open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Viirusaniaiset

**Viirusaniaiset** (*Lomariopsis*) on saniaisuku, joka kuuluu Lomariopsidaceae-heimoon. Se on pääasiassa trooppisia ja subtrooppisia alueita asuttava kasvisuku. *Lomariopsis*-suvun lajit ovat monivuotisia ja kasvavat yleensä kosteissa ja varjoisissa ympäristöissä, kuten sademetsissä ja kosteikoissa. Ne leviävät rönsyjen avulla ja muodostavat tiheän kasvuston.

## Lajeja
Suku sisältää kaikkiaan 53 hyväksyttyä lajia:

* *[[Lomariopsis amydrophlebia]]* (Sloss. ex Maxon) Holttum
* *[[Lomariopsis boivinii]]* Holttum
* *[[Lomariopsis boninensis]]* Nakai
* *[[Lomariopsis brackenridgei]]* Carruth.
* *[[Lomariopsis chinensis]]* Ching
* *[[Lomariopsis christensenii]]* Rakotondr.
* *[[Lomariopsis commersonii]]* Rakotondr.
* *[[Lomariopsis congoensis]]* Holttum
* *[[Lomariopsis cordata]]* (Bonap.) Alston
* *[[Lomariopsis crassifolia]]* Holttum
* *[[Lomariopsis decrescens]]* (Baker) Kuhn
* ''Lomariopsis'' × ''farrarii'' R.C.Moran & J.E.Watkins
* *[[Lomariopsis fendleri]]* D.C.Eaton
* *[[Lomariopsis guineensis]]* (Underw.) Alston
* *[[Lomariopsis hederacea]]* Alston
* *[[Lomariopsis holttumii]]* Rakotondr.
* *[[Lomariopsis intermedia]]* Holttum
* *[[Lomariopsis jamaicensis]]* (Underw.) Holttum
* *[[Lomariopsis japurensis]]* (Mart.) J.Sm.
* *[[Lomariopsis kingii]]* (Copel.) Holttum
* *[[Lomariopsis kunzeana]]* (C.Presl) Holttum
* *[[Lomariopsis latipinna]]* Stolze
* *[[Lomariopsis lineata]]* (C.Presl) Holttum
* *[[Lomariopsis longicaudata]]* (Bonap.) Holttum
* *[[Lomariopsis longini]]* L.Y.Kuo & Y.H.Wu
* *[[Lomariopsis madagascarica]]* (Bonap.) Alston
* *[[Lomariopsis mannii]]* (Underw.) Alston
* *[[Lomariopsis marginata]]* (Schrad.) Kuhn
* *[[Lomariopsis mauritiensis]]* Lorence
* *[[Lomariopsis maxonii]]* (Underw.) Holttum
* *[[Lomariopsis mexicana]]* Holttum
* *[[Lomariopsis moorei]]* L.Y.Kuo & Y.H.Wu
* *[[Lomariopsis muriculata]]* Holttum
* *[[Lomariopsis nigro-paleata]]* Holttum
* *[[Lomariopsis novae-caledoniae]]* Mett.
* *[[Lomariopsis oleandrifolia]]* (Brack.) Mett. ex Kuhn
* *[[Lomariopsis orbiculata]]* (Poir.) Alston
* *[[Lomariopsis palustris]]* (Hook.) Mett.
* *[[Lomariopsis pervillei]]* Mett.
* *[[Lomariopsis pollicina]]* (P.Willemet) Mett.
* *[[Lomariopsis prieuriana]]* Fée
* *[[Lomariopsis pteridiformis]]* (Ces.) Christenh.
* *[[Lomariopsis recurvata]]* Fée
* *[[Lomariopsis rossii]]* Holttum
* *[[Lomariopsis salicifolia]]* (Kunze) Lellinger
* *[[Lomariopsis setchellii]]* (Maxon) Holttum
* *[[Lomariopsis sorbifolia]]* (L.) Fée
* *[[Lomariopsis spectabilis]]* Mett.
* *[[Lomariopsis subtrifoliata]]* Holttum
* *[[Lomariopsis underwoodii]]* Holttum
* *[[Lomariopsis variabilis]]* (Willd.) Fée
* *[[Lomariopsis vestita]]* Fourn.
* Suippuviirusaniainen (*Lomariopsis warneckei* (Hieron.) Alston)
* *[[Lomariopsis wrightii]]* Mett.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Viirusaniaiset – ''Lomariopsis''
Sarianna Salminen

**Sarianna Salminen** (s. 26. helmikuuta 1960 Tampere) on suomalainen oopperalaulaja (sopraano) ja näyttelijä.

Salminen suoritti diplominsa Sibelius-Akatemiassa vuonna 1989 opiskeltuaan Anitan Välkin johdolla. Lisäksi hän sai opetusta Thomas Hemsleyltä Lontoossa ja oli vuosina 1989–1990 oppilaana Zürichin oopperastudiolla. Salminen on esiintynyt Suomen kansallisoopperassa ja eri alueoopperoissa. Hän esiintyi vuosina 1986–1989 Savonlinnan oopperajuhlilla Papagenan roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin *[[Taikahuilu]]ssa*. Salminen on oopperan ohella tulkinnut operettiohjelmistoa muun muassa Tampereen Teatterissa.

Salminen esiintyi Astan roolissa Kari Kyrönsepän elokuvassa *[[V. Y. Vihdoinkin yhdessä]]* (1986). Salmisen sisko on oopperalaulaja Katriina Pyrrö.

## Lähteet
H’odoriv

**H’odoriv** (; aiemmin nimillä **H’odorostav** () tai **H’odoriv-Stav** ()) on kaupunki Ukrainan Lvivin alueen Stryin piirissä. H’odoriv sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Luhjoen varrella, linnuntietä 52 kilometriä aluekeskus Lvivistä eteläkaakkoon. 

Tammikuun keskilämpötila on −3,0 ja heinäkuun +18,0 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 650−750 millimetriä.

Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 8&nbsp;954 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 10&nbsp;541 asukasta, Heistä etnisesti ukrainalaisia oli 97,93, venäläisiä 1,19 prosenttia ja puolalaisia 0,62 prosenttia. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 12&nbsp;455 asukasta. 

Paikkakunnan ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1394. Magdeburgin oikeudet paikkakunta sai vuonna 1436. Kaupungin aseman se sai vuonna 1940.

H’odoriv on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Stryin piiriin; sitä ennen se oli Žydatšivin piirissä sijainnut kaupunki.

Kaupungin arkkitehtuurisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaisiin rakennuksiin lukeutuvat muun muassa kirkko (1777—1779) ja paroni Kazim de Vaux’n palatsi (1800-loppupuolelta).  


Вокзал Ходорів.jpg|H’odorivin rautatieasema.
2. Ходорів (Палац (мур.).jpg| Lanckorońskin aatelissuvulle kuulunut palatsi (rakennuksen kunto vuonna 2016).
Пам'ятник Б. М. Хмельницькому м.Ходорів.jpg| Bohdan H’melnytskyin patsas H’odorivissa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* H’odorivin hromadan sivusto  (hodorivska-gromada.gov.ua)
Leena Salonen

**Leena Marjatta Salonen** (o.s. *Lehto*; s. 21. elokuuta 1945 Tampere) on suomalainen oopperaohjaaja ja dramaturgi. Hänelle myönnettiin vuonna 2008 kulttuurineuvoksen arvonimi.

Salonen valmistui teatteriohjaajaksi Tampereen yliopistosta vuonna 1970. Hän työskenteli Oulun kaupunginteatterissa dramaturgina ja ohjaajana vuosina 1973–1987. Vuonna 1987 hänestä tuli Oulun kaupunginteatterin oopperatoiminnan johtaja-ohjaaja (oopperatoimenjohtaja). Vuonna 1989 Salonen aloitti toiminnan Suomen Oopperaliiton ja vuonna 1992 Valtion säveltaidetoimikunnan varapuheenjohtajana. Hän on tehnyt runsaasti ohjauksia Oulussa. Lisäksi hän on ohjannut muissa Suomen kaupungeissa, Tallinnassa ja Tartossa.

Salonen sai vuonna 1992 Oulun kaupungin kulttuuripalkinnon. Hänelle on myönnetty myös Oulun Etta -palkinto.

