open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Branice

**Branice** on maalaiskunta Głubczycen piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 6&nbsp;363. Kunnan hallintokeskus on Branicen kylä.

Branicen kunnan 21 kylää ovat Bliszczyce, Branice, Michałkowice, Lewice, Włodzienin, Jędrychowice, Dzbańce, Posucice, Wódka, Niekazanice, Boboluszki, Wysoka, Jakubowice, Gródczany, Jabłonka, Turków, Uciechowice, Wiechowice, Dzierżkowice, Dzbańce-Osiedle sekä Włodzienin-Kolonia. Sen pinta-ala on noin 122&nbsp;neliökilometriä. Tärkein kunnan aluetta halkova liikenneyhteys on voivodikunnan tie 419. Branice rajautuu Puolan kuntien Głubczycen ja Kietrzin lisäksi Tšekin tasavaltaan ja siellä Krnovin, Úvalnon, Brumovicen, Holašovicen ja Opavan kuntiin.

Branicen kunnan alue sijaitsee fyysis-maantieteellisesti Głubczycen ylätasangolla. Kunnan pinta-alasta 92,1&nbsp;prosenttia on maatalousmaata ja 1,5&nbsp;prosenttia metsää. Opawa-joen kulku määrittää pitkälti rajan kunnan ja Tšekin tasavallan välillä, toinen kunnan alueella virtaava joki on Troja.

Branicen kunnan väestö on pienentynyt viimeisten vuosikymmenten aikana huomattavasti; vielä vuonna 1995 väkiluku oli 8&nbsp;621. Vuoden 2020 joulukuussa 50,9&nbsp;prosenttia kunnan asukkaista oli naisia ja 49,1&nbsp;prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 14,1&nbsp;prosenttia, työikäiset 60,3&nbsp;prosenttia ja eläkeikäiset 25,6&nbsp;prosenttia. Väestön keski-ikä oli 44,9&nbsp;vuotta. Vuonna 2020 kunnan työttömyysaste oli 8,6&nbsp;prosenttia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Honda e

**Honda e** on Hondan vuodesta 2020 lähtien valmistama hatchback-tyyppinen pieni sähköautomalli. Se on suunniteltu kaupunkikäyttöön.

Honda e sai vuoden 2020 Euro NCAP -kolaritestistä tulokseksi neljä tähteä viidestä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Benizuri-e

**Benizuri-e** () olivat varhaisia värillisiä puupiirrospainokuvia Japanin Edo-kaudella. Ukiyo-e-tyylisuunnan kuvat painettiin aluksi vain vaaleanpunaisella (*beni*) ja vaaleanvihreällä pigmentillä.

Benizuri-e-tekniikka tuli Japaniin alun perin Kiinasta. Ensimmäisiä värillisiä painokuvia painettiin Japanissa jo 1600-luvulla, mutta tekniikka yleistyi vuosina 1741–1744. Aiemmat ukiyo-e-painokuvat olivat olleet joko yksivärisiä, useimmiten pelkällä musteella painettuja (*[[sumizuri-e]]*) tai käsin väritettyjä (*[[urushi-e]]*). Benizuri-etä edelsivät vaaleanpunaisella värillä käsin maalatut painokuvat (*beni-e*).  

Molempia benizuri-e-kuvien painamisessa tarvittavia värejä varten kaiverrettiin oma puulaatta. Vaalean- tai ruusunpunainen väri saatiin värisaflorin (*Carthanus tinctorius*) kukasta. Vihreä väri (*rokushō*) saatiin käsittelemällä kuparia kuumalla etikalla. Vuonna 1758 lisättiin kolmas laatta ja keltainen väri. Samalla pystyttiin luomaan myös välivärejä painamalla värejä päällekkäin. Benizuri-e-tekniikka johtikin pian moniväritekniikan (*[[nishiki-e]]*) kehittämiseen vuonna 1765. 

Benizuri-e-tekniikkaa käyttivät esimerkiksi Okumura Masanobu (1686–1764), Torii Kiyonobu (1664–1729), Kitao Shigemasu (1739–1820) ja Suzuki Harunobu (1725–1770).

## Lähteet

*  
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Komar ja Melamid

**Vitaly Komar** (s. 1943) ja **Aleksandr Melamid** (s. 1945) ovat neuvostoliittolaistaustainen taiteilijakaksikko. He ovat perustaneet sots-taiteen.

Komar ja Melamid syntyivät Moskovassa 1940-luvun puolivälissä. Molemmat opiskelivat taiteeseen ja teolliseen muotoiluun keskittyneessä Stroganov-akatemiassa ja valmistuivat 1967. He pitivät ensimmäinen yhteisnäyttelynsä ”Retroskeptivismi” samana vuonna. 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa he olivat perustamassa sots-taiteena tunnettua liikettä, joka oli neuvostoliittolainen tulkinta pop- ja käsitetaiteesta. Komar ja Melamid erotettiin vuonna 1973 Neuvostoliiton taiteilijaliitosta, ja seuraavana vuonna heidät pidätettiin luvattoman performanssin järjestämisen vuoksi. Pian useita epävirallista taidetta edustavia teoksia tuhottiin julkisessa näytöksessä, joukossa Komarin ja Melamidin töitä.

Vallanpitäjien epäsuosioon jouduttuaan Komar ja Melamid siirtyivät länteen. He pitivät ensimmäisen näyttelynsä länsimaissa 1976 New Yorkissa, ja kaksi vuotta myöhemmin he asettuivat kaupunkiin asumaan. 1980-luvulla he jatkoivat sots- ja kokeellisen taiteen parissa. Kaksikon tunnetuin projekti oli vuoden 1994 The People’s Choice. He teettivät markkinatutkimuksen, jossa selvitettiin, millaista taidetta eri maiden asukkaat pitivät kaikkein parhaana tai huonoimpana. Vastausten perusteella Komar ja Melamid maalasivat useita maalauksia, jotka oli suunniteltu mahdollisimman miellyttäviksi tai epämiellyttäviksi. Tarkoituksena oli käsitellä demokratiaa taiteen keinoin ja arvostella ”tilastoelitismiä”. Vuonna 1996 he toteuttivat yhdysvaltalaisen säveltäjä Dave Soldierin kanssa samankaltaiseen tutkimukseen perustuvan musiikkialbumin. ”Halutuimman” ja ”vähiten halutun” kappaleen sisältävä albumi julkaistiin 1997. Vuonna 1996 Soldier, Komar ja Melamid suunnittelivat myös esittämättä jääneen oopperan *Naked Revolution*.

*[[AllMusic]]*-sivuston mukaan Komar ja Melamid jakavat mielipiteitä. Jotkut pitävät heitä postmoderneina neroina, toiset julkisuudenkipeinä pilailijoina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Most Wanted Paintings on the Web 
* Suomen halutuin ja vähiten haluttu maalaus
Aleksis Rannit

**Aleksis Rannit** (1914 Kallaste, Viro – 1985 New Haven, Yhdysvallat) oli virolaissyntyinen, Yhdysvaltoihin emigroitunut runoilija ja esseisti.

Rannit työskenteli ensin vuodesta 1960 Yalen yliopiston Venäjän ja Itä-Euroopan tutkimuksen ohjaajana ja sittemmin kirjaston kuraattorina.

## Lähteet
Christoph Ransmayr

**Christoph Ransmayr** (s. 1954 Wels, Itävalta) on itävaltalainen kirjailija. Hän opiskeli filosofiaa Wienissä ja on työskennellyt toimittajana. Hänen läpimurtoteoksensa on *Matka lopun maailmaan* (*Die letzte Welt*, 1988), jossa hän kertoo historiallisia tapahtumia ja kuvitteellista tulevaisuutta yhdistämällä antiikin runoilijan Ovidiuksen elämästä.

