open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ivan Patzaichin

**Ivan Patzaichin** (26. marraskuuta 1949 Crișan – 5. syyskuuta 2021) oli romanialainen ratameloja ja moninkertainen olympiavoittaja sekä melontavalmentaja.

Patzaichin kilpaili urallaan viisissä olympialaisissa. Ensimmäisen kerran hän oli mukana Méxicon olympialaisissa 1968. Hän oli kanadalaisyksikön 1000 metrin kilpailun seitsemäs, mutta voitti Serghei Covaliovin kanssa kanadalaiskaksikon 1000 metrin kilpailun. Neljä vuotta myöhemmin Münchenissä Patzaichin voitti 1000 metrin kanadalaisyksikön kilpailun. Hän saavutti samoissa olympialaisissa hopeaa Covaliovin kanssa 1000 metrin kanadalaiskaksikon kilpailussa. Montrealin olympialaisissa 1976 Patzaichin ei saavuttanut mitaleja oltuaan kanadalaisyksikön 500 metrin kilpailussa seitsemäs ja viides 1000 metrin kilpailussa. Moskovassa 1980 hän palasi jälleen mitalikantaan, kun hän voitti olympiakultaa Toma Simionovin kanssa kanadalaiskaksikon 1000 metrin kilpailun ja oli toinen Petre Capustan kanssa 500 metrin kilpailussa. Viimeisen kerran hän oli mukana olympialaisissa Los Angelesissa 1984. Hän kilpaili Simionovin kanssa 500 ja 1000 metrin kilpailussa. He voittivat olympiakultaa pidemmällä matkalla ja olivat 500 metrin kilpailussa toisia.

Patzaichin lopetti kilpauransa vuonna 1984 ja aloitti samana vuonna Dinamo Sports Clubin valmentajana. Kaksi vuotta myöhemmin hänet valittiin Romanian melontamaajoukkueen valmentajaksi ja vuonna 1995 olympiajoukkueen lajivalmentajaksi. Hän osallistui valmentajana viisiin olympialaisiin, ja arvokilpailuissa Romania voitti hänen maajoukkuevalmentajauransa aikana yli sata mitalia. Patzaichin oli vuodesta 1990 myös Romanian olympiakomitean varapuheenjohtaja.

## Lähteet
Toma Simionov

**Toma Simionov** (30. lokakuuta 1955 Caraorman) on romanialainen entinen ratameloja ja kaksinkertainen olympiavoittaja. 

Simionov kilpaili urallaan kaksissa olympialaisissa. Hän saavutti Ivan Patzaichinin kanssa olympiakultaa Moskovan olympialaisissa 1000 metrin kanadalaiskaksikon kilpailussa. Los Angelesin olympialaisissa Simionov saavutti Patzaichinin kanssa olympiakultaa 1000 metrin kilpailusta ja hopeaa 500 metrin kilpailussa.

## Lähteet
Charles Pahud de Mortanges

**Charles Pahud de Mortanges** (13. toukokuuta 1896 Haag – 7. huhtikuuta 1971 Haag) oli alankomaalainen kenttäratsastaja ja moninkertainen olympiavoittaja.

de Mortanges kilpaili urallaan neljissä olympialaisissa. Pariisin olympialaisissa 1924 hän voitti joukkuekenttäratsastuksen ja oli neljäs yksilökilpailussa. Amsterdamissa 1928 de Mortanges voitti sekä yksilö- että joukkuekilpailun. Neljä vuotta myöhemmin Los Angelesissa 1932 hän uusi yksilökilpailun voiton ja oli mukana Alankomaiden joukkueessa, kun Alankomaat saavutti olympiahopeaa joukkuekilpailussa. Viimeisen kerran hän oli mukana Münchenin olympialaisissa 1936, jolloin hän jäi ilman tulosta yksilö- ja joukkuekilpailussa.

## Lähteet
Juhani Korte

**Martti Juhani Korte** (s. 4. maaliskuuta 1961 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen pappi sekä Lohjan seurakunnan järjestyksessä 41. kirkkoherra ja Lohjan rovastikunnan lääninrovasti. Korte on valmistunut teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1989.

## Elämäkerta
Martti Juhani Korte syntyi Jyväskylän maalaiskunnassa 4. maaliskuuta 1961. Korte kirjoitti itsensä ylioppilaaksi Anjalankoskella ja vuonna 1989 Korte valmistui teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta. Tämän lisäksi Korte on myös opiskellut psykologian ja uskonnon opettajaksi. Korte perheineen asuu Karkkilassa.

Juhani Korte toimi Karkkilan seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1998–2011. Kaiken kaikkiaan Karkkilassa Korte oli pappina 22 vuotta. Tämän jälkeen vuonna 2011 Korte valittiin kirkkoherraksi Lohjan seurakuntaan. Korte on toiminut Lohjan rovastikunnan lääninrovastina vuodesta 2010.

Vuonna 2014 Korteelle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki.

## Lähteet
Makasiiniterminaali

**Makasiiniterminaali** oli Helsingin Eteläsatamassa sijainnut matkustajaterminaali, josta lähti pika-aluksia Tallinnaan. Se sijaitsi osoitteessa Eteläranta 7 niin kutsutulla Makasiinirannan alueella. Vuonna 1960 käyttöön otetun Makasiiniterminaalin suunnitteli arkkitehti Risto-Veikko Luukkonen. Rakennus suunniteltiin satamamakasiiniksi ja muutettiin matkustajaliikennekäyttöön vasta 1990-luvulla. 

Makasiiniterminaali pysyi käyttämättömänä sen jälkeen, kun pika-aluksia ei enää liikennöity. Rakennus purettiin kevään ja kesän 2023 aikana. Sen tilalle kaavaillaan uudisrakentamista, kuten arkkitehtuuri- ja designmuseo sekä rantabulevardi ja palveluita. Makasiinirannan uudistus on osa muutosta, jossa Eteläsataman matkustajaliikennettä siirretään Katajanokalle ja Länsisatamaan.

Helsingin kaupunki aloitti Makasiinirannan suunnittelusta kansainvälisen laatu- ja konseptikilpailun toukokuussa 2021. Kilpailun voitti Konsortium Gran -ryhmä, jonka ehdotuksen nimi oli Saaret. Ryhmään kuuluivat Niam, K2S Architecs, White Arkitekter, Ramboll Finland ja Rakennuttajatoimisto HTJ.

Makasiinirannan eteläpuolella sijaitsevat suojellukset rakennukset Satamatalo ja Olympiaterminaali muutetaan uusiokäyttöön sopiviksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gertrud von Le Fort

**Gertrud von Le Fort** (1876 Minden, Saksa – 1971 Obertsdorf, Länsi-Saksa) oli saksalainen kirjailija. Le Fort kääntyi katoliseksi ja aloitti sen jälkeen kirjailijanuransa. Tuotannossa keskeisiä ovat uskonnolliset teemat, joista yksi on naisen rooli laupeudensisarena, kuten teoksessa *Die ewige Frau* (1934).

