open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Joseph Fort Newton

**Joseph Fort Newton** (21. heinäkuuta 1876 Decatur, Texas, Yhdysvallat – 24. tammikuuta 1950 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kristillinen johtaja ja saarnaaja. Hänen arvioitiin olleen 1930-luvun lopulla Yhdysvaltain huomattavimpia protestanttisia vaikuttajia. Newton oli myös johtava vapaamuurari, joka muistetaan useista suosituista vapaamuurarikirjoistaan.

Newtonin teologiaa kuvataan liberaaliksi, poliittisia näkemyksiä erittäin konservatiivisiksi.

## Elämä
Newton vihittiin baptistipastoriksi huhtikuussa 1895, ja hänestä tuli pienen baptistiseurakunnan pastori Rose Hillissä, Texasissa. Syksyllä 1895 hän kirjoittautui Southern Baptist Theological Seminaryyn Louisvilleen, Kentuckyyn. Hän siirtyi sieltä Parisissa Texasissa sijaitsevaan First Baptist Churchin pastoriksi 1897–1898. Newton lähti sitten St. Louisiin, Missouriin, jossa hän toimi apulaispastorina kirkkokuntiin sitoutumattomassa People's Church -seurakunnassa 1900-1903. Hän perusti Dixoniin, Illinoisiin People's Churchin, jonka pastorina hän toimi 1903-1908. Vuodet 1908–1916 Newton oli Cedar Rapidsissa Iowassa universalistisen Liberal Christian Churchin pastori. Monet hänen saarnoistaan julkaistiin, ja niiden levikki Englannissa toi hänelle kutsun toimia Lontoon City Temple -seurakunnan pastorina 1916–1919. Vuodet 1919–1925 hän oli New Yorkin universalistisen Church of the Divine Paternity -seurakunnan pastori. Newton vihittiin episkopaalisen kirkon diakoniksi 16. tammikuuta 1926 ja papiksi 28. lokakuuta 1926. Hän palveli Memorial Church of St. Paulissa Overbrookissa Pennsylvaniassa 1925-1930 ja 1930-1935 Philadelphian St. James' Churchin apulaiskirkkoherrana. Newton oli Associated Churches of Philadelphian erityissaarnaajana 1935–1938 ja Philadelphian St. Luke and the Epiphany Churchin kirkkoherrana 1938–1950.
 
## Suomennettuja teoksia
* *Vapaamuurariuden henki ja filosofia*. Helsinki: Viisaustieteellinen kustannusliike, 1922.  
* *Parhaita amerikkalaisia saarnoja*. Suomentanut Väinö Meltti. Hämeenlinna: Karisto, 1926.
* *Rakentajat: vapaamuurariuden historia ja keskeiset käsitykset*. Suomentanut Otto Pöyhönen. Helsinki: Koilliskulma, 1989.   

## Lähteet
Arrhikhion

**Arrhikhion** tai **Arrhakhion** (, ; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Figaleiasta Arkadiasta. Hän oli kolminkertainen Olympian kisojen pankrationin voittaja.

Arrhikhion voitti pankrationin 52.–54. olympiadien kisoissa eli vuosina 572, 568 ja 564 eaa. Näistä viimeisessä kisassa hänen vastustajansa surmasi hänet vääryydellä, ja siksi hänet julistettiin voittajaksi vaikka hän oli jo kuollut. Pausanias käyttää hänestä nimimuotoa *Arrhakhion*. Filostratos vanhempi, joka kuvaa hänestä tehtyä maalausta teoksessaan *[[Eikones (Filostratos vanhempi)|Eikones]]*, käyttää nimimuotoa *Arrhikhion*, ja Sextus Julius Africanus nimimuotoa *Arichion*.

## Lähteet
Astylos Krotonlainen

**Astylos Krotonlainen**, joskus myös *Astyalos Krotonlainen* (, ; 500/400-luku eaa.), oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Krotonista Suur-Kreikasta. Hän voitti useita juoksulajeja 73.–75. olympiadien Olympian kisoissa eli vuosina 488, 484 ja 480 eaa., ja oli ensimmäinen, joka päihitti Khionis Spartalaisen juoksusaavutukset 600-luvulta eaa. Astylos voitti vuosina 488, 484 ja 480 eaa. stadionjuoksun ja diauloksen ja vuonna 480 eaa. lisäksi myös hopliittijuoksun.

