open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Laikkutoka

**Laikkutoka** (*Skiffia multipunctata*) on tokiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena makeista vesistä Meksikossa.

## Koko ja ulkonäkö
Laikkutoka kasvaa 5–7 cm pitkäksi. Laikkutokakoiraan selkäevässä on lovi ja se on kookkaampi kuin naaraan. Koiraan peräevän etuosassa on lyhyt eväsiitin. Laikkutoan pohjaväri on ruskehtava tai harmaa. Koiraan muu väritys on vaihteleva. Ruumiissa on usein oranssia tai keltaista ja kylkien epämääräisten mustien laikkujen määrä ja koko vaihtelevat. Naaraskalan ruumiissa on pienempiä mustia täpliä.

## Levinneisyys ja elintavat
Laikkutokaa tavataan vain Meksikon keskiosista Jaliscon ja Michoacánin osavaltioista. Lajin elinympäristöä ovat järvet, lammet ja hitaasti virtaavat joet. Lajin ravintoa ovat enimmäkseen levät. Lisäätymiskausi on keväällä. Laikkutokaa voidaan pitää akvaarioissa.

Laikkutoka luokitellaan erittäin uhanalaiseksi. Kantaa uhkaavat elinympäristön saastuminen, vedenotto ja vieraslajit.

## Lähteet
Theo Lindstein

**Theo Lindstein** (s. 5. tammikuuta 2005 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue St. Louis Bluesia. Hänen pelipaikkansa on puolustaja ja hän laukoo vasemmalta. Hänellä on tulokassopimus Bluesin kanssa kauden 2026–2027 loppuun saakka.

Lindsteinin kasvattajaseura on Strömsbro IF. St. Louis Blues varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 29. varausvuorolla .

## Tilastot

## Lähteet
Astafjordin kirkko

**Astafjordin kirkko** () on Tjeldsundin kunnassa Norjassa sijaitseva betonikirkko vuodelta 1978.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tovikin kirkko

**Tovikin kirkko** () on Tjeldsundin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1905.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Eidsborgin sauvakirkko

**Eidsborgin sauvakirkko** () on Tokken kunnassa Norjassa sijaitseva sauvakirkko 1200-luvulta.

## Kuvia

Eidsborg stavkirke 2020-09-14-0503a.jpg|Kirkkosali


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gåsværin kirkko

**Gåsværin kirkko** () on Tromssan kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1941.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mjelden kappeli

**Mjelden kappeli** () on Tromssan kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1927.

## Kuvia

Kirkerommet Mjelde kapell.jpg|Kirkkosali


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kolonai (Myysia)

**Kolonai** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Myysiassa Vähän-Aasian luoteisosassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintipaikkaa ei tunneta varmuudella, mutta se sijaitsi lähellä nykyistä Çanakkalen maakunnan Beyçayırıa.

## Maantiede

Kolonain kaupunki sijaitsi Myysian sisämaassa etelään Propontiin rannikosta ja itäkaakkoon Lampsakoksesta. Joskus se on sijoitettu nykyiseen Çataltepeen ja joskus Arabakonağıin; kummatkin sijaitsevat koilliseen nykyisestä Beyçayırista. *[[Barrington Atlas of the Greek and Roman World]]* taas sijoittaa kaupungin noin kolme kilometriä Beyçayırısta luoteeseen. Myysian Kolonaita ei tule sekoittaa toiseen Kolonaihin Troaksen rannikolla.

## Historia

Kolonai oli olemassa ainakin klassisella ja hellenistisellä kaudella. Sen historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Strabonin mukaan se olisi perustettu siirtokuntana Miletoksesta käsin, mutta tätä pidetään virheenä. Nykyisin Kolonain arvellaan olleen perustettu Lampsakoksesta käsin. Myöhemmin Kolonai vaikuttaa olleen Lampsakoksen alaisuudessa, ja myös Strabon luki sen Lampsakoksen alueeseen. 400-luvulla eaa. Kolonai kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja sen on tulkittu esiintyvän liiton verotusluettelossa vuonna 425/424 eaa.

Strabonin lisäksi Kolonain mainitsee Arrianos.

## Lähteet
Kromnos

**Kromnos** (, myös , ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Lakoniassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Megalópolin kunnan alueella noin kaksi kilometriä koilliseen nykyisestä Paradeísian kylästä.

## Maantiede

Kromnoksen kaupungin sanotaan olleen alun perin Arkadiaa, ja se sijaitsi lähellä Messenian rajaa. Myöhemmin kaupunki luettiin osaksi Lakoniaa, ollen sen ja Arkadian rajaseutua, ja osaksi Aigytiin tai Skiritiin aluetta. Nykyisin kaupungin paikka on jälleen Arkadian alueyksikön alueella.

Kromnoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue tunnettiin nimellä *Kromitis* (). Se oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Kromnoksesta pohjoiskoilliseen sijaitsi Megalopolis, koilliseen Haimoniai, itään Leuktron eli Leuktra ja Malea, lounaaseen Gatheai ja luoteeseen Lykosura.

## Historia

Kromnoksen kaupunki oli olemassa pääasiassa klassisella ja hellenistisellä kaudella. Sen historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Kromnos perustettiin mahdollisesti Spartasta käsin vasta klassisella kaudella. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungin nimen selitettiin tulevan Kromnoksesta tai Kromoksesta, Lykaonin pojasta. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Krōmnitēs* ().

Kromnos oli pitkään arkadialaisten ja spartalaisten kiistakapulana. Arkadialaiset valtasivat sen vuonna 365/364 eaa., mutta spartalaiset valtasivat sen takaisin joksikin Arkhidamos III:n johdolla ja asettivat sinne varuskunnan. Tämän jälkeen arkadialaiset hyökkäsivät uudelleen. Jossakin välissä näitä tapahtumia Kromnoksen asukkaat siirrettiin *[[synoikismos|synoikismoksessa]]* Megalopoliihin. Vuonna 352 eaa. arkadialaisten ja spartalaisten välillä oli uusi konflikti.

Arkeologisten löydösten perusteella Kromnos saatettiin hylätä 300-luvulla eaa. tai sen jälkeen. Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. kaupunki oli paljolti raunioina, mutta ei kuitenkaan kokonaan lakannut olemasta.

## Rakennukset ja löydökset

Kaupungin paikalta on löydetty klassiselle ja varhaiselle hellenistiselle kaudelle ajoitettua keramiikkaa.

## Lähteet
Çelekenin niemimaa

**Çelekenin niemimaa** () on niemeksi muuttunut entinen saari Kaspianmeren rannalla Turkmenistanin Balkanin maakunnassa.

Niemimaan pituus on noin 40 ja leveys 22 kilometriä ja pinta-ala noin 500 neliökilometriä. Se on etupäässä hiekan ja suolasoiden peittämää alavaa tasankoa. Keskiosassa kohoaa sata metriä korkea kalkkikivi- ja hiekkakiviylänkö. Lounaassa on pieniä järviä, joista osa on bakteerin punaiseksi värjäämiä. Vuotuinen sademäärä on alle 150 millimetriä.

Çeleken oli aiemmin saari, mutta Kaspianmeren pinnan alentuminen muutti sen 1930-luvun loppuun mennessä niemeksi. Vuonna 1995 suuret aallot tekivät siitä jälleen joksikin aikaa saaren. Niemimaan pohjoispuolella on hiekkasärkän erottama Türkmenbaşynlahden Pohjois-Çelekenin lahti ja eteläpuolella Derwüşniemen ja hiekkasärkän erottama Turkmeenilahden Etelä-Çelekenin lahti.