## Suomennettu tuotanto
Le Fortin runoja on julkaistu suomeksi antologioissa:
* *Suurempi kuin sydämeni: uskonnollista runoutta 1900-luvun Euroopassa*, toim. ja suom. Anna-Maija Raittila, Helsinki: Kirjapaja 1982 
** Kuka olet sinä, maailma
** Minä viskaan pois äärellisen
** Mutta kun kätketty leimahtaa ilmoille
** Ristiltäoton juhla
** Sinulla on viitta purppuralangoista: hymni kirkolle

* *Lähteenkirkas hiljaisuus: uskonnollista runoutta 1900-luvun Euroopassa*, suom. ja toim. Anna-Maija Raittila, Helsinki: Kirjapaja 1983 
** Herra, sinusta minä uneksin
** Ja katso, sinun lakisi ääni
** Mutta piikeistäsi lähtee vielä voimaa
** Tahdon laulaa Glooriaa
** Te Deum

Lisäksi runoja on antologioissa:
* *Elämänuskon kirja*, toimittanut Sanna Jaatinen, Helsinki: WSOY 1996 
* *Yhdestoista "Hyvää yötä!": hetki lepoa kunnes nukutte*, toim. Martti Qvist, Hämeenlinna: Karisto 1959.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rosamond Lehmann

**Rosamond Lehmann** (1901 Lontoo, Britannia – 1990 Lontoo, Britannia]) oli brittiläinen kirjailija.

Lehmannin esikoisteos *Elämänhurman häipyessä* (*Dusty answer*, 1927) herätti valtavaa huomiota. Se kertoo nuoren tytön tunnekuohuista ja ristiriidoista. Samassa aihepiirissä Lehmann liikkuu myöhemmissäkin teoksissaan, mutta 1940-luvulta alkaen käsittely monipuolistuu ja tyyli kehittyy monivivahteisemmaksi. Niistä sai mainetta erityisesti 1953 ilmestynyt *The Echoing Grove*.

## Suomennetut teokset
* *Elämänhurman häipyessä* (*Dusty answer*), suom. Alpo Kupiainen, Hämeenlinna: Karisto 1928. Sarja: Uusia romaaneja, 19
* *Balladi ja lähde* (*The ballad and the source*), suom. Kalle Salo, Helsinki: Otava 1948. Sarja: Kymmenen kysyttyä, 10
* *Kaduilla sataa ja paistaa* (*The weather in the streets*), suom. Margareta Jalas, Helsinki: Otava 1950. Sarja: Otavan kirjakerho, 1949: 9
* *Tanssiinkutsu* (*Invitation to the waltz*), suom. Margareta Jalas,  Helsinki: Otava 1951. Sarja: Otavan kirjakerho, 1950: 9

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ludvig Dam

**Hans Peter Ludvig Dam** (24. maaliskuuta 1884 Nykøbing Falster, Guldborgsund – 29. maaliskuuta 1972 Odense) oli tanskalainen uimari. Hän saavutti Lontoon kesäolympialaisissa 1908 hopeaa 100 metrin selkäuinnissa. Samoissa olympialaisissa hän edusti Tanskaa 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä. Ateenan välikisoissa 1906 Dam karsiutui 100 metrin vapaauinnissa alkuerissä.

## Lähteet
Kruunuhäät

**Kruunuhäät** on Länsi-Suomessa 1800-luvulta 1960-luvulle suosittu, usein monipäiväinen juhla, jossa perinteisen hääseremonian ympärille kootaan muitakin paikallisen kansanperinteen teemoja, kuten kansanmusiikkia, kansantansseja, kansallispukuja, hevosajoneuvoja sekä perinneruokien ja -juomien kuten sahdin tarjoilua. Hääparit voivat olla aidosti vihittäviä tai amatöörinäyttelijöitä, ja samoissa kruunuhäissä pareja voi olla useampiakin. Kutsuttujen häävieraiden lisäksi paikalle otetaan maksullisia ”kuokkavieraita”, joilta saaduilla tuloilla tapahtumaa kustannetaan.

Alun perin aidoista pohjalaisten mahtisukujen hääseremonioista alkanut kruunuhääperinne oli katketa 1900-luvun alussa kirkon vastustaessa niiden synnillistä menoa. Juhlintaa hillitsi myös vuosina 1919–1932 voimassa ollut alkoholikieltolaki. 1900-luvulla kruunuhääperinnettä pitivät näytösluontoisesti yllä etenkin pohjalaismaakuntien nuorisoseurat ja muut maaseudun yhdistykset, ja niitä järjestettiin kesäisin, erityisesti juhannuksen aikoihin. Suuriin kruunuhäihin saattoi osallistua tuhansia ihmisiä. 1960-luvun jälkeen kruunuhääperinne on ollut hiipumassa, mutta sellaiset järjestettiin ainakin Ilmajoen Speleissä 2013, Soinissa 2019 ja Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla 2017, joilla vihittäviä pareja oli peräti kolme.

Kruunuhäiden keskeisiä elementtejä on morsiamen näyttävä pukeutuminen morsiuskruunuineen, josta usein huolehti ammattipukija apulaisineen. Jos vihittävä morsian on neitsyt, näkyvän kruunun sisälle saatetaan piilottaa pienempi ”kunniakruunu”.

Ruoat, juhlatilojen koristelut ja muut tarvittavat asiat valmistellaan usein talkoovoimin. 1800-luvun pohjalaishäitä saattoivat tulla häiritsemään kuokkavieraina ”häjyt” eli puukkojunkkarit; tätäkin perinnettä on saatettu myöhemmissä kruunuhäissä pitää yllä kuvaelmien muodossa. Kuokkavierailla on kruunuhäissä ollut merkittävä rahallinen merkitys: häiden kutsuvieraat ovat päässeet ilmaiseksi, kun taas kuokkavierailta on peritty maksu tarjoiluista ja erikseen jopa morsiamen tanssittamisesta. Näin kruunuhäät olivat usein voitollisia tapahtumia.

Kruunuhäitä on järjestetty Helsingissäkin, muun muassa Messuhallissa 1946 ja Seurasaaressa 1978. Kirjailija Juha Vakkuri muistaa kruunuhäät lapsuutensa Riihimäeltä. Ne ovat olleet myös osa amerikansuomalaisten kesäjuhlaperinteitä. Kruunuhääteemasta on laadittu myös tanssiesityksiä sekä näytelmiä harrastajanäyttämöille ja koululaisille.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Aro, Jorma, (toim.): *Eteläpohjalaiset häät -opas.* Seinäjoki: Etelä-Pohjanmaan nuorisoseura, 2013.

## Aiheesta muualla
*Jämsäläiset kruunuhäät 1947, mykkää kaitafilmikuvaa 10 min. Elävä muisti -sivusto, Kansallinen audiovisuaalinen instituutti.
*Kruunuhäät Isonkyrön Ylipäässä 1960, Veikko Kaukosen ja K. J. Mieltyn 16 mm:n filmimateriaalia kommentoivat vuonna 2008 morsiamia esittäneet Sisko Aho ja Kaarina Kivimäki. Video 33 min, YouTube.
* Vanhanajan kruunuhäät Keski-Pohjanmaalla, Suomen Kuvalehti, 09.06.1934, nro 24, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Runebergin mökki

**Runebergin mökki** on Tampereen Kaukajärvellä sijaitseva historiallisesti merkittävä rakennus.  Se on 1800-luvun alkupuolelta peräisin oleva entinen sotilasvirkatalo. Suomen kansallisrunoilija Johan Ludvig Runeberg ja hänen vaimonsa Fredrika Runeberg vuokrasivat talon käyttöönsä kesäksi 1834; tarinan mukaan he viettivät siellä suruaikaa esikoisensa kuoleman jälkeen.

