open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sara Siren

**Sara Siren** (ent. **Popovits**, o.s. **Siren**, 17. lokakuuta 1947 Helsinki – 29. tammikuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen lavastaja, nukentekijä ja teollinen muotoilija.

## Ura
Siren valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta lavastajaksi vuonna 1972. 

Vuonna 1975 Siren perusti sisarensa ohjaaja Kirsi Sirenin kanssa   kanssa Espooseen lastenteatterin, Teatteri Hevosenkengän. Espoossa ei ollut tuolloin yhtään ammattiteatteria. Teatteri perustettiin Juhannusmäelle Mankkaalle, huonokuntoiseen ruotsinkielisen Kockby Folkskolanin sivurakennukseen ja toimintaa varten perustettiin kannatusyhdistys. Ensimmäinen esitys oli Karhu, jota ei ollutkaan. Teatteri teki yhteistyötä Kansallisteatterin kanssa, jonka Willensaunassa oli Hevosenkengän esityksiä vuoteen 1999 asti.

Siren suunnitteli lavastuksia Teatteri Hevosenkengän lisäksi myös muun muassa Kansallisteatteriin ja Lilla Teaterniin.

Vuonna 1996 hän valmistui taiteen maisteriksi teollisen muotoilun osastolta. Seuraavana vuonna hän perusti suunnittelutoimisto Studio Sara Sirenin, joka erikoistui valoon. Hän suunnitteli muun muassa painokankaita Vallila Interiorille ja tapetteja Sanduddille. Hän suunnitteli myös valaistuksia, valaisimia ja kirjoja ja kirjoitti oppikirjan valaistussuunnittelusta.

## Tunnustuksia
*Lastenkulttuurin valtionpalkinto 1989

## Esimerkkejä töistä
*Hevonen, joka hukkasi silmälasinsa, nuket, lavastus ja puvut, Suomen Kansallisteatteri, Willensauna 1987
*H.C. Andersen: Ruma ankanpoikanen, nuket ja lavastus, Suomen Kansallisteatteri, Willensauna 1989

## Teoksia
*Bruun Erik, Popovits Sara: Kaija + Heikki Siren: Arkkitehdit = Arkitekter, 1976
*Aropaltio, Kirsi, Grönholm, Inari, Kauppinen, Heta  ja Popovits, Sara: Nukketeatteri ja naamioleikit, 1979
*Kultakutri ja muita näytelmiä nukeille ja näyttelijöille 1987

## Yksityiselämä
Sirenin vanhemmat ovat arkkitehdit Kaija ja Heikki Siren. He toimivat myös teatterimaailmassa, Kaija Siren teki pukusuunnittelua, Heikki Siren lavastuksia. Sirenin isoisä, Eduskuntatalon suunnitellut arkkitehti J. S. Sirén, oli Kansallisteatterin hallintoneuvoston puheenjohtaja.

## Lähteet
Nour El Refai

**Nour El Refai** (s. 14. marraskuuta 1987 Tripoli, Libanon) on ruotsalainen koomikko, näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja.

El Refai syntyi Libanonissa ja varttui Lundissa. Hän on muun muassa juontanut Melodifestivalenia ja tehnyt radio-ohjelmia sekä näytellyt teatterissa, elokuvissa ja televisiosarjoissa. El Refai on tehnyt yhteistyötä muun muassa Cecilia Forssin kanssa.

El Refai on kertonut kärsivänsä pitkäaikaisesta masennuksesta, ja vuonna 2019 hän teki aiheesta ohjelman *Landet lyckopiller*, jossa hän pyrki selvittämään miksi masennuslääkkeiden käyttö on Ruotsissa niin yleistä.

Vuonna 2007 El Refai tuomittiin sakkoihin hänen paljastettuaan rintansa tuntemattomalle miehelle Tukholman Humlegårdenissa *Raj Raj* -ohjelman kuvauksissa. Kyseinen alue on tunnettu itsensäpaljastajamiehistä, ja tarkoituksena oli hänen mukaansa tehdä yhteiskunnallista satiiria kääntämällä asetelma toisin päin.

El Refain puoliso on näyttelijä ja koomikko Henrik Schyffert. He saivat lapsen syksyllä 2019.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Teenage Dirtbag

**Teenage Dirtbag** on yhdysvaltalaisen Wheatus-yhtyeen kappale vuodelta 2000 yhtyeen samannimiseltä debyyttialbumilta. Se ylsi vuonna 2000 Australiassa virallisen vuosilistan toiseksi ja seuraavana vuonna myös Belgiassa (Flanderissa). Kymmenen parhaan joukossa se oli vuonna 2001 myös Itävallassa, Saksassa, Irlannissa sekä Britanniassa. Vuoteen 2014 mennessä sitä oli myyty maailmanlaajuisesti viisi miljoonaa kappaletta.

## Lähteet
This Is America

**This Is America** on yhdysvaltalaisen hip hop-artistin Childish Gambinon kappale, joka julkaistiin 6. toukokuuta 2018. Se nousi Billboard Hot 100 -listan ykköseksi kahden viikon ajaksi. Kappale voitti useita Grammy-palkintoja vuonna 2019, mm. vuoden laulun Grammy-palkinnon. Kappaleesta tehtiin musiikkivideo, jota on katsottu Youtubessa huhtikuuhun 2025 mennessä 950 miljoonaa kertaa.

## Lähteet
Ella Hillbäck

**Ella Viola Hillbäck** (aik. **Hillbäck-Sjöstrand**; o.s. **Johansson**; 6. toukokuuta 1914 Örgryte – 29. huhtikuuta 1979 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija. Esikoisteos *Hos en poet i kjol* ilmestyi vuonna 1939, ja kaikkiaan hän julkaisi kaksitoista runokokoelmaa, viisi romaania ja kaksi novellikokoelmaa. Lisäksi hän työskenteli toimittajana ja kirjallisuuskriitikkona muun muassa *[[Ny Tid (Ruotsi)|Ny Tidissä]]* ja *[[Social-Demokraten (Ruotsi)|Morgon-Tidningen]]issä*.

Hillbäck oli vuosina 1949–1974 naimisissa kirjailija Östen Sjöstrandin kanssa.

## Teoksia
* *Hos en poet i kjol* (1939)
* *Albatross* (1943)
* *Världsbild* (1947)
* *Vägar, rastställen* (1960)
* *Lovsångens fält* (1962)
* *Det tvåfaldiga livet* (1964)
* *En mörk blå redovisning* (1969)
* *12 blickar på verkligheten* (1972)
* *Swedenborgvisioner* (1973)
* *Ljusets vägar* (1976)
* *Dikter i mitt ljus* (1980)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Something About Us (No Angelsin kappale)

**Something About Us** on saksalaisen No Angels -popyhtyeen kappale vuodelta 2002 albumilta Now... Us!. Se ylsi julkaisuvuonnaan virallisen viikkolistan ykköseksi Itävallassa ja Saksassa.

## Lähteet
Death Note (anime)

**Death Note** () on japanilainen animesarja, joka perustuu samannimiseen Tsugumi Ōban käsikirjoittamaan ja Takeshi Obatan piirtämään mangasarjaan. Sen ohjasi Tetsurō Araki ja sitä lähetettiin Japanissä Nippon TV:ssä keskiviikkoisin 4. lokakuuta 2006 – 27. kesäkuuta 2007 (poislukien 20. joulukuuta 2006 ja 3. tammikuuta 2007). Sarjaa lähetettiin Suomessa MTV3 Scifi -kanavalla 8. syyskuuta 2009 – 12. tammikuuta 2010.

Death Note oli sijalla 39 IMDb:n laatiman 250:n parhaan tv-sarjan listalla tammikuussa 2026.