## Lähteet
Mikołaj Zieleński

**Mikołaj Zieleński** (n. 1550 – n. 1615) oli puolalainen säveltäjä ja urkuri.

Zieleński työskenteli arkkipiispa Wojciech Baranowskin palveluksessa urkurina Łowiczissa vuoteen 1615 saakka. Häneltä julkaistiin vuonna 1611 Venetsiassa laajat kirkkomusiikkikokoelmat *Offertoria totius anni* ja *Communiones totius anni*. Teokset on sävelletty 1–12 laulajan esitettäviksi.

## Lähteet
Kaija Salonen-Kakkuri

**Katri Inkeri (Kaija) Salonen-Kakkuri** (25. marraskuuta 1915 Viipuri – 16. syyskuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen pianisti.

Salonen-Kakkuri opiskeli vuosina 1926–1936 Viipurin musiikkiopistossa Eleonore Friskin ja vuosina 1938–1942 Sibelius-Akatemiassa Kerttu Bernhardin johdolla. Salonen-Kakkuri esiintyi konserttisäestäjänä jo vuodesta 1936, mutta piti ensimmäisen oman konserttinsa Helsingissä vuonna 1942. Sittemmin hän konsertoi eri puolilla Suomea ja esiintyi myös orkesterisolistina. Vuosina 1946–1974 Salonen-Kakkuri työskenteli Sibelius-Akatemiassa opettajana ja säestäjänä.

Hän sai valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen toukokuusta 1987 alkaen.

## Lähteet
Arja Sohlberg

**Arja Eeva Kairamo** (o.s. **Sohlberg**; 17. marraskuuta 1932 Helsinki – 10. tammikuuta 2025 Helsinki) oli suomalainen pianisti.

Sohlberg opiskeli vuosina 1947–1953 Sibelius-Akatemiassa, jossa hänen opettajiaan olivat Liisa von Zweygberg-Jalkanen ja Ilmari Hannikainen. Hän voitti Maj Lind -pianokilpailun vuonna 1953 ja piti ensikonserttinsa 1954. Hän suoritti vielä täydentäviä opintoja Timo Mikkilän, Suzanne Guébelin, Vlado Perlemuterin, Jan Hoffmanin ja Beveridge Websterin johdolla. Sohlberg piti konsertteja eri puolilla Suomea ja esiintyi myös kamarimuusikkona sekä orkesterien solistina. Lisäksi hän opetti Sibelius-Akatemiassa.

Sohlbergin äiti oli opetusneuvos Anna-Liisa Sohlberg. Sohlberg meni vuonna 1957 naimisiin Kari Kairamon kanssa.

Sohlberg on haudattu miehensä viereen Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.

## Lähteet
Mäkäräniemi

**Mäkäräniemi** on kylä Konneveden kunnan itäosassa. Se sijaitsee Etelä-Konneveteen työntyvällä niemellä lähellä Rautalammin rajaa.

Mäkäräniemi on ollut yksi Konneveden kunnan rekisterikylistä, johon on kuulunut myös suurin osa Kivisalmesta ja pienempi osa Kangasharjusta, myös suurin osa Rysäpästä on kuulunut kylään. Kunnan koulu- ja vaalipiirijaon perusteella Mäkäränientä saatetaan kuitenkin pitää laajemman Istunmäen osana.

## Historiaa
Mäkäräniemen nimen taustalla on joko luontonimi tai 1500-luvulta lähtien nykyisen Keski-Suomen alueella esiintynyt sukunimi Mäkäräinen. Mäkäräniemen talo perustettiin kuitenkin vasta 1600-luvulla, jolloin se oli yksinäistalo. Samoihin aikoihin perustettiin myös muun muassa Siikakosken kylän Leskelän ja Hinkkalan talot. 1700-luvulla useat Rautalammin pitäjän tilalliset alkoivat ostaa kruununtiloja perintötiloiksi, ja 1760-luvulla puolet Mäkäräniemen talosta ostettiin perinnöksi.

Pian Kuopion perustamisen jälkeen, vuonna 1777, aloitettiin kaupungista Rautalammin kautta Laukaaseen kulkevan maantien rakentaminen. Yksi ongelmallisimmista kohdista tulevalla reitillä oli Kivisalmi, jonka ylittämiseen suunniteltiin vuonna 1785 lauttasiltaa. Salmen leveyden takia sillan sijaan hankittiin lossi, jolle pitäjä palkkasi ylläpitäjän. Ensimmäinen lossari Antti Hänninen perusti Mäkäräniemen kylään salmen rannalle Kivisalmen torpan vuonna 1794. Maantien valmistuttua alueella toimi kievari talvisin Mäkäräniemen talossa ja kesäisin Kivisalmen torpassa. 

Isojako kylässä valmistui vuonna 1803. Sen aikana Mäkäräniemeen ei perustettu uudistiloja, vaan uusia taloja syntyi kantatalon jakautuessa. Vuonna 1815 Mäkäräniemellä oli kolme itsenäistä taloa sekä seitsemän torppaa. Vuoteen 1850 mennessä tilojen määrä oli kasvanut yhdellä ja torppien määrä vähentynyt kahdella. Vuonna 1895 taloja oli kuusi ja torppia yhdeksän, kun taas vuoteen 1920 mennessä kumpikin lukema oli kasvanut yhdellä. Vuonna 1919 Rautalammista määrättiin erotettavaksi Konneveden seurakunta, johon Mäkäräniemikin liitettiin, vaikka eräs kylän talollinen vastustikin tätä vedoten kirkkomatkan pituuteen. Seurakunta aloitti toimintansa seuraavana vuonna ja kunnallishallinto vuonna 1922.

## Lähteet
* 
* 
### Viitteet
Danylo Demutskyi

**Danylo Demutskyi**,  (16. heinäkuuta 1893 Oh’mativ, Kiovan kuvernementti – 7. toukokuuta 1954 Kiova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen valokuvaaja ja elokuvaaja. Hänen isänsä oli säveltäjä Porfyr Demutskyi.

Demytskyille myönnettiin 1925 kultamitali Pariisissa kansainvälisessä taideteollisuusnäyttelyssä. Samana vuonna Demutskyi aloitti Odessan elokuvastudiolla (VUFKU) ja myöhemmin Kiovan elokuvastudiolla. Hän työskenteli Oleksandr Dovženkon elokuvissa *Arsenal* (1929), *[[Maa (elokuva)|Maa]]* (*Zemlja*, 1930) ja *[[Ivan – kertomus kahdesta nuoresta miehestä]]* (*Ivan*, 1933) ja perusti runollisen kamerataiteen koulukunnan. Demutskyi karkotettiin 1930-luvulla Keski-Aasiaan, ja vuoteen 1943 asti hän ei saanut siellä toimia elokuvan parissa. Tehtyään Taškentin elokuvastudiolla muutamia elokuvia hän palasi 1947 Ukrainaan, jossa hän Kiovan elokuvastudiolla kuvasi elokuvat *Podvyh rozvidnyka* (1947, 'Partiolaisen saavutus'), *U myrni dni* (1950, 'Rauhan aikaan') ja *[[Tulisydän]]* (*Taras Ševtšenko*, 1951), jonka kuvaamisesta hän sai Karlovy Varyn elokuvajuhlilla 1951 ensimmäisen palkinnon. Hänen viimeinen elokuvansa oli *Kalynovyi hai* (1953, 'Heisilehto'). Leonti Kohno on kirjoittanut Demutskyin elämäkerran, joka ilmestyi Kiovassa 1965.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Jääkiekon SM-liigan pudotuspelit 2024

**Jääkiekon SM-liigan pudotuspelit 2024** pelattiin SM-liigakauden 2023–2024 runkosarjan jälkeen alkaen 15. maaliskuuta 2024 ja päättyen 28. huhtikuuta 2024. Pudotuspeleihin etenivät runkosarjan kymmenen parasta joukkuetta, joista kuusi parasta suoraan puolivälieriin.

## Pudotuspelikaavio



## 1. kierros
Pudotuspelien 1. kierroksella pelasivat runkosarjan sijoille 7–10 sijoittuneet joukkueet: KalPa, Lukko, TPS ja Sport. Kierros pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä, jossa kahdella voitolla joukkue eteni puolivälieriin.