Hirsipintainen rakennus on alun perin sijainnut noin 400 metrin päässä Haiharan kartanon päärakennuksesta. Nykyiselle paikalleen kartanon pihapiiriin se siirrettiin silloin kun alueella toimi Nukke- ja pukumuseo.

Runebergin mökki on nykyään osa Tampereen kaupungin ylläpitämää Haiharan taidekeskusta. Mökissä toimii taide- ja käsityömyymälä.

## Lähteet
Wolfgang Strödter

**Wolfgang Strödter** (5. huhtikuuta 1948 Bad Homburg vor der Höhe – 4. kesäkuuta 2021) oli saksalainen maahockeypelaaja ja -valmentaja. Pelaajana Strödter voitti olympiakultaa ja Euroopan mestaruuden. Valmentajana hän johdatti Länsi-Saksan naisten maajoukkueen maailmanmestaruuteen ja olympiahopealle.

## Elämä ja urheilu-ura

Strödter voitti pelaajana Länsi-Saksan miesten maajoukkueessa olympiakultaa Münchenissä 1972 ja oli olympiatasolla lisäksi viides Montréalissa 1976. Euroopan mestaruuden Strödter voitti vuonna 1978 ja MM-pronssia vuosina 1973 ja 1975. Hän pelasi miesten maajoukkueessa vuosina 1969–1980 137 maaottelua ja 39 hallimaaottelua. Seuratasolla Strödter voitti Länsi-Saksan mestaruuden Rot-Weiss Kölnissä kolmesti peräkkäin vuosina 1972–1974 ja Gladbacher HTC:ssä vuosina 1966, 1967 ja 1981.

Valmentajana Strödter valmensi Saksan naisten maajoukkuetta vuosina 1980–1988. Hän johti Länsi-Saksan olympiahopealle Los Angelesissa 1984 ja viidenneksi Soulin kesäolympialaisissa 1988. Lisäksi Länsi-Saksa voitti hänen aikanaan maailmanmestaruuden vuonna 1981 ja MM-hopeaa vuonna 1986.

Strödter kuoli 73-vuotiaana 4. kesäkuuta 2021.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Alousséni Sanou

**Alousséni Sanou** (s. 1964 Kati) on malilainen taloustieteilijä, joka toimii maansa talous- ja valtiovarainministerinä.

Sanou valmistui ylioppilaaksi Bamakon teknisestä lyseosta vuonna 1982 ja suoritti taloustieteen maisterintutkinnon Malin hallintokorkeakoulusssa vuonna 1987. Hän on käynyt useita koulutuksia ulkomailla.

Maatalouden kehityspankissa työskennellyt Sanou nimitettiin Moctar Ouanen hallituksen talous- ja valtiovarainministeriksi lokakuussa 2020. Hän jatkoi samassa tehtävässä Choguel Maïgan hallituksessa kesäkuussa 2021.

Sanou on naimisissa ja neljän lapsen isä. Hän puhuu ranskaa, englantia ja bambaraa ja pitää matkustamisesta, lukemisesta ja lentopallosta.

## Lähteet
Harjavallan Kuparikiekko

**Kuparikiekko** on harjavaltalainen jääkiekkoseura joka pelaa II-Divisioonassa ja Suomen Cupissa

## Nykyinen joukkue

## KuKi taustaiset Tunnetut pelaajat
* Jouka Juhola 
* Kari Makkonen
* Juho Vanhala 

## Lähteet
Roland Varga

**Roland Varga** (s. 23. tammikuuta 1990 Budapest) on unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on edustanut kotimaassaan Újpestia, Győriä, Ferencvárosia ja MTK Budapestia sekä Italiassa Serie B:ssä Bresciaa ja Serie C:ssä Foggiaa. Hän on pelannut Unkarin pääsarjassa 247 ottelua, joista 143 ottelua Ferencvárosin joukkueessa, ja tehnyt niissä 78 maalia. Kaudella 2017–2018 hän oli 17 maalillaan liigan maalintekijätilastossa jaetulla toisella sijalla. Hän on voittanut Unkarin-mestaruuden Győrin joukkueessa vuonna 2013 sekä Ferencvárosissa vuosina 2016, 2019 ja 2020. Unkarin cupin hän on voittanut Ferencvárosissa vuosina 2015, 2016 ja 2017, ja hän teki maalin vuosien 2015 ja 2017 loppuotteluissa. Kaudella 2019–2020 Varga pelasi Eurooppa-liigassa neljä ottelua ja teki maalin lokakuussa TsSKA Moskovaa vastaan.

Varga pelasi Unkarin alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Unkarin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran toukokuussa 2014 ystävyysottelussa Tanskaa vastaan ja teki ottelussa maalin. Hän on kesäkuun 11. päivään 2021 mennessä pelannut 21 maaottelua, joissa kymmenen kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän on tehnyt kolme: Tanska-ottelun lisäksi kesäkuussa 2014 ystävyysottelussa Kazakstania ja kesäkuussa 2018 ystävyysottelussa Valko-Venäjää vastaan.

## Lähteet
Bendegúz Bolla

**Bendegúz Bolla** (s. 22. marraskuuta 1999 Székesfehérvár) on unkarilainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka on oikealla laidalla. Hän edustanut kotimaassaan Fehérvária ja on myös pelannut lainalla Siófokissa ja Zalaegerszegissa. Hän on pelannut Unkarin pääsarjassa 55 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.

Bolla siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan Wolverhamptoniin kahden miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2021. Hän ei kuitenkaan pelannut Wolverhamptonissa otteluakaan vaan oli kaksi kautta lainalla Grasshoppersissa, jossa hän pelasi 63 Sveitsin Superliigan ottelua ja teki kuusi maalia, ja kauden 2023–2024 lainalla saman maan Servettessä, jossa hän pelasi 30 superliigaottelua ja teki viisi maalia. Hän siirtyy kesällä 2024 itävaltalaisseura Rapid Wieniin.

Bolla pelasi Unkarin alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021 hän oli joukkueen kapteeni ja teki Unkarin maalin sen hävitessä viimeisen alkulohko-ottelunsa Alankomaille 1–6. Bolla pelasi Unkarin A-maajoukkueessa kaksi ensimmäistä otteluaan kesäkuussa 2021 ystävyysotteluissa Kyprosta ja Irlantia vastaan. Hän kuului Unkarin joukkueeseen vuodelle 2021 siirretyissä EM-kilpailuissa, muttei päässyt pelaamaan. Kaikkiaan hän on kesäkuun 2024 puoliväliin mennessä pelannut 18 A-maaottelua.

## Lähteet
Happa

**Happa** on kiinalainen koirarotu. Se on joko uhanalainen tai sukupuuttoon kuollut. Yksi yksilö on nykyisin täytettynä Tringin eläintieteellisessä museossa.

## Ulkonäkö
Happa on matala, lyhytraajainen ja lyhytkarvainen. Säkäkorkeuden arvioitiin olevan n. 23 cm ja painon 2–3 kg.

## Luonne ja käyttätyminen
Happaa on kuvailtu ovelaksi, valppaaksi ja siistiksi. On väitetty, että sillä olisi sekä kiinanpalatsikoiran että mopsin huonot puolet eikä kummankaan hyviä puolia.

