen debytoi elokuussa 2021. Tammikuussa 2025 Suhonen siirtyi lainasopimuksella Jahn Regensburgiin. 

Suhonen on edustanut kaikkia Suomen ikäkausimaajoukkueita, ja ensimmäisen A-maajoukkuekutsunsa hän sai harjoitusmaaotteluihin Norjaa ja Pohjois-Makedoniaa vastaan marraskuussa 2022. Debyyttinsä hän teki 17. marraskuuta Pohjois-Makedoniaa vastaan.

Suhonen on kärsinyt pahoista loukkaantumisista useasti urallaan: Polvivamma kesällä 2020, murtunut sääri kesällä 2022, sama loukkaantuminen kesällä ja syksyllä 2023. Suhonen oli pelaamatta virallista ottelua loukkaantumisien takia välillä kesäkuu 2023 - helmikuu 2024.

## Lähteet
Rosvall

**Rosvall** tai **Roswall** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Esa Rosvall (s. 1945), suomalainen jazzrumpali ja sirkustaiteilija
* Jessika Roswall (s. 1972), ruotsalainen poliitikko ja ministeri
* Kaisa-Maija Rosvall (s. 1992), suomalainen pesäpalloilija
* Kaj Rosvall (1942–2023), suomalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja
* Matti Rosvall (1941–2024), kääntäjä, televisiokäsikirjoittaja ja -toimittaja
* Viljo Rosvall (1898–1929), kanadansuomalainen ammattiyhdistyaktiivi ja henkirikoksen uhri
* Yrjö Rosvall, myöhemmin Yrjö Rosola (1904–1989), suomalainen kuvanveistäjä ja lasitaiteilija.
Tähtipeikkokrotti

**Tähtipeikkokrotti** (*Halieutaea stellata*) on peikkokrotteihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä indopasifiselta merialueelta. 

## Koko ja ulkonäkö
Tähtipeikkokrotti voi kasvaa suurimmillaan 22&ndash;30 cm pitkäksi. Laji on eturuumiistaan pyöreä, levymäinen ja suuripäinen. Ruumis kapenee pyrstöä kohden. Kalan rintaevät ovat varsien päässä. Tähtipeikkokrotin suomut ovat piikikkäät ja väriltään punaruskeat tai vaaleanpunaiset. Selässä on harmaa verkkokuvio. Tähtipeikkokrotin kuonossa on valoelin.

## Levinneisyys ja elintavat
Tähtipeikkokrottia tavataan Japanista etelään Ranskan Polynesiaan asti. Laji elää mannerjalustoilla lähellä pohjaa 50&ndash;600 metrin syvyydessä.

## Lähteet
Laura Ertimo

**Laura Ertimo** (s. 1977 Kerava) on suomalainen tietokirjailija ja maantieteilijä. Suurin osa hänen teoksistaan on suunnattu lapsille.

Ertimo valmistui filosofian maisteriksi maantieteestä Helsingin yliopistosta 2006. Hän on työskennellyt vapaana kirjailijana vuodesta 2015. Aiemmin Ertimo työskenteli myös kartta- ja tietokirjojen kustannustoimittajana ja tuotepäällikkönä Karttakeskuksessa.

Vuonna 2020 Ertimo sai Tietopöllö-palkinnon ja vuonna 2021 Tieto-Lauri-palkinnon. Vuonna 2021 Ertimon ja Mari Ahokoivun teos *Aika matka! Lotta, Kasper ja luontokadon arvoitus* oli lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokkaana. Vuonna 2025 Ertimon faktaa ja fiktiota yhdistelevä lastenromaani *Ateneumin arvoitus* valittiin Arvid Lydecken -palkintoehdokkaaksi.

## Teoksia
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laura Ertimon verkkosivut
* Laura Ertimo Tammen sivuilla
* Laura Ertimo Kirjasampo.fi-sivustolla
Venäjän arktinen ja antarktinen tutkimuslaitos

**Venäjän arktinen ja antarktinen tutkimuslaitos** (, osittain lyhentäen: , NII Arktiki i Antarktiki, lyhennys: , **AANII**; , lyh. **AARI**) on Venäjän kansallinen arktisen alueen ja Etelämantereen tutkimuslaitos. Laitoksen päätoimitalo sijaitsee Pietarissa.  Alkujaan vuonna 1920 perustettu AARI on nykyään Rosgidrometin organisaatioon kuuluva kansallinen tutkimuslaitos.

Tutkimuslaitoksen varustuksiin kuuluu Rauman telakalla 1987 rakennettu tutkimusalus Akademik Fjodorov.

Pietarissa toimiva luonnontieteellinen Venäjän valtiollinen Arktikan ja Antarkikan museo perustettiin vuonna 1930 alkujaan AARI:n osastoksi.

Instituutin aiemman nimen mukaan on nimetty Karanmerellä sijaitseva, tundrakasvillisuuden tai lumen peittämä saaristo: Arktisen instituutin saaret.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*AARI:n jääkartta Pohjoisesta jäämerestä ympäristöineen   (aari.ru)
*AARI-NIC-NMI:n yhteinen kokeellinen viikoittainen jääkartta Eteläisestä jäämerestä ympäristöineen    (aari.ru)
Amélie Beaury-Saurel

**Amélie Beaury-Saurel** (1849 Barcelona - 30. toukokuuta 1924 Pariisi) oli  ranskalainen taidemaalari.   Beuary-Saurel käyttäytyi usein oman aikansa sovinnaisia käytösmalleja vastaan, mutta nykyään pidetään merkittävänä hänen työtään naisten aseman parantamiseksi taidemaailmassa. 

Amélie Beaury-Saurelin vanhemmat olivat ranskalaisia, jotka omistivat Barcelonassa tapetti- ja mattotehtaan. Perheessä oli vanhempi tytär Irmeta, josta tuli myös taiteilija ja nuorempi tytär Dolores. Perheen isä kuoli vuonna 1850. Talousvaikeuksien vuoksi perhe muutti takaisin Ranskaan vuonna 1859. 

Beaury-Saurel pääsi opiskelemaan Académie Julianiin vuonna 1874. Sitä ennen hän oli äitinsä valvomana käynyt Louvressa kopioimassa mestareiden maalauksia. Opintonsa maksaakseen hän teki akatemiassa toimistotöitä. Hän toimi myös yhteyshenkilönä opettajien ja taideopiskelijoiden välillä. Hänellä oli opiskelukaverina Maria Baškirtseva, joka antaa muistelmissaan Beaury-Saurielista vähemmän mairittelevan kuvan.    