## Suomennetut teokset
* *Matka lopun maailmaan* (*Die letzte Welt*), suom. Oili Suominen, WSOY 1989  
* *Jään ja pimeyden kauhut* (*Die Schrecken des Eises und der Finsternis*), suom. Oili Suominen, WSOY 1990 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Justin Fields

**Justin Skyler Fields** (5. maaliskuuta 1999 Kennesaw, Georgia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on pelinrakentaja. Hän edustaa New York Jetsiä. Chicago Bears varasi Fieldsin  11. pelaajana. Fields edusti collegeurallaan Ohion osavaltionyliopistoa ja Georgian yliopistoa. Fields pelasi Georgiassa vuonna 2018 ja Ohiossa vuodet 2019 ja 2020. Yhteensä hän pelasi yliopistossa 34 ottelua, joissa heitti 5701 jaardia ja 67 touchdownia. Lisäksi hän juoksi 1133 jaardia ja tehden juosten 19 touchdownia. Maaliskuussa 2024 Bears kauppasi Fieldsin Pittsburgh Steelersiin vaihdossa ehdolliseen kuudennen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa. Maaliskuussa 2025 Fields teki New York Jetsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 40 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. 30 miljoonan dollarin osuus sopimuksen arvosta on taattua rahaa.

## Lähteet
Mac Jones

**Michael McCorkle "Mac" Jones** (5. syyskuuta 1998 Jacksonville, Florida) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on pelinrakentaja. Hän edustaa San Francisco 49ersia. New England Patriots varasi Jonesin  15. pelaajana. Jones edusti collegeurallaan Alabaman yliopistoa. Hän pelasi yliopistossa vuosina 2018–2020 30 peliä, joissa heitti 6126 jaardia ja syötti 56 touchdownia.  Maaliskuussa 2024 Patriots kauppasi Jonesin Jaguarsiin vaihdossa kuudennen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa. Maaliskuussa 2025 Jones teki San Francisco 49ersin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä seitsemän miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. Sopimuksen arvosta viiden miljoonan dollarin osuus on taattua rahaa.

## Lähteet
Sumizuri-e

**Sumizuri-e** (, kirjaimellisesti ’musteella painetut kuvat’) on japanilainen yksivärinen puupiirrospainotekniikka, jossa kuva painettiin yleensä pelkällä musteella (*sumi*). 

Painotekniikka yleistyi 1600-luvun Japanissa. Suurin osa ajan painetuista materiaalista oli esimerkiksi runokirjoja, varhaisia romaaneja, matkaoppaita tai käyttöohjeita, joiden kuvitus oli lähes aina yksiväristä. Myös varhaiset irralliset painokuvat painettiin mustavalkoisina ääriviivapiirroksina. Sumizuri-e kuvissa käytetty muste oli joko mäntyjen epätäydellisen palamisen sivutuote (*shouenboku*) tai kasviöljyä, johon oli sekoitettu liimaa (*yuenboku*). Myöhemmin yksivärisinä painettuja kuvia ja kirjoja maalattiin tai värjättiin käsin (*[[urushi-e]]*). Väritekniikat yleistyivät  painamisessa 1700-luvun puolivälissä, ensin yleensä kahdella värillä painettu *[[benizuri-e]]* 1740-luvulla ja lopulta moniväripainotekniikka ''nishiki-e'' 1760-luvulla. 

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Hannoverin liitto

**Hannoverin liitto** oli Hannoverissa 3. syyskuuta 1725 solmittu yhteistoimintasopimus. Liiton osapuolina olivat Iso-Britannia, Preussi ja Ranska sekä vuodesta 1726 lähtien Hollanti ja 1727 lähtien Ruotsi. Ruotsin liittyminen liittoon oli Arvid Hornin vastatoimi holsteinilaisen puolueen sotapolitiikkaa vastaan. Preussi siirtyi 1726 Wienin liitton, joka oli Hannoverin liiton vastapuoli. Hannoverin liitto menetti merkityksensä vuonna 1731.

## Lähteet
Peikkoahven

**Peikkoahven** (*Scombrops boops*) on peikkoahveniin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Atlantista ja Indopasifiselta merialueelta.

## Koko ja ulkonäkö
Peikkoahven voi kasvaa suurimmillaan noin 150 cm pitkäksi. Laji on ruumiinrakenteeltaan pitkänomainen ja virtaviivainen. Kalalla on kaksi selkäevää, joista etumainen on piikikäs. Pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. Peikkoahvenen silmät ovat suuret. Väriltään laji on täysikasvuisena tumman ruskehtavan violetti, lähes musta ja nuoret kalat ovat ruskeita tai hopeanharmaita.

## Levinneisyys ja elintavat
Peikkoahventa tavataan Atlantin kaakkoisosasta Etelä-Afrikasta Mosambikiin ja Japanista Taiwanin. Lajin aikuiset elävät lähellä kivikkoista pohjaa 200&ndash;700 metrin syvyydessä, kun taas nuoremmat yksilöt elävät matalammissa vesissä. Peikkoahvenen ravintoa ovat kalat, katkaravut ja muut äyriäiset sekä kalmarit. Kalan kutuaika Aasiassa on lokakuulta huhtikuulle ja kutu tapahtuu Itä-Kiinan merellä. 

Peikkoahven on hyvä ruokakala ja kaupallisesti merkittävä erityisesti Japanissa.

## Lähteet
Naatti (juurikasvin lehti)

**Naatti** on eräiden kaksivuotisten juurikasvien eli  ihmis- ja eläinravinnoksi viljeltyjen, turvonneen pääjuuren kasvattavien kasvien ensimmäisenä kesänä kasvavien lehtien nimitys. Toisena kesänä kasviin kehittyy kukkaversot. Naatit soveltuvat joidenkin kotieläinten, lähinnä nautojen rehuksi. Lehmien rehuna niiden suurin päiväannos on 30–40&nbsp;kg ja naatteja voi korjuun jälkeen säilyttää 3–4 viikkoa tai tehdä niistä pidempään säilyvää AIV-rehua.

Eri juureksien mukana saatavien naattien keskimääräinen paino on seuraava: Sadasta kilosta turnipseja saadaan naatteja 15&nbsp;kg, lantuista 25&nbsp;kg, rehujuurikkaista 45&nbsp;kg, porkkanoista 60&nbsp;kg ja sokerijuurikkaista 100&nbsp;kg.

Sokerijuurikkaan naatissa on kuiva-ainetta vain 11–14&nbsp;% ja loppu on vettä. Kuiva-aineesta 22–30&nbsp;% on sokeria ja koko naatin painosta sokeria on 1,5–4&nbsp;%. Naattien määrään vaikuttaa päivän pituus, juurikaslajike, maalaji ja kosteusolot. Suomessa sokerijuurikaspelto voi tuottaa naatteja 40–50 tonnia hehtaarilta, mutta Lounais-Suomen kuivilta savimailta niitä saadaan vain 20–30 tonnia hehtaarilta. Koska naattien korjuussa niittosilppurilla ei saa tulla multaa rehun sekaan, ei naattia voi katkaista kannan läheltä vaan se on tehtävä korkeammalta, jolloin sadosta jää peltoon noin kymmenen tonnia hehtaarilta. Naattisadon lisääminen ylimääräisellä typpilannoituksella ei ole suositeltavaa, sillä se vähentää rehun maittavuutta ja löysentää ulostetta sekä heikentää juurisadon laatua ja vähentää siitä saatavaa hintaa. Koska monella sokerijuurikasta viljelevällä maatilalla ei ole nautakarjaa, korjataan Suomessa naateista rehuksi vain runsaat 10&nbsp;%. Naattien kuitupitoisuus on pieni, joten naudoille on tarjottava ruoaksi myös karkeampaakin rehua.