## Alkuperä

Tämä muinainen rotu on käytännössä lyhytkarvainen kiinanpalatsikoira. Erään teorian mukaan se olisi juuriltaan turkkilainen. Vuonna 1906 rouva Carnegie toi Pekingistä kaksi ensimmäistä länsimaissa nähtyä yksilöä, joista toinen oli black&tan ja toinen keltavalkoinen - niiden väitettiin olleen varastettu kuninkaallisesta palatsista. Seuraavana vuonna toinen niistä osallistui Pekingese Club:n ensimmäiseen viralliseen näyttelyyn.

Rotu vaikuttaisi kuolleen sukupuuttoon 1900-luvun aikana, mutta kukaan ei ole kuitenkaan käytännössä kutsunut sitä sukupuuttoon kuolleeksi. Vuonna 1991 tiibetiläisten rotujen asiantuntija Juliette Cunliffe vieraili nepalilaisessa luostarissa lähellä Pokharaa, missä hän pani merkille pienen, lyhytkarvaisen koiran, joita paikalliset munkit kutsuivat happaksi. Kyseinen yksilö oli liian pitkäraajainen ja suippokuonoinen perinteiseen happaan verrattuna, mutta sen olemassa olo todistaa kuitenkin, että alueella on edelleen koiria, jotka vastaavat rodun perimää.

### Etymologia
Kiinaksi *hah-bah* tarkoittaa "pientä lemmikkikoiraa".

### Vaikutus muihin rotuihin
Joidenkin asiantuntijoiden mukaan rotu on sekä kiinanpaltsikoiran, tiibetinspanielin että mopsin esi-isä. Eräs kiinalaisia rotuja tutkinut opiskelija väittää, että mopsi polveutui lyhytkarvaisesta kääpiökoirasta (mahdollisesti happasta), ja risteytyi pitkäkarvaisen koiran kanssa, josta sittemmin kehittyi kiinanpalatsikoira. Oli keskinäinen polveutumisjärjestys mikä tahansa, on selvää että kaikki nämä neljä rotua - happa, kiinapalatsikoira, tiibetinspanieli ja mopsi - ovat läheistä sukua keskenään.

## Lähteet
İrfan Kahveci

**İrfan Can Kahveci** (s. 15. heinäkuuta 1995 Çorum) on turkkilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut kotimaassaan Gençlerbirliğiä, lainasopimuksella Hacettepea, İstanbul Başakşehiria ja tammikuusta 2021 alkaen Fenerbahçea. Hän on pelannut kauden 2023–2024 loppuun mennessä Turkin Superliigassa 281 ottelua ja tehnyt niissä 41 maalia. Hän voitti Turkin-mestaruuden Başakşehirin joukkueessa kaudella 2019–2020 ja Turkin Cupin Fenerbahçen joukkueessa kaudella 2022–2023. Hän on pelannut Mestarien liigassa kuusi ottelua ja teki joulukuussa 2020 hattutempun kotiottelussa RB Leipzigia vastaan, mikä ei kuitenkaan estänyt vierasjoukkueen voittoa. Eurooppa-liigassa Kahveci on pelannut 23 ottelua ja tehnyt kolme maalia.

Kahveci pelasi useissa Turkin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Turkin A-maajoukkueessa maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Irlantia vastaan. Lokakuun 2024 puoliväliin mennessä hän on pelannut 37 maaottelua, joista 21 ottelua avauskokoonpanossa. Vuonna 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän tuli vaihdosta kentälle otteluissa Italiaa ja Walesia vastaan sekä pelasi avauskokoonpanossa kolmannessa alkulohko-ottelussa Sveitsiä vastaan. Sveitsi-ottelussa hän teki A-maajoukkueuransa ensimmäisen maalin, joka oli myös Turkin ainoa maali EM-turnauksessa. Toisen maaottelumaalinsa Kahveci teki kesäkuussa 2023 EM-karsintaottelussa Latviaa vastaan; tuo 2–3-voittomaali syntyi toisen jakson lisäajalla minuutti Latvian tasoitusmaalin jälkeen. EM-kilpailuissa 2024 hän tuli vaihdosta kentälle neljännesvälieräottelussa Itävaltaa vastaan. Hän teki kolmannen maaottelumaalinsa lokakuussa 2024 Kansojen liigan ottelussa Montenegroa vastaan ja neljännen kolme päivää myöhemmin Kansojen liigan ottelussa Islantia vastaan.

## Lähteet
Halil Dervişoğlu

**Halil Dervişoğlu** (s. 8. joulukuuta 1999 Rotterdam, Alankomaat) on turkkilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Galatasarayta.

Dervişoğlu nousi alankomaalaisen Sparta Rotterdamin junioreista edustusjoukkueeseen toukokuussa 2018. Kaudeksi 2019–2020 Sparta nousi pääsarja Eredivisiehen, jossa Dervişoğlu pelasi 17 ottelua ja teki viisi maalia. Tammikuussa 2020 hän siirtyi Englannin mestaruussarjan Brentfordiin mutta pelasi vielä saman vuoden loppupuolella lainasopimuksella yhdeksän Eredivisie-ottelua Twenten joukkueessa. Vuoden 2021 alkupuoliskolla hän pelasi lainasopimuksella Galatasarayn joukkueessa 12 Turkin Superliigan ottelua ja teki niissä kolme maalia. Myös kaudella 2021–2022 hän oli lainalla Galatasarayssa ja pelasi 28 superliigaottelua, joissa hän teki neljä maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi neljä ottelua.

Kaudella 2022–2023 Dervişoğlu pelasi Brentfordissa vain muutaman minuutin yhdessä valioliigaottelussa ja yhden liigacupottelun. Syyskuussa 2022 hän siirtyi kauden loppuun kestäneelle lainalle mestaruussarjajoukkue Burnleyyn. Heinäkuussa 2023 hän siirtyi Turkkiin Galatasarayn joukkueeseen. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Superliigassa 14 ottelua Galatasarayssa ja 11 ottelua lainalla Hataysporissa. Mestarien liigan karsinnassa hän teki neljässä ottelussa kaksi maalia.

Dervişoğlu pelasi Turkin alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Turkin A-maajoukkueessa toukokuussa 2021 ystävyysottelussa Azerbaidžania vastaan ja teki ottelussa maalin. Vuonna 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän tuli vaihdosta kentälle Turkin ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Italiaa vastaan ja seuraavassa ottelussa Walesia vastaan. Heinäkuun 2024 loppuun mennessä hän on pelannut 16 maaottelua, joista kahdeksan avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt kuusi maaottelumaalia, debyyttiottelunsa jälkeen yhden syyskuussa 2021 MM-karsinnan vierasottelussa Gibraltaria, kaksi marraskuussa 2021 MM-karsinnan kotiottelussa Gibraltaria, yhden kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Färsaaria ja yhden kolme päivää myöhemmin Kansojen liigan ottelussa Liettuaa vastaan.

## Lähteet
Valentina Sidorova

**Valentina Vasiljevna Sidorova** (, 4. toukokuuta 1954 Moskova, Venäjän SFNT – 9. kesäkuuta 2021) oli kilpaurallaan Neuvostoliittoa edustanut miekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.

Sidorova voitti floretin joukkuekilpailussa olympiakultaa Montréalissa 1976 ja olympiahopeaa Moskovassa 1980. MM-kilpailuista Sidorova saavutti floretin yksilö- ja joukkuekilpailuista yhteensä yhdeksän maailmanmestaruutta, kaksi MM-hopeaa ja yhden MM-pronssin.

