open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Franklin Graham

**William Franklin Graham III** (s. 14. heinäkuuta 1952 Asheville, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen kristillinen saarnaaja ja lähetystyöntekijä. Graham toimii Billy Graham Evangelistic Association- ja Samaritan's Purse -järjestöjen johtajana.

## Varhainen elämä
Franklin Graham syntyi vuonna 1952 evankelista Billy Grahamin ja Ruth Bell Grahamin neljäntenä lapsena. Graham kasvoi hirsitalossa Appalakkien vuoristossa Ashevillen läheisyydessä. Omaelämäkerrassaan Graham on kertonut "tietävänsä, ettei pelkkä Billy Grahamin lapsena oleminen vie häntä taivaaseen." Graham teki kapinavaiheen jälkeen oman henkilökohtaisen uskonratkaisunsa 22-vuotiaana yksin hotellihuoneessaan Jerusalemissa. Franklin Graham meni naimisiin Jane Austin Cunninghamin kanssa vuonna 1974. 

Samoihin aikoihin Samaritan's Purse -järjestön perustaja Bob Pierce kutsui Franklinin mukaansa kuuden viikon lähetystyöhön Aasiaan. Matkallaan Franklin tunsi kutsun työskennellä hädänalaisten ihmisen parissa. Vuonna 1978 Franklin Graham valittiin järjestön hallitukseen. Vuotta myöhemmin, Piercen kuoleman jälkeen, Graham valittiin järjestön johtajaksi.

## Pastorin ura
Franklin Graham järjesti ensimmäisen evankelioimiskokouksensa vuonna 1989 ja johtaa nykyisin Billy Graham Evangelistic Association (BGEA) -järjestön kokoustyötä. Graham on julistanut evankeliumia yli 190 evankelioimistapahtumassa Yhdysvaltain 50 osavaltiossa ja 49 maassa. Graham nimitettiin BGEA-järjestön toimitusjohtajaksi vuonna 2000 ja puheenjohtajaksi vuonna 2001. Samaritan's Purse -järjestön kautta Graham tekee lähetystyötä yli sadassa maassa.

Vuonna 2016 Franklin Graham järjesti *Decision America* -kiertueen, jossa ihmisiä kutsuttiin rukoilemaan ja osallistumaan kansalaistoimintaan 50:ssä Yhdysvaltain osavaltiossa.

## Yksityiselämä
Franklin Graham on naimisissa Jane Grahamin kanssa. Heillä on neljä lasta ja 12 lastenlasta. Grahamit asuvat Boonen kaupungissa Pohjois-Carolinassa.

## Teokset
* *Rebel with a Cause*, omaelämäkerta, 1997
* *Nimi*, Päivä Osakeyhtiö, 2008

## Lähteet
Sétif

**Sétif** () on kaupunki ja Sétifin maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee Atlasvuorten välisellä ylätasangolla 265 kilometriä Algerista kaakkoon. Sétifin kunnassa arvioitiin olevan 400&nbsp;600 asukasta vuonna 2021.

## Maantiede ja ilmasto
Sétifin kunnan pinta-ala on 127,3 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa El Ourician ja Beni Foudan, idässä Ouled Saborin, etelässä Guidjelin ja Mezlougin ja lännessä Aïn Arnatin kuntiin. Seudun ilmasto on mantereinen ja semiaridi. Kesät ovat kuumia ja kuivia ja talvet kylmiä ja sateisia. Vuotuinen sademäärä on 400–700 millimetriä.

## Historia
Keisari Nerva perusti vuonna 96 Sitifisin siirtokunnan Rooman armeijan veteraaneille. 290-luvulla siitä tuli Mauretania Sitifensisin pääkaupunki. Bysantin aikana vuodesta 539 lähtien Sitifis toimi jälleen provinssin keskuksena ja sinne rakennettiin linnoitus. Ismailiittien johtaja Abu Abdallah al-Shi’i hävitti kaupungin vuonna 904. Vuonna 1152 sen lähellä käytiin suuri taistelu, jossa Abd al-Mu’min ja almohadit kukistivat banu hilal -heimon.

Keskiajan lopulla Sétif menetti poliittisen merkityksensä. Ranskalaiset ottivat sen haltuunsa vuonna 1849. Vuonna 1945 kaupungissa tapahtui kansannousu, jota pidetään käännekohtana Algerian tiellä kohti itsenäisyyttä.

## Liikenne ja talous
Sétif on tärkeä liikennekeskus. Se kautta kulkevat Algerista itään johtavat valtatie A2 ja rautatie sekä etelästä Bejaïan ja Jijelin satamiin johtavat maantiet. Aïn Arnatissa on kansainvälinen lentoasema.

Kaupungissa on muovi-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Ympäröivällä maatalousalueella tuotetaan viljaa ja harjoitetaan karjanhoitoa. Myös kaupankäynti on tärkeä elinkeino. Sétifissä toimii Ferhat Abbasin yliopisto (Sétif 1) ja humanistisiin tieteisiin keskittynyt Mohamed Lamine Debaghinen yliopisto (Sétif 2).

## Nähtävyydet
Seifin historiallisia kohteita ovat roomalaisajan rauniot ja bysanttilainen linnoitus. Kaupungin museossa on esillä arkeologisia löytöjä, Bacchuksen riemusaattoa esittävä roomalainen mosaiikki, vanhoja rahoja ja islamilaista taidetta. Emiiri Abdelkaderin puutarhaan on pystytetty 200 latinankielisillä piirtokirjoituksilla varstettua kivilaattaa ja pylvästä. Kaupungin keskustassa on kuvanveistäjä Francis de Saint-Vidalin suunnittelema Aïn El Fouaran suihkulähde, joka herättää huomiota alastomine naishahmoineen. Sétifistä koilliseen sijaitsee Djemila, joka on yksi Algerian huomattavimpia antiikin ajan kohteita.

## Lähteet
Kennomeriahven

**Kennomeriahven** (*Epinephelus merra*) on meriahventen (Epinephelidae) heimoon kuuluva indopasifisella merialueella tavattava kalalaji.

## Koko ja ulkonäkö

Kennomeriahven  on yksi meriahventen heimon pienikokoisimmista lajeista. Se voi parhaimmillaankin saavuttaa vain lähes 30&nbsp;senttimetrin pituuden (SL). Väritykseltään kala on valkea ja sen ruumiissa ja evissä on tiheään kuusikulmaisia tummanruskeita läikkiä. Kennomeriahvenella on kylkiviivallaan 48–54&nbsp;suomua. Selkäevässään lajilla on 11&nbsp;piikkiruotoa ja 15–17&nbsp;nivelruotoa. Peräevässään kennomeriahvenella on kolme&nbsp;piikkiruotoa ja kahdeksan&nbsp;nivelruotoa. Rintaevissään sillä on 16–18&nbsp;ruotoa.

## Levinneisyys ja elintavat
Kennomeriahventa tavataan alueella Afrikan itärannikolta ja Intian valtameren saarilta Tuamotulle ja Linesaarille sekä Japanista Uuteen-Etelä-Walesiin ja Lord Howen saarelle. Lajin elinympäristöjä ovat riutat yleensä alle 20 metrin syvyydessä merenpinnasta. Kennomeriahvenen ravintoa ovat pääasiassa ravut ja muut äyriäiset, mutta se syö myös kalaa. Laji on protogyyninen hermafrodiitti; sukupuolenvaihdos tapahtuu 3–5-vuotiaana.

## Lähteet
Huda

**Huda** on arabiankielinen naisen etunimi. Se pohjautuu sanaan *huda*, joka tarkoittaa ’johdatusta’ (uskonnollisessa merkityksessä).

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on joulukuun 2024 loppuun mennessä tilastoitu noin 200 Huda-nimistä naista.

