open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Besleria

**Besleria** on gesneriakasvien heimoon kuuluva suku. Siihen kuuluu noin 160 lajia, jotka ovat yleensä suurikokoisia ja pienikukkaisia ja ne ovat kasvupaikan suhteen melko vaativia. Niitä esiintyy luonnonvaraisina Etelä- ja Keski-Amerikassa ja Karibian alueella ja ne kasvavat enimmäkseen sademetsissä. Ne menestyvät olosuhteissa, joissa on maaperä on tasaisen kostea ja ilma on kostea. Sukuun kuuluu kenttäkerroksen kasveja, pensaita ja pieniä puita. Suvun kasvien hedelmät ovat marjoja. Suvun lajit kasvavat yleensä maassa, mutta jotkut niistä ovat epifyyttejä. Ne ovat pystykasvuisia, niiden varret eivät yleensä ole kovin haaroittuneita ja lehtiasento on vastakkainen. Kukkien verhiöissä on viisi lohkoa. Kukat ovat väriltään valkoisia, keltaisia, oransseja tai punaisia ja ne ovat muodoltaan yleensä lieriömäisiä.

## Lähteet
Joan Heller Brown

**Joan Heller Brown** on yhdysvaltalainen farmakologi. Hän on Kalifornian yliopiston San Diegon kampuksen professori ja farmakologian laitoksen johtaja sekä *[[Molecular Pharmacology]]* -tiedejulkaisun entinen päätoimittaja. Heller Brown tutkii G-proteiinikytkentäisiä reseptoreja ja niiden vaikutusta sydämen toimintaan. Hänen tutkimuksissaan on muun muassa osoitettu, että aktiiviset muskariinireseptorit estävät adenylaattisyklaasien toimintaa ja vähentävät syklisen adenosiinimonofosfaatin tuotantoa sydämessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Heller Brown Labin kotisivut
Eugen Zabel

**Eugen Zabel** (1851 Königsberg, Preussi–1924 Berliini, Saksa) oli saksalainen kirjailija, taidearvostelija, kääntäjä ja journalisti. Hän kiersi laajalti ulkomailla ja perehtyi erityisesti oloihin Venäjällä. Hän käänsi saksaksi venäläistä kirjallisuutta, kuten Fjodor Dostojevskia, Ivan Turgenevia ja Leo Tolstoita.

Nuoruudessaan Zabel kirjoitti runoutta, ja myöhemmin Berliiniin muutettuaan hän työskenteli journalistina ja kirjailijana. Hän oli muun muassa kirjoittanut romaanin Katariina Suuresta, esseitä Leo Tolstoista ja Ivan Turgenevista sekä Anton Rubinsteinin elämäkerran. Zabelilla oli läheisiä kontakteja Venäjän keisarikuntaan, jonne hän teki useita laajoja matkoja, joista hän myös kirjoitti teoksissaan.

Zabelin ja Tšaikovskin kirjeenvaihdosta on säilynyt yksi Tšaikovskin kirjoittama kirje vuodelta 1892 sekä yksi Zabelin kirjoittama kirje, jota säilytetään Tšaikovskin muistomuseossa Klinissä. Zabelin merkittävimpiin teoksiin kuuluu Anton Rubinsteinin elämäkerta *Anton Rubinstein. Ein Künstlerleben* vuodelta 1892, sekä kaksi kirjaa Tšaikovskista ja Rubinsteinista.

## Teokset (valikoima)
* *Berthold Auerbach* (1882)
* *Ivan Turgenjev* (1884)
* *Graf A. F. von Schack* (1885) 
* *Mitternachtssonne* (huvinäytelmä)
* *Bauernfänger* (huvinäytelmä)
;Suomennettu tuotanto
* Manshurian halki [alkuteoksesta: Auf der sibirischen Bahn nach China. Berlin : 1904], toim. Santeri Ingman; teoksessa: *Uusi Siperia : sekä lyhyt esitys Manshuriasta ja Koreasta*, Söderström 1905.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Isonokkaväijy

**Isonokkaväijy** (*Megarynchus pitangua*) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa.

## Koko ja ulkonäkö
Isonokkaväijy kasvaa 21–24 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää on musta ja valkoiset silmäkulmajuovat ovat pitkät. Päälaella on oranssi laikku. Isonokkaväijyn nokka on pitkä, tukeva ja leveä. Linnun selkä ja siivet ovat ruskeat. Kurkku on valkoinen ja vatsa keltainen.

## Levinneisyys ja elintavat
Isonokkaväijyä tavataan hyvin laajalta alueelta, joka ulottuu Meksikosta Brasiliaan ja Argentiinan koilliskärkeen. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät sekä niiden aukiot ja reunamaat. Se liikkuu usein pareittain, mutta saattaa liittyä myös sekaparviin. Isonokkaväijyn ravintoa ovat hyönteisten ja sammakkoeläinten lisäksi hedelmät ja marjat. Lintu rakentaa kuppimaisen pesän puuhun ja naaras munii kaksi tai kolme munaa.

## Lähteet
Yhdysvaltain perustuslain 19. lisäys

**Yhdysvaltain perustuslain 19. lisäys** on perustuslain lisäys, jonka nojalla naiset saivat yhtäläisen äänioikeuden miesten kanssa Yhdysvalloissa.

## Tausta
Jo ennen Yhdysvaltain perustuslain muotoilua naisten äänioikeutta vastustettiin. Vallalla olevan näkemyksen mukaan miesten tehtävä oli suojella naisia politiikan pahuudelta. Naisten äänioikeutta vaativia järjestöjä oli perustettu jo ennen Yhdysvaltain sisällissotaa, mutta sodan jälkeen monet panivat yhtäläisen ja yleisen äänioikeuden vaatimisen jäihin, ja keskittyivät vastikään vapautettujen (yksinomaan miespuolisten) orjien poliittisten oikeuksien turvaamiseen.

Vuonna 1869 Wyomingin territorio takasi naisille oikeuden äänestää kaikissa vaaleissa. Tästä on esitetty parikin teoriaa, joiden mukaan naisille annettiin äänioikeus mustien äänioikeuden vesittämiseksi tai että miehistä koostuva territorion lainsäädäntöelin antoi äänioikeuden vitsinä. Joka tapauksessa Louisa Swainista tuli 6. syyskuuta 1870 ensimmäinen nainen, joka äänesti laillisesti yhdysvaltalaisissa vaaleissa.

Woodrow Wilson piti 30. syyskuuta 1918 senaatille puheen, jossa hän pyysi sitä hyväksymään ehdotuksen perustuslain lisäyksestä, jonka edustajainhuone oli hyväksynyt jo tammikuussa. Wilson oli tuolloin vasta kolmas presidentti, joka oli pitänyt puheen yksinomaan senaatille. Ehdotus meni senaatissa läpi kuitenkin vasta 4. kesäkuuta 1919 äänin 56–25.

## Teksti
The right of citizens of the United States to vote shall not be denied or abridged by the United States or by any State on account of sex.

Congress shall have power to enforce this article by appropriate legislation.Lähde:Yhdysvallat tai yksikään osavaltio älköön evätkö tai kaventako Yhdysvaltain kansalaisten äänioikeutta sukupuolen perusteella.

Kongressilla olkoon valta panna tämä artikla toimeen asianmukaisella lainsäädännöllä.

## Voimaantulo
Jotta lisäys astuisi virallisesti voimaan, sen piti kongressin hyväksynnän jälkeen saada vielä 36 osavaltion tuki.

Lisäyksen viimeiseksi taistelukentäksi nousi lopulta Tennessee, joka oli jo aikaisemmin, tosin repivien väittelyiden kautta, sallinut naisten äänestää presidentinvaaleissa. Osavaltion kuvernööri Albert Roberts oli aluksi haluton kutsumaan osavaltion lainsäädäntöelintä koolle äänestämään lisäyksen hyväksymisestä. Presidentti Wilson, jota kuvernööri suuresti ihaili, kuitenkin painosti Robertsia käsittelemään asia, jotta demokraatit voisivat kerätä siitä poliittisia pisteitä. Kuvernööri kutsui lainsäätäjät koolle 9. elokuuta.