Sidorova kuoli 67-vuotiaana 9. kesäkuuta 2021.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
András Schäfer

**András Schäfer** (s. 13. elokuuta 1999 Szombathely) on unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustanut kotimaassaan MTK Budapestia, Italiassa Genoaa ja lainasopimuksella Chievo Veronaa sekä Slovakiassa puolisen vuotta lainasopimuksella ja syyskuusta 2020 alkaen pysyvästi Dunajská Stredaa. Tammikuussa 2022 hän siirtyi Saksan Bundesliigassa pelaavaan Union Berliniin.

Italiassa Schäfer ei päässyt pelaamaan sarjaotteluita edustusjoukkueissa. Unkarin pääsarjassa hän on pelannut 16 ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin, ja Slovakian pääsarjassa 52 ottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia elo-syyskuussa 2021. Saksan Bundesliigassa hän pelasi ensimmäisellä kausipuolikkaallaan kahdeksan ottelua ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Bundesliigassa 16 ja Eurooppa-liigassa viisi ottelua. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 20 bundesliigaottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hän oli jalkavammojen vuoksi sivussa lähes yhtäjaksoisesti vuoden ajan marraskuulta 2022 alkaen.

Schäfer pelasi Unkarin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Unkarin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Turkkia vastaan. Hän on huhtikuun 2024 loppuun mennessä pelannut 24 A-maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia, kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Kyprosta ja EM-kilpailujen alkulohko-ottelussa Saksaa vastaan sekä marraskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Puolaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa Schäfer pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kolme ottelua.

## Lähteet
Attila Szalai

**Attila Szalai** (s. 20. tammikuuta 1998 Budapest) on unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa TSG 1899 Hoffenheimia mutta pelasi kaudella 2023–2024 myös lainalla saman liigan SC Freiburgissa. Hän on pelannut Unkarin A-maajoukkueessa vuodesta 2019.

Szalai siirtyi vuonna 2012 Itävaltaan Rapid Wienin junioreihin ja pelasi edustusjoukkueessa Itävallan Bundesliigassa yhden ottelun toukokuussa 2016. Kesällä 2017 hän siirtyi Unkariin Mezőkövesdin joukkueeseen, jossa hän kahden kauden aikana pelasi 45 pääsarjaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kesällä 2019 hän siirtyi Kyprokselle Apollon Limassolin joukkueeseen. Hän pelasi Kyproksen pääsarjassa 30 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Tammikuussa 2021 hän siirtyi turkkilaisseura Fenerbahçeen ja pelasi avauskaudellaan Turkin Superliigassa 21 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 31 superliigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 32 superliigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Szalai pelasi Fenerbahçessa 14 Eurooppa-liigan ja kaksi Konferenssiliigan ottelua.

Szalai siirtyi heinäkuussa 2023 saksalaisseura Hoffenheimiin. Hän pelasi vuoden 2023 loppuun mennessä neljä bundesliigaottelua. Tammikuussa 2024 hän siirtyi lainalle Freiburgiin, jossa hän pelasi loppukauden aikana kolme bundesliigaottelua.

Szalai pelasi Unkarin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Unkarin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2019 ystävyysottelussa Uruguayta vastaan. Hän pelasi kesällä 2021 käydyissä Euroopan-mestaruuskilpailuissa täydet minuutit joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa. Hän on huhtikuun 2024 loppuun mennessä pelannut 43 A-maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, marraskuussa 2022 ystävyysottelussa Luxemburgia vastaan.

## Lähteet
Koripallon Mestarien liiga 2019–2020

**[[Koripallon Mestarien liiga]]n kausi 2019–2020** oli sarjan historian neljäs. Sarjaan osallistui karsinta mukaan lukien 48 joukkuetta 29 maasta. Kausi alkoi karsintakierroksilla 19. syyskuuta 2019 ja päättyi final eight -turnauksen loppuotteluun 4. lokakuuta 2020: kausi keskeytettiin keväällä 2020 koronaviruspandemian vuoksi ja jatkettiin loppuun syksyllä 2020 lopputurnausmuodossa.

Sarjan mestaruuden voitti ensimmäisen kerran espanjalainen CB Miraflores, joka voitti loppuottelussa toista voittoaan tavoitelleen kreikkalaisen AEK:n 85–74. Pronssiottelussa ranskalainen JDA Dijon voitti espanjalaisen Basket Zaragoza 2002:n 70–65. Suomalaisjoukkueista Mestarien liigaan osallistui Kauhajoen Karhu, joka putosi jatkosta toisella karsintakierroksella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen kotisivu
Kultaiset korvarenkaat (elokuva)

**Kultaiset korvarenkaat** on Mitchell Leisenin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen vakoiluelokuva vuodelta 1947. Sen käsikirjoitus perustuu unkarilaisen Jolán Földesin romaaniin. Pääosia näyttelevät Ray Milland ja Marlene Dietrich. Elokuva kertoo brittiläisestä vakoojasta, joka lähetetään Saksaan hieman ennen toisen maailmansodan alkua. Vakoojan tehtävänä on etsiä saksalainen tiedemies, joka kehittelee uudenlaista myrkkykaasua, ja estää tiedemiestä luovuttamasta kaasun kemiallista kaavaa saksalaisille.

Elokuvan tunnusmelodiasta levytettiin useita versioita, joista Peggy Leen levyttämä versio nousi Yhdysvaltain singlelistan kakkoseksi.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Ákos Kecskés

**Ákos Kecskés** (s. 4. tammikuuta 1996 Hódmezővásárhely) on unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän siirtyi vuonna 2010 italialaisseura Atalantan junioreihin. Hän pysyi seuran omistuksessa kesään 2018 saakka mutta pelasi edustusjoukkuetasolla sarjaotteluita vain lainasopimuksilla Unkarissa Újpestin sekä Puolassa Termalica Niecieczan ja Korona Kielcen joukkueissa. Hän pelasi Unkarissa 31 ja Puolassa 16 pääsarjaottelua. Vuodesta 2018 hän on edustanut Sveitsissä Luganoa. Hän on pelannut kolmen kauden aikana Sveitsin Superliigassa 62 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. 

Kecskés pelasi useissa Unkarin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Unkarin A-maajoukkueessa ensimmäiset ottelunsa marraskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Serbiaa ja kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Irlantia vastaan.

## Lähteet
Attila Fiola

**Attila Fiola** (s. 17. helmikuuta 1990 Szekszárd) on unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut kotimaassaan Paksia, Puskás Akadémiaa ja Fehérvária. Hän on pelannut kauden 2023–2024 loppuun mennessä Unkarin pääsarjassa 338 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hän voitti Unkarin-mestaruuden vuonna 2018 ja Unkarin cupin vuonna 2019. Hän pelasi Eurooppa-liigassa kuusi ottelua kaudella 2018–2019.

Fiola pelasi Unkarin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi Unkarin A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa lokakuussa 2014 EM-karsinnassa Färsaaria vastaan. Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2016 hän pelasi kokonaan ensimmäisen alkulohko-ottelun Itävaltaa vastaan mutta jäi sitten vaihtopelaajaksi. Kesälle 2021 siirtyneissä EM-kilpailuissa 2020 hän pelasi kaikki kolme ottelua avauskokoonpanossa ja teki toisessa, 1–1-tasapeliin päättyneessä alkulohko-ottelussa Ranskaa vastaan joukkueensa maalin. Hän on kesäkuun 2024 puoliväliin mennessä pelannut 58 A-maaottelua, joista 50 ottelua avauskokoonpanossa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Andorraa vastaan ja toisen sitten saman vuoden EM-kilpailuissa.