Académie Julianissa Beuary-Saurielin opettaja oli Pauline Coffier, joka oli erikoistunut muotokuviin. Opettajan vaikutus on nähtävissä selvästi hänen pastellitöissään. Vuodesta 1879 lähtien hän lähetti töitään Pariisin salonkiin, mutta myös muihin ranskalaisiin näyttelyihin sekä Espanjaan ja Yhdysvaltoihin.  

Vuosina 1885 ja 1889 Beaury-Saurel sai ammatillisia huomionosoituksia: mitalit Pariisin Salongista ja maailmannäyttelystä. Hänen yksityiselämänsä oli lähinnä keskittymistä maalaamiseen ja hän kuvasi elämäänsä näin: *Suurin iloni on eristäytyä studiooni ja maalata.* 

Avioliiton Beury-Sauriel solmi vuonna 1895, Académie Julianin perustajan, Rodolphe Julianin kanssa. Hän oli tuolloin 47-vuotias, kun keskimääräinen naisten avioliiton solmimisikä oli 23 vuotta. Hän jatkoi teostensa signeerausta omalla sukunimellään, eikä käyttänyt avioliitossa saamaansa sukunimeä. Avioliiton solmimisen jälkeen hän jatkoi omaa uraansa ja hänen opetustyönsä nuorten naisten parissa herätti arvostusta.

1890-luvulla Ranskassa oli vilkas taide-elämä. Beaury-Saurel valittiin Ranskan taiteilijaseuran jäseneksi ja hän liikkui vaikutusvaltaisten naisten parissa. Hänen ystävättärensä toimivat journalismissa, taiteessa, mesenaatteina ja politiikassa ajamassa naisten asiaa eteenpäin. Tällaisia naisia hän halusi kuvata maalauksissaan. Hän kuvasi naisia rikkomassa konservatiivisia käytänteitä ja niistä tuli suosittuja myös suuren yleisön parissa. 

Vuonna 1907 Beaury-Saurel koki kaksi henkilökohtaista menetystä. Hän jäi leskeksi ja hänen äitinsä kuoli. Hän ryhtyi nyt johtamaan Académie Juliania. Ensimmäisen maailmansodan vuodet hän oleskeli Pariisissa ja järjesti näyttelyitä, joiden tuotto meni hyväntekeväisyyteen. Vuotta ennen kuolemaansa hänet nimitettiin kunnialegioonan ritariksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://useum.org/artist/Amelie-Beaury-Saurel
Karstulan kotiseutumuseo

**Karstulan kotiseutumuseo** on kotiseutumuseo Karstulassa. Se sijaitsee vuonna 1858 rakennetussa viljamakasiinissa Karstulan kirkonkylässä.

Karstulan kotiseutumuseossa näytteillä olevien esineiden määrä on noin 2&nbsp;000. Esineet kuvaavat Karstulan alueella Suomen sodan ja myöhemmin 1800-luvun aikana vietettyä elämää. Perusnäyttely uudistettiin vuosina 2016–2020. Museota pidetään yleisesti avoinna kesäisin ja sopimuksen mukaan muulloinkin.

## Lähteet
École nationale supérieure des mines de Nancy

**École nationale supérieure des mines de Nancy** on ranskalainen yliopisto, grande école, joka perustettiin vuonna 1919. Se on *Conférence des Grandes Ecoles*in jäsen. Poikkitieteellisellä opetussuunnitelmalla se kouluttaa kolmessa vuodessa insinöörejä, jotka sitten työskentelevät pääosin yritysmaailmassa: Koulutuksen tavoitteena on ns. Master *Ingénieur Mines Nancy*.

## Kuuluisa opettaja
* Georges Matheron, tilastotieteen erityisalan geostatistiikan perustajia

## Kuuluisia valmistuneita
* Jean-Claude Trichet, ranskalainen pankkiiri ja entinen Euroopan keskuspankin pääjohtaja

## Lähteet
* Mines Nancy kotisivut

### Viitteet
Montigny-en-Morvan

**Montigny-en-Morvan** on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Yonnejoesta patoamalla muodostetun tekojärven Lac de Pannecièren rannalla, noin 13 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista luoteeseen.

Kunnan keskustassa olevalla aukiolla on kirkko ja kunnantalo. Kunnantalo on 1600-luvulta peräisin oleva vanha pappila.  Aukiolla olevan Saint-Légerin kirkon kuori on 1500-luvulta. Kirkon vanha kellotorni korvattiin nykyisellä vuonna 1840.

Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (*Parc naturel régional du Morvan*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Melodifestivalen 2005

**Melodifestivalen 2005** oli Ruotsissa 12. helmikuuta – 12. maaliskuuta 2005 järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja vuoden 2005 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailun voitti Martin Stenmarck kappaleella Las Vegas.

## Kilpailun kulku
Kilpailu alkoi neljällä alkukarsinnalla, joissa jokaisessa kisasi kahdeksan kappaletta, joita puhelinäänestäjät äänestivät kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisen kierroksen jälkeen kolme vähiten ääniä saanutta kappaletta putosivat, minkä jälkeen jäljellä olevien kappaleiden kesken äänestystä jatkettiin. Kahden kierroksen äänten yhteismäärällä mitattuna kaksi eniten ääniä saanutta jatkoi suoraan finaaliin ja seuraavat kaksi toiseen mahdollisuuteen.

### 1. semifinaali
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 12. helmikuuta Scandinaviumissa Göteborg. Semifinaalin juontajina toimivat Alexandra Pascalidou ja Shan Atci.

### 2. semifinaali
Toinen semifinaali kilpailtiin 19. helmikuuta Cloetta Centerissä Linköpingissä. Semifinaalin juontajina toimivat Erik Haag ja Henrik Schyffert.

### 3. semifinaali
Kolmas semifinaali kilpailtiin 26. helmikuuta Isstadionilla Skellefteåssa. Semifinaalin juonsivat Johanna Westman ja Marko Lehtosalo.

### 4. semifinaali
Neljäs semifinaali kilpailtiin 5. maaliskuuta Tipshallenissa Växjössä. Semifinaalin juonsivat Kayo ja Micke Leijnegard.

### Toinen mahdollisuus
Toinen mahdollisuus kilpailtiin 6. maaliskuuta Berns salongerissa Tukholmassa. Myös toisessa mahdollisuudessa puhelinäänestäjät äänestivät kappaleita kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisen kierroksen jälkeen neljä vähiten ääniä saanutta putosi, minkä jälkeen loppujen kesken äänestystä jatkettiin. Kahden kierroksen yhteenlasketulla äänimäärällä mitattuna kaksi eniten ääniä saanutta jatkoi finaaliin. Toisen mahdollisuuden juonsi Annika Jankell.