Niemimaan luonnonvaroihin kuuluvat öljy, maakaasu, ruokasuola, mica ja maapihka. Öljynporauksen yhteydessä saadaan bromia ja jodia. Lisäksi harjoitetaan kalastusta. Öljyä on hyödynnetty vuosisatojen ajan, ja sen teollinen tuotanto käynnistyi 1890-luvulla. 1960-luvun alusta lähtien öljyä on porattu myös Kaspianmeren vesialueella.

Entinen Çelekenin kaupunki niemimaan länsiosassa on nykyään nimeltään Hazar. Hazarissa ja Alajassa on pienet satamat.

## Lähteet
Kyfanta

**Kyfanta** (, myös *Kyfas*, ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Lakoniassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Monemvasián kunnan alueella lähellä nykyistä Kyparíssin kylää.

## Maantiede

Kyfantan kaupunki sijaitsi Lakonian itärannikolla etelänpuoleisen Zaraksin ja pohjoisenpuoleisen Prasiain välissä. Pausanias kuvaa Kyfantan sijainneen sadan stadionmitan eli noin 18 kilometrin päässä Zaraksista, 200 stadionin eli noin 37 kilometrin päässä Praisiasta ja kymmenen stadionin eli noin 1,8 kilometrin päässä rannikosta. Myös Klaudios Ptolemaios erottaa Kyfantan sataman ja itse kaupungin toisistaan.

Pausaniaan antama etäisyys Kyfantan, joka sijoitetaan nykyiseen Kyparíssiin, ja Zaraksin, joka sijaitsi nykyisessä Limáni Iérakassa, välillä täsmää suhteellisen hyvin todelliseen etäisyyteen. Vanha Pausaniaan teksti antoi kuitenkin Kyfantan ja Zaraksin väliseksi etäisyydeksi ”kuusi stadionia” (), mikä aiheutti aiemmin päänvaivaa tutkijoille, sillä kuuden stadionin päässä Zaraksista ei ole paikkaa kaupungille tai satamalle, eikä vaikuttanut uskottavalta, että kyseisellä kivikkoisella ja harvaan asutulla rannikolla olisi ollut kaksi kaupunkia niin lähellä toisiaan. Émile Le Puillon de Boblaye ratkaisi ongelman korjaamalla tekstissä Pausaniaan hyvin epätodennäköisen ilmaisun todennäköisempään muotoon ”sata stadionia” (). Myös Ptolemaios sijoitti Kyfantan huomattavasti pohjoisemmaksi kuin Zaraksin. William Martin Leake sijoitti Kyfantan ensimmäisenä Kyparíssiin teoksessaan *Morea*.

Kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi kukkula, joka sijaitsee heti nykyisen Kyparíssin kylän koillispuolella. Kyfantan kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.

## Historia

Kyfantan kaupunki oli olemassa arkaaiselta tai viimeistään klassiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle. Kaupungin nimen on selitetty tulevan sanasta *kȳfos* (), ”kohouma”, joka viittaisi paikan maantieteeseen.

Kaupungin historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Kyfanta luetaan nykytutkimuksessa klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon. Kaupunki vaikuttaa raunioituneen 100-luvulla eaa. Toisaalta roomalaisella kaudella se kuului Vapaiden lakonialaisten liittoon. Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. kaupunki oli raunioina, mutta muiden antiikin aikaisten mainintojen perusteella voidaan päätellä, että se oli aiemmin merkittävä paikka.

## Rakennukset ja löydökset

Kyfantan akropoliilla on huomattavan linnoitusmuurin jäänteitä, jotka ajoitetaan myöhäiselle klassiselle tai varhaiselle hellenistiselle kaudelle. Löydöksiä on tehty myös roomalaiselta kaudelta. Pausaniaan mukaan Kyfantassa oli Asklepiokselle omistettu temppeli, jota kutsuttiin Stethaioniksi. Kultti on paikannettu akropoliin läheiseen luolaan, jonka yhteydessä on peribolos ja kallioon tehtyjä kaiverruksia. Pausaniaan mukaan kaupungissa oli myös kalliosta pulpunnut lähde, jonka kerrotaan syntyneen Atalanten keihään iskusta.

Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä on esillä Neápoli Voiónin arkeologisessa museossa.

## Lähteet
Ludvigsborg

**Ludvigsborg** on asuinalue Hörbyn kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Ludvigsborg muodosti oman taajamansa vuoteen 2015, jolloin se kasvoi kiinni Höörin taajamaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Oios

**Oios** ( tai ) tai **Oion** ( tai , myös ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Lakoniassa Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Trípolin kunnan alueelle lähelle nykyisiä Kerasián ja Vlachokerasián kyliä.

## Maantiede

Oioksen kaupunki sijaitsi Skiritiissä Lakonian pohjoisosassa paikassa, joka oli Arkadian ja Lakonian luonnollista rajaseutua ja vedenjakajaa, ja hallitsi solaa, jonka kautta kulki tie Tegeasta Spartaan. Kaupunki sijoitetaan nykyiselle Ai-Giánnisin kukkulalle, joka sijaitsee Kerasián pohjoispuolella ja on saanut nimensä siellä olevasta Pyhälle Johannekselle omistetusta kirkosta. Oioksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 tai ainakin alle 100 neliökilometriä.

Oioksen on joskus ehdotettu olleen sama paikka kuin Pausaniaan mainitsema Iasos.

## Historia

Oios oli Skiritiin tärkein kaupunki ja ylipäätään ainoa kaupunki, jonka antiikin lähteet nimeävät sijainneen kyseisellä alueella. Se oli olemassa arkaaiselta roomalaiselle kaudelle. Kaupungin alue oli muun Skiritiin tavoin alun perin osa Arkadiaa, mutta spartalaiset valloittivat sen osaksi Lakoniaa, jonka jälkeen oioslaiset olivat spartalaisten perioikeja. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Oiatēs* ().

Oioksen vaiheista tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Kun Epameinondaan johtama Theban armeija, joka oli jakautunut neljään osastoon, valloitti Lakonian neljän eri solan kautta, ainoa osasto joka kohtasi vastarintaa oli se, joka tuli Lakoniaan Oioksen vartioiman solan kautta. Oiosta puolustaneet Iskholaoksen johtamat spartalaiset kuitenkin jäivät alakynteen, ja hyökkääjät etenivät näin Sellasiaan, jossa yhtyivät muihin osastoihin.

Näitä tapahtumia kuvaavalla Ksenofonilla sekä Pausaniaalla kaupungin on tulkittu esiintyvän nimimuodolla *Oion* tai *Ion*. Nimimuoto *Oios* on kuitenkin varhaisempi, ja esiintyy Stefanos Byzantionlaisen säilyttämässä Aiskhylos-fragmentissa. Samankaltaisia nimiä käytettiin usein vuoristossa sijainneista kaupungeista tai kylistä.

Kaupungin paikalla ei ole suoritettu järjestelmällisiä arkeologisia kaivauksia.

## Rakennukset ja löydökset

Nykyiseltä Ai-Giánnisin kukkulalta on löydetty muun muassa Demeterille omistetun pyhäkön sekä jonkun suurikokoisen rakennuksen rauniot, 300-luvulle eaa. ajoitettujen tukimuurien jäänteitä sekä keramiikan sirpaleita arkaaiselta hellenistiselle kaudelle.

## Lähteet
Masi Härkönen

**Masi Härkönen** (s. 7. elokuuta 2006 Vaasa) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SM-liigajoukkue Vaasan Sportia.