## Lähteet
Mi-ki

**Mi-ki** on yhdysvaltalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n eikä American Kennel Club:n hyväksyntää.

## Ulkonäkö

Mi-ki näyttää japanese chinin ja maltankoiran välimuodolta. Sillä on omenanmuotoinen kupolimainen kallo. Kuonon pituus vaihtelee 1–4 cm välillä. Korvat voivat olla joko pystyt tai riippuvat. Häntä on selän päälle kiertynyt. Karvapeite voi olla pitkä tai lyhyt - ensiksi mainittu on suora, silkkinen ja hieno, jälkimmäinen vastaavasti sileä ja ihonmyötäinen. Pitkäkarvaisilla yksilöillä karva muodostaa suun alueelle viikset ja parran. Kaikki värit hyväksytään. Säkäkorkeus on maksimissaan 28 cm ja paino 2–4 kg.

## Luonne ja käyttäytyminen
Mi-ki on älykäs, ystävällinen, sosiaalinen, hyväluonteinen ja valpas. Toisin kuin moni muu kääpiökoira, se ei suhtaudu myöskään vieraisiin varautuneesti. Se haukkuu vain harvoin, joten se sopeutuu hyvin kaupunkiasuntoon - sen väitetään jopa oppivan käyttämään kissan hiekkalaatikkoa. Kasvattajat suosittelevat rotua vanhuksille ja liikuntarajoitteisille.

## Alkuperä
Mi-ki on mahdollisesti syntynyt alun perin kahden eri kääpiörodun - esimerkiksi maltankoiran ja japanese chinin - vahingossa tapautuneesta risteymästä. Varmaa tietoa on kuitenkin ainoastaan se, että sen uskotaan olevan taustaltaan "aasialainen" ja että se jakaa yhteisen alkuperän maltankoiran, japanese chinin ja papillonin kanssa.

Rotua esiintyi Yhdysvalloissa ensikerran 1980-luvulla. *Mi-Ki Club of America* perustettiin Wisconsinissa vuonna 1996.

## Hoito
Näyttelykoirilta pään ja käpälöiden alueen karvat tulee leikata/ajaa pois ja kannukset poistaa.

## Lähteet
Joe Rodon

**Joe Rodon** (s. 22. lokakuuta 1997 Swansea) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 193-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Leeds Unitedia.

Rodon edusti Swansea Cityä ja lainasopimuksella Cheltenham Townia ennen kuin siirtyi 
Valioliigan Tottenham Hotspuriin lokakuussa 2020. Hän pelasi Valioliigassa kahden kauden aikana 15 ottelua, joista kahdeksan ottelua avauskokoonpanossa, ja neljä ottelua Konferenssiliigassa. Kauden 2022–2023 hän pelasi lainasopimuksella Rennesissä Ranskan Ligue 1:ssä. Hän pelasi 16 Ranskan pääsarjaottelua, joissa teki yhden maalin, sekä viisi Eurooppa-liigan ottelua. Kauden 2023–2024 hän pelasi lainalla Englannin mestaruussarjan Leeds Unitedissa, jossa pelasi pudotuspelit mukaan lukien 46 sarjaottelua. Hän siirtyi Leedsiin pysyvästi 11,8 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2024 ja pelasi nousuun päättyneellä kaudella 2024–2025 kaikki 46 mestaruussarjaottelua avauskokoonpanossa ja teki yhden maalin.  

Rodon pelasi Walesin A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa syyskuussa 2019 EM-karsinnassa Azerbaidžania vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi Walesin kaikki neljä ottelua alusta loppuun, ja samoin MM-kilpailuissa 2022 Walesin kaikki kolme ottelua. Hän on elokuun 2025 loppuun mennessä pelannut 54 A-maaottelua, joissa 51 kertaa avauskokoonpanossa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan kesäkuussa 2025.

## Lähteet
Ristin Paavali

**Pyhä Ristin Paavali** (italiaksi San Paolo Della Croce; alkuperäiseltä nimeltään Paolo Francesco Danei; 3. tammikuuta 1694, Ovada, Piedmont, Italia – 18. lokakuuta 1775 Rooma, Italia) oli italialainen pyhimys, pappi, näkijä ja passionistisääntökunnan perustaja. Hän oli Luca Danielin ja Anna Maria Daneon toinen lapsi kuudestatoista. Hän on passionistisääntökunnan suojeluspyhimys ja hänen symboleitaan ovat mies passionistiasussa, musta tunika ja viitta, nahkavyö ja ruusukko, risti, kirja ja risti sekä passionistisääntökunnan sydäntunnus. Autuas paavi Pius IX julisti hänet autuaaksi 1. lokakuuta 1852 ja pyhimykseksi 29. kesäkuuta 1867. Hän eli seuraavien 9 paavien hallintokausien aikana: Innocentius XII (1691-1700), Klemens XI (1700-1721), Innocentius XIII (1721-1724), Benedictus XIII (1724-1730), Klemens XII (1730-1740), Benedictus XIV (1740-1758), Klements XIII (1758-1769), Klemens XIV (1769-1774) ja Pius VI (1775-1799). Kuolinaikaansa mennessä pyhimys oli perustanut 12 luostaria Italiaan. Hänen muistopäiväänsä on vietetty 18. lokakuuta, 19. lokakuuta, 20. lokakuuta ja aikaisemmin 28. huhtikuuta. 

Pyhää Ristin Paavalia on muistettu roomalaiskatolisessa messussa hänen muistopäiväänään seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:

## Elämänvaiheet
Pyhän Ristin Paavalin elämä voidaan jakaa seuraaviin vaiheisiin:

* Syntymä  3. tammikuuta 1694
* Kaste tammikuu 1694
* Konfirmaatio 1719-1720
* Pappisvihkimys 7. kesäkuuta 1727
* Passionistisäännön hyväksyntä 15. toukokuuta 1741
* Passionistisääntökunnan hyväksyntä 1769
* Kuolema 18. lokakuuta 1775

## Lähteet
Ville Vierimaa

**Ville Valtteri Vierimaa** (s. 1. lokakuuta 2002 Hyvinkää) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Hyvinkään Tahkoa.

## Ura
Vierimaa on Hyvinkään Tahkon oma kasvatti. Hän pelasi kaudet 2019 ja 2020 Sotkamon Jymyn junioreissa ja Ykköspesis- ja Suomensarjajoukkueissa. Vierimaa teki Ykköspesis-debyyttinsä 13. heinäkuuta 2019 kotona Pöytyän Urheilijoita vastaan. Hän toi ottelussa yhden juoksun. Vierimaa teki Superpesis-debyyttinsä 8. kesäkuuta 2021 vieraissa Joensuun Mailaa vastaan. Hän toi ottelussa yhden juoksun.