Lisäys hyväksyttiin Tennesseen senaatissa, mutta edustajainhuoneessa äänestys päättyi aluksi tasatilanteeseen. Ratkaisevaksi ääneksi nousi 24-vuotias Harry Burn, joka oli saanut äidiltään Phoebelta kirjeen. Kirjeessä äiti oli kehottanut Harrya olemaan "kiltti poika" ja äänestämään lisäyksen puolesta. Tennessee hyväksyi lisäyksen 18. elokuuta 1919.

Lisäyksen tultua voimaan laskennallisesti 26 miljoonaa naista pääsi äänestämään.

## Lähteet
Caterina Banti

**Caterina Marianna Banti** (s. 13. kesäkuuta 1987 Rooma) on italialainen kilpapurjehtija. Hän on Nacra 17 -luokan olympiavoittaja ja kolminkertainen maailmanmestari.

Banti voitti olympialaisten Nacra 17 -luokassa Ruggero Titan kanssa kultaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. He voittivat neljä lähtöä, sijoittuivat finaalilähdössä kuudenneksi ja voittivat brittiparin John Gimson ja Anna Burnet kymmenellä pisteellä.

Banti ylsi Nacra 17 -luokan MM-kilpailuissa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon vuonna 2017 ja sai tuolloin Ruggero Titan kanssa pronssimitalin. Vuonna 2018 he voittivat maailmanmestaruuden. Vuonna 2019 MM-kilpailuista tuli seitsemäs sija, ja vuonna 2020 tuloksena oli 18. sija. Vuosina 2022 ja 2023 Banti ja Tita voittivat jälleen maailmanmestaruuden. Banti ja Tita ovat voittaneet Euroopan-mestaruuden vuosina 2017, 2018, 2020 ja 2022.

## Lähteet
Utah Mammoth

**Utah Mammoth** on yhdysvaltalainen&nbsp;ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotipaikka on Utahin osavaltion pääkaupunki Salt Lake City. Seura liittyi NHL:ään kaudeksi 2024–2025 laajennusjoukkueena, joskin ilman laajennusvarausta. Utah korvasi NHL:ssä toimintansa lopettaneen Arizona Coyotesin ja sai käyttöönsä sen jääkiekkotoiminnot kokonaisuudessaan. Näin ollen muun muassa Coyotesin pelaajat, valmentajat, seurajohto,  ja jo tehdyt varaukset siirtyivät Utahiin. Tästä huolimatta kyseessä ei ollut varsinainen seuran siirtäminen, sillä Coyotesin omistus, nimi ja tunnus jäivät Arizonaan. Seura otti Arizona Coyotesin paikan Läntisen konferenssin Keskisessä divisioonassa.

Seuran omistaa miljardööriliikemies Ryan Smith, joka omistaa myös koripalloseura Utah Jazzin ja osaomistaa jalkapalloseura Real Salt Laken.

Seura perustettiin vuonna 2024 nimellä **Utah Hockey Club**, joka oli väliaikainen nimi ensimmäiselle kaudelle. Uusi nimi ja logo paljastettiin toukokuussa 2025 ja ne otettiin käyttöön kaudelle 2025–2026.

Seurassa pelaa kaudella 2025–2026 suomalaiset puolustajat Olli Määttä, ja Juuso Välimäki.

## Tunnukset
### Seuran tunnukset
### Utah Hockey Club

Tiedosto:Utah Hockey Club logo 2024.svg| Vuosina 2024–2025

### Utah Mammoth

Tiedosto:Utah Mammoth logo 2025.svg| Vuodesta 2025 alkaen


## Pelaajat ja henkilöstö
### Kokoonpano

### Valmennus & Joukkueenjohto
* Päävalmentaja: André Tourigny 
* Apuvalmentaja: Mario Duhamel 
* Apuvalmentaja: Blaine Forsythe 
* Apuvalmentaja: John Madden 
* Maalivahtivalmentaja: Jeff Hill 
* Fysiikkavalmentaja: Dave Zenobi 
* Apufysiikkavalmentaja: Bill Nervig 
* Kehitysvalmentaja: Nathaniel Brooks 
* Taitovalmentaja: Kyle Bochek 
* Huoltopäällikkö: Stan Wilson 
* Presidentti: Chris Armstrong 
* Toimitusjohtaja: Bill Armstrong 
* Omistaja: Ryan Smith 

Lähde:

### Omistajat
Seuran omistaa Smith Entertainment Group, jota hallinnoi liikemies Ryan Smith ja hänen vaimonsa Ashley.

### Toimitusjohtajat
* Bill Armstrong (2024–)

### Päävalmentajat
* André Tourigny (2024–)

## Lähteet
Anna Burnet

**Anna Meryl Burnet** (s. 27. syyskuuta 1992 Hammersmith, Lontoo) on brittiläinen kilpapurjehtija. Hän on Nacra 17 -luokan olympiahopeamitalisti ja kaksinkertainen maailmanmestari.

Burnetin purjehdusura alkoi Northern & Clyde Yacht Clubissa, ja hän voitti kansallisen mestaruuden 420-luokassa ennen siirtymistään olympialuokkaan 470-luokassa. Burnet saavutti olympialaisten Nacra 17 -luokassa John Gimsonin kanssa hopeaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. He voittivat kolme lähtöä ja sijoittuivat finaalilähdössä viidenneksi ja hävisivät italialaisparille Caterina Banti ja Ruggero Tita kymmenellä pisteellä.

Burnet kilpaili 2010-luvun alkupuolella 470-luokassa ja sijoittui MM-kilpailuissa parhaimmillaan 14:nneksi vuonna 2014. Tämän jälkeen hän kilpaili vähän aikaa 49er FX luokassa kunnes siirtyi vuonna 2016 Nacra 17:ään. Hän sijoittui uuden luokkansa MM-kilpailuissa kuudenneksi vuonna 2017, kahdeksanneksi vuonna 2018 ja neljänneksi vuonna 2019. Vuosina 2020–2021 hän voitti John Gimsonin kanssa maailmanmestaruuden. Vuonna 2022 tuloksena oli MM-kilpailujen neljäs sija ja vuonna 2023 MM-hopeaa. Burnet ja Gimson voittivat Euroopan-mestaruuden vuosina 2021 ja 2023.

Burnet ja Gimson valittiin edustamaan Isoa-Britanniaa Pariisin 2024 olympialaisiin. He ovat valmistautuneet intensiivisesti ja harjoitelleet yhdessä Italian kumppanuusparin kanssa. Burnet ja Gimson ovat myös rikkoneet ennätyksiä purjehtimalla Belfastin Ballyholmesta Portpatrickiin alle puolessa tunnissa. Heidän tavoitteenaan on edistää meriteollisuuden hiilidioksipäästöjen vähentämistä yhteistyössä kaksinkertaisen olympiavoittajan ja valmentajan Iain Percyn kanssa.

## Lähteet
Cathayanthe

**Cathayanthe** on gesneriakasvien heimoon kuuluva suku. Suvun lajit ovat monivuotisia ja niillä on juurakot. Niillä ei ole vartta juuri lainkaan ja niissä on lehtiä harvakseltaan. Lehtilapa on karkea tai karvainen. Kukinnot ovat löysiä. Kukissa ei yleensä ole suojuslehtiä ja kukat ovat muodoltaan huulimaisia. Teriö on 7–10 cm pituinen ja heteitä on 4. Suvun ainoa laji *Cathayanthe biflora* esiintyy luonnonvaraisena Kaakkois-Aasiassa, Vietnamissa ja Kiinan Hainanilla.