### Finaali
Finaali kilpailtiin 12. maaliskuuta Globenissa Tukholmassa. Finaalissa voittajan valitsivat yhdessä puhelinäänestäjät ja ympäri Ruotsia kokoontuneet 11 alueraatia. Kukin raati antoi mielestään seitsemälle parhaalle kappaleelle pisteitä kaavalla 1-2-4-6-8-10-12, ja puhelinäänestyksen kärkiseitsikko sai pisteitä kaavalla 11-22-44-66-88-110-132. Finaalin juonsivat Jill Johnson ja Mark Levengood.

#### Eritellyt raatiäänet

## Lähteet
*http://natfinals.50webs.com/90s_00s/Sweden2005.html
Digitaalinen video

**Digitaalinen video** on elektronisesti tallennettua ja käsiteltyä liikkuvaa kuvaa (video), joka on digitaalista (vastakohtana analogiselle).

Ensimmäinen kaupallinen digitaalinen videomuoto oli Sony D-1 vuonna 1986.

## Taustaa
Ennen digitaalista videota liikkuvaa kuvaa tallennettiin filmille. Myöhemmin tätä tuotiin digitoimalla elektronisiin laitteisiin. Nykyään useat kamerat ja äänen tallennuslaitteet käyttävät digitaalista muotoa, joka voidaan tuoda tietokoneelle sellaisenaan. Digitaalista videota voidaan editoida tietokoneella, sitä voidaan muuttaa toiseen muotoon ja sitä voidaan pakata pienempään tilaan.

Nykyään digitaalista videota voidaan kuvata myös älypuhelimella ja ladata se suoratoistopalveluihin.

Digitaalista videota on tallennettu magneettinauhalle (DV, Digital Betacam), mutta sen ovat korvanneet muun muassa muistikorttien kehittyminen. Digitaalista videota on jaettu optisilla levyillä (DVD) kuluttajille, mutta suoratoisto on jossain määrin korvannut fyysiset jakelumuodot.

Elokuvien kuvauksessa on siirrytty myös digitaaliseen videokuvaan: useimmat modernit elokuvat kuvataan, leikataan ja levitetään teattereihin digitaalisesti.

## Katso myös
* Digital Video &ndash; videomuotostandardi
* Koodekki

## Lähteet
Tomiokan silkkikehräämö

**Tomiokan silkkikehräämö** () on silkkikehräämö Tomiokan kaupungissa Gunman prefektuurissa. Tomiokan silkkikehräämö ja teollinen perintö valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2014.

## Historia
Edo-kaudella Japani eristäytyi ulkomaailmasta. Kun Edo-kausi päättyi ja Meiji-kausi alkoi, Japani aloitti jälleen ulkomaankaupan. Meiji-kauden alussa Japanin merkittävin vientituote oli raakasilkki, ja merkittävästi lisääntynyt ulkomaankauppa lisäsi silkin kysyntää. Tätä kysyntää varten Japanin hallinto päätti rakentaa maan ensimmäisen modernin silkkikehräämön. Tomiokan kehräämön rakennustyöt aloitettiin vuonna 1871 ja se valmistui vuotta myöhemmin. Käyttöön se otettiin 4. lokakuuta 1872. Se toimi aikansa mallitehtaana muille kehräämöille. Tehtaan rakentamisessa hyödynnettiin ranskalaista asiantuntijaa Paul Brunatia, ja tehtaassa otettiin käyttöön länsimaista teknologiaa. Samoin Tomiokan kehräämöön palkattiin ulkomaalaisia työnjohtajia sekä sinne palkattiin naisia. Ulkomaalaiset työnjohtajat poistuivat vuonna 1876.

Kehräämö myytiin Mitsuille vuonna 1893, kun valtion tehtaita yksityistettiin. Vuonna 1902 kehräämö myytiin Hara Tomitarōlle. Vuonna 1938 kehräämöstä tuli itsenäinen Tomioka Silk Mill Co. Ltd., mutta vuotta myöhemmin siitä tuli osa Katakura Silk-reeling and Spinningia, joka oli Japanin suurin raakasilkin valmistaja. Toisen maailmansodan aikana kehräämöön rakennettiin automaattiset kehräimet. Silkin tuotanto lakkasi Tomiokassa maaliskuussa 1987. Huolimatta tehtaan alasajosta Katakura säilytti suurimman osan rakennuksista. Kehräämö siirtyi vuonna 2005 Tomiokan kaupungin omistukseen. Vuonna 2006 se valittiin osaksi Japanin tärkeää kulttuuriomaisuutta.

### Nykypäivä
Nykyään Tomiokan silkkikehräämön omistaa Tomiokan kaupunki. Se toimii museona, jossa voi tutustua silkin valmistamisen historiaan.

## Valinta maailmanperintöluetteloon
Tomiokan silkkikehräämö valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2014. Se täyttää luettelon kaksi kriteeriä (II ja IV). Sen todettiin kuvastavan hyvin länsimaalaisen teknologian käyttöönottoa Japanissa. Samoin se kuvaa hyvin raakasilkin massatuotannon historiaa. Varsinaisen suojellun alueen koko on 7,2 hehtaaria ja puskurialueen 414,6 hehtaaria. Suojeltuun alueeseen kuuluu kehräämön lisäksi muita rakennuksia.

## Lähteet
Dongding

**Dongding** () on taiwanilainen oolong-teelaatu. Sen nimi tarkoittaa sananmukaisesti "jäinen huippu". Teetä kasvatetaan pääsääntöisesti Nantoun piirikunnassa.

Teelaadun kerrotaan saaneen alkunsa, kun tiedemies Ling Fong Chi, joka oli kotoisin Lu Gun kylästä Nantousta, muutti Manner-Kiinaan opiskelemaan vuonna 1885. Hänen palattua kotiin, hän toi mukanaan 36 teekasvia, joista suurimman osan hän antoi lahjaksi muille kyläläisille, jotka olivat keränneet rahaa tukeakseen hänen opintojaan mantereella. Kylä sijaitsee yli 700 m korkeudella, mikä oli ideaali ympäristö oolongin kasvattamiseen.

Sadonkorjuun jälkeen dongding-teen annetaan hapettua 20–30 % kuihtumisen kautta. Tämän jälkeen sitä paahdetaan puuhiilellä, mikä jättää muuten makeaan teehen hienoisen aromin. Teen makua on kuvailtu hunajaiseksi ja paahdetuksi, jota seuraa makea jälkimaku. Valmis tee on väriltään hyvin vaalea.