## Muuta
Vierimaa valmistui ylioppilaaksi Sotkamon lukiosta keväällä 2021.

## Lähteet
Ocherese

**Ocherese** on risteytystaustainen yhdysvaltalainen koirarotu. 

## Ulkonäkö
Runko on tiivis. Raajat ovat lyhyet ja hapsuttuneet. Häntä on pitkä, hapsuttunut ja selän yllä kannettu. Karvapeite on silkkinen ja pehmeä eikä siitä irtoa karvaa eikä se takkuunnu. Erilaisia värityksiä on paljon. Säkäkorkeus vaihtelee 23–30 cm ja paino 2–5 kg välillä.

## Luonne ja käyttäytyminen
Rotu on älykäs, vilkas, innokas ja tarmokas. Janet Dilgerin mukaan se on ihanteellinen kodin seurakoira.

## Alkuperä
Ocherese kehitettiin 1900-luvun lopulla seurakoiraksi. Indianalainen kiinanpalatsikoira-kasvattaja Janet Dilger oli huolissaan syntymävioista, joita hänen pennuillaan esiintyi. Terveydellisistä syistä hän päätti aloittaa risteytykset saadakseen aikaan pienen, pitkäkarvaisen, rauhallisen ja terveen koiran, joka ei pudottelisi karvoja. Hän risteytti ensin keskenään kiinanpalatsikoiran ja toyvillakoiran - tuloksena syntyi risteytys, joka tunnetaan nimellä peke-poo. Hän ei ollut kuitenkaan tyytyväinen tämän karvanlaatuun, joten hän astutti yhden peke-poonsa maltankoiralla. Näin syntyneestä kannasta hän päätti jatkaa jalostusta eteenpäin. Myöhemmin perustettiin *Ocherese Club of America*.

### Etymologia
Nimi tulee sanoista *ocher* ("okra", viitaten väritykseen) ja *ese* (loppuosa rotunimissä *Maltese* ja *Pekingese*).

## Lähteet
Loïc Négo

**Loïc Négo** (s. 15. tammikuuta 1991 Pariisi, Ranska) on ranskalais-unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän nousi Ranskassa Nantesin junioreista edustusjoukkueeseen mutta siirtyi kesällä 2011 Italiaan ja on sen jälkeen pelannut Belgiassa, Unkarissa ja Englannissa. Kaudet 2015–2023 hän edusti unkarilaisseura Fehérvária (entiseltä nimeltään Videoton). Kesällä 2023 hän siirtyi Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaan Le Havreen.

Négo edusti nuorisomaajoukkueissa Ranskaa ja voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2010. Hän pelasi Unkarin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 EM-jatkokarsintaottelussa Bulgariaa vastaan. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän tuli Unkarin ensimmäisessä alkulohko-ottelussa vaihdosta kentälle ja pelasi täydet minuutit kahdessa muussa ottelussa. Hän on maaliskuun 2024 loppuun mennessä pelannut 35 A-maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia: marraskuussa 2020 EM-jatkokarsintaottelussa Islantia ja maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Andorraa vastaan.

## Lähteet
Carlo Tacchini

**Carlo Tacchini** (s. 25. tammikuuta 1995 Verbania) on italialainen ratameloja. Hän edusti Italiaa Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 ollen kanadalaisyksikön 200 metrillä 15:s ja 1&nbsp;000 metrillä seitsemäs. Pariisin olympialaisissa 2024 hän saavutti hopeaa kanadalaiskaksikon 500 metrillä ja oli viides kanadalaisyksikön 1&nbsp;000&nbsp;metrillä.

Tacchini on saavuttanut 500 metrin kanadalaisyksikössä MM-hopeaa Račicessa 2017 ja MM-pronssia Kööpenhaminassa 2021. Hänellä on kultaa kanadalaiskaksikon 500 metriltä Krakovan Euroopan kisoista 2023 ja Račicen EM-kilpailuista 2025. Hän on voittanut Euroopan-mestaruuden myös kanadalaiskaksikon 1&nbsp;000&nbsp;metriltä Szegedistä 2024. EM-pronssia hänellä on kanadalaisyksikön 1&nbsp;000&nbsp;metriltä Belgradista 2018 ja Münchenistä 2022, kanadalaisyksikön 5&nbsp;000 metriltä Belgradista 2018, Poznańista 2021, Münchenistä 2022 ja Račicesta 2025 sekä kanadalaiskaksikon 500 metriltä Szegedistä 2024.

## Lähteet
Shilohinpaimenkoira

**Shilohinpaimenkoira** (*Shiloh Shepherd*) on yhdysvaltalainen koirarotu.

## Ulkonäkö

Shilohinpaimenkoira on kookas ja suoraselkäinen.

## Luonne ja käyttäytyminen
Rotu on hyväluonteinen.

## Alkuperä
Rotu on saanut nimensä newyorkilaisesta Shiloh-kennelistä, jossa Tina Barber aloitti sen kehittämisen vuonna 1962. Hän muisti lapsuudestaan Saksassa kookkaat, vahvat ja helposti koulutettavat vuoristopaimenkoirat - toisin sanoen vanhanaikaiset saksanpaimenkoirat. Kun hän sitten vertasi niitä nykyisiin saksanpaimenkoiriin, hän huolestui siitä mihin suuntaan jalostus oli mennyt: modernit yksilöt olivat pienikokoisempia, pidempiä, laihempia, kevytluustoisempia ja niillä oli taipumusta pelkopuremiseen. Niinpä hän päätti luoda kennelissään uudelleen saksanpaimenkoiran varhaisen rotutyypin, jonka hän lapsuudestaan tunsi. 

Aloittaessaan jalostuksen vuonna 1962 Barber käytti vielä kennelnimeä Konigin. 12 vuoden suunnitelmallisen jalostuksen jälkeen hän alkoi olla epätoivoinen, koska hänestä tuntui ettei hän onnistuisi koskaan saamaan massiivista kokoa, terverakenteisia lonkkia ja poikkeuksellista älykkyyttä samassa paketissa. Vuonna 1974 hän vaihtoi kennelinsä nimeksi Shiloh, jatkaen edelleen jalostusprojektiaan. Valtaosa hänen kantakoiristaan oli tarkoin valittuja saksanpaimenkoiria, mutta vuonna 1989 hän käytti jalostukseen myös poikkeuksellisen kookasta alaskanmalamuuttia - saadakseen aikaan suuremman koon ja paremmat lonkat. 1990-luvulla hän onnistui lopulta tavoitteessaan luoda unelmiensa rotu. Hänen lisäkseen moni muukin saksanpaimenkoiran harrastaja haikaili alkuperäisen rotutyypin perään ja hankki sen vuoksi häneltä pentuja - niin tämä uusi rotu levisi eri puolille Pohjois-Amerikkaa.

## Lähteet
Munchkin (koira)

**Munchkin** (*Toy Munchkin*) on yhdysvaltalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n eikä American Kennel Club:n hyväksyntää.

## Ulkonäkö
Karvapeite on yleensä muotoiltu "leijonaleikkaukseksi", mutta osa omistajista antaa mielellään tuuhean ja tiheän karvan olla sellaisenaan. Kaikki värit sallitaan. Minimisäkäkorkeus on vain 10 cm ja minimipaino 900 g (tavallisesti 1,5–2,3 kg). Munchkiniä pidetäänkin maailman pienimpänä edelleen elossa olevana rotuna.

## Luonne ja käyttäytyminen
Rotu on älykäs, valpas ja miellyttämishaluinen. Toisin kuin tietyt muut kääpiökoirat, se ei ole haukkuherkkä eikä hyperaktiivinen. Kokonsa vuoksi sitä suositellaan kaupunkiasuntoon, ja sen sanotaan oppivan käyttämään kissan hiekkalaatikkoa.