## Lähteet
Riku Brander

**Riku Brander** (s. 11. maaliskuuta 1992 Turku) on suomalainen jääkiekkoerotuomari. Hän aloitti SM-liigan päätuomarina kaudella 2019-2020. Brander vihelsi ensimmäisen ottelunsa Liigassa 18.9.2019, kun KooKoo ja Sport kohtasivat. Tuomariuransa Brander aloitti syksyllä 2016. 
Ennen tuomariuraansa Brander pelasi jääkiekkoa junorivuodet Ilveksessä ja tämän jälkeen kauden 2013-2014 Mestistä Lempäälän Kisassa

Brander tuomitsi keväällä 2021 alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa. Hänet valittiin elokuussa 2021 pelattavaan Olympiakarsintojen finaali-turnaukseen Bratislavaan ja hän tuomitsee kaudella 2021-2022 myös Mestarien liigassa. Brander valittiin vuoden 2022 Kanadassa pelattaviin alle 20-vuotiaiden MM-kisoihin. 

Brander on Tampereen Jääkiekkotuomarit Ry:n jäsen.

## Lähteet
* SM-liiga.fi: Erotuomarit
* IIHF names referees and linesmen for 2022 World Junior Championship

### Viitteet

## Katso myös
* Luettelo jääkiekon SM-liigan tuomareista

## Aiheesta muualla
*
*
* "On osattava aistia mitä tuleman pitää"
* Erotuomarit U-18 MM-turnaukseen nimetty
* Lekille kolme uutta sopimusta
Jaguar E-Pace

**Jaguar E-Pace** on Jaguarin vuodesta 2017 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli.

E-Pace sai vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä tulokseksi täydet viisi tähteä.

Vuonna 2020 esiteltiin päivitetty malli, joka on saatavilla myös ladattavana hybridinä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Justin Roiland

**Mark Justin Roiland** (s. 21 helmikuuta 1980 Manteca, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja animaattori joka on tunnettu animaatiosarjasta *[[Rick and Morty]]*. Hän ääninäytteli sekä Rickiä että Mortya vuosina 2013-2022 ja toimi ääninäyttelijänä myös useissa muissa Adult Swim -kanavan ohjelmissa. Vuonna 2023 Roiland joutui jättämään useimmat työprojektinsa saadessaan syytteet seksuaalisesta ahdistelusta ja viestittelemisestä alaikäisten tyttöjen kanssa.
Anthocoris

**Anthocoris** on nokkaluteiden (Anthocoridae) heimoon kuuluva ludesuku.
Suomesta suvun edustajia on tavattu kahdeksan lajia. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu yli 30 lajia. Suvun lajimäärät vaihtelevat eri lähteissä.

Tyrninokkaludetta (*Anthocoris nemoralis*) voidaan käyttää kemppien (Psylloidea), kirvojen (Aphididae), kehrääjäpunkkien (Tetranychidae) ja ripsiäisten (Thysanoptera) biologiseen torjuntaan.  

## Sukuun kuuluvia lajeja
*Hallavanokkalude (*Anthocoris confusus*)
*Jalavanokkalude (*Anthocoris gallarumulmi*)
*Pajukkonokkalude (*Anthocoris limbatus*)
*Tyrninokkalude (*Anthocoris nemoralis*)
*Lehvänokkalude (*Anthocoris nemorum*)
*Rikkanokkalude (*Anthocoris pilosus*)
*Saarninokkalude (*Anthocoris simulans*)
**[[Anthocoris minki]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Funet: Nokkaluteet (''Anthocoris'')
*iNaturalist: ''Anthocoris''
*ITIS: Anthocoris 
*UniProt: Taxonomy - Anthocoris 
*University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Anthocoris 
*Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Anthocoris 
*Iowa State University, Bug Guide: Genus Anthocoris 
*Pherobase: Semiochemicals of Genus Anthocoris
Bearsden

**Bearsden** (, ) on kaupunki Skotlannin Itä-Dunbartonshiressa. Bearsden sijaitsee noin 10 kilometrin päässä Glasgow’n keskustasta. Bearsden on käytännössä esikaupunki, ja on nimetty Bearsdenin rautatieaseman mukaan.

Kaupungin arvoitiin olevan Ison-Britannian seitsemänneksi varakkain alue vuonna 2005 suoritetussa kyselyssä. 

## Lähteet
Malla (albumi)

**Malla** on suomalaisen laulaja-näyttelijä Malla Malmivaaran albumi, joka julkaistiin 16. huhtikuuta 2021. Malmivaara on säveltänyt, sanoittanut ja tuottanut albumin yhdessä Jarkko Kumpulaisen kanssa. Kappaleet ”Irti” ja ”Ootko valmis” on sävelletty ja tuotettu yhdessä DJ ja tuottaja Roberto Rodriguezin kanssa. Kappaleessa ”Ootko valmis” huilua soittaa Jimi Tenor.

Vinyylilevynä albumi ilmestyi 6. elokuuta 2021. Ensimmäinen painos myytiin loppuun alle kuukaudessa. Toinen vinyylipainos julkaistiin 24. joulukuuta 2021.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Helsingin Sanomat: 
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Malla''-albumi Discogs-sivustolla
John Crowe Ransom

**John Crowe Ransom** (1888 Pulaski, Tennessee, Yhdysvallat – 1974 Gambier, Ohio, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija ja kriitikko. Hänen esseekokoelmastaan *The New Criticism* on saanut nimensä uuskritiikki.

Ransom toimi 1914–1937 englannin kielen opettajana Vanderbilt-yliopistossa Nashvillessa. Samaan aikaan hän toimi Fugitives-runoilijaryhmän ja samannimisen lehden johdossa. Sen jälkeen hän opetti vuosina 1937–1958 Kenyon Collegessa Ohiossa. Hän perusti siellä kirjallisen aikakauslehden *[[The Kenyon Review]]*, jonka toimittaja hän oli 1939–1959. Hän kirjoitti muodoltaan perinteistä runoa, joka tyyliltään oli älyllistä ja ironista.

## Suomennettuja runoja
;Lähde
* Maalaus: Pää (Painted Head), suom. Ville Repo, *Parnasso* 1951; nro 4 
* Janet herää (Janet Waking), suom. Ville Repo, *[[Parnasso]]* 1954; nro 2

## Lähteet
Urushi-e

Termillä **Urushi-e** (, kirjaimellisesti ’lakatut kuvat’) tarkoitetaan kolmea eri käsitettä japanilaisessa kuvataiteessa. Yleisimmin käsitteellä tarkoitetaan Edo-kauden puupiirrospainotekniikkaa, jossa yksivärisinä painetut ukiyo-e-kuvat väritettiin käsin. Käsitteellä tarkoitetaan kuitenkin myös erilaisten esineiden pintaan lakattuja kuvia tai värillisellä lakalla maalattuja maalauksia.

