open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nikolai Kaškin

**Nikolai Dmitrijevitš Kaškin** (; 27. marraskuuta 1839 Voronež – 15. maaliskuuta 1920 Kazan) oli venäläinen musiikkikriitikko ja -pedagogi.

Kaškinin isä oli kirjakauppias ja itseoppinut muusikko, joka antoi pojalleen varhaista musiikkikasvatusta. Kaškinia opetti myös Alexandre Dubuque. Kaškin asui Moskovassa vuodesta 1860 ja opetti Moskovan konservatoriossa vuosina 1866–1906 pianonsoittoa, musiikin teoriaa sekä musiikin historiaa. Hän oli yksi Pjotr Tšaikovskin läheisimmistä ystävistä tutustuttuaan tähän Moskovan konservatoriossa. Tšaikovski omisti säveltämänsä laulun Kaškinille, joka puolestaan arvioi usein Tšaikovskin teoksia. 

Kaškin kirjoitti lukuisiin lehtiin, julkaisi aikanaan suositun oppikirjan musiikin teoriasta ja käänsi oppikirjoja venäjän kielelle. Hän julkaisi ensimmäisen elämäkerran Tšaikovskista vuonna 1894. Kaškin laati elämäkerrallisia kirjoituksia myös Anton Rubinšteinista, German Larošista, Sergei Tanejevista, Aleksandr Borodinista ja Mili Balakirevista. Hän asui Kazanissa vuodesta 1918.

## Lähteet
Göran Fristorp

**Karl Göran Fristorp** (26. toukokuuta 1948 – 3. syyskuuta 2024) oli ruotsalainen laulaja ja lauluntekijä. Fristorp yhdessä Claes af Geijerstamin kanssa duona Malta voitti Melodifestivalenin vuonna 1973 kappaleella "Sommarn som aldrig säger nej". He edustivat Ruotsia Eurovision laulukilpailussa 1973 Luxemburgissa sijoittuen viidenneksi. Fristorp oli hollantilaisen Ekseption-yhtyeen lämmittelijä heidän Saksan-kiertueensa aikana vuosina 1974–1975. Fristorp kuoli 76-vuotiaana 3. syyskuuta 2024. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Göran Fristorp Discogs-tietokannassa
*
Laimer Platzin metroasema

**Laimer Platz** on metroasema Münchenin metron U5-linjalla, se avattiin 24. maaliskuuta 1988 ja on U5-linjan pääteasema. Vuosina 1988-1999, asema toimi myös U4-linjan pääteasemana. 

## Lähteet
Olympiazentrumin metroasema

**Olympiazentrum** on metroasema Münchenin metron U3-linjalla, joka avattiin 8. toukokuuta 1972 vuoden 1972 kesäolympialaisia varten ja palvelee Münchenin olympiapuistoa ja sen olympiakylää. Se toimi myös U3:n pääteasemana 35 vuoden ajan, kunnes linjaa laajennettiin Olympia-Einkaufszentrumiin vuonna 2007. Vuosina 1980-1993 asema oli myös U2-linjan pääteasema. Ruuhka-aikoina asema on myös U8-linjan pääteasema. Aseman suunnittelivat Christine Stadler ja Waki Zöllner.

## Lähteet
Mangfallplatzin metroasema

**Mangfallplatz** on Münchenin metron U1-linjan pääteasema, joka avattiin 9. marraskuuta 1997 ja sijaitsee Naupliastraßen alapuolella Harlachingin kaupunginosassa. Aseman suunnitteli Paolo Nestler. Aseman lounaispuolella sijaitsee Park+Ride-pysäköintihalli jossa on 252 pysäköintipaikkaa. 

## Lähteet
Nordfriedhofin metroasema

**Nordfriedhof** on Münchenin metron U6-linjan metroasema, joka avattiin 19. lokakuuta 1971. Münchenin metron rakennustyöt aloitettiin tältä asemalta 1. helmikuuta 1965. Sen nimi suunnittelu ja rakennusvaiheessa oli "Schenkendorfstraße" kun taas viereisen Alte Heiden metroaseman suunniteltu nimi oli Nordfriedhof. Aseman suunnitteli Paolo Nestler.

## Lähteet
Pasingin rautatieasema

**Pasing** on rautatieasema Münchenissä, Saksassa, joka avattiin 7. lokakuuta 1840. Asemaa palvelevat S-Bahnin linjat S3, S4, S5, S6, S8 ja S20, ja kaukojunat. 

## Tulevaisuus
Aseman viereen rakennetaan metron U5-linjan laajennuksen pääteasemaa, jonka on tarkoitus valmistua vuonna 2034.

## Lähteet
Kpojito

**Kpojito** (myös *kpodjito*) oli Dahomeyn kuningaskunnan kaikkein tärkeimmän naisen virkanimike. Kpojito käännetään yleensä sanoilla ”kuninkaan äiti” tai ”kuningasäiti”. Fonin kielellä kpojito tarkoittaa sitä, joka auttoi leopardia.

Jokaisella kuninkaalla oli kpojito, nainen joka valittiin hänen edeltäjiensä vaimoista. Abomeyn keskuspalatsissa hänellä oli oma hovi ja seurue, jonka kaikki yhteydet miehiin oli kielletty.

Kpojiton asema syntyi kuningas Agajan hallintoaikana ja päättyi kun Ranskan lopetti Dahomeyn monarkian vuonna 1900 miehitettyään sen.

Tarkkoja tietoja kpojiton virka-aseman tehtävistä ei ole säilynyt, mutta ainakin 1800-luvulla kpojito otti vastaan vetoomuksia uskonnollisissa tapauksissa *ajahon*, uskontoministerin hovista.

Kpojiton sanotaan olleen kuninkaan esirukoilija, joka auttoi suojelemaan dahomeylaisia ja vetosi heidän puolestaan kuninkaaseen. Kpojitolla oli rikkaan maine, ja häntä tukivat vasallivaltioiden kylät ja orjien plantaasit. Kuoltuaan hänet korvasi hänen synnyinsuvustaan peräisin oleva naisjälkeläinen, joka hallitsi hänen perintöään. Kuninkaan tapaan kpojitosta tuli vodun ja häntä kunnioitettiin vuosittaisissa seremonioissa.

1800- ja 1900-luvuilta peräisin olevat lähteet Dahomeysta kertovat, että kpojito oli jossain määrin kuninkaan kaksoishahmo. Sanottiin, että kuningas ja kpojito – mies ja nainen, kuninkaallinen ja aateliton – muodostivat keskeisen yhteisyyden, johon valtio perustui.

Maurice Ahanhanzo Glélén mukaan nämä kaksoishallitsijat olivat tasapaino tai vastapaino, johon pyrittiin monarkian vallanpidossa. Kuninkaan valta oli keskeisesti rajoitettua toisaalta suhteessa muihin prinsseihin, jotka saattoivat alkuperäänsä vedoten pyrkiä saamaan kruunun. Toisaalta hänen äitinsä oli peräisin kansan näkökulmasta aatelittomista, tavallisista ihmisistä, joita kuningas ei voinut kieltää eikä unohtaa.

## Dahomeyn kuninkaat ja kpojitot
Edna Bayn julkaisema luettelo perustuu Rene Ahon antamaan tietoon Abomeyssa vuonna 1972.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kreiser, Cynthia Sharrer, Hwanjile, Kpojito, kirjassa The Oxford Encyclopedia Women in World History, 2008
Rajakomendantti

**Rajakomendantti** oli Suomen rajavartiolaitoksen alaosaston eli rajavartioston päällikkö. Hän johti joukko-osaston komentajana rajan vartiointia, henkilöstön koulutusta, puolustusvalmiutta sekä huolehti joukkonsa kurista. Rajakomendantilla oli kiireellisissä tilanteissa oikeus käskyttää kaikkia piirinsä viranomaisia. Rajakomendanttia vastaava myöhempi virkanimike on rajavaltuutettu.

