open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Levy Sekgapane

**Levy Sekgapane** (s. 1990 Kroonstad, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan tenori.

Sekgapane lauloi lapsena kuoroissa ja pääsi esimerkiksi Fidentia South African Youth Choirin jäseneksi. Vuonna 2007 hän pääsi stipendillä Kapkaupungin Stellenberg High Schooliin. Sekgapane opiskeli South African College of Musicissa (Kapkaupungin yliopisto) Kamal Khanin ja Hanna van Niekerkin johdolla erikoistuen oopperaan. Lisäksi hän opiskeli mestarikurssilla Kobie van Rensburgin johdolla. Heinäkuussa 2015 Sekgapane voitti ensimmäisen palkinnon Kansainvälisessä Hans Gabor Belvedere -laulukilpailussa ja syyskuussa 2015 ensimmäisen palkinnon kansainvälisessä Montserrat Caballé -laulukilpailussa.

Sekgapane esiintyi Deutsche Oper Berlinissä ensimmäisen kerran vuonna 2016. Roolina oli Kreivi Almavivan osa Gioacchino Rossinin oopperassa *[[Sevillan parturi]]*. Kesällä 2017 Sekgapane voitti ensimmäisen palkinnon Plácido Domingon Operalia-kilpailussa. Tätä seurasivat useat debyytit suurissa oopperataloissa, joihin kuuluivat Pariisin ooppera, Baijerin osavaltionooppera (München) ja Gran Teatre del Liceu (Barcelona). Sekgapane on esiintynyt oopperataloissa pitkin Eurooppaa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikoissa. Lisäksi hän on tehnyt esiintymisiä festivaaleilla, joihin ovat kuuluneet Salzburgin musiikkijuhlat ja Pesaron Rossini-oopperajuhlat.

Elokuussa 2019 Sekgapanelta ilmestyi ensimmäisenä soololevynä Gioacchino Rossinin aarioista koostunut julkaisu. Levymerkkinä oli Prima Classic, ja levytyksellä Münchenin radio-orkesteria johti Giacomo Sagripanti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* AllMusic: Levy Sekgapane
Mahmut Tarik Keskin

**Mahmut Tarik Keskin** (s. 2000) on turkkilainen raskaansarjan karateka. Hän saavutti Kyokushinissa EM-pronssia 2019.

## Kilpaura
Keskin saavutti lokakuussa 2019 Turkin keskisarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Yilmaz Yasin Yildirimin.

Keskin saavutti 2019 Puolan EM-kilpailuissa pronssia voitettuaan mitalikamppailussa Oscar Mazurkiewiczin.

Keskin saavutti lokakuussa 2021 Turkin kansainvälisessä cupissa alle 90-kiloisten mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Furkan Karakayan. Marraskuussa hän oli mukana myös EM-kilpailuissa, jossa Keskin otteli tällä kertaa raskaassasarjassa. Keskin hävisi ensimmäisellä kierroksella Aleksei Fedoseeville.

## Lähteet
Vaahteraliigan kausi 2022

**Vaahteraliigan kausi 2022** on Vaahteraliigan 43. kausi. Kausi käynnistyi 14. toukokuuta 2022 ja päättyy Kuopiossa Väre Areenalla pelattavaan Vaahteramalja XLIII:een 10. syyskuuta 2022. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Kuopio Steelers joka myös voitti runkosarjan puhtaalla pelillä. Pudotuspeleissä kohtasivat Steelers ja Helsinki Roosters sekä Helsinki Wolverines ja Seinäjoki Crocodiles. Vaahteramaljaan etenivät Steelers ja Crocodiles ja Kuopiossa pelatun finaalin voitti Steelers. Mestaruus oli Steelersille kolmas perättäinen.

Kauden parhaana pelaajana palkittiin Steelersin keskushyökkääjä Le’Anthony Reasnover.

## Joukkueet

Kaudelle 2022 sarjaan nousi uutena joukkueena kaudella 2021 Amerikkalaisen jalkapallon I-divisioonan voittanut Kotka Eagles joka korvasi I-divisioonaan pudonneen Vaasa Royalsin. Kausi oli Eaglesille ensimmäinen pääsarjassa.

## Runkosarja
Runkosarjassa pelattiin seitsemän joukkueen kaksinkertainen sarja eli jokainen joukkue pelasi 12 ottelua.

### Sarjataulukko

Wolverines, Crocodiles ja Roosters päätyivät runkosarjan jälkeen samaan 8-4 tulokseen. Wolverines sijoittui toiseksi vierasvoittojen perusteella, Roostersin ja Crocodilesin järjestys arvottiin kolikonheitolla missä voittaja oli Crocodiles.

### Tulokset

## Pudotuspelit

## Lähteet
Jonny Clayton

**Jonny Clayton** (s. 4. lokakuuta 1974 Pontyberem) on walesilainen dartsinpelaaja. Hän on saavuttanut urallaan neljä PDC:n major-turnauksen voittoa, sekä kaksi World Cup of Darts -turnauksen voittoa Walesin maajoukkueessa vuosina 2020 ja 2023. Claytonin lempinimi on ”The Ferret” ja sisääntulokappale Chuck Berryn ”Johnny B. Goode”.

## Ura
Clayton aloitti PDC-uransa vuonna 2015. Kaksi vuotta myöhemmin hän selviytyi ensimmäisen kerran major-turnauksen loppuotteluun Englannissa Players Championships Finals 2017 -turnauksessa, missä hän hävisi Michael van Gerwenille. Palkintokorokkeelle Clayton nousi ensimmäistä kertaa maajoukkueiden World Cup of Darts -turnauksessa 2020 Gerwyn Pricen peliparina, missä he voittivat loppuottelussa Englannin Michael Smithin ja Rob Crossin. Clayton ja Price uusivat voittonsa vuonna 2023 voittamalla loppuottelussa Skotlannin Peter Wrightin ja Gary Andersonin.

Henkilökohtaista turnausvoittoa Clayton joutui odottamaan vuoteen 2021 asti, jolloin hän voitti saman vuoden aikana neljä turnausta: The Masters (loppuottelussa vastassa Mervyn King), Premier League (loppuottelussa vastassa José de Sousa), World Grand Prix (loppuottelussa vastassa Gerwyn Price) ja World Series of Darts Finals (loppuottelussa vastassa Dimitri Van den Bergh). Samana vuonna Clayton nousi dartsin maailmanrankingin kärkikymmenikköön. Vuonna 2023 Clayton selviytyi kuudetta kertaa PDC:n major-turnauksen loppuotteluun World Matchplay -kisoissa, jossa voiton vei Englannin Nathan Aspinall.

## Lähteet
Paolo Quagliati

**Paolo Quagliati** (1555 Chioggia – 16. marraskuuta 1628 Rooma) oli italialainen säveltäjä ja urkuri, joka loi uransa renessanssi- ja barokkimusiikkien kausien välisessä taitekohdassa.

Quagliati syntyi pienaatelistoon Chioggiassa ja lähti Roomaan noin 19-vuotiaana. Siellä hän vietti loppuelämänsä ajan. Quagliatin varhaisimmat julkaisut vuosilta 1583–1588 ovat maallisia, tyylillisesti kevyitä canzonettia. Hänen varhaisimmat tiedossa olevat hengelliset teoksensa ilmestyivät 1590-luvulla. Quagliati aloitti tässä vaiheessa pitkän ammattimaisen uransa Rooman eri kirkoissa urkurina ja *maestro di cappellan* ominaisuudessa. Vuonna 1594 Quagliatista tehtiin Rooman kansalainen.

Quagliatin vuoden 1606 madrigaalikomedia *Il carro Fedeltà d'Amore* oli libretistinsä Pietro Della Vallen mukaan ensimmäinen koskaan Roomassa kuultu musiikkiteatteriteos. Tälle väitteelle on kuitenkin vaikea saada vahvistusta. Vuonna 1608 Quagliati julkaisi ainoan madrigaalikirjansa. Sen hän omisti kardinaali Odoardo Farneselle ja suuntasi joko laulajien ryhmän tai pienen soitinryhmän säestämän solistin esitettäväksi. Vuoteen 1620 mennessä Quagliati oli päässyt Ludovisin suvun palvelukseen. Kun Alessandro Ludovisista tuli vuonna 1621 paavi Gregorius XV, sai Quagliati nimityksen hänen yksityiseksi kamariherrakseen. Niccolò Ludovisin mennessä naimisiin edesmenneen säveltäjä Carlo Gesualdon Isabella-tyttären kanssa vuonna 1623 Quagliati laati tilaisuutta varten kunnianhimoisimman kokoelmansa, *La sfera armoniosan*. Se koostuu 25:sta eri tyylilajeissa laaditusta maallisesta kappaleesta, joista osa oli laadittu vuoden 1608 kokoelman osien pohjalta. Suurin osa *La sfera armoniosan* kappaleista laadittiin lauluäänille, joita oli yhdestä kolmeen, ja concertato-osan soittaneelle viululle. Kuollessaan noin 73-vuotiaana Quagliati oli yksi Italian alueen kunnioitetuimmista muusikoista.

Quagliatin musiikissa melodinen tyyli on yleensä suoraviivainen, ja harmoniat ovat suhteellisen yksinkertaisia. Siten hän eroaa tyyliltään ratkaisevasti Carlo Gesualdosta. Quagliatilta säilyneen musiikin määrä on vähäinen, mutta säilyneessä tuotannossa huomattava osa on hengellisillä teoksilla. Nekin ovat jääneet heikosti tunnetuiksi. Quagliatin elinaikainen maine ei säilynytkään pitkään hänen kuolemansa jälkeen. Hänen urkusävellyksensä *Ricercare e canzoni* (1601) luultiin pitkään kadonneen, mutta se onkin säilynyt yksittäisenä kopiona.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Torben Rechendorff

**Torben Rechendorff** (1. huhtikuuta 1937 Kööpenhamina – 28. marraskuuta 2022) oli tanskalainen Konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1990–1998 ja toimi Tanskan kirkkoministerinä 1988–1993 sekä viestintäministerinä 1989–1993. Vuosina 1993–1995 hän oli Konservatiivisen kansanpuolueen virallinen puheenjohtaja (*landsformand*), mutta käytännössä puoluetta johti poliittinen johtaja (*politisk leder*) Hans Engell, jolle myös puheenjohtajan titteli siirtyi 1995.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Torben Rechendorff'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (arkistoitu)
Joe Cullen

**Joe Cullen** (s. 13. heinäkuuta 1989 Bradford) on englantilainen dartsinpelaaja. Cullen on pelannut PDC:n alaisuudessa vuodesta 2008, ja saavuttanut yhden major-mestaruuden voittamalla 2022 The Masters -turnauksen loppuottelussa maanmiehensä Dave Chisnallin. Lisäksi hän on selviytynyt kerran major-turnauksen loppuotteluun, vuoden 2022 Premier League -turnauksessa jossa hän hävisi Michael van Gerwenille.

Cullen nousi ensimmäistä kertaa dartsin maailmanrankingin 16 parhaan joukkoon vuonna 2018. Cullenin lempinimi on ”The Rockstar” ja sisääntulokappale Oasis -yhtyeen ”Don't Look Back in Anger”.

## Lähteet
Grant Marshall (jääkiekkoilija)

**Grant Marshall** (s. 9. kesäkuuta 1973 Mississauga, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli oikea laitahyökkääjä ja hän laukoi oikealta. Marshall pelasi ammattilaisurallaan 11 kautta NHL-liigassa edustaen Dallas Starsia, Columbus Blue Jacketsia ja New Jersey Devilsia.  Marshall pelasi urallaan 700 NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän teki 92 maalia ja 147 syöttöä eli 239 tehopistettä. Marshall voitti urallaan Stanley Cupin kahdesti: Dallasissa 1999 ja New Jerseyssä 2003.

## Pelaajaura
Marshall pelasi junioriurallaan OHL-liigan Ottawa 67’sissä ja Newmarket Royalsissa. Ensimmäisellä kaudellaan OHL-liigassa 1990–1991 taklattiin pahasti ja hän mursi niskansa. Marshall kuntoutui vakavasta loukkaantumista ja pelasi hyvin OHL-liigassa tulevina kausina.  Toronto Maple Leafs varasi Marshallin ensimmäisellä kierroksella 23. varausvuorolla . Hän teki kesällä 1993 sopimuksen Toronton kanssa ja pelasi kaksi seuraavaa kautta seuran farmijoukkueessa AHL-liigan St. John's Maple Leafsissa.

Toronto kauppasi vuonna 1994 Marshallin Dallas Starsiin, jossa hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa kauden  lopulla. Marshall pelasi seitsemän kautta Dallasissa. Kaudella  Dallas voitti Stanley Cupin. Kauden  jälkeen Dallas kauppasi Marshallin Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa varaustilaisuuden varausvuoroon. Kaudella  Marshall teki uransa parhaan maalimäärän 15 maalia.

Seuraavalla kaudella  Columbus kauppasi hänet New Jersey Devilsiin vaihdossa varaustilaisuuden varausvuoroon. Devils voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin. Marshall pelasi New Jerseyssä kolme kautta. Uransa viimeiset kaudet 2006–2007 ja 2007–2008 hän pelasi New Jerseyn farmijoukkueessa AHL-liigan Lowell Devilsissä.

Ammattilaisuransa jälkeen Marshall siirtyi New Jersey Devilsin alumnijärjestön työntekijäksi.

## Lähteet
Jenni Tieaho

**Jenni Tieaho** (s. 1969 Siuntio) on suomalainen kuvanveistäjä ja ympäristötaiteilija.

Tieaho kävi taidepainotteista Kaitaan lukiota vuosina 1987–1989 ja opiskeli Taidekoulu Maan ammattiin valmistavalla päivälinjalla (1995–1999). Hän on osallistunut yhteisnäyttelyihin vuodesta 1997 ja pitänyt yksityisnäyttelyitä vuodesta 2000. Tieahon teoksia kuuluu Suomen valtion taidekokoelmiin sekä Helsingin kaupungin, Helsingin diakonissalaitoksen ja Suomen Taideyhdistyksen kokoelmiin. Tieahon äiti on kuvanveistäjä Barbara Tieaho.

Tieaho teki Riihimäen taidemuseon edustalle kaksi kolmemetristä hevosaiheista veistosta osana *Yövieraat*-veistossarjaa. Hän on kuvannut hevosta voimaeläimekseen. Vuonna 2017 paljastettiin Korkeasaaressa, Helsingissä Tieahon harjateräksestä valmistama, tummaksi tervattu julkinen teos *Jylhyys Hiidenhirvi*.

Tiedosto:Unen silta by Jenni Tieaho 2008 Ii.JPG|*Unen silta*, 2008, Ii.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jenni Tieahon verkkosivut
*
Ilona Murai Kerman

**Ilona Murai Kerman** (alun perin *Ellen Josephine Muray*; 1923/4 Passaic, New Jersey – 8. huhtikuuta 2020 New Hyde Park, New York) oli yhdysvaltalainen balettiseurueissa, Broadwayllä ja televisiossa työskennellyt tanssija.

Murai Kerman otti nimen Ilona Murai käyttöön aloittaessaan uransa solistina New Yorkin Metropolitan-oopperan baletissa. 15-vuotiaana hänestä tuli nuorin seurueeseen hyväksytty jäsen. Kahdeksan Metropolitan-oopperan baletissa viettämänsä vuoden jälkeen hän tanssi Ballets russesissa. Murai esiintyi muun muassa Herbert Rossin ja Donald Saddlerin baleteissa. Broadwayllä hän tanssi muun muassa Helen Tamiriksen, Agnes de Millen, Donald Saddlerin ja Joe Laytonin koreografioihin. Vuonna 1970 Murai muutti perheineen Long Islandin Melvilleen. Tämän jälkeen hän työskenteli koreografina ja tanssiopettajana. 

Murai Kerman oli naimisissa näyttelijä-näytelmäkirjailija Sheppard Kermanin kanssa. Hänen tyttärestään Christina Kermanista tuli valokuvaaja ja graafinen suunnittelija. Murai Kerman kuoli 96-vuotiaana sairastettuaan dementiaa ja koronavirusinfektiota.

## Lähteet
Ekumeniakirkko

**Ekumeniakirkko** () on vuonna 2011 perustettu ruotsalainen kristillinen kirkkokunta. Ekumeniakirkko syntyi baptistiyhdyskunnan, metodistikirkon ja lähetyskirkon fuusiona. Ekumeniakirkolla on yhteensä noin 67&nbsp;000 jäsentä, ja kirkon nuorisotyö on yksi Ruotsin vireimmistä liikkeistä. Erityisesti partiotoiminta on suosittua. Kirkon äänenkannattajan nimi on *[[Sändaren]]*. Kirkkokunnan johtaja on entinen metodistipappi Lasse Svensson, ja varapuheenjohtajia ovat Joakim Hagerius ja Karin Wiborn.

Ekumeniakirkko on paikallisseurakuntien ja niiden ihmisten yhteisö, jotka tunnustavat Jeesuksen vapahtajaksi ja herraksi. Paikallisseurakunnat kokoontuvat vuosittain kirkolliskokoukseen, joka on Ekumeniakirkon korkein päättävä elin. Yhteisöissä Raamatun lukeminen ja rukous ovat tärkeitä, samoin kuin elinikäinen vuoropuhelu, jumalanpalvelus, laulaminen ja musiikki. Liike korostaa myös yhteiskunnallista osallistumista ja kansainvälistä työtä. Erityisesti kirkko korostaa lasten ja nuorten oikeuksia sekä mahdollisuuksia.

Kirkon lapsi- ja nuorisotyötä johtaa Equmenia-nuorisojärjestö, jolla on noin 17 000 jäsentä. Järjestöllä on laajaa kansainvälistä työtä kumppanikirkkojensa kautta noin 30 maassa kaikissa maanosissa, ja se on sitoutunut vahvasti ekumeenisuuteen.

## Historia
Ekumeniakirkko on reformoitujen, baptistisen ja metodististen juuriensa vuoksi monin tavoin ainutlaatuinen, jopa kansainvälisesti. Kolmella alkuperäisellä kirkkokunnalla on pitkä yhteinen historia, ja ne olivat osa 1800-luvun kansanliikkeitä. Yhteistä niille on sitoutuminen demokratiaan, henkilökohtaiseen uskoon ja yhteiskunnalliseen osallistumiseen. Vuodesta 1905 nämä kirkot ovat pyrkineet yhteisymmärrykseen ja yhteistyöhön eri asioissa. Jo varhain paikallisseurakunnat liittyivät yhteen ja muodostivat yhteisiä seurakuntia.

Uuden kirkkokunnan nimestä keskusteltiin pitkään, ja väliaikaisena nimenä siitä käytettiin nimitystä *Gemensam framtid* eli yhteinen tulevaisuus. Lopulta päädyttiin ekumeniaa painottavaan nimen nykymuotoon. Ekumenian historia Ruotsissa ulottuu luterilaiseen kirkkoon, joka on ollut Kirkkojen maailmanneuvoston jäsen vuodesta 1948.

## Katso myös
* Vapaakirkollisuus Ruotsissa

## Lähteet
Zdolbuniv

**Zdolbuniv** () on kaupunki Ukrainan luoteisosassa, Rivnen alueen Rivnen piirissä. Zdolbuniv sijaitsee 12 kilometriä aluekeskus Rivnestä etelään.

Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 25040(2022). Väkiluku on pysynyt kutakuinkin ennallaan 2000-luvulla, sillä vuonna 2001 asukkaita oli 24417, ja valtaosa heistä oli etniseltä taustaltaan ukrainalaisia. Ennen Ukrainan kesän 2020 aluehallinnollista uudistusta, Zdolbuniv oli Zdolbunivin piirin hallintokeskus. Alueuudistuksessa tämä piiri yhdistettiin osaksi Rivnen piiriä.


Вокзал станції Здолбунів.jpg|Rautatieasema.
Kostel zdolbuniv-0344.jpg|Kirkko.
Zdolbuniv.JPG|Sementtitehdas,


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hiroyuki Iwaki

**Hiroyuki Iwaki** (; 6. syyskuuta 1932 Tokio – 13. kesäkuuta 2006) oli japanilainen kapellimestari.

Iwaki opiskeli Tokion taideyliopiston soitinmusiikin laitoksella. Hän sai opetusta Akeo Watanabelta. Hän teki debyyttinsä kapellimestarina NHK-sinfoniaorkesterin johdossa vuonna 1956 ja sai nimityksen sen kapellimestariksi vuonna 1963. Vuonna 1969 hänestä tuli kyseisen orkesterin pääkapellimestari. Iwaki johti Melbournen sinfoniaorkesteria ensimmäisen kerran vuonna 1973 ja pääsi sen pääkapellimestariksi vuonna 1974. Hän johti Melbournen sinfoniaorkesteria myös sen ensimmäisellä Japanin-kiertueella vuonna 1987. Euroopassa hän johti Berliinin filharmonikkoja, Wienin filharmonikkoja, Concertgebouw-orkesteria ja Leipzigin Gewandhaus-orkesteria. Iwaki teki urallaan myös useita Suomen-vierailuja.

Iwaki johti mielellään aikansa musiikkia ja toimi kapellimestarina monien teosten kantaesityksissä. Hän myös perusti Orchestra Ensemble Kanazawa -kamariorkesterin. Uutenavuotena 2004/2005 Iwaki johti NHK-sinfoniaorkesterin ja muiden tokiolaisten kokoonpanojen jäseniä kaikkien Ludwig van Beethovenin sinfonioiden esityksessä.

Iwakista tuli Ordre des Arts et des Lettres'n upseeri vuonna 1990. Vuonna 1985 hän sai Order of Australian kunniajäsenyyden.

## Lähteet
Aerostatiikka

**Aerostatiikka** on virtausmekaniikkaan kuuluva fysiikan tieteenhaara, joka tutkii kokoon puristetun ilman ja kaasujen vuorovaikutusta joko putoamiskiihtyvyyden tai taivaalle nousevan kappaleen kanssa. Aerostaatti on taas ilma-alus tai lentolaite, joka hyödyntää ilmaan noustessaan ilmaa kevyempiä kaasuja.  

## Käyttö
* Ilmanpaineen vaihtelu
* Vuoristoilman koostumus
* Ilmakehän vaikutusala
* Kaasun tiheys
* Kaasun diffuusio maaperässä
* Kaasun paine
* Kineettinen kaasuteoria
* Osapaineet kaasuseoksissa
* Paineen mittaus

## Lähteet
Mark Ermler

**Mark Ermler** (5. toukokuuta 1932 Leningrad – 12. huhtikuuta 2002) oli venäläinen kapellimestari. Hän tuli maassaan tunnetuksi etenkin johtamistaan ooppera- ja balettiesityksistä Bolšoi-teatterissa.

Ermlerin vanhemmat Vera Bakun ja Fridrih Ermler työskentelivät Neuvostoliiton elokuvateollisuudessa. Ermler otti pianotunteja 5-vuotiaasta saakka ja pääsi kolme vuotta myöhemmin Leningradin konservatorioon yhteydessä olleeseen kouluun. Konservatorioon hänet otettiin 18-vuotiaana, jolloin hän oli jo aloittanut orkesterinjohdon. Hänen opettajiaan olivat Boris Haikin ja Aleksandr Rabinovitš. Ermler johti Leningradin filharmonista orkesteria ensimmäisen kerran vuonna 1952 vielä opiskellessaan. Vuosi myöhemmin hän teki oopperadebyyttinsä konservatorion oopperastudiossa Wolfgang Amadeus Mozartin teoksen *[[Ryöstö Seraljista]]* esityksessä. Bolšoi-teatterissa Ermler johti ensimmäisen kerran vuonna 1957 *[[Cavalleria rusticana]]n* esityksissä. Ensimmäisellä kaudellaan Bolšoi-teatterissa hän johti muun muassa Pjotr Tšaikovskin *[[Jevgeni Onegin]]in* ja Ludwig van Beethovenin *[[Fidelio]]n* esitykset.

Ermler saavutti balettikapellimestarina mainetta muun muassa Igor Stravinskyn ja Pjotr Tšaikovskin teosten esityksillä. Hän johti myös Sergei Prokofjevin viimeisen oopperan *[[Todellisen miehen tarina]]* kantaesityksen. Alfred Schnittken kanssa hän teki yhteistyötä elokuvamusiikin saralla, vaikkakin hän työskenteli aikansa musiikin parissa suhteellisen rajallisesti. Kun Neuvostoliiton ja länsimaiden välit olivat suhteellisesti parantuneet, Ermler kiersi kansainvälisesti sekä Bolšoi-teatterin kanssa että sai kiinnityksiä maailman johtaviin oopperataloihin. Vuonna 1985 hän pääsi Lontoon Royal Balletin päävierailijaksi. Hän levytti kaikki Tšaikovskin kolme balettia Royal Opera Housen orkesterin kanssa. Hän levytti myös muun muassa Prokofjevin baletin *[[Romeo ja Julia (Prokofjev)|Romeo ja Julia]]* vuonna 1993.

Vuonna 1996 Ermler kiinnitettiin johtamaan Moskovan filharmonista orkesteria, mutta vuonna 1998 hän palasi Bolšoi-teatteriin sen musiikillisena johtajana kahdeksi vuodeksi. Ermler kuoli munuaisten vajaatoimintaan 69-vuotiaana. Hän oli kolme päivää aiemmin kaatunut harjoituksissa Soulin filharmonisen orkesterin kanssa. Hänen yksivuotinen sopimuksensa Etelä-Koreassa olisi päättynyt seuraavassa kuussa. Ermleriä jäivät kaipaamaan vaimo Dina ja tytär Maša.

## Lähteet
Kaarlo Eronen

**Kaarlo Johannes Eronen** (29. maaliskuuta 1894 Viipuri – 30. toukokuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen balettitanssija, koreografi ja tanssipedagogi.

Eronen opiskeli Maggie Gripenbergin ja Ljubov Jegorovan johdolla. Hän työskenteli Suomen Oopperan baletissa vuosina 1922–1923 ja 1927–1931. Siellä hänellä oli rooleja muun muassa Pjotr Tšaikovskin ja Aleksandr Glazunovin teoksissa. Pariisin Ballets Suédoisissa hän oli vuosina 1924–1925. Eronen myös johti Helsingissä ja Viipurissa omaa balettikouluaan.

Eronen aloitti uransa vuosina 1913–1914 Kaarlo Karin Suomalaisessa teatteriseurueessa ja siirtyi sen jälkeen vuoden ajaksi kuunteluoppilaaksi Kansallisteatterin oppilaskouluun. Hän opiskeli tanskalaisen Katja Othonin ja Helsingin tanssiopistossa opettaneiden Jegorovan, Ljutikovan ja Oblakovan johdolla. Hän perehtyi myös moderniin
tanssiin Maggie Gripenbergin tunneilla. Eronen allekirjoitti näytäntökauden mittaisen tanssijan työsopimuksen Suomalaisen operettiosakeyhtiön kanssa syksyllä 1918. Uransa alussa Eronen esiintyi Mary Paischeffin lisäksi myös Bertta Marjanteen kanssa, ja varsin pian myös Edith von Bonsdorffin partnerina. Viipurissa jälkimmäinen pari nähtiin ensimmäisen kerran joulukuussa 1920, ja he palasivat kaupunkiin säännöllisesti vuosikymmenen alkupuolella. Myöhemminkin Suomen Oopperan baletin ja Pariisin työvuosien aikana Eronen säilytti tiiviin yhteyden Viipuriin ja ehti toimia myös Viipurin kaupunginteatterin balettimestarina vuosina 1934–1938.

Vuodet sekä Suomalaisen oopperan baletissa että kausi Pariisissa olivat koulineet Erosesta ammattilaisen, jonka tanssi oli kriitikon mukaan *erinomaisen kimmoisaa ja iskuvarmaa*, mikä hänen mukaansa näkyi
erityisesti itämaisissa tansseissa, *Apassitanssissa* ja rajuksi luonnehditussa rajussa *Mustalaistanssissa*. Balettimestarin toimi lopetettiin vuonna 1938, mutta Eronen jatkoi teatterissa vierailijana vielä vakituisen toimensa päättymisen jälkeenkin. Erosen suosiosta kertoo, että hänen 25-vuotistaiteilijajuhlansa helmikuussa 1939 oli loppuunmyyty.

Eronen laati Erkki Melartinin baletin *[[Sininen helmi]]* libreton.

## Lähteet
Kuohatin työväentalo

**Kuohatin työväentalo** on Kuohatissa Nurmeksen kunnassa sijaitseva entinen työväentalo. Rakennus on kulttuurihistoriallisesti ja maisemallisesti merkittävä. Talo on nykyään yksityisomistuksessa.

## Historiaa
Kuohatin kansandemokraattinen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1945. Yhdistys rakensi tanssilavan, jonka ympärille toiminta keskitettiin. Tanssilava purettiin vuonna 1950, minkä jälkeen yhdistys osti syrjäisessä paikassa sijainneen talon ja siirsi sen Mikko Koistiselta ostetulle tontille maantien varteen. Talkoilla siirretyn talon tupaantuliaisia vietettiin elokuussa 1951. Maaliskuussa 1952 talo tuhoutui tulipalossa, mutta jo saman vuoden elokuussa paikalle oli rakennettu uusi talo. Kunta vuokrasi talon toisen päädyn, johon sijoitettiin Putkiahon kansakoulun kolmas ja neljäs luokka sekä opettajan asunto seitsemäksi vuodeksi. Opettajan asunto oli yläkerrassa, ja alakerrassa oli koulun keittiö.

## Toimintaa työväentalolla
Työväentalolla järjestettiin tansseja joka viikko 1950-luvulta aina vuoteen 1985 asti. Tanssien kulta-aika oli 1950—1960-luvuilla, mutta 1970-luvun alussa tanssien suosio hiipui. Kuitenkin vielä seuraavallakin vuosikymmenellä tanssit saattoivat olla niin suosittuja, että liput varattiin viikko etukäteen, parhaimmillaan 500 kappaletta, ja talo oli täynnä jo ennen kuin tanssit alkoivat. Säännöllisen tanssitoiminnan loputtua talolla järjestettiin kokouksia ja erilaisia juhlatilaisuuksia. Vuonna 2000 talon asunnossa asui vuokralainen, mutta muuten toiminta oli loppunut.
 
Rakennus sijaitsee keskeisellä paikalla kyläkeskuksessa Kuohatintien varrella. Rakennuksen vanhempi vuonna 1952 valmistunut osa suojeltiin yleiskaavalla vuonna 2003 merkinnällä sr-24. Kaava vahvistettiin vuonna 2005.

## Lähteet
Eligius Noyonlainen

**Pyhä Eligius Noyonlainen** (588 Catelat, Ranska – 1. joulukuuta 660 Noyon, Ranska) oli pyhimys, piispa ja useiden uskonnollisten rakennuksien rakennuttaja. Hän oli Eucheriuksen ja Terrigian poika ja äärimmäisen taitava metalliseppä. Taitojensa nojalla mies sai paikan ja vaikutusvaltaa frankkien kuninkaiden Clotaire II:n ja Dagobert I:n hoveissa. Eligius oli antelias köyhiä kohtaan, maksoi lunnaita orjista ja rakensi kirkkoja sekä luostareita. Dagobertin kuoltua hän lähti hovista, rupesi papiksi ja pääsi lopulta Noyonin piispaksi. Eligius käännytti useita pakanaheimoja hiippakunnassaan ja jatkoi kirkkojen ja luostarien rakentamista. Hän oli pyhän Godebertan ystävä ja hengellinen opettaja. Hän löysi useiden pyhimysten pyhäinjäännöksiä. Eligius kuoli kuumeeseen vuonna 660. Hän eli seuraavien 14 paavin hallintokausien aikana: Pelagius II (579-590), pyhä Gregorius Suuri (590-604), Sabinian (604-606), Bonifacius III (607), pyhä Bonifacius IV (608-615), pyhä Deusdedit (615-618), Bonifacius V (619-625), Honorius I (625-638), Severinus (640), Johannes IV (640-642), Theodore I (642-649), pyhä Martinus I (649-655), pyhä Eugenius I (655-657) ja pyhä Vitalian (657-672). Hänen muistopäiväänsä on vietetty 24. kesäkuuta, 8. marraskuuta ja 1. joulukuuta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pihtiputaan työväentalo

**Pihtiputaan työväentalo** Pihtiputaan kunnan keskustassa osoitteessa Rantaharjuntie 3. Talon omistaa Pihtiputaan kirkonkylän työväenyhdistys. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä ja se on rakennushistoriallisesti arvokas. Työväentaloa vuokrataan erilaisiin tilaisuuksiin. 

## Historia
Pihtiputaan kk:n työväenyhdistys on perustettu vuonna 1905 Turpeelassa. Vuonna 1907 ostettiin Nokkalan pytinki toimitilaksi.
Sisällissodan aikana vuonna 1918 talolla ei ole ollut toimintaa. Ovet ovat olleet sinetöidyt ja laudat ikkunoissa.
Vuonna 1927 taloa laajennettiin rakentamalla näyttämö toiseen päähän ja sisäänkäynti tien puolelle. Talo kuitenkin paloi vuonna 1930 lasten tulitikkuleikkien seurauksena, ja samalla paloi vieressä ollut Nokkalan talo.

Uuden talon rakentamista varten ostettiin hirsiä Jussi Kankaalta, ja ne sirkkelöitiin laudoiksi. Niskakosken veljeksille annettiin urakalla talon rakentaminen, mutta he tekivät vararikon ja rakennus jäi kesken. Talo  valmistui lopulta vuonna 1932. Talon katolle valmistui 1950-luvulla elokuvakoppi. Vuonna 1977–1978 talo peruskorjattiin. Näyttämö ja sali uusittiin. Eteinen, keittiö ja sisä-wc:t ovat tekeillä, mutta rahoitusta uupuu. Kaikki työt on tehty talkoilla ja varat saatu lahjoituksina.

## Rakennus
Talo on hirsirunkoinen. Se pystylaudoitettiin 1940-luvulla. Katteena on pelti. Salin sisäseinät vuorattiin kuitulevyllä vuonna 1956 samoin ravintolatila. Alkuperäinen uunilämmitys vaihdettiin öljylämmitykseen vuonna 1956. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, elokuvakonehuone, eteinen ja huoneen ja keittiön asunto. Lisärakennuksessa on kylmävarasto ja käymälät. Raimo Paananen on tehnyt taloon muutospiirustuksen vuonna 1977.

## Toimintaa työväentalolla
Taloa vuokrataan, ja siellä järjestetään  kokouksia, näyttämö- ja tanssitoimintaa, elokuvia, bingoa, perhejuhlia, jousiammuntaa ja eläkkeensaajien tilaisuuksia.

## Lähteet
Kynsiveden työväentalo Valopirtti

**Kynsiveden työväentalo Valopirtti** on Hankasalmella Kynsiveden kylässä sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Työväentalon omistaa Kynsiveden työväenyhdistys, ja se edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä.

Alkuperäinen talo paloi vuonna 1940, ja nykyinen talo valmistui 1940-luvun lopulla. Talo on peruskorjattu 1995 ja 2004, ja sitä vuokrataan erilaisiin tilaisuuksiin.

## Historiaa
Kynsiveden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Yhdistys sai kalliotontin Tervalaiselta, ja sinne rakennettiin talkoilla Lankamaalta ostetuista haavoista talo. Se valmistui vuonna 1914, mutta tuhoutui tulipalossa heinäkuussa 1940. Työväentalo rakennettiin uudelleen pääosin talkoilla noin puolen hehtaarin tontille. Tontin lahjoitti Niinilahden isäntä Ville Hintikka yhteiseksi työväenyhdistykselle ja SNS-seuralle. Uusi talo valmistui vuonna 1949, ja sen nimeksi annettiin Valopirtti. Talo on tunnettu myös Moskovana.

Sota-aikaan yhdistyksen toiminta katkesi joksikin aikaa. Sotien jälkeen yhdistys liittyi SKDL:n organisaatioon. 

## Rakennus
Rakennus on  satulakattoinen, pystyvuorattu ja maalattu punamaalilla. Alkuperäinen kate on ollut päre, vuodesta 1965 lähtien pelti. Sisäkatto on pahvitettu vuonna 1967 ja sisäseinien ala-osaan on laitettu kovalevy ja yläosaan haltex-levy vuosina 1967–1968. Talossa oli 1980-luvulla uuni ja öljykaminalämmitys. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja huoneen ja keittiön asunto sekä lisäksi vaatenarikka ja naistenhuone. Piharakennuksessa oli alun perin käymälät ja halkovaja. 1990-luvun lopulla taloon saatiin sisävessat. Vuonna 1995 salin lattia purettiin ja rakennettiin kokonaan uusiksi.

## Toimintaa työväentalolla
Talolla järjestettiin alkuaikoina kokouksia ja iltamia. 1970-80-luvuilla talon salissa oli lentopalloverkko ja ravintolassa korona- ja pingispöydät. Peli-iltoja järjestettiin talviaikaan säännöllisesti.  Vuonna 1988 Valopirtissä kuvattiin TV 1:lle Elämän Kehä -nimistä ohjelmaa. 1980-luvulla tanssien tuotto alkoi hiipua, mutta niitä järjestettiin vielä 1990-luvulla muutamat vuodessa. Lisäksi oli muun muassa syntymäpäivä- ja hääjuhlia, hirvipeijaisia, pikkujouluja, vappujuhlia ym.
 
Nykyisin (2022) talo on sekä omassa käytössä että vuokrattuna. Talossa järjestetään kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja.

## Lähteet
Varsinaiset meritähdet

**Varsinaiset meritähdet** (Asteriidae) on pihtimeritähtiin kuuluva heimo. 

## Taksonomia ja anatomia
Varsinaisiin meritähtiin luetaan kuuluvaksi 39 sukua ja noin 180 lajia. Varsinaisten meritähtien tukiranka koostuu pienistä luulevyistä eli ossikkeleista. Ne aiheuttavat ihon nystyt ja piikit. Sädehaaroja heimon lajeilla on tyypillisesti 5&ndash;15, ja niissä on pihteja eli pedikellaarioita ().

## Levinneisyys ja elintavat
Varsinaisia meritähtiä tavataan erityisesti lauhkeista ja kylmistä vesistä ja lämpimillä alueilla ne ovat syvien vesien lajeja. Heimon lajit  ovat petoja ja syövät erityisesti nilviäisiä ja äyriäisiä.

## Lähteet
South Fulton

**South Fulton** voi tarkoittaa seuraavia:

* South Fulton, kaupunki Georgian osavaltiossa, Yhdysvalloissa
* South Fulton, kaupunki Tennesseen osavaltiossa, Yhdysvalloissa
Valkeakosken kaupunginkirjasto

**Valkeakosken kaupunginkirjasto** on Valkeakoskella toimiva yleinen kirjasto. Sillä on kaksi toimipistettä: pääkirjasto, kirjasto Valo, sijaitsee Torikeskuksessa kaupungin keskustassa, ja lisäksi kirjastoauto Walle palvelee päiväkoteja, kouluja ja haja-asutusalueita. Kirjastoautotoiminta alkoi Valkeakoskella vuonna 1973.

Valkeakosken kaupunginkirjasto on osa PIKI-kirjastojen kirjastokimppaa, jolla on yhteinen verkkokirjasto, kirjastokortti ja käyttösäännöt.

Kirjastotoiminta alkoi Valkeakoskella vuonna 1862, jolloin Sääksmäen lainakirjasto aloitti toimintansa.
## Lähteet
Lohjan kaupungintalo Monkola

**Lohjan kaupungintalo Monkola** (ruots. *Lojo stadshus Monkola*, vuoteen 1997 **Lohjan kunnantalo**) on osoitteessa Karstuntie 4 sijaitseva Lohjan kaupungintalo. Kaupunginvaltuusto kokoontuu rakennuksessa, ja siellä sijaitsee myös Lohjan kaupungin muita toimintoja, kuten asiakaspalvelukeskus ja kaikille avoin Compass Groupin operoima ruokala, Halstari.

## Arkkitehtuuri
Monkolassa on huomiota herättävä sakaramainen ja vahvan veistoksellinen perusmuoto. Rakennuksen pohja on ristin muotoinen ja sen sakarat osoittavat väli-ilmansuuntiin. Rakennuksen julkisivuarkkitehtuurin ja massoittelun koordinaatisto on rationalismille ominaisesti ehdottoman suorakulmainen. Massoittelun raskas muotokieli, linnakemaisuus ja tiilen käyttö viittaavat myös medievalismiin. Sisäänkäynnit sijaitsevat sisäkulmissa. Rakennuksessa on neljä kerrosta, kellari ja ullakko.

Rakennuksen ympärillä on kesäaikaan näyttäviä istutuksia ja tontin yleisilme on varsin vehreä.

Länsi-Uudenmaan maakuntamuseon mukaan rakennus on edustava esimerkki 1980-luvun puolivälin julkisesta rakentamisesta ja se on tärkeä osa Lohjan keskustan 1980-luvun kerrostumaa. Museon näkemys on, että rakennusta tulisi kehittää ja korjata sen ominaispiirteitä vaalien. Kulttuurihistoriallisilta arvoiltaan rakennus on arvotettu luokkiin "kaupunkikuvallisesti tai maisemallisesti arvokas" sekä "rakennushistoriallisesti arvokas.

Pääaulassa, 1. kerroksen kaakkoissiivessä on tehty muutoksia alkuperäiseen ilmeeseen/tilajakoon, kun on rakennettu nykyinen asiakaspalvelukeskus pääoven vasemmalle puolelle. Rakennuksen ikkunat on vaihdettu oletettavasti vuonna 2013. Rakennus on muutoin säilynyt varsin laajasti 1980-luvun asussa.

## Historia
Kaupungintalo rakennettiin alun perin Lohjan kunnan kunnantaloksi (kunnantalo sijaitsi kaupungin puolella). Se valmistui vuonna 1985, ja sen suunnitteli arkkitehti Lauri Sorainen Suunnittelukeskus Oy:stä. Aiempi kunnantalo sijaitsi ennen samalla tontilla sijainneessa, 1860-luvulla rakennetussa Monkolan tilan päärakennuksessa. Se oli muutettu kunnantaloksi 1920-luvulla. 1980-luvulle tultaessa rakennus oli käynyt todella ahtaaksi, ja siinä toimi enää kunnan keskushallinto muiden toimien muutettua muualle. Se purettiin uuden kunnantalon tieltä. Lohjan kaupungintalo (alun perin kauppalantalo) taas toimi noin sadan metrin päässä, vuonna 1929 valmistuneessa rakennuksessa osoitteessa Laurinkatu 50. Kyseisessä talossa on myöhemmin toiminut Verohallinto. Vuonna 1997 Lohjan kaupungin ja kunnan kuntaliitoksen yhteydessä kaupungin hallinto siirrettiin nykyiselle paikalleen kunnantalolle. 

Aina 2010-luvulle asti rakennuksen pääsisäänkäynnin katolla sijaitsi myöhemmin poistettu kello, jossa oli myös kaupungin vaakuna. Kellosta on jäljellä pääoven katoksen yläpuolella teline ja johtojen päitä.

## Lähteet
Huapintuko

**Huapintuko** (*Ctenomys sociabilis*) on Argentiinassa kotoperäisenä elävä äärimmäisen uhanalainen jyrsijälaji. Sitä on tavattu vain pienellä alueella Neuquénin maakunnassa.

Aikuinen huapintuko painaa tyypillisesti vähän alle 200 grammaa. Turkin yleisväri on ruskea, ylähuulessa on lyhyet mustat viikset ja poskissa kaksi oranssia läikkää.

Huapintukot elävät ryhminä luolastoissa kosteiden niittyjen reunamilla Andien-Patagonian aroalueella. Tutkittujen yksilöiden pääasiallinen ravintokasvi oli niittynurmikka.

## Lähteet
Akylbek Žaparov

**Akylbek Üsönbek uulu Žaparov** () on kirgisialainen poliitikko, jonka presidentti Sadyr Žaparov (ei sukua) nimitti maansa ministerineuvoston puheenjohtajaksi lokakuussa 2021. Tehtävä vastaa Kirgisian pääministerin paikkaa, mutta sen valtaoikeuksia on vähennetty. Ennen nimitystään Žaparov on toiminut varapääministerinä ja valtionvarainministerinä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Salibandyn naisten Suomen Cup 2022–2023

**Naisten TEHO Sport Suomen Cupin kausi 2022–2023** in järjestyksessään 30. Suomen Cupin kausi.  Cupiin osallistuu kaikki F-liigajoukkueet. TEHO Sport Suomen Cup 2023 Välierät ja loppuottelut pelataan Final Four -tyylisenä järjestettävässä finaalitapahtumassa pelataan miesten ja naisten välierät ja finaali. Välierissä  finaalijoukkueet ratkotaan Perjantain ja mestaruus ratkaistaan Lauantaina. 

## 1. kierros

SBSV ja Blackbirds  jatkoon 

O2-Jyväskylä II ja LASB ed   jatkoon

SBS Tamppi ja  O2-Jyväskylä III jatkoon.

Nystars ja AFC Campus  jatkoon.

Käta ja  FBC Remix  jatkoon.

## 2. kierros
Lohko F  
11.9.2022   Ingman Areena , Sipoo

Lohko G
11.9.2022 Keljonkankaan yhtenäiskoulu , Jyväskylä

Lohko H
11.9.2022  AC Kaarela , Helsinki

## 3. kierros

## Puolivälierät

## Välierät

## Finaali

### Pikkufinaali

## Katso myös
* F-liiga (naiset)
* Salibandyn Suomen Cup (miehet)
* Salibandyn Super Cup
* Suomen Salibandyliitto

## Lähteet
Rautalammin työväentalo

**Rautalammin työväentalo** (tunnetaan myös nimellä **kylätalo Työppäri**) on Rautalammin kirkonkylän keskustassa sijaitseva työväentalo. Talon vanhin osa on 1880-luvulta. Talolla on arvioitu olevan maisemallista ja rakennushistoriallista arvoa, mutta se ei ole suojeltu. Talon omistaa ja sitä ylläpitää Rautalammin sosialidemokraattinen työväenyhdistys.

## Historiaa
Rautalammin työväenyhdistys perustettiin 22. marraskuuta 1905. Vuonna 1906 yhdistys osti kauppias Wilhelm Pöyhöseltä 1880-luvulla rakennetun talon, ja vuoteen 1909 mennessä se oli kunnostettu työväentaloksi. Rakennukseen lisättiin myös näyttämösiipi, joka valmistui vuonna 1921. Vuonna 1920 yhdistys liittyi SSTP:en, ja vuonna 1923 yhdistys lakkautettiin ja talo takavarikoitiin. Se oli takavarikossa vuoteen 1928 saakka, jolloin samana vuonna perustettu Rautalammin sosialidemokraattinen työväenyhdistys sai ostettua sen valtiolta. Vuoden 1928 lopussa sosialidemokraattisella yhdistyksellä oli 24 jäsentä.

## Rakennus
Talo on hirsirunkoinen ja yksikerroksinen. Uuneja oli kahdeksan. Alun perin talossa oli kaksi keittiötä, neljä asuinhuonetta, ravintola, kokoushuone sekä vuodesta 1921 eteenpäin juhlasali, jossa 150 istumapaikkaa ja iso näyttämö.

Taloa on kunnostettu vuosien varrella useaan otteeseen. Sisäseinät on paneloitu vuonna 1934, vesikatto uusittu 1946, peltikatto tehty 1947, sähköjohdot uusittu 1950, sisäkatto uusittu 1962. Vuonna 1963 pihan puolelle valmistui tasakattoinen kuisti, joka on myöhemmin muutettu loivaksi pulpettikatoksi. Lisäksi lattiaan on asennettu koivuparketti vuonna 1968, ja vuodesta 1980 alkaen tehtiin perusteellinen remontti Museoviraston valvonnassa. Tähän remonttiin saatiin rahoitusta Opetusministeriöltä. Vuosina 2015–2016 rakennettiin laitoskeittiö ja saniteettitilat, mm. inva-wc. Nykyään talon pinta-ala on 610 m², josta sali 177 m², näyttämö 68 m², keittiö 24 mv, kahvio 48 m², aula ja naulakkotila yhteensä 75 m², saniteettitilat 29 m² ja asunto 70 m². Talo sijaitsee Rautalammin seurakunnalta vuokratulla tontilla, joka on kooltaan 3295 m².

## Toimintaa työväentalolla
Talolla järjestettiin juhlia, naamiaisia, iltamia ja valistustilaisuuksia. Myös voimistelu- ja urheiluseura Rautalammin Reipas järjesti työväentalolla kesäjuhlat. Kaupanpito jatkui talossa 1940-luvulle asti. Kauppapuodissa olivat vuokralaisena Työväen osuuskauppa ja Osuusliike Kansanvoima.

## Nykyinen toiminta
Työväentaloa vuokrataan erilaisia tilaisuuksia varten. Yhdistyksen oman kokous- ja juhlatoiminnan lisäksi talolla on sunnuntaisin bingo, minkä lisäksi siellä järjestetään perhejuhlia, huutokauppoja, näyttelyitä sekä kulttuuri- ja koulutustoimintaa. Talo on toiminut kunnan väistötilana vuosina 2008 ja 2017. Taloa on käyttänyt 2010-luvun lopulta lähtien vuosittain noin 7 000 henkeä.

## Lähteet
Lohjan vanha kaupungintalo

**Lohjan vanha kaupungintalo** (ruots. *Lojo stadshus*, vuoteen 1969 **Lohjan kauppalantalo**) on Lohjalla, osoitteessa Laurinkatu 50 sijaitseva kaupungin entinen virastotalo.

## Historia
Rakennus valmistui vuonna 1929, ja sen suunnittelivat Toivo ja Jussi Paatela. Sen rakennuttivat kauppias J. Hynninen sekä pankinjohtaja V. Joenpelto. Se edustaa 1920-luvun klassismin ja orastavan funktionalismin välimuotoa. Alkujaan alakerrassa oli liiketilaa ja yläkerrassa asuntoja. Talossa toimineita yrityksiä olivat mm. Hynnisen kone-ja kalustoliike, apteekki ja Tuomisen kenkäkauppa. Kauppalantaloksi se ostettiin vuonna 1939. 1970-luvulle tullessa koko talo oli täysin virastokäytössä. Vuonna 1953 ullakkoa korotettiin viraston tarpeita vastaamaan. Julkisivuun lisättiin genitex-pinnoite 1970-luvulla, ja samaan aikaan asunnoista tehtiin toimistotiloja. Hissi ja ilmastointi lisättiin 1990-luvulla. Vuonna 1997 Lohjan kaupungin ja kunnan liitoksen seurauksena kaupungintalon toiminnot siirrettiin suurempiin tiloihin silloiseen Lohjan kunnan kunnantaloon, noin sadan metrin päähän. Nykyisin talossa toimii Verohallinto.

## Kuvia

Tiedosto:Lojo gamla stadshus.jpg|Koristedetaljit vanhan kaupungintalon fasadissa.
Tiedosto:Ingång Lojo gamla stadshus.jpg|Yksi rakennuksen sisäänkäynneistä, jonka molemmin puolin pelkistetyt pylväät.


## Lähteet
Teuvan Pirttilä

**Teuvan työväentalo Pirttilä ** on vuonna 1939 rakennettu Teuvan kirkonkylässä sijaitseva Työväentalo. Nykyisin talo on yksityiskäytössä.

## Historiaa

Teuvalla perustettiin Osakeyhtiö Pirttilä, jonka tarkoituksena oli rakentaa ja ylläpitää työväentalo Teuvan kirkonkylään. Vaasa-lehdessä oli 22. päivänä 1939 ilmoitus, jossa pyydettiin urakkatarjousta kaksikerroksisesta puurakennuksesta. 

## Rakennus

Talo rakennettiin vielä samana vuonna. Rakennuksen ulkomitat olivat 31,5 x 19,5 metriä. Työväentalo on suuri, salin pinta-ala 247 m²,  näyttämö 104 m² ja ravintola 90 m² ja vielä vaatesäilytyskin 40 m². Talon toiseen kerrokseen valmistui viisi vuokrattavaa asuinhuoneistoa.

## Toimintaa työväentalolla

Talolla ovat toimineet monet työväenjärjestöt, ja yksityisetkin ovat pitäneet siellä häitä, syntymäpäiviä ja muita juhlia. Viime aikoina talon uusitulla parketilla on toiminut myös tanssiurheiluseura Tempo. 

## Uusi omistaja

Osakeyhtiö Pirttilä myi talon huutokaupalla Laten KH-Palvelut Oy:lle 8&nbsp;382 euron kauppasummalla 24. päivänä elokuuta 2022. Uusi omistaja on ainakin toistaiseksi luvannut pitää talon toiminnat entisellään. Myös talon seinässä oleva Pirttilä-nimikyltti säilyy.

## Lähteet

*
*
*
Liessaaren louhokset

**Liessaaren louhokset** ovat Lohjan Liessaaressa sijaitsevia entisiä graniittikaivoksia. Ne avattiin vuonna 1850. Kiveä vietiin merkittäviinkin paikkoihin, kuten Pietariin ja siitä rakennettiin mm. Porvoon seurakuntatalo. Liessaaren graniitista tehtiin myös Lohjan torin kiveys. Louhokset suljettiin myöhemmin vuonna 1940, eikä niistä ole enää jäljellä maanpäällisiä rakennelmia. Sittemmin ne ovat hieman metsittyneet.

## Lähteet
Moisionkadun rautatiesilta

**Moisionkadun rautatiesilta** on Lohjan kaupungissa sijaitseva entinen rautatiesilta. Se valmistui vuonna 1933 osana Lohjan satamarataa. Silta rakennettiin täysin teräksestä hitsausliitoksien avulla, ja se oli ensimmäinen kaltaisensa silta Suomessa. Tätä ennen Moisiolle kulkenut tie kulki rautatien päältä, mutta vaarallinen nousu penkereen päälle päätettiin korvata alikululla. Sillan jänneväli on 12 metriä ja paino 12 tonnia.

Vuonna 2012 liikennöinti satamaradalla päättyi, ja sen kohtalo jäi vaakalaudalle. Myöhemmin radan pohjalle päätettiin rakentaa 4,5 kilometriä pitkä pyöräilyn ja jalankulun väylä, joka tunnetaan myös nimellä Kaaribaana. Sen ensimmäinen osa avattiin vuonna 2021 Pitkäniemestä Lohjan museolle. Toiseen osaan museolta Ventelään kuului myös sillan korjaus jalankulun ja pyöräilyn sillaksi. Siltaremontti alkoi toukokuussa 2022, ja se asennettiin takaisin paikoilleen kesäkuussa 2022.

## Lähteet
Sanquintininkengurotta

**Sanquintininkengurotta** (*Dipodomys gravipes*) on Meksikossa kotoperäisenä elävä äärimmäisen uhanalainen jyrsijälaji. 

Sanquintininkengurotta on noin 12 cm pitkä ja sen hännässä on tupsu. ”Kenguru” sen nimessä viittaa voimakkaisiin takajalkoihin joiden avulla eläin loikkii. San Quintin taas on paikkakunta parisataa kilometriä Ensenadasta etelään.

Sanquintininkengurottia ei tavattu elävänä pitkään aikaan vuoden 1986 jälkeen, ja sen pelättiin jo kuolleen sukupuuttoon. Niiden kotiseudulla maatalous on kehittynyt voimakkaasti, ja sinne on raivattu uutta peltoa ja perustettu kasvihuoneita tomaateille ja mansikoille. Vuonna 2018 Baja Californiasta löytyi kuitenkin neljä yksilöä.

## Lähteet
Sammatin kunnantalo

**Sammatin kunnantalo** on Lohjalla, Sammatin kirkonkylässä sijaitseva entisen Sammatin kunnan kunnantalo.

## Historia
Sammatin kunnantalo valmistui kirkonkylään vuonna 1908. Rakennuksessa toimi myös Sammatin Säästöpankin konttori 1930-luvulle asti. Se toimi kunnan hallinnon ja muiden palveluiden toimipaikkana aina Sammatin ja Lohjan kuntaliitokseen saakka vuonna 2009. Se laitettiin myyntiin Lohjan kaupungin toimesta. Sammattilaiset olisivat halunneet siitä kyläläisten tapaamispaikan, mutta tämä ei toteutunut. Talo lopulta myytiin yksityishenkilöille ja siitä tuli asuintalo.

## Lähteet
Laurinkatu

**Laurinkatu** (ruots. Larsgatan) on yksi Lohjan pääkaduista. Se alkaa Kirkkokentältä ja päättyy Porttikujan kohdalla. Sen varrella sijaitsee merkittäviä liikkeitä ja toimijoita. Niihin lukeutuvat mm. Säästöpankki, Prisma-keskus sekä useita ravintoloita. Laurinkadun liikenneympyrästä terveyskeskukselle asti olevaa osuutta parannettiin 2022 syksyllä. Suurin osa kadun nykyisestä rakennuskannasta on rakennettu 1970-luvulta lähtien.

## Lähteet
Karjalohjan kunnantalo

**Karjalohjan kunnantalo** (nyk. **Kylätalo Kehrä**) on Lohjan Karjalohjalla sijaitseva entinen kunnantalo. Se sijaitsi vuoteen 2013 Karjalohjan kunnassa, jonka virastotalo se oli.

## Historia
Rakennus valmistui vuonna 1908 Karjalohjan kunnalle. Edellinen kunnantalo sijaitsi samalla tontilla, mutta oli palanut samana vuonna. Rakennuksessa on ajan saatossa toiminut myös kanttorila, alakansakoulu ja kirjasto. Rakennuksen ulkonäköä on muutettu jonkin verran, huomattavimpana muutoksena olleen vuonna 1952, kun uusi sisäänkäynti valmistui. 

Kunnantalo menetti viimein alkuperäisen käyttötarkoituksensa Karjalohjan liityttyä Lohjaan. Siinä toimi hetken ajan Lohjan kaupungin palvelupiste. Vuoden 2016 alussa talo asetettiin myyntiin. Saman vuoden kesänä talo myytiin uudelle omistajalle ja siitä tehtiin Kylätalo Kehrä.

## Lähteet
Meksikonaguti

**Meksikonaguti** (*Dasyprocta mexicana*)	on Meksikossa ja Kuubassa elävä äärimmäisen uhanalainen jyrsijälaji.

Meksikonaguti on päiväaktiivinen laji, joka viihtyy alankojen ikivihreissä metsissä. Se syö hedelmiä, pehmeitä siemeniä ja metsän kasvien nuoria versoja. Sitä tavataan alkuperäisenä Veracruzin keskiosista Oaxacan itäosiin ulottuvalla alueella. Sitä on istutettu sekä Kuuban itä- että länsiosiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Meksikonaguti (''Dasyprocta mexicana'')
*iNaturalist: Meksikonaguti (''Dasyprocta mexicana'')
*ITIS: ''Dasyprocta mexicana'' 
*University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Dasyprocta mexicana, Mexican agouti 
*Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Dasyprocta mexicana
Zaglossus attenboroughi

**Zaglossus attenboroughi** on Uudessa-Guineassa elävä nokkaeläin. Se elää trooppisissa vuoristometsissä Papuan saaren pohjoisimmassa osassa. Kolmen muun nokkasiililajin ja vesinokkaeläimen ohella se on yksi viidestä nokkaeläimiin kuuluvasta nisäkäslajista, jotka eivät synnytä eläviä poikasia vaan munivat.

*Zaglossus attenboroughi* on pienikokoisin nokkasiililaji, se painaa 2–3 kg. Nokka on noin 7 cm pitkä. Tumman punertavanruskea turkki on lyhyt, tiheä ja muodostuu ohuista karvoista. Aikuisella ei ole hampaita, mutta kieltä peittävät suomut toimivat vähän hampaiden tavoin.

Laji on saanut nimensä television luonto-ohjelmia toimittavan David Attenboroughin kunniaksi. Sen pelättiin kuolleen jo sukupuuttoon, sillä siitä ei ollut havaintoja vuoden 1961 jälkeen, mutta uusia havaintoja sen pesäkoloista ja muista jäljistä tehtiin vuonna 2007. Vuonna 2023 saatiin myös ensimmäiset kuvat elävästä eläimestä kamera-ansalla.

Muiden Zaglossus-suvun nokkaeläinten tavoin se on yöeläin. Sitä metsästetään etsimällä koirien avulla sen päiväpiiloja. Laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. Se on lueteltu CITES-sopimuksen liitteessä kaksi, mikä rajoittaa sen kansainvälistä kauppaa, mutta paikalliset asukkaat pyydystävät sitä ruoakseen.

## Lähteet