## Tunnettuja Hudoja
* Huda Ša'arawi (1879–1947), egyptiläinen feministi

## Lähteet
GEHA Field at Arrowhead Stadium

**GEHA Field at Arrowhead Stadium**, tai usein vain **Arrowhead Stadium**, on urheilustadion Kansas Cityssa. Stadionin pääkäyttäjä on NFL-seura Kansas City Chiefs. Stadionille mahtuu 76&nbsp;416 katselijaa. Stadionin rakennustyöt aloitettiin 11. heinäkuuta 1968. Ensimmäinen ottelu stadionilla pelattiin 12. elokuuta 1972, kun Chiefs kohtasi St Louis Cardinalsin. Stadion on remontoitu useasti valmistumisensa jälkeen. Nykyisen nimensä se sai vuonna 2021, jota ennen se tunnettiin vain Arrowhead Stadiumina.

## Lähteet
Kattegatin jäätikkövirta

**Kattegatin jäätikkövirta** ( ) on viime jääkaudella Fennoskandian mannerjäätikköön kuulunut ja Etelä-Norjan Oslonvuonon ympäristöstä virrannut jäätikkövirta, joka on laskeutunut Norjanhaudan syvänteeseen Skagerrakinssa, mutta sen poistumisreitin mentyä tukkoon, se on jatkanut etelään Kattegatiin ja Tanskaan päin.

## Jäätikkövirta
Jääkauden keskivaiheen eli Keski-Veikselin kauden loppuvaiheessa on alkanut Fennoskandian mannerjäätikön laajempi jäätiköityminen. Norjanhaudan jäätikkövirta, jota on ruokkinut idässä Keski-Ruotsin virtauskieleke ja pohjoisessa Etelä-Norjan jääkalotti, on poistunut jäätiköltä  pitkin Norjanhautaa ja lohkeillut Norjanhaudan suulla Pohjanmereen runsaasti jäävuoria. Kattegatiin ja Skagerrakin itäosiin on toisinaan kertynyt Itämeren jäätikkövirran reuna-alueiden sulamisvesiä, koska niiden lasku-uomat Pohjanmereen ovat välillä olleet tukossa. Jääkauden kylmyyskauden alkuaikoina on Kattegatiin siksi muodostunut varsin laaja Kattegatin jääjärvi, joka jäi kuitenkin suhteellisen lyhytikäiseksi. Norjanhaudan jäätikkövirta  on aikavälillä 30&nbsp;000–27&nbsp;000&nbsp;vuotta sitten  (lyhennetään vs, vaihtoehtisesti 28&nbsp;500–26&nbsp;000&nbsp;vs ) ollut pysähdyksissä, sillä Etelä-Norjan kaloottijäätiköltä on levinnyt uutta jäätä jäätikkövirran eteen. Entisen reitin mentyä tukkoon, on Oslonvuonnosta alas mereen virranneiden jäätiköiden täytynyt tukeutua eteläiselle reitille. Tätä tapahtumaa kutsutaan Kattegatin jäätikkövirraksi. Jäätikkövirta on seurannut Ruotsin nykyrannikkoa, sillä Keski-Ruotsin virtauskieleke on tuolloin ollut hitaasti virtaavassa tilassa. 

Jäätikkövirta on lopulta täyttänyt koko Kattegatin ja sen läntinen reuna on päätynyt Keski-Tanskaan. Etelässä se on törmännyt Tanskan saarien takaa vastaan tulleeseen Itämeren jäätikkövirran kätkikielekeeseen. Mannerjäätikön reuna on jääkauden LGM-vaiheessa kulkenut pohjois-etelä-suuntaisena linjana keskellä Jyllannin niemimaata. Jäätiköiden alettua sulaamaan, on sen reunan alkanut vetäytyä Norjanhaudan taakse kohti pohjoista. Norjanhaudan reitin auettua taas noin 27&nbsp;000&nbsp;vs on jäätikkövirta kääntänyt suunnakseen länsi ja siellä aukeavaa Pohjanmerta. Vaikka Kattegatin jäätikkövirta oli kadonnut, on Kattegatin jääjärvi säilynyt vielä jonkin aikaa. Järvelle kuuluvia sedimenttejä ajoitettaessa ollaan päädytty jääjärven tyhjentymisajankohdaksi noin 24&nbsp;000–22&nbsp;000&nbsp;vs.

Myöhemmin, kun jääkauden huippuvaihe on alkanut, on Kattegatissa alueen jäätiköitymisestä vastannut Keski-Ruotsin virtauskieleke, joka on taas aktivoitunut ja alkanut siten laajentua sinne.

## Geologisia muodostumia
Kattegatin jäätikkövirta muodosti merenpohjalle pohjamoreenikerroksen, joka on asettunut aikaisemmin muodostuneiden sedimenttien päälle. Kattegatin jääjärven sedimentit ja seuraavan jäätiköitymisen moreenikerrostumat ovat auttaneet ajoittamaan Kattegatin jäätikkövirran toiminta-ajan.

## Katso myös
* Luettelo Fennoskandian mannerjäätikön virtauskielekkeistä ja jäätikkövirroista

## Lähteet
Lumi peittää setripuut

**Lumi peittää setripuut** (*Snow Falling on Cedars*) on Scott Hicksin ohjaama yhdysvaltalainen oikeussalidraama vuodelta 1999. David Gutersonin samannimiseen esikoisromaaniin perustuvan elokuvan ovat käsikirjoittaneet ohjaaja Hicks ja Ron Bass, ja sen pääosissa näyttelevät Ethan Hawke, Max von Sydow, James Cromwell ja Sam Shepard. 

Länsirannikon Washingtonin osavaltioon vuonna 1950 sijoittuva elokuva kertoo amerikanjapanilaisten vaikeasta asemasta Yhdysvalloissa toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina. Japanilaissyntyistä miestä syytetään valkoisen kalastajaystävänsä murhasta, ja oikeudenkäynnistä raportoi syytetyn vaimon kanssa nuorena seurustellut amerikkalainen toimittajamies. Syytetty on tavannut vaimonsa sodanjälkeisellä amerikanjapanilaisten internointileirillä.

## Rooleissa

## Vastaanotto
Elokuva sai Yhdysvalloissa vaihtelevia arvosteluja. Roger Ebert antoi sille kolme ja puoli tähteä neljästä ja kehui muun muassa tarinan vähittäistä rakentumista katsojan mieleen monista eri näkökulmista. Joidenkin kriitikoiden mielestä elokuvan kerronta on pitkästyttävän hidasta.

Robert Richardson oli elokuvasta ehdolla parhaan kuvauksen Oscar-palkintoon.

## Lähteet
Cooney

**Cooney** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Gerry Cooney (s. 1956), yhdysvaltalainen nyrkkeilijä
* Michael Cooney (s. 1967), englantilainen näytelmäkirjailija, ohjaaja ja tuottaja
* Patrick Ronald Cooney (1934–2012), yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa
* Ray Cooney (s. 1932), englantilainen näytelmäkirjailija ja näyttelijä

### Kutsumanimenä
* Ralph Weiland (*Ralph "Cooney" Weiland*), kanadalainen jääkiekkoilija
Gina Oselio

**Gina Oselio** (oikealta nimeltään *Ingeborg Mathilde Laura Aas*; 19. marraskuuta 1858 Kristiania/Oslo – 4. toukokuuta 1937 Oslo) oli norjalainen oopperalaulaja. Äänialaltaan hän oli mezzosopraano, mutta teki esiintymisiä myös sopraano- ja alttorooleissa.

Oselio oli satulaseppä Even Pedersen Aasin (1819–1897) ja Nicoline Engelstadin (k. 1859) nuorin tytär. Hänen lahjakkuutensa laulussa löysi näyttelijä Johanne Regine Reimers. Oselio opiskeli 17-vuotiaasta saakka laulua Fritz Arlbergin ja Fredrika Stenhammarin johdolla. Hän teki debyyttinsä Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa 11. joulukuuta 1879 Leonoran roolissa Gaetano Donizettin oopperassa *[[La favorite]]*. Seuraavana vuonna kuningas Oskar II vaikuttui niin syvästi Oselion tulkinnasta Ortrudin roolista (Wagner: *[[Lohengrin]]*), että tarjosi tälle tien jatko-opintoihin Pariisiin Mathilde Marchesin johdolla. Oselio sai myös nimityksen kuninkaalliseksi hovilaulajaksi.