## Lähteet
Capac Yupanqui

**Capac Yupanqui** (ketšuaksi Qhapaq Yupanki) oli perimätiedon mukaan inkojen viides hallitsija. Capac Yupanqui oli viimeinen Hurinin dynastiaan kuulunut hallitsija. Hän oli vallassa noin 1318–1348.

Capac Yupanquin isä Mayta Capac nimitti hänet hallitsijaksi ennen kuolemaansa. Ilmeisesti Capac Yupanqui ei ollut Mayta Capacin vanhin poika, mutta hänestä tuli hallitsija, koska vanhempaa veljeä pidettiin rumana. Capac Yupanqui oli ensimmäinen inkojen hallitsija, joka laajensi inkavaltakunnan aluetta Cuzcon jokilaakson ulkopuolelle, joskin vain noin tusinan mailin päähän laaksosta.

## Lähteet
Björling

**Björling** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Carl Olof Björling (1804–1884), ruotsalainen piispa
* Ewa Björling (s. 1961), ruotsalainen poliitikko ja kauppaministeri
* Gunnar Björling (1887–1960), suomenruotsalainen kirjailija
* Jussi Björling (1911–1960), ruotsalainen oopperalaulaja, tenori
* Manda Björling (1876–1960), ruotsalainen näyttelijä
* Renée Björling (1898–1975), ruotsalainen näyttelijä
* Sigurd Björling (1907–1983), ruotsalainen oopperalaulaja, baritoni
Jim Montgomery (jääkiekkovalmentaja)

**Jim Montgomery** (synt. 30. kesäkuuta 1969) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Montgomery pelasi ammattilaisurallaan kuusi kautta ja 122 ottelua NHL-liigassa edustaen viittä eri seuraa. Hän pelasi NHL-seurojen farmijoukkueissa AHL-liigassa 451 ottelua. Montgomery voitti urallaan AHL:n mestaruuden Calder Cupin. Hän päätti uransa kauteen 2004–2005 alasarjassa. Pelaajauransa jälkeen Montgomery on toiminut valmentajana. Hän on voittanut NHL:n parhaan valmentajan palkinnon Jack Adams Awardin kaudella 2022–2023. Marraskuusta 2024 lähtien Montgomery on toiminut St. Louis Bluesin päävalmentajana.

## Lähteet
Aarne Hellemaa

**Aarne Aukusti Hellemaa**, sukunimi aik. *Hellman* (3. syyskuuta 1902 Ulvila – 1985) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Satanahka Oy:n toimitusjohtaja.

Aarne Hellemaan vanhemmat olivat tehtailija Arthur Hellman ja Hilma Josefiina Kuusinainen. Hän valmistui diplomi-insinööriksi 1925. Hellemaa oli Friitalan nahkatehdas Oy:n palveluksessa 1926–1932 ja Satanahka Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1932 lähtien sekä Sataturve Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1942. Hän oli kansanhuoltoministeriössä toimistosihteerinä 1940–1943.

Aarne Hellemaa ja entinen Harjavallan nuorisopastori Onni Niemi perustivat Satakuntaan Kiukaisiin kokeiluoppikoulun vuonna 1956. Koulu oli ensimmäinen oppikoulun pohjalle perustunut kokeilukoulu. Kiukaisten kokeiluoppikouluun tuli perinteisen oppikoulun oheen myös käytännönläheinen kaupallinen ja tekninen linja. Kiukaisten oppikoulua hyljeksittiin aluksi paikkakunnalla, Oppilaspulasta kärsinyt koulu avattiin sitten ulkopaikkakuntalaisille, ja kouluun tuli oppilaita eri puolilta Suomea. Koulu oli aluksi viisiluokkainen, mutta se laajeni kahdeksanluokkaiseksi vuonna 1957. Kiukaisten yhteiskoulussa ja lukiossa oli sitten enimmillään yli 400 oppilasta. Koulun toiminta päättyi vuonna 2017, ja nykyisin koulun tiloissa järjestetään kansalaisopiston kursseja. Vuonna 1962 Kiukaisten koulun takana olleet perustivat Helsinkiin Koulu-uudistus ry:n. Tämä yhdistys perusti myös peruskoulun toteutusta suunnittelemaan Koulusuunnittelutoimiston, joka aloitti työnsä Väestöliiton tiloissa. Toimistossa laadittiin suunnitelmat koulutusjärjestelmän uudistamiseksi koko Suomea varten. Eduskunta hyväksyi peruskoulujen puitelain vuonna 1968, ja ensimmäisenä lääninä Suomessa Lapissa siirryttiin peruskouluun vuonna 1972.

Aarne Hellemaa oli naimisissa vuodesta 1927 Esteri Peltolan kanssa. Aarne Hellemaan veli oli kauppaneuvos Artturi Hellemaa. 

## Julkaisuja
* *Nahka ja sen valmistus*; kirj. Aarne Hellemaa, Arvi Talvitie. Eripainos Arvi Talvitien Kemiallinen teknologia 2:sta. WSOY 1945

## Lähteet
Corallodiscus

**Corallodiscus** on gesneriakasvien heimoon kuuluva suku. Suvun lajit ovat monivuotisia. Niiden tyvessä on tyviruusuke, johon lehdet ovat kiinnittyneet. Lehdet vaihtelevat kaljuista tiheästi villaisiin ja niiden muoto on suikea, soikea tai pyöreä. Lehden alapinta on läpikuultava. Kukan verholehdet ovat irrallisia lähes tyveen tai yhtenäisiä puolivälistä. Teriö on muodoltaan putkimainen ja kaksihuulinen. Kukan väri vaihtelee yleensä sinisestä violettiin, mutta se on joskus keltainen tai valkoinen. Corallodiscuksen lajeja esiintyy Himmalajalla, Kiinan luoteisosassa ja Kaakkois-Aasiassa.

## Lähteet
Love Lies Bleeding

**Love Lies Bleeding** on vuonna 2024 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen romanttinen jännityselokuva, jonka on ohjannut Rose Glass sekä käsikirjoittaneet Glass ja Weronika Tofilska. Sen pääosia esittävät Kristen Stewart, Katy O’Brian, Jena Malone, Anna Baryshnikov, Dave Franco ja Ed Harris.

Elokuva sijoittuu vuoteen 1989, ja kertoo rikosperheeseen kuuluvan kuntosalinomistajan (Stewart) ja kunnianhimoisen kehonrakentajan (O’Brian) rakkaussuhteesta.

*Love Lies Bleeding* sai maailmanensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 20. tammikuuta 2024. Suomen-ensi-iltansa se sai Night Visions -festivaaleilla 16. huhtikuuta 2024. Elokuva sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta. Elokuva on saanut kiitosta erityisesti Rose Glassin taidokkaasta ohjauksesta ja tarinan monipuolisista teemoista, jotka vaihtelevat kiihkeästä ihmissuhdekuvauksesta surrealistisiin irtiottoihin. Elokuva nousi tammikuussa Sundancen elokuvajuhlien *Midnight*-sarjan ylistetyimmäksi elokuvaksi.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto 
*
Alica Stuhlemmer

**Alica Stuhlemmer** (s. 24. elokuuta 1999 Kiel) on saksalainen kilpapurjehtija. Hän on Nacra 17 -luokan olympiapronssimitalisti vuodelta 2021.

Stuhlemmer saavutti olympialaisten Nacra 17 -luokassa Paul Kohlhoffin kanssa pronssia vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. He voittivat yhden lähdön sekä sijoittuivat kerran toiseksi ja neljä kertaa kolmanneksi. Finaalilähdössä he sijoittuivat kahdeksanneksi. Italialainen kultamitalipari oli 28 pistettä ja hopealle sijoittunut brittipari 18 pistettä Stuhlemmeriä ja Kohlhoffia edellä. Neljänneksi sijoittunut tanskalaispari hävisi saksalaisille seitsemällä pisteellä.