## Ura
### Seuraura
Härkönen on Vaasan Sportin kasvatti. Kaudella 2023–2024 hänet valittiin U20 SM-sarjan kuukauden nuoreksi pelaajaksi. Härkönen valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Hän puki kauden aikana myös neljään SM-liigaotteluun, mutta ei saanut peliaikaa.

Huhtikuussa 2024 Härkönen teki Sportin kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2024–2025 seuran U20-joukkueessa. Lokakuussa Sport lainasi Härkösen viikonlopun ajaksi Mestis-joukkue Joensuun Kiekko-Poikiin, jossa hän pelasi yhden ottelun. Härkönen teki Sportissa SM-liigadebyyttinsä 27. marraskuuta 2024 Rauman Lukkoa vastaan, kun Miroslav Svobodan kausi oli päättynyt loukkaantumiseen. Hänestä tuli ensimmäinen Sportin maalinsuulla debytoinut seuran oma kasvatti 18 vuoteen Mikko Rossin jälkeen. Härkönen torjui joukkueen 5–1-voittoon päättyneessä ottelussa 29 kertaa. Samuli Kivimäki valitsi hänet ottelun ykköstähdeksi. Joulukuussa Härkönen teki Sportin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Liigauransa ensimmäisen nollapelin hän pelasi 23. helmikuuta 2025 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Härkönen torjui Sportin 0–3-voittoon päättyneessä ottelussa 17 kertaa. Ville Ahlgren valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Kauden edetessä hänen vastuunsa lisääntyi, kun myös Sportin toinen maalivahti Niilo Halonen loukkaantui. Joukkueen maalivahtiosasto täydentyi Daniel Lebedeffillä, mutta Härkönen nousi kuitenkin Sportin pääasialliseksi vastuunkantajaksi. Hän pelasi tulokaskautensa aikana 27 runkosarjaottelua torjuen kymmenen voittoa ja kahdeksan pudotuspeliottelua torjuen kolme voittoa.

Kauteen 2025–2026 Härkönen lähti Miroslav Svobodan aisaparina. Svobodan loukkannuttua Sport täydensi maalivahtiosastoaan Joni Ortiolla, kunnes helmikuussa 2026 sarjataulukossa viimeisenä ollut Sport vuokrasi hänet loppukaudeksi Rauman Lukkoon. Koska myös Svoboda oli jo aiemmin siirtynyt Tšekkiin, Härkönen nousi joukkueen selkeäksi ykkösmaalivahdiksi. Jatkoaika.com-verkkolehden toimittaja Herkko Hanhikosken mukaan hänen kautensa ei sujunut kuitenkaan odotetulla tavalla hänen tulokaskauteensa nähden, vaikka Härköseen kohdistui suuret suorituspaineet ja hän teki, minkä suinkin pystyi. Härkönen pelasi 34 runkosarjaottelua torjuen vain kolme voittoa varsinaisella peliajalla. Hänen torjuntaprosentikseen jäi 87,7 ja päästettyjen maalien keskiarvokseen 3.51. Tammikuussa 2026 Härkösen sopimusta Sportin kanssa jatkettiin vuodella kevääseen 2028 saakka.

### Maajoukkueura
Härkönen on pelannut kymmenen nuorten ja kolme poikien maaottelua.

## Muuta
Härkösen isä Marko pelasi omalla urallaan maalivahtina 19 SM-liigaottelua Porin Ässissä. Suurimman osan urastaan hän pelasi I-divisioonaa ja Mestistä Vaasan Sportissa. Marko Härkönen on toiminut seurassa sittemmin maalivahtivalmentajana.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Osbyholmin linna

**Osbyholmin linna** () on Osbyholmissa Hörbyn kunnassa Skånen läänissä Ruotsissa sijaitseva todennäköisesti 1620-luvulla valmistunut linna. Sitä muutettiin uusgoottilaiseen suuntaan 1850-luvulla, mutta renessanssityyli palautettiin 1930-luvulla.

## Historia
Linnan historia ulottuu 1400-luvulle, jolloin alueella oli maatila, jota hallitsi Peder Jensen. 1600-luvun alussa tilan omisti Lene Ramel, joka rakensi linnan. Alkuperäinen linna oli varustettu harvinaisella kahdeksankulmaisella tornilla ja se sijaitsi puolustuksellisesti suotuisalla paikalla, jota ympäröivät laajat, kiviset muurit.

Linna on käynyt läpi useita omistajavaihdoksia ja kunnostuksia eri aikakausina. Esimerkiksi 1700-luvulla tehtiin suuria muutoksia rakennukseen, ja se sai rokokoon vaikutteita. 1800-luvulla kartano siirtyi von Seth -perheelle, joka teki lisää muutoksia linnaan, mukaan lukien nykypäivän rakennuksen keskiosan korotus ja tornin ulkonäön muokkaaminen uusgoottilaiseksi.

Vuonna 1931 linnaa remontoitiin edelleen, ja tornin yläosa sai renessanssityylisen katteen. 1900-luvun lopulla Osbyholm oli monien merkittävien henkilöiden, kuten norjalaisen laivanvarustajan Anders Jahren omistuksessa. 1980-luvulla linna siirtyi nykyiselle omistajalleen, Anders Tuvehjelmille, joka on laajentanut alueen omistusta.

Linna on tunnettu myös monista isännöidyistä metsästysreissuista, joihin on osallistunut niin ruotsalaisia kuin kansainvälisiä vieraita, kuten Ruotsin kruununperillisiä ja muita korkea-arvioisia vieraita.

## Lähteet
Carl Ivar Ståhle

**Carl Ivar Ståhle** (27. kesäkuuta 1913 Stenberga – 12. kesäkuuta 1980 Lidingö) oli ruotsalainen kielitieteilijä ja Tukholman yliopiston pohjoismaisten kielten professori vuosina 1955–1971. Hänet valittiin Ruotsin akatemiaan vuonna 1974. Ståhle erikoistui keskiajan ja varhaisen uuden ajan lakiteksteihin, Tukholman slangisanastoon ja paikannimiin.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Osbyholm

**Osbyholm** on taajama Hörbyn kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 307 asukasta vuonna 2021.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ståhle

**Ståhle** on seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Carl Ivar Ståhle (1913–1980), ruotsalainen kielitieteilijä
* Fredrik Ståhle (1754–1838), suomalainen valtiopäivämies
* Gunnar Ståhle (1902–1980), suomalainen diplomi-insinööri ja toimitusjohtaja
* Ivar Ståhle (1889–1979), suomalainen suojeluskuntaupseeri ja urheiluvaikuttaja
Viialan kirkonkylä

**Viialan kirkonkylä** on taajama ja kirkonkylä Pirkanmaan eteläosassa sijaitsevan Akaan kaupungin Viialan pitäjässä. Viialan kirkonkylä sijaitsee Tampereen eteläpuolella, Kokemäenjoen vesistöön kuuluvan Vanajaveden Jumusen länsipuolella. Kalvolan ja Urjalan ylängöiltä alkunsa saava Tarpianjoki (Viialanjoki) purkautuu Jumuseen kirkonkylän kautta. Kirkonkylän kohdalla joessa on Haihunkoski.

Kylän nimi mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran muodossa *Wiala* vuonna 1455. Tarpanjoen Haihunkoskessa oli kolme myllyä jo 1500-luvulla. Kosken ympärille alkoi muodostua teollisuustaajama 1800-luvulla. Asukaslukua kasvatti myös 1860-luvulla perustettu Viialan rautatieasema. Rukoushuonekunta Viialasta tuli 1905, itsenäinen seurakunta 1927 ja kunta 1932. Kirkonkylä oli kunnan hallinnollinen keskus vuodesta 1932 aina Viialan ja Toijalan yhdistymiseen saakka (2007 Akaan kaupungiksi), josta lähtien Viialan kirkonkylä ei enää ole ollut kuntakeskus (keskustaajama).

Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2023 lopussa Viialan kirkonkylän taajaman pinta-ala oli 11,60 neliökilometriä ja väkiluku 4&nbsp;980 asukasta. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien tai kylien rajauksesta. 

Viialan kirkonkylässä toimivat muun muassa Viialan kirkko, Viialan yhtenäiskoulu (noin 750 oppilaan yhtenäiskoulu), Viialan kirjasto Vilkku, Viialan museo ja Akaa Areena.


Viialan kirkko.jpg|Viialan kirkko.
Viialan rautatieasema.JPG|Viialan rautatieaseman laituri.

## Lähteet
Sekou Conneh

**Sekou Damate Conneh** (s. 1960 Gbarnga) on liberialainen entinen kapinallisjohtaja.

Conneh syntyi vauraaseen muslimiperheeseen Gbarngassa ja valmistui Gbarngan metodistikoulusta. Hän aloitti työskentelyn veroviranomaisena. Conneh lähti maanpakoon Guineaan vuonna 1990 Liberian ensimmäisen sisällissodan eskaloiduttua. Hän elätti itsensä Conakryssa käytettyjen autojen kauppiaana. Conneh palasi Liberiaan vuonna 1997 ja jatkoi työskentelyä veroviranomaisena. Hän kuitenkin siirtyi pian takaisin Conakryyn ja aloitti käytettyjen autojen viennin Liberiaan. Conneh joutui Liberian tiedustelu-upseerien pidättämäksi Gantan rajanylityspaikalla salakuljetuksesta epäiltynä. Hänet vangittiin Monroviaan. Connehilla oli läheiset siteet Lansana Contéen, jonka väliintulon myötä Charles Taylor määräsi hänet vapautettavaksi ja hänelle järjestettäväksi palautuksen Guineaan.

Kun kapinallisryhmä Liberians United for Reconciliation and Democracy (LURD) perustettiin huhtikuussa 1999, Conneh kutsuttiin sen johtajaksi hänen tärkeiden Guinea-yhteyksiensä tähden. Conneh on mandingopäällikkönä toimineen, asemansa 1980-luvulla menettäneen Damate Connehin poika. Hän meni naimisiin selvänäkijän kanssa.

## Lähteet
F. E. Sillanpään lukio

**F. E. Sillanpään lukio** on Hämeenkyrön kunnan kirkonkylässä toimiva suomenkielinen lukio.

Vuonna 2025 F. E. Sillanpään lukiossa opiskelee noin 145 lukiolaista. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* F. E. Sillanpään lukiossa  (fesillanpaanlukiossa.com)
Havukka-ahon ajattelija (veistos)

**Havukka-ahon ajattelija** on Nina Ternon vuonna 1989 tekemä veistos Sotkamossa Hirvensaaressa Ison Sapsojärven rannalla, Kainuuntien (valtatie 76) varrella. Patsas kunnioittaa sotkamolaisen kirjailijan Veikko Huovisen tuotantoa, johon kuuluu myös romaani *[[Havukka-ahon ajattelija]]*.

Pronssinen veistos on lähes neljä metriä korkea. Kirjailija Huovisen Konsta Pylkkäselle kirjoittama lausahdus on kaiverrettu patsaan jalustaan:

*“Ihmisellä on tässä avaruudessa kusiaisen valtuudet"*.

Veikko Huovinen toivoi, että patsas omistetaan hänen itsensä sijaan hänen tuotannolleen. Huovinen piti hirven ja miehen hahmot sisältävää veistosta komeana.

## Lähteet
Frans Emil Lilja

**Frans Emil Lilja** (28. heinäkuuta 1882 Mäntsälä – 14. huhtikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen pappi, opettaja ja koulunjohtaja.

## Henkilöhistoria
Liljan vanhemmat olivat poliisikonstaapeli Valerian Lilja ja Ida Aurora Wahlstén ja puoliso vuodesta 1906 Anni Maria Leikas (k. 1950). Lilja valmistui Jyväskylän seminaarista opettajaksi 1904, mutta tuli myös ylioppilaaksi 1911, opiskeli teologiaa ja vihittiin papiksi 1919.

Lilja oli kansakoulunopettaja Mäntsälässä 1904–1909 ja Helsingissä 1909–1922, missä hän oli Eläintarhan koulun johtaja 1914–1922 ja Helsingin kansakoulun jatkoluokkien johtaja 1910–1914. Petsamossa hän oli kirkollisten ja kouluasioiden järjestäjä, pappi ja kansakoulun tarkastaja 1921 ja sitten Pohjois-Pirkkalan vt. kirkkoherra 1922–1925. Tultuaan taas Helsinkiin hän oli Helsingin pikkukirkkoyhdistyksen pääsihteeri 1924–1941, papistonapulainen 1922–1941, Paavalin seurakunnan vt. kirkkoherra 1941–1942 ja virallinen apulainen 1942–1943 ja Kallion seurakunnan komministeri 1943–1951.

Liljalla oli myös useita luottamustehtäviä. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuustoon jäsen vuodesta 1937. Lilja toimitti Helsingin pikkukirkkoyhdistyksen vuosikirjaa 1925–1951 ja *Pikkukirkon Joulua* 1926–1951. Rovastin arvonimen Lilja sai 1943.

## Julkaisuja
* *Suomen evankelis-luterilaisen kirkon katekismus*, Helsinki: Valistus, 1920, kansakouluja varten toim. U. Paunu ja F. E. Lilja (myös jatkopainoksia)
* *Kansakoulun raamatunhistoria*, Helsinki: Valistus, 1931, U. Paunun kanssa (myös jatkopainoksia)
**Ohjeita opettajille Paunu-Liljan Kansakoulun raamatunhistorian oppikirjan käyttämiseen opetuksessa*, Helsinki, 1936, U. Paunun kanssa (uusi painos 1947), 8 s.

## Lähteet
Balkanvuoret (Turkmenistan)

**Balkanvuoret** () ovat Ison- ja Pienen Balkanin muodostama poimuvuoristo Turkmenistanin Balkanin maakunnassa. Ne sijaitsevat Krasnowodskin ylängön ja Kopetdagvuoriston välisellä alueella ja liittyvät geologisesti Kopetdagiin. Vuoristo ulottuu noin 70 kilometriä kaakosta luoteeseen, ja sen leveys on enimmillään 50 kilometriä.

Pohjoisempi Iso-Balkan (*Uly Balkan*) koostuu useista vuorijonoista. Sen keskiosassa sijaitseva Arlan kohoaa 1881 metrin korkeuteen. Etupäässä kalkkikivestä ja hiekkakivestä muodostuneet pohjoisrinteet ovat jyrkkiä ja loivat etelärinteet rotkojen halkomia.

Uzboýn kuivuneen jokilaakson erottama Pieni-Balkan (*Kiçi Balkan*) on enimmillään 774 metriä korkea, kalkkikivestä ja merkelistä muodostunut vuorijono. Sen voimakkaasti rapautuneilla reuna-alueilla esiintyy paljon karsti-ilmiöitä.

Kuivalla aavikko- ja puoliaavikkovyöhykkeellä sijaitsevan vuoriston sademäärä on alle 120 millimetriä vuodessa. Kasvillisuus koostuu etupäässä pujoista ja heinikosta. Yli 800 metrin korkeudessa esiintyy paikoin katajametsiä.

