Syskyänjoki

**Syskyänjoki** () on Venäjällä Karjalan tasavallassa Pitkärannan piirissä virtaava 34&nbsp;kilometriä joki, joka laskee Laatokkaan.

## Joen kulku
Joki saa alkunsa Syskyjärvesä noin 20&nbsp;kilometriä Impilahdesta koilliseen päin. Ensimmäisten kuuden kilometrin matkalla joki hakeutuu mäkien välistä alemmaksi, jossa se virtaa kahden pienen lammen, Ylä-Sulkulammen ja Sulkulammen, läpi. Joelle on kertynyt pudotusta 12&nbsp;metriä Sulkulampeen mennessä. Joessa on jatkossakin jyrkkyyttä ja siinä esiintyy peräkkäisiä koskia. Virtaussuunta on aluksi eteläinen ja joki kääntyy vaiheittain lounaaseen päin. Siihen yhtyy lyhyet Pinkanoja ja Kanavaoja. Kelivaaran kohdalla joki saapuu alangolle ja se alkaa meanderoida suuntanaan länsi. Siihen yhtyy pohjoisesta tuleva suuri sivujoki Kulismajoki (, pituus 16&nbsp;km, valuma-alue 156&nbsp;km² ), jonka uoma on alajuoksulla yhtä mutkainen. Pohjoispuolella sijaitsee Ruokojärvi, jonka laskuoja yhtyy jokeen. Yhtymäkohdan jälkeen mutkainen joki kaartaa etelään Kitilän kylälle (), missä se laskee pieneen Kitilänjärveen (). Joki poistuu järvestä länteen päin 2,5&nbsp;kilometriä Kitilänjokena tunnettua uomaa pitkin Matkalammelle, jossa joki kääntyy etelään Polviselän Jylhävaaran ja Tattarvaaran välistä laskien Laatokkaan Syskyänlahteen. Joen virtaama joen alajuoksulla on 5,3&nbsp;m³/s, joka ei kuitenkaan perustu pitkäaikaiselle mittaussarjalle .

Кителя, Сюскюянйоки, 1944.04.21ав.jpg|Rautatien Syskyänjoen ylityskohta Kitelän kylässä vuonna 1944
Aerial view of Syskyänjoki (2).jpg|Näkymä Laatokan suuntaan alajuoksulla
Aerial view of Syskyänjoki.ogg|Alajuoksun romahtanut silta


## Luontoarvoja
Joen yläjuoksulla on joen keskimääräinen kaltevuus suuri ja joessa esiintyy neljä merkittävää koskijaksoa. Olosuhteet ovat hyvät joessa esiintyvälle jokihelmisimpukalle ja joessa kutevalle Laatokasta sinne nousevalle lohelle. Simpukat elävät koko joen pituudella. Ne esiintyvät yksittäisinä yksilöinä tai ne muodostavat suuria kolonioita. Simpukan lisääntymiselle tärkeä lohi kuljettaa simpukan toukkia yläjuoksulle, jossa ne irrottautuvat myöhemmin veden kuljettamiksi ja kiinnittyvät sitten joen pohjalle. Lohen esiintymistiheys on joen kohdasta riippuen 22–179 yksilöä aarilla ja simpukalla noin 20 yksilöä aarilla. Lohen poikasten selviytymistä on tutkittu ja siinä on havaittu eri vuosina suuria eroavaisuuksia.

Laatokan rehevöitymisen ehkäisemisessä ovat myös suomalaiset olleet mukana erilaisin hankkein. Joen tilaa on tutkittu alustavasti 2010-luvulla . Syskyänjoen alajuoksun tilaa pyritään kohentamaan laatimalla sille kunnostussuunnitelma. On havaittu, että joen myllyjen patorakennelmien rapistuminen on mahdollistanut lohelle nousemisen myös yläjuoksulle kutemaan, mikä on ollut eduksi myös jokihelmisimpukalle. Syskyänjoessa oleva simpukkapopulaatio lienee seudun ainoa.