### KalPa – Sport


*KalPa eteni puolivälieriin voitoin 2–0.*

### Lukko – TPS


*TPS eteni puolivälieriin voitoin 2–1.*

## Puolivälierät

### Tappara – TPS


*Tappara eteni välieriin voitoin 4–2.*

### Ilves – KalPa


*KalPa eteni välieriin voitoin 4–1.*

### Pelicans – HIFK


*Pelicans eteni välieriin voitoin 4–3.*

### Kärpät – Jukurit


*Kärpät eteni välieriin voitoin 4–2.*

## Välierät

### Tappara – KalPa


*Tappara eteni finaaleihin voitoin 4–1.*

### Pelicans – Kärpät


*Pelicans eteni finaaleihin voitoin 4–1.*

## Pronssiottelu
### Kärpät – KalPa


*Kärpät voitti pronssia.*

## Loppuottelut

### Tappara – Pelicans


*Tappara voitti mestaruuden voittamalla ottelusarjan 4–1.*

## Tilastot

(*Huomioi hallien kapasiteetti, Tapparalla 12,700 ja Jukureilla 4,200.)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
Kris Keränen

**Kris Keränen** (s. 1993) on suomalainen sarjakuvantekijä ja kuvittaja. Hän on tunnettu etenkin *Ahistunu pupu* -sarjakuvasta, joka alkoi blogisarjakuvana mutta on ilmestynyt sittemmin myös albumeina.

*Ahistunu pupu: Elämältä piilopaikan sain* -albumi oli Sarjakuva-Finlandia-ehdokkaana vuonna 2016.

## Tuotanto
**Ahistunu pupu -sarja**

* #Ahistaa: Mennään elämää piiloon, 2016, Turun sarjakuvakauppa. .
* Ahistunu pupu: Elämältä piilopaikan sain, 2016, Arktinen banaani. .
* Ahistunu pupu 2: Elämä on mut siihen tottuu, 2017, Arktinen banaani. .

Näiden lisäksi Ahistunu pupu -sarjakuvia on ilmestynyt omakustannelehtinä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ahistunu pupu -sarjakuvablogi
Epic Mickey

**Epic Mickey** on vuoden 2010 toimintaseikkailupeli, jonka on kehittänyt Junction Point Studios ja julkaissut Disney Interactive Studios ja Nintendo. Peli julkaistiin ainoastaan Wiille. Pelissä Mikki Hiiri vahingoittaa vahingossa Yen Sidin unohdetuille hahmoille luomaa maailmaa, jonka sitten joutuu pelastamaan Shadow Blotilta. Pelissä on mukana myös Osku Kani. Pelillä on kaksi seuraajaa: *[[Epic Mickey 2: The Power of Two]]* ja *[[Epic Mickey: Power of Illusion]]*. Pelille julkaistaan uusioversio *[[Epic Mickey: Rebrushed]]* Nintendo Switchille.
Ruotsala (Muurla)

**Ruotsala** on kylä Salon kaupungin Muurlassa. Kylä sijaitsee Ylisjärven koillispuolella 1-tien varrella Muurlan moottoritieliittymän länsipuolella. Ruotsala ja sen kulttuurimaisema on määritelty valtakunnallisesti merkittäväksi kulttuuriympäristöksi.

Ruotsalan kylä sijaitsee näyttävällä paikalla kolmella mäellä suuren peltoaukion keskellä, jonka halki kulkee valtatie 1. Kylän eteläpuolelta kulkee seututie 110. Peltoalueen itäpuolella virtaa Ruotsalanjoki. Ruotsalan kyläalue käsittää Muurlan koko koillisosan. Kyläalue ulottuu Rajamäeltä entisen kunnanrajan myötäisesti Ruotsalanjoen yli Vähä-Rytkön, Iso-Rytkön ja Kave-Rytkön järville saakka. Ruotsalan itäosat ovat pääosin mäkistä metsämaata. Kyläkeskuksen lisäksi yksittäisiä taloja on hajallaan pitkin kylän aluetta. Järvien rannoilla on kesämökkejä.

Varhaisin maininta Ruotsalasta on 1300-luvulta. Vuoden 1540 maakirjassa mainitaan kylän kantatilat Knaapi, Hänti, Wiisas ja Lauri. Isojako toimitettiin kylässä vuonna 1796 ja jolloin Wiisas siirrettiin yhteiseltä kylätontilta omalle mäelleen. Samalla tuli tilaa avata perinteiset umpipihat ja siirtää karjasuojat etäämmälle taloista. Ruotsalan kolmen mäen rakennuskanta on peräisin 1800-luvulta ja säilynyt hyvin. Kantatilojen pihapiirit ovat pysyneet harvinaisesti muuttumattomina 1930-luvusta lähtien ja muun muassa vanhat työväen rakennukset ovat yhä olemassa.

Kolmas kylän mäistä on entistä torpparialuetta. Kantatiloista on lohkottu 1900-luvun aikana vajaa 20 pientilaa, joista suurin osa on entisiä torppia ja mäkitupia. Kylässä on ollut oma seppä ja suutari. 1930-luvulla valtatie 1, nykyinen seututie 110, rakennettiin kylän eteläpuolelta. Huomattavampi suurempi muutos kylän ympäristöön on ollut valtatie 1:n muuttaminen moottoritieksi ja sen rakentaminen kylän mäkien välistä 2000-luvun alussa.

## Lähteet
Sigurd Snåre

**Matz Sigurd Snåre** (19. maaliskuuta 1897 Kruunupyy – 6. elokuuta 1996 Karjaa) oli suomalainen säveltäjä, sovittaja, kuoronjohtaja ja musiikkipedagogi. Hän saavutti tärkeän aseman suomenruotsalaisen musiikkielämän vaikuttajana.

Snåre valmistui Helsingin konservatoriosta vuonna 1923. Hänen opettajiensa joukossa olivat Erkki Melartin, Aline Ahlfors ja Ingeborg Hymander. Vuonna 1924 Snåre sai kanttori-urkurin pätevyyden Helsingin kirkkomusiikkiopistosta. Hän teki tulevina vuosikymmeninä useita opintomatkoja Saksaan, Itävaltaan ja Italiaan. Vuosina 1923–1930 Snåre opetti laulua ja musiikkia Västnyländska ungdomsringenissä. Vuosina 1930–1967 hän opetti musiikkia Tammisaaren seminaarissa, vuodesta 1958 lehtorina. Vuosina 1967–1977 Snåre opetti musiikkia Lärkkulla-säätiön kansanopistossa. Vuonna 1948 hänestä tuli Finlands Svenska Damkörsförbundin ensimmäinen liittojohtaja. Hän sai director musiceksen arvonimen vuonna 1941 ja professorin arvonimen vuonna 1973.

Snåren tuotantoon kuuluu kantaatteja, yksinlauluja, pitkälti toistasataa kuorolaulua ja lähes kolmesataa kuorosovitusta. Hänen laulunsa tulivat yleiseen käyttöön suurilla suomenruotsalaisilla laulujuhlilla. Snåre sävelsi myös jousiorkesterille. Vuodelta 1967 on hänen pianokappaleensa *Klockorna på Lärkkulla*. Joitain vuosia ennen kuolemaansa Snåre lahjoitti jo 1920-luvun alussa käyttämänsä pianon Raaseporin musiikkiopiston Karjaan-toimipisteelle.

## Lähteet
Kutja

**Kutja** (, , ) on Itä-Euroopassa syötävä puuromainen ruoka, jota syödään erityisesti jouluna. Sitä syödään myös osassa Puolaa. Ruokalajin nimen uskotaan tulevan joko kreikan kielen sanoista *papu* () tai *vilja* ().

Mitään yhtä oikeaa reseptiä kutjalle ei ole, vaan vaihtelua on alueittain ja perheittäin sekä sen mukaan, mikä juhla on kyseessä. Kutja valmistetaan joko keittämällä vehnää tai ohraa. Tähän lisätään sitten jauhettuja unikonsiemeniä ja hunajasta valmistettua soosia. Kutja koristellaan kuivilla hedelmillä (yleensä rusinoilla) ja pähkinöillä. Toisinaan kutjaan voidaan lisätä maitoa tai kermaa, jolloin siitä tulee täyteläisempää. Myös alkoholia (esimerkiksi viiniä tai konjakkia) voidaan lisätä mausteeksi. Juhlapyhinä, kuten jouluna, syötävä kutja ei saa sisältää maitoa, koska sen pitää noudattaa paaston rajoitteita.