Viipurin läänistä erotettiin lokakuussa 1918 Suomen ja Venäjän rajamaaksi nimetty alue, jonka hallinnosta vastasi rajamaan komendantti. Hän oli sotilashallinnon alainen virkamies. Rajamaahan kuuluivat Kivennavan, Koiviston, Kuolemajärven, Metsäpirtin, Muolaan, Raudun, Terijoen ja Uudenkirkon Vl pitäjät. Rajamaan komendantti johti rajamaan komendanttivirastoa ja hänen käytettäväksi asetettuja rajavartiosotilaita.

Vuonna 1920 tuli käyttöön uusi virkanimike. Silloin Karjalan kannaksen rajamaahan kuului koko sotatilaan julistettu alue. Sitä johti sotaministerin käskyvallan alainen rajakomendantti. Hänen alaisuudessaan toimivat alueen poliisiviranomaiset, elintarve- ja majoituslautakunnat, tulliviranomaiset ja etsivän keskuspoliisin virkailijat sekä alueella olevat suojeluskuntajärjestöt. Tavoitteena oli rajan vartiointi sekä järjestyksen ja turvallisuuden ylläpito.

Tasavallan presidentti julisti eräät osat Suomen kaakkoista maa- ja vesialuetta väliaikaiseen poikkeustilaan 1920. Sen ylimmäksi valvojaksi perustettiin kaakkoiseen rajamaahan komendantin toimi. Rajamaan komendantin, hänen apulaisensa ja kaksi piirikomendanttia nimitti sisäasiainministeri. Kaakkoinen rajamaa jaettiin kolmeen piiriin, jotka olivat eteläinen eli Kannaksen piiri, keskimmäinen eli Laatokan piiri ja pohjoinen eli Salmin piiri.

Vuonna 1931 annetun lain rajavartiolaitoksesta mukaan rajavartiolaitokseen voitiin perustaa muun muassa rajakomendantin virkoja. Jokaisessa neljässä vakinaisessa rajavartiostossa toimi rajavartioston komentajana rajakomendantti, jonka tuli huolehtia puolustusvalmiudesta, koulutuksesta, kurista, järjestyksestä ja taloudenhoidosta. Vuonna 1936 perustettiin rajavartiolaitokseen yksi uusi rajakomendantin virka.

Vuonna 1944 annettu laki rajavartiolaitoksesta ei enää mahdollistanut rajakomendantin virkojen perustamista, vaan sen mukaan uusi virkanimike oli rajavartioston komentaja. Merivartiolaitoksessa ei ollut rajakomendantin virkoja.

## Lähteet
War Hospital

**War Hospital** on Brave Lamb Studion kehittämä ja Naconin julkaisema strategiapeli. Peli on julkaistu vuonna  PlayStation 5, Windows ja Xbox Series X/S alustoille.

## Pelaaminen
Pelissä hallitaan ensimmäisen maailmansodan aikaista kenttäsairaalaa länsirintamalla vuonna 1918. Pelissä on hallittava ryhmän moraalia ja sekä tulevien sotilaiden hoitoa (triage) pienillä resursseilla. Sairaalaan voi tehdä parannuksia pelin mittaan ja valittava ryhmään kuuluvia lääkäreitä, hoitajia ja insinöörejä.

## Vastaanotto
*[[PC Gamer]]in* arviossa peli sai myönteistä palautetta keskittymisestä elämien pelastamiseen tappamisen sijaan. Pelimekaaniikka sanottiin mukaansatempaavaksi ja tunteelliseksi, mutta peli on hieman kömpelö ja epäelegantti hallinnointipeli henkilöstön ja resurssien hallinnassa. *[[Sports Illustrated]]in* arvostelussa peli sai arvosanaksi 7/10, jossa peliä sanottiin ajoittain liian toistavaksi ja rankaisevaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Carl Daniel Ekman

**Carl Daniel Ekman** (17. maaliskuuta 1845 Kalmar – 3. marraskuuta 1904 Gravesend, Yhdistynyt kuningaskunta) oli ruotsalainen kemian alan insinööri ja yksi sulfiittimenetelmän kehittäjistä 1870-luvulla.

Ekman oli kotoisin kalmarilaisesta perheestä, jossa oli toistakymmentä lasta. Hän muutti vuonna 1861 Tukholmaan, missä hän opiskeli ensin apteekkariksi, mutta pääsi lopulta Teknologiseen instituuttiin insinöörikoulutukseen. Hän valmistui vuonna 1868 hyvin arvosanoin ja pääsi töihin Bergvikin puumassatehtaalle, jossa hän alkoi kokeilla erilaisia uusia tapoja paperin valmistukseen. Keittämällä puumassaa korkean paineen alla rikkihapossa hän onnistui liuottamaan seoksesta pois ligniinin, joka aiemmin oli aiheuttanut selluloosasta valmistetun paperin nopean kellastumisen. Tätä keksintöä kutsutaan sulfiittimenetelmäksi. Vuonna 1879 Ekman muutti Englantiin, jossa hän työskenteli Weguelinin paperitehtaalla Gravesendissä. Hän joutui kuitenkin vaikeuksiin, kun tehtaan jätevedet aiheuttivat läheisen kalkkilouhoksen pilaantumisen. Ekman hävisi asiasta käydyn oikeudenkäynnin. Tehdas jouduttiin sulkemaan, ja Ekman kuoli pian tämän jälkeen pilkkukuumeeseen vuonna 1904.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Yttermarkin Betesda-seurakunta

**Yttermarkin Betesda-seurakunta** () on Närpiön Yttermarkissa toimiva vapaaseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1885. Seurakunnan Betesda-rukoushuone sijaitsee Yttermarkissa Östra linjenin varressa. Seurakunta kuuluu Missionskyrkan i Finland -kirkkokuntaan. Seurakunnan toimintaan kuuluvat yhteiset rukouskokoukset yhdessä Närpiön lähetysseurakunnan kanssa.

Ensimmäinen lähetystalo rakennettiin Yttermarkiin vuonna 1885. Tätä seurannut lähetystalo, nykyinen *Betesda*, rakennettiin itäiseen Yttermarkiin vuonna 1967. 

## Katso myös
* Luettelo Suomen vapaaseurakunnista
* Vapaakirkollisuus Suomessa
* Missionskyrkan i Finland

## Lähteet
Ilkka Koskimäki

**Ilkka Koskimäki** on suomalainen poliisi, joka on toiminut Poliisihallituksen johtajana eli poliisiylijohtajana 1. syyskuuta 2024 alkaen.

Koskimäki aloitti poliisissa vuonna 1991. Hän työskenteli Helsingin poliisilaitoksella vuoteen 2017 saakka, viimeiseksi apulaispoliisipäällikkönä. Vuosina 2017–2020 hän toimi Hämeen poliisilaitoksen poliisipäällikkönä ja vuosina 2020–2024 Itä-Uudenmaan poliisilaitoksen poliisipäällikkönä.

Koulutukseltaan Koskimäki on oikeustieteen lisensiaatti ja varatuomari.

## Lähteet
Zhang Ziyu

**Zhang Ziyu** (s. 1. toukokuuta 2007) on kiinalainen koripalloilija. Hän on pituudeltaan 220-senttimetrinen, mikä tekee hänestä kaikkien aikojen pisimmän naiskoripalloilijan ja maailman pisimmän naisen (tammikuussa 2026). Hän edustaa kiinalaista Shandong Shijiazhuang -seuraa ja Kiinan alle 18-vuotiaiden naisten koripallojoukkuetta.

Zhang edusti vuoden 2024 alle 18-vuotiaiden naisten koripallon Aasian-kilpailuissa. Hänet valittiin 44 pisteellään Japania vastaan kilpailun arvokkaimmaksi pelaajaksi. Zhangin vanhemmat ovat molemmat niin ikään koripalloilijoita; äiti on pituudeltaan 198 cm ja isä 213 cm. Hänen tavoitteenaan on osallistua kesäolympialaisiin 2028.