## Lähteet
Astylos

**Astylos** (, ) voi viitata seuraaviin:

* astylos, eräs temppelien tyyppi antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa
* Astylos Krotonlainen (500/400-luku eaa.), Olympian kisojen moninkertainen voittaja 
* *[[Astylus (suku)|Astylus]]*, kovakuoriaissuku
Deinomakhe

**Deinomakhe** (, ; n. 470/465 – n. 432 eaa. jälkeen) oli antiikin kreikkalainen nainen, joka oli kotoisin Ateenasta ja kuului alkmaionidien ylimyssukuun. Hän oli Kleinias II:n vaimo ja Alkibiadeen äiti.

Deinomakhe oli Megakles IV:n ja eretrialaisen Koisyran tytär ja kotoisin Alopeken demoksesta. Hänen avioliittonsa Kleinias II:n kanssa ajoittuu vuoteen 451 tai 450 eaa., millä perusteella hänen syntymänsä on ajoitettu noin vuosiin 470–465 eaa. Kleinias ja Deinomakhe saivat kaksi poikaa, tunnetuimman Alkibiadeen eli Alkibiades III:n sekä Kleinias IV:n.

Deinomakhe jäi leskeksi vuonna 446 eaa. Hänen ei tiedetä avioituneen uudelleen. Hän saattoi muuttaa poikineen asumaan serkkunsa Perikleen luokse, kun tästä tuli hänen lastensa huoltaja. Joskus on ehdotettu, että Deinomakhe olisi avioitunut Perikleen kanssa ja annettu myöhemmin vaimoksi Hipponikos II:lle, mutta tälle ei ole perusteita.

## Lähteet
Eupalinos

**Eupalinos** (, ; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen arkkitehti, joka oli kotoisin Megarasta. Hän suunnitteli Samoksen saarelle Eupalinoksen tunnelina tunnetun tunneliakveduktin, joka johti vettä Samoksen kaupunkiin.

Eupalinoksen nimi tunnetaan Herodotokselta, joka mainitsee hänen olleen Naustrofoksen poika. Muutoin hänestä itsestään ei tiedetä mitään. Hänen suunnittelemansa tunneli kulki seitsemän stadioninmitan matkan vuoren sisässä, ja edustaa aikansa kehittyneintä rakentamista ja ilmentää matemaattista osaamista. Se rakennettiin Samoksen tyranni Polykrateen aikana, mikä ajoittaa Eupalinoksen toimineeksi arkaaisen kauden loppupuolella noin vuosina 540–522 eaa. Arkeologia ajoittaa tunnelin rakentamisen aloittamisen tarkemmin noin vuosiin 540–530 eaa. Eupalinoksen uskotaan saaneen jo aiemmin mainetta alallaan, ennen kuin Polykrates kutsui hänet Samokselle.

## Lähteet
Khionis Spartalainen

**Khionis Spartalainen** (, ; 600-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Spartasta. Hän oli ensimmäinen, joka voitti Olympian kisojen stadionjuoksun kolmissa tai jopa neljissä peräkkäisissä kisoissa.

Pausaniaan mukaan Khionis olisi voittanut stadionjuoksun neljästi peräkkäin eli 28.–31. olympiadien kisoissa (668, 664, 660 ja 656 eaa.). Eusebioksen mukaan vuoden 668 eaa. stadionjuoksun voittaja olisi kuitenkin ollut spartalainen Kharmis, ja kyseinen nimi esiintyy voittajien luettelossa myös nykyisin.

Khionis voitti myös diauloksen kolmissa peräkkäisissä kisoissa, samoina vuosina joihin hänen varmat stadionjuoksun voittonsa sijoittuvat eli 29.–31. olympiadeissa (664, 660 ja 656 eaa.).

## Lähteet
Rui Rocha

**Rui Nuno de Oliveira Garcia da Rocha** (s. 13. maaliskuuta 1970) on portugalilainen poliitikko ja liberaalin aloitteen puheenjohtaja. Hän on toiminut kansanedustajana tasavallan kokouksessa vuodesta 2022.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hippokrates (alkmaionidit)

**Hippokrates** (, ) oli usean eri henkilön nimi ateenalaisessa alkmaionidien ylimyssuvussa.

## Hippokrates, Megakles III:n poika

Hippokrates (s. 550-luku eaa.) oli Megakles III:n ja Kleisthenes Sikyonlaisen tyttären Agariste I:n poika ja Kleistheneen veli. Hippokrateen lapsia olivat Megakles IV ja Agariste II, joka oli Perikleen äiti.

## Hippokrates, Apollodoroksen poika

Hippokrates (n. 450-luku–411 eaa.) oli Apollodoroksen poika. Hänen äitinsä oli Ksanthippos I:n ja Agariste II:n nimeltä tuntematon tytär, joka oli Perikleen ja Arifron II:n sisar.