Kutja on vanhin ja keskeisin osa ukrainalaista joulupöytää, johon kuuluu perinteisesti 12 eri ruokalajia. Luku kuvaa 12 opetuslasta.

Jouluaterian lisäksi kutjaa syödään myös loppiaisena ja pääsiäisenä.

Kutjan syöntiin erityisesti jouluna liittyy monenlaisia perinteitä. Yhden mukaan perheen pää heittää lusikallisen kutjaa kattoon ja mitä enemmän jyviä jää kiinni kattoon, sitä parempi sato on seuraavana vuonna. Toinen perinne on heittää lusikallinen kutjaa ikkunasta, minkä on tarkoitus suojella satoa pakkaselta. Perinteisesti lapset tarjoavat kutjaa joko isovanhemmilleen tai kummeilleen saadessaan näiltä lahjoja.

## Lähteet
Tharman Shanmugaratnam

**Tharman Shanmugaratnam** (, s. 25. helmikuuta 1957) on singaporelainen poliitikko ja taloustieteilijä, joka toimii Singaporen presidenttinä vuodesta 2023. Hänellä on ollut monia korkeita virkoja 22 vuotta jatkuneen poliittisen uransa aikana.

## Lähteet
Siiri Viljakka

**Siiri Viljakka** (s. 1995 Varkaus) on suomalainen sarjakuvantekijä, kuvittaja ja kuvataiteilija.

Viljakka opiskeli Limingan taidekoulussa sarjakuvalinjalla ja jatkoi opintoja Turun Taideakatemiassa, josta hän valmistui kuvataiteilijaksi vuonna 2020. Valjakka on julkaissut sarjakuviaan lehdissä, kokoelmissa ja antologioissa. Ensimmäisen sarjakuvaromaaninsa Kohti sumua Viljakka julkaisi vuonna 2022. Pääasiassa lyijykynällä, hiilellä ja mustalla puuvärikynällä valmistettu teos oli vuonna 2023 Sarjakuva-Finlandia-palkintoehdokkaana.  Vuonna 2022 Quaareva ry myönsi Viljakalle Vuoden Queertaiteilija -tittelin.

## Sarjakuva-albumit ja -lehdet

* Viimeinen puhe - Anders Chydeniuksen paluu, 2016, DON L Inspirations, käsikirjoittanut Lauri Tuomi-Nikula. .
* Closure & Failure, 2018, omakustanne.
* Gut Feeling, 2019, omakustanne.
* Kohti sumua, 2022, Täysi Käsi. .
* The Clay, 2024, Zum Teufel, käsikirjoittanut Luke Herr. .
* Kaurisjahti, 2024, Zum Teufel, käsikirjoittanut Luke Herr. .

## Julkaisuja seuraavissa sarjakuva-antologioissa ja sarjakuvalehdissä

* Rikkinäisen mielen kuvat, 2017, Suuri Kurpitsa. .
* 101 sarjakuvaa Suomesta, 2018, Zum Teufel. .
* Betoniaaveet ja ystävät, 2020, omakustanne.
* The Dreams of Queer Utopia, 2020, digitaalinen julkaisu.
* Coronart, 2021, Ludwig Rage Book Club.
* Draw The Line, 2021, Street Noise Books. .

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Siiri Viljakan kotisivut

Koneen säätiö - Saaren kartanon residenssitaiteilijat ja -tutkijat: Siiri Viljakka. Viitattu 1.3.2024.
Epic Mickey: Rebrushed

**Epic Mickey: Rebrushed**  tai **Disney Epic Mickey: Rebrushed** on 23. syyskuuta 2024 julkaistu toimintaseikkailupeli. Se kuuluu *[[Epic Mickey (pelisarja)|Epic Mickey]]* -pelisarjaan ja on vuoden 2010 *[[Epic Mickey]]n* uusioversio. Se julkaistiin PlayStation 4:lle ja 5:lle 23. syyskuuta 2024 ja Nintendo Switchille, Windowsille, Xbox Onelle ja Xbox Series X/S:lle 24. syyskuuta 2024.

## Pelattavuus
Alkuperäisen pelin tavoin Epic Mickey: Rebrushed:ssa Mikillä on sivellin, jonka vihreällä aineella voi poistaa ympäristöstä tiettyjä asioita ja sinisellä tuoda ne takaisin. Uusina toimintoina Mikillä on syöksähdys, maahan kohdistuva isku ja sprintti.

## Lähteet
Ritva Antila-Seppä

**Ritva Anna-Liisa Antila-Seppä** (13. kesäkuuta 1930 Pieksämäki – 2023 Espoo) oli suomalainen pianisti.

Antila-Seppä kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1949 ja suoritti diplominsa Sibelius-Akatemiassa Margaret Kilpisen johdolla vuonna 1956. Hän täydensi opintojaan Sibelius-Akatemiassa Timo Mikkilän (1956–1960) ja France Ellegaardin (1961–1964) johdolla. Antila-Seppä teki vuosina 1957–1964 myös useita ulkomaille suuntautuneita opintomatkoja, joilla häntä opettivat Robert Riefling, Eduard Erdmann, Wilhelm Kempff ja Hans Leygraf.

Antila-Seppä voitti Maj Lind -pianokilpailun ja pianonsoiton akateemisen mestaruuden vuonna 1955. Hän piti ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1956 ja teki soolokonserttiensa lisäksi myös esiintymisiä orkesterisolistina. Vuoden 1964 jälkeen Antila-Seppä työskenteli pianonsoiton opettajana Helsingissä ja Espoossa.

## Lähteet
Muurlan Koski

**Muurlan Koski** on kylä Salon kaupungin Muurlassa. Kylä sijaitsee Ylisjärven koillisosaan laskevan Koskenjoen eli Ruotsalanjoen suulla.

Kosken kyläkeskus Koskipakka on syntynyt vanhalle torpparialueelle Koskenmäen itärinteelle. Koskipakan pohjoispuolelta virtaavan Koskenjoen varrella on Kosken kartano eli Eriksberg. Seututie 110 kulkee kartanon pohjoispuolelta kyläalueen pohjoisosan halki. Kosken kyläalue ulottuu Koskipakalta suorakulman muotoisesti kaakkoon entiselle kunnanrajalle saakka. Koskenpakan läpi kulkeva Koskenkyläntie yhdistyy kyläkeskuksen eteläpuolella Muurlantiehen. Risteysalueen läheisyydessä on Versowoodin lavatehdas. Muurlantie varrella on myös hieman asutusta, kuin myös Ruotsalan vastaisella rajalla 110-tien pohjoispuolella.

Kosken alueelta on tehty useita kivikautisia löytöjä. Koski mainitaan ensimmäisen kerran 1300-luvulla. Vuoden 1540 maakirjan mukaan kylässä oli neljä tilaa. Näistä yksi läänitettiin vuonna 1609 Hans Munck af Fulkilalle säteritilaksi, joka nimettiin Eriksbergiksi. Säteri peruutettiin kruunulle vuonna 1683 ja siitä tehtiin kruunun virkatalo. Yksityisomistukseen Eriksberg palasi jo 1693. Isojako toteutettiin Koskella 1796, jolloin kylässä oli kartanon lisäksi kaksi muuta tilaa. Eriksbergiin liitettiin naapurikylän Järven kantatila Pajari vuonna 1818 ja omasta kylästä Kollarin tila vuonna 1909. Vuonna 1919 Koskipakkaan perustettiin kansakoulu. Valtatie 1:n vanha linjaus eli nykyinen 110-tie rakennettiin Kosken läpi 1930-luvulla.

1920-, 1930- ja 1940-luvulla kylän torpista ja entisistä työväen asunnoista lohkottiin seitsemän itsenäistä tilaa. Sotien jälkeen kylään lohkottiin vielä 11 pientilaa sekä kaupan tontti. Kansakoulu paloi vuonna 1968 ja lopetti toimintansa. Kylän kauppa on lopettanut toimintansa, mutta läheisen Muurlan kirkonkylän kasvu on yltänyt Muurlantietä pitkin myös Kosken puolelle.