## Lähteet
Moon Unit Zappa

**Moon Unit Zappa** (s. 28. syyskuuta 1967) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja, stand up -koomikko ja kirjailija. Hän on muusikko Frank Zappan neljästä lapsesta vanhin. 

Zappan ensimmäinen laajaa huomiota saanut julkinen esiintyminen oli musiikkivideossa Frank Zappan hittikappaleesta *Valley Girl* vuodelta 1982. Sittemmin hän esiintyi elokuvissa ja sarjoissa ja toimi VJ:nä New Yorkissa. Hän on esiintynyt yksittäisiä kertoja sarjoissa *Normal Life*, *[[Jäitä hattuun]]* ja *[[Ensisilmäyksellä]]*. 

Zappa on kirjoittanut New York Timesiin ja häneltä on julkaistu kaksi kirjaa: *America, the Beautiful* (2001) ja *Earth to Moon* (2024). Muistelmateos *Earth to Moon* käsittelee Zappan vaiherikasta mutta myös traumaattista lapsuutta ja nuoruutta kuuluisassa ja epätavanomaisessa perheessä.

## Lähteet
Homalocephale

**Homalocephale** on pachycephalosauria-dinosaurusten suku, joka eli myöhäisliitukaudella nykyisen Mongolian alueella noin 70 miljoonaa vuotta sitten. Suvun kuvasivat vuonna 1974 Halszka Osmólska ja Teresa Maryańska.

Suku koostuu yhdestä lajista, *Homalocephale calathocercos*. On pidetty myös mahdollisena että Homalocephale-suvun jäsenet olivat vain Prenocephalen suvun poikasia tai nuoria yksilöitä, mutta löydetyt näytteet nuorista Prenocephaleista viittaavat että kyseessä ovat kaksi eri lajia. Homalocephale oli 1,5 metriä pitkä ja kasvissyöjä.

## Lähteet
Partnachplatzin metroasema

**Partnachplatz** on Münchenin metron U6-linjan metroasema, joka avattiin 16. huhtikuuta 1983.
## Lähteet
Olli Pohjola (huilisti)

**Olli Pohjola** (16. syyskuuta 1961 Espoo – 24. toukokuuta 1998 Espoo) oli suomalainen huilisti, kapellimestari, sovittaja ja tapahtumajärjestäjä. Hänen isänsä oli Erkki Pohjola.

Pohjola aloitti musiikkiopintonsa 10-vuotiaana. Hän tulkitsi jo 14-vuotiaana solistin osuuden Radion sinfoniaorkesterin esityksessä Mozartin ensimmäisestä huilukonsertosta. Pohjola vieraili Radio Filharmonisch Orkestin solistina Concertgebouwissa Alankomaissa vuonna 1978. Hän oli yksi Avanti!-orkesterin perustajista vuonna 1983 ja toimi Korvat auki ry:n puheenjohtajana vuosina 1984–1985. Espoossa Pohjola oli mukana perustamassa kamarimusiikkiyhdistystä, minkä lisäksi hän soitti 1980-luvulla Espoon puhallinkvintetissä.

Pohjola työskenteli Avanti!-orkesterissa monissa rooleissa, kuten musiikkiteatteriohjaajana, tapahtumien johtajana, huilistina ja kapellimestarina. Ajauduttuaan Avanti!-orkesterissa erimielisyyksiin hän muutti 1990-luvun alussa Turkuun. Pohjola jatkoi ideoimistyötään eri tapahtumien, kuten Down by the Laiturin, Kehokarnevaalin ja Sävelsurvivaalin taustavaikuttajana. Hän kuoli pitkäaikaiseen sairauteen 36-vuotiaana.

## Lähteet
San Quirico d'Orcia

**San Quirico d'Orcia** on kunta Italiassa. Se kuuluu Sienan maakuntaan ja Toscanan alueeseen. Vuoden 2023 osavaltion mukaan kunnassa asui 2&nbsp;572 asukasta 42,12 neliökilometrin alueella, joten asukastiheydeksi muodostuu 61 asukasta/km². Kristitty suojeluspyhimys on pyhimys Cirico, Julita Tarsolaisen (molemmat marttyyrikuoleman) poika, ja molempien yhteinen kirkon muistopäivä 16. kesäkuuta on siksi yhteisön juhla.

Castiglione d'Orcian, Montalcinon, Pienzan ja San Giovanni d'Asson yhteisöt ovat vierekkäin.
Gildeskålin pääkirkko

**Gildeskålin pääkirkko** () on Gildeskålin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1881.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Obersendlingin metroasema

**Obersendling** on Münchenin metron U3-linjan asema, joka avattiin 28. lokakuuta 1989. Aseman suunnittelivat Josef Karg ja Manfred Kessler. Asema sijaitsee kävelymatkan päässä läheisestä Siemenswerken S-Bahn asemasta, jota palvelevat linjat S7 ja S20.
## Lähteet
Valderøyn kirkko

**Valderøyn kirkko** () on Gisken kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1961.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gjemnesin kirkko

**Gjemnesin kirkko** () on Gjemnesin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1893.

## Kuvia

Gjemnes-kirke-alter-hh.jpg|Alttari


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Neuperlach Zentrumin metroasema

**Neuperlach Zentrum** on Münchenin metron U5-linjan asema, joka avattiin 18. lokakuuta 1980. U2 pysähtyi asemalla 29. toukokuuta 1999 asti, kun taas U5 aloitti liikennöinnin asemalle vasta 27. lokakuuta 1988. Asema on myös ruuhka-aikoina toimivien U7 ja U8-linjojen pääteasema. Asema sijaitsee Thomas-Dehler-Straßen alla Hanns-Seidel-Platzin vieressä Neuperlachin asuinalueella, joka suunniteltiin 1960-luvulla. Asema sijainti suunniteltiin etukäteen yhdessä uuden kaupunginosan ja sen tieverkoston kanssa. Aseman rakentaminen aloitettiin jo vuoden 1972 puolivälissä, mutta se avattiin vasta kahdeksan vuotta myöhemmin. Asema peruskorjattiin vuosina 2021-2022.

## Lähteet
Tornes

**Tornes** on taajama Hustadvikan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 534 vuonna 2023.
## Lähteet
Matias Siltanen

**Matias Siltanen** (s. 29. maaliskuuta 2007 Kuopio) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Allsvenskanissa pelaavaa Djurgårdenia. Pelipaikaltaan Siltanen on keskikenttäpelaaja. Hän on toiminut myös Suomen alle 17-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen kapteenina. 

KuPS:in kasvatti Siltanen pelasi ensimmäiset pelinsä aikuisten sarjoissa kaudella 2022 KuPS Akatemian paidassa Kakkosessa. Kevättalvella 2023 hän pelasi ensimmäiset minuuttinsa KuPS:in edustusjoukkueessa Liigacupissa. Veikkausliigassa Siltanen debytoi huhtikuussa 2024 HJK:ta vastaan.

Vuoden 2023 Captain's Ball -gaalassa Siltanen palkittiin vuoden poikapelaajana. Samana vuonna hän pelasi ensimmäiset ottelunsa alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa. Alle 16-vuotiaiden maajoukkueen kanssa hän oli voittamassa Baltic Cupia kesällä 2023.

Siltanen pääsi vuonna 2024 The Guardian  -lehden vuosittain julkaistavan maailman 60 lahjakkaimman nuoren jalkapalloilijan listalle.

Tammikuussa 2025 Siltanen siirtyi Ruotsin  pääsarjassa Allsvenskanissa pelaavan Djurgårdens IF:n riveihin. Siltasen ja Djurgårdenin sopimus on 3-vuotinen.

