Karhunsappi

**Karhunsappi** on perinteisessä kiinalaisessa lääkinnässä hyödynnettävä lääkeaine, jota saadaan karhun sappirakosta. Karhunsapen keräämiseen käytettäviä tuotantoeläimiä kutsutaan puolestaan sappikarhuiksi. Sappinesteen lisäksi myös kuivattua karhun sappirakkoa käytetään lääkinnällisiin tarkoituksiin.

## Koostumus
Karhunsappi koostuu sappihapoista, aminohapoista, sappipigmenteistä ja rasvasta. Siinä on myös hieman fosfolipidejä ja metallijäämiä. Sappihappojen osalta karhunsapessa on ursodeoksikoolihappoa, kenodeoksikoolihappoa ja koolihappoa.

Karhunsapen vaikuttavaa ainetta eli ursodeoksikoolihappoa on mahdollista tehdä laboratoriossa. Vuonna 2009 ursodeoksikoolihappoa valmistettiin noin 200 000 kilogrammaa vuodessa. Sitä käytetään paljon myös länsimaalaisessa lääketieteessä.

## Käyttö

Ensimmäisenä karhunsappea alettiin hyödyntää Kiinassa perinteisessä lääketieteessä. Ensimmäinen kirjallinen maininta on peräisin vuodelta 659. Satoja vuosia sitten käyttö levisi myös Koreaan ja Japaniin. Sittemmin käyttö on levinnyt laajemmalle Aasiaan ja aasialaisten yhteisöjen mukana myös muualle maailmaan.

Karhunsappea käytetään lääkkeenä kuumeeseen, detoksifikaatioon eli myrkkyjen poistoon kehosta, tulehduksiin, turvotukseen ja kipuihin. Sitä on käytetty myös karbunkkelipaiseiden, epilepsian, kouristuksien, tic-oireiden ja maksan kuumuudesta juontuvan silmien punoituksen hoidossa.

Karhunsappi on maultaan kalaista ja karvasta, ja sitä sisältävät tuotteet ovat pilleri- tai pulverimuodossa. Kuivattua karhun sappirakkoa myydään kokonaisena, suikaleina ja kapselimuodossa, jolloin kapselin sisällä on pulveria. Lääkettä käytetään niin sisäiseen kuin ulkoiseenkin käyttöön. Ulkoisessa käytössä karhunsappipulveria levitetään hoidettavalle alueelle joko sellaisenaan tai veteen sekoitettuna.

Joidenkin nykyaikaisten farmakologisten tutkimusten mukaan karhunsapella olisi lukuisia myönteisiä terveysvaikutuksia liittyen esimerkiksi tulehdusten estämiseen, kivunlievitykseen ja kouristusten ehkäisyyn. Karhunsapella olisi myös näköä parantava, stressiä lievittävä, kuumetta alentava ja rauhoittava vaikutus ja myönteisiä vaikutuksia maksaan.

## Tuotanto

Perinteisesti lääkintää varten on kerätty sappirakkoja kauluskarhuista ja ruskeakarhun alalajista *[[Ursus arctos pruinosus|Ursus arctos pruinosuksesta]]*. Esimerkiksi isopandat eivät eritä ursodeoksikoolihappoa, jossa karhunsapen terveysvaikutukset ovat. Nykyään tuotannossa käytetään myös mustakarhuja, malaijikarhuja ja toista ruskeakarhun alalajia ''Ursus arctos isabelinusta''. Kauluskarhuja salametsästetään Kaakkois-Aasiassa esimerkiksi Vietnamissa, Kambodžassa, Laosissa, Myanmarissa, Indonesiassa ja Malesiassa. Niiden määrä on vähentynyt huomattavasti liiallisen metsästyksen takia.

### Karhujen tarhaus
1980-luvulla Kiinassa alettiin perustaa sappikarhutarhoja, jotta villejä karhuja ei metsästettäisi yhtä paljon ja jotta karhunsapen tuotanto olisi tasaisempaa.

Kiinassa sappikarhutarhoja on sittemmin alettu jollain tavalla säädellä. Perinteisesti yhdessä tarhassa on paljon pieniä häkkejä, joissa karhut elävät vuosien ajan pääsemättä kunnolla liikkumaan. Karhujen sappirakkoon viilletään pysyvästi reikä, johon asetetaan lateksinen tai ruostumattomasta teräksestä valmistettu katetri. Katetria pitkin sappi joko tippuu itsekseen astiaan tai tarhan hoitajat poistavat sapen katetrista ruiskun avulla. Sapen keräys tehdään päivittäin, ja se on karhulle erittäin kivuliasta. Ihmisten turvallisuuden vuoksi karhuilta saatetaan poistaa hampaita ja kynsiä. Monet karhut kuolevat sairauksiin ja kroonisiin tulehduksiin. Kauluskarhun keskimääräinen elinikä luonnossa on noin 25 vuotta ja karhutarhassa noin 10 vuotta.

Joillain tarhoilla on ainakin ennen ollut karhunpoikasia, jotka on muutaman kuukauden iässä otettu pois emoltaan ja opetettu esiintymään vierailijoiden viihdyttämiseksi. Tarha saa vieraita viihdyttävistä pennuista lisätuloja. Noin kahden vuoden iässä myös näiltä pennuilta aletaan kerätä sappea.

## Laillisuus
Karhujen vieminen luonnosta ja karhujen sapen eristäminen kiellettiin Vietnamissa vuonna 2005. Vietnamilaisten sappikarhujen määrä laski vuosien 2005–2023 välillä 4000 karhusta noin 300 karhuun. Karhutarhoja on maassa edelleen olemassa, koska laki sallii sappitarhureiden pitää ennen lakimuutosta omistamansa karhut kunhan he ilmoittavat, että karhuja ei käytetä sapentuotantoon. Vuonna 2023 sappikarhuja oli Laosissa ja Myanmarissa kummassakin 100 ja Etelä-Koreassa 300.

Etelä-Koreassa karhunsapen kerääminen elävistä karhuista on laitonta, mutta yli 10-vuotiaat sappikarhut on laillista tappaa niiden sappirakkojen myymistä varten. Vuonna 2022 Etelä-Korea lupasi kieltää karhunsappituotannon täysin vuoteen 2026 mennessä.

Karhunsapen suurin markkina-alue on Kiinassa, jossa karhunsappea on myös laillista myydä ja karhujen tarhaus on kannattavaa liiketoimintaa. Vuoden 2023 arvion mukaan Kiinassa on noin 15 000 sappikarhua ja 50 miljoonaa karhunsappituotteiden käyttäjää. Sappikarhujen tarhaus on laillista Kiinassa, mutta villien karhujen pyydystäminen tarhausta varten on laitonta.

Laittomia karhunsappea sisältäviä tuotteita myydään ainakin Yhdysvalloissa, Kanadassa, Japanissa, Taiwanissa, Koreassa, Singaporessa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Markkinoilla on myös valetuotteita, joita markkinoidaan karhunsappena, mutta joissa ei todellisuudessa ole karhunsappea.

## Lähteet

## Aiheesta muualla