open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
La Flèche Wallonne 2022

**La Flèche Wallonne 2022** oli järjestyksessään 86. maantiepyöräilyn miesten La Flèche Wallonne -kilpailu. Se käytiin 202,1 kilometrin reitillä Blegnystä Mur de Huy'hin 20. huhtikuuta 2022. Kilpailu kuului UCI World Touriin.

Dylan Teuns voitti kilpailun. Hän aloitti loppukirin 300 metriä ennen maalia, eikä Alejandro Valverde pystynyt ohittamaan häntä. Aleksandr Vlasov sijoittui kolmanneksi.

Samana päivänä ajettiin myös 25. kerran naisten La Flèche Wallonne. Kilpailu alkoi Huysta ja maalina oli miesten tapaan Mur de Huyn nousu. Kilpailun pituus oli 133,4 kilometriä, ja se kuului UCI Women's World Touriin.

Marta Cavalli voitti kilpailun noustuaan viimeisen sadan metrin aikana ohi Annemiek van Vleutenin, joka oli aloittanut loppukirinsä 350 metriä ennen maalia. Demi Vollering sijoittui kolmanneksi.

## Miesten kilpailun tulokset

## Miesten kilpailuun osallistuneet joukkueet
Lähde: Pro Cycling Stats

## Naisten kilpailun tulokset

## Naisten kilpailuun osallistuneet joukkueet

## Lähteet
Pöytätenniksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2022

**Pöytätenniksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2022** kilpailtiin 13.–21. elokuuta Münchenissä, Saksassa. Lajeina olivat miesten kaksinpeli, naisten kaksinpeli, miesten nelinpeli, naisten nelinpeli ja sekanelinpeli. Menestynein maa oli Itävalta.

Miesten kaksinpelin mestaruuden voitti saksalainen Dang Qiu ja naisten kaksinpelin mestaruuden itävaltalainen Sofia Polcanova. Polcanova voitti myös naisten nelinpelin mestaruuden parinaan romanialainen Bernadette Szőcs. Miesten nelinpelin mestaruuden voitti ruotsalaispari Mattias Falck / Kristian Karlsson. Sekanelinpelin mestarit olivat Ranskaa edustaneet Jia Nan Yuan ja Emmanuel Lebesson.

## Lähteet
Ravil Gainutdin

**Ravil Ismagilovitš Gainutdinov** (, ; s. 25. elokuuta 1959, Neuvostoliitto) on Moskovassa toimiva yksi Venäjän valtion päämufteista ja Venäjän muftien neuvoston puheenjohtaja, arvonimeltään šeikki. Häntä on kutsuttu venäläisen islamin tärkeimmiksi henkilöiksi. Gainutdin on etnisyydeltään Volgan tataari. Hän on vieraillut myös Suomen tataariyhteisön keskuudessa.

Gainutdin on palkittu lukuisasti hänen ”suuresta panoksestaan etnisyyksien ja uskontojen välisen rauhan ja harmonian vahvistamisesta yhteiskunnassa”. Gainutdin oli mukana allekirjoittamassa vuoden 2007 avointa kirjettä ”Yhteinen sana meidän ja sinun välillä”, joka vaati muslimien ja kristittyjen välistä rauhaa. Gainutdin on todennut muslimien olevan yhtä tärkeä osa Venäjää kuin kristittyjen. Aiheeseen liittyen hän on ilmaissut seuraavasti: "Yhdyn 1800-luvun erinomaisen venäläisen historioitsijan Karamzinin näkemykseen, jonka mukaan Moskova on suuruutensa velkaa Kultaisen ordan kaaneille. Tämä koskee kuitenkin myös koko Venäjää, sillä kaanien poliittisen tahdon ansiosta hajallaan olevien ruhtinaskuntien kerääminen Moskovan ympärille alkoi."

Gainutdin on myös puhunut Duginin tavoin "moninapaisesta maailmasta" ja kehunut Venäjän yhteistyötä islamilaisten maiden kanssa.

Gainutdin osoitti vuonna 2022 tukensa Ukrainan hyökkäykselle ja kehotti "venäläisiä muslimeja olemaan valmiita auttamaan isänmaataan taistelussa fasismia vastaan, aivan kuten aikaisemminkin historiassa".

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Moskeijaan johtanut tie - dokumentti Suomen tataareista; Gainutdin kohdassa 4:00
* Равил хәзрәт Гайнетдин белән әңгәмә (haastattelu tataarin kielellä)
* Президент РФ Владимир Путин вручил Орден Главе мусульман России Муфтию Шейху Равилю Гайнутдину (Putin palkitsee Gainutdinin)
Joseph Hardtmuth

**Joseph Hardtmuth** (13. helmikuuta 1758 Asparn, Itävalta – 23. toukokuuta 1816 Wien, Itävalta) oli wieniläinen lyijykynien valmistaja. Hän oli Liechtensteinin ruhtinashuoneen arkkitehti. Hän keksi vuonna 1795 uuden lyijykynien valmistustavan. Hardtmuthin ansiot lyijykynäteollisuuden kehittäjänä jäivät osittain varjoon siksi, että samoihin aikoihin ranskalainen Conté keksi saman valmistusmenetelmän. L. & C. Hardtmuthin kynien tuotenimeksi tuli Koh-i-noor.

Hardtmuth perusti tehtaan Wieniin vuonna 1790. Hänen poikansa Carl siirsi sen vuonna 1848 Wienistä České Budějoviceen. Keltaisten lyijykynien menestyttyä tehtaan nimeen liitettiin 1898 Koh-i-noor. Tehdas ei enää ole Hardtmuthin suvun omistuksessa, vaan sen omistaa tšekkiläinen Bříza-suku.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Wimbledonin tennisturnaus 2022

**Wimbledonin tennisturnaus 2022** pelattiin All England Lawn Tennis and Croquet Clubilla, Wimbledonissa, Lontoossa 27. kesäkuuta – 10. heinäkuuta 2022.

Serbialainen Novak Đoković voitti miesten kaksinpelissä seitsemännen Wimbledonin-mestaruutensa ja 21. Grand Slam -mestaruutensa. Naisten kaksinpelissä kazakstanilainen Jelena Rybakina voitti ensimmäisen Grand Slam -mestaruutensa.

## Loppuottelut

### Miesten kaksinpeli
 **[[Novak Đoković]]** –  Nick Kyrgios 4–6, 6–3, 6–4, 7–6 (3) 

### Naisten kaksinpeli
 **[[Jelena Rybakina]]** –  Ons Jabeur 3–6, 6–2, 6–2 

### Miesten nelinpeli
 **[[Matthew Ebden]]** /  **[[Max Purcell]]** –  Nikola Mektić /  Mate Pavić 7–6 (5), 6–7 (3), 4–6, 6–4, 7–6 (2) 

### Naisten nelinpeli
 **[[Barbora Krejčíková]]** /  **[[Kateřina Siniaková]]** –  Elise Mertens /  Zhang Shuai 6–2, 6–4 

### Sekanelinpeli
 **[[Neal Skupski]]** /  **[[Desirae Krawczyk]]** –  Matthew Ebden /  Samantha Stosur 6–4, 6–3 

## Lähteet
Sasu Joutsi

**Sasu Joutsi** (6. maaliskuuta 1979 Rauma) on suomalainen elokuva- ja televisiolavastaja. Joutsi aloitti elokuva- ja TV-lavastusopinnot Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa 2010. Joutsi on toiminut lavastussuunnittelijana mm. elokuvissa Levoton Tuhkimo, Tie Pohjoiseen ja Naurun varjolla sekä televisiosarjoissa Pahan väri, Karuselli ja Kaikki anteeksi.