## Jaksot

## Lähteet
La Passion

**La Passion** on italialaisen DJ:n ja musiikkituottajan Gigi D’Agostinon kappale vuodelta 2000. Se on hänen vuoden 1999 albuminsa L'Amour Toujours kuudes kappale. D'Agostino teki laulun remiksaamalla ranskalaisen muusikon Jacnon kappaleen "Rectangle". La Passion ylsi virallisen viikkolistan ykköseksi Itävallassa, Belgiassa (Flandersissa) sekä Unkarissa.

## Lähteet
Mao Dun

**Mao Dun** (; oik. **Shen Yanbing**, ; synt. **Shen Dehong**, ; 4. heinäkuuta 1896 Tongxiang, Zhejiang – 27. maaliskuuta 1981 Peking) oli kiinalainen kirjailija ja yhteiskuntavaikuttaja.

Mao Dun sai sekä klassisen että nykyaikaisen koulutuksen. Hän opiskeli Pekingin yliopistossa ja työskenteli vuodesta 1916 lähtien Shanghaissa oikolukijana, toimittajana ja kääntäjänä. Mao Dun toimitti 1920-luvun alussa kirjallisuuslehti *Xiaoshuo yuebaota*, oli perustamassa kirjallisuuden tutkimuksen seuraa ja osallistui pohjoisen sotaretkeen vuosina 1926–1927. Hän liittyi Kiinan kommunistiseen puolueeseen ja tuli tunnetuksi marxilaisena kirjallisuusteoreetikkona, jonka näkemykset realismista vaikuttivat kokonaiseen kirjailijasukupolveen. Vuonna 1930 hän osallistui vasemmistokirjailijoiden liiton perustamiseen.

Mao Dunin 1920-luvun lopussa kirjoittama proosatrilogia *Shi* (”Pimennys”) kertoo kiinalaisen nuorison osallistumisesta vallankumouksen eri vaiheisiin. Vuoteen 1930 sijoittuva romaani *Ziye* (”Keskiyö”) kuvaa laveasti eri yhteiskuntaluokkien elämää, ulkomaista miehitystä, lakkoja ja talonpoikaiskapinoita. Lukuisissa kertomuksissaan Mao Dun käsittelee maaseudun taloudellisia vaikeuksia ja levottomuuksia. Hänen tärkein romaaninsa Kiinan–Japanin sodan ajalta, *Fushi* (”Rappio”), arvostelee voimakkaasti Kuomintangin hallitusta, mutta sisältää myös kerrontateknisiä innovaatioita. Kaikkiaan kirjailija julkaisi 1930- ja 1940-luvuilla kuusi romaania ja 16 kertomus- ja proosakokoelmaa.

Kiinan kansantasavallan perustamisen jälkeen Mao Dunista tuli maan kulttuuriministeri. Hän toimi aktiivisesti kirjallisuuden ja taiteen alalla, mutta lakkasi kirjoittamasta kaunokirjallisuutta. Mao Dun erotettiin virastaan vuonna 1964, minkä jälkeen hän ei esiintynyt julkisuudessa. Vuonna 1978 hänet valittiin Kiinan kirjailijaliiton puheenjohtajaksi. Kirjailijan muistelmat ilmestyivät vuonna 1981.

Kiinan arvostetuin kirjallisuuspalkinto on nimetty Mao Dunin mukaan.

## Suomennettuja teoksia
* *Kertomuksia*. Venäjän kielestä suom. Vuokko Ahveninen. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1957.

## Lähteet
Wilhelmstrassen oikeudenkäynti

**Wilhelmstrassen oikeudenkäynti** () oli Saksassa 6. tammikuuta 1948 – 13. huhtikuuta 1949 järjestetty yhdestoista ja toiseksi viimeinen Nürnbergin oikeudenkäynneistä. Siitä käytetään myös nimitystä **Ministeriöoikeudenkäynti**. Sen virallinen nimi oli **Amerikan yhdysvallat vs. Ernst von Weizsäcker et al.**

Tämän oikeudenkäynnin 21 syytetyn joukossa oli kahdeksan korkea-arvoista virkamiestä, mukaan lukien ne, jotka olivat vastuussa juutalaisten karkotuksista Unkarissa. Ryhmään kuului myös pankkien, teollisuuden edustajia ja niitä, jotka olivat olleet kolmannen valtakunnan nelivuotissuunnitelman takana tai osallistuneet siihen, sekä joitakin valtakunnankanslian ja muiden ministeriöiden työntekijöitä, joilla oli muun muassa kokonaisvastuu Waffen SS:stä.

Syyte sisälsi rikoksia ihmisyyttä vastaan, hyökkäyssotien suunnittelua ja johtamista, sotavankien murhia ja pahoinpitelyä sekä Saksan kansalaisiin kohdistuneita rikoksia poliittisista, uskonnollisista ja rasistisista syistä. Tuomioistuimessa oli neljä tuomaria ja asianajajaa Yhdysvalloista. Yksi apulaissyyttäjistä oli Robert Kempner, joka itse oli lähtenyt Saksasta 1930-luvulla vainon jälkeen ja asui Yhdysvalloissa vuoteen 1945 asti, jolloin hän palasi Saksaan ja avusti kaikissa oikeudenkäynneissä.

Wilhelmstrassen oikeudenkäynti oli kaikista Nürnbergin oikeudenkäynneistä laajin. 169 päivän kuulemisen aikana vastaajia kuultiin ja yli 9&nbsp;000 asiakirjaa käytiin läpi, mukaan lukien Wannseen konferenssin pöytäkirjat.

## Syytetyt
Marianne Mörck

**Gun Iris Marianne Mörck** (s. 2. syyskuuta 1949 Göteborg) on ruotsalainen näyttelijä, ohjaaja ja oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän kävi teatterikoulun Göteborgissa ja työskenteli vuosina 1977–2003 Malmön kaupunginteatterissa.

Mörck on esiintynyt myös joissakin televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hänellä on muun muassa ollut toistuva rooli vastaanottovirkailijana *[[Wallander (elokuvasarja)|Wallander]]*-elokuvissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mörck

**Mörck** on seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Helge Mörck (1883–1924), ruotsalaissyntyinen suomalainen liikemies
* Marianne Mörck (s. 1949), ruotsalainen näyttelijä ja oopperalaulaja
Again (Fetty Wapin kappale)

**Again** on yhdysvaltalaisen hip hop-artistin Fetty Wapin kappale, joka julkaistiin singlenä hänen ensimmäisellä albumillaan, *[[Fetty Wap (albumi)|Fetty Wap]]* (2015). Se nousi Billboard Hot 100 -listan sijalle 33. Kymmenen vuotta julkaisustaan, vuonna 2025, kappale levisi viraaliksi sosiaalisessa mediassa ja se nousi uudelleen Hot 100 -listan sijalle 41.

## Lähteet
Adelshofen (Mittelfranken)

**Adelshofen** on kunta Saksassa Baijerin osavaltion Mittelfrankenin hallintopiirissä ja Ansbachin piirikunnassa. Vuoden 2023 lopussa kunnassa oli 939 asukasta. Sen pinta-ala on 27,18 km²..

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ada Kramm

**Ada Kramm** (o.s. *Egede-Nissen*; 24. maaliskuuta 1899 Vuoreija, Finnmarkin lääni – 17. joulukuuta 1981 Oslo) oli norjalainen näyttelijä.