Vuorten hyötykaivannaisiin kuuluvat bentoniitti ja kivihiili. Isolla-Balkanilla harjoitetaan karjanhoitoa, jota rajoittaa veden niukkuus.

## Lähteet
Ensemble Nylandia

**Ensemble Nylandia** on vuonna 2009 perustettu vanhan musiikin esittämiseen erikoistunut suomalainen soitinyhtye, jonka taiteellisena johtajana toimii sen perustajajäsen cembalisti Matias Häkkinen. Ensemble Nylandia on BarokkiKuopio- ja Aurore – Helsingin Renessanssimusiikkijuhlat -festivaalien residenssiorkesteri.

15-vuotisjuhlavuonnaan 2024 Ensemble Nylandia on tehnyt yhteistyötä muun muassa Avanti!:n, Kymi Sinfoniettan, Lappeenrannan kaupunginorkesterin, Mikkelin kaupunginorkesterin ja Tölöläb-yhtyeen kanssa. Marraskuussa 2024 Ensemble Nylandia esitti Tanssin talossa Francesco Cavallin vuoden 1645 ennen Suomessa esittämättömän oopperan La Doriclea ja 28. marraskuuta 2024 Alba Records julkaisi Ensemble Nylandian levyn Kauneimmat barokkijoululaulut.

Kulttuuriyhdistys Ensemble Nylandia ry järjestää Café Barock -konserttisarjoja.

## Lähteet
Kaarle Wikström

**Kaarle Wikström** (s. 27. marraskuuta 1970) on suomalainen kommodori ja Puolustusvoimien viestintäjohtaja.

Wikström valmistui Merisotakoulusta vuonna 1995 ja jatkoi opintojaan Maanpuolustuskorkeakoulussa (ent. Sotakorkeakoulu), jossa hän suoritti yleisesikuntaupseerin tutkinnon vuosina 2005–2007.

Uransa alkuvaiheessa Wikström toimi komppanianpäällikkönä ja varapäällikkönä Suomenlahden Laivastossa. Vuodesta 1996 alkaen hän palveli miinalaiva Pohjanmaalla sekä Miinaviirikössä aselajiupseerina ja I-upseerina. Tämän jälkeen hän palasi operatiivisiin tehtäviin laivueupseerina 5. Miinalaivueessa ja myöhemmin miinalaiva Hämeenmaan päällikkönä Saaristomeren meripuolustusalueella. 2000-luvun alussa Wikström siirtyi Merisotakouluun, jossa hän toimi merikadettikurssin johtajana vuosina 2001–2004 ja opettajana 2004–2005. Vuonna 2010 Wikström aloitti Tasavallan presidentin palveluksessa, jossa hän eteni 3. adjutantin tehtävästä aina 1. adjutantiksi vuonna 2014.

Wikström on toiminut Maanpuolustuskorkeakoulussa maanpuolustuskurssien johtajana vuodesta 2021 lähtien. Hän on suorittanut opintoja Britanniassa Royal College of Defence Studies -instituutissa vuosina 2020–2021. Hänet ylennettiin kommodoriksi vuonna 2020. Toukokuussa 2024 hänet nimettiin Puolustusvoimien viestintäjohtajaksi.

Wikström on perehtynyt erityisesti turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan sekä meristrategiaan.

## Lähteet
K2-18

**K2-18** on Leijonan tähdistön rajojen sisällä oleva punainen kääpiö, joka sijaitsee 124 valovuoden päässä Auringosta. Se on spektriluokaltaan M2.8 ja sen massa on noin 41 % Auringon massasta. Tähden säde on 39 % Auringon säteestä, ja sen pintalämpötila on noin 3 &nbsp;464 K (3&nbsp;191 °C), eli noin 60 % Auringon lämpötilasta. K2-18 sijaitsee pohjoisella taivaanpuoliskolla, mutta sen kirkkaus on liian heikko, jotta sitä voisi nähdä paljaalla silmällä tai pienellä kaukoputkella.

K2-18:n ympärillä kiertää ainakin kaksi eksoplaneettaa. Toinen niistä, K2-18b, sijaitsee 0,16 AU etäisyydellä tähdestä ja sen massa on 8,6 maapallon massaa, ja säde 2,6 kertaa maapallon säde. Planeetan kiertoaika on 32,9 päivää. Toinen tunnettu planeetta, K2-18c, sijaitsee vielä lähempänä, vain 0,07 AU päässä tähdestä, ja sen massa on 5,6 maapallon massaa. Tämä planeetta kiertää K2-18:n 9 päivässä. K2-18 on saanut myös muita nimityksiä, kuten EPIC 201912552 ja 2MASS J11301450+0735180.

## Lähteet
Ahti Sirkiä

**Ahti Olavi Sirkiä** (s. 12. heinäkuuta 1943 Ruokolahti) on suomalainen yritysjohtaja, joka on työskennellyt erityisesti kustannus- ja markkinointialan yrityksissä.

Sirkiä tuli ylioppilaaksi vuonna 1966 ja suoritti ekonomitutkinnon 1973. Jo opiskeluaikana hän toimi Sairaanhoitajaliiton tiedotussihteerinä, *[[Tekniikka&Talous|Insinööriuutisten]]* ilmoituspäällikkönä ja *[[Valitut Palat|Valittujen Palojen]]* myyntipäällikkönä. Vuonna 1973 hän aloitti Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n ja sen Kustannusliike Apulehden kanssa perustaman yhteisyrityksen A-lehtien varatoimitusjohtajana ja nimitettiin vuonna 1976 Yhtyneiden Kuvalehtien toimitusjohtajaksi. 

Sirkiä oli toimitusjohtajana Yhtyneiden jälkeen Kaukomarkkinoissa 1983–1987, Advisor-markkinointiviestintäkonsernissa vuoteen 1990 ja sitten Santa Claus Finland International Oy:ssä. Vuonna 1994 hänet nimitettiin Gummerus-kustantamon toimitusjohtajaksi. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle . Myöhemmällä iällä hän on toiminut Kaatuneiden muistosäätiön puheenjohtajana.

## Lähteet
Värimääritys

**Värimääritys** tarkoittaa elokuvien teossa, videoeditoinnissa tai valokuvauksessa värien muokkaamista tietyn tunnelman tai tarkoituksen yhdenmukaiseen esittämiseen. Värimääritys eroaa värikorjauksesta, jossa kuvia muokataan todellisuutta vastaaviksi. Värimääritystä käytetään osana tarinan kertomista, esimerkiksi lämpimiin tai viileisiin sävyihin. Värimääritys tehdään usein kun muut muutokset on tehty. Värimäärityksellä tehdään yhdenmukainen ilme kun kuvataan eri kulmista ja eri tilanteissa. Elokuvat voivat muuttua lämpimistä sävyistä kylmempiin ja uhkaavampiin sävyjen muutoksilla.

## Lähteet
Kihniön vapaaseurakunta

**Kihniön vapaaseurakunta** on Kihniössä toimiva vapaaseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1928. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kihniön Niskoskylässä Kirkkotiellä. Seurakunta kuuluu Suomen Vapaakirkko -kirkkokuntaan. 

Seurakunnan toimintaan kuuluu seurakuntatyön ohella lapsi- ja nuorisotyö, vanhustyö, lähetystyö sekä musiikkitoiminta . Keskeistä seurakunnan toiminnassa on jumalanpalvelus. Lisäksi seurakunnassa on pidetty rukouspiirejä sekä yhteistä pyhäkoulua Parkanon kanssa.