## Valikoitu filmografia

* Tie Pohjoiseen, 2012
* Brändärit, televisiosarja, 2012
* Kimmo, televisiosarja, kausi 3, 2017
* Sunnuntailounas, televisiosarja, kausi 1 2018, kausi 5, 2025
* Sipoon herttua, televisiosarja, kaudet 1-2,  2018-19)
* Jarin ja Karin kesäloma, televisiosarja, 2019
* Downshiftaajat, televisiosarja, kausi 3, 2020
* Naurun varjolla, 2020
* Pahan väri, televisiosarja, 2021
* Jarin ja Karin joulutarina, televisiosarja, 2021
* Karuselli, televisiosarja, 2022
* Hormonit, televisiosarja, kaudet 1-2, 2023
* Kaikki anteeksi, televisiosarja, 2023
* Roba, televisiosarja, kausi 6, 2024
* Levoton Tuhkimo, 2024
* Pirunpeli, televisiosarja, 2025
* Thank God, sä tulit!, televisiosarja, 2025

## Lähteet
https://www.imdb.com/name/nm4228682/?ref_=fn_al_nm_1 www.imdb.com
Nikolai Hartwig

**Nikolai Hartwig** (*Gartwig*; 1853–1914) oli venäläinen diplomaatti ja panslavisti. Hän meni 1874 Venäjän ulkoasiainministeriön palvelukseen, kohosi sen Aasian-osaston johtajaksi ja toimi vuodesta 1906 lähettiläänä Teheranissa ja vuodesta 1909 Belgradissa. Hartwig halusi yhdistää Balkanin slaavilaiset maat tiukemmin ja heikentää Itävallan vaikutusvaltaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hartwig

**Hartwig** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Jeff Hartwig (s. 1967), yhdysvaltalainen seiväshyppääjä
* Nikolai Hartwig (Gartwig; 1853–1914), venäläinen diplomaatti ja panslavisti
* Rex Hartwig (s. 1929), australialainen tennispelaaja
* Waldemar Hartwig (1851–1901), saksalainen lintutieteilijä

Hartwig on myös etunimi.
Dylan Teuns

**Dylan Teuns** (s. 1. maaliskuuta 1992 Diest, Brabant) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa BMC Racing Teamissa vuosina 2014–2018, ja edusti Team Bahrain Victoriousta vuodesta 2019 elokuun 2022 alkuun, jolloin siirtyi Israel-Premier Tech -talliin. Vuodesta 2025 alkaen hän on kilpaillut Cofidis-tallissa.

Teuns voitti La Flèche Wallonnen 2022 kukistettuaan loppukirissä Alejandro Valverden. Vuonna 2017 hän voitti Puolan ympäriajon kahden sekunnin erolla Rafał Majkaan. Ranskan ympäriajossa hän on voittanut La Planche des Belles Fillesiin päättyneen kuudennen etapin 2019 ja Le Grand-Bornandiin päättyneen kahdeksannen etapin 2021.

## Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
;2010
:Omloop Het Nieuwsblad, nuorten kilpailu, voitto
;2014
:Tour de Bretagne, nuorten kilpailun ja 3. etapin voitto
:Giro della Valle d'Aosta, 3. etapin voitto
:Tour of Utah, nuorten kilpailun voitto
:Tour de l'Avenir, 5. etapin voitto
;2017
:La Flèche Wallonne, kolmas
:Tour de Wallonie, kokonais- ja pistekilpailun sekä 3. ja 5. etapin voitto
:Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto
:Arctic Race of Norway, kokonais- ja pistekilpailun, nuorten kilpailun sekä 1. ja 4. etapin voitto
;2018
:Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa kuudes
:Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
:Espanjan ympäriajo, 17. etapilla toinen, 9. ja 13. etapilla kolmas
:Giro dell'Emilia, kolmas
:Lombardian ympäriajo, kolmas
;2019
:Omloop Het Nieuwsblaad, viides
:Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa kuudes, 2. etapin voitto
:Ranskan ympäriajo, 6. etapin voitto
:Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12:s, 6. etapilla toinen
;2020
:Vuelta a Andalucía, 5. etapin (aika-ajo) voitto
;2021
:Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17:s, 8. etapin voitto
;2022
:Flanderin ympäriajo, kuudes
:La Flèche Wallonne, voitto
:Liège–Bastogne–Liège, kuudes
:Tour de Romandie, 1. etapin voitto
:Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 18:s
;2023
:Grand Prix de Wallonie, toinen
;2024
:Flanderin ympäriajo, kahdeksas
:Brabantse Pijl, toinen
;2025
:Etoile de Bessèges - Tour du Gard, kokonaiskilpailussa toinen

## Lähteet
Dylan Guenther

**Dylan Guenther** (s. 10. huhtikuuta 2003 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Utah Mammothia. Guenther on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta. Coyotes varasi hänet ensimmäisen kierroksen yhdeksäntenä pelaajana .

## Seuraura
Edmonton Oil Kings varasi Guentherin ensimmäisenä pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 2018. Guenther edusti Oil Kingsiä neljän kauden ajan. Heinäkuussa 2021 Arizona Coyotes varasi Guentherin yhdeksäntenä pelaajana , varausvuorolla jonka Coyotes oli hankkinut Vancouver Canucksilta vaihtokaupassa. Guenther allekirjoitti kolmen vuoden tulokassopimuksen Coyotesin kanssa elokuussa 2021. Guenther pääsi aloittamaan kauden 2022–2023 Coyotesissa, ja teki ensimmäisen NHL-maalinsa 22. lokakuuta 2022 Ottawa Senatorsin verkkoon. Guenther palasi loppukaudeksi kuitenkin takaisin junioriliigaan ja hän pelasi WHL-joukkue Seattle Thunderbirdsissa päästen joukkueensa kanssa WHL:n finaaliin saakka.

Syyskuussa 2024 Guenther solmi Coyotesista Utah Hockey Clubiksi nimensä muuttaneen seuran kanssa kahdeksanvuotisen ja yhteensä 57,14 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

## Maajoukkueura

Guenther edusti Kanadaa alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Texasissa 2021. Hän oli joukkueen varakapteeni, ja teki seitsemässä ottelussa tehopisteet 4+3=7, kun hän voitti joukkueineen kultaa.

Guenther valittiin Kanadan alle 20-vuotiaiden joukkueen varakapteeniksi MM-kilpailuihin 2023. Hän teki turnauksen seitsemässä ottelussa tehopisteet 7+3=10, ja sijoittui pistepörssin kuudenneksi, kun Kanada voitti kultaa. Hän ratkaisi loppuottelun jatkoaikamaalilla Tšekkiä vastaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Bernhard Harms

**Bernhard Harms** (30. maaliskuuta 1876 – 21. syyskuuta 1939) oli saksalainen taloustieteilijä. Hän oli vuodesta 1908 professorina Kielin yliopistossa, minne hän 1911 perusti meriliikenteen ja maailmantalouden tutkimuslaitoksen Institut für Weltwirtschaft ja julkaisi sen yhteydessä tutkimussarjaa *Probleme der Weltwirtschaft*.

Natsien noustua valtaan 1933 Harmsin tilalle professoriksi Kieliin tuli Jens Jessen. Harms oli sittemmin kuolemaansa saakka Berliinin Humboldt-yliopiston kunniaprofessori.

## Teokset
* *Deutsche Arbeitskammern* (1904)
* *Arbeitskammern und Kaufmannskammern* (1906)
* *Der Maximalarbeitstag* (1907)
* *Weltwirtschaftliche Aufgaben der deutschen Verwaltungspolitik* (1911)
* *Volkswirtschaft und Weltwirtschaft, Versuch der Begründung einer Weltwirtschaftslehre* (1912).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Yleisurheilun alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2023

**Yleisurheilun alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2023** järjestettiin Espoossa 12.–16. heinäkuuta 2023. Kilpailupaikkana toimi Leppävaaran stadion. Suomessa oli aiemmin järjestetty alle 23-vuotiaiden EM-kilpailut vuosina 1997 ja 2013.

Kilpailuja hakivat Suomen Urheiluliitto ja Espoon kaupunki yhdessä urheiluseurojen Esbo IF ja Espoon Tapiot kanssa. Urheiluseurojen noin 400 vapaaehtoista osallistuivat kilpailujen järjestämiseen. 