1880-luvun alkupuolella Oselio pääsi kiertämään Italian oopperataloja. Juuri italialaisia lavoja varten hän omaksui käyttämänsä taiteilijanimen. Oselio teki urallaan kiertueita ja vierailevia esiintymisiä monissa muissakin maissa; vuoteen 1890 mennessä hän oli tulkinnut 22 eri roolissa kolmessatoista oopperassa. Hänen tähtiroolejaan olivat Georges Bizet'n *[[Carmen]]in* nimirooli ja Charles Gounod'n *[[Faust (ooppera)|Faustin]]* Marguerite.

Christianiassa eli Oslossa Oselio teki debyyttinsä vuonna 1891. Hän tulkitsi tämän jälkeen useita rooleja Kristianian teatterissa ja Oslon kansallisteatterissa. 4. joulukuuta 1893 Oselio avioitui teatterijohtaja Bjørn Bjørnsonin kanssa. Avioliitto päättyi eroon 1900-vuosikymmenen lopussa. Oselion terveyttä heikensivät toistuvat keuhkoputkentulehdukset 1890-luvulla ja merkittävä vatsan alueen leikkaus vuonna 1903; nämä tekijät vaikeuttivat myös hänen uraansa laulajana. Vuodesta 1903 lähtien Oselion solistiset esiintymiset asteittain vähentyivätkin, kunnes hän päätti uransa konserttikiertueen merkeissä vuonna 1917. Oselio työskenteli myös laulupedagogina ja toimi nuorten lahjakkuuksien tukijana.

Oselio sai Kuningas Oskar II:n palkintomitalin (1902), ruotsalaisen Litteris et Artibus -mitalin timantein ja ranskalaisen Officier de l'Instruction Publiquen arvon. Hän nautti valtion taiteilijapalkkiota vuodesta 1929.

## Lähteet
Scott Hicks

**Scott Hicks** (4. maaliskuuta 1953 Uganda) on australialainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten pianisti David Helfgottin elämäkertaelokuvasta *[[Loisto (elokuva)|Loisto]]* (1996), josta hän oli Oscar-ehdokkaana sekä ohjauksesta että käsikirjoituksesta. Hänen muita ohjaustöitään ovat *[[Lumi peittää setripuut]]* (1999), *[[Pedon sydän (elokuva)|Pedon sydän]]* (2001) ja *[[Rakkauden resepti]]* (2007).

## Aiheesta muualla
*
*
Vulkaaninen kuona

**Vulkaaninen kuona** on tummaa magmakiveä, jonka väri vaihtelee mustasta ja tummanharmaasta punertavan ruskeaan. Kuona syntyy tulivuorenpurkauksissa, ja se on pyroklastista materiaalia, jota muodostuu ryoliittista magma emäksisemmästä magmasta. Hohkakiveen verrattuna vulkaaninen kuona on raskaampaa, ja siinä on vähemmän rakkuloita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
SLF (taajuusalue)

**SLF**-taajuusalue (SLF&nbsp;<&nbsp;) on Kansainvälisen televiestintäliiton (ITU) termi radiotaajuusalueelle 30–300&nbsp;Hz (aallonpituus 1&nbsp;000–10&nbsp;000&nbsp;km). SLF-alue on ITU:n ELF-alueen (0,03&ndash;300&nbsp;Hz) alialue.

Tämä taajuusalue sisältää verkkovirran taajuudet (50&nbsp;Hz ja 60&nbsp;Hz), joskaan verkkovirrassa kyse ei ole radioaalloista, vaikkakin sähköjohdot jossain määrin emittoinevat 50/60&nbsp;Hz:n sähkömagneettisia aaltoja ympärilleen.

## Hyödyntäminen

Siinä missä koko ELF-alueen radioaallot, myös SLF-alueen radioaallot ovat käyttökelpoisia rannalta sukellusveneelle viestittelyyn. SLF-lähetinantenni on ELF-alueen alialueiden antenneista pienin – kuitenkin kilometrejä, mutta sillä ei ole yhtä hyvä tunkeuma veteen kuin muilla - matalampitaajuisilla - ELF-alueiden radioaalloilla. ITU onkin määritellyt alueen sukellusveneille viestitsemiseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
ULF (taajuusalue)

**ULF** on Kansainvälisen televiestintäliiton (ITU) termi sähkömagneettisen spektrin radiotaajuusalueelle 300–3&nbsp;000&nbsp;Hz (aallopituusalue 100–1&nbsp;000&nbsp;km). ULF on akronyymi englannin kielen sanoista *ultra low frequency* ('ultramatala taajuus').

## Lähteet
Pirilä (Harjavalta)

**Pirilä** on Harjavallan kaupunginosa, joka sijaitsee Kokemäenjoen pohjoispuolella noin viiden kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Se on osa joen varrelle levittäytyvää yli viiden kilometrin pituista taajamaa, joka ulottuu Vinnarista Pirkkalan kautta Pirilään.

Pirilä muodostuu pientaloalueesta sekä sen kaakkoispuolella sijaitsevasta keskiajalta periytyvästä Pirilän kylästä. Kylä muodostaa yhdessä Kokemäenjoen eteläpuolella sijaitsevien Torttilan ja Nakkilan Lammaisten kanssa Lammaistenlahden kulttuurimaiseman, joka on yksi Museoviraston luokittelemista valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Samaan kokonaisuuteen kuuluvat myös Satalinnan sairaala sekä Harjavallan voimalaitos.

## Lähteet
Lommoltunturi

**Lommoltunturi** on Pallas-Yllästunturin kansallispuistoon kuuluva tunturi. Tunturi sijaitsee Muoniossa, Pallasjärven lounaispuolella Pallastunturin vieressä. Tunturin laki kohoaa 574 metriin mpy. Lommoltunturin erityispiirteenä on erittäin jyrkkä itärinne. Tunturilla on kaksi lakea, Ylilaki ja Alalaki, joiden välissä on länsipuolella kuru. Lommoltunturin jatkona etelään on Lommolvaaran matala harjanne (500 m mpy).

## Lähteet
Arg (Kabul)

**Arg** on **Afganistanin presidentinpalatsi** maan pääkaupunki Kabulissa. Arg on rakennettu 1800-luvulla ja se on toiminut Afganistanin presidentin virka-asuntona vuodesta 1973 lähtien. Aikaisemmin sitä käyttivät Afganistanin emiirit ja kuninkaat. Elokuussa 2021 presidentti Ashraf Ghani pakeni Afganistanista ja Argin valtasivat Talibanin taistelijat.

## Palatsi

Arg eli Afganistanin presidentinpalatsi sijaitsee Afganistanin pääkaupunki Kabulin keskustassa lähellä Kabuljokea. Argista on joskus käytetty myös nimeä Delkušan palatsi, mutta oikeammin Delkuša viittaa vain yhteen osaan koko rakennuskompleksista. Nimi *Arg* viittaa laajemmassa merkityksessään minkä tahansa muurein suojatun kaupungin sitadelliin. Argia ympäröi muuri, jonka sisällä oleva alue käsittää useita hehtaareja. Argilla on myös useita eri rakennuksia.

## Historia

Argin rakennutti Afganistanin emiiri Abd al-Rahman Khan osana laajempia suurimuotoisia rakennushankkeita Kabulissa. Uusi hallitsijan palatsi rakennettiin sen jälkeen, kun britit olivat tuhonneet Bala Hisarin toisen afgaanisodan aikana vuonna 1879. Argin rakentaminen kesti viisi vuotta. Palatsille tuli paitsi emiirin asunto, mutta myös hallinnollisia rakennuksia. Arg sai myös vahvat linnoitukset. Sitä ympäröi noin 15 metriä korkea muuri ja vallihauta.