Kramm oli poliitikko Adam Egede-Nissenin ja tämän vaimon Georgan tytär. Perheessä oli yksitoista sisarusta, joista seitsemän loi uran teatterissa. Näihin kuuluivat Ada Krammin lisäksi Aud Egede-Nissen, Gerd Grieg ja Gøril Havrevold. Kramm oli 12-vuotias muuttaessaan perheineen Stavangeriin. Hän teki debyyttinsä Stavanger Faste Scenessä vuonna 1916 Selma Lagerlöfin näytelmässä *[[Dunungen]]*. Kramm pyöritti vuosina 1917–1920 sisarustensa Audin ja Gerdin kanssa elokuvayhtiötä Berliinissä. Hän meni vuonna 1920 naimisiin saksalaissyntyisen alttoviulisti, kapellimestari Hugo Krammin kanssa, ja palasi Norjaan. Aviopari muutti vuonna 1921 Bergeniin, jossa Kramm työskenteli Den Nationale Scenessä. Hän esiintyi muun muassa Solveigin roolissa näytelmässä *[[Peer Gynt]]* ja Toinetten roolissa Molièren näytelmässä *[[Luulosairas]]*.

Kramm asui vuodesta 1925 lähtien Oslossa, jossa hän työskenteli aluksi Centralteatretissa. Vuosina 1928–1934 hän työskenteli Det Nye Teaterissa ja sen jälkeen Norjan kansallisteatterissa. Kramm sai 1940-luvulla Norjan teatterikriitikoiden palkinnon Amanda Wingfieldin roolista Tennessee Williamsin näytelmässä *[[Lasinen eläintarha]]*. Kramm esiintyi lisäksi muiden muassa August Strindbergin, Arthur Millerin, Ludvig Holbergin ja Bjørg Vikin näytelmissä. Hän esiintyi myös useissa norjalaisissa elokuvissa, joihin kuuluivat *Bergenstoget plyndret i natt* (1928), *Storfolk og småfolk* (1951) ja *Arven* (1979). Kramm sai kultaisen Kuninkaan ansiomitalin ja vuonna 1977 Pyhän Olavin ritarikunnan ensimmäisen luokan ritarin arvon.

## Lähteet
Pia-Maria Päiviö

**Pia-Maria Päiviö** (27. marraskuuta 1968, Järvenpää) on suomalainen entinen koripalloilija, nyttemmin kielentutkija ja Berliinin Humboldt-yliopiston suomen kielen lehtori.

## Ura
Pia-Maria Päiviö pelasi 1980-luvulla koripalloa maajoukkuetasolla asti, osallistuen vuonna 1985 nuorten ja 1987 naisten EM-kisoihin. Tämän jälkeen hän siirtyi Yhdysvaltoihin, missä opiskeli kuvaamataidetta sekä sivuaineenaan Euroopan historiaa Saint Mary’s Collegessa Kalifornian Moragassa ja suoritti BA-tutkinnon 1993. Eurooppaan palattuaan hän suoritti Turun yliopistossa maisteriopinnot pääaineenaan suomen kieli. 

Vuosina 2001–2005 Päiviö työskenteli Turun yliopistossa väitöskirjatutkijana Suomen Akatemian tutkimushankkeessa ”Antroposentrisyys kieliopissa” ja väitteli tohtoriksi 2007, aiheenaan *asti-* ja *saakka*-partikkelien merkitys, käyttö, kehitys ja asema suomen kieliopissa. 

Vuosina 2000–2006 Päiviö opetti suomen kieltä Frankfurt an der Oderin Viadrina-yliopiston kielikeskuksessa. Vuosina 2007–2009 hän toimi suomen kielen, kirjallisuuden ja kulttuurin lehtorina Bloomingtonin (Indiana) yliopistossa, vuosina 2009–2013 suomen kielen, kirjallisuuden ja kulttuurin apulaisprofessorina Toronton yliopistossa. Vuonna 2013 hän palasi Eurooppaan ja työskenteli vuoteen 2018 saakka suomen kielen lehtorina Kööpenhaminan yliopistossa. Vuodesta 2018 lähtien hän on opettanut Berliinin Humboldt-yliopistossa.

## Yksityiselämä
Pia-Maria Päiviö on naimisissa saksalaisen filosofin ja kirjailijan Wolfram Eilenbergerin kanssa, joka on kirjoittanut suomalais-saksalaisesta avioliitostaan ja perheestään kirjat *Minun suomalainen vaimoni* ja *Minun kolmikieliset kaksoseni.*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yle Areena: Yhtä elämää. Suomenopettaja Pia Päiviö pohtii suomalaisuuttaan Berliinissä. 3.12.2016.
Bukarestin pörssi

**Bukarestin pörssi** (, **BVB**) on Romanian pääkaupungissa Bukarestissa toimiva arvopaperikauppaa tekevä yritys. Pörssi avattiin vuonna 1882, mutta suljettiin kommunistihallinnon toimesta vuonna 1948. BVB avattiin uudelleen vuonna 1995.

Huhtiukuussa 2025 Bukarestin pörssissä oli listattuna kaupankäyntiä varten yhteensä 87 yrityksen osakkeita. Näiden markkina-arvo oli yhteensä  Romanian leuta eli noin 72,0 miljardia euroa (22.4.2025). 

## BET-osakeindeksi
BVB:n tunnetuin osake-indeksi on **[[BET (osakeindeksi)|BET]]** () tai **BET-20**, joka seuraa 20 keskeisen  Bukarestissa noteeratun pörssiyrityksen osakkeen kauppahinnan kehitystä. BVB tekee indeksien seurannassa yhteistyötä Wienin pörssin kanssa. Ohessa on listattu BET-indeksin painoarvoltaan suurimmat 12 osaketta (22.4.2025):

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Natalie Jacobs

**Natalie Ann Jacobs** (s. 16. elokuuta 1997 Coto de Caza, Orangen piirikunta, Kalifornia) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 173-senttimetrinen ja on edustanut seuratasolla vuodesta 2022 NWSL-sarjassa pelaavaa Houston Dashia.

Jacobs aloitti ammattilaisuransa vuonna 2020 nykyisen joukkueensa sarjassa pelaavassa Washington Spiritissä. Hän pelasi joukkuessa kahden vuoden aikana kahdeksan sarjaottelua. Jacobs liittyi kaudella 2021–2022 lainasiirrolla Real Betisiin. Hän pelasi joukkueessa 17 sarjaottelua. Nykyisessä seurassaan hän on pelannut huhtikuulle 2025 mennessä 54 sarjaottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin.

Jacobs pelasi vuonna 2016 kolme ottelua Yhdysvaltain alle 20-vuotiaiden naisten maajoukkueessa. Hän teki myös yhden maalin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Altendorf (Oberpfalz)

**Altendorf** on kunta Saksassa Baijerin osavaltion Oberpfalzin hallintopiirissä ja Schwandorfin piirikunnassa. Vuoden 2023 lopussa kunnassa oli 889 asukasta. Sen pinta-ala on 23,17 km²..

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Messiah Bright

**Messiah Da’kahlian Bright** (s. 12. tammikuuta 2000 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen ja on edustanut vuodesta 2025 NWSL-sarjassa pelaavaa Houston Dashia.

Bright aloitti ammattilaisuransa edustaen vuonna 2023 saman sarjan Orlando Prideä. Hän keräsi nimiinsä 22 sarjaottelua ja kuusi maalia, kunnes siirtyi seuraavana vuonna niin ikään samassa sarjassa pelaavaan Angel Cityyn. Hän pelasi joukkueessa 21 sarjaottelua, joissa hän teki yhden maalin. Nykyisessä seurassaan hän on pelannut huhtikuulle 2025 mennessä viisi sarjaottelua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Dakowy Mokre

**Dakowy Mokre** on kylä Puolassa, Ison-Puolan voivodikunnassa, Nowy Tomyślin piirikunnassa, Opalenican kaupungin sisältävässä maalaiskunnassa. Se sijaitsee noin 8 kilometriä kaakkoon Opalenicasta ja 10 kilometriä etelään Bukista.