Isäntämaa Suomi sai kisoista yhteensä 10 mitalia. Suomalaisista kultaa voittivat Silja Kosonen moukarinheitossa, Saga Vanninen seitsenottelussa ja Juho Alasaari seiväshypyssä.

## Tulokset
### Miehet

### Naiset

## Mitalitaulukko

## Katso myös
* Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2023

## Lähteet
Jens Jessen

**Jens Jessen** (11. joulukuuta 1895 – 30. marraskuuta 1944) oli saksalainen taloustieteilijä. Natsien noustua valtaan Jessen tuli 1933 Kielin yliopistoon professoriksi Bernhard Harmsin seuraajaksi. Hän oli asenteiltaan rasistinen ja demokratian vastainen. Hän yritti muuttaa aiemmin liberaalin tutkimuslaitoksen suuntaa, ja valtataistelun aikana hän joutui pois virasta jo helmikuussa 1934. Harmsin kuoleman jälkeen hänestä tuli tämän seuraaja Keskiviikkoseuraan, ja hän vahvisti yhteyksiään oppositioon. Hän kuului Adolf Hitlerin salamurhahanketta valmistelleeseen ryhmään. Hankkeen epäonnistuttua hänet pidätettiin ja teloitettiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
David Chidgey

**David William George Chidgey** (9. heinäkuuta 1942 – 15. helmikuuta 2022) oli brittiläinen liberaalidemokraattien poliitikko, joka istui Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneessa vuosina 1994–2005 ja ylähuoneessa vuodesta 2005 kuolemaansa asti.

Chidgey syntyi Basingstokessa. Hän opiskeli Portsmouthin Admiralty Collegessa kone- ja lentokonetekniikkaa ja valmistui vuonna 1968, minkä jälkeen hän opiskeli rakennustekniikkaa Portsmouthin polyteknisessä opistossa. Vuosina 1965–1972 hän työskenteli Hampshiren kreivikunnalla liikenneinsinöörinä ja sen jäkeen eastleigh’läisessä insinööriyrityksessä.

Vuonna 1976 Chidgey valittiin New Alresfordin kunnanvaltuustoon ja vuonna 1987 Winchesterin kaupunginvaltuustoon. Hän pyrki Euroopan parlamenttiin Hampshire Centralin vaalipiiristä vuonna 1988 käydyssä täytevaalissa ja vuoden 1989 europarlamenttivaaleissa. Vuoden 1992 parlamenttivaaleissa Chidgey oli ehdolla alahuoneeseen Eastleigh’n vaalipiiristä, mutta hävisi konservatiivipuolueen ehdokkaalle Stephen Milliganille eikä tullut valituksi. Milliganin kuoltua vuonna 1994 käydyssä täytevaalissa Chidgey valittiin alahuoneeseen. Hän säilytti paikkansa vuosien 1997 ja 2001 parlamenttivaaleissa, kunnes jäi pois alahuoneesta vuonna 2005.

Toukokuussa 2005 Chidgey aateloitiin paroniksi ja nimitettiin ylähuoneeseen.

Chidgey kuoli 15. helmikuuta 2022 COVID-19-taudin aiheuttamiin komplikaatioihin.

## Lähteet
Kampakiduksiset

**Kampakiduksiset** (Protobranchia) on simpukoihin kuuluva nilviäisalaluokka. Alaluokan lajeja tavataan merivesistä.

## Taksonomia ja anatomia
Kampakiduksiset jaetaan kolmeen lahkoon. Lahkojen heimojako on osittain epäselvä, ja lajeja on noin 360. Kampakiduksisten kidukset ovat kampamaiset, ja monista muista simpukoista poiketen ne käyttävät niitä vain hengittämiseen, eivät ravinnonottoon. Ravintonsa ne suodattavat huulirihmoillaan. Kuoren sisäpinnalla usein on helmiäistä, ja kuoren rakenne on kerrosmainen. Kuori on muodoltaan pyöreähkö tai pitkänomainen, ja sen reuna on usein hampainen.

## Elintavat
Kampakiduksiset kaivautuvat pohjaan, ja suurin osa niistä on syvänveden lajeja. Monet suodattavat ravintonsa vedestä. Osalla kampakiduksisista on symbioottisia kemosyntetisoivia bakteereja.

## Lähteet
Kanamat Botašev

**Kanamat Husejevitš Botašev** (; 20. toukokuuta 1959 – 22. toukokuuta 2022) oli venäläinen kenraalimajuri, joka kuoli Venäjän Ukrainassa käymän hyökkäyssodan aikana.

Botašev syntyi Nižnjaja Teberdan kylässä Karatšajevskin piirissä Karatšai-Tšerkessian tasavallassa etelä-Venäjällä. Hän valmistui lukiosta vuonna 1976. Vuosina 1976–1977 hän suoritti Astrahanin merenkulkukoulun 1. kurssin. Vuonna 1981 hän valmistui Jeiskin sotilaslentäjäkoulusta ja vuonna 2010 Venäjän yleisesikunnan akatemiasta. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin vuonna 2008.

Vuonna 2012 Botašev joutui oikeuteen törmättyään Petroskoin lähellä maahan Su-27-hävittäjälentokoneella, jollaisen lentämiseen hänellä ei ollut asianmukaista lupaa tai koulutusta. Hänet tuomittiin ehdolliseen vankeuteen ja maksamaan viiden miljoonan ruplan korvaukset.

Botašev kuoli 22. toukokuuta 2022 itä-Ukrainassa lähellä Luhanskin alueella sijaitsevaa Popasnan kaupunkia, kun ukrainalaisjoukot ampuivat alas hänen lentämänsä Su-25-koneen FIM-92 Stinger -ilmatorjuntaohjuksilla. Hänen arvioidaan taistelleen Ukrainassa osana Wagner-palkka-armeijaa. Hänelle myönnettiin postuumisti Venäjän federaation sankarin arvonimi.

## Lähteet
Conrad Hase

**Conrad Wilhelm Hase** (1818–1902) oli saksalainen arkkitehti. Hän toimi rakennustaiteen professorina Hannoverin polyteknikumissa 1849–1894. Hän oli goottilaisen tyylin, etenkin pohjoissaksalaisen tiiligotiikan, elvyttäjiä ja muodosti opettajana oman koulukunnan. Hase suunnitteli Provinzial-Museum Hannoverin modernisti käsiteltyyn romaaniseen tyyliin 1853–1856, Kristuskirkon (ristihallikirkko, 1859–1864) ja Apostolikirkon (pohjoissaksalaista varhaisgotiikkaa, 1883–1884) ja uudisti Marienburgin linnan Nordstemmenin lähellä yhdessä oppilaansa Edwin Opplerin kanssa. Hän uudisti goottilaistyylisen Hannoverin raatihuoneen.

## Teokset
* *Sammlung von Zeichnungen ausgeführter Kirchen, Schulgebäude und Privatbauten* (1873–1876)
* *Die Gräber in der Schlosskirche zu Quedlinburg* (F. von Quastin kanssa, 1877).

## Kuvia suunnittelutöistä

Railway station in Nordstemmen.jpg|Nordstemmenin rautatieasema, C. W. Hasen työpiirustukset, 1853.
Station waiting room in Nordstemmen.jpg|Uusgoottilainen odotussali Nordstemmenin rautatieasemalla, 1858–1860 Hasen suunnitelma.
Wohnhaus von 1862 Wennigsen IMG 0008.jpg|Asuintalo vuodelta 1862.
Elisabethkirche von 1867 in Langenhagen IMG 6763.jpg|Elisabethkirche Langenhagenissa, 1867–1869.
KircheLauenau.jpg|St.-Lukas-Kirche Lauenaussa, 1877–1878.
Salon der Hofdamen in der Marienburg.jpg|Hovinaisten salonki Marienburgin linna; 1862–1863 Hasen toteuttama, 1865 Edwin Opplerin purkama.
Elbingerode St. Jakobi 03.jpg|Uusgoottilainen St. Jakobin kaupunginkirkko (Elbingerode) rakennettu 1863 Hasen suunnitelmien mukaan.
Glasfenster im Empfangsgebäude des Bahnhofs Nordstemmen.JPG|Hasen suunnittelema lyijylasi-ikkuna vuodelta 1854 Nordstemmenin rautatieasemalla.
Hase o.R.JPG|C. W. Hasen myöhäinen akvarelli, päivätty 31. lokakuuta 1893 Baden-Badenissa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Valeri Tšybinjejev

**Valeri Viktorovytš Tšybinjejev** (; 3. maaliskuuta 1988 – 3. maaliskuuta 2022) oli ukrainalainen majuri, joka kuoli Hostomelin taistelussa Venäjän hyökättyä Ukrainaan.