## Lähteet
Fritiof Enbom

**Fritiof Enbom** (1918–1974) oli ruotsalainen rautatietyöntekijä, joka vuonna 1952 tuomittiin elinkautiseen pakkotyöhön vakoilusta Neuvostoliiton hyväksi. Tapauksessa oli myös kuusi muuta syytettyä, joista yksi tuomittiin niin ikään elinkautiseen ja neljä muuta eripituisiin määräaikaisiin pakkotyörangaistuksiin. Yksi vapautettiin syytteistä. Vakoilussa olisi syytteiden mukaan ollut kyse Pohjois-Ruotsin puolustusasemia koskevan tiedon keräämisestä ja luovuttamisesta Neuvostoliiton suurlähetystölle. Tapaus on edelleen kiistelty, sillä Enbomin on arveltu olleen mytomaani ja sepittäneen koko jutun itse. Vuonna 2012 Ruotsin korkein oikeus hylkäsi yhden tuomituista, Fingal Larssonin, lasten vaatimuksen ottaa isänsä syyllisyys uudelleentarkasteluun.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Farmasiforbundet

**Farmasiforbundet** (vuosina 1937–1962 *Norges Tekniske Apotekpersonales Forening*, 1962–1997 *Norsk Apotekteknikerforbund*) on norjalainen lääketeknikoiden ammattiliitto. Se perustettiin vuonna 1937 ja sillä oli noin 3&nbsp;000 jäsentä vuonna 2023.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Liiton verkkosivut
Sinfonia nro 3 (Tšaikovski)

Pjotr Tšaikovskin **sinfonia nro 3** (D-duuri, op. 29) on vuonna 1875 valmistunut viisiosainen sinfonia, jolle on jälkikäteen annettu lisänimi ”Puolalainen”. Teos on Tšaikovskin sinfonioista ainoa, jossa on enemmän kuin tyypilliset neljä osaa. Teos muistuttaa muodollisesti tanssisarjaa ja on monin osin tanssinomainen. Siinä onkin tyylillisiä yhteneväisyyksiä pian sen jälkeen sävelletyn *[[Joutsenlampi|Joutsenlammen]]* kanssa.

Tšaikovskin kolmas sinfonia on säveltäjän muita sinfonisia teoksia harvemmin esitetty. Teoksen ensimmäisen Lontoon-esityksen johtanut August Manns nimesi teoksen ”Puolalaiseksi” finaalin Tempo di polacca -tempomerkinnän mukaan. Teoksen yhteydet puolalaisuuteen rajoittuvat tähän. Toisen osan tempomerkkinässä lukee Saksaan viitaten ”Alla tedesca”. Tyypillinen Tšaikovskin kolmannen sinfonian esitys kestää noin 45 minuuttia.

## Osat
# Introduzione e allegro. Moderato assai (Tempo di marcia funebre)
# Alla tedesca. Allegro moderato e semplice
# Andante elegiaco
# Scherzo: Allegro vivo
# Finale. Allegro con fuoco (Tempo di polacca)

## Orkestraatio
* piccolo, 2 huilua, 2 oboeta, 2 klarinettia, 2 fagottia
* 4 käyrätorvea, 2 trumpettia, 3 pasuunaa, tuuba
* patarummut
* jouset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* [IMSLP: nuotteja](https://imslp.org/wiki/Symphony_No.3,_Op.29_(Tchaikovsky,_Pyotr))
Manfred-sinfonia

**Manfred-sinfonia** (h-molli, op. 58) on neliosainen ohjelmallinen sinfonia, jonka Pjotr Tšaikovski sävelsi toukokuun ja syyskuun 1885 välillä.

Vladimir Stasov esitti Lordi Byronin *[[Manfred]]in* tekstiin perustuvaa ohjelmaa pohjaksi sinfonialle, jonka hän toivoi Mili Balakirevin säveltävän. Balakirev ei halunnut uppoutua hankkeeseen vaan välitti ohjelman Hector Berliozille, joka kuitenkin kieltäytyi ryhtymästä työhön ja palautti ohjelman Balakireville. Balakirev välitti ohjelman kymmenen vuotta myhöemmin Tšaikovskille, joka sävelsi sen pohjalta sinfonian vuonna 1885. *Manfred-sinfonia* kestää lähes tunnin ja erottuu muista Tšaikovskin orkesteriteoksista sekä pituudeltaan että rakenteeltaan. Teoksen rakennetta on pidetty haastavana ja musiikkia melko monimutkaisena. *Manfred-sinfonia* kantaesitettiin 23. maaliskuuta 1886.

Tšaikovski piti teosta alun perin yhtenä parhaistaan, mutta muutti myöhemmin mielensä ja jopa harkitsi kaikkien muiden osien paitsi ensimmäisen hävittämistä. Teos teki vaikutuksen César Cuihin, mutta German Laroš piti sitä yhtenä Tšaikovskin raakileisimmista ja keskeneräisimmistä sävellyksistä. Sittemmin Arturo Toscanini piti teosta jopa Tšaikovskin parhaana, vaikkakin teki partituuriin muutoksia esityksiä ja levytystä varten. Leonard Bernstein puolestaan piti teosta heikkona eikä koskaan johtanut sen esitystä.

## Osat
# Lento lugubre
# Vivace con spirito
# Andante con moto
# Allegro con fuoco

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* [IMSLP: nuotteja](https://imslp.org/wiki/Manfred_Symphony,_Op.58_(Tchaikovsky,_Pyotr))
The California Raisins

**The California Raisins** oli yhdysvaltalainen kuvitteellinen rhythm and blues -musiikkia esittänyt yhtye sekä antropomorfoiduista rusinoista koostuva hahmo, joka esiintyi muun muassa televisiomainoksissa. Yhtyeen pääsolisti oli muusikko Buddy Miles. Yhtye tuli tunnetuksi vuosina 1986–2002 televisiomainoksista ja erilaisista animoiduista erikoisjaksoista, voittaen yhden Emmy-palkinnon ja yhden ehdokkuuden. Yhtye julkaisi myös musiikkia usealla studioalbumilla.

Yhtyeen loi alun perin mainostoimisto Foote, Cone & Belding vuonna 1986 julkaistulle Sun-Maid -rusinoiden televisiomainokseen. Televisiomainokset tuotti Vinton Studios ja suunnitteli Michael Brunsfeld käyttämällä savitekniikkaa. Seuraavana vuonna yhtye esiintyi Emmy-palkitussa "A Claymation Christmas Celebration" -jouluohjelmassa laulaen joululaulun *Rudolph the Red-Nosed Reindeer* (*[[Petteri Punakuono (kappale)|Petteri Punakuono]]*). Myöhemmin yhtye muun muassa sai oman 13-osaisen animaatiosarjan sekä Capcom tuotti Nintendo Entertainment System -pelikonsolille videopelin *[[The California Raisins: The Grape Escape]]*, jota ei kuitenkaan julkaistu markkinoille. 

## Diskografia

### Albumit
* *The California Raisins* (1987)
* *Sweet, Delicious, & Marvelous* (1988)
* *Meet the Raisins!* (1988)
* *Christmas with The California Raisins* (1988)

## Lähteet
Sinfonia nro 1 (Tšaikovski)

Pjotr Tšaikovskin **ensimmäinen sinfonia** (g-molli, op. 13) on elokuussa 1866 valmistunut neliosainen sinfonia, jolla on lisänimi ”Talviunia” (). Säveltäjä laati teoksestaan toisen version ennen vuoden 1866 loppua ja teki jo kolmannen version vuonna 1874.

Tšaikovski antoi ensimmäisen sinfoniansa kahdelle ensimmäiselle osalle lisänimet. Teoksen scherzo-osassa on käytetty materiaalia säveltäjän aiemman cis-mollipianosonaatin (1865) scherzosta. Tšaikovskin ensimmäinen sinfonia oli aikoinaan harvoin esitetty, mutta nykyaikana esityksiä on pidetty ja levytyksiä tehty runsaammin. Teoksen tyypillinen esitys kestää 40–45 minuuttia.

## Osat
# Grjozy zimneju dorogoi. Allegro tranquillo
# Ugrjumyi krai, tumannyi krai. Adagio cantabile ma non tanto
# Scherzo. Allegro scherzando giocoso
# Finale. Andante lugubre – Allegro moderato

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* [IMSLP: nuotteja](https://imslp.org/wiki/Symphony_No.1%2C_Op.13_(Tchaikovsky%2C_Pyotr))
Cole Hocker

**Cole Hocker** (s. 6. kesäkuuta 2001 Indianapolis, Indiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen 1&nbsp;500&nbsp;metrin juoksun olympiavoittaja ja nykyinen olympiaennätyksen haltija sekä 5&nbsp;000&nbsp;metrin maailmanmestari. 178 senttimetriä pitkä Hocker kilpailee myös 5 000 metrillä. Hänen valmentajanaan toimii Ben Thomas.