## Lähteet
Unico Areena

**Unico Areena** viittaa ainakin seuraaviin:

* Kauhavan jäähalli, jonka sposorinimi on Unico Areena (marraskuusta 2015 lähtien)
* Seinäjoen pesäpallostadion, jonka sposorinimi on Unico Areena (kesästä 2023 lähtien)
Aurinkokakku

**Aurinkokakku** () on taiwanilainen leivos, joka on alkujaan Taichungista. Leivoksen sisällä on makeaa täytettä. Itse kakku valmistetaan lehtitaikinasta. Kakkuja syödään yleensä teen kanssa ja niitä voi syödä myös osana aamupalaa. Nimitys "aurinkokakku" on oletettavasti peräisin leivoksen pyöreästä muodosta.

Aurinkokakkujen historian uskotaan alkaneen Qing-dynastian ajoilta. Aurinkokakkuja ostetaan lahjoiksi ja pakataan kauniisiin paketteihin. Ne ovat myös suosittuja matkamuistoja.

Taichungissa sijaitsee aurinkokakuille omistettu museo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pekka Kataja

**Pekka Hannu Juhani Kataja** (24. toukokuuta 1961 Jämsänkoski – 29. tammikuuta 2026 Jämsä) oli jämsäläinen, poliittisen murhan yrityksen kohteeksi joutunut suomalainen poliitikko.

## Poliitikon ura
Kataja lähti politiikkaan vuonna 1983. Hän oli 1980–1990-luvuilla kotikuntansa Jämsänkosken kaupunginvaltuuston jäsen yhteensä 12 vuoden ajan Perussuomalaisten edeltäjän Suomen maaseudun puolueen edustajana. Vuosituhannen vaihteessa Kataja jättäytyi pois poliittisesta toiminnasta, mutta oli mukana Timo Soinin presidentinvaalikampanjan tukijoukoissa vuonna 2006 ja perussuomalaisten vuoden 2007 eduskuntavaalikampanjassa. Kuntavaaleissa 2008 Kataja oli jälleen Perussuomalaisten ehdokkaana ja hänet valittiin Jämsän kaupunginvaltuustoon. Vuonna 2012 Kataja valittiin Perussuomalaisten Keski-Suomen piirin piirisihteeriksi. Kataja edusti puolueessa niin sanottua vennamolaista siipeä, vaikkei kesän 2017 puoluekokouksen jälkeen siirtynytkään sinisten riveihin perussuomalaisten hajotessa. Vuodesta 2019 lähtien Kataja toimi niin ikään jämsäläisen kansanedustaja Jouni Kotiahon eduskunta-avustajana. Hän toimi Perussuomalaisten Keski-Suomen piirin piirihallituksessa puolueesta erottamiseen asti sekä useissa kunnallisissa ja maakunnallisissa luottamustehtävissä, muun muassa Jyväskylän koulutuskuntayhtymä Gradian tarkastuslautakunnan puheenjohtajana. Hän on lisäksi toiminut vuodesta 2024 Suomen Normaalien Seuran puheenjohtajana. Katajalla oli myös telemarkkinointiyritys Jämsänkoskella vuoteen 2015.

## Murhayritys 2020

Kataja joutui kotonaan Jämsänkoskella 17. heinäkuuta 2020 henkirikoksen yrityksen kohteeksi.
## Erottaminen puolueesta
Kataja erotettiin marraskuussa 2024 Perussuomalaisista ja saman vuoden lopussa paikallisyhdistyksestä, jossa hän oli toiminut viimeksi varapuheenjohtajana.Kataja kommentoi Keskisuomalaisen haastattelussa olevansa  puheenjohtajan Riikka Purran ”puolueterrorin uhri”.

## Yksityiselämä
Kataja oli naimisissa vuodesta 2022 thaimaalaisen  Ann (Anny) Poojuntukin kanssa. Kataja kuoli pitkäaikaiseen sairauteen tammikuussa 2026.

## Lähteet
Simon Kollerup

**Simon Kollerup** (s. 20. toukokuuta 1986) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Tanskan elinkeinoministerinä vuosina 2019–2022. Kollerup on istunut kansankäräjillä vuodesta 2011.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Simon Kollerup Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla 
* Simon Kollerup Tanskan sosiaalidemokraattisen puolueen verkkosivuilla
Sanni Lehtinen

**Sanni Lehtinen** (s. 1993) on suomalainen opiskelija- ja mielenterveysvaikuttaja. Koulutukseltaan hän on yhteiskuntatieteiden kandidaatti ja opiskelee kansainvälistä politiikkaa Tampereen yliopistossa. Vuonna 2019 hän toimi Suomen ylioppilaskuntien liiton puheenjohtajana ja 2018 Tampereen yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtajana. Lehtinen on Helsingin yliopiston hallituksen jäsen kaudella 2022–2025. 

Vuosina 2020–2021 Lehtinen toimi opiskelijoiden mielenterveyttä ja opiskelukykyä edistävän Nyyti ry:n puheenjohtajana. Hän työskenteli vuodesta 2021 Mielenterveyspoolin hankepäällikkönä ja aloitti vuonna 2025 Nyyti ry:n erityisasiantuntijana. Lehtisen mukaan mielenterveyden palveluihin hakeutumisesta on tärkeää puhua ääneen, jotta apua tarvitsevat uskaltaisivat hakea sitä.

Lehtinen oli vuoden 2021 kuntavaaleissa vihreiden ehdokkaana Helsingissä, mutta jäi valitsematta. 

Lehtinen on kirjoittanut yhdessä Amanda Pasasen ja Silja Uusikankaan kanssa teoksen *Huijareiden vallankumous — Huijarisyndrooman yhteiskunnallisilla juurilla.*

## Teokset

* *Huijareiden vallankumous — Huijarisyndrooman yhteiskunnallisilla juurilla*, Vastapaino (2021). Muut tekijät Amanda Pasanen ja Silja Uusikangas. 

## Lähteet
Ylöjärven kotiseutumuseo

**Ylöjärven kotiseutumuseo** on Ylöjärven Hietastenmäellä sijaitseva kotiseutumuseo.

Ylöjärven kotiseutumuseo on avattu vuonna 1971. Ylöjärvi-Seura oli kerännyt esineitä museota varten vuodesta 1963. Museo siirtyi Ylöjärven silloisen kunnan hallintaan vuonna 1999. Museosta huolehtivaan museotoimikuntaan kuuluu sekä Ylöjärven kaupungin että Ylöjärvi-Seuran edustajia. Kotiseutumuseon kokoelmissa on yli 1&nbsp;400 esinettä. Yleisesti avoinna museota pidetään kesäkuusta elokuuhun; sopimuksesta se voidaan avata myös tämän ajan ulkopuolella.