Argilla tehtiin Abd al-Rahman Khanin valtakauden jälkeen suuria uudistustöitä ja alue sai nykyaikaisemman ilmeen. Emiiri Habib Allah Khan rakennutti Del Kušan palatsin Argin alueelle. Kuningas Aman Allah Khan rakennutti puolestaan Gul Khanan palatsin kuninkaan viralliseksi toimistoksi. Presidentinpalatsin Argista teki Muhammad Daud Khan vuonna 1973. Kommunistisen Khalq-ryhmittymän Nur Muhammad Tarakin kaudella rakennuksen nimi muutettiin "kansan taloksi" eli *Khana-e Khalq*. Hafiz Allah Amin sen sijaan alkoi käyttää Argin sijaan Taj Begin palatsia Dar al-Amanissa.

Afganistanin kommunistihallinnon kukistuessa ja Kabulin valtauksen vuonna 1992 jälkeen Argista tuli Burhan al-Din Rabbanin virka-asunto. Kabul menetettiin edelleen myöhemmin Talibanille ja Argista tuli Taliban-hallinnon alaisen kuvernöörin asunto. Taliban-hallinto kukistui Yhdysvaltojen hyökätessä Afganistaniin ja Pohjoisen liiton joukkojen saapuessa Kabuliin vuonna 2001. Joksikin aikaa Argille asettui jälleen Burhan al-Din Rabbani, mutta lopulta hän joutui luovuttamaan Argin uudelle presidentille Hamid Karzaille. Vuonna 2021 Arg vaihtoi jälleen omsitajaa, kun presidentti Ashraf Ghani pakeni Afganistanista 15. elokuuta. Hänet vietiin Afganistanista Argille laskeutuneilla helikoptereilla. Vain hieman myöhemmin Argin valtasivat Talibanin taistelijat.

## Lähteet
Id Gahin moskeija

**Id Gahin moskeija** on moskeija Afganistanin pääkaupunki Kabulissa. 1800-luvulla rakennettu Id Gah on yksi kaupungin suurimmista moskeijoista.

## Moskeija

Id Gahin moskeija sijaitsee Afganistanin pääkaupunki Kabulissa Kabuljoen etelärannalla. Id Gah on yksi kaupungin suurimmista moskeijoista. Sen suurelle päällystetylle pihalle mahtuu yhtä aikaa tuhansia ihmisiä. Pihalta on sisäänkäynti itse moskeijaan, jonka huomattavin piirre ovat kolme punatiilistä holvisalia. Moskeijan minareetiton rakennettu suurmogulien tyyliin.

Moskeijaa käytetään edelleen uskonnollisten menojen yhteydessä, sekä valtiollisten juhlapäivien aikana.

## Historia
Id Gahin moskeijan rakennutti Afganistanin emiiri Abd al-Rahman Khan, joka toteutti myös monia muita uusia rakennushankkeita Kabulissa. Id Gahin moskeija oli Abd al-Rahman Khanin Kabulin uuden kaupunki-ilmeen uskonnollinen keskus. Sen rakennustyöt kestivät vuodesta 1894 vuoteen 1897.

Afganistanin Taliban-hallinnon aikana moskeijan pihalla toteutettiin teloituksia.

## Lähteet
Wallace Stevens

**Wallace Stevens** (1879 Reading, Pennsylvania, Yhdysvallat – 1955 Hartford, Connecticut Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän oli koulutukseltaan juristi, työskenteli yritysmaailmassa ja oli vakuutusyhtiön varatoimitusjohtaja. Hänen runonsa olivat teknisesti taitavia mutta edustavat kuitenkin romantiikkaa. Hän julkaisi vuodesta 1914 runoja *Poetry*-runouslehdessä ja ensimmäisen kokoelman *Harmonium* 1923, uuden laitoksen 1931. Hänen kuolemansa jälkeen 1957 julkaistu *Opus posthumous* sisältää näytelmiä, esseitä ja runoja.

## Suomennetut teokset
* *Tämän ilmaston runot* (*The collected poems: opus posthumous*), suom. Jukka Kemppinen, Helsinki: WSOY 1991 

## Suomennettuja runoja
;Lähde
;Julkaisuissa ja antologioissa
* *[[Parnasso]]* 1961; nro 2
* *[[Kirjo (lehti)|Kirjo: kirjallisuus- ja kulttuurilehti]]* 2002; nro 2
* *Maalliset mantrat: runoantologia*, toim. Tommy Tabermann, Helsinki: WSOY 2000 
* *Runon suku: valikoima suomeksi elävää käännöslyriikkaa*, toim. Jarkko Laine, Helsinki: Otava 1991 
* *Toistasataa runoilijaa: runosuomennoksia 1960-luvun kulttuurilehdistä*, toim. Kalevi Seilonen, Helsinki: Tammi 1989 
* *Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa*, toim. Aale Tynni, Helsinki: WSOY 1974 , 2004 

;Runot
* Kolmetoista tapaa tarkastella mustarastasta, suom. Aale Tynni, teoksessa: *Tuhat laulujen vuotta*
* Lapsi unessa omassa elämässään, suom. Pentti Saarikoski, julkaisussa: *Parnasso*
* Lumen mies (The Snow Man), suom. Jukka Kemppinen, teoksissa: *Maailman runosydän* ja  *Maalliset mantrat*
* Lumiukko, suom. Pentti Saarikoski, julkaisussa: *Parnasso* sekä teoksissa: *Runon suku* ja  *Toistasataa runoilijaa*
* Pelkän pyörimisen ilot, suom. Pentti Saarikoski, julkaisussa: *Parnasso*
* Pelkästä olemisesta, suom.  Pentti Saarikoski, julkaisussa: *Parnasso* ja teoksessa: *Toistasataa runoilijaa*
* Runo joka otti vuoren paikan, suom. Jukka Kemppinen, julkaisussa: *Kirjo*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gunnar Fogelholm

**Gunnar Magnus Fogelholm** (13. elokuuta 1894 Astrahan – 26. toukokuuta 1974) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Fogelholmin vanhemmat olivat insinööri Rudolf Fogelholm ja Maria Aline Isabella Cairenius ja puoliso vuodesta 1923 Maila Tuovi Annikki Ilmoranta, aiemmin Karlstedt. Fogelholm kävi oppikoulun Helsingissä ja valmistui insinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta 1918. Hän työskenteli Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus -yhtiön ja joidenkin muiden yritysten palveluksessa, kunnes perusti 1939 ruuvien valmistukseen keskittyneen Metra-yhtiön. Jo 1920-luvulla hän oli myös tehnyt useita opintomatkoja Pohjoismaihin ja työskennellyt kaksi vuotta minneapolislaisessa insinööritoimistossa. Metrasta tuli melko pian Suomen johtava ruuvitehdas ja ensimmäinen puuruuvien valmistaja maassa. Sota-aikana se tuotti myös erilaisia tarvikkeita puolustuslaitokselle. Sotien jälkeen Helsingistä Tammisaareen laajentunut yritys päätyi 1960-luvun alkuun mennessä kilpailijansa Fiskarsin omistukseen. Teollisuusneuvoksen arvonimen Fogelholm sai 1955. 

## Lähteet
Bagh-e Zarnegar

**Bagh-e Zarnegar** on puisto Afganistanin pääkaupunki Kabulissa. Puistossa sijaitsee esimerkiksi emiiri Abd al-Rahman Khanin mausoleumi.

## Puisto

Bagh-e Zarnegar sijaitsee Afganistanin pääkaupunki Kabulissa presidentinpalatsin eli Argin eteläpuolella. Puiston eteläpuolella virtaa Kabuljoki.

## Historia
Nykyisen puiston paikalle rakennettiin vuonna 1892 palatsi Afganistanin emiiri Abd al-Rahman Khanille. Palatsi sai vaikutteita eurooppalaisesta ja suurmogulien aikaisesta arkkitehtuurista. Abd al-Rahman Khanin kuoltua rakennus muutettiin hänen mausoleumikseen vuosina 1902–1905. Mausoleumi vahingoittui brittien ilmapommituksissa kolmannen afgaanisodan aikana vuonna 1919. Mausoleumin muutostöiden aikana puiston länsiosaan rakennettiin moskeija. Abd al-Rahman Khanin mausoleumin länsipuolella on hänen vaimolleen Bibi Halimalle rakennettu pieni Golistansarain palatsi.