## Alkuperä
Rodun harrastajat väittävät sen olevan muinaista alkuperää ja omaavan useamman vuosisadan verran historiaa – alkuperäisen muodon sanotaan olleen kookkaampi, yleensä valkoinen koira joka jalostettiin sittemmin pienemmäksi – mutta tästä ei ole todisteita. Se on sitä vastoin todennäköisesti kehitetty nykyisiä kääpiökoiramarkkinoita varten, joko yksin omaan pienikokoisista pomeranianeista tai pomeranianin ja chihuahuan välisestä risteytyksestä. 1900-luvun lopulla populaatio oli alle 100 yksilöä.

Yhdysvalloissa munchkin on herättänyt paljon huomiota, mutta tietyiltä tahoilta myös kritiikkiä. Se on esiintynyt mm. television keskusteluohjelmissa. Pennuista on pyydetty usein jopa 4000 dollarin hintaa.

## Lähteet
Pikkurobalo

**Pikkurobalo** (*Centropomus parallelus*) on robaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Atlantin länsiosista.

## Koko ja ulkonäkö
Pikkurobalo kasvaa tavanomaisesti noin 25 cm pitkäksi ja koiraat ovat naaraita pienempi. Suurimmillaan se voi kasvaa 60&ndash;70 cm pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan laji on pitkänomainen, mutta sukunsa lajeja korkeampi. Selkäeviä on kaksi ja pää, suu ja silmät ovat suuret. Pikkurobalon suomut ovat suuret ja karkeat ja väriltään selästä keltaisen- tai vihertävänruskeat ja kyljistä hopeanharmaat. Kylkiviivan kohdalla kulkee päästä pyrstöön musta juova.

## Levinneisyys ja elintavat
Pikkurobaloa tavataan Floridasta etelään Karibianmerelle ja Brasiliaan asti. Kala sietää vaihtelevia suolapitoisuuksia ja elää niin makeissa kuin merivesissäkin esimerkiksi järvissä, hitaasti virtaavissa joissa, laguuneissa ja rannikoilla. Muihin robaloihin verrattuna sitä tavataan useammin makeissa vesissä. Pikkurobalo liikkuu matalissa vesissä ja syö äyriäsiä ja kaloja. Lajin koiraat voivat vaihtaa sukupuoltaan naaraaksi. Kala kutee murtovesiin magroveihin maalis-elokuussa.

Pikkurobalo on  merkittävä ruokakala Etelä-Amerikassa ja sitä kalastetaan esimerkiksi verkoilla.

## Lähteet
Gertrude Himmelfarb

**Gertrude Himmelfarb** (8. elokuuta 1922 New York City, New York – 30. joulukuuta 2019 Washington, D.C.) oli yhdysvaltalainen konservatiivinen historioitsija, joka kirjoitti laajasti aatehistoriasta ja keskittyi tutkimuksissaan Isoon-Britanniaan ja viktoriaaniseen aikakauteen. Hän tutki myös nykyaikaisesta yhteiskuntaa ja kulttuuria.

## Elämä
Himmelfarb oli jiddišiä puhuvasta venäjänjuutalaisesta maahanmuuttajaperheestä. Hän kävi New Utrecht High School -lukiota New Yorkissa. High Schoolin jälkeen Himmelfarb opiskeli historiaa, journalismia ja juutalaista kirjallisuutta Brooklyn Collegessa, Chicagon yliopistossa, Jewish Theological Seminaryssa ja Girton Collegessa.

Tohtorintutkinnon jälkeen hänestä tuli professori New Yorkin kaupunginyliopistoon. Vuosina 1982–1988 Himmelfarb oli National Endowment for the Humanitiesin neuvottelukunnan jäsen, vuosina 1995–1996 Woodrow Wilson International Center for Scholars hallintoneuvoston jäsen ja vuosina 1984–2008 Kongressin kirjaston tutkijoiden neuvoston jäsen. Hän oli American Enterprise Instituten konsultti vuodesta 1987. Uransa aikana Himmelfarb kirjoitti myös useita kirjoja.

Himmelfarb oli British Academyn, American Academy of Arts and Sciencesin, American Philosophical Societyn, Royal Historical Societyn ja American Historians Societyn jäsen.

## Yksityiselämä
Himmelfarb oli naimisissa uuskonservatiivisen toimittajan ja poliitikon Irving Kristolin kanssa. Pariskunta sai kaksi lasta. Heidän poikansa William on toimittaja ja politiikan analyytikko. Himmelfarbin veli Milton Himmelfarb oli kirjailija.

## Lähteet
Darren Smith (jalkapalloilija, 1996)

**Darren Smith** (s. 26. maaliskuuta 1996 Kapkaupunki, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.

## Lähteet
Kyi leo

**Kyi leo** on yhdysvaltalainen koirarotu.

## Ulkonäkö
Kyi leo on lhasa apsoa pienempi ja maltankoiraa suurempi. Se muistuttaa lhasa apsoa, mutta sillä on tätä hieman pidempi kuono, vähemmän ulkonevat silmät ja lyhyempi karvapeite. Väritys on yleensä mustavalkoinen, mutta myös kullanruskea-valkoisia yksilöitä esiintyy ja harvemmin myös yksivärisiä.


Kuva:KyiLeoGus.jpg|Mustavalkoinen
Kuva:Perro Kyi Leo 2.jpg|Kultavalkoinen


## Luonne ja käyttäytyminen
Rotu on leikkisä ja elämäniloinen.

## Alkuperä
1940-luvulla sanfranciscolainen perhe risteytti keskenään lhasa apson ja maltankoiran. He jatkoivat syntyneiden pentujen jalostamista eteenpäin. Myöhemmin sanjoselainen koirankasvattaja hankki heiltä mustavalkoisen uroksen ja kulta-valkoisen nartun. Hän käytti jalostukseen näitä kahta koiraa, erästä kulta-valkoista lhasa apson ja maltankoiran välistä risteytystä sekä mustavalkoista lhasa apso -urosta. Näistä neljästä yksilöstä muodostui lopulta uuden rodun kantapopulaatio. Tämä uusi kasvattaja alkoi kutsua perustamaansa jalostuslinjaa nimellä *Lhasa-Maltese Shaggie*.

Concordin kaupungissa asunut Harriet Linn hankki ensin yhden San Josessa kasvatetuista pennuista, mustavalkoisen nartun nimeltä Mitzi ja myöhemmin toisen koiran samalta kasvattajalta -  mustavalkoisen uroksen nimeltä Impy. Näiden kahden koiran jälkeläiset syntyivät vuonna 1967, ja Linn jatkoi kasvattamista eteenpäin tavoitteenaan jalostaa kokonaan uusi rotu.

Vuonna 1972 populaatio käsitti 60 yksilöä, ja rodun kysyntä oli kasvussa. Kyseisenä vuonna perustettiin rotujärjestö ja keksittiin nykyinen rotunimi. Vuonna 1986 kanta oli kasvanut 190 yksilöön. Rotujärjestö on rekisteröinyt kyi leon viralliseksi tavaramerkikseen.

### Etymologia
Sana *kyi* tarkoittaa tiibetin kielellä koiraa, kun taas nimen loppuosa *leo* tulee latinan leijonaa tarkoittavasta sanasta.

## Lähteet