## Puupiirrospainotekniikka
Painotekniikka yleistyi 1600-luvun Japanissa. Varhaiset kuvat painettiin mustavalkoisina ääriviivapiirroksina. Pian yleistyi kuitenkin myös tapa maalata tai värjätä kuvat käsin. Käsitteellä *urushi-e* viitattiin aluksi kaikkiin käsin maalattuihin kuviin, mutta myöhemmin sillä tarkoitettiin erityistä tekniikkaa, jossa musteeseen lisättiin eläinperäistä kollageenia. Siihen tuli erityinen kiilto, joka muistutti lakkaa. Väriä käytettiin erityisesti hiuksien ja syvien mustien alueiden maalamiseen 1710-luvulta 1760-luvulle. Esimerkiksi Okumura Masanobu (1686-1764) ja Torii Kiyonobu (1664-1729) käyttivät tekniikkaa. Väritekniikat yleistyivät painamisessa 1700-luvun puolivälissä, ensin yleensä kahdella värillä painettu *[[benizuri-e]]* 1740-luvulla ja lopulta moniväripainotekniikka ''nishiki-e'' 1760-luvulla. 

## Maalaustekniikka
Urushi-e tarkoitti myös esineiden tai maalausten maalaamista värillisellä *iro-urushi-*lakalla. Ennen Edo-kautta käytettiin vain viittä väriä. Nara-kaudelta lähtien aristokratia suosi esineitä, jotka oli koristeltu punaisella värillä mustalle pohjalle. Momoyama-kaudelta lähtien lakkaamalla maalatut arki- ja seremoniaesineet olivat hyvin suosittuja. Ne oli koristeltu usein kukkien, lintujen tai historiallisten tapahtumien kuvilla.

## Lähteet

### Viitteet

## Aiheesta muualla
August Lundelin

**August Fredrik Lundelin** (17. elokuuta 1871 Tampere – 16. kesäkuuta 1950 Tampere) oli suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Tampereen verkatehtaan toimitusjohtajana. Hän aloitti uransa yrityksen juoksupoikana.

August Lundelinin vanhemmat olivat työmies Fredrik Lundelin ja Eeva Frisk. Lundelinin isä oli työssä vanuttajana Tampereen verkatehtaalla. Hän kävi kansakoulun ja tuli sitten 10-vuotiaana vuonna 1881 Tampereen verkatehtaan palvelukseen juoksupojaksi. Lundelin opiskeli sittemmin kaupallisia aineita ja kieliä iltakoulussa ja kartutti tietojaan itseopiskelulla.

Lundelin pääsi iän ja kokemuksen karttuessa juoksupojasta aluksi tilausten lähettäjäksi ja varastonhoitajaksi sekä sen jälkeen kirjanpitäjäksi ja kirjeenvaihtajaksi. Hän oli kassanhoitajana ja konttoripäällikkönä 1897–1904 ja sen jälkeen isännöitsijänä ja johtokunnan jäsenenä 1904–1918 sen jälkeen kun isännöitsijänä aiemmin toiminut Erik Nilsson yllättäen erosi. Viimeksi Lundelin toimi vielä eläkkeelle jäätyään yhtiön johtokunnan puheenjohtajana 1919–1938. Lundelin oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä. Lundelin harrasti musiikkia ja hän kuului Tampereen amatööriorkesterin perustajiin ja toimihenkilöihin. Hän omisti maatilan ensin Lempäälässä ja sittemmin hän omisti Mustoon tilan Kangasalan Suinulan kylässä.

August Lundelin oli naimisissa vuodesta 1900 Martta Bauerin kanssa, jonka isä oli Tampereella hotellin omistanut Nikolai Bauer. Lundelin on haudattu Tampereella Kalevankankaan hautausmaalle vanhempiensa hautaan.

## Lähteet
Roll with Me

**Roll with Me** on Natasha Bedingfieldin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 30. elokuuta 2019.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Ulla Kauppinen

**Ulla Kauppinen** (os. Mäkinen) (s. 1980) on uransa lopettanut pesäpalloilija, joka pelasi naisten Superpesiksessä 1997–2003 saavuttaen yhden SM-kullan, kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Nämä hän saavutti Kirittärien väreissä. Kovalyöntisen mailataiturin kasvattajaseura oli Manse PP.

Hän oli lyöjäkuningatar vuosina 2000 ja 2003, kärkilyöntitilaston voittaja 2000 ja 2003 sekä tehotilaston (lyödyt+tuodut) voittaja 1999, 2002 ja 2003. Itä-Länsi -ottelussa hän pelasi 6 kertaa.

## Lähteet
Jätkänluteet

**Jätkänluteet** (*Acompocoris*) on nokkaluteiden (Anthocoridae) heimoon kuuluva ludesuku.
Suomesta suvun edustajia on tavattu kaksi lajia. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu ainakin neljä lajia. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Suvun lajeja tavataan lähinnä Pohjois- ja Keski-Euroopassa sekä Britanniassa.

## Sukuun kuuluvia lajeja
*Tummajätkänlude (*Acompocoris alpinus*)
*Mäntyjätkänlude (*Acompocoris pygmaeus*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Funet: Jätkänluteet (''Acompocoris'')
*iNaturalist: ''Acompocoris''
*ITIS: Acompocoris 
*UniProt: Taxonomy - Acompocoris 
*University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Acompocoris 
*Iowa State University, Bug Guide: Genus Acompocoris
Camberin linna

**Camberin linna** on Henrik VIII:n rakennuttama raunioituneessa tilassa oleva linna, jonka tarkoitus oli suojata Sussexin rannikkoa hyökkäykseltä. Linna sijaitsee noin 1,5 kilometriä Ryen kaupungista etelään.

Keskustorni on rakennettu vuosina 1511-1514 ja ulommat bastionit 1538–1544. Se jäi pois käytöstä vuonna 1626 rantaviivan muututtua.

Toisen maailmansodan aikana linnaa ympäröivää aluetta käytettiin saksalaisten pommikoneiden harhauttamiseen Ryestä, joka oli varsinainen kohde.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Benita Heiskanen

**Benita Heiskanen** on suomalainen Yhdysvaltain tutkija. Hän on Turun yliopiston Pohjois-Amerikan tutkimuksen professori.

## Elämä ja ura
Heiskasen kasvatti merikapteenina työskennellyt yksinhuoltajaisä. Heiskanen piti suomalaista peruskoulua tasapäistävänä ja oli jättää lukion käymättä, mutta kirjoitti loppujen lopuksi Turun iltalukiosta laudaturin paperit. Välivuoden jälkeen hän aloitti englantilaisen filologian opinnot Tampereen yliopistossa, sivuaineenaan Yhdysvaltain tutkimus. Heiskanen valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 2004 Texasin yliopistosta oppiaineenaan Yhdysvaltain tutkimus.

Heiskanen on Pohjois-Amerikan tutkimuksen dosentti Helsingin yliopistossa ja Yhdysvaltain tutkimuksen dosentti Turun yliopistossa. Vuosina 2014–2019 Heiskanen oli Turun yliopiston John Morton -keskuksen johtaja. Vuonna 2019 hän aloitti Turun yliopistossa Pohjois-Amerikan tutkimuksen professorina.

Myös urheilu on Heiskasen mielenkiinnon kohteita. Erityisesti hän on tutkinut nyrkkeilyn kulttuurisia ja poliittisia vaikutuksia. Lisäksi Heiskanen on toimittanut kirjan Matti Nykäsestä.

## Lähteet
Uuraisten kirkonkylä

**Uuraisten kirkonkylä** on Uuraisten kunnan keskustaajama Keski-Suomen keskivaiheilla, Pikku-Kuukka -järven itärannalla. Kirkonkylältä on maanteitse noin 38 kilometriä eteläkaakkossa sijaitsevaan maakuntakeskukseen, yliopistokaupunki Jyväskylään.

Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2019 lopussa Uuraisten kirkonkylän pinta-ala oli 3,93 neliökilometriä ja väkiluku 1&nbsp;062. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta.