Oregonin yliopistossa opiskellut Hocker kilpaili ensimmäistä kertaa olympialaisissa vuonna 2021 Tokiossa, jossa hän sijottui 1 500 metrillä finaalin kuudenneksi. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän oli samalla matkalla seitsemäs. Vuoden 2024 sisäratojen MM-kilpailuista Glasgow'sta Hocker saavutti hopeaa 1 500 metriltä ajalla 3.36,69.

Hocker voitti olympiakultaa 1 500 metrin juoksussa vuoden 2024 kesäolympialaisissa Pariisissa. Hän juoksi finaalissa uuden olympiaennätyksen 3.27,65. Tulos on myös Pohjois-Amerikan ennätys ja maailman kaikkien aikojen seitsemänneksi paras aika 1 500 metrillä. Hän voitti 5&nbsp;000&nbsp;metrin maailmanmestaruuden Tokiossa 2025 ajalla 12.58,30. Samojen kisojen 1&nbsp;500&nbsp;metrillä hänet hylättiin välieräjuoksussa.

## Henkilökohtaiset ennätykset
*800 metrin juoksu: 1.45,13 (Miramar 2025)
*1 500 metrin juoksu: 3.27,65 (Pariisi 2024, **[[luettelo yleisurheilun olympiaennätyksistä|OR]]**, **AR**)
*Mailin juoksu: 3.47,43 (Eugene 2025)
*5 000 metrin juoksu: 12.57,82 (Boston, hallissa)

## Lähteet
From Zero

**From Zero** on Linkin Parkin kahdeksas studioalbumi ja ensimmäinen, jonka yhtye on julkaissut laulaja Chester Benningtonin kuoleman jälkeen. Yhtyeestä on jäänyt pois myös rumpali Rob Bourdon ja siihen ovat liittyneet laulaja Emily Armstrong ja rumpali Colin Brittain. Albumi julkaistiin 15. marraskuuta 2024.

Yhtye striimasi 5. syyskuuta 2024 yllätyskeikan Los Angelesista, jonka yhteydessä se tiedotti albumin julkaisusta ja kiertueesta. Samalla julkaistiin albumin ensimmäinen single The Emptiness Machine.

## Kappaleet

## Arvostelut
* Helsingin Sanomat: 
* Kaaoszine: 
* Soundi: 

## Lähteet
Andri Sybiha

**Andri Sybiha** (; s. 1975 Zboriv) on ukrainalainen poliitikko. Hänet nimitettiin maansa ulkoministeriksi 5. syyskuuta 2024 Dmytro Kuleban erottua. Sybiha jatkoi ulkoministerinä myös 17. heinäkuuta 2025 aloittaneessa Julija Svyrydenkon hallituksessa.

Sybiha valmistui Lvivin yliopistosta vuonna 1997 pääaineinaan kansainväliset suhteet sekä englannin tulkkaus ja vuonna 1999 oikeustiede, juristi. Hän aloitti uransa diplomaattina Ukrainan ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1997. Sybiha työskenteli Ukrainan suurlähetystössä Puolassa vuosina 1998–2002 ja 2008–2012. Vuosina 2016–2021 hän oli suurlähettiläänä Turkissa. Sybiha nimitettiin Ukrainan presidentin kanslian varapäälliköksi vuonna 2021 ja ensimmäiseksi varaulkoministeriksi, sitten ulkoministeriksi vuonna 2024.

Sybiha on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hänen äidinkielensä on ukraina, minkä lisäksi hänen kielitaitonsa kattaa englannin ja puolan.

## Lähteet
Sinfonia nro 9 (Šostakovitš)

Dmitri Šostakovitšin **sinfonia nro 9** (op. 70) on viisiosainen sinfonia Es-duurissa. Kantaesityksen pitivät Jevgeni Mravinskin johtamat Leningradin filharmonikot 3. marraskuuta 1945. Sinfonia nro 9 on viimeinen sotatrilogiaksi kutsutusta kolmen sinfonian kokonaisuudesta, jonka Šostakovitš oli aloittanut Leningrad-sinfonialla.

Šostakovitš ilmoitti lokakuussa 1943 suunnitelmastaan tehdä yhdeksäs sinfonia, joka kuvastaisi hänen sanojensa mukaan venäläisten ja siihen aikaan maata natseilta puolustaneen puna-armeijan suuruutta. Alkuperäisiin luonnoksiin vuosina 1944–1945 tutustuneet arvioivat sinfoniasta kehittyvän majesteettisen ja paatoksellisen juhlistuksen odotettavissa olleelle toisen maailmansodan voitolle. Lopputulosta kuitenkin pidettiin kevyenä, eloisana ja humoristisena – pikemminkin scherzona kuin eeppisenä teoksena. Šostakovitšin kirjeenvaihto Isaak Glikmanin kanssa viittasi siihen, että säveltäjä mahdollisesti oli kokenut ihmisten odotukset voitonsinfoniasta ylivoimaisiksi ja pelännyt vertailua Ludwig van Beethovenin yhdeksänteen sinfoniaan.

Sinfonia nro 9 sai kantaesityksessään hyvän vastaanoton. Muun muassa säveltäjä Gavriil Popov suhtautui teokseen suopeasti. Joulukuussa 1945 Šostakovitš kuitenkin sai kielteisempää palautetta, jossa kevyt tyyli nähtiin kyynisenä ja groteskina. Säveltäjää syytettiin ajan henkeen sopimattomasta teoksesta. Kuten usein ankaraa ja mahdollisesti vaarallista palautetta kohdattuaan, Šostakovitš piti pitkän tauon sinfonioiden säveltämisestä ja aloitti työn 10. sinfoniansa parissa vasta lähes kahdeksan vuoden kuluttua.

Sinfonian viidestä osasta kolme viimeistä soitetaan ilman osien välistä taukoa.

## Lähteet
Vesifantom

**Vesifantom** on keskeinen absoluuttisessa säteilyannosmittauksessa käytettävä väline. 

Vesifantom koostuu läpinäkyvästä muovialtaasta, joka on täytetty vedellä ja jonka halkaisija on noin 60 cm. Fantomin sisällä oleva ionisaatiokammio on kiinnitetty liikkuvaan varteen, mikä mahdollistaa sen tarkan säätämisen eri asentoihin annosnopeuden mittaamista varten.

Vesifantomit ovat tehokkaita absoluuttisessa annosmittauksessa niiden homogeenisyyden ja vesi-ekvivalenttisuuden vuoksi, mikä tekee niistä erinomaisia korvaamaan pehmytkudoksen ja lihaksen. Koska vettä on helposti saatavilla, se on hyödyllinen materiaali.  Vesifantomit voivat olla kuitenkin hankalia käyttää niiden painon ja veden vuoksi, ja vesi voi aiheuttaa haasteita sähkökomponenttien kanssa, jotka tarvitsevat vesieristystä.

## Aiheesta muualla

* A Homogeneous Water-Equivalent Anthropomorphic Phantom for Dosimetric Verification of Radiotherapy Plans *ncbi.nlm.nih.gov*

## Lähteet
Kehämuuri

**Kehämuuri** on kaupungin tai linnoituksen ympärille rakennettu puolustusmuuri. Yleensä kehämuuriin on rakennettu vartiotorneja sekä puolustuskäytäviä. 

Kehämuureja oli jo antiikin ajan kaupungeissa, mutta varsinaisesti kehämuurit yleistyivät keskiajalla. Itämeren alueella muun muassa Visbyn ja Tallinnan suojana oli kehämuuri. Suomen kaupungeista ainoastaan Viipurissa oli kehämuuri. Tuliaseiden kehittyessä kehämuuri menetti merkityksensä ja sen tilalle tuli bastionijärjestelmä.