## Lähteet
Kaljunen

**Kaljunen** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

*Aatto Kaljunen (1907−1963), kasvatustieteilijä, opettaja ja rehtori
*Anna-Liisa Antila-Kaljunen (o.s. *Antila*, 1915−2006), diplomiurkuri, kuoronjohtaja ja musiikkipedagogi, Aatto Kaljusen puoliso
*Heikki Kaljunen (1893−?), punakaartilainen.
Arjas

**Arjas** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

* Antti Arjas (16. joulukuuta 1940 Helsinki – 8. maaliskuuta 2025 Espoo), tekniikan tohtori ja professori
* Elja Arjas (s. 1943), matemaatikko, tilastotieteilijä ja professori
* Rauni Arjas (1921−2006), taidemaalari

## Lähteet
Gyula Peidl

**Gyula Peidl** (4. huhtikuuta 1873 Ravazd, Itävalta-Unkari – 22. tammikuuta 1943 Budapest) oli unkarilainen sosiaalidemokraattipoliitikko, ammattiyhdistysjohtaja ja maan pääministeri ja väliaikainen valtionpäämies kuuden päivän ajan elokuun alussa 1919. 

Peidl kävi neljä vuotta koulua, jonka jälkeen hänestä tuli kirjanpainotyöntekijä. Ammatin merkeissä hän vieraili Itävallassa, Sveitsissä ja Saksassa. Näillä matkoilla hän tutustui ammattiyhdistystoimintaan ja sosiaalidemokraattiseen poliittiseen liikkeeseen oppien myös saksankielen. Kotimaahan palattuaan hänestä tuli Unkarin kirjapainotyöläisten ammattiliiton johtaja.

Vuonna 1909 hän liittyi Unkarin sosiaalidemokraattisen puolueeseen. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Peidl oli Mihály Károlyin johtamassa Unkarin tasavallassa Dénes Berinkeyn hallituksessa ministerinä. Károlyin luovuttua vallasta ja kommunistien ottaessa maassa vallan, Peidl luopui ministerintehtävistään. Hän jatkoi kuitenkin jäsenyyttään Unkarin sosialistipuolueessa, joka syntyi kommunistien ja sosiaalidemokraattien liittyessä yhteen ja perustaessa Unkarin neuvostotasavallan.

Unkarin neuvostotasavalta sortui elokuun alussa 1919 vain reilun neljän kuukauden jälkeen romanialaisten ylitettyä Tisza-joen tunkeutuen Unkarin ydinalueille. Romanialaiset marssivat pääkaupunkiin Budapestiin, hallitusvastuun ottivat muutamat sosiaalidemokraattiset ammattiyhdistysmiehet, joihin Gyula Peidl myös kuului. Hänestä tuli pääministeri ja väliaikainen Unkarin valtion päämies. Hänen hallituksensa ryhtyi kumoamaan neuvostohallituksen aikaisia toimenpiteitä. Vain viikon johdettuaan sekavassa tilassa ollutta Unkaria oikeistovoimat kukistivat hänen hallituksensa.

Peidl valittiin sen jälkeen jälleen kirjanpainotyöläisten ammattiliiton puheenjohtajaksi, jossa roolissa hän oli mukana ympärysvaltojen kanssa käydyissä neuvotteluissa. Peidl joutui kuitenkin pakenemaan Itävaltaan Unkarissa olleiden puolisotilaallisten ryhmien uhattua surmata hänet. Hän palasi Unkariin marraskuussa 1921 jatkaen ammattiyhdistystoimintaansa. Vuonna 1922 hänet valittiin sosiaalidemokraattien edustajana parlamenttiin, jossa hän oli vuoteen 1931. Tänä aikana hän oli myös puolueen puheenjohtaja.

Vuoden 1931 jälkeen hän vetäytyi eläkkeelle jättäen aktiivisen politiikan. Peidl kuoli tammikuussa 1943.

## Lähteet
*
* 
* 

### Viitteet
Kawaii

**Kawaii** ( tai ) on japanilainen sana, joka tarkoittaa "rakastettavaa" (kiinalaisista merkeistä 可 ja 愛), mutta käännetään usein tarkoittamaan söpöä. Käyttö vaihtelee ja sillä voidaan kuvailla asioita koiranpennuista vaatteisiin.
Termillä on hauskaan viittaava nyanssi, joka on eri kuin "kauniilla".

Kawaii-kulttuurin boomi alkoi 1970-luvulla eikä ole varsinaisesti loppunut. Termi on ollut olemassa ennenkin, mutta ei yhtä suuressa mittakaavassa. 1980-luvulla ilmestyi japanilaisia idoleja ja se vaikutti myös nuorten puhetapaan. Trendi jatkui 1990- ja 2000-luvuilla värikkäinä vaatteina. Hello Kitty -brändin tuottoisuus 2000-luvun alussa herätti huomiota ja söpöyden kulttuurista kirjoitettiin muun muassa *Business Week Online* -lehdessä.

Viehätys söpöyteen sanotaan olevaan juurtunut japanilaiseen harmoniaa rakastavaan kulttuuriin.
Miniatyyrien kerääminen juontaa Edo-kaudelle, jolloin netsuket olivat hyvin suosittuja.

Erilaiset hahmot ja tavarat ovat levinneet ympäri maailman nopeasti. Kawaii-kulttuuri heijastaa muutoksia sosiaalisissa, taloudellisissa ja poliittisissa olosuhteissa, etenkin ajatuksissa työstä ja kulttuurista sekä käsityksistä tulevaisuudennäkymistä.

Länsimaissa ensikosketus on värikkään muodin tai taiteen kautta ja muut käyttötavat jäävät vähemmälle huomiolle ja termiin yhdistetään tiivistettyjä nyansseja.

## Lähteet
Nantoun piirikunta

**Nantoun piirikunta** (; Pha̍k-fa-sṳ: *Nàm-thèu-yen*) on Kiinan tasavallan, eli Taiwanin, piirikunta, joka sijoittuu melko tarkkaan keskelle maata.