Mausoleumin ympärillä oli aikanaan monia muita hallinnollsiia rakennuksia. Vuonna 1957 alue päätettiin kuitenkin muuttaa puistoksi ja monet hallinnollisista rakennuksista purettiin.

## Lähteet
Lehtisten kartano

**Lehtisten kartano** sijaitsee Mietoisissa Mynäjoen varrella.

Kartanon ensimmäinen tunnettu omistaja oli 1583 kuollut valtaneuvos Herman Pietarinpoika Fleming. Fleming osti vuonna 1575 seitsemän maatilaa Tiirolan, Uhlun ja Rantavakkisten kylistä ja yhdisti tilat omistamaansa Kaskistenkartanoon antaen näin syntyneelle kartanolle nimen Lechtis. Hänen poikansa Klaus Hermaninpoika Fleming rakennutti Lehtisten harmaakivilinnan 1500-luvun lopulla. Linna tuhoutui tulipalossa 1600-luvun puolivälissä. 1650-luvulla paikalle rakenenttiin uusi kolmikerroksinen ja kolmitorninen linna, joka tuhoutui myös tulipalossa 1700-luvulla. Linnasta on nykyisin jäljellä harmaakivikellareita ja raunioita. 1700-luvulla rakennettiin uusi päärakennus, joka sekin tuhoutui tulipalossa 1820.

1600-luvulla kartanon omisti Henrik Klaunpoika Fleming, joka rakennutti 1641-1643 Mietoisten kirkon. Kartano joutui 1668 naimakaupan kautta Lauritsa Creutz nuoremmalle ja myöhemmin kartano siirtyi Creutzin suvulta Lybecker-suvulle, joka omisti kartanon 1800-luvun alkuun saakka. Myöhemmin kartanon omistajaia ovat olleet luutnantti Karl Gustaf Tollett 1830–1850, majuri Gustaf Jack 1850–1873, patruuna Oskar Mellqvist, tilanomistaja Sahlberg ja vuodesta 1886 maanviljelijä Johan Wilhelm Penikkala ja hänen perillisensä. 1920-luvulla Kaskisten ja Lehtisten kartanot erotettiin toisistaan ja Lehtisten kantatila omistajaksi tuli Jukka Lehtinen. Sittemmin kartanon on omistanut maanviljelijä Heikki Ahtinen.

Lehtisten kartanon nykyinen majuri Jackin rakennuttama kaksikerroksinen rapattu tiilinen päärakennus on peräisin 1850-luvulta. Kartanon siipirakennuksena on 1913 rakennettu entinen meijerirakennus. Kartanopuisto on perustettu jo 1600-luvulla.

Lehtisten kartanossa toimi 1900-luvun alkupuolella karjatalouskoulu. Tämän karjatalouskoulun rakennuksessa toimi 1970-luvulla Mietex niminen yritys. Mietexin lopetettua toimintansa turkulainen vaatevalmistaja Kaunotar perusti tiloihin puseroneulomon, joka työllisti 15 henkilöä. Tuotanto meni Neuvostoliittoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Raunio Lehtisten kartanon mailla, Johan Knutson piirros 1840-luvulta, Museovirasto, Historian kuvakokoelma, Antellin kokoelmat/Tikkasen kokoelma (Finna)
* Lehtisten kartanon kamari punaisten tuhojen jälkeen kevättalvella 1918, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
Luitré-Dompierre

**Luitré-Dompierre** () on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 11 kilometriä Fougèresin kaupungista kaakkoon.

Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2019. Tuolloin kaksi kuntaa Dompierre-du-Chemin ja Luitré yhdistyivät muodostaen uuden kunnan Luitré-Dompierre.

Dompierre-du-Cheminissä on luontokohde *Saut Roland*, jossa on jyrkkiä kvartsikivikallioita. Kalliot ovat kiipeilijöiden suosiossa. Legendan mukaan Roland hyppäsi hevosensa kanssa kalliolta toiselle kolmasti. Ensimmäinen hyppy oli jumalan ja toinen neitsyt Marian nimeen. Kolmas hyppy oli hänelle kohtalokas ja hän putosi rotkoon. 

Luitréssa toimi Montbelleux'n kaivos vuodesta 1903 lähtien. Kaivos tuotti pääasiassa volframia ja tinaa. Kaivos lopetettiin vuonna 2006. Montbelleux on pieni kukkula, joka oli kelttien pyhä vuori. Keltit kokoontuivat sinne pääasiassa kesäpäivänseisauksena uskonnollisiin juhliin, joihin kuuluivat kokot ja druidien uhrimenot. Kukkulan ympäri kulkee 4,5 kilometrin pituinen opastettu kävelyreitti, jonka varrella on tietokylttejä alueen historiasta ja nähtävyyksistä.


Tiedosto:Dompierre-du-Chemin_-_Saut_Roland.jpg|Saut Roland
Tiedosto:Luitré_-_mine_Montbelleux_-_logements.JPG|Montbelleux'n kaivos


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Marika Stiernstedt

**Marika Alexandra Sofia Stiernstedt** (12. tammikuuta 1875 Tukholma, Ruotsi – 25. lokakuuta 1954 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija. Hän kuvaa teoksissaan tarkasti yläluokkaisia ihmisiä. Hän kirjoitti myös tyttökirjoja. Toisen maailmansodan aikaiset teokset edustavat aiempaa radikaalimpaa näkemystä.

Stiernstedt oli poliittisilta näkemyksiltään sosiaalidemokraatti, kunnes siirtyi antifasismin vaikutuksesta toisen maailmansodan aikana kommunistiksi. 

Stiernstedtin puoliso oli vuosina 1909–1938 kirjailija Ludvig Nordström. Tätä ennen hän oli ollut 1900–1906 naimisissa Carl Cederströmin kanssa.

## Suomennetut teokset
* *Mitä Venäjällä näin: matkavaikutelmani SSSR:stä syksyllä 1934* (*Ryskt: en resa på egen hand hösten 1934*), suom. Tauno Nuotio, Porvoo, WSOY 1935
* *Sirpale kuvastaa* (*Spegling i en skärva*), suom. Sirkka Rapola ja Kyllikki Kovero, Helsinki: Otava 1939 Sarja: Nykyajan valioromaaneja, 6
* *Atentaatti Pariisissa*, romaani (*Attentat i Paris*), suom. Meri Mäntylä, Jyväskylä: Gummerus 1944
* *Intiaanikesä 39*, romaani (*Indiansommar 39*), suom. Tellervo Laurila, Turku: Aura 1945
* *Ullabella* (*Ullabella*), suom. Esteri Paalanen, Porvoo: WSOY 1956 Sarja: Vihreä kirjasto, 16 (Lyhennetty laitos, jossa on seurattu tekijän omaa supistelmaa)
* *Neiti Liwin* (*Fröken Liwin*, 1925), suom. Porvoo: WSOY 1927

### Suomennettuja runoja
* Neiti itse (Fröken Sälv), suom. Kirsi Kunnas, teoksessa: *[[Aarteiden kirja|Aarteiden kirja 2: Kerro äiti]]*, Helsinki: WSOY 1956
* Hiiri Hopea (Råttan Ta), suom. Eeva-Liisa Manner, teoksessa: *[[Lapsuuden satuaarre]]*, Otava 1987  ja *[[Satumaailma]] 1*, toim. Aili Palmén, Otava 1963

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Batseba (nimi)

**Batseba** on Vanhasta testamentista tunnettu naisen etunimi. Se tulee heprean kielestä ja pohjautuu mahdollisesti sanaan ’aistillinen, hekumallinen’. Toisen tulkinnan mukaan nimen merkitys on ’yltäkylläisyyden tytär’.
  