## Katso myös
*Kaupunginmuuri

## Lähteet
*Jokinen, Teppo ja Honkala, Liisa: Arkkitehtuurin sanakirja. WSOY 2000. 
### Viitteet
Helanterä

**Helanterä** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Antti Helanterä (s. 1971), virkamies ja diplomaatti, suurlähettiläs Moskovassa
* Heikki Helanterä (s. 1974). biologi
* Lauri Helanterä, vuoteen 1934 *Helander* (1891–1962), yritysjohtaja, pikaluistelija, luisteluvalmentaja
* Yrjö Helanterä, alk. *Helander* (1896–1969), seiväshyppääjä
Lelumuseo Eilisen lapset ja Leikityt lelut

**Lelumuseo Eilisen lapset ja Leikityt lelut** on paltamolaisen Meteli seis. ry:n ylläpitämä museo, joka sijaitsee vähän matkan päässä Paltamon keskustasta. Meteli seis. ry on yleishyödyllinen kulttuuriyhdistys, joka vaalii Paltamon historiaa ja edistää sen kulttuuria ja matkailun yleisiä edellytyksiä. 
Lelumuseon päärakennuksena eli näyttelypirttinä toimii Kanerva-niminen talo vuodelta 1914. Homaset ostivat talon vuonna 2002 ja rupesivat kunnostamaan sitä ja pihapiiriä vähitellen museokäyttöön. Perusnäyttelynä on vuodesta 2009 asti toiminut Eija ja Tapani Homasen tuottama Eilisen lapset ja Leikityt lelut. Siinä on esillä laaja kattaus esimerkiksi nalleja, pehmoeläimiä, mekaanisia leluja, nukkeja ja kipsiveistoksia.

Paltamon lelumuseon laajaan kokoelmaan kuuluu muun muassa 1900 kipsiveistosta, joista osa on italialaislähtöisen Magi-suvun valmistamia: näitä veistoksia myytiin Suomessa 1920-luvulta lähtien ja vielä 1950–1970-luvuilla. 

## Kuvia näyttelyistä

Paltamo Lelumuseo.jpg | Pehmoleluja museon kokoelmista
Paltamo Lelumuseo2.jpg | Peltiautoja
Paltamo Lelumuseo4.jpg | Kipsiveistoksia
Paltamo Lelumuseo5.jpg |
Paltamo Lelumuseo6.jpg 
Meteliseis (2).jpg | Nukketalo on yksi museoalueen rakennuksista


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Museon verkkosivut
*Instagram-sivut 
*Meteli seis. Ry. Facebookissa
Brooks Brothers

**Brooks Brothers** on Yhdysvaltojen vanhin yhä toimiva korkean laatu- ja hintaluokan vaatevalmistaja ja vähittäismyyjä joka toimii osin luksussegmentissä. Sen perusti Henry Sands Brooks vuonna 1818 New Yorkissa.

Brooks Brothersia pidetään valmisvaatekonseptin ja monien eri vaate- ja asustetyyppien tuojana Yhdysvaltain markkinoille 1800-luvulla, muun muassa valmiiden pukujen räätälöityjen sijaan, nappikauluspaitojen (ns. original polo shirt) sekä Ivy League -tyyliin kuuluvan rennomman, hartialinjaltaan pyöreämmän, vähemmän topatun miesten valmispuvun ja pukutyypin.

Brooks Brothers on vaatettanut lukuisia Yhdysvaltain presidenttejä 1800-luvulta lähtien, muun muassa Abraham Lincolnia. Lincoln vannoi virkavalansa Brooks Brothersin mustassa hännystakissa ja hänet salamurhattiin samassa asussa. Yhtiö lopetti mustien miesten pukujen valmistamisen, ja tapausta pidetään syynä yhdysvaltalaiselle etikettisäännölle, jonka mukaan mustaa pukua ei ole soveliasta käyttää päiväsaikaan ellei kyse ole surupuvusta tai palvelijan asusta.

Koronapandemia iski lujaa firmaan kuten moniin muihinkin. Se oli vararikossa ja joutui muun muassa lopettamaan perinteisen New Yorkin Madison Avenuen lippulaivamyymälänsä ja myymään kiinteistön jossa se oli sijainnut. Nykyään (2024) Yhdysvalloissa on 139 Brooks Brothersin myymälää, jotka firman konkurssilta pelastanut ostaja on päättänyt pitää aiempien maailmanlaajuisten 424 myymälän sijaan.

## Lähteet
Takaisinkääntäjä

**Takaisinkääntäjä** on tietokoneohjelma, joka kääntää suoritettavan ohjelmatiedoston takaisin lähdekoodiksi. Siten takaisinkääntäjä toimii päinvastoin kuin ohjelmointikielen kääntäjä, joka kääntää lähdekoodin ohjelmatiedostoksi.

Disassembleri on takaisinkääntäjä, joka purkaa ohjelmatiedoston assemblyksi. Eräät takaisinkääntäjät kykenevät jatkamaan korkean tason ohjelmointikielille kuten C- tai Java-kielelle, mikä vaatii kehittyneempiä tekniikoita. 

Takaisinkääntäjät eivät yleensä pysty rekonstruoimaan täydellisesti alkuperäistä lähdekoodia, joten ne tuottavat usein vaikeasti ymmärrettävää koodia. Uusien käskykantojen ja ohjelmointikielien tuki vaatii yleensä huomattavaa määrää työtä. Tästä johtuen on esitetty pientä kielimallia takaisinkäännöksen tekemiseen.

Takaisinkääntäjiä käytetään esimerkiksi ohjelmistojen takaisinmallinnuksessa.

## Lähteet
The Emptiness Machine

**The Emptiness Machine** on yhdysvaltalaisen Linkin Park -yhtyeen syyskuussa 2024 julkaisema kappale. Se on yhtyeen ensimmäinen singlejulkaisu *[[From Zero]]* -studioalbumilta. Single julkaistiin 5. syyskuuta 2024. Yhtye esitti kappaleen ensimmäisen kerran julkisesti livestriimissä paluukeikallaan.

”The Emptiness Machine” on ensimmäinen Linkin Parkin single, jossa mukana ovat yhtyeen uusi laulaja Emily Armstrong ja uusi rumpali Colin Brittain.

## Lähteet
Susirajalla (Kotiteollisuuden albumi)

**Susirajalla** on Kotiteollisuuden 18. studioalbumi, joka julkaistiin 27. syyskuuta 2024 levymerkillä Universal Music. Albumi jää yhtyeen viimeiseksi julkaisuksi pitkäaikaisen luottotuottajan Mikko Karmilan kanssa. Jouni Hynysen mukaan tuotantovastuu siirtyy jatkossa Miitri Aaltoselle. Kappaleesta "Suomi-Perkele" on kuvattu myös musiikkivideo. Levyn viimeisen biisin "Laumasielu, tyhjä pään" jälkkeen on piiloraita, joka on vain CD:llä. 9 minuutin ja 10 sekunnin jälkeen tämä vasta virallisesti alkaa.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Soundi: 
* Kaaoszine: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Jyrki Vainio

**Jyrki Vainio** (s. 1977 Rymättylä) on suomalainen pilapiirtäjä. Hänen piirroksiaan on julkaistu muun muassa *[[Ilta-Sanomat|Ilta-Sanomissa]]*, *[[Turun Sanomat|Turun Sanomissa]]*, *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomissa]]*, *[[Karjalainen (sanomalehti)|Karjalaisessa]]*, *[[Länsiväylä (lehti)|Länsiväylässä]]*, *[[Vantaan Sanomat|Vantaan Sanomissa]]* ja *[[Ruotuväki|Ruotuväessä]]* (1999–2016). Vainio aloitti *Turun Sanomien* vakituisena pilapiirtäjänä helmikuussa 2016 Jouko Innasen jäätyä eläkkeelle. *Ilta-Sanomien* pilapiirtäjänä hän aloitti 2017 Jarmo ”Kätsy” Koivusen seuraajana.