## Nimi
Kylän nimi on kehittynyt vähitellen sen perustamisen jälkeen. 1300-luvulla se tunnettiin nimellä *Dakowo*. Jan Nepomucen Bobrowicz mainitsee kylän nimellä *Dakowy mokre* vuonna 1846 julkaistussa kirjassaan *Opisanie historyczno-statystyczne Wielkiego Księstwa Poznańskiego*.

## Historia
Ensimmäinen maininta kylästä on vuodelta 1399 ja liittyy paikalliseen myllyyn. Kylä kuului vuosisatojen ajan eri aatelissuvuille: Dakowskit, Chociszewskit, Niegolewskit, Raczyńskit ja Potockit. Vuonna 1870 se siirtyi Bolesław Potockin haltuun. Felicja Potockan ja Maciej Mielżyńskin avioliiton myötä kartano siirtyi Mielżyńskin suvulle Iwnasta. Vuodesta 1932 toisen maailmansodan alkuun saakka omistajana oli Aniela z Mielżyńskich Ostrowska.

Dakowy Mokre kuului 1800-luvulla (1815–1848) Poznańin suurherttuakunnan aikaan Bukin piirikuntaan, joka jakautui neljään piiriin: Bukin, Grodziskin, Lutomyslin ja Lwówekin. Se kuului Wojnowicen tilaan, jonka omisti tuolloin Edmund Raczyński. Vuonna 1837 virallisessa väestönlaskennassa kylässä oli 518 asukasta ja 46 taloa.

Vuosina 1954–1959 Dakowy Mokre oli samannimisen kylähallinnon (gromada) keskus. Vuodesta 1975 vuoteen 1998 se kuului Poznańin voivodikuntaan.

## Talous
Kylässä toimii maatalouden ohella vuonna 1949 perustettu maataloustuottajien osuuskunta. Vuodesta 1957 kylässä toimii rekisteröity maatalouskerho ja vuodesta 1965 sen alaisuudessa toimii kyläemäntäkerho (Koło Gospodyń Wiejskich).

## Arkeologia
Kylän läheisyydestä on löydetty arkeologisia jäänteitä mm. nuorakeraamikulttuurista ja neoliittiselta kaudelta. Noin kilometrin päässä kylästä pohjoiseen sijaitsee rengasmainen linnoitus (VII–IX vuosisadalta), joka kuului ns. Poznańin kompleksiin. Se oli osa linnoitusten ketjua, joka ulottui Poznańista Mogilnica-joelle ja Wartan mutkaan.

## Rakennukset ja nähtävyydet
### Kartano
Dakowy Mokressä sijaitsee noin vuonna 1880 rakennettu uusklassinen kartano puistolla. Puisto (3,05 ha) on entinen maisemapuisto, jossa on säilynyt lehmuskuja. Rakennus on yksikerroksinen (750 m²) ja sen tilavuus on 3900 m³. Vuosina 1912–1913 siihen lisättiin kaksikerroksiset siivet. Kartano muodostaa H-kirjaimen muotoisen pohjakaavan. Nykyisin kartanossa toimii ravintola ja hotelli.

### Kirkko
Kylän ensimmäinen kirkko rakennettiin vuonna 1401 Tycz Barin toimesta. Se oli puinen ja kesti 1500-luvun loppuun. Vuonna 1504 Małgorzata Chociszewska rakennutti kivikirkon, joka vihittiin käyttöön vuonna 1640 piispa Jakub Dziaduskin toimesta. Nykyinen kirkko on neoromaaninen ja rakennettu vuosina 1901–1904 Heliodor Matejkan suunnitelmien mukaan. Rakennuttajana toimi pappi Wojciech Grośty.

## Palokunta ja koulu
Dakowy Mokressä toimii vapaaehtoinen palokunta ja peruskoulu, jonka yhteydessä on liikuntasali.

## Lähteet
Judith Viorst

**Judith Viorst** (s. 2. helmikuuta 1931 Newark, New Jersey) on yhdysvaltalainen psykoanalyytikko ja kirjailija. Hänen teostensa joukossa on runoutta, proosaa, lastenkirjoja ja tietokirjallisuutta.

Viorst sai humanististen tieteiden kandidaatin oppiarvon Rutgersin yliopistosta ja valmistui Washingtonin psykoanalyyttisestä instituutista. Hänen runoteoksiinsa kuuluu muun muassa teossarja, jonka kussakin osassa teemana on jokin ihmisen ikääntymisen vaihe. Viorstin tunnetuin lastenkirja on *Alexander and the Terrible, Horrible, No Good, Very Bad Day* (1972). Hänen lastenkirjoihinsa kuuluu myös muun muassa *Lulu*-kirjasarja. Lisäksi hän on tehnyt lapsille suunnattuja runoteoksia. Viorstin ensimmäinen aikuisille suunnattu romaani oli *Murdering Mr. Monti* (1994). Viorst on ammentanut tietokirjoihinsa aineksia psykologiasta ja psykoanalyysistä, filosofiasta sekä yhteiskuntatieteistä. Hänen tietokirjoihinsa kuuluu *Necessary Losses* (1986), joka pääsi *[[The New York Times]]in* bestseller-listalle. Viorst on lisäksi kirjoittanut muun muassa musikaaleja.

Viorst on saanut monia palkintoja kirjoituksistaan. Hänen miehensä Milton Viorst oli poliittinen kirjoittaja.

## Lähteet
Dentlein am Forst

**Dentlein am Forst** on kunta Saksassa Baijerin osavaltion Mittelfrankenin hallintopiirissä ja Ansbachin piirikunnassa. Vuoden 2023 lopussa kunnassa oli 2 376 asukasta. Sen pinta-ala on 18,01 km².

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Evelina Duljan

**Evelina Pirjo Jovanka Duljan** (s. 12. toukokuuta 2003 Kristianstad) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 160-senttimetrinen ja on edustanut seuratasolla vuodesta 2025 NWSL-sarjassa pelaavaa Houston Dashia.

## Ura
Duljan aloitti ammattilaisuransa vuonna 2017 syntymäkaupunkinsa Kristianstad DFF:ssä. Hän pelasi joukkueessa vuoteen 2020 asti, jona aikana hän keräsi nimiinsä 44 sarjaottelua, joissa hän teki neljä maalia. Duljan vieraili vuonna 2021 Växjössä, kunnes jatkoi samasta vuodesta Kristianstadin kanssa vuoteen 2022 asti. Hän pelasi vuonna 2022–2023 Italian Juventuksessa, jossa hän pelasi 16 sarjaottelua. Joukkue voitti kaudella Italian naisten cupin loppuottelussa 1–0 Romaa vastaan. Vuonna 2024 Duljan siirtyi Yhdysvaltoihin Orlando Prideen. Hän oli samana vuonna mukana voittamassa sarjamestaruutta. Duljan keräsi joukkueessa nimiinsä kahdeksan sarjaottelua. Nykyisessä joukkueessaan hän on pelannut huhtikuulle 2025 mennessä kolme sarjaottelua.