Stuhlemmer on sijoittunut Nacra 17 -luokan MM-kilpailuissa viidenneksi vuonna 2017, 14:nneksi vuonna 2018, 12:nneksi vuonna 2019 ja 11:nneksi vuonna 2020. Olympialaisten jälkeen vuonna 2021 hän saavutti Paul Kohlhoffin kanssa MM-pronssia. Vuoden 2023 MM-kilpailuista tuli seitsemäs sija.

## Lähteet
Lilian Genth

**Lilian Mathilde Genth** (1876 – 1953) oli yhdysvaltalainen, impressionistinen taiteilija. Hänet tunnetaan parhaiten maalauksistaan, jotka esittävät alastomia naisia luonnossa. Lisäksi hän oli kysytty muotokuvamaalari. Uransa jälkipuoliskolla hän ryhtyi maalaamaan konservatiivisempia aiheita, joihin sai inspiraatioita matkoiltaan muun muassa Pohjois-Afrikkaan, Kiinaan ja Japaniin.
## Elämänvaiheita
Genth opiskeli taidetta aluksi Philadelphia School of Design for Womenissa ja hankki opiskelurahansa tekemällä pukuja. Vuonna 1900 hän sai stipendin joka mahdollisti kahdeksi vuodeksi taideopiskelun Pariisissa. Siellä hänen opettajanaa toimi James McNeill Whistlerin oppilaana. Opettajalla oli suuri vaikutus oppilaansa taiteelliseen tyyliin. 

Yhdysvaltoihin Genth palasi vuonna 1904, jolloin hän alkoi osallistua lukuisiin näyttelyihin, ja samana vuonna hänellä oli ensimmäinen yksittäisnäyttelynsä Pennsylvania Academy of Fine Artsissa. Vasta vuonna 1906 Genth alkoi tutkia alastomia naismalleja. Hän loi tyylinsä, joka kuvaa alastoman naisen muotoa luonnollisissa maisemaympäristöissä. Hänen menestyksensä perustui hänen kykyynsä sulauttaa alaston muoto luontevasti maisemaan. Hän saavutti suurta menestystä tästä aiheesta. Vuonna 1928 hän kuitenkin ilmoitti, ettei enää maalaa naisia vaan omistautuu yksinomaan espanjalaisille ja itämaisille teemoille. 

## Lähteet
Pisara meressä

**Pisara meressä** on suomalaisen Kuumaa-yhtyeen 19. huhtikuuta 2024 julkaistu kolmas studioalbumi.

## Kappaleet

## Arvostelut
* *[[Helsingin Sanomat]]*: 
* Kulttuuritoimitus: 
* Soundi: 

## Lähteet
Chott el Hodna

**Chott el Hodna** () on laskujoeton suolajärvi Atlasvuorilla Algerian M’Silan ja Batnan maakunnissa.

Tell-Atlaksen ja Saharan Atlaksen välisten ylätasankojen itäosassa sijaitsevan 8&nbsp;500 neliökilometrin laajuisen vajoaman eli chottin pohjalla olevan suolajärven eli sebkhan pinta-ala on 1&nbsp;100 neliökilometriä. Sen korkeus merenpinnasta on 391 metriä ja vesialueen laajuus enimmillään 800 neliökilometriä. Talvisateiden jälkeen virtaavat vadit tuovat sinne 26&nbsp;000 neliökilometrin laajuiselta valuma-alueelta vuosittain arviolta 150 kuutiohehtometriä vettä, ja noin 63 kuutiohehtometriä tulee ympäristön suolapitoisista lähteistä. Voimakkaan haihtumisen seurauksena järven savesta ja hiekasta koostuvalle pohjalle muodostuu kuivana aikana suolakerros.

Suolatasangon ympärillä on arokasvillisuutta. Seudulla elää 119 lintu-, 10 matelija- ja 20 nisäkäslajia. Niihin kuuluvat muun muassa atlasgaselli, lännenkaulustrappi, marmorisorsa, pääskykahlaaja ja hietakyyhky. Alueella harjoitetaan karjanhoitoa ja tuotetaan suolaa. Chott el Hodna muodostaa 3&nbsp;620 neliökilometrin laajuisen Ramsar-alueen.

## Lähteet
Shadow (täsmennyssivu)

**Shadow** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* Shadow Racing Cars, entinen F1-talli Yhdistyneestä kuningaskunnasta
* *[[Shadow (vuoden 2018 elokuva)|Shadow]]*, Yimou Zhanging ohjaama elokuva vuodelta 2018
* Honda VT Shadow, japanilaisen Hondan valmistama moottoripyörämallisto

;henkilöitä:
* DJ Shadow, oik. *Joshua Paul Davis*, yhdysvaltalainen DJ-muusikko

;kuvitteellisia henkilöitä:
* Shadow the Hedgehog, Segan videopeleissä esiintyvä kuvitteelinen hahmo
* Storm Shadow, superroisto Action Force -sarjakuvissa ja televisiosarjassa
* The Shadow, *Lamont Cranston*, yhdysvaltalaisen populaarikulttuurin hahmo.
Aarne Hellemaa (preparaattori)

**Aarne Hellemaa**, sukunimi vuoteen 1928 *Hellman* (30. heinäkuuta 1905 – 10. lokakuuta 1962) oli suomalainen Oulussa asunut eläinten täyttäjä (preparaattori) ja lintuasiantuntija. Hän oli lintutieteilijä Einari Merikallion serkku. Hellemaa täytti elämänsä aikana noin 22&nbsp;000 eläintä. 

Hellemaa kävi 1920-luvun loppupuolella taiteilija Jussi Mäntysen luona erikoiskurssin ja aloitti sitten eläinten täyttämisen. Hän toimitti täytettyjä eläimiä sekä Suomeen että  ulkomaille museoille ja yksityiskokoelmiin. Suurimmat täytetyt eläimet olivat kameli ja haikala. Hellemaa preparoi myös yli viisi metriä pitkän käärmeen, kenguruja, kymmeniä susia, teeriä ja metsoja sekä 115 maakotkaa. Pienin täytetty eläin oli 3 grammaa painanut kangassirriäisen poikanen. Hänelle lähetettiin eläimiä täytettäväksi myös ulkomailta. Kesäisin Hellemaa samoili Lapissa vaimonsa kanssa ja hän löysi tällaisellä retkellä vuonna 1935 harvinaisen heinätavin kokoelmiinsa. Kesällä 1935 hän kävi Petsamon Kalastajasaarennolla ja toi sieltä mukanaan 125 täytettyä lintua muun muassa tunturikihun ja siperianurpiaisen.

Hellemaa piti päiväkirjaa lintuhavainnoistaan ja täytettäväksi tulleista eläimistä. Hänen kokoelmansa ovat nykyisin Rovaniemen kaupungin museossa ja muistiinpanot Merikallion arkistossa Oulun yliopiston eläinmuseolla.