Koulutukseltaan Vainio on taiteen maisteri Lapin yliopistosta. Lisäksi hän on suorittanut opintoja muun muassa Lahden muotoiluinstituutissa ja Kentin osavaltionyliopistossa Ohiossa, missä hän myös piirsi päivittäistä strippisarjakuvaa yliopiston lehteen.

Vainio on toiminut Kuvittajat ry:n puheenjohtajana.

## Julkaisut
* 

## Lähteet
* Jyrki Vainion haastattelu 1.12.2024

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* Pohjanvirta, Kaisa: Pilapiirtäjä Jyrki Vainio: ”Idea täytyy kirjoittaa, ennen kuin sen voi piirtää.” Haastattelu Lilou's-blogissa 4.4.2018.
Olkirehu

**Olkirehu** on karjan ruokinnassa käytettävä rehu.

Nykyisin olkea säilötään siiloon AIV2 Plus -säilöntäaineen avulla. Olkea syötetään appeen seassa esimerkiksi umpilehmille ja hiehoille nurmisadon kanssa, ja sitä käytetään myös lypsylehmien seosrehussa kuitulisänä.

Olkiväkirehua saadaan lisäämällä hienoksi keitettyyn olkirehumassaan sopivassa suhteessa erilaisia rehuvalkuaisvalmisteita.

Aiemmin olkirehua valmistettiin oljista lipeäliuoksessa keittämällä (joko paineen alla tai avoimessa kattilassa) tai keittämättä eli kylmänä karjanrehuksi, jonka sulavuus ja siis ravintoarvo on valmistelun avulla saatu paremmaksi kuin raa’an oljen. Rehun puutteen vuoksi ruvettiin menetelmää ensin (1915) käyttämään Saksassa ja sittemmin (1917) Suomessakin.

Keittäminen tapahtui sekoittamalla 100 kilogrammaan olkisilppua esim. 12–13 kg soodaa ja 8,5–9,5 kg kalkkia ja kiehuttamalla seosta noin kuusi tuntia. Sen jälkeen lipeä huuhdottiin vedellä pois. Samantapainen tulos saavutettiin kylmässä, l–2-prosenttisessa lipeäliuoksessa liottamalla noin 12–13 tuntia. Edellinen tapa tuotti noin 50–60 prosenttia oljen painosta olkirehua, jälkimäinen noin 75 prosenttia. 0ljen sulavuus riippuu liotusajan pituudesta, lipeän väkevyydestä ja käsittelytavasta.

Olkiselluloosan tehdasmaisen valmistukseen karjanrehuksi perustettiin 1918 Olkirehu-niminen yritys, jonka tuotantotilat olivat Lojo Cellulosafabriks Aktiebolagin laitoksilla. Lohjan tehtaan vuokrasopimus päättyi 1. heinäkuuta 1919, ja Olkirehu meni konkurssiin 20. syyskuuta 1919.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Aku Korvenoja: *Olkirehu: sen valmistus ja käyttö*. Maataloushallituksen tiedonantoja. Maataloushallitus, 1918
Live at Ruisrock 1971

**Live at Ruisrock 1971** on suomalaisen Tasavallan Presidentti -yhtyeen 1. maaliskuuta 2024 julkaistu livealbumi. Se on nimensä mukaisesti äänitetty vuoden 1971 Ruisrockissa. Albumilla on muun muassa cover-versio Frank Zappan kappaleesta ”King Kong” sekä yhtyeen kitaristin Jukka Tolosen levyttämä ”Ramblin’”, jota Tasavallan Presidentti esitti keikoillaan nimellä ”Feel My Way Through”.

Albumi julkaistiin tuplavinyylinä ja CD-levynä.

## Kappaleet

### Levy 1
# 
# 

### Levy 2
# 
# 

## Lähteet
Salong 3+

**Salong 3+** (tyyliteltynä **SALONG 3+**) oli tekstiilitaiteilija Anna-Maija Aarraksen (s. 1948), keramiikkataiteilija Sussi Henriksonin (s.1952) ja kuvanveistäjä Ann Sundholmin (s. 1961) muodostama taiteilijaryhmä, joka toimi aktiivisesti vuosina 1989–1995. Kolmen toisensa entuudestaan tunteneen turkulaisen taiteilijan muodostama ryhmä aloitti toimintansa saatuaan jokainen kutsun osallistua vuonna 1989 turkulaisessa Galleria Grafiartissa järjestettyyn Budka – Nuorta avantgardetaidetta Leningradista ja Turusta -yhteisnäyttelyyn, johon he toteuttivat ensimmäisen yhteisen teoksensa. 

Taiteilijaryhmän nimi viittaa Pariisin salonkeihin, Ranskan kuninkaallisen akatemian vuodesta 1677 alkaen järjestämiin jokavuotisiin näyttelyihin, joissa esiteltiin virallista akateemista taidetta. Tutkija Maria Hirvi-Ijäs on tuonut esille SALONG 3+ -nimen yhteyden myös toisenlaisiin salonkeihin, naisten emännöimiin sosiaalisiin tilaisuuksiin varakkaan yhteiskuntaluokan kodeissa. Taiteilijaryhmän tuotannossa feministinen asenne oli keskeinen. Teokset tarkastelivat muun muassa naisten kulttuurisia rooleja, sisälsivät viittauksia naiseuteen ja seksuaalisuuteen, tai liittyivät teemoiltaan ruuan valmistamiseen. Ryhmän toiminta ei silti ollut ohjelmallisen poliittista, vaan enemminkin karnevalistista ilottelua naisiin kohdistuvilla odotuksilla.  

SALONG 3+ työskenteli aikana, jolloin taiteen tekotavat Suomessa monipuolistuivat ja taiteilijat hyödynsivät uudenlaisia materiaaleja. SALONG 3+ -ryhmän  tuotantoon kuuluu performansseja, installaatioita, julisteita ja veistoksia. Ryhmän toteutti teoksia laajalla materiaalivalikoimalla. Ensimmäiseen teokseensa, Budka-näyttelyyn toteutettuun seinänkokoiseen installaatioon *SALONG 3+ Still Life* (1989), taiteilijat sijoittivat kullattuihin kehyksiin tuoreita elintarvikkeita; jo esillä olleessaan pilaantumaan alkaneita kaloja, kasviksia ja siansorkia. *Sammlung*-teoksessaan taiteilijat olivat valaneet muoviin aiempia teoksiaan sekä henkilökohtaisia arkisia esineitään. *SALONG 3+ Velvetti* -sarjan (1990–1991) teokset olivat huonekaluja muistuttavia, ylellisellä sametilla päällystettyjä sensuelleja veistoksia, rokokoo-tyyliä mukailevia "attrappeja", jotka leikittelivät eroottisella kuvastolla. Teossarja *SALONG 3+ Dimensions (of Live)* (1992) rakentui viidestä avattavasta kaapista, joiden sisään taiteilijat itse esiintyivät lavastettujen valokuvien maailmoissa. 

Ryhmän työskentelyssä keskeistä oli humoristinen, iloitteleva ote ja yhdessätekemisen nautinto, jotka olivat samalla tapoja haastaa taidetta ja taiteilijuutta koskevia aiempia käsityksiä.

Salong 3+ -ryhmän teoksia on useissa taidemuseoiden kokoelmissa. Taiteilijaryhmän retrospektiivinäyttely SALON 3+ Renaissance järjestettiin vuonna 2023 Wäinö Aaltosen museossa Turussa. 

## Teoksia kokoelmissa
*Turun taidemuseo
*Nykytaiteenmuseo Kiasma
*Porin taidemuseo
*Turun museokeskus
*Lahden taidemuseo
## Lähteet
Antti Leinonen (virkamies)

**Antti Tuomas Leinonen** (s. 1. marraskuuta 1967 Helsinki) on suomalainen virkamies, joka toimii oikeusministeriön kansliapäällikkönä. Hän on aiemmin työskennellyt oikeusministeriössä muun muassa lainsäädäntöneuvoksena, lainsäädäntöjohtajana ja osastopäällikkönä.