Duljan edusti vuonna 2019 Ruotsin alle 17-vuotiaiden naisten maajoukkuetta kuudessa ottelussa, joissa hän teki yhden maalin. Vuonna 2022 hän taas pelasi Ruotsin alle 19-vuotiaiden naisten maajoukkueessa kuusi ottelua. Duljan pelasi vuonna 2024 yhden ottelun Ruotsin alle 23-vuotiaiden naisten maajoukkueessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gun-Britt Sundström

**Gun-Britt Sundström** (19. elokuuta 1945 Tukholma) on ruotsalainen kirjailija, kääntäjä ja kirjallisuuskriitikko.

Sundström valmistui filosofian kandidaatiksi Tukholman yliopistosta vuonna 1967 ja toimittajaksi kaksi vuotta myöhemmin. Hän työskenteli kulttuuritoimittajana Dagens Nyheterissä vuosina 1970–luvulla ja muutaman vuoden myös Stockholms-Tidningen-lehdessä. 

Sundströmin romaani *Suhteista parhain* herätti Ruotsissa paljon huomiota ilmestyttyään vuonna 1976. Kirja on julkaistu suomeksi Marja Alopaeuksen kääntämänä Keltaisessa kirjastossa. Kahden opiskelijan elämää 1960-1970 -lukujen vaihteen Tukholmassa kuvaava romaani julkaistiin uutena painoksena vuonna 2024.
Saara Turunen kirjoitti Sundströmin romaanista antologiassa *Suurteoksia*, jonka esseet nostivat esiin kirjallisuuskaanonista sivuun jääneitä naiskirjailijoiden teoksia.

Sundström on kääntänyt kaunokirjallisuutta 1990-luvulta lähtien. Hän on ruotsintanut klassikkoja kirjailijoilta kuten Jane Austen, Charlotte Brontë, Cora Sandel ja Sigrid Undset.

Sundström nimitettiin Tukholman yliopiston kunniatohtoriksi vuonna 2003.
Hän on ollut myös ruotsin kielen kielilautakunnassa ja Ruotsin akatemian Nobel-lautakunnassa sen kriisiaikana 2018-2019.
Sundström on saanut IBBYn ja De Nion kääntäjäpalkinnon, Sigtuna-säätiön kirjailijastipendin ja Litteris et Artibus -ansiomerkin, ja Helgapriset-kaunokirjallisuuspalkinnon..

## Teokset
* *Student -64*  1966
* *Oppositionspartiet* 1967 
* *Balkongbok*  1970
* *Nu kan det sägas! Ett jag-var-där-reportage från journalisthögskolan*  1970
* *För Lydia* 1973
* *Lättbok*  1975
* *Suhteista parhain* 2024, ruotsiksi *Maken, en förhållanderoman* 1976
* *Klippt och skuret*  1984
* *Svär inte så förbannat*, kuvittanut Eva Eriksson, 1984
* *Han heter Galjar*, kuvittanut Gunilla Kvarnström, 1985
* *Det underbara dagishemmet*, kuvittanut Gunna Grähs, 1987
* *Ture går till tandläkaren*, kuvittanut Gunna Grähs, 1989
* *Is i magen, eld i baken – vad menas?*, kuvittanut Erika Eklund, 1993
* *Pojken med stålmansdräkten*, kuvittaja Gunna Grähs, 1993
* *Bitar av mig själv*: en generationsbok 2008
* *Början* 2013
* *Skrivliv : Från första boken till första barnet* 2018. (Nuoruuden päiväkirjat.)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Gun-Britt Sundström Översättarsektionen-sivustolla
*  Gun-Britt Sundström "Maken" radiossa, YLE.
Mathilda Lindholm

**Mathilda Lindholm** (s. 17. heinäkuuta 1995) on suomalainen sulkapalloilija, joka pelaa sekä naisten kaksinpeliä, että nelinpeliä. Hän aloitti sulkapallon 5-vuotiaana, ja liittyi vuonna 2005 Suomen sulkapallomaajoukkueeseen. Lindholm on voittanut sulkapallon Suomen mestaruuden vuosina 2016, 2020, 2021 ja 2022 (luettelo sulkapallon Suomen-mestareista). 

Vuonna 2011 Lindholm voitti kultamitalin alle 17-vuotiaiden sulkapallon EM-kisoissa sekanelinpelissä Iikka Heinon kanssa. Hän sijoittui toiseksi senioritasolla myös vuoden 2010 Finnish Openissa ja 2015 Hellas Internationalissa naisten nelinpelissä Jenny Nyströmin kanssa.  Hän osallistui vuoden 2015 Euroopan kisoihin Bakussa, Azerbaidžanissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

yle areena 2021
Heittokalastus

**Heittokalastus** on suosittu vapaa-ajankalastuksen muoto, jossa kalastaja heittää vieheen veteen ja kelaa sen takaisin houkutellakseen saaliskaloja. Heittokalastus tarjoaa mahdollisuuden saalistaa petokaloja, kuten haukia ja ahvenia.

## Välineet
Heittokalastuksessa käytetään vavan ja kelan yhdistelmää. Yleisimpiä keloja ovat avokela, umpikela ja hyrräkela. Perusheittovavan heittopainosuositus on usein 5–30 grammaa, ja sen pituuden tulee olla käyttäjälle miellyttävä – tyypillisesti noin 7–8 jalkaa. Vieheitä on monenlaisia, kuten lusikkauistimia, vaappuja ja jigejä, jotka jäljittelevät kalan saalista houkutellakseen petokaloja.

## Kalastuspaikat ja -lajit
Heittokalastusta voi harrastaa monenlaisissa vesistöissä, kuten järvissä, joissa ja merialueilla. Se onnistuu sekä rannalta että veneestä käsin. Heittokalastajan yleisimpiä saaliskaloja ovat hauki, ahven, kuha, harjus, taimen ja säynävä. Erityisesti hauen heittokalastus on kasvattanut suosiotaan, ja suurhaukien vapautustrendi on parantanut haukikantoja monilla alueilla.

## Kalastustekniikka
Heittokalastuksessa viehe heitetään veteen ja kelataan takaisin vaihtelevalla nopeudella ja liikkeellä. Kun kala nappaa vieheeseen, tehdään vastaisku ja aloitetaan kalan väsytys. Kelan jarrun säätäminen oikein on tärkeää, jotta siima ei katkea ja kala saadaan hallitusti ylös. Heittokalastuksessa vieheen uittaminen oikein on usein tärkeämpi kuin sen väri tai koko. Viehe tulisi uittaa mahdollisimman vaihtelevasti ja luonnollisesti, jotta se jäljittelisi saaliskalan liikkeitä. Saalista saadaan todennäköisimmin, kun viehe ohjataan lähelle kalojen oletettuja olinpaikkoja, kuten vesikasvillisuuden, kivien, uppopuiden tai muiden suojapaikkojen läheisyyteen. Parhaita ottiaikoja ovat tyypillisesti auringonnousun ja -laskun ajat, mutta myöhään syksyllä myös keskipäivä voi olla tuottoisa.

## Lähteet
Stadlern

**Stadlern** on kunta Saksassa Baijerin osavaltion Oberpfalzin hallintopiirissä ja Schwandorfin piirikunnassa. Vuoden 2023 lopussa kunnassa oli 521 asukasta. Sen pinta-ala on 10,55 km².

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ada Limón

**Ada Limón** (s. 28. maaliskuuta 1976 Sonoma, Kalifornia) on yhdysvaltalainen runoilija.

Limónin äiti on kuvataiteilija Stacia Brady. Limón sai taiteiden maisterin arvon New Yorkin yliopiston luovan kirjoittamisen ohjelmasta vuonna 2001. Hän julkaisi vuonna 2006 Autumn House Pressin kautta ensimmäisenä runokokoelmanaan teoksen *Lucky Wreck*. Myöhemmin hänen teoksiaan on kustantanut muiden muassa Milkweed Editions. Limón nimitettiin Yhdysvaltain poeta laureatukseksi vuonna 2022. Tässä asemassa hän toteutti *You Are Here* -nimisen hankkeen, joka keskittyi runoinstallaatioiden asettamiseen maan kansallispuistoihin. Hän julkaisi myös uuden luontorunouden antologian. Limónin kirjoittama runo kaiverrettiin NASA:n Europa Clipper -luotaimeen, joka laukaistiin kohti Jupiterin toista kuuta lokakuussa 2024. Limón valittiin *[[Time]]*-lehden vuoden naiseksi 2024. Hän asuu Glen Ellenissä Kaliforniassa.