Suomessa Batseba-nimi ei ole koskaan ollut almanakassa, mutta sitä on silti käytetty jonkin verran tytönnimenä. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on vuoteen 2021 mennessä kirjattu noin 20–30 Batseba-nimistä naista. Heistä suurin osa on syntynyt ennen vuotta 1940. Ensimmäisenä etunimenä Batseba on ollut äärimmäisen harvinainen.

## Tunnettuja Batseboja
* Batseba, Vanhassa testamentissa esiintyvä henkilö; kuningas Daavidin puoliso ja kuningas Salomon äiti

## Lähteet
Järppilän kartano

**Järppilän kartano** sijaitsee Taivassalon Helsinginrannassa Suuren Postitien varrella. Kartanosta löytyy merkintöjä jo 1480-luvulta kun tilan omistanut Stensbölen Kirstin-vaimo antoi tilan perinnönjaossa poikansa lapsille. Keskiajan lopulla Järppilä oli kirkontila, joka peruutettiin sitten kruunulle. Vuonna 1567 Juhana-herttua lahjoitti kartanon tallimestarilleen Bertil Iivarinpoika Grönille ja kartanoon liitettiin useita tiloja Taivassalosta, Lokalahdelta ja Vehmaalta. Myöhemmin kartanon omistajina olivat Teet-, Horn- ja Fleming-suvut.

Kartanossa on ollut ainakin kolme useampikerroksista kivirakennusta ja lisäksi linnoitusvarustuksia. Järppilän kartanon mailla sijainnut, 1570-luvulla valmistunut kolmikerroksinen kivinen kartanolinna hävitettiin Kaarle-herttuan ja kuningas Sigismund III Vaasan välisten taistelujen aikana 1500-luvun lopulla, ja siitä on nykyisin jäljellä tynnyriholvikellarien jäännökset, valleja ja muita puolustuslaitteita. Tämä linna on ollut Zachris Topeliuksen Välskärin kertomuksia -romaanin Mainiemen linnan esikuvana. Kartanolinnasta on säilynyt aikanaan vilja-aittana käytetty kivinen torni, ja lisäksi kartanon alueella on 1600-luvulta peräisin oleva kuuden holvatun kellarin muodostama kerros, jonka päälle on rakennettu kartanon nykyinen 1830-luvulta peräisin oleva empiretyylinen hirsinen päärakennus. Tämä rakennus on jo neljäs samoille perustuksille rakennettu. 

Kartanon omisti aiemmin Maija Jaakkola-Angervuori tyttäriensä Eva-Marian, Marjon ja Riitan kanssa. Kartano oli kesäisin avoinna matkailijoille, ja siellä järjestettiin muun muassa pukunäyttelyitä. Kartano oli heidän suvullaan vuodesta 1898 alkaen. 

Kartano vaihtoi omistajaa kesällä 2022.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Järppilän kartanon sivut 
* "Pelastin lapsuudenkotini ja ryhdyin kartanonrouvaksi", Iltalehti 11.07.2007
Köyhäinkoulu

**Köyhäinkoulut** olivat Suomessa 1800-luvulla aluksi kirkon ja myöhemmin kaupungin tai Rouvasväenyhdistyksen ylläpitämää koulutusta köyhille.

Ensimmäiset koulut perustettiin 1800-luvun alussa, mutta suuremman merkityksen ne saivat 1840-luvulla. Tällöin kouluja ruvettiin perustamaan ympäri maata ja eri sukupuolille ns. köyhien tyttöjen ja köyhien poikien kouluina. Tyttöjen kouluja pyöritti kaupungin Rouvasväenyhdistys, kun taas poikien koulut olivat kaupungin kustantamia. Kouluissa opetettiin uskontoa, lukemista, kirjoitusta ja laskentaa. Myöhemmin kouluissa saatettiin opettaa maantieteen ja historian alkeita. Tyttöjen kouluissa opetettiin tämän lisäksi myös käsitöitä.

## Lähteet
Johannes Waltasaari

**Johannes Ludvig Waltasaari**, sukunimi vuoteen 1907 *Wallin* (2. lokakuuta 1876 Kylmäkoski − 14. toukokuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen rovasti, opettaja ja kunnallispoliitikko.

Waltasaaren vanhemmat olivat pitäjänseppä August Wallin ja Karolina Onnian-Uotila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1897 Hämeenlinnan lyseosta ja hän suoritti teologisen erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1901 sekä pastoraalitutkinnon 1906. Waltasaari vihittiin papiksi 1902.

Waltasaari oli aluksi ylimääräisenä pappina muun muassa Urjalassa ja Kuopiossa, Kuopion yhteiskoulun uskonnon ja suomenkielen opettajana 1904−1906 ja sitten Hausjärven kappalaisena 1908−1914. Hän oli Pietarin suomalaisen Pyhän Marian seurakunnan komministerina sekä ajoittain vt. pääkirkkoherrana 1914−1918. Waltasaari oli myös Pietarin ruotsalaisen Pyhän Katariinan seurakunnan vt. kirkkoherrana 1918−1919, kunnes bolsevikit vangitsivat hänet ja lopulta karkottivat useita viikkoja kestäneen vankeuden jälkeen 1919.

Suomeen palattuaan Waltasaari toimi aluksi Tampereen kirkkoherran apulaisena ja Tampereen kaupunkilähetyksen toiminnanjohtajana. Hän oli sitten Helsingin eteläisen suomalaisen seurakunnan kappalaisena 1922−1956. Hän oli myös opettajana Helsingin uudessa yhteiskoulussa vuodesta 1922 alkaen. Waltasaari sai rovastin arvon 1936.

Waltasaari julkaisi uskonnollisia kirjasia. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1934−1945 ja Helsingin kirkkovaltuuston jäsen vuodesta 1931. Waltasaari oli IKL:n edustajaehdokkaana vuoden 1939 eduskuntavaaleissa mutta ei tullut valituksi.

Johannes Waltasaari oli naimisissa vuodesta 1906 Bertha Elisabeth Ungernin (1887−1980) kanssa.

## Julkaisuja
* *Armosta autuas: kehoitus- ja lohdutussanoja syntisille: "sillä armosta te olette autuaiksi tulleet, uskon kautta; ja ette itse teistänne: Jumalan lahja se on": (Ef. 2, 8)*. Tekijä, Kuopio 1907
* *Isänmaallisen kansanliikkeen vaalitaistelun yleiset tunnukset: hyväksytty ylimääräisessä edustajakokouksessa 14.III.1936; Pastori Johannes Waltasaaren pitämä puhe IKL:n suurjuhlassa Messuhallissa Helsingissä 15.3.1936*. IKL:n keskustoimisto 1936

## Lähteet
Stiernstedt

**Stiernstedt** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* August Wilhelm Stiernstedt (1812–1880), ruotsalainen numismaatikko ja valtionheraldikko
* Carl Johan Stiernstedt (1686–1753), suomalainen sotilas ja maaherra
* Hedda Stiernstedt (s. 1987), ruotsalainen näyttelijä
* Johan Stiernstedt (1653–1722), suomalainen maaherra, Carl Johan Stiernstedtin isä
* Marika Stiernstedt (1875–1954), ruotsalainen kirjailija
Jadekeisari

**Jadekeisari** (kiinaksi 玉帝, Yùdì tai 玉皇,Yùhuáng) on merkittävä hahmo kiinalaisessa mytologiassa ja tärkeimpiä jumalia kiinalaisessa kansanuskossa ja taolaisuudessa. Taivaan ylijumalana hän määrää kaikkien ihmisten kohtalosta johtamalla valtaisaa taivaallista byrokratiaa, joka muistuttaa keisarillista Kiinaa hallinnutta virkakoneistoa. Yleensä hänet kuvataan istumassa valtaistuimella, pukeutuneena lohikäärmeen kuvilla kirjottuun kaapuun ja helmikoristeiseen päähineeseen ja kädessään seremoniallinen jadetaulu.