Vapaakirkollisuus on tullut Kihniöön pääasiassa Kankaanpään ja Parkanon kautta 1900-luvun alkupuolella. Tuolloin muutamat evankelistat pitivät kokouksia. Vapaakirkollisuus sai jalansijaa erityisesti Nisoskylässä. Kihniön vapaaseurakunta on järjestäytynyt vuonna 1928.

Vapaaseurakunnan rukoushuone valmistui vuonna 1952 talkootyönä. Se tehtiin puusta käsittäen keittiön ja kokoussalin, joiden pinta-ala on noin 100 neliömetriä. Lisäksi rakennettiin pappila. Vapaaseurakunnalla on lisäksi oma hautausmaa. 

Seurakunnan johtajina ovat toimineet muun muassa Hermanni Niemi, Ville Niemistö, Arvo Luoma ja Arvo Oksanen. Seurakunnan pastoreina ja saarnaajina ovat toimineet muun muassa Usko Murtonen, Lauri Uitto, Hilding Koivuniemi ja Kauko Kulju. 1900-luvun alussa liikkeen jäsenmäärä oli noin 40–50 ja 1950-luvulle tultaessa seurakunnassa oli noin 300 jäsentä. Seurakunnan toimintaan on osallistuttu myös Nerkoon kylästä, Kankarista sekä Virroilta.

## Katso myös
* Luettelo Suomen vapaaseurakunnista
* Vapaakirkollisuus Suomessa
* Suomen Vapaakirkko

## Lähteet
Muzayrib

**Muzayrib** () on pikkukaupunki Etelä-Syyriassa Daraan maakunnassa. Aikanaan se tunnettiin kokoontumispaikkana pyhiinvaelluksella Mekkaan. Sen asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 12&nbsp;640.

## Maantiede
Muzayrib sijaitsee Etelä-Syyriassa Hawranin historiallisella alueella Daraan maakunnan Daraan piirikunnassa.

## Historia

Osmanien valtakunnan kaudella 1700-luvulla pyhiinvaellusreitti Mekkaan siirtyi Bosrasta idässä länteen Muzayribiin. Eli Smith mainitsee sen pyhiinvaellusreitin varrella vuonna 1838. Pyhiinvaellukselle lähtiät kokoontuivat Muzayribissa ennen matkalle lähtöään. Lähtö oli vuosittain järjestetty tapahtuma. Sen päätti Hijazin rautatien valmistuminen vuonna 1904.

Syyrian sisällissodan aikana Muzayribia hallitsivat Bašar al-Assadia vastustavat niin sanotun Eteläisen rintaman taistelijat. Vuonna 2015 hallinnon joukkoja syytettiin kloorikaasun käytöstä Muzayribia vastaan. Hallinnon joukot valtasivat kapinallisten alueet etelässä offensiivilla vuonna 2018. Muzayribissa ja alueella laajemmin tehtiin kuitenkin edelleen iskuja hallinnon joukkoja vastaan. Syyrian kapinalliset valtasivat jällen Muzayribin ja koko Daraan maakunnan joulukuun alussa 2024.

## Väestö
Muzayribin asukasluku oli Syyrian vuoden 2004 cäestönlaskennan mukaan 12&nbsp;640.

## Lähteet
Izra

**Izra** () on pikkukaupunki Etelä-Syyrian Daraan maakunnassa Lajan alueen reunamalla. Kaupungissa sijaitseva Pyhän Yrjön kirkko lukeutuu maan vanhimpiin edelleen käytössä oleviin kirkkoihin. Kristityt ovat nykyisin suuri vähemmistö kaupungissa. Izran asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 19&nbsp;158.

## Maantiede
Izra sijaitsee Etelä-Syyriassa historiallisen Hawranin Lajan reunamalla Daraan maakunnan Izran piirikunnassa.

Izran läheltä kulkee maantie Damaskoksesta pohjoisessa etelään Daraan kaupunkiin.

## Historia
Lajan eli antiikin Trakonitiksen seutu tunetaan esimerkiksi useista hyvin säilyneistä Bysantin valtakunnan kautisista rakennuksistaan. Izrassa sijaitsee vuonna 515 rakennettu Pyhän Yrjön ortodoksinen kirkko, sekä kreikkalaiskatolinen kirkon oven piirtokirjoituksen perusteella vuonna 542 rakennettu Pyhän Eliaksen kirkko. Pyhä Yrjö on tärkeä pyhimys paitsi paikallisten kristittyjen, mutta myös muslimien keskuudessa. Izran Pyhän Yrjön kirkko on Syyrian vanhin tai toiseksi vanhin (Maalulan Pyhän Sergiuksen kirkon jälkeen) edelleen käytössä oleva kirkko. Alueella on raunioita myös vanhemmalta roomalaiskaudelta. Antiikin aikana paikkakunta tunnettiin nimellä Andrea Zorava. Myöhemmät arabimaantieteilijät kuten Yaqut käyttivät nimeä Izra, Zurra tai Zur.

Syyrian sisällissodan kapinalliset valtasivat Izran ja koko Daraan maakunnan joulukuun alussa 2024.

## Väestö
Izran asukasluku oli Syyrian vuoden 2004 väestönlaskennassa 19&nbsp;158. Kaupungin asukkaiden enemmistö on muslimeja, mutta kaupungissa on myös suuri kristitty vähemmistö. Kristityt ovat ortodokseja ja kreikkalaiskatolisia.

## Lähteet
Maharda

**Maharda** () on kaupunki Syyrian Haman maakunnassa lähellä Haman kaupunkia. Sen asukkaat ovat pääasiassa kristittyjä. Mahardan asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 17&nbsp;578.

## Maantiede

Maharda sijaitsee Syyrian Haman maakunnassa Mahardan piirikunnassa noin 23 kilometriä Haman kaupungista luoteeseen.

## Historia
Bysantin valtakunta ja muslimit taistelivat alueesta Orontesjoella, ja myöhemmin sen valtasivat ristiretkeläiset. Šayzarin linnoitus kukkulalla Mahardan pohjoispuolellla teknisesti Šayzarin kaupungin puolella oli tärkeä tukikohta, jota rakennuttivat ristiretkeläisten ohella myöhemmin aijubidit ja Nur al-Din.

Mahardan pato Orontesjoella rakennettiin vuosina 1959–1961. Sen yhteydessä toimii vesivoimala.

Syyrian sisällissodan puhjettua kaupunki oli Bašar al-Assadin hallinnon käsissä ja sitä tulitettiin usein kapinallisten hallitsemilta alueilta. Paikallisia värvättiin Syyrian asevoimien kouluttamiin paikallisiin puolustusjoukkoihin.

## Väestö
Mahardan asukasluku oli Syyrian vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 17&nbsp;578. Väestön suuri valtaosa on kristittyjä.

## Lähteet
J-happo

**J-happo** (C10H9SNO3) eli **7-amino-4-hydroksinaftaleeni-2-sulfonihappo** on sulfonihappoihin ja fenoli- ja aniliinijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muiden yhdisteiden, erityisesti väriaineiden, valmistukseen.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa J-happo on valkoista tai harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja liukoisuus kasvaa lämpötilan noustessa. Aine liukenee hieman myös metanoliin ja petrolieetteriin. Yhdiste reagoi elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla. Happamissa oloissa reaktio tapahtuu ortoasemaan aminoryhmään nähden ja emäksisissä oloissa ortoasemaan hydroksyyliryhmään nähden. J-hapon pK<sub>a</sub>-arvo on 1,69·10-5.

J-happoa valmistetaan sulfonoimalla 2-naftyyliamiinia 2-aminonaftaleeni-5,7-disulfonihapoksi ja kuumentamalla sitä väkevän natriumhydroksidiliuoksen kanssa.

