Margareeta Tirolilainen

**Margareeta Tirolilainen** (1318 – 3. lokakuuta 1369 Wien), tunnettu nimellä *Margarethe Maultasch,* oli Tirolin kreivitär, joka on jäänyt historiaan puoliksi tarunomaisena hahmona pahennusta herättäneen avioeronsa ja uuden avioliittonsa takia sekä siksi, että luovutti Tirolin lopulta Habsburgien haltuun, mikä loi pohjan maakunnan yhdistymiselle Itävaltaan.

## Elämä
Margareeta oli Tirolin ja Kärntenin herttuan, vähän aikaa myös Böömiä hallinneen Henrik Kärnteniläisen ainoa eloon jäänyt perillinen. Vuonna 1327 hänet kihlattiin ja vuonna 1330 vihittiin Böömin kuninkaan Juhana Luxemburgilaisen pojan Juhana Henrikin kanssa. Henrik Kärnteniläisen kuoltua 1335 keisari Ludvig IV kuitenkin halusi ohittaa perimysjärjestyksen ja läänittää Kärntenin sekä Tirolin eteläosan Itävallan Habsburg-sukuisille herttuoille Albrekt II:lle ja Otolle, Tirolin pohjoisosa taas joutuisi Baijerin Wittelsbach-suvulle, johon myös keisari Ludvig kuului. Kärnten joutuikin Habsburgien hallintaan, mutta Tirolissa paikalliset mahtimiehet asettuivat tukemaan Margareetan ja Juhana Henrikin vaatimuksia. Tähän taisteluun osallistui myös Juhana Henrikin vanhempi veli, Määrin rajakreivi Kaarle (myöhemmin keisarina Kaarle IV).

Vuonna 1339 keisari Ludvig suostui läänittämään Tirolin Juhana Henrikille ja Margareetalle, mutta Juhana Henrikin ”böömiläisvalta” joutui paikallisten epäsuosioon. Myös Margareeta tunsi joutuneensa puolisonsa ja lankonsa syrjäyttämäksi ja kaltoin kohtelemaksi, asettui heitä vastaan Tirolin aateliston rinnalle ja ryhtyi neuvottelemaan Wittelsbachien kanssa. Pyhäinpäivänä 1341 Margareeta hylkäsi puolisonsa. Keisari Ludvig lupasi tukea tirolilaisia ja naitti vanhimman poikansa, Brandenburgin rajakreivi Ludvigin, Margareetan kanssa 1342. Pariskunta sai läänitykseksi Tirolin ja Kärntenin, ja Wittelsbachit takasivat näiden maakuntien asukkaiden perinteiset oikeudet ja vapaudet. Tämän ”Tirolin Magna Chartan” merkitystä on tosin myöhemmässä historiankirjoituksessa liioiteltu.

Margareetan avioero – ensimmäisen avioliiton purkamisen perusteena oli väite, että liittoa ei ollut pantu täytäntöön – ja uusi liitto nostattivat poliittisen skandaalin, ja paavi Benedictus XII julisti Margareetan, Ludvigin ja koko Tirolin pannaan. Ludvig IV:ttä keisarina seurannut Kaarle IV tunnusti kuitenkin 1350 Ludvig Brandenburgilaisen ja Margareetan Tirolin ja Ylä-Baijerin hallitsijoiksi, ja avioliittokysymys selvisi, kun Margareetan ensimmäinen puoliso meni uusiin naimisiin ja Itävallan herttua Albrekt II vetosi paaviin pannan purkamiseksi. Margareeta jäi leskeksi 1361, ja hänen ainoa poikansa Meinhard kuoli 1363. Tämän jälkeen Margareeta ei kyennyt pitämään puoliaan hallitsijana vaan luovutti lopulta kaikki oikeutensa sukulaisilleen, Itävallan herttuoille Rudolf IV:lle, Albrekt III:lle ja Leopold III:lle. Tähän suostui myös Tirolin aateli, mikä merkitsi Tirolin yhdistymistä Itävaltaan. Margareeta vetäytyi politiikasta ja vietti viimeiset vuotensa Wienissä.

Avioliittoskandaalinsa (sekä paavin ja poliittisten vastustajien propagandan) ansiosta Margareeta jäi kansan muistiin hahmona, jonka väitetystä rumuudesta ja seksuaalisesta hillittömyydestä kerrottiin tarinoita. Hänen lisänimensä *Maultasch* merkitys on epäselvä, sen on väitetty johtuvan tirolilaisen linnan nimestä tai viittaavan hänen muka epämuodostuneeseen suuhunsa, mutta luultavasti kyseessä on ollut vain siveettömyyteen viittaava haukkumasana. Margareetasta ei ole säilynyt aikalaiskuvaa, mutta aikalaiset kuvasivat häntä sangen kauniiksi, joskin ”puolihöperöksi” naiseksi. Viimeistään 1700-luvun lopulla Leonardo da Vincin tekemäksi uskotun ruman naisen pilakuvan alettiin arvella esittävän Margareetaa. Tätä uskomusta teki tunnetuksi myös Lion Feuchtwangerin 1923 ilmestynyt romaani *Die häßliche Herzogin* (’Ruma herttuatar’).

## Lähteet