Korkeaan asemaansa nähden Jadekeisarin alkuperä on hyvin vaatimaton: varhaisimmissa taolaisissa teksteissä hänet mainitaan vain harvakseltaan merkitykseltään vähäpätöisenä tietäjäjumalana. Hänet tunnustettiin taolaisuuden ylijumalaksi Tang-dynastian hallitessa Kiinaa 618–907, mikä käy ilmi senaikaisista runoista ja muista kirjoituksista. Kansanuskossa häntä alettiin pitää Kiinan keisarin taivaallisena vastineena, joka syrjäytti palvonnan kohteena vanhempia jumaluuksia, kuten Isä Taivaan (天王, Tiānwáng) ja Taivaallisen keisari Zhangin (張天帝, Zhāng Tiāndì).

Jadekeisarin kultti sai valtiollisen aseman Song-dynastian aikana  960–1279, jolloin hänet samaistettiin kungfutselaisuuden korkeimpaan jumaluuteen ja hänestä alettiin käyttää nimitystä ’Suuri Jadekeisari’ (玉皇上帝, Yùhuáng Shàngdì). Song-dynastian kukistuttua Jadekeisari menetti virallisen asemansa, vaikka kiinalaiset kunnioittivatkin häntä yhä jumalista ylimpänä. Hän sai myös buddhalaisen arvonimen ’Luonnollisen valaistumisen puhdasmielinen kuningas’ (清凈自然覺王如來, Qīngjìng Zìrán Jiàowáng Rúlái), mikä kuvastaa hyvin kiinalaisen taolaisuuden ja buddhalaisuuden keskinäistä mutkattomuutta. 

## Lähteet
Manic

**Manic** on yhdysvaltalaislaulaja Halseyn kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 17. tammikuuta 2020 Virgin EMI Recordsin kautta.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Lapsuuden satuaarre

**Lapsuuden satuaarre** (*Barndomslandets klassiska sagor*) on alkujaan Ruotsissa koottu satuantologia, jonka valikoima on peräisin pohjoismaisena yhteistyönä syntyneestä kahdeksanosaisesta satukokoelmasta *[[Satumaailma]]*. *Lapsuuden satuaarteen* on julkaissut vuonna 1987 Otava. Sen on koonnut Margareta Schildt.

## Sadut
;Lähde

* Tuhattylleröisten tie – Britt G. Hallqvist
* Viikko jossa oli pelkkiä sunnuntaipäiviä – irlantilainen kansansatu
* Kolumbus ja muna – James Baldwin
* Väärin toivottu – vanha saksalainen tarinan mukaan kertonut G. Djurclou
* Räätälimestari – ruotsalainen satu
* Sammakkoprinsessa – Vasilisa Semjonov
* Kolmen Jäärä Väärän seikkailu – norjalainen kansansatu
* Harmaan aasin joululaulu – James Krüss
* Marakatti Poppinen – Egon Mathiesen
* Kolme pientä porsasta –englantilainen satu
* Tuhma-Jussi – H. C. Andersen
* Kolme karhua –englantilainen satu
* Bremenin kaupungin soittoniekat – Jacob Grimm ja Wilhelm Grimm
* Satu keittäjistä ja ennustuksista – Joan Aiken
* Kissamatka – Ivar Arosenius
* Laivalapsi
* Olli Oskari Ohtonen – Munro Leaf
* Poika joka meni hakemaan Pohjatuulelta jauhonsa takaisin
* Tittelintuure – Jacob Grimm ja Wilhelm Grimm
* Punahilkka – Jacob Grimm ja Wilhelm Grimm
* Hiiri Hopea – Marika Stiernstedt
* Saapasjalkakissa – Charles Perrault
* Siilipoikien talvikengät – Eva Billow
* Tuhkimo – Charles Perrault
* Kun suuri mustikkavuori tuli kaupunkiin – Elsa Beskow
* Nukke nurmikossa
* Kissa joka kulki itsekseen – Rudyard Kipling
* Hölmölän akkojen uinti
* Lissun nurinperinpäivä – Britt G. Hallqvist
* Paimenpoika ja susi – Aisopos
* Tyhmä Pjotr ja prinsessa – puolalainen kansantarina
* Susi – Marcel Aymé
* Kolme pikkumiestä metsässä – Jacob Grimm ja Wilhelm Grimm
* Valterin toinen seikkailu – Zacharias Topelius
* Viisas Huuhu – Wilhelm Busch
* Possun huimat kekkerit – Kenneth Grahame
* Artturin pitkä käsi – Erich Kästner
* Prinsessa ja herne – H. C. Andersen
* Aniliina Vaniliina – Thomas Lin Yun
* Kettu ja haikara – Aisopos
* Velli-Vilhon Tarina – Heinrich Hoffmann
* Kukon komeat pidot – Hugo Gyllander
* Kuusi – Tove Jansson
* Miksi karhu on töpöhäntäinen – norjalainen kansansatu
* Aurinkopuu – Anna Wahlenberg
* I-haa viettää syntymäpäiväänsä ja saa kaksi lahjaa – A. A. Milne
* Miksi kukaan ei enää kanna krokotiilia veteen – Blaise Cendrars
* Pikku tuomari – Tuhannen ja yhden yön saduista
* Pannukakku
* Naulakeitto – ruotsalainen kansantaru
* Kuningas Alarik ja prinsessa Dunsa – Albrekt Segerstedt
* Itsekäs jättiläinen – Oscar Wilde
* Mies, jonka piti hoitaa taloutta
* Kumma koira
* Keisarin uudet vaatteet – H. C. Andersen
* Mylläri ja hänen aasinsa – Aisopos
* Pako Egyptiin – Selma Lagerlöf
* Satumaa – Per Pihl
* Nokkela jänis – afrikkalainen kansansatu
* Prinsessa Ei-kukaan – Andrew Lang
* Miten Pinocchio sai alkunsa – Carlo Collodi
* Kana Kot – Hildur Lundbergin ruotsalainen versio tanskalaisesta kansansadusta
* Kotihiiri ja peltomyyrä

## Lähteet
Boende

**Boende** on Tshuapan maakunnan pääkaupunki Kongon demokraattisessa tasavallassa. Vuonna 2004 siellä oli noin 30 000 asukasta.

## Lähteet
Valdemar Auttila

**Valdemar (Waldemar) Auttila**, aiemmin **Andersson** (26. kesäkuuta 1895 Tampere – 25. helmikuuta 1963 Tampere) oli suomalainen rakennusmestari, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Auttilan vanhemmat olivat rakennusmestari, keksijä Jonas Andersson ja Maria Rönnholm ja puolisot 1917–1921 Rakel Linnea Laaksonen ja vuodesta 1924 Helga Maria Mäkinen. Auttila kävi Tampereen klassillista lyseota, mutta jatkoi sitten opintojaan Tampereen teknillisessä koulussa, josta hän valmistui rakennusmestariksi 1917. Hän työskenteli valmistumisensa jälkeen useiden eri rakennuttajien palveluksessa rakennusmestarina ja rakennustyömaiden valvojana. Rakennusalan yrittäjäksi ja yritysjohtajaksi Auttila ryhtyi toimiessaan 1923–1925 Rakennustoimisto Andersson & Tähtinen -yhtiön toimitusjohtajana ja lisäksi yksityisenä rakennusurakoitsijana. Sittemmin hän oli Rakennustoimisto Auttila & Noppa -yhtiön, vuodesta 1953 Rakennusliike Auttila, toimitusjohtaja ja omistaja, samoin kuin osakas useissa muissa rakennus- sekä asunto-osakeyhtiöissä. Auttila rakensi asuntoja, toimitiloja ja julkisia rakennuksia, kuten Pispalan kirkko, Tampereen kirjastotalo ja Suomen Gummitehtaan autonrengastehdas Nokialla. Tampereelle hän urakoi varsinkin sotien jälkeen useita asuintaloja. Auttila oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen 1956–1960 ja osallistui rakennusalan järjestötoimintaan. Hänet tunnettiin myös merkittävänä lahjoittajana. Teollisuusneuvoksen arvon Auttila sai 1955. 