Tšybinjejev syntyi Berdjanskissa. Jäätyään nuorena orvoksi hän vietti lapsuutensa sisäoppilaitoksessa. Peruskoulun jälkeen hän opiskeli Zaporižžjan Zah’ysnyk-sotilaslyseossa. Myöhemmin hän valmistui Odessan sotilasakatemiasta. Vuonna 2010 hänet nimitettiin luutnantiksi 79. maahanlaskuprikaatiin.

Tšybinjejev osallistui itä-Ukrainan sodan taisteluihin muun muassa Tšervonyi Lymanissa. Tammikuussa 2015 hän taisteli Donetskin lentoaseman toisessa taistelussa. Vuonna 2016, jolloin hänet oli ylennetty kapteeniksi, hänen johtamansa tarkka-ampujaryhmä osallistui taisteluihin Avdijivkassa. Saman kuun lopussa hän haavoittui vihollisen tykkitulesta. 24. elokuuta 2016, Ukrainan itsenäisyyspäivänä, Tšybinjejeville myönnettiin Ukrainan sankarin arvonimi. Myöhemmin hänet ylennettiin majuriksi.

Tšybinjejev kaatui 34. syntymäpäivänään 3. maaliskuuta 2022 Hostomelin taistelussa Kiovan luoteispuolella.

## Lähteet
Mustajuovamullo

**Mustajuovamullo** (*Parupeneus barberinus*) on mullojen (Mullidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji, jota tavataan laajalti indopasifisella merialueella. Lajia kalastetaan paikoittain ravinnoksi ja myydään myös akvaariokalana.

## Koko ja ulkonäkö

Mustajuovamullo on yksi suurikokoisimmista mullojen heimon lajeista; se kasvaa yleensä 30 senttimetrin mittaiseksi ja maksimissaan 60 senttimetrin mittaiseksi. Laji on ruumiinmuodoltaan melko pitkänomainen. Ylähuulesta silmän kautta takimmaisen selkäevän kohdalle asti kulkee tumma juova ja pyrstönvarressa on silmää suurempi musta täplä. Ruumis on väritykseltään keltainen tai kellertävän harmaa juovan yläpuolella ja valkeahko juovan alapuolella. Erityisen syvissä vesissä elävillä yksilöillä juova ja täplä voivat olla myös punaisia.

Mustajuovamullolla on selkäevässään kahdeksan piikkiruotoa ja yhdeksän pehmeää ruotoa. Peräevässään sillä on yksi piikkiruoto ja seitsemän pehmeää ruotoa. Rintaevissään lajilla on 16–18 (yleensä 17) ruotoa.

## Levinneisyys
Mustajuovamullolla on laaja levinneisyys indopasifisella merialueella. Lajia tavataan Adeninlahdelta, Omanista ja Itä-Afrikan rannikoilta aina Mikronesiaan, Linesaarille, Marquesassaarille ja Tuamotuun asti sekä eteläisestä Japanista Australiaan ja Uuteen-Kaledoniaan. Afrikassa lajin levinneisyysalue ulottuu itärannikoilta Madagaskarin kautta Etelä-Afrikkaan. Mustajuovamullo on yksi sukunsa runsaslukuisimmista lajeista, ja Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN onkin luokitellut sen elinvoimaiseksi lajiksi.

## Elinympäristö ja elintavat
Mustajuovamullo elää laguunien ja merenpuoleisten riuttojen hiekka- ja kivipohjilla korkeintaan 100 metrin syvyydessä. Nuorena laji suosii harvaa meriruohokasvustoa. Nuoret mustajuovamullot muodostavat yleensä pieniä parvia, jotka voivat koostua myös muidenkin lajien edustajista. Täysikasvuiset yksilöt elävät yksin tai pienissä parvissa. Muiden mullojen tapaan mustajuovamullo käyttää viiksisäikeitään ravinnonetsintään. Laji syö pääasiassa pohjahiekassa eläviä selkärangattomia kuten äyriäisiä ja monisukasmatoja. Mustajuovamullo saavuttaa sukukypsyyden keskimäärin 19,2 senttimetrin mittaisena. Lajin lisääntymistavoista ei tiedetä paljoa, mutta kutuaika kestää toukokuusta kesäkuuhun, joskus elokuuhunkin asti.

## Lähteet
Riihimäen Suunnistajat

**Riihimäen Suunnistajat** on riihimäkeläinen suunnistusseura. Seura on perustettu 6. tammikuuta 1948 Riihimäellä ravintola Keitaan Korsukabinetissä. Ennen omaa suunnistusseuraa Riihimäellä suunnistusta oli harrastettu Kiskon ja Kiista-Veikkojen urheiluseuroissa. 

## Kisajärjestelyjä
Riihimäen Suunnistajat, RiSu, on järjestänyt Jukolan viestin vuonna 1956 Paalijärven alueella ja vuonna 1970 yhdessä Hyvinkään Rastin kanssa Usmin ja Paarijoen maastoissa. 

Vuonna 1997 RiSu järjesti suunnistuksen viestien Suomen mestaruuskilpailut. 

Vuonna 2003 RiSu järjesti Hyvinkään Rastin ja Lounais-Hämeen Rastin kanssa viisipäiväisen Fin5-rastiviikon Lopella ja Tammelassa. 

 

## Kuntorastit
Riihimäen Suunnistajat järjestävät kuntorasteja keväästä syksyyn kaiken ikäisille Riihimäellä ja sen lähialueilla. Lisäksi toimintaan kuuluvat suunnistuskurssit ja -opastukset mm. koulujen ja päiväkotien kanssa.

Suunnistuksen lisäksi RiSu on hoitanut Lopen Samoojien kanssa Loppi Trail polkujuoksutapahtumaa heinäkuulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Riihimäen Suunnistajien kotisivut
Fulardi (kone)

**Fulardi** eli **foulardi** eli **kastokki** () on kankaiden ja neulosten leveänävärjäyksessä ja -viimeistyksessä käytettävä kone, jossa on kaksi tai useampia teloja. Fulardi on moneen tehtävään soveltuva viimeistyksen yleiskone. Siinä kankaaseen imeytetään tarvittavat kemikaalit ja apuaineet, jotka ovat liuos-, emulsio- tai dispersiomuodossa. Koneessa kangas kulkee tarvittavat aineet sisältävän liemen läpi ja liika neste poistetaan kankaasta puristamalla sitä telaparin välissä. Tämän jälkeen kangas johdetaan kuivaimeen.

## Lähteet
Fulardi (kangas)

**Fulardi** () on toimikas- tai atlassidoksinen kevyt silkkikangas, joka on yleensä painettu. Sen loimi on raakasilkkiä ja kude tramsilkkiä tai jätesilkkiä. Fulardia on käytetty naisten puvuissa, hartialiinoissa, huiveissa, nenäliinoissa ja solmioissa ynnä muissa käyttötarkoituksissa.

## Lähteet
Oleksandr Martšenko

**Oleksandr Oleksandrovytš Martšenko** (14. tammikuuta 1965 – 7. maaliskuuta 2022) oli ukrainalainen Svoboda-puolueen poliitikko. Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Martšenko kaatui taistelussa Kiovan luoteispuolella.