## Lähteet
The Big Cube

**The Big Cube** (Meksikossa nimellä *El terrón de azúcar*) on vuonna 1968 ensi-iltansa saanut Tito Davisonin ohjaama yhdysvaltalais-meksikolainen jännitysdraamaelokuva, jonka pääosissa ovat Lana Turner, George Chakiris ja Richard Egan.

## Juoni

Broadway-tähti Adriana Roman (Lana Turner) menee naimisiin suurliikemiehen Charles Winthropin (Dan O’Herlihy) kanssa, minkä vuoksi Charlesin ja hänen kapinallisen teini-ikäisen tyttärensä Lisan (Karin Mossberg) välit kiristyvät. Isän ja tyttären välit tulehtuvat entisestään Lisan huumekauppiaana toimivan hippipoikaystävän Johnny Allenin (George Chakiris) vuoksi. Kun Charles kuolee yllättäen, Johnny vakuuttaa Lisan uskomaan, että Adriana murhasi tämän. Johnny ja Lisa alkavat ajaa Adrianaa hulluksi terästämällä tämän lääkkeet LSD:llä.

## Näyttelijät

## Tuotanto

### Esituotanto

Tammikuuhun 1968 mennessä Motion Pictures Internationalin johtaja Steve Broidy oli neuvotellut yhteistyösopimuksen meksikolaisen Producciones Anco -elokuvayhtiön kanssa tuottaa William Douglas Lansfordin tekemän käsikirjoituksen pohjalta elokuva, jonka tuottajana olisi Lindsley Parsons ja vastaavana tuottajana Francisco Diez Barroso.

### Kuvaukset

*The Big Cuben* kahdeksanviikkoiset kuvaukset alkoivat 3. toukokuuta 1968. Elokuvan kuvauspaikaksi valittiin kustannussyistä Meksiko, jossa sitä kuvattiin Méxicossa sijaitsevilla Estudios Churubusco -studioilla ja Cozumelin saarella.

## Ensi-ilta

*The Big Cube* sai maailmanensi-iltansa Acapulcon elokuvajuhlilla Meksikossa marraskuun lopulla 1968. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Yhdysvalloissa 30. huhtikuuta 1969 Cincinnatissa, ja se julkaistiin maanlaajuisesti toukokuun aikana 1969, jolloin se sai teatteriensi-iltansa Los Angelesissa, Philadelphiassa, Chicagossa, Bostonissa ja Portlandissa. New Yorkissa elokuva sai ensi-iltansa tammikuussa 1970.

*The Big Cubesta* tehtiin espanjankielinen dubbaus, jota esitettiin meksikolaiselle yleisölle alkuperäisen englanninkielisen version ohella keväällä 1970.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* ''The Big Cuben'' traileri YouTubessa
Matkiv

**Matkiv** () kylä Ukrainan Lvivin alueen Stryin piirin eteläosassa, Kozovan maaseutuhromadan alueella. Vuonna 2001 kylässä asui 467 ihmistä, mutta väkiluku on sittemmin laskenut voimakkaasti, vuonna 2017 kirjattiin enää 257 asukasta. Dnestrin vesistöön kuuluvan Stryijoen varrella sijaitsevasta kylästä on noin 84 kilometriä piirikeskus Stryihin ja 156 kilometriä aluekeskus Lviviin (molemmat kylästä koilliseen). 

Kylä on mainittu kirjallisissa lähteissä enimmäisen kerran vuonna 1538. Nykyään paikkakunta tunnettu erityisesti Karpaattien alueen puurakentamisperinnettä edustavasta kirkostaan (Matkivin Pyhän Demetrioksen kirkko; koordinaatit ), joka valmistui vuonna 1838 (I. Melnykovytš ja V. Ivanykovytš). Tämä katolinen puukirkko on osa Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta Puolan ja Ukrainan Karpaattien puiset tserkvat. Kylän toinen suojeltu puukirkko on vuonna 1899 valmistunut Pyhän kolminaisuuden kirkko.

Boikivštšynan kansallispuisto sijaitsee Matkivin kylän etelä- ja länsipuolella.


Matkiv2.jpg|Matkivin Pyhän Demetrioksen kirkko (1838).
46-255-0017 Matkiv DSC 3600.jpg| Toinen kuva kirkosta.
Церква Святої Трійці в Селі Матків збудована майстром Лукою Снігуром в 1899 році.jpg|Pyhän Kolminaisuuden kirkko (1899).


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Barbro Bergqvist

**Barbro Margareta Bergqvist** (s. 8. kesäkuuta 1939) on suomalainen pianisti ja musiikkipedagogi.

Bergqvist opiskeli Sibelius-Akatemiassa pianonsoittoa Rolf Bergrothin, Timo Mikkilän ja France Ellegaardin johdolla. Hän suoritti musiikinopettajan tutkinnon vuonna 1960 ja pianodiplominsa vuonna 1965. Hän voitti Maj Lind -pianokilpailun vuonna 1959. Bergqvist on esiintynyt orkesterisolistina ja julkaissut musiikkipedagogisia artikkeleita. Vuonna 1966 hän aloitti työskentelyn Svenska normallyceumissa Helsingissä.

## Lähteet
Monastyryštše

**Monastyryštše** () on kaupunki Ukrainan Tšerkasyn alueen Umanin piirissä. Kaupunki sijaitsee Etelä-Bugin valuma-alueeseen kuuluvan Konelkajoen (Конелка) varrella, maanteitse noin 240 kilometriä aluekeskus Tšerkasystä länteen.

Tammikuun keskilämpötila on −6,4 ja heinäkuun +19,1 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 481 millimetriä.

Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 8&nbsp;338 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 9&nbsp;463 asukasta, jotka olivat etnissti pääosin ukrainalaisia. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 16&nbsp;359 asukasta. 

Arkeologit ovat löytäneet kaupungin lähistöltä pronssikautisen asutuksen jälkiä. Tutkijoiden mukaan paikkakunnalla oli asutus Kiovan Rusin aikana (kaupungin vaakuna mainitsee vuoden 1050), mutta mongolien ja tataarien aikakauden jälkeen seutu autioitui. Sittemmin maat kuuluivat Liettuan suuriruhtinaskuntaan. Kronikoissa paikkakunta esiintyy 1500-luvun puolivälistä lähtien. Lublinin unionin (1569) jälkeen seutu kuului Puola-Liettuaan. Puolan toisessa jaossa (1793) Monastyryštše siirtyi osaksi Venäjän keisarikuntaa, jossa siitä tuli Kiovan kuvernementin Lypovetsin (ven. Lipovets) kihlakunnan osa.

Kaupunkityyppisen taajaman aseman paikkakunta sai 1957; kaupungiksi Monastyryštše nimettiin vuonna 1985.

Monastyryštše on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Umanin piiriin; sitä ennen se oli (1923–1963 ja 1966-2020) Monastyryštšen piirin hallintokeskus.

Kaupungin arkkitehtuurisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaisiin rakennuksiin lukeutuvat muun muassa aiempi kirkko (1800-luvun alusta), josta myöhemmin tehtiin piirin kulttuuritalo sekä hetman Tarnovskyn kartanon palvelijantalon rauniot (1715–1720).


Монастирище. Костел.jpg|Kulttuuritalo.
Монастирище. Церква.jpg|Kirkko.
Монастирище. Пожежна частина.jpg|Paloasema.
Монастирище. Районна бібліотека.jpg|Kirjasto.
Монастирище. Музей.jpg|Kotiseutumuseo.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kasibittinen

**Kasibittinen** tarkoittaa seuraavia:

* 8-bittinen, suorittimensa dataväylältä tai rekisterileveydeltä 8-bittinen tietotekninen laite
* *[[Kasibittinen (lehti)|Kasibittinen]]*, paperinen tietotekniikkalehti.
Raija Alestalo-Rahko

**Raija Helinä Alestalo-Rahko** (o.s. *Rahko*; s. 10. maaliskuuta 1940 Keuruu) on suomalainen pianisti.

Alestalo-Rahko kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1959 ja opiskeli pianonsoittoa Jyväskylässä Kurt Walldénin johdolla. Hän suoritti Sibelius-Akatemiassa musiikinopettajan tutkinnon vuonna 1962. Pianodiplominsa hän suoritti vuonna 1964 opettajanaan Timo Mikkilä. Alestalo-Rahkon muita opettajia olivat Reimar Riefling, Jan Hoffman, Gerald Moore ja Dmitri Baškirov. Alestalo-Rahko voitti Maj Lind -pianokilpailun vuonna 1961 ja piti ensikonserttinsa vuonna 1964. Hän jatkoi konsertoimista ja esiintymistä orkesterisolistina Suomessa ja Ruotsissa. Hän on esiintynyt myös säestäjänä ja toiminut korrepetiittorina.