## Ura
Leinonen suoritti oikeustieteen kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1992 ja Master of International Business Law -tutkinnon Lontoossa vuonna 1997. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1994.

Leinonen on työskennellyt oikeusministeriössä lainsäädäntösihteerinä ensin viransijaisena 1992–1994 ja sitten vakinaisena 1994–1996, lainsäädäntöneuvoksena 1998–2009, lainsäädäntöjohtajana 2009–2019 sekä yksityisoikeus- ja oikeudenhoito-osaston osastopäällikönä vuodesta 2019 alkaen. Syyskuussa 2024 hänet nimitettiin oikeusministeriön kansliapäälliköksi vuodesta 2025 alkaen. Leinonen oli rikosvahinkolautakunnan puheenjohtaja vuosina 2001–2005, ja hän on myös toiminut puheenjohtajana tai jäsenenä lukuisissa työryhmissä, kansainvälisissä sopimusneuvotteluissa ja kansainvälisissä istunnoissa.

## Lähteet
Windsorin iloiset rouvat (ooppera)

**Windsorin iloiset rouvat** on Carl Otto Nicolain säveltämä koominen ooppera, joka perustuu William Shakespearen samannimiseen näytelmään. Teos sai ensi-iltansa vuonna 1849 Berliinissä ja sen libretton kirjoitti Salomon Hermann. 
Verdin myöhemmässä oopperassa Falstaff on hyvin pitkälti sama juoni kuin Nikolain oopperassa.

## Roolit

## Lähteet
Linkki Jyväskylä

**Linkki Jyväskylä ry** eli **Linkki** on Jyväskylän yliopiston tietojenkäsittelytieteen opiskelijoiden ainejärjestö. Muiden ainejärjestöjen tapaan se suorittaa jäsentensä edunvalvontaa, ylläpitää opiskelijayhteisöä sekä järjestää ammatti-, kulttuuri- sekä huvitapahtumia.

Yhdistys on perustettu vuonna 2006 tietotekniikan ainejärjestöksi. Koulutusohjelman nimi muutettiin vuonna 2024 tietojenkäsittelytieteeksi. Yhdistyksen jäseniä kutsutaan linkkareiksi. Linkin opiskelijahaalarit ovat sinimustat. Linkki järjestää vappuisin Jyväsmetro-tapahtumaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Linkin kotisivut
Messestadt Ostin metroasema

**Messestadt Ost** on Münchenin metron U2-linjan pääteasema, joka avattiin 29. toukokuuta 1999 ja sijaitsee Willy-Brandt-Alleen alapuolella Messestadt Riemissä. Suunnitteluvaiheessa aseman nimiä olivat "Riem Ost" ja "Neu-Riem Ost". Aseman suunnitteli Paul Kramer. 

## Lähteet
Henin kirkko (Gjerdrum)

**Henin kirkko** () on Gjerdrumin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1864.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Henin kirkko

**Henin kirkko** voi tarkoittaa seuraavia:

* Henin kirkko, kirkko Gjerdrumin kunnassa Norjassa
* Henin kirkko, kirkko Rauman kunnassa Norjassa
Gjerstadin kirkko (Gjerstad)

**Gjerstadin kirkko** () on Gjerstadin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1848.

## Kuvia

Gjerstad kirke 20120826-01.JPG|Kirkkosali

## Lähteet

## Aiheesta muualla
François Letexier

**François Letexier** (s. 23. huhtikuuta 1989 Bédée, Ranska) on ranskalainen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut erotuomarina Ranskan korkeimmalla sarjatasolla vuodesta 2016 alkaen ja kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n virallisena erotuomarina vuodesta 2017 alkaen. 

Letexierin ensimmäinen aikuisten maaottelu oli vuonna 2018 Bulgarian ja Bosnia-Hertsegovinan välillä. Vuoden 2021 Eurooppa-liigan finaalissa Villarrealin ja Manchester Unitedin välillä hän toimi videoerotuomarina. 

Vuoden 2024 EM-kilpailuissa Saksassa Letexier toimi erotuomarina neljässä ottelussa ja neljäntenä erotuomarina yhdessä ottelussa. Hän oli erotuomarina myös turnauksen finaalissa Espanjan ja Englannin välillä.

Siviiliammatiltaan Letexier on oikeuden haastemies.

## Finaalit erotuomarina
* UEFA Youth League: 2018–2019
* Ranskan cup: 2020–2021, 2023–2024
* UEFA Super Cup: 2023
* EM-kilpailut: 2024

## Lähteet
Sinfonia nro 8 (Šostakovitš)

Dmitri Šostakovitšin **sinfonia nro 8** (c-molli, op. 65) on viisiosainen sinfonia vuodelta 1943.

Šostakovitš sävelsi sinfonian vain viikkojen aikavälillä Ivanovon säveltäjäkodissa kesällä 1943. Syyskuussa 1943 Šostakovitš lähetti teoksen Neuvostoliiton valtiolliselle taidekomitealle hyväksyntää varten. Vaadittu lupa myönnettiin kantaesitykseen, joka pidettiin 4. marraskuuta 1943 Moskovassa Jevgeni Mravinskin johdolla. Teos tulkittiin sinfonioiden nro 7 ja 9 tavoin lausunnoksi toisen maailmansodan kauhuista. Kantaesityksen jälkeen Šostakovitš kuitenkin kirjoitti, ettei sinfonialla ollut selkeästi määritettyä aihetta vaan että se oli hänen ajatustensa ja tunteidensa heijastuma. Vaikka teos virallisesti esitettiin sodan kauhujen reflektiona, Kurt Sanderlingin mukaan teos todelisuudessa kuvasti intellektuellien elämän kauhistuttavuutta tuona aikana. Solomon Volkovin julkaisemien, autenttisuudeltaan kiisteltyjen Šostakovitšin muistelmien mukaan sinfonia ei ollut reaktio Operaatio Barbarossaan vaan säveltäjän mielessä olivat olleet muut ihmiskunnan viholliset. Muistelmista välittyy kuva säveltäjästä, joka piti rikollisena paitsi Adolf Hitleriä, myös Josif Stalinia.

Vuonna 1948 Neuvostoliiton viranomaiset tuomitsivat kahdeksannen sinfonian rumaksi, pessimistiseksi ja heidän Neuvostoliittoa koskeneen käsityksensä kanssa ristiriitaiseksi. Teoksesta puuttuu joidenkin odottama juhlallinen finaali, joka olisi symboloinut sodan käännekohtaa Stalingradin taistelun jälkeen. Esitykset kiellettiin, mutta teos rehabilitoitiin kolme vuotta Stalinin kuoleman jälkeen vuonna 1956. Kahdeksannen sinfonian rakennetta on pidetty epätavallisena. Muodon osalta mahdollinen malli on ollut Gustav Mahlerin lähestymistapa sinfonian suunnitteluun. Teoksen avausosa on painokas Adagio. Viimeiset kolme osaa kytkeytyvät toisiinsa ja kestävät yhteensä lähes puoli tuntia tasapainottaen avausosaa. Neljännessä osassa, Largossa on mallina hyödynnetty passacagliaa.

## Osat
# Adagio
# Allegretto
# Allegro non troppo
# Largo
# Allegretto

## Lähteet
Dirdalin kirkko

**Dirdalin kirkko** () on Gjesdalin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1903.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Oltedalin kirkko

**Oltedalin kirkko** () on Gjesdalin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 2002.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Studentenstadtin metroasema

**Studentenstadt** on Münchenin metron U6-linjan metroasema, joka avattiin 19. lokakuuta 1971 osana metron ensimmäistä vaihetta. Vuosina 2005- 2006  aseman laituri kunnostettiin ja sitä nostettiin noin 5 senttimetriä, jotta metron juniin pääsisi esteettömästi. Tätä varten laiturin pinnoitus poistettiin ja uusittiin.

## Lähteet