Martšenko syntyi Rybtšyntsin kylässä H’milnykin piirissä Vinnytsjan alueella. Hän opiskeli Alueidenvälisessä henkilöstöjohtamisen akatemiassa organisaatiojohtamista ja Kiovan rakennusteknisessä opistossa rakennustekniikkaa. Hän työskenteli insinöörinä rakennusyrityksissä. Vuonna 2002 hänet valittiin Bila Tserkvan kaupunginvaltuustoon ja vuonna 2008 Svoboda-puolueen hallitukseen ja Bila Tserkvan paikallisosaston johtajaksi. Vuonna 2010 hänet valittiin Svobodan valtuustoryhmän johtajaksi ja vuonna 2012 Svobodan Kiovan aluejärjestön johtajaksi. Vuoden 2012 parlamenttivaaleissa Martšenko oli ehdolla Ukrainan parlamenttiin eli Verh’ovna Radaan vaalipiiristä 90, joka kattaa Bila Tserkvan, muttei tullut valituksi. Vaalipiirin äänestyspaikkojen pöytäkirjojen mukaan hän olisi tullut valituksi, mutta vaalipiiristä valituksi julistettiin hallitusmyönteinen Vitali Tšudnovskyi.

Martšenko osallistui vuoden 2014 Euromaidan-mielenosoituksiin sekä taisteluihin Itä-Ukrainan sodassa osana Svobodan jäsenistä koostuvaa Vapauden legioonaa sekä 72. prikaatia. Hän haavoittui elokuussa 2013 lähellä Krasnyi Lutšia. Hänet valittiin  vuoden 2014 parlamenttivaaleissa Verh’ovna Radaan vaalipiiristä 90.

Martšenko kaatui 7. maaliskuuta Puštša-Vodytsjan taajamassa Obolonin piirissä Kiovan luoteisosassa.

## Lähteet
Pavlo Li

**Pavlo ”Paša” Romanovytš Li** (; 10. heinäkuuta 1988, Jevpatorija, Krim – 6. maaliskuuta 2022, Irpin) oli ukrainalainen näyttelijä ja televisiojuontaja, joka kuoli vuonna 2022 Venäjän hyökättyä Ukrainaan.

## Varhainen elämä
Li syntyi Jevpatorijassa, Krimin niemimaalla vuonna 1988. Hänen isänsä oli myös Krimiltä ja oli taustaltaan korealainen. Lin ukrainalainen äiti oli alkujaan Taka-Karpatiasta.

## Ura näyttelijänä
Hän näytteli ukrainalaisissa elokuvissa ja toimi ääninäyttelijänä muun muassa *[[Leijonakuningas (vuoden 2019 elokuva)|Leijonakuningas]]*-elokuvan ja *[[Hobitti (elokuvatrilogia)|Hobitti]]*-elokuvasarjan ukrainankielisissä dubbauksissa. Hän esiintyi muun muassa X-Factor-ohjelmassa.

Näyttelemisen lisäksi Li toimi myös juontajana ukrainalaisessa televisio-ohjelmassa nimeltä *Päivä kotona*.

## Sotilaana
Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Li värväytyi Ukrainan asevoimiin. Hän teki usieta päivityksiä sotilaiden oloista ja ukrainalaisten tekemästä vastarinnasta Instagram-tilillään Li kaatui 6. maaliskuuta Irpinissä Kiovan länsipuolella. Hänet haudattiin Ivano-Frankivskin alueelle Voroh’taan.

## Kunnianosoituksia

*  Urhoollisuuden ritarikunta (Ukraina, 2022, postuumisti)

## Lähteet
Primiini

**Primiini** on kinoneihin kuuluva tyydyttymätön orgaaninen yhdiste. Se on olomuodoltaan huoneenlämpötilassa kiinteä, väriltään valkoinen ja hajuton 1,4-bentsokinonin johdannainen. Primiinin kemiallinen kaava on C12H16O3, moolimassa 208,25&nbsp;g/mol, sulamispiste 62–63&nbsp;°C ja CAS-numero 15121-94-5.

Primiiniä esiintyy luonnon huone-esikoissa, (*Primula obconica*), jonka karvoissa on superallergeenina tunnettua primiiniä. Yhdiste tunnetaan voimakkaana kosketusallergian aiheuttajana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* PubChem: Primin 
* Human Metabolome Database (HMDB): Primin 
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Primin 
* ChemBlink: 2-Methoxy-6-pentyl-1,4-benzoquinone 
* DermNet: Primula
Aakenustunturin lento-onnettomuus

**Aakenustunturin lento-onnettomuus** tapahtui jatkosodan aikana 1. helmikuuta 1944, kun Rovaniemeltä käsin toimineen saksalaisen Luftwaffen Transportstaffel Fliegerführer Nord/Ostin Junkers Ju-52-3 -kuljetuskone P4-CH eksyi reitiltään lumipyryssä ja törmäsi Kittilän Aakenustunturilla Mololaen koillisrinteeseen. Koneen nelihenkinen miehistö menehtyi turmassa.

Onnettomuuskone oli kuljettamassa Messerschmitt Bf 110 -hävittäjien varaosia Pontsalenjoelta Rovaniemelle. Koneen ohjaajana toiminut vääpeli Rochna, radistina ollut alikersantti Meyer ja mekaanikko, alikersantti Kulin saivat törmäyksessä välittömästi surmansa, mutta koneen peräosassa ollut konekivääriampujana toiminut alikersantti Brande loukkaantui vaikeasti ja eli vielä useita päiviä törmäyksen jälkeen. Hän ampui hätäraketteja, mutta niitä ei havaittu huonon sään takia tai niitä luultiin sääilmiöiksi. Kun apua ei alkanut kuulua, Brande surmasi itsensä.

Koneen hylky löytyi vasta huhtikuussa 1944. Paikalle tullut suomalainen hiihtopartio löysi elossa vain koneessa mukana olleen koiranpennun, joka oli hengissä pysyäkseen syönyt lentäjien ruumiita. Paikalle tulleet saksalaiset hakivat sitten hylystä ruumiit sekä koneessa olleet radio- ja suunnistuslaitteet. Tämän jälkeen he räjäyttivät koneen hylyn. Tarinoiden mukaan koneessa olisi ollut lastina myös huomattava rahamäärä, jonka jo aiemmin paikalle tulleet poromiehet olisivat vieneet, mutta tälle tiedolle ei ole vahvistusta.

Junkersin räjäytetyn hylyn jäänteitä löytyy edelleen laajalta alueelta Aakenustunturin rinteeltä. Valtaosa niistä sijaitsee koordinaateissa .

## Lähteet
Aljaksei Skoblja

**Aljaksei Mikalajevitš Skoblja** (, ; 14. maaliskuuta 1990 – 13. maaliskuuta 2022) oli valkovenäläinen sotilas, joka kaatui Kiovan taistelussa Venäjän hyökättyä Ukrainaan.

Skobljan äiti on lastentarhanopettaja ja isä linja-autonkuljettaja. Hän asui Minskissä. Vuonna 2011 hän osallistui presidentti Aljaksandr Lukašenkan vastaisiin mielenosoituksiin, minkä takia hänet pidätettiin kahdeksi päiväksi ja hän sai sakot. Vuonna 2014 hän värväytyi Ukrainan asevoimiin ja taisteli itä-Ukrainan sodassa osana valkovenäläisten vapaaehtoisten muodostamaa ryhmää. Myöhemmin hän toimi asevoimissa kouluttajana. Hän sai Ukrainan kansalaisuuden.

Skoblja kaatui 13. maaliskuuta 2022 Kiovan lähellä. Hänen hautajaisensa pidettiin Kiovassa kaksi päivää myöhemmin.. Huhtikuussa hänelle myönnettiin postuumisti Ukrainan sankarin arvonimi.