## Teoksia
* *Lucky Wreck* (Autumn House Press, 2006), sai Autumn House Poetry Prizen
* *This Big Fake World* (Pearl Editions, 2006), sai Pearl Poetry Prizen
* *Sharks in the Rivers* (Milkweed Editions, 2010)
* *Bright Dead Things* (Milkweed Editions, 2015), oli National Book Award -finalisti
* *The Carrying* (Milkweed Editions, 2018), sai National Book Critics Circle Awardin
* *The Hurting Kind* (Milkweed Editions, 2022), ehdolla Griffin Poetry Prizen saajaksi
* *You Are Here: Poetry in the Natural World* (toimittajana, Milkweed Editions, 2024)
* *In Praise of Mystery* (kuvakirja, Norton Young Readers, 2024; kuvittanut Peter Sís)
* *And, Too, the Fox* (kuvakirja, Lerner, 2025; kuvittanut Gaby D’Alessandro)
* *Startlement: New & Selected Poems* (Milkweed Editions, 2025)

## Lähteet
Matti Räsänen (professori)

**Veli Matti Räsänen** (8. toukokuuta 1934 Kuopio – 14. joulukuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen kansatieteen professori.

Matti Räsänen syntyi opettajien Otto Räsänen ja Ester Puurunen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1964 oli Riitta Tolvanen. Räsänen tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1953 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi Suomen historian alalta. Filosofian tohtoriksi hän väitteli Helsingin yliopistossa 1975. 

Räsänen oli Helsingin yliopiston kansatieteen assistentti 1962–1966, Kuopion museon johtaja 1967–1973, Jyväskylän yliopiston yliassistentti 1973–1980, Suomen Akatemian vanhempi tutkija 1981–1986 ja Turun yliopiston suomalaisen ja vertailevan kansatieteen professori 1987–1995. Hän oli myös  dosentti Turun yliopistossa 1976–1986 ja Helsingin yliopistossa 1981–1988. Räsänen sekä julkaisi tutkimuksia että oli toimittamassa ja kirjoittamassa tietoteoksia.

## Lähteet
SM U-162

**SM U-162** oli Saksan keisarikunnan laivaston U81-luokan sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin Vegesackista Bremer Vulcanilta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 653. Alus laskettiin vesille 20. huhtikuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 31. heinäkuuta.

## Palvelus
Aluksen miehistö antautui 20. marraskuuta 1918 veneineen Ranskalle. Alus liitettiin 1920 Ranskan laivastoon nimellä *Pierre Marrast*. Alus poistettiin palveluksesta 27. tammikuuta 1937 ja romutettiin.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Yeray Álvarez

**Yeray Álvarez López**, yleensä vain **Yeray** (s. 24. tammikuuta 1995 Barakaldo) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Athletic Bilbaota ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

## Seurajoukkueura
Yeray on Athletic Bilbaon kasvatti. Hän liittyi seuran junioriakatemiaan vuonna 2008 ja pelasi vuosina 2013–2016 seuran reservijoukkueissa Basconiassa ja Bilbao Athleticissa. Yeray debytoi Athletic Bilbaon edustusjoukkueessa 15. syyskuuta 2016 Eurooppa-liigan ottelussa Sassuoloa vastaan, jossa hän pelasi täydet minuutit. La Ligassa hän pelasi ensimmäistä kertaa kolme päivää myöhemmin ottelussa Valenciaa vastaan. Joulukuussa 2016 Yeraylla diagnosoitiin kivessyöpä, joka leikattiin. Hän palasi Athleticin edustusjoukkueeseen helmikuussa 2017 ja pelasi kaudella 2016–2017 lopulta 26 sarjaottelua ja kahdeksan Eurooppa-liigan ottelua. Helmikuussa 2017 Yeray allekirjoitti Athletic Bilbaon kanssa vuoteen 2022 ulottuneen jatkosopimuksen.

Kesäkuussa 2017 Yerayn syöpä uusiutui ja hän kävi kesän 2017 ajan sytostaattihoidoissa. Hoitojen päätyttyä hän oli kaksi kuukautta kuntoutuksessa, kunnes marraskuussa 2017 hän sai lääkäreiltä luvan palata harjoittelemaan. Yeray palasi Athleticin edustusjoukkueen kokoonpanoon 4. helmikuuta 2018 La Ligan ottelussa Gironaa vastaan, jossa hän pelasi täydet minuutit. Hän pelasi kevätkaudella 2018 Athletic Bilbaossa kahdeksan sarjaottelua ja neljä Eurooppa-liigan ottelua. Kaudella 2018–2019 Yeray pelasi La Ligassa 30 ottelua ja kaudella 2019–2020 32 ottelua. Heinäkuussa 2019 Yeray pidensi sopimustaan Athletic Bilbaon kanssa vuoteen 2026 ulottuvaksi.

Yeray teki ensimmäisen maalinsa Athletic Bilbaossa 25. tammikuuta 2021 La Ligan ottelussa Getafea vastaan. Ottelu päättyi Athleticin voittoon lukemin 5–1 ja Yeray teki ottelussa Athleticin toisen maalin. Kaudella 2020–2021 hän pelasi lopulta 23 sarjaottelua ja voitti tammikuussa 2021 Espanjan supercupin, joka oli hänen uransa ensimmäinen pokaali. Seuraavalla kaudella sarjaotteluita kertyi 22 ja kaudella 2022–2023 hän pelasi 28 sarjaottelua ja teki yhden maalin 3. helmikuuta 2023 pelatussa ottelussa Cádizia vastaan, jonka Athletic voitti 4–1.

Yeray pelasi kaudella 2023–2024 19 sarjaottelua. Athletic Bilbaon voittamassa Copa del Reyssä hän pelasi kahdessa välieräottelussa Atlético Madridia vastaan, mutta oli sivussa cupin loppuottelusta Mallorcaa vastaan loukkaantumisen vuoksi.

Yeray antoi toukokuussa 2025 Eurooppa-liigan välieräottelun jälkeen positiivisen dopingnäytteen ja sai kymmenen kuukauden kilpailukiellon.

## Maajoukkueura
Yeray pelasi vuonna 2017 kaksi maaottelua Espanjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ja hänet valittiin Espanjan joukkueeseen alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuihin 2017, mutta hän joutui vetäytymään turnauksesta syöpädiagnoosin vuoksi. Yeray oli Espanjan A-maajoukkueen mukana vuosina 2017–2018 ystävyysotteluissa Kolumbiaa ja Sveitsiä vastaan, mutta ei ole toistaiseksi pelannut yhtäkään A-maaottelua.

Yeray debytoi epävirallisessa Baskimaan maajoukkueessa 16. marraskuuta 2020 Baskimaan 2–1-voittoon päättyneessä ottelussa Costa Ricaa vastaan, jossa hän pelasi täydet minuutit.

## Lähteet
SM U-166

**SM U-166** oli Saksan keisarikunnan laivaston U81-luokan sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin Vegesackista Bremer Vulcanilta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 657. Alus laskettiin vesille 6. syyskuuta 1918 ja valmistettiin loppuun, mutta ei koskaan otettu palvelukseen Saksan keisarikunnan laivastossa.