## Julkaisuja
* *Eläinten täyttäminen: ohjekirja lintujen, nisäkkäiden, kalojen ja matelijoiden täyttämisessä ja taiteelliseen asuun saattamisessa sekä luurankojen, teeren- ja vesilinnunkuvien valmistamisessa*. 2. tark. painos Otava 1956

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Paratiisilintuja ja Jäämeren leviä, Suomen Kuvalehti, 13.05.1933, nro 20, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Aarne Hellemaa : Kaksi viikkoa syöpäläisinä Suomiäidin päälaessa, Kaleva, 05.09.1937, nro 202, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Aarne Hellemaa : 300 km:n jalkamatkalla Lapin tiettömillä tuntureilla, Kaleva, 10.07.1938, nro 154, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Aarne Hellemaa : 300 km:n jalkamatkalla Lapin tiettömillä tuntureilla, jatkoa, Kaleva, 17.07.1938, nro 160, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Oulun luonnontiet. museo saa harvinaisuuksia - kolme sudenpentua pesässään, Kaleva, 24.09.1939, nro 219, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Selostus retkestä Turtolan pitäjän Porkkajärvelle kesällä 1934. Retken osanottajat olivat Oulun lyseon oppilas Lauri Heikel, sittemmin Heikinheimo, pariskunta Aarne ja Hermine Hellemaa sekä lyseolainen Runar Tallqvist, Antti Rönkän blogi 18.7.2017
* Preparaattori Aarne Hellemaan syyshinnasto preparaateista, Kansalliskirjaston pienpainatteet
Hossanjärvi

**Hossanjärvi** on rantaviivaltaan rikkonainen ylänköjärvi Hossan kansallispuiston itäpuolella Suomussalmen koillisosassa Kainuun maakunnassa. Sen pinta-ala on neljä neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 159 kilometriä pohjoiskoilliseen.

## Maantiede
Hossanjärven polveilevan rantaviivan pituus on 33&nbsp;556 metriä. Etäisyys järven kaakkoisrannalta luoteisrannalle on noin kuusi kilometriä. Hossanjärven selkävedet ovat Niskaselkä, Honkiselkä ja Nurmiselkä. Honkiselältä kuljetaan etelään Niskaselälle Kannelsalmen kautta. Hossanjärven keskiosasta työntyy itään Hossanlahti, joka on muuta järveä huomattavasti syvempi. Syvin kohta, 26 metriä, sijaitsee Hossanlahdella. Noin kymmenesosa Hossanjärvestä on vähintään 7 metriä syvä ja sadasosa vähintään 20 metriä syvä.

Hossanjärven saariluku on 17. Kaikki saaret ovat yli aarin laajuisia ja kolme saarta on yli hehtaarin laajuisia. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on noin 23 hehtaaria. Suurin saari on Honkisaari. Hossanjärven rannoilla on harvakseltaan pientaloja. Tiheintä rakennuskanta on Hossanlahden etelärannan Hossanniemellä.

Hossanjärven länsipuolella sijaitsee Kenttijärvi ja Jatkonjärvi. Niihin on salmiyhteys Hossanjärven luoteiskolkasta. Hossanjärveen virtaa tulouoma lännestä Lounajasta Kenttijärven ja Jatkonjärven kautta. Hossanjärven luusua sijaitsee järven kaakkoiskolkassa, josta Niskakoski laskee Hossanjokeen, joka virtaa mutkaisena Tormuanjärveen (201,0 metriä mpy). Tormuanjärveltä virta vie mutkien kautta etelään Kiantajärveen (199,3 metriä mpy).

Hossanjärven vesitilavuus on 13&nbsp;064&nbsp;000 kuutiometriä.

Hossanjärvi (59.522.1.001) kuuluu Hossanjärven alueeseen (59.522), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Hossanjoen alue (59.52) ja ensimmäinen on Kiantajärven reitin valuma-alue (59.5). Hossanjärvi on laajin Hossanjärven alueen 40:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajimmat ovat Poikkeusjärvi, Öllöri ja Jatkonjärvi.

## Lähteet
Smith College

**Smith College** on Yhdysvalloissa Massachusettsin osavaltiossa toimiva naisille suunnattu liberal arts college. Se on yksi Seven Sisters -nimellä tunnetusta naisten korkeakoulujen ryhmästä.

Koulun painopiste on yleissivistävässä opetuksessa. Kandidaattitason (bachelor) kursseja järjestetään 29 eri aineesta. Maisteritutkinnon voi suorittaa kahdeksasta pääaineesta. Opiskelijoita on noin 2500.

Koulu on saanut nimensä perijätär Sophia Smithiltä, joka testamenttasi omaisuutensa sen perustamiseksi.

Nykyisin opiskelijoista noin 13 prosenttia tulee ulkomailta.  Hakijoita on paljon enemmän kuin opiskelupaikkoja, vuonna 2023 hakijoiden määrä kasvoi kolmanneksella edellisvuosiin verrattuna ja vain 19% hakijoista pääsi kouluun. Kouluun päässeistä kaikkiaan 89% valmistuu kuudessa vuodessa.

Smith Collegessa opetus maksaa 61 tuhatta dollaria, majoitus ja ruoka yhteensä noin 21 tuhatta.

## Lähteet
Pikku-Parikas

**Pikku-Parikas** eli **Vähä-Parikas** on pieni, saareton metsäjärvi Vihdin kaakkoisosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 6,7 hehtaaria. Etäisyys Nummelasta on 10 kilometriä itään ja Helsingin keskustasta 31 kilometriä luoteeseen. Järvi on osa Salmen ulkoilualuetta.

## Maantietoa
Pikku-Parikkaan suurin ulottuvuus lännestä itään on noin 570 metriä. Leveys etelästä pohjoiseen on noin sata metriä, järven itäosa on hieman länsiosaa leveämpi. Maasto kohoaa järven eteläpuolella noin 105 metriä merenpinnan yläpuolelle eli noin 30 metriä järvenpintaa korkeammalle. Pikku-Parikkaan kaakkoiskolkasta lähtee laskuoja kaakkoon Kuuslampeen (61,4 metriä mpy). Järvien välinen etäisyys on noin 350 metriä.

## Vesistösuhteet
Pikku-Parikas sijaitsee Suomenlahden rannikkoalueessa (vesistöaluetunnus 81), jonka Mankinjoen valuma-alueeseen (81.057) järvi kuuluu. Sen laskuoja alkaa kaakkoisrannasta ja se laskee 300 metrin jälkeen Kuuslampeen. Järven vedenpinnan korkeus on 75 metriä mpy (N2000), joten laskuojalle kertyy pudotusta 13,2 metriä.

## Lähteet
Michiru Yamane

**Michiru Yamane** (, s. 23. syyskuuta 1963) on japanilainen muusikko ja videopelisäveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten sävellystyöstään Konamin tuottamassa Castlevania-pelisarjassa.

Yamanen kertoman mukaan hän aloitti pianotunnit jo lapsena. Säveltämisen hän aloitti kahdeksanvuotiaana, ja hän valmistui pääaineenaan musiikin sävellys. Yamane liittyi Konamiin valmistumisensa aikoihin. Hän aloitti säveltämällä musiikkia erinäisiin ammuntapeleihin, minkä jälkeen hänen töihinsä kuuluivat myös esimerkiksi *Goemon’s Great Adventure* ja *Sparkster*. Hän aloitti *Castlevania*-sarjassa *Bloodlines*-pelissä.

Yamane lähti Konomista vuonna 2008, jonka jälkeen on toiminut freelace-säveltäjänä, joka ei ainoastaan sävellä videopelien musiikkia vaan myös kirjoittaa omia klassisesti vaikutteisia sävellyksiään. Yamane on listattu 63 pelin ääniraitojen tekijäksi, mukaan lukien pelit kuten Bloodstained: Ritual of the Night, Castlevania: Order of Ecclesia ja Super Smash Bros. Hän on myös työskennellyt monien muiden pelien ja projektien parissa ennen Konamista lähtöään. Yamane on yksi pelimusiikin arvostetuimmista säveltäjistä ja hänen musiikkinsa on tunnustettu ympäri maailmaa.

## Lähteet
Renegade (Big Red Machinen kappale)

**Renegade** on yhdysvaltalaisen indie rock -yhtye Big Red Machinen ja laulaja Taylor Swiftin kappale vuodelta 2021. Se on single Big Red Machinen toiselta studioalbumilta *[[How Long Do You Think It’s Gonna Last?]]* (2021). Kappaleen ovat säveltäneet Swift ja Big Red Machinen Aaron Dessner, joka toimii myös kappaleen tuottajana. Kappaleella laulavat Taylor Swift ja Big Red Machinen Justin Vernon. 