Uurainen kehittyi 1540-luvulta lähtien hämäläisten eränkäyntialueesta pysyvämmän asutuksen seuduksi. Uuraisten alueen ensimmäinen tunnettu asukas oli Savosta tullut Paavo Minkkinen, joka Salmela-nimisestä talosta Kyynämöisten rannalla on tieto vuodelta 1548. Vuoteen 1560 mennessä nousivat nykyisen kirkonkylän tienoille Lanneveden eteläpäähän Pirkkala, Akonpelto, Vanhala ja Keskinen. Asutus sijoittui järvien läheisyyteen ja mäkien laille. 

Aluksi Uurainen kuului 1561 perustettuun Rautalammin suurpitäjään. Koska matka kirkkoon oli pitkä ja tieyhteyksiä ei ollut, kesäisin vainajat oli haudattava järvien saariin. Uurainen liitettiin Saarijärven seurakuntaan 1639. 

Uurainen mainitaan vanhoissa asiakirjoissa kylän ruotsinkielisellä nimellä ( muodossa *Uhrais* (1741). Siitä tuli asutuksen lisääntyessä Saarijärven rukoushuonekunta 1801. Pappila sijaitsi tällöin Uuraisten kylässä, mutta ensimmäinen kirkko nousi 1803 Kuukkajärven kylän Minkkilän talon maille Ison Kuukkajärven lounaispäähän. Siksi seudusta käytettiin Uuraisten ohella nimiä Kuukkajärvi (*Kuukkajärvi eller Uurais Bönehus* (1839)), Kuukka ja Minkkilä (*Uurais eller Minkilä Bönehus gäll* (1848)). Nimien runsautta selittävät osaltaan kuukkajärveläisten anomukset, joissa puhuttiin kirkon tai rukoushuoneen perustamisesta nimillä Kuukkajärven kirkko (1787) ja  Minkkilän rukoushuone (1800). Kappeliseurakunnaksi Uurainen tuli 1856. Uuraisten kunta perustettiin 1868. Itsenäisen seurakunnan aseman kappeliseurakunta sai 1886 tai 1887. 

Kylännimi Uurainen perustuu järven nimeen. Kirkonkylän eteläpuolella sijaitsee kaksi järveä: Iso-Uurainen ja Pieni-Uurainen. Järvien välisen Takapuron kohdalla on aiemmin ollut salmi ja järvet ovat voineet olla yhtä Uurainen-nimistä järveä. Järvi on saanut nimensä salmesta, jonka  itäpuolella on Uuraisenmäki. Sanalla uuro on merkitys ’(puron) uoma’.

Uuraisten kirkonkylällä toimivia julkisia palveluja tarjoavat muun muassa Uuraisten yhtenäiskoulu (Uuraisten koulukeskus), Uuraisten terveysasema, Uuraisten kunnantalo,
 Uuraisten paloasema ja Uuraisten kirjasto. Kirkonkylän kaupallisia palveluja ovat esimerkiksi Osuusliike Keskimaan Sale-kauppa. 

Uuraisten kirkko sijaitsee  Uuraisten kirkonkylän taajama-alueen ulkopuolella luoteessa. Hautausmaa sijaitsee lähellä kirkkoa tien toisella puolella. 

## Lähteet
Oijusluoma

**Oijusluoma** on rannoiltaan epäsäännöllinen järvi Kuusamossa noin kymmenen kilometriä Kuusamon kuntakeskuksesta lounaaseen. Sen pinta-ala on 6,6 neliökilometriä.

## Maantiede
Oijusluoman pituus kaakosta luoteeseen on noin 6,5 kilometriä, järven keskiosan leveys lounaasta koilliseen on yli kaksi kilometriä. Järvi koostuu kolmesta selästä: Säkkisenselkä, Juusolanselkä ja Myllyselkä. Niemiä on paljon, kuten myös lahtia. Järven pohjoisimman osan muodostaa pitkä ja kapea Sarviperä, jonka keskivaiheilla sijaitsee järven syvin kohta, 26 metriä. Juusolanselällä on 18 metriä syvä kohta ja Säkkisenselällä 16 metriä syvä kohta. Oijusluoman itäosa on matalaa ja aivan itäisin kolkka jakautuu useiksi lahdiksi.

Oijusluoman keskiosassa sijaitsee noin viidentoista hehtaarin laajuinen Isosaari. Sen kaakkoispuolella sijaitsee useita saaria, joista laajin on Iso Kumpusaari.

Oijusluoman vesitilavuus on 34&nbsp;963&nbsp;000 kuutiometriä.

Oijusluoman rannoilla on haja-asutusta. Syvän Sarviperän eteläpuolella sijaitsee Sarvivaara, joka kohoaa 360 metriä merenpinnan yläpuolelle, eli noin 60 metriä järven pintaa korkeammalle.

Oijusluoman luusua sijaitsee järven itäosan Myllylahdessa, josta vedet virtaavat Niskakosken kautta Ylimmäiseen Jokilampeen (292,6 metriä mpy) ja edelleen Alimmaisen Jokilammen (291,3 metriä mpy) kautta Oijusjokea Petäjälampeen (268,1 metriä mpy), josta ne virtaavat  koskien kautta Iijärven (254,2 metriä mpy) Oijuslahteen. Iijärvi sijaitsee seitsemisen kilometriä Oijusluomalta kaakkoon, järvien korkeusero on noin 47 metriä.

Aivan Oijusluoman itäpuolella sijaitsee Kutulampi (301,3 metriä mpy), joka laskee noin 200 metrin pituista Kutupuroa Oijusluoman matalaan Kutulahteen. Oijusluoman eteläpuolinen Naapurilampi (306,3 metriä mpy) laskee Oijusluomaan, kuten myös länsipuolinen Pieni Sarvilampi (307,3 metriä mpy). Oijusluoman länsipuoliset järvet, kuten Kurkijärvi ja Soilu, kuuluvat Kostonjoen valuma-alueeseen.

Oijusluoma (61.342.1.006) kuuluu Oijusluoman valuma-alueeseen (61.342), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Iijärven valuma-alue (61.34) ja ensimmäinen jakovaihe Iijoen yläosan valuma-alue (61.3). Oijusluoma on Oijusluoman valuma-alueen laajin järvi. Valuma-alueeseen kuuluu yksitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista neljä on vailla virallista nimeä.

## Lähteet
Saippualinimentti

**Saippualinimentti** () oli kamferintuoksuista keltaista hyytelömäistä nestettä, jota ennen käytettiin iholle siveltynä lievittämään paikalliskipuja ja reumaa. Sitä valmistettiin sekoittamalla yhtä paljon kamferispriitä ja kalisaippuaspriitä. Seokseen lisättiin ammoniakkia sekä hajusteeksi timjamiöljyä ja rosmariiniöljyä.

## Katso myös
* Linimentti

## Lähteet
Harjas

**Harjas** on pitkä ja jäykkä eläimen karva. Nimitystä käytetään erityisesti sian ja villisian kankeista karvoista. Sianharjaksia on etenkin sian selässä ja niskassa. Niitä on ennen käytetty erilaisten harjojen ja siveltimien valmistukseen, ja siksi ne olivat tärkeä raaka-aine ja kauppatavara. Harjasten laatu vaihteli paljon eläinten rodun, ruokinnan ja elinolojen mukaan. Eniten arvostettiin villisiasta saatuja harjaksia.

Käyttöluokkiin lajiteltaessa pidettiin toisistaan erillään kesyistä ja villeistä sioista saadut harjakset. Kesysioista saadut ryhmiteltiin vielä teurastusajankohdan perusteella luokkiin kesäteurastetut ja talviteurastetut sekä omaan luokkaansa itsestään kuolleista eläimistä hankitut harjakset. Talvella teurastettujen eläinten harjaksia pidettiin parempina, ja kylmänä irti nyhdettyjä parempina kuin leikkaamalla tai hautomalla irrotettuja.