Joen vedenlaatua on tutkittu tarkemmin vasta 2010-luvulla. Luvut ilmoitetaan tässä ensin yläjuoksulta ja sitten alajuoksulta. Vedenväri on silloin 100&nbsp;deg ja 75&nbsp;deg, happamuustaso pH&nbsp;6,40 ja pH&nbsp;6,94, kokonaisfosforipitoisuus 9,3&nbsp;μg/l ja 16,3&nbsp;μg/l ja kokonaistyppipitoisuus 850&nbsp;μg/l ja 540&nbsp;μg/l (μg/l eli mikrogrammaa litrassa vettä). Erässä toisessa tutkimuksessa saatiin happamuustasoksi pH&nbsp;6,3–6,9, fosforipitoisuudeksi 9,3–41,1&nbsp;μg/l ja typpipitoisuudeksi 540–850&nbsp;μg/l.

## Historiaa
Syskyänjoessa on sijainnut vesivoimalaitos, joka saattoi tuhoutua sodassa ja jonka rakenteet ovat nykyään raunioina.

Impilahti,Syskyä, Syskyän raunioitunut voimalaitos, SAKuva-149393.jpg|Syskyän raunioitunut voimala vuonna 1944
Remains of hydroelectric power plant in Syskyä (3).jpg|Voimalan nykyiset jäännökset marraskuussa 2021
Питкярантский р-н, Сюскюя, ГЭС, остатки плотины (1).jpg|Patorakenteiden jäänteet
Сюскюя Бывшая плотина на Сюскюянйоки.jpg|Joen vesi on humuksen värjäämää


## Valuma-alue
### Pääuoman kulku
Joen pääuoman kulusta ei ole löytynyt lähteitä. Joki alkaa Syskyjärvestä, johon laskee kaksi suurempaa tulouomaa. Pohjoisesta laskee järven luoteisrantaan Kytsinoja ja itärantaan Heinäoja ( ). Koska siitä on vesistörekisterissä tietoa, voidaan sitä pitää pääuoman osana. Viirukkalammen kohdalla on kuitenkin haarautumiskohta. Lampeen laskee pohjoisesta Luoto-oja ja idästä Varpaoja. Vesistörekisterissä ei ole näistä muuta tietoa kuin, että Heinäoja toinen nimi on Luoto-oja. Ilman muuta vihjettä voi lukija uskoa väitettä, että Luoto-oja olisi pääuoman osa. Koska Luoto-oja ja Heinäoja olisivat yhdessä 12&nbsp;kilometriä pitkä , Syskyjärven selkä 3&nbsp;kilometriä pitkä ja Syskyänjoki 34&nbsp;kilometriä pitkä , tulee pääuoman pituudeksi 49&nbsp;kilometriä.

### Valuma-alueen rakenne
Sekä Syskyänjoki että Kulismajoki ovat pituuksiltaan ja valuma-alueiltaan tasaveroiset jokihaarat. Siksi valuma-alueen virtavettä voi pitää rakenteeltaan Y-kirjaimen muotoisena. Koko valuma-alueen pinta-ala on 486&nbsp;neliökilometriä (km² , tai 477&nbsp;km² ), josta Kulismajoelle kuuluu 156&nbsp;km²&nbsp;(33&nbsp;%).

Valuma-alueesta 89&nbsp;% on metsämaata, 4,0&nbsp;% on turvemaata ja 4,8&nbsp;% järviä tai vesistöjä.

## Lähteet
### Huomioita

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Berghell, Hugo: Salmi ja Suojärvi (selitys maalajikarttoihin), Suomen Geologinen yleiskartta, 1927
* Patronen, Outi: Rajakarjalainen sukunimistö ja sen muuttuminen (lisensiaattityö), Helsingin yliopisto, 2009 (alueen asukaiden sukunimiä ja paikannimiä)
* Kulismajoen vesiputous (701)
* Kulismajoen vesiputous (702)
* Kulismajoen vesiputous (703)