## Taustaa
Big Red Machine on The National -yhtyeestä paremmin tunnetun Aaron Dessnerin ja Bon Iver -yhtyeestä paremmin tunnetun Justin Vernonin projekti. Dessner ja Taylor Swift olivat työskennelleet aiemmin yhdessä Swiftin vuoden 2020 albumeilla *[[Folklore (Taylor Swiftin albumi)|Folklore]]* ja *[[Evermore]]*. He kirjoittivat ”Renegade”-kappaleen *Evermoren* valmistumisen jälkeen.  Kappale kertoo ahdistuneisuuden ja pelkojen vaikutuksista parisuhteeseen. 

Swift ja Dessner levyttivät kappaleen maaliskuussa 2021 samalla viikolla, kun he voittivat vuoden albumin Grammy-palkinnon *Folklore*-albumista. Justin Vernon levytti myöhemmin omat osuutensa. Swift laulaa taustoja myös Big Red Machinen albumin *[[How Long Do You Think It’s Gonna Last?]]* kappaleella ”Birch”. 

## Julkaisu ja kaupallinen menestys
Kappale julkaistiin digitaalisena latauksena ja suoratoistopalveluissa 7. heinäkuuta 2021. Se on kolmas single Big Red Machinen *[[How Long Do You Think It’s Gonna Last?]]* -albumilta. Suoratoistopalvelujen singlejulkaisussa oli mukana myös albumin aiemmat singlet ”Ghost of Cincinnati” ja ”Latter Days”, jolla vierailee laulaja Anaïs Mitchell. Kappale julkaistiin singlenä alternative-radiolle samana päivänä.

”Renegade”-kappaleesta julkaistiin lisäksi toinen versio ”Renegade (Pop Version)”. Kappaleelle tehtiin musiikkivideo.

”Renegade” nousi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan sijalle 73 ja Hot Rock & Alternative Songs -listan sijalle 9. Se on yhtyeen ensimmäinen listoille noussut kappale. Kappale oli listasijalla 73 Britannian singlelistalla. Uudessa-Seelannissa kappale oli nousevia singlejä mittaavan Hot Singles -listan sijalla 3. Kappale oli lisäksi singlelistoilla Irlannissa, Kanadassa ja Australiassa.

## Singlen kappaleet

## Listasijoitukset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Renegade-kappaleen musiikkivideo
Oona-Emilia Enkelsaari

**Oona-Emilia Enkelsaari** (s. 1999 Ilmajoki) on suomalainen tietokirjailija. Lisäksi Enkelsaari työskentelee mallina ja näyttelijänä.

## Ura
Enkelsaaren esikoisteos *Kokkaa vegemmin – reseptejä vegaaneille ja sekaaneille* on keittokirja, jossa esitellään reseptit sekä perinteisinä että vegaanisina versioina. 

Hänen tunnetuin teoksensa on yhdessä Hilda Ivarsin kanssa kirjoitettu *Ansa Ikonen – muistoja filmitähdestä* (2023), jossa perinteisen elämäkerran ohella tarkastellaan Ansa Ikosta hänet tunteneiden ja hänestä vaikuttuneiden henkilöiden näkökulmasta.

Enkelsaaren ja Ivarsin teos *Siksi oli Loiskis – lastenmusiikkiorkesterin 25 ekaa vuotta* käsittelee Loiskis-orkesteria ja suomalaisen lastenkulttuurin merkitystä. Aalto2-museokeskuksessa avattiin keväällä 2025 näyttely, jonka käsikirjoitus perustuu julkaistuun teokseen.

Enkelsaari työstää romaania, joka perustuu hänen omiin kokemuksiinsa Veijo Baltzarin johtamassa yhteisössä. Teos on kaunokirjallinen, ja sen on tarkoitus ilmestyä vuosien 2026–2027 aikana.

Syksyllä 2022 Enkelsaari esiintyi Kansallisteatterin produktiossa *GÄNG – opastettu kaupunkikierros*. Hän työskentelee mallina sekä Suomessa että kansainvälisesti.

## Yksityiselämä
Enkelsaari on lähtöisin Ilmajoelta, josta hän muutti lukio-opintojen myötä Helsinkiin. Enkelsaari valmistui ylioppilaaksi Kallion ilmaisutaidon lukiosta vuonna 2019.  

Enkelsaari on kertonut ajautuneensa 16-vuotiaana Veijo Baltzarin johtamaan yhteisöön ja osallistuneensa myöhemmin oikeudenkäyntiin asianomistajana. Baltzar tuomittiin vuonna 2025 häneen kohdistuneesta seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Teot tapahtuivat vuosina 2017–2019. Enkelsaari on kirjoittanut syksyllä 2025 avoimen kirjeen presidentti Alexander Stubbille, jossa hän vaatii, että Baltzarille myönnetty kulttuurineuvoksen arvonimi tulee poistaa rikostuomioiden vuoksi. Presidentti Stubb peruutti Baltzarin arvonimen vuonna 2025 itsenäisyyspäivän alla.

## Julkaisut
* *Kokkaa vegemmin – reseptejä vegaaneille ja sekaaneille.* Aviador, 2021. 
* *Ansa Ikonen – muistoja filmitähdestä.* (Yhdessä Hilda Ivarsin kanssa). Aviador, 2023. 
* *Siksi oli Loiskis – lastenmusiikkiorkesterin 25 ekaa vuotta* (Yhdessä Hilda Ivarsin kanssa). Loiskis ry, 2025. 

## Lähteet
Palojärvi (Joensuu, eteläinen)

**Palojärvi** on matala, suurelta osin soiden ja metsien reunustama järvi Joensuussa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,9 neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 30 kilometriä itäkaakkoon.

## Maantiede
Vajaan kahden kilometrin pituinen, pohjoista kohti kapeneva Jylmänniemi jakaa Palojärven eteläosan lounaiseen Paskolahteen ja kaakkoiseen Härkölahteen. Etäisyys jälkimmäisen etelärannalta järven pohjoiskolkkaan on noin 4,2 kilometriä. Palojärven lahdet (Levälahti, Varislahti, Marjolahti, Petralahti) ovat suiltaan avoimia. Järvi on valtaosin matala, mutta Jylmänniemen itäpuolella sijaitsee noin viiden hehtaarin laajuinen vähintään kymmenen metriä syvä alue. Syvin piste on 11,5 metriä.

Palojärven saariluku on yhdeksän. Saarista kuusi on alle aarin laajuisia luotoja. Piipolansaari ja siitä noin 350 metriä pohjoiseen sijaitseva Kimmonsaari ovat vajaan kahden hehtaarin laajuisia. Järven matalassa pohjoisosassa sijaitsee Munaluoto.

Palojärven itärannalla sijaitsee Järventaus-niminen maalaisasutus. Etelärannalla on Rantakylä ja luoteessa Järvenpää. Aivan Palojärven länsipuolella sijaitsee kahdeksanhehtaarinen Kaidanlampi. Järviä erottaa toisistaan alle sadan metrin levyinen Kaidankangas.

Palojärveen virtaa useita suo-ojia ympäröiviltä soilta (Myllysuo, Mäkränrimpi). Kaidanlammesta (117,0 metriä mpy) virtaa Kaidanpuro. Merkittävin tulouoma on luoteesta Keskijärveltä (117,3 metriä mpy) virtaava Välijoki. Palojärven vedet laskevat Markkasuon halki Koskutjokea itään Haarajärveen (110,7 metriä mpy).

Palojärven vesitilavuus on 7&nbsp;187&nbsp;000 kuutiometriä.

Palojärvi (01.033.1.001) kuuluu Palojärven alueeseen (01.033), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Jänisjoen vesistöalueella (01). Toinen jakovaihe on Haarajoen alue (01.03). Palojärven alueeseen kuuluu yksitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Palojärvi ja Keskijärvi ovat yli kahden neliökilometrin laajuisia. Kolmanneksi laajin on Mäkrälampi, jonka pinta-ala on noin kymmenen hehtaaria.