Alestalo-Rahko työskenteli musiikkiopiston opettajana Savonlinnassa vuosina 1965–1966 ja aloitti opettamisen Sibelius-Akatemiassa vuonna 1969. Hän meni vuonna 1962 naimisiin Timo Rahkon kanssa.

## Lähteet
Pomitšna

**Pomitšna** () on kaupunki Ukrainan Kirovohradin alueen Novoukrajinkan piirin Pomitšnan hromadassa. Pomitšna sijaitsee Etelä-Bugin vesistön valuma-alueella, 84 kilometriä aluekeskus Kropyvnytskyista länsilounaaseen. Kaupunki on rautatien risteyspaikkakunta ja siellä on rautatieasema.

Tammikuun keskilämpötila -5,5 °C ja heinäkuun +20,5 °C. Keskimääräinen vuosisademäärä 520 millimetriä.

Paikkakunnan nimi liittyy Zaporižžjan kasakoihin. Nykyisen kaupungin paikkeille muutti 1700-luvulla kasakoita, ja he perustivat sinne slobodan. Kylä toimitti ruokaa nykyisessä Kropyvnytskyissä sijainneeseen Pyhän Elisabetin linnoitukseen. Kylä nimettiin avun antamisen perusteella ), apua antava (kylä). Rautatie alkoi kulkea Pomitšnan kautta vuonna 1868. Kaupunkityyppisen taajaman aseman se sai vuonna 1938 ja kaupungin aseman 1957.

Ukrainan tilastokeskus arvio kaupungin väkiluvuksi 8&nbsp;608 asukasta (1.1.2022). Vuonna 2001 asukkaita oli 10&nbsp;913, joista etnisesti ukrainalaisia oli 93,35 prosenttia, venäläisiä 4,52 prosenttia, ja valko-venäläisiä	0,66 prosenttia. Västeönlaskennassa 1989 kaupunkiin kirjattiin 12&nbsp;322 asukasta. 

Pomitšna oli aiemmin osa Dobrovelytškivkan piiriä. Kesän 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa piirien lukumäärää supistettiin merkittävästi ja kaupunki tuli osaksi laajentunutta Novoukrajinkan piiriä.


Водогінна вежа конструкції Володимира Шухова Помічна 1.jpg|Vladimir Šuhovin suunnittelema vanha vesitorni.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kirsti Hammarberg

**Kirsti Lydia Salmelin** (o.s. *Hammarberg*; 18. kesäkuuta 1912 Helsinki – 7. huhtikuuta 2002) oli suomalainen oopperalaulaja, joka oli äänityypiltään draamallinen sopraano.

Hammarberg opiskeli laulua vuodesta 1933 Helsingin konservatoriossa opettajanaan Lahja Linko. Lisäksi hän suoritti yksityisiä opintoja Hanna Granfeltin johdolla ja Berliinissä. Hammarberg teki esiintymisiä Suomen kansallisoopperassa vuosina 1937–1954. Rooleihin kuuluivat Santuzza, Tosca, Leonora, Musette ja Tatjana. Lisäksi Hammarberg teki esiintymisiä Aleksandr Dargomyžskin *Rusalkassa* (*Vedenneito*) sekä Emmerich Kálmánin teoksissa *Tatárjárás* (*Syysmanööverit*) ja *[[Gräfin Mariza]]* (*Kreivitär Mariza*).

Vuosina 1947–1970 Hammarberg oli Tampereen Oopperan johtava sopraano. Hän on tulkinnut myös konserttiohjelmistoa orkesterien kanssa. Hammarbergin vanhemmat olivat Juho Hammarberg ja Lydia Leskinen. Hammarberg oli vuodesta 1938 naimisissa toimitusjohtaja Simo Erik Waldemar Salmelinin (1913–1973) kanssa. Salmelinit on haudattu Tampereelle Kalevankankaan hautausmaalle.

## Lähteet
Artturi Aarnio

**Kaarlo Artturi Aarnio** (alun perin *Ågren*; 1879–1956) oli suomalainen kirkkomuusikko, kuoronjohtaja ja säveltäjä.

Aarnio opiskeli paitsi Suomessa, myös Sternin konservatoriossa (1907–1908) ja Pietarin konservatoriossa (1915–1916). Hän työskenteli Lahden seurakunnan kanttori-urkurina vuosina 1917–1949. Aarnion sävellystuotantoon kuuluu sekakuorolauluja, kuten hengelliset sävellykset *Oi nouse sä nukkuva* ja *Kun matkani muistoja mietiskelen*.

## Lähteet
Axel Helmer

**Axel Erik Helmer** (18. syyskuuta 1925 Tukholma, Ruotsi – 4. lokakuuta 2001 Farsta, Ruotsi) oli ruotsalainen musiikkitieteilijä.

Helmer väitteli filosofian tohtoriksi Uppsalan yliopistossa vuonna 1973. Hän opiskeli myös pianonsoittoa ja sävellystä. Helmer työskenteli Ruotsin musiikintutkimusliiton sihteerinä ja varapuheenjohtajana. Lisäksi hän oli *[[Svensk tidskrift för musikforskning]]* -julkaisun toimitussihteeri. Helmeristä tuli Ruotsin musiikkihistoriallisen arkiston johtaja sen perustamisen (1965) yhteydessä. Hän keskittyi Ruotsin 1800- ja 1900-luvun musiikin historian tutkimukseen erityisesti yksinlaulun osalta. Hän teki lukuisia julkaisuja muun muassa ruotsalaisesta yksinlaulusta ja Ture Rangströmistä.

## Lähteet
Jukka Hulkkonen

**Jukka Tapani Hulkkonen** (s. 11. lokakuuta 1955 Hyrynsalmi) on suomalainen metsänhoitaja ja pankinjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Jukka Hulkkonen syntyi toimitusjohtaja Kosti Hulkkosen ja Elsa Härkösen perheeseen. Hän avioitui 1984 metsänhoitaja Annikka Helena Selanderin kanssa. Hulkkonen tuli ylioppilaaksi Puolangan lukiosta 1976 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1983. Hän oli metsätaloustöissä 1973–1980, Metsäntutkimuslaitoksen mittausryhmän johtaja 1980, Tehdaspuu Oy:n metsäinventoija 1981 ja Osuuspankkien Keskusliiton esimiesharjoittelija 1982.

Suur-Helsingin Osuuspankin konttorinjohtaja Hulkkonen oli 1983, Oulun Osuuspankin yritysasiamies 1984, Kainuun Osuuspankin aluejohtaja 1984–1989, Joensuun Osuuspankin pankinjohtaja 1989–1996, Salon Seudun Osuuspankin toimitusjohtaja 1997–2009 ja sitten Salon Osuuspankin, vuodesta 2013 Lounaismaan Osuuspankin toimitusjohtaja. Hänellä on ollut myös useita pankkialan ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Hulkkonen sai 2011. 

## Lähteet
Raisin kirkko

**Raisin kirkko** () on Raisin kunnassa Tromssan läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1856.
## Kuvia

Nordreisa kirke inni.jpg|Kirkkosali
Orgel Nordreisa.jpg|Urut
Alter Nordreisa kirke.jpg|Alttari

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Liar

**Liar** voi tarkoittaa seuraavia:

* ”Liar”, Silia Kapriksen kappale, Kyproksen edustaja Eurovision laulukilpailussa 2024
* ”Liar”, Megadethin kappale vuodelta 1988

## Katso myös
* The Liar, hesinkiläinen rock-yhtye
* ”Liar Liar”, Cris Cabin kappale vuodelta 2013
* *[[Valehtelija, valehtelija]]* (), yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1997
Storslett

**Storslett** (kveeniksi *Hansinkenttä*) on taajama Raisin kunnassa Tromssan läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 1,6 neliökilometriä ja asukasluku 1&nbsp;830 vuonna 2023.