Lopullisesti harjakset lajiteltiin niitä käyttävissä tehtaissa. Villan erottelun jälkeen ne lajiteltiin pituuden, jäykkyyden ja värin mukaan eri luokkiin. Kalliimpia olivat puhtaanvalkoiset ja toiseksi arvokkaampia luonnonmustat. Edellisiä vähempiarvoisia olivat muihin väreihin vivahtavat ja värjätyt.

## Katso myös
*Jouhi

## Lähteet
Domestiikki

**Domestiikki** (, kotoinen < ) on melko tiheiden ja aika karkeiden palttinasidoksisten puuvillakankaiden vanha yleisnimitys. Domestiikkia on käytetty muun muassa alusvaatteiden ja paitojen valmistamiseen.

## Lähteet
Jorma Pietilä

**Jorma Kullervo Pietilä** (21. maaliskuuta 1913 Helsinki – 11. joulukuuta 1974 Kairo, Egypti) oli suomalainen juristi ja professori. 

## Henkilöhistoria
Jorma Pietilän vanhemmat olivat leipuri Jalmari Pietilä ja Hilma Helena Jokivirta ja puoliso vuodesta 1940 Maire Orvokki Elo. Pietilä tuli ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1932 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1937, varatuomarin arvon hän sai 1940. Lakitieteen kandidaatiksi hän valmistui 1948 ja väitteli oikeustieteen tohtoriksi 1969. Pietilä työskenteli 1930-luvun lopulta asianajajana Helsingissä ja Jyväskylässä, mutta toimi pitkään myös yritysjuristina, oli välillä virkamies ja sitten maanjako-oikeuden puheenjohtaja Turussa. Yhteiskunnallisen korkeakoulun yksityis- ja talousoikeuden lehtori Pietilä oli 1960–1964 ja Helsingin yliopiston maa- ja vesioikeuden dosentti vuodesta 1970. Teknillisen korkeakoulun talousoikeuden vt. professori hän oli vuodesta 1967 ja vakinainen professori helmikuun alusta 1970. 

Tiedotusopin professori Veikko Pietilä (1941–2009) oli Jorma Pietlilän poika.

## Julkaisuja
* *Tonttirekisterikiinteistön muodostaminen Suomen voimassa olevan oikeuden mukaan: maaoikeudellinen tutkimus*, 1969 (väitöskirja)
* *Kiinteistönmuodostamisoikeus*, 1971
* *Vesioikeus*, 1973

## Lähteet
Alexander Fredrik Procopé

**Alexander Fredrik Procopé** (18. elokuuta 1876 Helsinki – 11. joulukuuta 1956) oli suomalainen eversti, joka oli Suomen Valkoisen kaartin komentajana 1920-luvulla.

Procopén vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Berndt Feodor Georg Procopé ja Matilda Helena von Knorring. Hän valmistui Haminan kadettikoulusta 1901 ja oli upseerina Suomen kaartissa sen lakkauttamiseen saakka 1906. Hän jäi lakkautuspalkalle ja toimi sitten liikemiehenä. Procopé astui uudelleen palvelukseen 1918 ja hän osallistui Suomen sisällissodan aikana muun muassa Tampereen taisteluun. Sodan jälkeen Procopé toimi Suomen Valkoisen kaartin komentajana 1919–1928 ja erottuaan virasta oli sen jälkeen yksityisenä liikemiehenä. Hän oli vielä sotilastarkkailijana Espanjan sisällissodassa.

Alexander Fredrik Procopén tytär oli muotoilija Ulla Procopé.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen kaartin luutnantti Alexander Fredrik Procopé, europeana
* Suomen Valkoisen Kaartin komentaja everstiluutnantti Alexander Fredrik Procopé 1920-luvun alussa, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
* Toimitusjohtaja, eversti Alexander Fredrik Procopé kotioloissaan 1930-luvun alussa, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
Madapolaami

**Madapolaami** eli **madapolami** on tiheä palttinasidoksinen puuvillakangas, joka on nimetty Intian Andhra Pradeshin osavaltion Narasapuramin kaupungin lähellä sijaitsevan Madapollam-nimisen paikkakunnan mukaan. Englannin Itä-Intian kauppakomppanialla, joka toimi 1600-luvulta 1800-luvulle, oli paikkakunnalla kangastehdas. Madapolaamia on useita vahvuuksia, mutta se on ohuempaa kuin domestiikki. Madapolaamia käytettiin aikoinaan alusvaatekankaana ja sittemmin liinavaatteiden kuten tyynyliinojen valmistukseen.

## Lähteet
Iso Polvijärvi

**Iso Polvijärvi** on järvi Liperin ja Kontiolahden rajalla Pohjois-Karjalassa. Se sijaitsee Höytiäisen valuma-alueen eteläkolkassa. Ison Polvijärven pinta-ala on 1,1 neliökilometriä ja vesitilavuus 14 kuutiohehtometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on kymmenisen kilometriä luoteeseen. Joensuun lentoasema sijaitsee aivan Ison Polvijärven kaakkoispuolella.

## Maantiede
Iso Polvijärvi sijaitsee valtaosin Liperissä, kaakkoinen osa sijaitsee Kontiolahden alueella. Runsaan hehtaarin laajuinen Lievosensaari erottaa järven itäisimmän osan pääaltaasta. Kalmoniemi puolestaan jakaa pääaltaan pohjoisosan kahteen lahteen. Ison Polvijärven syvin kohta, 47 metriä, sijaitsee altaan itäosassa Burmaninniemen länsipuolella. Syvintä kohtaa ympäröivän vähintään 40 metriä syvän alueen pinta-ala on 57 aaria. Ison Polvijärven länsiosa on itäosaa matalampi, mutta aivan järven luoteiskolkassa on 20-metrinen syvänne.

Keskimmäinen eli Pitkä Polvijärvi sijaitsee Ison Polvijärven itäpuolella, ja se on samantasoinen Ison Polvijärven kanssa. Järviä yhdistää Lievosensaaren itäpuolinen kapea vesiväylä, joka on Ison Polvijärven luusua. Vedet virtaavat Keskimmäisen Polvijärven kautta itään Höytiäisen kanavaan. Pieni Polvijärvi (101,5 metriä mpy) sijaitsee Ison Polvijärven pohjoispuolella. Järvien välisen kannaksen halki virtaa laskuoja.

Ison Polvijärven rannoilla on pientaloja varsin taajaan. Järven ekologinen tila on erinomainen; vesitilavuus on 13&nbsp;999&nbsp;000 kuutiometriä. Ison Polvijärven ja Keskimmäisen Polvijärven välissä on kilometrin pituinen niemimaa, jonka korkein kohta on noin 25 metriä järvien pintaa ylempänä.

Iso Polvijärvi (04.810.1.007) kuuluu Höytiäisen kanavan alueeseen (04.81), joka on toisen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Ensimmäinen jakovaihe on Höytiäisen valuma-alue (04.8). Iso Polvijärvi on Höytiäisen kanavan alueen laajin vakavesi; Höytiäisen ja Pyhäselän välissä sijaitsevaan Höytiäisen kanavan alueeseen kuuluu yksitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

## Lähteet
Volvo EC40

**Volvo EC40** (vuosina 2021–2024 **C40**) on Volvon vuodesta 2021 lähtien valmistama crossover-tyyppinen sähköautomalli. Se on valmistajan ensimmäinen malli, jota myydään ainoastaan sähkökäyttöisenä. Perusrakenne ja voimalinja ovat samat kuin XC40 Rechargessa, sillä EC40 on viistoperäisempi malliversio Volvo XC40:stä. Siihen verrattuna EC40 on seitsemän senttimetriä matalampi.