Järviwikin mukaan Suomessa on 35 Palojärveä, joista Joensuun eteläinen Palojärvi on neljänneksi laajin. Laajin Palojärvi sijaitsee Joensuun ja Ilomantsin rajalla noin 30 kilometriä Joensuun eteläiseltä Palojärveltä pohjoiseen.

## Lähteet
Kuin jokin päättyisi

**Kuin jokin päättyisi** () on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut Ritesh Batran ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen mysteeridraamaelokuva, jonka pääosissa ovat Jim Broadbent, Charlotte Rampling, Harriet Walter, Emily Mortimer ja Michelle Dockery. Elokuva perustuu Julian Barnesin vuonna 2011 julkaistuun ja palkittuun samannimiseen romaaniin, jonka pohjalta Nick Payne sovitti käsikirjoituksen.

*Kuin jokin päättyisi* sai maailmanensi-iltansa Palm Springsin elokuvajuhlilla tammikuussa 2017, ja se julkaistiin maailmanlaajuisesti elokuvateattereissa keväällä 2017.

## Juoni

Eläkkeelle jääneen miehen menneisyys alkaa kummitella, kun hän saa merkillisen perinnön. Tapahtuma ajaa hänet näkemään suuren osan elämästään uusin silmin.

## Näyttelijät

## Tuotanto

### Esituotanto

Julian Barnesin romaanin *Kuin jokin päättyisi* (2011) elokuvasovituksesta kerrottiin julkisuuteen helmikuussa 2015, jolloin Ritesh Batra neuvotteli elokuvan ohjaamisesta. Jim Broadbent kiinnitettiin elokuvan pääosaan toukokuussa 2015, ja muut pääosanesittäjät Charlotte Rampling, Harriet Walter, Emily Mortimer ja Michelle Dockery oli kiinnitetty rooleihinsa elokuuhun 2015 mennessä.

### Kuvaukset

Elokuvan seitsenviikkoiset kuvaukset alkoivat syksyllä 2015. Sitä kuvattiin Lontoossa ja Bristolissa.

## Ensi-ilta ja vastaanotto

*Kuin jokin päättyisi* sai maailmanensi-iltansa Palm Springsin elokuvajuhlilla 5. tammikuuta 2017. Elokuva julkaistiin elokuvateattereissa Yhdysvalloissa 10. maaliskuuta 2017 ja Isossa-Britanniassa 14. huhtikuuta 2017, ja se tuotti lähes 5,1 miljoonan dollarin lipputulot. Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa ja -levitystä, vaan se julkaistiin suoraan DVD:lle.

Elokuva on saanut elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisiä arvioita. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 75 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,3/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 123 arviointiin, joista 92 ovat ”tuoreita” ja 31 ”mätiä”. Yli tuhannesta käyttäjästä 52 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,3/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 24 arvostelun perusteella elokuva on saanut 61 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 21 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 5,9/10.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Anni-Sofia Kauppila

**Anni-Sofia Kauppila** (s. 1986 Keminmaa) on suomalainen kirjailija.

Kauppila kirjoitti ylioppilaaksi Keminmaan lukiosta ja jatkoi opintojaan sosionomiksi Kemissä. Kauppila valmistui Oulun yliopistosta filosofian maisteriksi opiskeltuaan pääaineenaan kirjallisuutta. Hänen ensimmäinen romaaninsa *Taivaspuheluita* ilmestyi vuonna 2021. Syksyllä 2023 julkaistiin *Hiljaa lipuvat varjot*. Molempien teosten kustantaja oli Aviador.

Opintojensa aikana Kauppila oli erityisesti innostunut yhteiskunnan ristiriidoista ja sukupolvien välisistä siteistä. Häntä kiehtovat eniten tarinat, jotka jatkavat vaikutustaan aina uniin saakka.

## Julkaisut
* *Taivaspuheluita*. Aviador, 2021 
* *Hiljaa lipuvat varjot*. Aviador, 2023 

## Lähteet
Wellesley College

**Wellesley College** on Yhdysvalloissa Massachusettsin osavaltiossa toimiva naisille suunnattu liberal arts college. Se on yksi Seven Sisters -nimellä tunnetusta naisten korkeakoulujen ryhmästä.

Kandidaattitutkinnon (bachelor) voi suorittaa humanistisissa tieteissä kuten kiinan, japanin ja venäjän kielissä; yhteiskuntatieteissä, mukaan lukien afrikantutkimus, uskonto ja taloustiede; sekä luonnontieteissä ja matematiikassa, mukaan lukien tietojenkäsittelytiede. Opiskelijoita on yli 2 400.

Yliopiston rakennuksiin kuuluvat ovat kasvihuoneet, joissa on yli 1 000 kasvia, Whitin observatorio ja tiedekeskus, jossa on molekyylibiologian, laser-, elektroniikka- ja optiikkalaboratoriot. Wellesley tekee yhteistyötä Massachusetts Institute of Technologyn kanssa, ja opiskelijat voivat suorittaa siellä kursseja yli 20 aineessa. Wellesley oli ensimmäinen naisten korkeakoulu, johon rakennettiin luonnontieteiden laboratorioita, ja se sai fysiikan laboratorion toisena kaikista Yhdysvaltojen collegeista.

Nykyisin opiskelijoista noin kymmenen prosenttia tulee ulkomailta, ja 52 % opiskelijoista puhuu kotonaan muuta kieltä kuin englantia.  Hakijoita on paljon enemmän kuin opiskelupaikkoja, vuonna 2023 vain 13 % hakijoista pääsi kouluun. Kouluun päässeistä 84 % valmistuu neljässä vuodessa ja kaikkiaan 92 % kuudessa vuodessa.

Wellesleyssä opetus maksaa 64 tuhatta dollaria, majoitus ja ruoka yhteensä noin 20 tuhatta ja kirjat 800.

## Lähteet
Pirttijärvi (Ilomantsi)

**Pirttijärvi** on Koitereeseen laskeva matala metsäjärvi Ilomantsissa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,5 neliökilometriä. Etäisyys Ilomantsin keskustasta on noin 27 kilometriä pohjoiseen ja Joensuusta noin 71 kilometriä itäkoilliseen.

## Maantiede
Pirttijärveä jakaa eteläiseen ja pohjoiseen osaan länsirannalta työntyvä noin 40-hehtaarinen Paksuniemi. Niemen korkeimmat kohdat ovat noin 30 metriä järvenpinnan yläpuolella. Pirttijärven pohjoisimman osan muodostaa verraten leveäsuinen Hepolahti. Järven länsi- ja pohjoispuolella levittäytyy Heposuo, jonka alueella sijaitsee useita metsälampia. Järven itärannalla on jonkin verran asutusta. Pirttijärven keskisyvyys on noin puolitoista metriä. Järven länsiosassa on noin 30 aaria laaja kuuden metrin syvänne.

Pirttijärven saariluku on viisi. Laajin saari on järven eteläosan muutaman hehtaarin kokoinen Larisensaari. Paksuniemen pohjoisrannan lähellä sijaitsee pitkänkapea Kalmotsaari, jonka koillispuolella sijaitsee pyöreähkö Sikosaari.

Pirttijärveen laskee idästä Kultajärveltä (150,4 metriä mpy) Vanhantilansalmi. Järviä erottaa leveä Huutoniemi. Luoteinen tulouoma on Heposuon halki virtaava Pesäpuro. Pirttijärven luusua sijaitsee länsirannalla, josta alkaa Käenkoski, joka jatkuu Syväysjokena ja päätyy Koitereeseen (143,4 metriä mpy).

Pirttijärven vesitilavuus on 3&nbsp;698&nbsp;000 kuutiometriä.