Nordreisa kirke 2 cropped.JPG|Raisin kirkko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sørkjosen

**Sørkjosen** (kveeniksi *Rässikäinen*, ) on taajama Raisin kunnassa Tromssan läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 814 vuonna 2023.

Sørkjosen lufthavn.JPG|Sørkjosenin lentoasema

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sørkjosenin lentoasema

**Sørkjosenin lentoasema** (, , ) on Raisin kunnassa pohjoisessa Norjassa sijaitseva lentoasema. Se avattiin vuonna 1974.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kari Veiteberg

**Kari Veiteberg** (s. 4. helmikuuta 1961 Stord) on norjalainen teologi ja pappi, joka on toiminut Oslon hiippakunnan piispana vuodesta 2017. Veiteberg valmistui Oslon yliopistosta vuonna 1988 ja väitteli teologian tohtoriksi 2006 aiheenaan kasteen toimittaminen Norjan kirkossa. Tammikuussa 2024 Veiteberg ilmoitti vetäytyvänsä piispan virasta kuluvan vuoden aikana.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lennart Brunberg

**Lennart Brunberg** (13. marraskuuta 1891 Porvoon maalaiskunta – 13. tammikuuta 1945 Porvoo) oli suomalainen Porvoossa vaikuttanut makeistehtailija ja Brunbergin makeisyrityksen perustaja ja johtaja.

Lennart Brunberg meni vuonna 1907 16-vuotiaana oppipojaksi porvoolaiseen A. W. Lindforsin karamelli- ja marmelaatitehtaaseen. Tämän tehtaan oli perustanut vuonna 1897 leipuri A. W. Lindfors ja vuodesta 1898 sen omisti Lindforsin poika Ivar Lindfors. Vuonna 1922 Lindforsin tehtaalla työnjohtajana toiminut Lennart Brunberg perusti oman yrityksen Brunbergin karamellitehtaan Porvooseen Lundinkatu 12:ään, nykyisen Lundin ostoskeskuksen paikalle. Vuonna 1925 Brunbergin tehdas siirtyi suurempiin tiloihin Villa Borgiin Papinkatu 17:sta. Jo 1927 Brunbergin valmistama makeismäärä ylitti Lindforsin tehtaan tuotannon. Vuonna 1928 Lennart Brunberg osti sitten Ivar Lindforsilta Lindforsin makeistehtaan ja muodosti uuden yrityksen nimellä Oy Brunberg-Lindfors Ab. Yritys toimi Lindforsin tehtaan tiloissa Raatihuoneenkadulla. Vuonna 1929 Brunberg osti vielä helsinkiläisen vuonna 1923 perustetun Mella Oy:n makeistehtaan koneet ja oikeuden kaikkiin Mellan tavaramerkkeihin.

Lennart Brunberg harrasti musiikkia ja kuorolaulua. Hän soitti itse viulua ja selloa ja oli mukana muun muassa urheiluseura Akilleksen Sångarbröder-kuorossa, jonka johtajana oli leipuri A. W. Lindforsin poika, painin olympiavoittaja Adolf Lindfors. Brunberg oli mukana perustamassa Porvoon Orkesteriyhdistystä ja Mimerin jousiorkesteria ja hän toimi jälkimmäisen johtajana. Hän hankki Porvoon Konserttikannatusyhdistyksen kautta tunnettuja muusikkoja esiintymään Porvoseen. Brunberg harrasti lisäksi urheilua Porvoon Akilles-urheiluseuran piirissä. Brunberg oli Porvoon kaupunginvaltuuston jäsenenä ja hän toimi Porvoon Käsityö- ja Tehdasyhdistyksen puheenjohtajana. 

Täyttäessään 50 vuotta vuonna 1941 Lennart Brunberg teki merkittävän lahjoituksen talvi- ja jatkosodan ruotsinkielisiä sotainvalideja varten perustetulle Porvoon Soturikylälle. Tähän kylään kuului parikymmentä asuinrakennusta ja talousrakennuksia. Brunberg lahjoitti 1941 varoja myös suomenkielisen sotainvalidikylän perustamiseen Askolan Juornaankylään.

Lennart Brunberg menehtyi aamulla 13. tammikuuta 1945 tulipalossa, jossa tuhotui Brunbergin tehtaan konttorirakennus, jossa sijaitsi myös tehtaan lähettämö, valmiiden tuotteiden varasto ja alakerrassa Brunbergin oma asunto. Samassa talossa asunut Lennart Brunbergin poika Börje Brunberg onnistui pelastautumaan talon yläkerrasta. Palo oli saanut alkunsa Lennart Brunbergin makuuhuoneesta mahdollisesti hänen käyttämästään lämpötyynystä. Brunberg oli herännyt palon alkaessa mutta hän menehtyi yrittäessään soittaa puhelimella apua. 

Vuonna 1988 Brunbergin perilliset perustivat Lennart Brunbergin muiston kunniaksi Povoon kulttuurielämää ja erityisesti musiikkia tukevan Brunbergin säätiön.

## Lähteet
Lisa Aisato

**Lisa Aisato N’jie Solberg** (s. 23. heinäkuuta 1981 Kolbotn) on norjalais-gambialainen kuvittaja ja lastenkirjailija. Hän on sekä kirjoittanut omia lastenkirjoja että kuvittanut muiden teoksia.
## Bibliografia
* *Mine to oldemødre* (2008)
* *Odd er et egg* (2010)
* *Fugl* (2013)
* *En fisk til Luna* (2014)
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Porfyr Demutskyi

**Porfyr (Porfyri) Demutskyi**, ; (22. maaliskuuta 1860 Janyšivka, Kiovan kuvernementti – 3. kesäkuuta 1927 Kiova) oli ukrainalainen folkloristi, säveltäjä, kapellimestari, ammatiltaan lääkäri. Hänen poikansa oli elokuvaaja Danylo Demutskyi.

Demutskyi perusti vuonna 1892 kuoron Oh’mativissa Kiovan alueella ja vei sen kiertueelle ympäri Ukrainaa. Hän keräsi ja äänitti runsaat tuhat ukrainalaista kansanlaulua ja kiinnitti erityistä huomiota kansanmusiikkiin. Hän aloitti työnsä Kiovassa vuonna 1918 ja liittyi vuonna 1921 Ukrainan tiedeakatemian etnografiseen toimikuntaan. Hänen tärkeimmät kokoelmansa ovat *Narodni ukrajinski pisni v Kyjivštšyni* ('Ukrainalaisia kansanlauluja Kiovan alueella', 2 osaa, 1905–1907). ja postuumisti julkaistu *Ukrajinski narodni pisni*. Bahatoholossja (Ukrainian Folk Songs: Polyphony, 1954); hän kirjoitti myös teoksen Lira ta jiji motyvy (*Lyyra ja sen motiivit*, Kiova 1903).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Henning von Rettig

**Robert Henning von Rettig** (26. helmikuuta 1866 Gävle, Ruotsi – 28. helmikuuta 1924 Turku) oli suomalainen tupakkatehtailija ja konsuli.

Henning von Rettigin vanhemmat olivat Rettigin tupakkatehtaan johtaja, kauppaneuvos Per Fredrik Rettig ja Maria Sofia von Horn. Hän pääsi ylioppilaaksi 1885 Turun ruotsalaisesta lyseosta. Hän matkusti sitten ulkomaille harjoittaen siellä kieliopintoja sekä opiskeli omaa alaansa eräissä suurissa saksalaisissa tupakkatehtaissa. 

Palattuaan Suomeen Henning von Rettig meni Rettigin tupakkatehtaan palvelukseen ja tuli yrityksen osakkaaksi ja johtajaksi. Hänen kaudellaan Rettigin tupakkatehtaassa siirryttiin koneelliseen tupakkatuotteiden valmistukseen ja tehdas laajeni yhdeksi suurimmista alallaan Suomessa. Henning von Rettig omisti Raadelman kartanon.

Henning von Rettig oli naimisissa vuodesta 1893 Anna Adelaide von Hornin kanssa. Heidän poikansa oli vuorineuvos Hans von Rettig.