## Hippokrates, Arifron II:n poika

Hippokrates (n. 460–424 eaa.) oli Perikleen veljen Arifron II:n poika. Hänen poikiaan olivat Perikles III, Demofon ja Telesippos.

## Lähteet
Khionis

**Khionis** (, ) voi viitata seuraaviin:

* Khionis Korinttilainen (toimi n. 480 eaa.), kuvanveistäjä
* Khionis Spartalainen (600-luku eaa.), Olympian kisojen moninkertainen voittaja
* *[[tuppinokat|Chionis]]*, tuppinokkien suku
Kleomedes Astypalaialainen

**Kleomedes Astypalaialainen** (, ; 500/400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Astypalaiasta. Hän voitti nyrkkeilyn 72. olympiadin eli vuoden 492 eaa. Olympian kisoissa.

Pausanias ja Plutarkhos kertovat Kleomedeestä seuraavan legendan. Hän surmasi kisaottelussa vastustajansa, epidauroslaisen Ikkoksen, ja tuomarit eli *[[hellanodikai]]* päättivät hänen syyllistyneen epärehellisiin keinoihin ja ottivat häneltä pois hänen voittonsa. Hän palasi häpeissään kotiinsa Astypalaiaan ja kaatoi siellä yhden poikien koulun pylväistä, niin että koko rakennus romahti ja kaikki alle jääneet kuolivat. Astypalaialaiset olivat aikeissa kivittää hänet kuoliaaksi, ja hän pakeni Athenen temppeliin. Siellä hän meni piiloon kirstuun. Hänen takaa-ajajansa yrittivät pitkään avata kirstun ja hajottivat sen lopulta palasiksi. Kleomedes ei kuitenkaan ollut siellä. Astypalaialaiset pyysivät neuvoa Delfoin oraakkelilta, ja saivat seuraavan vastauksen:

Siitä lähtien astypalaialaiset kunnioittivat häntä heeroksena.

## Lähteet
Kleomedes

**Kleomedes** (, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:

* Kleomedes Astypalaialainen (500/400-luku eaa.), Olympian kisojen voittaja vuonna 492 eaa.
* Kleomedes Ateenalainen (400-luku eaa.), sotapäällikkö ja yksi 30 tyrannista
* Kleomedes (1. vuosisata–300-luku jaa.), tähtitieteilijä
Milon Krotonlainen

**Milon Krotonlainen** (, ; 500/400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen urheilija, joka oli kotoisin Krotonista. Hänet tunnettiin poikkeuksellisen suurista ruumiinvoimistaan, ja hän voitti painin Olympian kisoissa kuudesti.

## Elämä

Milon oli Diotimoksen poika ja kotoisin Krotonista Suur-Kreikasta nykyisestä Etelä-Italiasta. Hän voitti painin kuusi kertaa Olympian kisoissa ja yhtä monesti Python kisoissa. Hän voitti ensin poikien painin 60. olympiadin kisoissa (540 eaa.) ja sitten miesten painin 62.–66. olympiadien kisoissa (532, 528, 524, 520 ja 516 eaa.). Kun Milon osallistui Olympian kisoihin seitsemännen kerran, hän kuitenkin hävisi vastustajalleen.

Menestyksellään Milon sai paljon mainetta ja kunniaa kotimaassaan, ja hänet nimitettiin jopa armeijan komentajaksi, kun krotonlaiset sotivat Telyksen johtamia sybarislaisia vastaan Krathis-joen taistelussa vuonna 511 eaa. Diodoros Sisilialainen laittaa jopa koko krotonlaisten voiton Milonin ansioksi, sanoen hänen osallistuneen taisteluun kuin Herakleeksi pukeutuneena ja Olympiasta saamansa voitonseppele päässään.

Kyseinen taistelu on ainoa kerta, kun Milon esiintyy muissa kuin urheiluun liittyvissä yhteyksissä. Herodotos kuitenkin kertoo, että Milonin maine oli niin suuri, että kun persialaisia paennut lääkäri Demokedes tuli Krotoniin, hän kiirehti päästä naimisiin Milonin tyttären kanssa, luottaen siihen, että Milonin maine turvaisi hänet. Joidenkin tietojen mukaan Milon olisi kuulunut pythagoralaisiin.

Milonin uskomattomista voimista kerrotaan antiikin lähteissä useita tarinoita. Kerrotaan esimerkiksi, että hän kantoi nelivuotiaan hiehon olallaan Olympian stadionin poikki ja myöhemmin söi sen yhdessä päivässä. Olympiaan pystytettiin hänen patsaansa, jota Filostratos ja Pausanias kuvaavat.