## Lähteet
Guro Fjellanger

**Guro Fjellanger** (26. tammikuuta 1964 Bergen – 15. huhtikuuta 2019) oli norjalainen Venstren poliitikko. Hän toimi Norjan ympäristöministerinä 1997–2000. Vuosina 1986–1988 hän oli puolueensa nuorisojärjestön Unge Venstren puheenjohtaja.
## Yksityiselämä
Fjellangerilla oli synnynnäinen selkärankahalkio, jonka takia hän joutui käyttämään kainalosauvoja sekä ajoittain pyörätuolia.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Guro Fjellanger'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Jaglandin hallitus

**Jaglandin hallitus** oli Norjan hallitus 25. lokakuuta 1996 – 17. lokakuuta 1997. Se oli Työväenpuolueen muodostama vähemmistöhallitus.
## Ministerit
**Pääministeri**
* Thorbjørn Jagland
**Ulkoministeri**
* Bjørn Tore Godal
**Kehitysapuministeri**
* Kari Nordheim-Larsen
**Valtiovarainministeri**
* Jens Stoltenberg
**Suunnitteluministeri**
* Terje Rød-Larsen 25.10.1996–29.11.1996
**Suunnittelu- ja yhteensovittamisministeri**
* Bendik Rugaas 29.11.1996–17.10.1997
**Puolustusministeri**
* Jørgen Kosmo
**Kalastusministeri**
* Karl Eirik Schjøtt-Pedersen
**Sosiaaliministeri**
* Hill-Marta Solberg
**Terveysministeri**
* Gudmund Hernes
**Liikenneministeri**
* Sissel Rønbeck
**Kunta- ja työministeri**
* Kjell Opseth
**Öljy- ja energiaministeri**
* Grete Faremo 25.10.1996–17.12.1996
* Ranveig Frøiland 17.12.1996–17.10.1997
**Elinkeinoministeri**
* Grete Knudsen 25.10.1996–17.10.1997
**Oikeusministeri**
* Anne Holt 25.10.1996–3.2.1997
* Gerd-Liv Valla 4.2.1997–17.10.1997
**Lapsi- ja perheministeri**
* Sylvia Brustad 
**Maatalousministeri**
* Dag Terje Andersen
**Ympäristöministeri**
* Thorbjørn Berntsen
**Kirkko-, opetus- ja tutkimusministeri**
* Reidar Sandal
**Kulttuuriministeri**
* Turid Birkeland

## Lähteet
Strömforsin työväentalo

**Strömforsin työväentalo** on työväentalo Loviisassa Ruotsinpyhtäällä.

## Historiaa
Strömforsin Tehtaan Työväenyhdistys perustettiin Ruotsinpyhtään ruukkiyhdyskunnassa vuosien 1905–1906 vaihteessa, Suomen kansallisen suurlakon jälkeen. Yhdistyksessä oli noin sata jäsentä. Kokouksia pidettiin jäsenten kodeissa, sahalla ja tehtaan puusepänverstaalla. Strömforsin tehdasyhtiö luovutti 1.11.1906 yhdistykselle 25 vuodeksi 18 aarin rakennustontin, jonka vuosivuokra oli 25 markkaa. Vuokralla ollut tontti lunastettiin myöhemmin yhdistyksen omaksi. Vuosi 1918 oli Ruotsinpyhtäälle raskas. Asukkaista 94 menetti henkensä, ja heistä 42 oli työväenyhdistyksen jäseniä. Niinpä toiminta keskeytyi pariksi vuodeksi.

## Rakennus
Rakennuksen perustustyöt ja rakentaminen tehtiin pääosin talkootöinä. Rakennus oli aluksi kooltaan 6x9 metriä. Vuodelta 1910 on peräisin kuva jo laajennetusta uudesta hirsirakenteisesta työväentalosta. Vuoden 1918 kansalaissodan jälkeen rakennukseen tehtiin korjauksia ja uusittiin irtaimisto suojeluskuntamiehityksen jälkien vuoksi. Suuri remontti tehtiin vuonna 1955, jolloin talon isot remontointityöt tehtiin tuhansin talkootunnein. Lahjoitusten tuella taloon saatiin 251 tuolia. Vuosina 1981–1995 talon remontointiin saatiin valtiolta avustusta 200&nbsp;000 markkaa.

## Toiminta
Vuoden 1907 tilaston mukaan yhdistykseen kuului 152 jäsentä. Yhdistyksellä oli oma kirjasto, jossa niteitä oli 52. Yhdistyksessä toimivat naisjaosto ja ammattiosasto. Työväentalossa pidettiin iltamia, yhdistyksen kokouksia ja yksityisjuhlia. Talossa toimi naisosasto, jonka toiminta välillä hiljeni. Uudelleen perustettiin vuonna 1949 naisjaosto, joka edelleen huolehtii ruokailuista ja pitopalveluista arpajaisineen.

1930-luvun alkupuolella rakennettiin Ahvenkosken voimalaitos, ja sitä myötä rakennuksen ja yhdistyksen toiminta vilkastuivat. Vähintään kerran viikossa pidettiin juhla tai iltamat. Talvisodan aikaan 1939–1940 taloon majoitettiin sotaväkeä. 1940-luvun lopulla taloon asetettiin elokuvateatteri, jota yhdistys pyöritti 15 vuoden ajan. Rakennuksen tiloja käyttävät urheiluseura Ruotsinpyhtään Riento, Ruotsinpyhtään Työväen Mieslaulajat ry ja Kemianliiton ammattiosasto sekä erilaiset kerhot. Työväentalo on Ruotsinpyhtään kylän suosittu juhla- ja huvipaikka.

## Lähteet
Tomi Satomaa

**Tomi Satomaa** on suomalainen urkuri, kanttori, kuoronjohtaja ja urkupedagogi.

Satomaa on Tauno Satomaan poika. Hän soitti alun perin pianoa, mutta keskittyi urkuihin kokeiltuaan 14-vuotiaana Olarin kirkon urkuja. Valmistuttuaan Sibelius-Akatemiasta Satomaa muutti vuonna 2008 vaimonsa kanssa Paraisille. Tätä ennen hän oli aina asunut pääkaupunkiseudulla. Satomaan keskeisiä opettajia olivat hänen isänsä ja Kari Jussila. Satomaa työskenteli Länsi-Turunmaan suomalaisen seurakunnan kanttorina vuosina 2009–2019 ja Turun Martinseurakunnan vastaavana johtavana kanttorina 2017–2018 sekä Liedon seurakunnan vastaavana kanttorina vuosina 2019-2025. Syyslukukaudella 2025 Satomaa aloitti Taideyliopiston Sibelius-Akatemian lehtorina pääasiallisena opetusaineenaan urkutaide. Lisäksi Satomaa aloitti vuonna 2010 tuntiopettajana työskentelyn Musiikkiopisto Arkipelagissa. Luentoja hän on pitänyt myös Sibelius-Akatemiassa, Oulun konservatoriossa ja eri urkukursseilla.

Satomaa on konsertoinut solistina, säestäjänä ja kamarimuusikkona eri puolilla Suomea. Hän on esiintynyt urkusolistina myös Ruotsissa, Saksassa, Unkarissa, Latviassa, Venäjällä ja Italiassa. Satomaa on soittanut lukuisilla urkujuhlilla Suomessa ja osallistunut myös kansainvälisiin urkutapahtumiin. Hän on kantaesittänyt teoksia Olli Kortekankaalta ja Kari Tikalta. Satomaan ensimmäisenä levytyksenä ilmestyi syksyllä 2016 Alba Recordsilla *Ramus virens olivarum*. Joulukuussa 2022 ilmestyi toisena levynä *G.A. Homilius: Chorale Preludes for Organ* (Pilfink Records). Satomaa on esiintynyt monilla muilla levytyksillä urkusolistina ja säestäjänä. Hän on tehnyt kantanauhoituksia Yleisradiolle, ja hänen soolokonserttinsa radioitiin ja lähetettiin Yle Radio 1:lla elokuussa 2019. Vuonna 2019 hän oli urkurina Ylen *[[Risto ja Jenni pyhimysten jäljillä]]* -ohjelmissa.