## Lähteet
Mohammed Shahabuddin

**Mohammed Shahabuddin** (; s. 10. joulukuuta 1949) on bangladeshilainen juristi ja poliitikko, joka on toiminut Bangladeshin presidenttinä huhtikuusta 2023 alkaen.

Shahabuddin valmistui Rajshahin yliopistosta vuonna 1975. Hän oli poliittisesti aktiivinen jo opiskeluaikoinaan. Hän osallistui Bangladeshin itsenäisyyssotaan ja osallistui politiikkaan myös itsenäisessä Bangladeshissa. Hän protestoi Mujibur Rahmanin murhan jälkeen valtaan noussutta hallitusta vastaan ja joutui kolmeksi vuodeksi vankilaan.  Hän teki 25-vuotisen uran tuomarina, jäi eläkkeelle 2006 ja palasi aktiivisemmin poliittiseen toimintaan Awamiliiton riveissä.  Vuosina 2011–2016 hän oli korruption vastaisen komission jäsen.

Vuonna 2023 hänet valittiin presidentiksi vaalien ainoana ehdokkaana. Awamiliitto, jolla oli suora enemmistö parlamentissa asetti hänet ehdokkaakseen. Edeltäjä Abdul Hamid oli ollut vallassa jo perustuslain säätämän enimmäisajan, eli kaksi kautta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Santiago Peña

**Santiago Peña** (s. 16. marraskuuta 1978) on paraguaylainen poliitikko, joka on toiminut maansa presidenttinä elokuusta 2023.

Peña opiskeli taloustiedettä Paraguayssa ja hallintoa Yhdysvalloissa. Hän työskenteli Paraguayn keskuspankissa ja nousi sieltä valtionvarainministeriksi vuonna 2015.

## Lähteet
P. Ramlee

**Ramlee bin Puteh**, taiteilijanimi: **P. Ramlee**, (alkuperäinen nimi: **Teuku Zakaria bin Teuku Nyak Puteh**; 22. maaliskuuta 1929 Penang – 29. toukokuuta 1973 Kuala Lumpur) oli malesialainen elokuvaohjaaja, näyttelijä, käsikirjoittaja ja lauluntekijä, joka vaikutti merkittävästi Malesian elokuva- ja musiikkialaan. P. Ramlee aloitti uransa näyttelijänä ja laulajana 1940-luvulla ja nousi nopeasti Malesian elokuvateollisuuden kärkinimeksi. Hänet tunnetaan erityisesti melodraamoistaan, kuten *Ibu Mertua-ku* ja *Madu Tiga*, sekä lauluistaan, kuten "Di Mana Kan Ku Cari Ganti" ja "Getaran Jiwa".

P. Ramlee oli monipuolinen taiteilija ja toimi niin näyttelijänä kuin ohjaajanakin. Hän ohjasi ja näytteli yli 60 elokuvassa, ja hänen työnsä käsittelevät usein yhteiskunnallisia ja inhimillisiä teemoja. P. Ramleeta pidetään yhtenä Malesian elokuvahistorian merkittävimmistä hahmoista hänen vaikutuksensa ja panoksensa vuoksi maan elokuva- ja musiikkikulttuuriin.

P. Ramlee kuoli 29. toukokuuta 1973 sairauskohtaukseen Kuala Lumpurissa.

## Filmografia

* Abu Hassan Penchuri (1955)
* Ahmad Albab (1968)
* Ali Baba Bujang Lapok (1961)
* Aloha (1950)
* Anak Bapak (1968)
* Anak-ku Sazali (1956)
* Anjoran Nasib (1952)
* Antara Dua Darjat (1960)
* Antara Senyum Dan Tangis (1952)
* Bakti (1950)
* Bujang Lapok (1957)
* Bukan Salah Ibu Mengandung' (1969)
* Chinta (1948)
* Dajal Suchi (1965)
* Di Belakang Tabir (1969)
* Do Re Mi (1966)
* Doktor Rushdi (1970)
* Enam Jahanam (1969)
* Gelora (1970)
* Gerimis (1968)
* Hang Tuah (1956)
* Hujan Panas (1953)
* Ibu / Mother (1953)
* Ibu Mertua Ku (1962)
* Jangan Tinggal Daku (1971)
* Juwita (1951)
* Kanchan Tirana (1969)
* Keluarga 69 (1967)
* Labu Dan Labi (1962)
* Laksamana Do Re Mi (1972)
* Love Parade (1963)
* Madu Tiga (1964)
* Masam Masam Manis (1965))

* Melanchong Ke Tokyo (1964)
* Merana (1954)
* Miskin (1952)
* Musang Berjanggut (1959)
* Nasib (1949)
* Nasib Do Re Mi (1966)
* Nasib Si Labu Labi (1963)
* Nilam (1949)
* Noor Asmara (1949)
* Nujum Pak Belalang (1959)
* Pancha Delima (1957)
* Panggilan Pulau (1954)
* Patah Hati (1952)
* Penarek Becha (1955)
* Pendekar Bujang Lapok (1959)
* Penghidupan (1951)
* Perjodohan (1954)
* Putus Harapan (1953)
* Putus Sudah Kaseh Sayang (1971)
* Rachun Dunia (1950)
* Ragam P Ramlee & Damaq (1964)
* Sabarudin Tukang Kasut (1966)
* Se Merah Padi (1956)
* Sedarah (1952)
* Sejoli (1951)
* Seniman Bujang Lapok (1961)
* Sergeant Hassan (1958)
* Sesudah Suboh (1967)
* Siapa Salah (1953)
* Sitora Harimau Jadian (1964)
* Sumpah Orang Minyak (1958)
* Takdir Illahi (1950)
* Tiga Abdul (1964)

## Lähteet
Malplaquet’n taistelu

**Malplaquet’n taistelu** käytiin 11. syyskuuta vuonna 1709 Koillis-Ranskassa. Se oli osa Espanjan perimyssotaa. Taistelu käytiin lähellä Malplaquet’n kylää, joka sijaitsi nykyisen Ranskan ja Belgian rajan tuntumassa. 

Taistelussa olivat vastakkain Ranskan 90&nbsp;000 miehen armeija, jota johtivat marsalkat Claude de Villars ja Louis François Boufflers, ja Ison-Britannian, Alankomaiden ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan liittokunnan 100&nbsp;000 miehen armeija, jota johtivat Marlborough’n herttua John Churchill ja Savoijin prinssi Eugen. Verinen taistelu päättyi ranskalaisten vetäytymiseen. Liittokunnan armeija menetti kaatuneina ja haavoittuneina 22&nbsp;000 miestä ja Ranskan armeija 12&nbsp;000 miestä. Ranskan armeijan kannalta Villarsin paha haavoittuminen taistelun aikana oli ollut kohtalokasta. Lopputulos oli Ranskalle torjuntavoitto, koska liittokunnan armeijan tavoitteena oli ollut Ranskan armeijan tuhoaminen. Peräytyessään se oli kuitenkin kaikkea muuta kuin tuhottu, eikä liittokunnan armeija voinut ajatella marssia kohti Pariisia.

## Lähteet
Jani Ruotsalainen

**Jani Ruotsalainen** (s. 2. maaliskuuta 1974) on suomalainen ravivalmentaja ja -ohjastaja.

Ruotsalainen voitti vuonna 2023 ohjastajana ja valmentajana suomenhevosten suurimmat ikäluokkakilpailut, 4-vuotiaiden kriteriumin Paavolan Hurmoksella ja 5-vuotiaiden derbyn Wertillä. Ruotsalainen on toinen valmentaja, jonka hevoset ovat samana vuonna voittaneet molemmat kilpailut. Ruotsalaiselle myönnettiin voitoista vuoden 2023 raviteko -palkinto. Paavolan Hurmos voitti myös Derbyn 2024.

Ruotsalaisen puoliso on Anu Suutari, joka palkittiin vuoden 2023 hevosenhoitajana. Heidän valmennustallinsa on Juvalla.

Tuhannennen voittonsa Jani Ruotsalainen ohjasti Diktaattorilla 15. marraskuuta 2014 Killerillä. ja 2000. voittonsa Ypäjä Saagalla Kuopiossa 13. lokakuuta 2024.
## Lähteet