Vuoden 2022 Euro NCAP -kolaritestistä C40 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. 

Auton kummallakin akselilla on oma sähkömoottorinsa, joiden yhteisteho on 402 hevosvoimaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Auran Rautateollisuus

**Auran Rautateollisuus Oy** oli vuonna 1912 perustettu suomalainen tehdas, joka perustettiin alun perin nimellä *Auran Rautasänkytehdas Oy*.

Yhtiö valmisti muun muassa rautasänkyjä, viljankuivureita, jääkaappeja, kenttäahjoja, televisioiden puukuoria, traktoriteloja, potkukelkkoja, kaivinkoneita ja kaivoskuormaajia.

## Historia

Yritys syntyi kun Juho Merivaara osti Turun Rautasänkytehdas Oy:n konkurssipesältä tehtaan. Tehtaan koneet siirrettiin Turun Tikkumäkeen, jossa toiminta alkoi.

Yhtiön nimeksi muutettiin vuonna 1921 Auran Rautateollisuus Oy (*ARA*), koska sen valmistustoiminta laajeni muun muassa maatalouskoneisiin ja metalliteollisuustuotteisiin. 

Vuonna 1964 yhtiön silloinen omistaja, Instrumentarium, myi sen Pellonraivaus Oy:lle. Perusyhtymä Oy:ksi muuttunut yhtiö myi sen edelleen Tamrockille vuonna 1977, ja Tamrock puolestaan liitettiin Sandvik-konserniin vuonna 1997.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Auran Rautateollisuus Oy:n kuvastoja ja hinnastoja kansalliskirjastossa
Pedro Geromel

**Pedro Tonon Geromel** (s. 21. syyskuuta 1985 Sao Paolo) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Geromel edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Grêmiota. Hän on edustanut Brasilian jalkapallomaajoukkuetta vuosina 2016-2018 jona aikana hän pelasi kaksi ottelua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aappo Savikoski

**Aappo Savikoski** (s. 12. heinäkuuta 2002) on suomalainen pesäpalloilija. Savikoski edustaa Superpesiksessä pelaavaa Imatran Pallo-veikkoja. Savikosken kasvattajaseura on Ylivieskan Kuula. Hän pelaa ulkokentällä siepparina tai ykkösvahtina. Sisäpelissä Savikoski on parhaimmillaan numero 4:lla. Savikoski tunnetaan joukkueen ilopillerinä. 

Myös Savikosken veli Heikki Savikoski pelasi Superpesistä Kirin joukkueessa, mutta nykyään on lopettanut. Savikoski pelasi KeKissä etenijäjokerina.

## Lähteet
Erdeven

**Erdeven** () on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Biskajanlahden rannalla, noin 27 kilometriä Lorientin kaupungista kaakkoon.

Erdeven on suosittu merenrantakohde. Sen rannoilta löytyy 8 kilometriä hiekkarantoja sekä dyynejä. Rannoilla on jäänteitä saksalaisten toisen maailmansodan aikana rakentamasta Atlantin vallista. 

Kunnan alueella on runsaasti esihistoriallisia megaliitteja. Huomattavin niistä on 190 menhirin Kerzerhon linjaus, joka on Carnacin menhirien jälkeen Bretagnen toiseksi huomattavin.


Tiedosto:Erdeven_Roche_Seche_plage_blockhaus.jpg|Plage de Kerouriec ja jäänteitä Atlantin vallista
Tiedosto:Kerzerho_alignement.jpg|Kerzerhon linjaus


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Monmouthin piirikunta

**Monmouthin piirikunta** () on Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 643&nbsp;615 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Freehold Borough ja suurin kunta on Middletown Township. Piirikunta on perustettu 1683.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
ChristenUnie

**ChristenUnie** (CU) on vuonna 2000 perustettu hollantilainen puolue. ChristenUnie perustettiin Reformoitujen Poliittisen Allianssin ja Reformoidun Poliittisen Liiton yhdistyessä. ChristenUniella on viisi paikkaa Alankomaiden 150-paikkaisessa alahuoneessa ja neljä paikkaa senaatissa.

## Politiikka
ChristenUnie on maltillisesti eurokriittinen. Puolueen europarlamentaarikko Peter van Dalen on kuulunut Euroopan parlamentissa ECR-ryhmään.

## Historia
CU nousi Balkendeen neljänteen hallitukseen vuoden 2006 vaalien jälkeen, kun puolue tuplasi paikkansa. Hallituskaudella 2007–2010 puolueen ministereinä toimivat puheenjohtaja André Rouvoet, Elmert van Middelkoop ja Tineke Huizinga. Vuoden 2015 senaatinvaalien jälkeen CU sai kolme senaattoria: Roel Kuiper, Mirjam Bikker ja Peter Ester. Kuiper on julkaissut vuonna 2009 pääteoksensa "Moraalinen pääoma". Vuoden 2017 vaaliessa CU sai 3,4 prosenttia äänistä ja viisi kanssanedustajaa. CU osallistui vuoden 2017 vaalien jälkeen Rutten kolmanteen hallitukseen. Puolueen ministereitä vaalikaudella 2017–2021 olivat Carola Schouten ja Arie Slob.

## Vaaliliitot
Joissain vaaleissa CU on solminut vaaliliiton reformoidun puolueen (SGP) kanssa.

## Tunnettuja poliitikkoja

**Johtaja Edustajainhuoneessa**
* Leen van Dijke 
* Kars Veling 
* André Rouvoet 
* Arie Slob 
* André Rouvoet 
* Arie Slob 
* Gert-Jan Segers 

**Johtaja senaatissa**
* Egbert Schuurman 
* Roel Kuiper 

## Lähteet
* 

### Viitteet
Kasino (vuoden 2020 elokuva)

**Kasino** on elokuussa 2020 ensi-iltansa saanut suomalainen joukkorahoitettu elokuva, jonka on ohjannut Mikko Jokipii.

Elokuva sijoittuu vuoteen 1998, jolloin kännykät olivat juuri löytäneet tiensä nuorten käsiin. Leffan pääosissa olevat nuoret ja heidän kaveriporukkansa saapuvat Kauhajoelle eri paikkakunnilta ja kohtaavat syksyisessä yössä, europopin pauhatessa.

Elokuva keräsi elokuvateattereissa 11&nbsp;617 katsojaa vuonna 2020.

*Kasino* sai vuoden 2021 Jussi-gaalan yleisöäänestyksessä kolmanneksi eniten ääniä.

## Näyttelijät

## Arvosteluja
* *[[FilmiFIN|FilmiFIN]]*: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Kasino-elokuvan viralliset FB-sivut
Keskimmäinen Polvijärvi

**Keskimmäinen Polvijärvi** eli **Pitkä Polvijärvi** on järvi Liperin ja Kontiolahden rajalla Pohjois-Karjalassa. Se sijaitsee Höytiäisen valuma-alueen eteläkolkassa. Keskimmäisen Polvijärven pinta-ala on 63 hehtaaria. Etäisyys Joensuun keskustasta on kymmenisen kilometriä luoteeseen. Joensuun lentoasema sijaitsee aivan Keskimmäisen Polvijärven eteläpuolella.

## Maantiede
Keskimmäinen Polvijärvi sijaitsee valtaosin Liperissä, itäinen osa sijaitsee Kontiolahden alueella. Noin seitsemän hehtaarin laajuinen Hupenevan vesialue on kuroutunut lähes erilleen pääaltaasta. Hupenevan edustalla sijaitsee vähäinen saari. Keskimmäisen Polvijärven syvin kohta, 23 metriä, sijaitsee pääaltaan eteläosassa. Pääaltaan keskiosassa on 21 metriä syvä kohta ja Hupenevan kaakkoisosassa on 18 metriä syvä kohta.