Pirttijärvi (04.982.1.001) kuuluu Pirttijärven-Harkkojärven alueeseen (04.982), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Käenjoen valuma-alue (04.98) ja ensimmäinen Koitajoen valuma-alue (04.9). Pirttijärven-Harkkojärven alueella on 21 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Pirttijärvi on Harkkojärven jälkeen laajin. Kolmanneksi laajin on Pirttijärven ja Harkkojärven välissä sijaitseva Kultajärvi.

Järviwikin mukaan Suomessa on 74 Pirttijärveä, joista Ilomantsin Pirttijärvi on kolmanneksi laajin.

## Lähteet
György Zala (kuvanveistäjä)

**György Zala** (1858–1937) oli unkarilainen kuvanveistäjä. Hän opiskeli ensin Budapestissä ja Wienissä, sitten 1880–1884 Münchenissä muun muassa  Josep Knáblin ja Max Wittmanin oppilaana. Zalan tärkeimpiä teoksia ovat *Maria ja Magdalena*, *Aradin veritodistajat*, *Maanpuolustajat*, *Vapaussodan muistopatsas*, *Kreivi J. Andrássy* (ratsastajapatsas) ja kookas *Arpád-patsas*. Lisäksi hän on veistänyt useita merkittävien unkarilaisten rintakuvia.

## Lapsuus ja nuoruus
Zala asui vanhempiensa ja sisarensa kanssa Dolnja Lendavan postitoimiston rakennuksessa. Hänen isänsä oli posliinikauppias, mutta hänen liiketoimintansa oli ollut laskusuunnassa jo jonkin aikaa. Myöhemmin perhe joutui merkittävään kriisiin, joka vaikutti vanhempiin raskaasti. Perhe muutti pois Dolnja Lendavasta Városlődiin, jossa Zala suoritti alakoulunsa. Teini-ikäisenä hän vietti suurimman osan ajastaan piirtäen.

## Opiskelu
Zela aloitti taideopiskelunsa Budapestin Realgymnasiumissa, missä hänellä oli mahdollisuus kehittää lahjakkuuttaan. Ylioppilaskirjoitustensa jälkeen hän meni Unkarin kuninkaalliseen piirustuskouluun ja taideopettajakouluun. Saatuaan valtion stipendin hän muutti Wieniin mestariveistäjä Edmund von Hellmerin oppilaaksi. Tuolloin kaikki, joilla oli mahdollisuus, jatkoivat opintojaan Münchenissä, joten hän siirtyi myös Wienistä Baijerin pääkaupunkiin. Hänen oikea taiteellinen kehityksensä alkoi kuitenkin vasta hänen palattuaan Budapestiin.

## Teokset
Zalan tunnetuin veistos on Budapestin Sankarien aukiolla sijaitseva Millennium-monumentti, joka on tullut yhtä tärkeäksi kaupungin symboliksi kuin Sagrada Familia Barcelonassa tai Colosseum Roomassa. Zala veisti myös kuvia useista arvostetuista julkisuuden henkilöistä, kuten Unkarin kuningatar Elisabethista ja keisari Frans Joosef I:stä sekä Ferenc Deákista ja Mór Jókaista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Edøyn vanha kirkko

**Edøyn vanha kirkko** () on Smølan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta. Se paloi vuonna 1887 ja entisöitiin 1940-luvulla.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kaarina Nikunen

**Kaarina Nikunen** on suomalainen mediatutkija, joka on toiminut vuodesta 2016 alkaen Tampereen yliopiston median ja viestinnän tutkimuksen professorina.

Nikunen on tutkinut mediaa ja tunteita, erityisesti sosiaalisen median ja television merkitystä, vihapuhetta, myötätuntoa ja solidaarisuutta. Hän tutkii myös dataistumisen ja tekoälyn merkityksiä sekä media-arjessa että yhteiskunnallisesti. Laajasti katsottuna Nikusen tutkimus käsittelee median vaikutusta kokemuksiin yhteiskunnallisesta keskustelusta ja toiminnasta ja tavoista osallistua niihin.

Nikunen on syntynyt Kauhavalla ja opiskellut Tampereen yliopistossa. Aiemmin hän toimi mediakulttuurin yliopistolehtorina Tampereen yliopiston viestinnän, median ja teatterin yksikössä. Ennen tutkijanuraa Nikunen työskenteli yli vuosikymmenen ajan toimittajana muun muassa Helsingin Sanomissa, Ylellä ja Aamulehdessä.

## Tutkinnot ja dosentuurit

* Yhteiskuntatieteiden tohtori, Tampereen yliopisto, Journalismin ja joukkoviestinnän laitos, 2005
* Journalismin ja joukkoviestinnän dosentti, Tampereen yliopisto, 2008
* Yhteiskuntatieteiden maisteri, journalismi ja joukkoviestintä, Tampereen yliopisto, 1996

## Julkaisuja

* *Verkkoviha: Vihapuheen tuottajien ja levittäjien motiivit, verkostot ja toimintamuodot* (2022).Yhdessä Tuija Saresman, Reeta Pöyhtärin, Aleksi Knuutilan, Marko Juutisen, Heidi Kososen, Paula Haaran, Urho Tulosen, ja Jenita Raudan kanssa.
* *Media Solidarities: Emotions, power and justice in the digital age (2019)*.
* *Pakolaisuus, tunteet ja media* (2018). Toimittanut yhdessä Mari Maasillan kanssa.
* *Enemmän vähemmällä: Laman ja teknologisen murroksen vaikutukset suomalaisissa toimituksissa 2009-2010* (2011).
* *Media in Motion: Cultural complexity and migration in the Nordic Region* (2011). Toimittanut yhdessä Elisabeth Eiden kanssa.
* *Fanikirja* (2008, toim.)
* *Jokapäiväinen pornomme : media, seksuaalisuus ja populaarikulttuuri*  (2005). Toimittanut yhdessä Susanna Paasosen ja Laura Saarenmaan kanssa.
* *Faniuden aika. Kolme tapausta tv-ohjelmien faniudesta vuosituhannen taitteen Suomessa* (2005, väitöskirja).

## Lähteet
Barnard College

**Barnard College** on Yhdysvalloissa New Yorkissa toimiva, naisille suunnattu liberal arts college.  Barnard on yksi Seven Sisters -nimellä tunnetusta naisten korkeakoulujen ryhmästä. College sijaitsee vastapäätä Columbian yliopistoa, jonka kanssa se tekee paljon yhteistyötä.

Barnard tunnetaan erityisesti tanssinopetuksestaan. Opiskelijat voivat sisällyttää tutkintoonsa kursseja Columbian lisäksi Juilliard Schoolista ja monesta muusta oppilaitoksesta.

Opiskelijat voivat suorittaa kaksoistukinnon Barnardista ja Juutalaisesta teologisesta seminaarista. Barnard on perinteisesti ollut suosittu opiskelupaikka juutalaisten perheiden tyttärille; nykyisin vajaat 30% oppilaista on juutalaisia. Kouulun perustaja Annie Nathan Meyer oli juutalainen, ja alkuvuosina kouluun tuli monia varakkaiden juutalaisten, Saksasta ja Espanjasta lähteneiden perheiden tyttäriä. Kun itäeurooppalaisten vähemmän varakkaiden hakijoiden määrä kasvoi, antisemitismi alkoi lisääntyä 1900-luvun alkuvuosikymmeninä.

Hakijoita on paljon enemmän kuin opiskelupaikkoja, vuonna 2021 alle 12% hakijoista pääsi kouluun.

Barnard Collegen opiskelijat maksavat opetuksesta 64 tuhatta dollaria lukuvuodessa, vakuutuksesta ja tarvikkeista noin 6500, majoituksesta 12–20 tuhatta ja ruokailusta tuhannesta kahdeksaan tuhanteen dollaria vuodessa.

## Lähteet