## Palvelus
Aluksen miehistö antautui 21. maaliskuuta 1919 veneineen Ranskalle. Alus liitettiin 1920 Ranskan laivastoon nimellä *Jean Roulier*. Alus poistettiin palveluksesta 24. heinäkuuta 1935 ja romutettiin.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
SM UB-94

**SM UB-94** oli Saksan keisarikunnan laivaston UB48-luokan (tyyppi UB III) sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin Hampurista Stettiner Maschinenbau AG Vulcanilta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 110. Alus laskettiin vesille 26. huhtikuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 1. kesäkuuta.

## Palvelus
Aluksen miehistö antautui 23. marraskuuta 1918 veneineen Ranskalle. Alus liitettiin 1920 Ranskan laivastoon nimellä *Trinité-Schillemans*. Alus poistettiin palveluksesta 24. heinäkuuta 1935 ja romutettiin.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Antonio Sant’Elia

**Antonio Sant'Elia** (30. huhtikuuta 1888 Como, Italia - 10. lokakuuta 1916 Gorizia, Italia) oli italialainen arkkitehti.

Sant'Elia opiskeli rakennustekniikkaa ja valmistui rakennusinsinööriksi vuonna 1906. Hän työskenteli muun muassa Milanon kaupunkisuunnittelutoimistossa, jossa hän sai arvokasta kokemusta kaupungin infrastruktuuriin liittyvistä haasteista, kuten juomavesijärjestelmistä ja sähkövalaistuksesta. Vuonna 1909 hän liittyi Breran taideakatemiaan ja osallistui moniin arkkitehtuurikilpailuihin, joissa hän sai tunnustusta. Sant'Elian arkkitehtuurityöt ilmensivät futuristista lähestymistapaa, jossa yhdistyivät teknologian ja modernin elämän vaatimukset, korostaen uuden aikakauden urbaaneja ja teknisiä haasteita.

Vaikka hänen elinaikanaan valmistui vain yksi rakennus, Villa Elisi Brunateessa, hänet muistetaan ennen kaikkea futuristisista suunnitelmistaan, erityisesti *Città Nuova* -projektistaan, joka kuvasi kaupungin tulevaisuutta koneiden ja nopeuden keskellä. Suunnitelma sisälsi monikerroksisia pilvenpiirtäjiä, liikenneväylien ylityksiä ja kävelysiltoja. Sant’Elia uskoi, että kaupungin päätehtävä teollistuneessa aikakaudessa oli mahdollistaa tehokas liikkuminen. Vaikka *Città Nuova* ei koskaan toteutunut, sen ideat vaikuttivat 1900-luvun arkkitehteihin ja kaupunkisuunnittelijoihin, kuten Le Corbusieriin. Sant’Elian visio on inspiroinut myös scifielokuvia, kuten *[[Metropolis (elokuva)|Metropolis]]* ja *[[Blade Runner]]*.

Sant’Elia piti modernia arkkitehtuuria naurettavana sekasotkuna, joka yhdisteli vanhoja tyylielementtejä, kuten egyptiläisiä pilareita ja barokkikaaria, ilman toiminnallista tai esteettistä perustaa. Hänen mukaansa arkkitehtuurin tulisi palvella nykyaikaisia tarpeita, erityisesti liikkumisen nopeutta ja tehokkuutta, sen sijaan että se toistaisi vanhoja kaavoja. Hänen mukaansa arkkitehtuurin tulisi heijastaa modernin elämän dynaamisuutta ja teknologian kehittymistä. Hän ei kannattanut koristeellisuutta, vaan uskoi, että rakennusten kauneus syntyy niiden materiaalien ja rakenteiden itsensä kautta, kuten teräksestä, betonista ja lasista. Sant’Elian mukaan kaupunkien tulisi olla elinvoimaisia, jatkuvasti kehittyviä tiloja, jotka mahdollistavat nykyaikaisen elämäntavan, ja ne eivät saisi jäädä kiinni menneisyyden monumentaalisiin ja staattisiin arkkitehtonisiin ihanteisiin.

Vuonna 1915 Sant'Elia liittyi ensimmäiseen maailmansotaan ja toimi vapaaehtoisena Lombardian pyöräilijäprikaatissa, jossa hän haavoittui vakavasti vuonna 1916. Hän kuoli samana vuonna Isonzon taistelussa ja hänet haudattiin Monfalconeen. Hänen muistonsa ja futuristiset suunnitelmansa saivat arvostusta jälkipolvien keskuudessa, ja 1930-luvulla hänen töitään esiteltiin useissa näyttelyissä. Sant'Elian suunnitelmat ja ideat, kuten ”Valotornin” monumentti, saivat tunnustusta ja vaikuttivat merkittävästi Italian modernistiseen arkkitehtuuriin.

Sant'Elian jäännökset siirrettiin 23. lokakuuta 1921 Comon Cimitero Maggiore -hautausmaalle, jossa hänet haudattiin yhteen niistä alueista, jotka oli varattu ”hyväntekijöille, ansioituneille ja isänmaan marttyyreille”.

## Lähteet
Liminal space

**Liminal space** tai **liminaalitila** on käsite, joka tarkoittaa estetiikassa autiota tai tyhjää tilaa, rajatilaa, joka usein edustaa menneisyyttä ja katoavaisuutta. Antropologiassa liminaali tai liminaalitila on määritelty välitilaksi, kynnyksellä olemiseksi tai siirtymäriitiksi. Estetiikassa unohdetut ja arkisilta vaikuttavat välitilat voivat samoin merkitä siirtymää, ja ne voidaan tulkita porteiksi tuonpuoleiseen. Tyypillisiä liminal space -tiloja ovat esimerkiksi käytävät, odotustilat ja takahuoneet. Yksi estetiikan liminal space -käsitteen alkuperäisistä innoittajista on Stanley Kubrickin ohjaama elokuva The Shining – Hohto, jossa kirjailija Jack Torrance toimii talveksi suljetun hotellin talonmiehenä, menettää vähitellen järkensä ja yrittää tappaa vaimonsa ja poikansa. Aution hotellin pitkät tyhjät käytävät ovat elokuvan keskeinen visuaalinen elementti. Laajempaan tietoisuuteen liminal space on levinnyt The Backrooms -internetilmiön kautta.

Käsitteenä ja tyylinä liminal space on levinnyt varsinkin internetissä ja sosiaalisessa mediassa valokuvina käyttämättömistä, tyhjistä ja tarkoitusta vailla olevista sisätiloista. Aiheesta on myös tehty videoita ja tietokonepelejä, joissa nämä tilat näyttäytyvät aavemaisina labyrintteina.

## Lähteet
Matti Räsänen

**Matti Räsänen** -nimisiä henkilöitä ovat:

* Matti Räsänen (1934–2020), suomalainen kansatieteen professori 
* Matti Räsänen (s. 1983), suomalainen kestävyysjuoksija.
Aage Krarup Nielsen

**Niels Aage Severin Krarup Nielsen** (30. heinäkuuta 1891 Ørby, Vejbyn pitäjä – 29. tammikuuta 1972 Kööpenhamina) oli tanskalainen matkakirjailija.

Aage Krarup Nielsen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1909 ja suoritti lääkärintutkinnon vuonna 1920. Hän työskenteli norjalaisen valaanpyyntiretkikunnan lääkärinä Eteläisillä Shetlandinsaarilla ja Eteläisellä jäämerellä ja lähetti *[[Politiken]]*-lehdelle kirjeitä, jotka julkaistiin vuonna 1921 kirjana *En Hvalfangerfærd*. Nielsen matkusteli siitä lähtien ympäri maailmaa laatien lukuisia matkakirjoja ja historia-aiheisia teoksia, joita on käännetty useille kielille.