J-happoa käytetään useiden atsovärien valmistukseen. Aineesta tuotetaan myös useita muita väriaineteollisuudessa käytettäviä yhdisteitä esimerkiksi N-asetyyli-J-happoa, N-alkyyli-J-happoja ja J-happoureaa.

## Lähteet
Leon Muggli

**Leon Muggli** (s. 9. heinäkuuta 2006 Cham, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on puolustaja ja hän laukoo vasemmalta. Muggli pelaa kaudella 2024–2025 lainasopimuksella Sveitsin NL-liigassa pelaavassa kasvattajaseurassaan EV Zugissa. Mugglilla on NHL-seura Washington Capitalsin kanssa kauden 2026–2027 loppuun saakka ulottuva tulokassopimus.

Washington Capitals varasi hänet toisella kierroksella 52. varausvuorolla . Muggli on pelannut 60 NL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt kolme maalia ja 13 syöttöä eli yhteensä 16 tehopistettä. Muggli on pelannut 11 NL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt yhden maalin ja yhden syötön eli kaksi tehopistettä. Uran tlastot päivitetty 6. joulukuuta 2024.

## Lähteet
Sumbar

**Sumbar** on Atrekin suurin sivujoki Iranissa ja Turkmenistanissa. Sen pituus on 242 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 8&nbsp;517 neliökilometriä.

Joki saa alkunsa Kopetdagvuoriston keskiosasta. Sillä on yli 40 pientä sivujokea, joista ainoastaan Aýydere virtaa Sumbariin jatkuvasti. Jokien vedestä suurin osa käytetään keinokasteluun, minkä takia myös Sumbar kuivuu usein kesällä alajuoksullaan. Alueella harjoitetaan subtrooppista puutarhaviljelyä, ja se on suosittu matkailukohde.

## Lähteet
Hanna Mina

**Hanna Mina** (; 9. maaliskuuta 1924 Latakia – 21. elokuuta 2018 Damaskos) oli syyrialainen kirjailija.

Mina asui lapsena alueella, joka joutui Turkin valtaamaksi. Perhe palasi tämän jälkeen Latakiaan. Mina liittyi lapsena vastarintaliikkeeseen, joka vastusti ranskalaista miehitystä. Ennen uraansa kirjailijana hän työskenteli muun muassa satamassa ja lyhytaikaisesti merimiehenä. Vuosina 1941–1951 Mina asui enimmäkseen Syyrian ulkopuolella. Hän vietti muun muassa viisi vuotta Kiinassa, minkä lisäksi hän asui myös Beirutissa ja Euroopassa. Mina kirjoitti varhaisella urallaan radiodraamoja. Vuonna 1951 hän oli perustajajäsenenä Syyrian kirjailijaliitossa. Hänen ensimmäinen romaaninsa julkaistiin vuonna 1954.

Mina suuntautui poliittisesti vasemmistoon, mutta luopui myöhemmin poliittisesta aktiivisuudesta ja keskittyi kirjoittamiseen. Hän tuli tunnetuksi syyrialaisten merimiesten elämän ja meren kuvauksistaan. Hän kirjoitti myös syyrialaisten kokemasta köyhyydestä ja puutteesta sekä politiikan vaikutuksista kansalaisten elämään. Mina oli mukana perustamassa Arabikirjailijoiden liittoa 1960-luvun lopussa. Hän kuitenkin erosi siitä vuonna 1995 solidaarisuudesta israelilaisten intellektuellien tapaamisen takia erotettua runoilija Adunista kohtaan. Minan teoksia on käännetty monille kielille. Hänelle myönnettiin vuonna 1990 Al Owais -palkinto.

Mina sai viisi lasta. Hänen ensimmäinen poikansa kuoli 1950-luvulla perheen kärsiessä äärimmäisestä köyhyydestä. Toisesta pojasta Saadista tuli näyttelijä. 

## Lähteet
Jakob Karl Gripenberg

**Jakob Karl Gripenberg**  (12. marraskuuta 1721, Turku – 18. maaliskuuta 1800, Luvia) oli suomalainen Ruotsin armeijan upseeri ja valtiopäivämies, Gripenbergin suvun jäsen. Gripenberg sai sotilaskoulutuksensa vapaaehtoisena Karlskronassa ja palveli Porin rykmentissä vuodesta 1741 alkaen. Hän yleni everstiksi vuonna 1786 ja kenraalimajuriksi 1795. 

Gripenberg johti suomalaisten joukkoja Porrassalmen taistelussa.

Gripenberg oli mukana kolmilla valtiopäivillä, 1765-66, 1769-70 ja 1771-72.

## Lähteet
Jean-François Portaels

**Jean-François Portaels**, nimi kirjoitettu myös muodossa **Jan Portaels** (30. huhtikuuta 1818 – 2. elokuuta 1895) oli belgialainen taidemaalari ja taideopettaja. Hän maalasi laatukuvia, orientalistisia aiheita sekä muotokuvia. 

Tuleva taiteilija syntyi varakkaan olutpanimon omistajan pojaksi. Isä halusi pojastaan taiteilijan ja lähetti hänet Brysseliin opiskelemaan Brysselin taideakatemiaan. Portaels sai opettajakseen François-Joseph Navez´n. Hänen opiskelukavereitaan olivat Joseph Stallaert ja Charles de Groux.
Navez kutsui oppilaitaan usein maalaamaan myös omaan ateljeeseensa.

Vuonna 1841 Portaels siirtyi Pariisin taideakatemiaan syventämään opintojaan. Siellä häntä opetti Paul Delaroche. Arvostetun Prix de Romen hän sai vuonna 1842. Vuodet 1843 ja 1847 kuluivat matkusteluun. Hän vieraili Italiassa, Kreikassa, Algeriassa, Marokossa, Egyptissä, Libanonissa, Juudeassa, Espanjassa, Unkarissa ja Norjassa.

Kotimaahansa Belgiaan Portaels palasi vuonna 1847. Pian paluunsa jälkeen hän piti suurta yleisösuosiota saaneen näyttelyn Gentissä. Näyttelyn suosion siivittämänä hänet nimitettiin paikallisen taideakatemian rehtoriksi. Myöhemmin suuri yleisö oli erityisen kiinnostunut hänen Raamatun kertomuksia esittävistä maalauksistaan, joita on edelleen Belgian kirkkojen seinillä. Avioliiton hän solmi vuonna 1849 opettajansa Navez`n tyttären kanssa. Pariskunta perusti kotinsa Brysseliin.

Belgian hallitus alkoi maksaa 1850-luvulla avustuksia taiteilijoille jotka tekivät maalauksia maan historiasta. Portaels otti myöskin osaa hankkeeseen.

Portaels perusti oman ateljeensa jota hän piti vuodet 1858- 1870. Hän otti sinne myös oppilaita. Opettajana Portaels oli suosittu, sillä hän oli ajan oloihin nähden vapaamielinen ja kannusti oppilaitaan löytämään oman tyylinsä. Pohjois-Afrikka kiinnosti häntä edelleen ja hän matkusteli Marokossa vuosina 1870 - 1874. Häntä pidetäänkin nykyään Belgian orientalistisen taiteen perustajana. 

Portaelsin onnistui luoda taiteessaan oma tyylinsä. Se tunnetaan viehätysvoimastaan. Nykyään hänet tunnetaan parhaiten itämaisten naisten naisten muotokuvistaan. Ne osoittavat tarkkaa anatomian tuntemusta ja hahmot on koristeltu koruilla ja he pitävät yllään mitä kauneimpia vaatteita. On huomattava, että hän tunsi oman aikansa taidesuuntaukset hyvinkin, mutta ei antanut niiden vaikuttaa omiin töihinsä. 