## Lähteet
Billy Magnussen

**William Gregory ”Billy” Magnussen** (s. 20. huhtikuuta 1985 Woodhaven, Queens, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa *[[Into the Woods]]* (2014), *[[Vakoojien silta]]* (2015), *[[Birth of the Dragon]]* (2016), *[[Ingrid Goes West]]* (2017), *[[Game Night (elokuva)|Game Night]]* (2018), *[[Aladdin (vuoden 2019 elokuva)|Aladdin]]* (2019), *[[007 No Time to Die]]* (2021) ja *[[The Many Saints of Newark]]* (2021). Hän on myös näytellyt sivurooleja televisiosarjoissa *[[Get Shorty (televisiosarja)|Get Shorty]]* (2017) ja *[[Maniac (minisarja)|Maniac]]* (2018). Vuonna 2021 hän tähditti komediasarjaa *[[Made for Love]]*.

Vuonna 2013 Magnussen tähditti näytelmää *[[Vanya and Sonia and Masha and Spike]]*, josta hän sai Tony-ehdokkuuden.

## Tausta

Magnussen syntyi New Yorkissa, Queensin kaupunginosan Woodhavenissa, aerobic-ohjaajan Dainan ja ammattikehonrakentajan ja potkunyrkkeilijän Greg Magnussenin pojalle. Hänellä on kaksi nuorempaa veljeä. Hänen äitinsä isovanhemmat olivat liettualaisia maahanmuuttajia. Hän on norjalaista ja liettualaista syntyperää. Hän varttui Queensissa Woodhaven Boulevardin ympärillä 10-vuotiaaksi asti, jolloin hän muutti perheensä kanssa Cummingiin, Georgiaan. Magnussen valmistui South Forsyth High Schoolista vuonna 2003 ja myöhemmin University of North Carolina School of the Artsista.

## Lähteet

*
Eden Riegel

**Eden Riegel** (s. 1. tammikuuta 1981 Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tullut kuuluisaksi televisiosarjasta *[[All My Children]]*, jossa esitti Bianca Montgomerya, yhtä saippuaoopperoiden huomattavimmista lesbohahmoista. Riegel palkittiin tästä roolityöstä Daytime Emmyllä vuonna 2005.

Riegel on näytellyt myös Heather Stevensiä saippuasarjassa *[[Tunteita ja tuoksuja]]*. Lisäksi hän on vieraillut esimerkiksi sarjoissa *[[Castle (televisiosarja)|Castle]]*, *[[Havaiji 5-0]]*, *[[Kova laki]]* ja *[[NCIS Rikostutkijat]]*.

Riegel on naimisissa näyttelijä-ohjaaja Andrew Millerin kanssa. He avioituivat vuonna 2007, ja heillä on kaksi lasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Karbodi-imidit

**Karbodi-imidit** ovat orgaanisia yhdisteitä, joille tunnusomainen funktionaalinen ryhmä on R1N=C=NR2, missä R1 ja R2 ovat orgaanisia ryhmiä. Karbodi-imidejä käytetään reagensseina orgaanisen kemian synteeseissä.

## Ominaisuudet
Karbodi-imidit ovat huoneenlämpötilassa nesteitä tai kiinteitä kiteisiä aineita. Ne ovat useimmiten stabiileja, mutta voivat polymeroitua kuumennettaessa. Yhdisteiden karbodi-imidiryhmän hiiliatomi on elektrofiilinen ja voi reagoida useiden nukleofiilien kanssa; esimerkiksi reaktiossa alkoholien kanssa muodostuu *O*-alkyyli-isoureajohdannaisia ja reaktiossa amiinien kanssa muodostuu guanidiinijohdannaisia. Karbodi-imidien typpiatomit voivat reagoida nukleofiileinä. Karbodi-imidit reagoivat myös muodostaen heterosyklisiä yhdisteitä. Karbodi-imideilla esiintyy aksiaalista kiraalisuutta, mutta enantiomeerien eristäminen on vaikeaa. 

## Valmistus
Karbodi-imidien valmistamiseen on useita tapoja. Usein käytettyjä reaktioita ovat muun muassa fosfiinioksidien katalysoima isosyanaattien kuumentaminen, ureajohdannaisten ja fosforipentoksidin tai p-tolueenisulfonyylikloridin reaktio ja tioureoiden reaktio elohopeaoksidin kanssa.

## Lähteet
Naantalin raatihuone

**Naantalin raatihuone** on Naantalissa Mannerheiminkadun varrella sijaitseva Hugo Neumanin suunnittelema vuonna 1887 valmistunut puurakennus, joka rakennettiin raatihuoneeksi. Rakennus on suojeltu asemakaavassa ja inventoitu maakunnallisesti arvokkaaksi rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja ympäristöllisesti. Naantalin vanhassakaupungissa sijaitsevana suojeltuna rakennuksena raatihuone kuuluu myös osaksi Museoviraston määrittelemää valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.

Ulkoasultaan raatihuoneessa on uusrenessanssivuoraus ja T-ikkunat. Sisäpihan puolella on kaaveli. Sisäpihalla on vuonna 1887 rakennettu piharakennus ja 1912 rakennettu rapattu ulkorakennus joka toimi putkana. Nämä rakennukset ovat myös suojeltuja. Raatihuoneen kiinteistö on nimeltään Räickä ja Klemelä.

Raatihuoneena rakennus toimi vuoteen 1964, sen jälkeen kaupungintalona jossa kaupunginhallituksen kokokoustila ja kaupunginjohtajan asunto, sekä poliisiasemana ja putkana. Vuosina 2006–2021 raatihuone oli 61-paikkainen päiväkoti, joka oli osa keskustan päiväkotia. Kesäisin tiloissa oli taidenäyttelyitä ja pihalla myös Naantalin teatterin ulkoilmaesityksiä.

## Lähteet
Päivii, öitä

**Päivii, öitä** on Iisan 19. lokakuuta 2018 ilmestynyt kolmas sooloalbumi.

Levynjulkaisukeikka oli Korjaamon Vaunusalissa 3. marraskuuta 2018.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Helsingin Sanomat: 
* Keskisuomalainen: 
* Soundi: 

## Lähteet
Pete Davidson

**Pete Davidson** on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko, joka on tullut tunnetuksi ''Saturday Night Live'' -ohjelmasta.

Pete Davidsonin isä kuoli työskennellessään palomiehenä syyskuun 11. päivän terroritekojen aikana vuonna 2001, kun Davidson oli 7-vuotias. Davidson on kertonut, että hän ryhtyi tekemään komediaa isän kuoleman seurauksena.

Pete Davidsonille on diagnosoitu epävakaa persoonallisuus ja teini-ikäisenä Crohnin tauti. Davidson on ollut kihloissa laulaja Ariana Granden kanssa. Davidson seurusteli Kim Kardashianin kanssa, mutta suhde päättyi yhdeksän kuukauden jälkeen elokuussa 2022.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Anna-Kaisa Hannuksela

**Anna-Kaisa Hannuksela** (s. 14. tammikuuta 1991) on suomalainen futsalista ja jalkapalloilija, joka edustaa futsalissa Naisten Futsal-Liigassa pelaavaa HIFK Futsalia. Hän on pelipaikaltaan pohjapelaaja. Hannuksela on HIFK:n kapteeni.

## Lähteet
Bunia

**Bunia** on Iturin maakunnan pääkaupunki Kongon demokraattisessa tasavallassa. Vuoden 2004 laskennassa siellä oli noin 230 000 asukasta.
Bunia on maan itäosan toiseksi suurin kaupunki; vuonna 2019 sen asukasluvuksi arvioitiin 366 000. Tuolloin maassa riehunut ebolaepidemia levisi myös Buniaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Buta

**Buta** on Ala-Uelen maakunnan pääkaupunki Kongon demokraattisessa tasavallassa. Vuonna 2004 siellä oli noin 47 000 asukasta.

Buta oli aikoinaan merkittävä pysähdyspaikka ja rautatieasema. Se on edelleen alueen suurin taajama. Lähiseudulla on tuhansien neliökilometrien laajuisia metsästysmaita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla