Horace Bushnell

**Horace Bushnell** (14. huhtikuuta 1802–17. helmikuuta 1876) oli yhdysvaltalainen kongregationalistinen pappi ja teologi. Hän oli kiistelty teologi, jota kutsutaan tosiinaan "amerikkalaisen uskonnollisen liberalismin isäksi". Hän toimi yli 20 vuoden ajan pappina Harfordissa pohjoisen kongregationalistikirkon palveluksessa.

## Varhainen elämä ja koulutus
Bantamissa, Connecticutissa syntynyt Bushnell opiskeli Yale Collegessa (B.A., 1827) ja lakia Yale Law Schoolissa (1829–1831). Hän koki herätyksen 1831 ja aloitti opinnot Yale Divinity Schoolissa (B.D., 1833), jossa hänen opettajanaan toimi Uuden teologian kuuluisa puolustaja Nathaniel W. Taylor. Bushnell hylkäsi Taylorin puolustuksen teologisille järjestelmille muodollisen logiikan avulla ja kääntyi sen sijaan Samuel Taylor Coleridgen teosten pariin. Tämän "intuitiivinen" teos *Aids to Reflection* avasi hänelle "todellisuuksien alueen korkeammalla tasolla". Vanhoilla päivillään Bushnell totesi, että hän oli velkaa enemmän Coleridgen kirjalle kuin millekään muulle paitsi *[[Raamattu|Raamatulle]]*.

## Ura
Vuonna 1833 Bushnell vihittiin papiksi Hartfordin, Connecticutin pohjoiseen (kongregationalistiseen) kirkkoon, jossa hän toimi pastorina aina pastoriuransa päättymiseen 1859 saakka. Bushnell ei ollut suosittu saarnaaja, ja hänen vähäinen menestyksensä saada aikaan kääntymyksiä rohkaisi häntä etsimään uutta järjestelmää, joka ylittäisi silloin Uuden Englannin kongregationalisteja jakaneen Vanhan koulukunnan/Uuden koulukunnan kiistan tarjoamalla teologian, joka "mahdollisesti käsittäisi molemmissa puolustetun totuuden".

Vuonna 1847 Bushnell julkaisi *Christian Nurturen*, amerikkalaisen teologian merkkipaalun, jonka "ympäristöllinen", ei-herätyshenkinen lähestymistapa uskonnolliseen kasvatukseen neuvoi, että "lapsen tulisi kasvaa kristityksi eikä koskaan tietää itsestään muuna". Tällä herätysliikkeisiin kohdistetulla peitellyllä hyökkäyksellä kirkon kasvun lähteenä oli ratkaisevan pitkäkestoinen vaikutus amerikkalaiseen kirkkohistoriaan. Se käänsi kirkkojen huomion nuorten kouluttamiseen ja tarjosi teologisen perustelun kukoistavalle pyhäkoululiikkeelle. Se toimi myös alkukantaisena teologisena prolegomenona Sosiaalisen evankeliumin liikkeelle vahvistamalla kasvavaa luottamusta maailman lunastusmahdollisuuksiin.

## Teologiset näkemykset
Vuonna 1849 Bushnell hahmotteli kypsän teologisen järjestelmänsä teoksessa *God in Christ*, jonkin alustava "Väitöskirja kielestä" tarjosi runollisen avaimen koko hänen menetelmäänsä. Hän väitti, että kaikki uskonnollinen kieli, mukaan lukien uskontunnustukset, on ymmärrettävä runollisena eikä kirjaimellisena. Hengellisiä todellisuuksia ei voitu tarkasti ilmaista muodollisilla kielellisillä väittämillä, sillä sanat olivat "ehdottavia" uskonnollisen totuuden suhteen, mutta eivät koskaan lopullisia. Tällainen ymmärrys uskonnollisesta kielestä hylkäsi kaikki teologiset yritykset rakentaa tarkkoja järjestelmiä, ja Bushnell joutui melkein välittömästi harhaoppisyytteisiin, joita häntä vastaan nostettiin Kongregationalistisen pappien yleisessä yhdistyksessä 1850. Bushnell säilytti papinvirkansa konservatiivisesta vastalauseesta huolimatta, ja "Väitöskirja" saavutti kanonista statusta myöhempien protestanttisten modernistien keskuudessa, jotka hyödynsivät laajasti Bushnellin hermeneuttista argumenttia muuttaakseen oppikielen säilyttääkseen uskonnollisten symbolien "oleellisen merkityksen".

Bushnellin vuonna 1858 julkaisema tutkielma *Nature and the Supernatural* (jossa hän väitti, että tiede ja uskonto, kuten järki ja usko, muodostivat "yhden Jumalan järjestelmän") oli laajasti vaikutusvaltainen nuoremman pappissukupolven keskuudessa, jota 1800-luvun uudet tieteelliset löydökset huolestuttivat. *The Vicarious Sacrifice* (1866) esitti yhtä vaikutusvaltaisen "moraalisen vaikutuksen" teorian sovituksesta liberaalien protestanttien keskuudessa. Bushnellia verrataankin usein Coleridgeen tai Schleiermacheriin, jotka taistelivat protestanttisen skolastiikan kuivaa rationalismia vastaan ja uudelleenmuotoilivat uskonnollisia totuuksia inhimillisen kokemuksen termein. Enemmän kuin mikään muu yksittäinen ajattelija, Bushnell loi amerikkalaisen protestanttisen modernismin ja Sosiaalisen evankeliumin älylliset perustat.

## Lähteet