Satomaa perusti johtamansa kamarikuoro Musica Vocalen (aiemmin Paraisten Vokaaliyhtye), jonka ohjelmisto on ulottunut 1500-luvulta oman aikansa teoksiin. Satomaa toimi vuosina 2016–2019 Organum-seuran puheenjohtajana ja taiteellisena johtajana, Helsingin urkupäivien taiteellisena johtajana ja *Organum*-lehden päätoimittajana. Hän on toiminut myös yhtenä ensimmäisistä varhaisiän urkupedagogiikan kehittäjistä Suomessa. Hän laati yhdessä Susanne Kujalan kanssa oppikirjan *Suomalainen urkukoulu lapsille* (Sulasol). Satomaalle on myönnetty Paraisten kaupungin kulttuuripalkinto (2017) ja director musicesin arvonimi (2021).

## Lähteet
Elena Huelva

**Elena Huelva Palomo** (21. toukokuuta 2002 Sevilla, Espanja – 3. tammikuuta 2023 Sevilla, Espanja) oli espanjalainen syöpäaktivisti.

## Elämä
Elena Huelva syntyi 21. toukokuuta 2002 Sevillassa Espanjassa Manuel Huelvan ja Emilia Palomon tyttärenä. Vuonna 2019 hänellä todettiin 16-vuotiaana Ewingin sarkooma. Hän sai mainetta jakamalla henkilökohtaisia kokemuksiaan taudista sosiaalisessa mediassa. Hän vaati myös suurempia investointeja syöpätutkimukseen ja keksi lauseen "Mis ganas ganan" () kuvaamaan asennettaan tautia vastaan.

Vuodesta 2019 kuolemaansa asti hän teki yhteistyötä useiden syöpään liittyvien voittoa tavoittelemattomien järjestöjen kanssa, ja vuonna 2022 hän kirjoitti syövästä saamistaan kokemuksista kirjan nimeltä *Mis ganas ganan*.

Joulukuussa 2022 hän suunnitteli huivin Baby Pelón -lelulle, jolla Juegaterapia-säätiö kerää varoja Ewingin sarkooman tutkimukseen. Tätä tarkoitusta varten Juegaterapia-säätiö perusti Elena Huelva avustus -järjestön yhteistyössä Espanjan sarkoomatutkimusryhmän kanssa (GEIS).

## Kuolema
Sairauden pahennuttua Elena Huelva kuoli 20-vuotiaana 3. tammikuuta 2023. Hänen kuolemansa aiheutti reaktioita sosiaalisessa mediassa, ja surunvalitteluja esittivät monet julkisuuden henkilöt, kuten Andalusian aluehallituksen puheenjohtaja Juan Manuel Moreno, ja urheiluseurat, kuten Real Betis Balompién ja Sevilla FC.

Hautajaiset pidettiin Huelvan kuoleman jälkeisenä päivänä 4. tammikuuta 2023. Niihin osallistui useita julkisuuden henkilöitä, kuten televisiojuontaja Sara Carbonero ja elokuvaohjaaja Alberto Rodríguez Librero. Hänet tuhkattiin krematoriossa Camasissa Sevillassa.

## Palkinnot
Huelva sai vuonna 2022 *[[Elle]]*-lehden myöntämän Hope Award -palkinnon, jonka ojensi hänelle laulaja Manuel Carrasco.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Paolo Silveri

**Paolo Silveri** (1913 Ofena – 2001 Rooma) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan baritoni.

Silveri aloitti lauluopintonsa Capestranossa ja jatkoi niitä Milanossa. Vuonna 1933 hänet kutsuttiin palvelukseen Italian armeijaan. Hän osallistui sotilastoimiin Etiopiassa ja Albaniassa sekä taisteli toisessa maailmansodassa. Silveri kuitenkin teki myös puoliammattimaisen debyyttinsä Hans Schwarzin roolissa Richard Wagnerin *[[Nürnbergin mestarilaulajat|Nürnbergin mestarilaulajien]]* esityksessä Roomassa 1939. Hän sai vapautuksen armeijan palveluksesta haavoituttuaan. Vuonna 1942 hän jatkoi laulun opiskelua Rooman Accademia Nazionale di Santa Ceciliassa Riccardo Stracciarin johdolla. Vielä vuonna 1943 Silveri esiintyi bassona, mutta Beniamino Giglin neuvosta hän siirtyi baritoniksi. Vuonna 1944 hän esiintyikin isä Germontina Giuseppe Verdin *[[La traviata]]ssa* Roomassa.

Silveristä tuli yksi Italian johtavista baritoneista. Erityisen suosittu hän oli Napolissa, jossa hän lauloi usein Teatro San Carlossa. Teatro San Carlon seurueen kanssa hän lauloi myös Lontoon Royal Opera Housessa vuonna 1946. Silveri lauloi Covent Gardenissa myös kausilla 1947–1948 ja 1948–1949 muun muassa *[[Rigoletto]]n* ja *[[Boris Godunov (ooppera)|Boris Godunovin]]* nimirooleissa. Glyndebournen oopperafestivaalin tuotannossa hän tulkitsi Wolfgang Amadeus Mozartin *[[Don Giovanni]]n* nimiroolin Edinburghin kansainvälisellä festivaalilla 1948. Glyndebournen oopperafestivaalin seurueen kanssa hän palasi Edinburghin kansainväliselle festivaalille vuonna 1949 esiintymään Renatona *[[Naamiohuvit|Naamiohuveissa]]*.

Silveri teki La Scalan -debyyttinsä Conte di Lunan roolissa Verdin *[[Trubaduuri (ooppera)|Trubaduurissa]]* vuonna 1949. Hän esiintyi vuonna 1950 ensimmäisen kerran Metropolitan-oopperassa Don Giovannina. Hän teki siellä muitakin esiintymisiä saman kauden kuluessa ja jatkoi esiintymisiään Metropolitan-oopperassa vuoteen 1953 asti. Pariisissa Silveri esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1951. Hän osallistui kotimaassaan useiden oopperoiden kokonaisesitysten äänittämiseen RAI:lle. Vuonna 1959 Silveri esiintyi Dublinissa *[[Otello (Verdi)|Otellon]]* nimiroolissa. Pian hän kuitenkin palasi baritonirooleihin. 1960-luvulla Silveri esiintyi useita kertoja Camdenin festivaalilla. Tällöin hänellä oli rooleja harvoin kuulluissa oopperoissa, kuten Verdin *[[Il corsaro]]ssa* ja Gaetano Donizettin *[[Marino Faliero (ooppera)|Marino Falierossa]]*. Silveri jäi laulajana eläkkeelle vuonna 1968 esiinnyttyään Rigolettona Budapestissa Silvia-tyttären tulkitessa Gildan roolin. Vuodesta 1970 Silveri opetti Roomassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
The Power of Love (Jennifer Rushin kappale)

**The Power of Love** on voimaballadi vuodelta 1984. Sen sävelsivät ja sanoittivat Günther Mende, Candy DeRouge, Jennifer Rush ja Mary Susan Applegate. Kappale julkaistiin Jennifer Rushin studioalbumilla *Jennifer Rush* maaliskuussa 1984. Seitsentuumaisena singlenä se julkaistiin joulukuussa 1984 b-puolenaan "I See A Shadow (Not A Fantasy)". Kappale on julkaistu myös 12-tuumaisena maxisinglenä. "The Power of Love" oli suurmenestys, ja siitä tuotettiin vuosina 1984–1986 useita singleversioita, joiden b-puolen kappaleet vaihtelivat, kuten myös kansitaide.

Kiihkeästä ja intohimoisesta rakkaudesta kertova "The Power of Love" merkitsi käännettä Jennifer Rushin uralla. Se nousi musiikkilistojen kärkeen Australiassa, Espanjassa, Etelä-Afrikassa, Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Itävallassa, Norjassa ja Uudessa-Seelannissa. Kappale menestyi hyvin myös Saksassa, Sveitsissä, Alankomaissa, Belgiassa, Ruotsissa ja Suomessa.