Muuta maata vähäisemmän kaupungistumisen ansiosta piirikunnassa on paljon maataloutta ja siellä kasvatetaan mm. riisiä, teetä, sokeria, banaaneja ja appelsiineja. Nantou on yksi Taiwanin keskeisimmistä teentuotantoalueista, ja lähes jokaisessa kunnassa on teepeltoja. Alue on myös ilmastonsa puolesta otollinen teen kasvattamiseen.

## Maantiede ja ilmasto
Nantou on Taiwanin ainoa piirikunta, jolla ei ole lainkaan rantaviivaa. Piirikunnassa sijaitsee myös Taiwanin korkein vuori: Yu Shan. Maasto on ylipäänsä melko vuoristoista ja metsittynyttä. Noin 83&nbsp;% piirikunnan pinta-alasta on metsän peitossa. Vuoristoisen maaston takia Nantou tunnetaan ”Taiwanin Sveitsinä”. Taiwanin pisin joki, Zhuoshui, saa alkunsa Nantoussa sijaitsewasta Wushe-järvestä. Toinen merkittävä järvi Nantoussa on Auringon ja kuun järvi, joka on myös suosittu turistikohde.

Piirikunnan pinta-ala on 4&nbsp;106&nbsp;km2. Hualienin jälkeen Nantou on pinta-alaltaan Taiwanin toiseksi suurin piirikunta.

Nantoun ilmasto on pääsääntöisesti leuto, mutta sateinen (Köppen-luokituksella: Cfa). Vuoden keskilämpötila Nantoun kaupungissa mitattuna on 21,1&nbsp;°C ja vuoden keskiverto sademäärä on 1967&nbsp;mm.

## Historia
Nantoun ensimmäisiä asukkaita ovat atayalit ja bununit. Han-kiinalaiset perustivat kenraali Lin Cin johdolla Nantoun kaupungin vuonna 1677. Kiinalaiset alkoivat tämän jälkeen muuttamaan yhä enenevissä määrin käyttäen apunaan alueella virtaavia jokia.

## Hallinto
Nantoun piirikunnan valtuusto koostuu 38 edustajasta. Nantou on jaettu 13 kuntaan, jotka puolestaan jakautuvat pienimmiksi yksiköiksi (kyliksi ja naapurustoiksi). Piirikunnan hallinnollinen keskus on Nantoun kaupunki.

Vuoteen 1982 Nantou kuului julkishallinnollisesti Taichungin alaisuuteen, jonne nantoulaisten tuli matkustaa mm. oikeuden kuulemistapauksissa.

Vuonna 2014 piirikunnanjohtajaksi valittiin Lin Ming-chen.

## Väestö ja kulttuuri
Vuonna 2015 piirikunnan väkiluvuksi arvioitiin 509&nbsp;490. Maatalous on tärkeä elinkeino ja vuonna 2012 tehdyn selvityksen mukaan hieman vajaa 33 % piirikunnan asukkaista oli maanviljelijöitä. Piirikunnan virallinen kieli on mandariinikiina, mutta siellä puhutaan myös hakka-kiinaa, taiwania ja aboriginaalikieliä. Myös englantia puhutaan laajalti.

Piirikunnan oma kulttuurikeskus avattiin vuonna 1982 ja se oli ensimmäinen Taiwanin keskiosissa. 

Piirikunnassa on kaksi isoa yliopistoa, Chi Nanin kansallinen yliopisto Pulin kaupungissa ja Nan Kain teknillinen yliopisto Caotunin kaupungissa.

## Galleria

Tiedosto:Jiji New Wuchang Temple Halle 2.jpg|Wuchangin temppeli
Tiedosto:猴探井茶園 Tea Gardens at Houtanjing - panoramio.jpg|Teepelto Huotanjingissa
Tiedosto:Stele set up at Lushan Hot Spring.jpg|Lushanin kuumat lähteet


## Lähteet
Lillgyltö

**Lillgyltö** on saari Paraisilla ja rekisterikylä Paraisiin kuuluvassa Korppoossa. Saari sijaitsee Korppoon lounaisosassa. Saarella on vanhoja maatiloja, muttei enää ympärivuotista asutusta.

Lillgyltö on maastoltaan mäkinen ja metsäinen. Saaren entiset pellot ovat metsittyneet. Lillgyltön rekisterikylään kuuluu saaren lisäksi parisenkymmentä lähisaarta ja -luotoa.

Lillgyltö on asutettu kirkonkirjojen perusteella 1700-luvulla. Lillgyltön ulkotilasta on varhaisin maininta vuodelta 1816. Tilasta lohkottiin Björkhagenin palstatila vuonna 1912. Nykyisin tiloja ei asuteta ympärivuotisesti ja niiden lisäksi saareen on rakennettu kesäasutusta.

## Lähteet
Aakkula (sukunimi)

**Aakkula** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

*Antero Aakkula (1909−2006), suomalainen majuri, yleisesikuntaupseeri ja asekätkijä
*Katja Aakkula, suomalainen laulaja, laulunopettaja ja ääninäyttelijä.
Montreuillon

**Montreuillon** on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Yonnejoen varrella, noin 44 kilometriä Clamecyn kaupungista kaakkoon.

Montreuillonin akvedukti rakennettiin vuonna 1841, ja sen avulla johdetaan vettä Nivernais’n kanavaan. Akvedukti on 152 metriä pitkä, siinä on 13 kaariholvia, ja se kulkee 33,5 metriä alta virtaavan Yonnen yläpuolella. Akveduktin pilareihin on merkitty veden korkeudet suurina tulvavuosina 1866 ja 1910.

Kunnan alueella oleva linna *Château de Chassy* on rakennettu 1600-luvulla. Samalla paikalla on ollut jo 1200-luvulla linna, jonka avulla pystyttiin hallitsemaan kulkua Château-Chinoniin Yonnen laakson kautta. Linna päätyi Talleyrand-Périgordin suvun omistukseen vuonna 1807, ja vuodesta 1954 vuoteen 1961 taidemaalari Balthus asui siellä maalatakseen maisemia. Linna on ollut historiallisena monumenttina vuodesta 1975 lähtien. 

Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (*Parc naturel régional du Morvan*).

## Tunnettuja kuntalaisia
*Jean Séverin (1911-1998), kirjailija

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pingtungin piirikunta

**Pingtung** (; Pha̍k-fa-sṳ: *Phìn-tûng-yen*) on piirikunta Taiwanissa, eli Kiinan tasavallassa. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Pingtungin kaupunki. 

## Historia
Pingtungin alueen alkuperäisasukkaisiin kuuluvat paiwanit.

Hollannin Itä-Intian kauppakomppania saapui piirikunnan alueelle 1600-luvun alussa ja alkoi etsimään sieltä kultaa sitä kuitenkaan löytämättä. 