Keskimmäisen Polvijärven länsipuolella sijaitsee Iso Polvijärvi, joka on samantasoinen Keskimmäisen Polvijärven kanssa. Järviä yhdistää kapea vesiväylä, josta Ison Polvijärven vedet virtaavat Keskimmäiseen Polvijärveen ja edelleen itään Höytiäisen kanavaan. Pieni Polvijärvi (101,5 metriä mpy) sijaitsee Hupenevan lahden luoteispuolella.

Keskimmäisen Polvijärven rannoilla on pientaloja varsin taajaan. Partalanvaara järven itärannalla kohoaa noin 50 metriä järven pintaa korkeammalle. Keskimmäisen Polvijärven ekologinen tila on erinomainen; vesitilavuus on 4&nbsp;884&nbsp;000 kuutiometriä.

Keskimmäinen Polvijärvi (04.810.1.005) kuuluu Höytiäisen kanavan alueeseen (04.81), joka on toisen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Ensimmäinen jakovaihe on Höytiäisen valuma-alue (04.8). Keskimmäinen Polvijärvi on Höytiäisen kanavan alueen laajin vakavesi Ison Polvijärven jälkeen; Höytiäisen ja Pyhäselän välissä sijaitsevaan Höytiäisen kanavan alueeseen kuuluu yksitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

## Lähteet
Teerijärvi (Petäjävesi)

**Teerijärvi** on metsäjärvi Petäjäveden lounaiskolkassa Keski-Suomen maakunnan länsiosassa. Sen pinta-ala on 28,2 hehtaaria. Etäisyys Jyväskylästä on 37 kilometriä länteen.[Teerijärvi](https://www.jarviwiki.fi/wiki/Teerij%C3%A4rvi_(14.527.1.009)). Järviwiki. Viitattu 12.8.2021.

## Maantiede
Teerijärven pituus kaakosta luoteeseen on 1,1 kilometriä, leveys lounaasta koilliseen on noin 700 metriä. Järvi muodostuu neljästä lahdesta, sitä ympäröi metsämaa ja suo, saaria ei ole. Välittömästi Teerijärven itäpuolella levittäytyy Teerijärvensuo, joka on luonnonsuojelualue. Teerijärveen virtaa Välijoki pohjoisesta Oratista (163,0 metriä mpy), ja myös ympäröiviltä soilta virtaa ojia Teerijärveen. Teerijärven lounaispuolella sijaitsee Kotanen (167,8 metriä mpy).

Teerijärvi (14.527.1.009) kuuluu Pirttijoen valuma-alueeseen (14.527), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä (14). Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue (14.52) ja ensimmäinen jakovaihe on Jämsän reitin valuma-alue (14.5). Teerijärvi on viidenneksi laajin Pirttijoen alueen 17:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Pirttijoen alueesta valtaosa sijaitsee Petäjävedellä, luoteisosa sijaitsee Keuruulla ja lounaisosa Jämsässä.

## Lähteet
Orotšenin kieli

**Orotšen**, tai **oroqen**, on tunguusikielten pohjoiseen ryhmään kuuluva kieli, jota puhutaan Kiinan pohjoisosissa, Sisä-Mongoliassa. Kielellä on arviolta 1200 puhujaa ja se luokitellaan kuolevaksi kieleksi..

Kielellä ei ole kirjallista muotoa. Suurin osa puhujista on oppinut lukemaan ja kirjoittamaan ainoastaan kiinaksi.

Orotšen jakautuu neljään päämurteeseen.

## Fonologia

### Konsonantit

Lähde:

### Vokaalit

Kaikki vokaalit voivat esiintyä sekä pitkänä että lyhyenä.

Lähde:

## Sanasto
Lukusanat 1–10 orotšeniksi:

## Lähteet
William Foley

**William Auguste Foley** (s. 1949, Providence, Rhode Island, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kielitieteilijä, joka on erikoistunut papuakieliin ja austronesialaisiin kieliin. Hän toimii professorina Sydneyn yliopistossa. Foley on myös Australian humanistisen tiedeakatemian jäsen.

Foley aloitti opintonsa Brownin yliopistossa, jonka jälkeen hän vaihtoi Kalifornian Berkeleyn yliopistoon, josta hän väitteli tohtoriksi.

## Lähteet
Limbun kieli

**Limbu**, omakielinen nimi ᤕᤠᤰᤌᤢᤱ ᤐᤠᤴ *yakthuṅ pan*, on sinotiibetiläinen kieli, jota puhutaan Nepalissa ja Intiassa, Sikkimin osavaltiossa. Puhujia kielellä on noin 300 000 ja se lasketaan uhanalaiseksi.

Nepalissa kielellä on perustuslain mukaan kansallisen kielen asema, siinä missä millä tahansa muullakin paikallisella luonnollisella kielellä. Maassa merkittävä osa limbun puhujista osaa myös nepalia. Sikkimin osavaltion nimi tulee limbun kielen sanoista *su khim* ("uusi palatsi"). Kielellä ei ole virallista asemaa koko osavaltion tasolla, mutta se kuuluu ns. lisäkieliin, mikä takaa sille lailla turvatun aseman myös Intian puolella. Sitä voi opiskella myös osavaltion julkisissa kouluissa vieraana kielenä.

Kieltä kirjoitetaan sekä devanagarilla sekä omalla, limbulaisella kirjaimistolla.

## Fonologia

### Konsonantit

Lähde:

### Vokaalit

Lähde:

## Lähteet
Štš-305

**Štš-305** () oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin Leningradista Martin telakalta, missä köli laskettiin marraskuussa 1932. Alus laskettiin vesille 31. joulukuuta 1933 ja otettiin palvelukseen 3. joulukuuta 1934.

## Palvelus
Saksan aloittaessa hyökkäyksensä Neuvostoliittoon sukellusvene oli Oranienbaumissa erillisessä koulutusdivisioonassa, jonka komentajana oli N. E. Eihbaum. Kapteeniluutnantti A. M. Seredan komentama sukellusvene lähti 25. kesäkuuta 1941 Oranienbaumista ensimmäiselle sotaretkelleen Orrengrundin edustalle, jonne se saapui vielä samana päivänä. Alus hyökkäsi 28. kesäkuuta havaitsemaansa sukellusvenettä vastaan tuloksetta. Alukselta havaittiin 30. kesäkuuta toistamiseen sukellusvene, jota väistettiin sukeltamalla. Veneen päällikkö vastaanotti 5. heinäkuuta paluukäskyn. Paluumatkalla vene joutui Saksan laivaston sukellusveneen tuloksettoman hyökkäyksen maaliksi ennen saapumistaan Oranienbaumiin 7. heinäkuuta.

Uuden päällikkönsä komentajakapteeni D. M. Sazonovin alaisuudessa alus lähti 16. syyskuuta Oranienbaumista Kronstadtiin, missä se vaurioitui 23. syyskuuta lievästi ilmahyökkäyksessä. Alus lähti 28. syyskuuta Kronstadtista toiselle sotaretkelleen Lavansaaren edustalle, jonne se saapui seuraavana päivänä. Alus oli vartiotehtävässä ja palasi 28. lokakuuta Kronstadtiin, missä se siirrettiin 30. lokakuuta Leningradiin huollettavaksi telakalle.

Alus upotettiin 5. marraskuuta 1942.

## Lähteet
*
*
* 
*

### Viitteet