Brasiguayos

**Brasiguayos** (yksikössä **brasiguayo**) on Paraguayssa käytetty termi maahan saapuneista ensimmäisen ja toisen polven brasilialaisista siirtolaisista. Brasilialaisia on saapunut maahan etenkin, kun Paraguayn itäisiä alueita alettiin kehittämään maatalouskäyttöön 1960-luvulta alkaen. Monista brasilialaisista tuli alueella tilallisia. Vuonna 2014 maassa oli yhden arvion mukaan 300&nbsp;000 brasilialaista. Siirtolaiset ja kysymykset maanomistuksesta ovat aiheuttaneet poliittisia ongelmia.

## Asuinalue ja lukumäärä
Vuonna 2014 Paraguayssa oli yhden arvion mukaan noin 300&nbsp;000 brasiguayoa ja he muodostivat näin noin 5&nbsp;% koko maan väestöstä.

Paraguayn brasilialaiset siirtolaiset ovat keskittyneet etenkin maan Brasilian vastaiselle itäiselle raja-alueelle, joka käsittää Paraguayn Amambayn, Canindeyún ja Alto Paranán departementit. Näistä alueista suurin keskittymä heitä on Alto Paranássa, jossa esimerkiksi portugalin kielestä on paikoittain tullut valtakieli. Tietyt paikkakunnat, kuten Santa Rita ja Naranjal ovat kulttuurisilta piirteiltään lähes tyystin brasilialaisia. Itäisen raja-alueen ulkopuolella brasilialaisia on huomattava osuus myös Itapúan departementissa. Monet Paraguayn brasilialaisista itsessään ovat Brasiliaan saapuneiden saksalaisten, italialaisten ja puolalaisten siirtolaisten jälkeläisiä. He poikkeavat valkoisina usein intiaaneista polveutuvista paraguaylaisista paikallisista.

## Historia

Brasilialaisten suurimittaisempi siirtolaisuus Paraguayhin on ollut suhteellisen myöhäinen ilmiö ja se liittyi etenkin maan itäisten alueiden leviävään maatalouskäyttöön 1960-luvulla, jolloin laajempimittaisen siirtolaisuuden tekivät mahdollisesti myös poliittiset tekijät. Itäinen raja-alue oli alkujaan suurelta osin harvaan asuttua metsää, jonka alkuperäisasukkaita olivat achet, mbyat ja pai tavyterát. Aluetta alettiin kehittämään osana hanketta, jota kutsuttiin nimellä *Marcha al Este* eli "Marssi itään". Siirtolaisuus rajalla oli alkujaan kielletty, mutta nämä rajoitukset poistettiin diktatttori Alfredo Stroessnerin kaudella Brasilian kanssa solmitun rajakiistoja selvittäneen Yguazún sopimuksen jälkeen vuonna 1966. Maan halpa hinta, Brasilian pankkien maatalouslainat ja kehittyvä infrastruktuuri, kuten maantieverkko ja Puente de la Amistadin silta Paranán yli huokuttelivat brasilialaisia siirtolaisia, joita vuonna 1972 oli jo 30&nbsp;000. Kehitystä kiihdytti edellleen Itaipun padon rakennustyöt, sekä soijapapujen kasvava kysyntä Kiinassa ja Euroopassa.

Siirtolaisuuteen liittyi myös ongelmia, joiden vaikutukset kasvoivat Stroessnerin diktatuurin kukistumisen jälkeen. Paraguaylaiset pienviljelijät ja maattomat katsoivat sein brasilialaisten siirtolaisten saaneen maata vilpillisesti, tai esimerkiksi hyvin köyhiltä pienviljelijöiltä riistohintaan. Samalla siirtolaisuuden ja maatalouden kehityksen taloudelliset vaikutukset jäivät rajallisiksi paikallisen väestön keskuudessa. Koska nykyiaikainen maatalous on pitkälle koneistettua, ei siitä suoraan juontunut esimerkiksi suuria määriä työpaikkoja. Brasilialaiset lähettivät samalla huomattavan osan toimintansa tuotosta kotimaahansa. Ympäristöaktivistit syyttivät brasilialaisia metsien hakkuista ja pienviljelijät kasvi- ja hyönteismyrkkyjen ylettömästä käytöstä. Soijankasvattajien järjestöstä *Asociación de Productores de Soja, Oleaginosas y Cereales del Paragua* (APS) tuli puolestaan brasilialaisten siirtolaisten vaikutusvaltainen puolestapuhuja Paraguayssa. Kun soijapapujen viljelijöiden verotusta yritettiin kehittää 1990-luvulla, APS järjesti mielenilmauksia kuten teiden tukkimista.

Kun Fernando Lugo valittiin Paraguyan presidentiksi vuonna 2008 brasilialaisten vastainen mieliala kärjistyi ja eri puolilla maata esimerkiksi poltettiin brasilialaisten tilojen satoa ja maatiloja vallattiin. Brasilian mediassa tilanteeseen kiinnitettiin paljon huomiota ja mielenosoittajien näytettiin esimerkiksi polttavan Brasilian lippuja. Vuonna 2005 oli tehty laki 50-100 kilometrin "turvavyöhykkeen" (*zona de seguridad fronteriza*) perustamisesta maan rajalle, jolla ulkomaalaisten maan osoto olisi ollut kiellettyä. Lain käytännön vaikutukset jäivät kuitenkin pieniksi.

## Lähteet