Vuonna 1867 Pingtungin rannikolla sattui ns. Roverin tapaus, jossa amerikkalainen laiva ajautui karille, ja paikalliset aboriginaalit hyökkäsivät laivan miehistön kimppuun tappaen heistä jokaisen. Tapauksesta kertoo vuonna 2021 ensi-iltansa saanut TV-sarja .

Piirikunnan nimen uskotaan tuleen Pingtungin korkeakoulusta, joka perustettiin Qing-dynastian aikana keisari Jiaqingin käskystä. Taiwanin kuuluessa Japanin imperiumiin (1895–1945) Pingtungia, joka ei kuitenkaan kattanut piirikunnan nykyistä aluetta, hallittiin Kaohsiungin kaupungista käsin. Nykymuodossaan piirikunta perustettiin 1950-luvulla, jolloin Kiinan tasavallan hallitus pakeni Taiwanin saarelle sisällissodan jälkeen.

## Maantieto ja ilmasto
Piirikunta sijoittuu Taiwanin saaren eteläkärkeen ja sillä on rantaviivaa sekä Taiwaninsalmen että Tyynenmeren puolella. Pohjoisessa maastoa hallitsee vuoristo. Valosaastetta on vähän, minkä vuoksi mäkisillä alueilla on mahdollista harrastaa tähtien katselua. Rannikkoa hallitsee eroosion kuluttamat kivimuodostelmat.

Pingtungin kokonaispinta-ala on 2&nbsp;775&nbsp;km2.

Pingtungin ilmasto on trooppinen (Köppen-asteikolla Am), jota hallitsee monsuuni. Piirikunnan pääkaupungissa mitattuna vuoden keskilämpötila on 23,5&nbsp;°C ja vuoden keskimääräinen sademäärä on 2&nbsp;358&nbsp;mm.

## Väestö ja kulttuuri
Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2006 väestölaskennan mukaan 831 073. Pingtungissa on väestöön suhteutettuna eniten Taiwanin aboriginaalien (kuten paiwanit) omia kyliä. Aboriginalien kulttuuri piirikunnan alueella on hyvin elinvoimainen.

Vuonna 1987 Pingtungissa, Sandimenin kunnassa, avattiin Taiwanin aboriginaalien kulttuuripuisto, jossa esitellään yhdeksän eri aboriginaalikansan kulttuuria sekä historiaa. Vuonna 2021 Taiwanin alkuperäiskansojen neuvosto avasi aboriginaalien kulttuurista kertovan näyttelykeskuksen, jota rahoitti neuvoston lisäksi myös Pingtungin piirikunnan paikallishallinto. 

## Hallinto
Piirikunnanjohtajana on toiminut Pan Men-an, joka valittiin tehtävään vuonna 2014. Paikallinen piirikunnan valtuusto koostuu 55 vaaleilla valitusta edustajasta.

Pingtungin hallinnollinen jako perustuu 33 alueeseen, joista ainoastaan Pingtungin kaupungilla on kaupungin oikeudet. Lopuista kolme on kuntia (Chaozhou, Donggang ja Hengchun) ja loput 29 ovat kyliä. Kylistä kahdeksan (Sandimen, Wutai, Majia, Laiyi, Taiwu ja Chunri) on nimetty virallisesti aboriginaalien kyliksi.

Liuqiun saari kuuluu hallinnollisesti Pingtungin piirikuntaan.

## Lähteet
Ragnhild Pohanka

**Ragnhild Pohanka** (31. toukokuuta 1932 – 18. marraskuuta 2021) oli ruotsalainen poliitikko.  Hän oli ympäristöpuolue vihreitten ja myöhemmin vasemmistopuolueen jäsen, hän oli Ruotsin valtiopäivien jäsen 1988−1991 ja uudelleen vuodesta 1994 vuoteen 1998.

## Lähteet
The Tribe – Heimo

**Heimo** tai **The Tribe – Heimo** () on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut ukrainalainen rikosdraamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Myroslav Slabošpitskyi (Миросла́в Слабошпи́цький). Sen pääosia esittävät Grigori Fesenko, Jana Novikova ja Roza Babi. 

Elokuva on viittomakielinen, eikä sisällä lainkaan dialogia tai tekstitystä. Elokuva sijoittuu kuurojen sisäoppilaitokseen, jossa oppilaat pyörittävät prostituutiorinkiä ja tekevät rikoksia.

*Heimo* sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 21. toukokuuta 2014. Elokuva sai kriitikoilta myönteisen vastaanoton.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Keltalapinvuokko

**Keltalapinvuokko** (*Dryas drummondii*) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, lapinvuokkojen (*Dryas*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja hidaskasvuinen kasvi, joka muodostaa mattomaisia kasvustoja. Kasvustoissa on runsaasti lehtiä, jotka ovat soikeita, nahkamaisia sekä nyhälaitaisia. Lehdet säilyvät talven yli tummanvihreinä, mutta kuihtuvat keväällä nopeasti uusien lehtien puhjetessa. Kukat ovat keltaisia ja sijaitsevat yksittäin 5–20 cm korkeiksi kasvavien kukkavarsien päissä. Keltalapinvuokko kukkii touko–heinäkuussa. Kukat tosin näyttävät siltä, etteivät ne missään vaiheessa avautuisi aivan kokonaan. Kesällä kehittyvät hedelmät ovat hahtuvallisia.

Keltalapinvuokko kasvaa vuorten rinteillä, kalliohyllyillä ja purojen varsilla. Joskus sitä tavataan myös soraikoilla. Lajia kasvaa luonnossa Yhdysvaltojen luoteisosassa Washingtonin, Oregonin, Idahon ja Montanan osavaltioissa, Kanadassa Brittiläisessä Kolumbiassa sekä Alaskassa.

Keltalapinvuokon tieteellisen nimen lajinimi (*drummondii*) on annettu skottisyntyisen Thomas Drummondin mukaan.