## Suomennettuja teoksia
* *Valaiden ja pingviinien parissa*. Suom. Eino Voionmaa. WSOY, 1923.
* *Onnellisen hymyn maa: matkakertomus*. Suom. Elias Saarinen. Turku: Aura, 1948.

## Lähteet
Chiripan kulttuuri

**Chiripan kulttuuri** oli Andien esikolumbiaanien kulttuuri. Sen taloudellinen ja poliittinen keskus Chiripa sijaitsi Titicacajärven eteläpuolella. Kulttuuri ajoittuu noin vuosiin 1300–100 eaa. eli Andien kronologian varhaiseen horisonttiin.

Titicacan altaan varhaisimmat merkit keramiikasta ovat peräisin noin vuodelta 1500 eaa. Chiripa kasvoi vuoteen noin 500 eaa. mennessä pikkukylästä alueellisesti vaikutusvaltaiseksi keskukseksi. Kaupungista on löydetty madallettu sisäpiha, jonka ympärillä on 16 symmetrisesti sommiteltua rakennusta. Keskus edustaa Titicacan etelärannikon varhaisinta monumentaaliarkkitehtuuria. Chiripa-kulttuuri tunnetaan myös kauniista keramiikastaan ja kivisteeloista.

Horisontti viittaa Andien arkeologiassa poliittisen ja kulttuurisen yhtenäisyyden kauteen. Varhaista horisonttia määrittelee Chavínin kulttuuri ylätasangon keski- ja pohjoisosissa. Chiripa vaikuttaisi kuitenkin olleen Chavín de Huantarista itsenäinen.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Alice B. Toklas

**Alice Babette Toklas** (30. huhtikuuta 1877 San Francisco – 7. maaliskuuta 1967 Pariisi) oli yhdysvaltalais-ranskalainen kirjailija.

## Elämä ja ura
Toklas syntyi San Franciscossa, ja hänen perheensä oli puolalaisia siirtolaisia. Hän opiskeli Seattlessa ja oli kiinnostunut taiteista. Hänen suurin inspiraationsa oli kirjailija Henry James, ja hän matkusti Eurooppaan. Vuonna 1907 hän muutti Pariisiin, missä tapasi kirjailija Gertrude Steinin, jonka kanssa hän vietti loppuelämänsä. Toklas toimi Steinin sihteerinä, taloudenhoitajana, kokkina ja ystävänä, ja huolehti Steinin kotitaloudesta, kirjoitti kaikki Steinin teokset koneella ja auttoi niiden julkaisussa. Hän toimi myös portinvartijana, joka päätti, ketkä saivat tulla heidän piiriinsä.

Steinin ja Toklasin yhteinen elämä Pariisissa oli vilkasta, ja he osallistuivat taiteilijoiden ja kirjailijoiden salonkeihin. Toklas piti kotitaloutta yllä ja toimi Steinin avustajana. Vuonna 1934 julkaistiin Steinin kirjoittama *The Autobiography of Alice B. Toklas*, joka teki Toklasin nimen kuuluisaksi.

Steinin kuoleman jälkeen Toklas julkaisi omia teoksiaan, kuten *The Alice B. Toklas Cookbook* (1954), jossa oli reseptejä heidän kuuluisilta ystäviltään ja anekdootteja Steinin elämästä. Toklas julkaisi myös muistelmat *What Is Remembered*. Hän oli tunnettu monista tarinoistaan kuuluisista tuttavista, kuten F. Scott Fitzgeraldista ja Ernest Hemingwaysta.

Toklasin viimeiset vuodet olivat terveydellisesti vaikeita, ja hän kärsi nivelrikosta ja kaihista. Hän kuoli 7. maaliskuuta 1967 ja hänet on haudattu Père-Lachaise-hautausmaalle Pariisiin, Steinin viereen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Etelänsukaheinä

**Etelänsukaheinä** (*Polypogon fugax*) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon ja sukaheinien (*Polypogon*) sukuun kuuluva kasvilaji.

Etelänsukaheinä on yksivuotinen heinälaji, joka voi kasvaa 15–60 cm korkeaksi. Korret ovat usein kasvutavaltaan kohenevia ja alimmista solmuistaan juurehtivia. Lehtilavat ovat 2–16 cm pitkiä, 0,2–1,1 cm leveitä ja karheita. Lehtien kielekkeet ovat 2–8 mm pitkiä. Etelänsukaheinän kukintona on ulkomuodoltaan kapeansoikea, liereä tai munamainen, mutta tiivis röyhy, joka on yleensä 3–15 cm pitkä ja halkaisijaltaan 0,5–5 cm. Yleisväritykseltään röyhy on vaaleanvihreä tai kellertävä. Röyhyn tähkylät ovat 1,8–2,4 mm pitkiä. Tähkylöiden kaleissa on suorat, 0,6–3 mm pitkät odat. Ulkohelpeet ovat noin puolet kaleita lyhyempiä ja niissä voi olla vihne, joka on enintään 2 mm pitkä. Etelänsukaheinä kukkii ja tuottaa hedelmiä touko–elokuussa.

Etelänsukaheinä kasvaa tavallisesti kosteilla kasvupaikoilla järvien ja virtavesien rannoilla sekä marskimailla 600–2400 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan luontaisena Aasiassa Irakista itään Myanmariin ulottuvalla alueella, erityisesti Himalajan seuduilla.

## Lähteet
* Flora of Pakistan: ''Polypogon fugax''
Sirène-luokka (sukellusvene, 1925)

**Sirène-luokka** oli Ranskan merivoimien neljän sukellusveneen muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa.

## Alukset
Aluksista kaksi tilattiin vuoden 1922 laivasto-ohjelmassa ja loput kaksi seuraavana vuonna.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Fuuga synkälle saarelle

**Fuuga synkälle saarelle** () on Christopher Priestin dystooppinen romaani vuodelta 1972.

Romaani käsittelee poliittista polarisaatiota, pakolaisuutta ja ulkopuolisuutta, identiteetin ja lojaalisuuden ristiriitoja sekä yhteiskunnan hajoamista selviytymistaistelun keskellä.

*Fugue for a Darkening Island* kuvaa lähitulevaisuuden Englantia, joka on ajautunut kaaokseen pakolaiskriisin ja poliittisten jännitteiden seurauksena. Afrikasta paenneet miljoonat ihmiset ovat johtaneet yhteiskunnan jakaantumiseen pakolaisiin, heidän tukijoihinsa ja oikeistohallituksen kannattajiin. Samalla syntyy myös uusi ryhmä: brittiläiset kotimaan pakolaiset. Romaanin päähenkilö Alan Whitman pakenee väkivaltaa perheensä kanssa, mutta heidän matkansa turvaan keskeytyy ja muuttuu selviytymistaisteluksi. Perheen erkaantumiset ja jälleennäkemiset heijastavat yhteiskunnan hajoamista, ja Alanin epävarmuus omasta moraalisesta asemastaan kärjistyy kohti traagista ratkaisua.

## Tyyli ja rakenne
Romaani rakentuu ei-kronologisesti, jossa eri aikatasot vuorottelevat. Tämä rakenne kuvastaa kaaoksen ja epävarmuuden tunnetta, jota päähenkilö ja yhteiskunta kokevat.

## Merkitys ja vastaanotto
Teos on yksi varhaisista esimerkeistä brittiläisestä poliittisesta spekulatiivisesta fiktioista ja sai Campbell-palkintoehdokkuuden vuonna 1973. Vaikka se ei ole laajasti tunnettu, se on edelleen ajankohtainen käsitellessään maahanmuuton, nationalismin ja humanitaaristen kriisien teemoja.

## Aiheesta muualla

*  *(englanniksi) archive.org*

## Lähteet