"The Power of Love" on versioitu tiuhaan. Tunnettuja ovat muun muassa Laura Braniganin tulkinta vuodelta 1987 ja Celine Dionin tulkinta vuodelta 1993. Myös Nana Mouskouri ja Andrea Bocelli ovat levyttäneet kappaleesta omat tulkintansa. Jennifer Rush levytti kappaleesta espanjankielisen version "Si tu eres mi hombre y yo tu mujer". Kappaleesta on myös kaksi saksankielistä versiota ("Ich suche nach Liebe" ja "Du bist mein Leben") sekä portugalinkielinen ("O Amor e o Poder"), hollanninkielinen ("Land van ons twee") ja ruotsinkielinen versio ("Ängel i natt").

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*The Power Of Love Chords by Jennifer Rush
The Power of Love (Frankie Goes to Hollywoodin kappale)

**The Power of Love** on brittiläisen Frankie Goes to Hollywood -yhtyeen voimaballadi vuodelta 1984. Sen sävelsivät ja sanoittivat Holly Johnson, Peter Gill, Mark O'Toole ja Brian Nash, eli yhtyeen kaikki jäsenet. Kappale julkaistiin Frankie Goes to Hollywoodin debyyttialbumilla *Welcome to the Pleasuredome* lokakuussa 1984. Seitsentuumaisena singlenä se julkaistiin marraskuussa 1984 b-puolenaan "The World Is My Oyster". Kappale on julkaistu myös 12-tuumaisena maxisinglenä. "The Power of Love" oli Frankie Goes to Hollywoodin kolmas perättäinen Britannian listaykkönen, sitä edelsivät "Relax" ja "Two Tribes".

"The Power of Love" käsittelee hengellisyyttä ja uskontoa. Tematiikkaa tukee musiikkivideo, joka kuvattiin Betlehemin liepeillä. Aikalaisarvioissa kappaletta luonnehdittiin väkeväksi ja kaihoisaksi jättiballadiksi; siinä nähtiin vaikutteita 1960-luvun musiikista, joka oli tuolloin muotia ("The Sixties Boom").

Holly Johnson ei ollut tyytyväinen suoritukseensa "The Power of Loven" solistina, mutta yhtäkaikki hän pitää kappaletta tärkeimpänä teoksena, jonka hän on koskaan kirjoittanut. "The Power of Love" on osa trilogiaa, jonka kaksi ensimmäistä osaa ovat seksuaalisuutta käsittelevä "Relax" ja politiikkaa käsittelevä "Two Tribes".

"The Power of Love" on versioitu kymmeniä kertoja. Kappaleesta on tehty myös espanjankielinen ("La fuerza mayor") ja hollaninkielinen versio ("Nooit zo verliefd geweest").

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Smooth Radio: The Story of... 'The Power of Love' by Frankie Goes to Hollywood
Viron perustuslakikokous

**Perustuslakikokous** () oli edustajakokous, joka muodostettiin valmistelemaan Viron tasavallan uutta perustuslakia 20. elokuuta 1991 tapahtuneen uudelleenitsenäistymisen jälkeen. Se kokoontui Tallinnassa 30 kertaa seitsemän kuukauden aikana 13. syyskuuta 1991 – 10. huhtikuuta 1992.

Kokouksen kokoonpanoa muotoillessaan Viron kongressi ja Viron tasavallan korkein neuvosto pääsivät kompromissiin eli molemmista organisaatioista valittiin sama määrä eli 30 edustajaa perustuslakikokoukseen.

Yleiskokouksen laatima perustuslaki hyväksyttiin Viron äänioikeutettujen kansalaisten toimesta kansanäänestyksessä 28. kesäkuuta. Äänestäneistä 91,19% eli 400 214 ääntä kannatti uutta perustuslakia. Perustuslaki tuli voimaan 3. heinäkuuta 1992. Suoritettuaan näin tehtävänsä perustuslakikokous lopetti toimintansa.

## Jäsenet

Perustuslakikokouksen jäseniä olivat:

* Ülle Aaskivi
* Jüri Adams
* Viktor Andrejev
* Tõnu Anton
* Rein Arjukese
* Hillar Eller
* Sirje Endre
* Ants Erm
* Ignar Fjuk
* Illar Hallaste
* Liia Hänni
* Pavel Jermoškin
* Rein Järlik

* Kalle Jürgenson
* Ain Kaalep
* Kaido Kama
* Peet Kask
* Tunne Kelam
* Kalju Koha
* Valeri Kois
* Toomas Kork
* Viktor Korrovits
* Tiit Käbin
* Mart Laar
* Marju Lauristin
* Vladimir Lebedev

* Lennart Meri
* Linnart Mäll
* Viktor Niitsoo
* Sergei Petinov
* Eve Pärnaste
* Ivar Raig
* Hain Rebas
* Jüri Reinson
* Vardo Rumessen
* Hando Runnel
* Rein Ruutsoo
* Jüri Rätsep
* Arnold Rüütel

* Vello Saatpalu
* Vello Salum
* Ülo Seppa
* Arvo Sirendi
* Sergei Sovetnikov
* Lehte Sööt (Hainsalu)
* Nikolai Zahharov
* Rein Taagepera
* Juhan Kristjan Talve
* Ülo Uluots
* Lauri Vahtre
* Ülo Vooglaid

## Katso myös
*Viron perustava kokous

## Lähteet
Emilia Goggi

**Emilia Goggi** (1817 Prato – 1857) oli italialainen oopperalaulaja, joka tulkitsi urallaan sekä sopraano- että mezzosopraanorooleja.

Goggi pääsi 6-vuotiaana Santa Caterinan konservatorioon. Vuonna 1841 hän teki debyyttinsä La Fenicessä Adalgisan roolissa Vincenzo Bellinin oopperassa *[[Norma]]*. Tämän jälkeen hän sai kiinnityksiä päärooleihin useissa Italian pohjoisosien teattereissa. Goggi pystyi laajan äänialansa ansiosta esiintymään myös dramaattisissa sopraano-osissa, kuten Abigaillena Giuseppe Verdin *[[Nabucco]]ssa* ja Elvirana saman säveltäjän *[[Ernani]]ssa*, mutta sittemmin hän omaksui mezzosopraanorooleja.

Tunnetuin Goggin luoma rooli oli Azucena Verdin *[[Trubaduuri (ooppera)|Trubaduurin]]* kantaesityksessä vuonna 1853. Goggi kuoli yllättäen 39-vuotiaana ollessaan valmistautumassa Englannin-kiertuetta varten. 

## Lähteet
Tomi Kaarto

**Tomi Kaarto** (13. kesäkuuta 1972 Turku – 20. lokakuuta 2006 Turku) oli suomalainen kirjallisuustieteilijä.

Kaarto opiskeli yleistä kirjallisuustiedettä ja filosofiaa Turun yliopistossa. Vuodesta 1996 hän työskenteli siellä yleisen kirjallisuustieteen assistenttina. Hän oli filosofian lisensiaatti. Kaarto laati ensimmäisen laajan julkaisunsa Mihail Bahtinin ja Michel Foucault’n kirjailijakäsityksestä. Sittemmin hänen kiinnostuksensa kohdistui etenkin Jacques Derridaan. Kaarto ehti saavuttaa Suomessa näkyvyyttä esitelmillään ja kirjoituksillaan Derridan ajattelusta ennen kuolemaansa Turussa 34-vuotiaana. Hänen viimeiseksi työkseen jäi laaja väitöskirja Derridasta.

## Julkaisut
* *Tekijän syntymä: Michel Foucault'n arkeologian kauden ja Mihail Bahtinin kirjailijakäsitys*. Turku: Turun yliopisto 1998 
* *Subjektia rakentamassa: tutkielmia minuudesta teksteissä*. toim. Tomi Kaarto ja Lasse Kekki. Turku: Turun yliopisto 2000. 
* *Jacques Derrida and the question of interpretation: the phenomenological reduction, the intention of the author, and Kafka's law*. Frankfurt am Main: Peter Lang 2008. 

## Lähteet