Brysselin kuninkaallisen taideakatemian johtajaksi Portaels nimitettiin vuonna 1878. Hän teki syvällisen vaikutuksen oppilaisiinsa, joihin lukeutuivat muiden muassa Théo van Rysselberghe , Herman Richir ja Jean Delville.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://www.artrenewal.org/artists/jean-francois-portaels/1170
Oiva Turpeinen

**Oiva Turpeinen** (s. 20. heinäkuuta 1942 Jokikylä, Ristijärvi) on suomalainen väestöhistorioitsija ja tietokirjailija, jolle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2003.

Turpeinen väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1986 nälkävuosien väestöhistoriasta. Hän työskenteli Helsingin yliopistossa assistenttina ja tutkijana, kunnes siirtyi vapaaksi tutkijaksi. Tutkijana hän on kirjoittanut monipuolisesti Kainuun paikallishistoriasta, väestöhistoriasta, tekniikan kehityksestä, lastensuojelusta, lääketieteen historiasta, Venäjästä ja lehdistöhistoriasta.

Turpeinen sai yhdessä Panu Pulman kanssa Väinö Voionmaa -palkinnon vuonna 1998 parhaasta paikallishistoriallisesta teoksesta, palkinto myönnettiin *Pikkukaupungin unelmia: Kajaani 1906–1976* -teokselle. Oulun Historiaseura myönsi hänelle Olaus Magnus -palkinnon vuonna 1995.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet
Yhteinen hyvä

**Yhteinen hyvä** tarkoittaa laajassa merkityksessään kaikkea sellaista aidosti arvokasta tai merkityksellistä, jonka moni voi jakaa ja joka edistää monen ihmisen onnea, kukoistusta tai hyvinvointia. Politiikassa yhteistä hyvää on perinteisesti pidetty valtiollisen yhteiskunnan ja sen hallinnon, lakien ja politiikkojen oikeudenmukaisena ja todellisena tavoitteena.

Yhteinen hyvä oli poliittisen teorian keskeinen käsite vuosisatojen ajan Aristoteleen ajoista keskiajalle saakka, jolloin sitä käsitteli esimerkiksi Tuomas Akvinolainen. Niccolò Machiavellista ja Thomas Hobbesista alkaen yhteisen hyvän ovat vaiheittain korvanneet käsitykset yksilönoikeuksista, henkilökohtaisesta tai ryhmän vallasta sekä utilitaristiset käsitykset mielihyvän tai hyvinvoinnin maksimoinnista, joka ilmaistaan suurimman mahdollisen hyvän tuottamisena mahdollisimman monille. Tämä utilitaristinen paine ilmeni muun muassa nykyajan totalitaristisissa aatteissa, kuten kommunismissa ja fasismissa. Nykyajan liberaalidemokraattisessa maailmassa yhteinen hyvä on jälleen nostettu oikeuksien täydentäjäksi poliittisessa teoriassa ja julkisessa elämässä.

## Lähteet
Ulfat Idlibi

**Ulfat Idlibi** (; marraskuu 1912 Damaskos – 21. maaliskuuta 2007 Pariisi) oli syyrialainen kirjailija ja feministi.

Idlibi omaksui nationalistisen katsantokannan Ranskan pommitettua Damaskosta reaktiona syyrialaisten vastarintaan. Hän meni 17-vuotiaana naimisiin Saksassa kouluttautuneen fysiologi Hamdi al-Idilbin kanssa. Idlibi aloitti tarinoiden julkaisemisen lehdissä teini-ikäisenä. Hän sai vuonna 1948 BBC:n arabiankielisen palvelun myöntämän palkinnon novellistaan. Idlibi julkaisi ensimmäisen novellikokoelmansa vuonna 1954. Johdannon siihen teki egyptiläinen kirjailija Mahmud Taymur. Idlibi tuli parhaiten tunnetuksi romaanistaan *Dimashq ya Basmat al-Huzn*, joka julkaistiin vuonna 1980. Sen englanniksi käännetty versio *Sabriya: Damascus Bitter-Sweet* julkaistiin vuonna 1995. Syyrian televisiossa esitettiin kirjasta tehty sarja.

Idlibi työskenteli myös luennoitsijana ja esseistinä. Monissa hänen kirjoituksistaan käsitellään naisten asemaa. Idlibin poika, pankkiiri Ziad Idilbi kuoli vuonna 1995. Hänellä oli myös toinen poika ja tytär. Idlibi asui vanhoilla päivillään osan ajasta Damaskoksessa ja osan ajasta tyttärensä kanssa Pariisissa. Myös Idlibin setä tai eno Kazem Daghestani oli kirjailija.

## Lähteet
Khaled Khalifa

**Khaled Khalifa** (; 1. tammikuuta 1964 Urum al-Sughra – 30. syyskuuta 2023 Damaskos) oli syyrialainen kirjailija.

Khalifa aloitti runouden kirjoittamisen 15-vuotiaana. Hän opiskeli oikeustiedettä Aleppon yliopistossa ja valmistui vuonna 1988. Hän keskittyi vakavasti kirjoittamiseen suoritettuaan asepalveluksen Damaskoksessa. Khalifa oli vuonna 1990 mukana perustamassa *Alef*-kirjallisuuslehteä, jonka Syyrian hallinto sulki vuonna 1993. Khalifa julkaisi urallaan kuusi romaania, joissa käsitellään elämää Aleppossa, pelolla kontrolloivaa hallintoa ja sodan runtelemaa maata. Khalifan kolmas romaani julkaistiin Beirutissa vuonna 2008, koska Syyria oli kieltänyt hänen kirjansa. Khalifalle myönnettiin vuonna 2013 Nagoub Mahfouz -kirjallisuusmitali teoksesta *La sakakin fi matabikh hadhihi al-madina*.

Khalifa tuki kansannousua Syyriassa mielenosoitusten alkaessa vuonna 2011. Hän joutui matkustuskieltojen ja pahoinpitelyn kohteeksi. Khalifan romaani *Al-mawt 'amal shaq* (2016) käsittelee Syyrian sisällissodan aikaa. Tämä teos eteni National Book Award -finalistiksi vuonna 2019. Khalifa teki myös elokuva- ja televisiokäsikirjoituksia. Hänellä oli residenssit Harvardin ja Durhamin yliopistoissa. Khalifa myös maalasi ja oli valmistautumassa näyttelyyn Bahrainissa ennen kuin kuoli sydäninfarktiin 59-vuotiaana.

## Lähteet
Bereket

**Bereket** (vuoteen 1999 saakka *Gazanjyk*) on kaupunki ja samannimisen piirikunnan hallinnollinen keskus Balkanin maakunnassa Turkmenistanissa. Se sijaitsee lähellä Kopetdagvuoriston luoteisrinteitä 130 kilometriä maakunnan pääkaupungista Balkanabatista kaakkoon. Vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 23&nbsp;697 asukasta.

Paikkakunta on syntynyt rautatien rakentamisen yhteydessä vuonna 1895. Siitä tuli kaupunki vuonna 1939.

Bereketin kautta kulkee Türkmenbaşyn ja Aşgabatin välinen maantie ja rautatie sekä Kazakstanista Iraniin johtava uusi rautatie. Kaupungissa on rautatieliikenteen yrityksiä, rakennustarvike- ja mattotehdas. Bereket on Karakumin kanavan päätepiste, josta lähtee vesijohto alueen länsiosiin.

## Lähteet