## Lähteet
* Wildflower.org: Plant Database: ''Dryas drummondii'' 

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Keltalapinvuokko (''Dryas drummondii'')
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Dryas drummondii'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Dryas drummondii'' 
* Flora of North America: ''Dryas drummondii''
Telluuritetrajodidi

**Telluuritetrajodidi** (TeI4) on telluurin ja jodin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä on tutkittu käytettäväksi valosähköisiin sovellutuksiin.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa telluuritetrajodidi on tummanharmaata tai mustaa kiteistä ainetta. Yhdiste on polymorfista ja sillä on viisi kidemuotoa, jotka ovat α-ε-muodot. Näistä vain alkeiskopiltaan ortorombinen δ-muoto on stabiili huoneenlämpötilassa ja se on rakenteeltaan tetrameeri. Muut muodot ovat trigonaalinen α-muoto, ortorombinen β-muoto, monokliininen γ-muoto ja tetragonaalinen ε-muoto. Telluuritetrajodidi hydrolysoituu veden vaikutuksesta telluuridioksidiksi ja vetyjodidiksi, mutta liukenee hieman asetoniin. Kuumennettaessa aine alkaa hajota telluuridijodidiksi noin 100 °C:n lämpötilassa ja telluuriksi ja jodiksi noin 400 °C:n lämpötilassa. Jodidien kansssa se muodostaa kompleksisen pentajodotelluraatti(V)ionin ([TeI5]-).

Telluuritetrajodidia voidaan valmistaa telluurista ja jodista ja vaihtoehtoisesti telluuridioksidin tai telluurihapon ja vetyjodidin reaktiolla.
:Te + 2 I2 → TeI4
:TeO2 + 4 HI → TeI4 + 2 H2O
:H6TeO6 + 6 HI → TeI4 + I2 + 6 H2O

Telluuritetrajodidia on tutkittu käytettäväksi aurinkokennojen materiaalina.

## Lähteet
Syyspäivät

**Helluntaiseurakuntien Syyspäivät** (aik. **Talvipäivät**) on suomalaisen helluntailiikkeen vuosittain järjestettävä kirkolliskokous. Syyspäivät ovat helluntaiseurakuntien yhteiset neuvottelupäivät, joissa seurakuntien johtajat tekevät päätöksiä, joihin seurakuntien vanhimmistot ovat ottaneet tahollaan kantaa ennen tapahtumaa. Tapahtuma on tarkoitettu seurakuntien pastoreille, vanhimmille, diakoneille, evankelistoille, lähetystyöntekijöille ja seurakunnan muille avainhenkilöille, kuten esimerkiksi lapsi- ja nuorisotyön johtajille sekä HYRY-yhteisöjen edustajille.

Syyspäivät järjestetään vuosittain viikolla 40. Vuoteen 2014 asti tapahtuma järjestettiin tammikuussa ja tunnettiin nimellä Talvipäivät. Vuonna 2014 tapahtumaan osallistui yli 800 osallistujaa.

Talvipäivillä on muun muassa käsitelty helluntailiikkeen järjestäytymistä rekisteröidyksi uskonnolliseksi yhdyskunnaksi, helluntailaisten aktiivista osallistumista puoluepolitiikkaan ja pastoreiden valtakirjojen valmistelua, päätetty helluntaiherätyksen ja evankelis-luterilaisen kirkon yhteisen neuvottelukunnan jäsenistä sekä lausuttu helluntaiherätyksen yhteisiä julkilausumia.

## Järjestetyt syys- ja talvipäivät
* 4.–6. lokakuuta 2018: Saalem-kirkko, Helsinki
* 26.–28. syyskuuta 2019: Seinäjoen helluntaikirkko, Seinäjoki
* 26. syyskuuta 2020: Verkkoseminaari
* 25. syyskuuta 2021: Jyväskylä
* 6.–8. lokakuuta 2022: Tampere
* 5.–7. lokakuuta 2023: Messukeskus, Turku
* 3.–5. lokakuuta 2025: Seinäjoen helluntaikirkko, Seinäjoki
* 2.–4. lokakuuta 2025: Tullisali, Oulu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Syyspäivien verkkosivusto
Usko Katto

**Usko Katto** (s. 2. marraskuuta 1966 Evijärvi) on suomalainen helluntailainen pastori ja seurakuntavaikuttaja. Katto on valmistunut teologian maisteriksi belgialaisesta Continental Theological Seminarysta. Katto toimii Tampereen helluntaiseurakunnan johtajana. Vuonna 2016 hän toimi Suomen Helluntaikirkon puheenjohtajana. Katto on toiminut myös Suomen luterilaisten ja helluntailaisten neuvottelukunnassa helluntailaisen delegaation puheenjohtajana.

## Lähteet
Viljami Huumo

**Tuomas Viljami Huumo** (1. marraskuuta 1926 Nurmo – 13. toukokuuta 1995 Vantaa) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Huumon vanhemmat olivat maanviljelijä Tuomas Huumo ja Maria Tiisjärvi ja puoliso vuodesta 1952 kansakoulunopettaja Tellervo Susanna Latvala. Huumo toimi 1950-luvulla useissa eri Maalaisliiton tehtävissä, kuten Maaseudun Nuorten Liiton järjestösihteerinä ja kolmen Maalaisliiton piirin toiminnanjohtajana Etelä-Pohjanmaalla. Kirjapainoyhtiö Maakunnan palvelukseen Joensuuhun hän tuli toimitusjohtajaksi 1954 ja oli siinä tehtävässä neljännesvuosisadan ajan. Huumon johtamasta yhtiöstä tuli monipuolinen lehti-, kustannus- ja painotalo, jolla oli yli sata työntekijää jo 1960-luvun lopulla. Yhtiö perusti 1970-luvun lopussa myös elintarviketeollisuuden pakkauksia valmistavan tuotantolaitoksen, joka oli muun muassa johtava kuumasaumattavien alumiinikansien valmistaja Suomessa. Kirjapainon tytäryhtiö Maakunnan Kustannus työllisti puolestaan samaan aikaan yli kaksisataa henkilöä. Huumo, jolla oli runsaasti alansa ja alueellisia luottamustoimia, oli myös perustamassa matkailuyrityksiä Karjalan Matkailu ja Karelia Export ja toimi niiden hallinnossa. Hän sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1978, eläkkeelle hän jäi vuonna 1980.

## Lähteet
Helena Korhonen

**Helena Korhonen** (s. 1956) on suomalainen helluntailainen pastori ja kirkkokunnanjohtaja. Korhonen toimi Lappeenrannan helluntaiseurakunnan pastorina ja vuonna 2021 Suomen Helluntaikirkon johtajana. Ennen pastorin uraa Korhonen on työskennellyt muun muassa yrityskonsulttina ja Kristillinen alkoholisti- ja narkomaanityö -järjestön hallintopäällikkönä. Korhosella on taustaa myös lapsi- ja nuorisotyössä sekä laulujen sanoittajana ja suomentajana. Korhonen jätti helluntaikirkon johtajan tehtävät eläköitymisen myötä.

## Lähteet