Milonin kerrotaan kuolleen vanhana ja vanhuuden heikentämänä. Hän oli kävelemässä metsässä ja näki puunrungon, jonka puunhakkaajat olivat leikanneet osittain halki. Milon yritti repiä sitä auki lisää, mutta jäi kiinni runkoon niin että joutui susien syömäksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Oddgeir Bruaset

**Oddgeir Bruaset** (s. 10. joulukuuta 1944 Rauma, Norja) on norjalainen toimittaja, juontaja ja kirjailija. Hän työskenteli NRK:n paikallistoimituksessa Møressa ja Romsdalissa vuosina 1971–2015. Bruaset on työssään ja tuotannossaan tuonut erityisesti esiin Norjan syrjäseutujen asukkaiden elämää. Televisiosarjallaan *Der ingen skulle tru at nokon kunne bu* Bruaset voitti parhaan makasiiniohjelman Gullrutenin vuonna 2009.
## Teoksia
* *Folket langs Storfjorden I* (1991)
* *Orkanen* (1992)
* *Lagnader langs fjorden* (1994)
* *Jostedalsbreen* (1996)
* *Romsdal – folket og landskapet* (1997)
* *Sunnmøre og sunnmøringen* (1999)
* *Geiranger – juvel i fjordlandet* (2001)
* *Det var midt i julenatt. Historien om hvordan våre kjente og kjære julesanger ble til* (2001)
* *Det veglause folket i Rogaland* (2011)
* *Folket langs fjorden* (2016)
* *Du grøne, glitrande – ei hyllet til juletreet* (2017)
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Orsippos

**Orsippos Megaralainen** (, ; 700-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Megarasta. Hän voitti Olympian kisojen stadionjuoksun 15. olympiadin kisoissa eli vuonna 720 eaa., ja hänet mainitaan usein ensimmäiseksi, joka kilpaili kisoissa alastomana. Tätä ennen kilpailijat olivat olleet vaatetettuja. Tieto Orsippoksen voitosta on peräisin Eusebiokselta. Kyseisen kohdan voisi tulkita kuitenkin myös niin, että ensimmäinen alastomana kilpaillut olisi ollut samojen kisojen dolikhoksen voittaja, lakonialainen Akanthos.

## Lähteet
Express (lehti)

**Express** oli vuosina 1971–1987 ilmestynyt suomalainen kaksikielinen poliittinen aikakauslehti, joka oli Perustuslaillisen oikeistopuolueen äänenkannattaja. Lehti toimi kanavana presidentti Urho Kekkosen ja suomettumisen vastustajille.

*Expressin* perustamisen taustalla olivat silloiset Ruotsalaisen Kansanpuolueen (RKP) kansanedustajat Georg C. Ehrnrooth ja Victor Procopé sekä kokoomuksen kansanedustaja Tuure Junnila, jotka edustivat puolueidensa oikeistosiipiä ja halusivat mielipiteilleen oman äänenkannattajan. He sopivat Kustannusyhtiö Libertaksen perustamisesta vuonna 1970, mutta varsinainen perustaminen tapahtui seuraavana vuonna. Siihen vaikutti ratkaisevasti Sveitsissä asunut suomalainen liikemies Tauno Jalanti, joka ehdotti Ehrnroothille nimeä *Express* ja lahjoitti hankkeeseen hieman rahaakin. Lehden ensimmäinen päätoimittaja ja samalla kustannusyhtiön toimitusjohtaja oli Ove Ohlström. Perustamisessa olivat mukana myös muun muassa Sakari Talvitie, Panu Toivonen ja Timo T. A. Mikkonen. Osakkeenomistajiin kuului merkittäviä talouselämän vaikuttajia, kuten Matti Virkkunen ja Olavi Sohlberg. Ennen Libertaksen merkitsemistä kaupparekisteriin julkaisijana oli Irina Matvejew. Kaikkia perustajia yhdisti vahva Kekkosen ja kommunismin vastustus.

*Express* alkoi ilmestyä marraskuussa 1971. Aluksi se esiintyi Ehrnroothin perustaman Pohjoismainen perusta -järjestön kannattajana. Lehden koko nimenä oli alkuaan *Express: riippumaton mielipidelehti* (*oberoende politisk tidning*) ja vuodesta 1977 *Perustuslaillinen lehti* (*konstitutionell tidning*). Lehti ilmestyi vuodesta 1972 kahdeksasta kymmeneen kertaan vuodessa. Jokaisessa numerossa oli erilliset suomen- ja ruotsinkieliset osat. Tilaajamäärä oli suurimmillaan noin 3&nbsp;500, minkä lisäksi lehteä myytiin pieniä määriä irtonumeroina. Lehti jouduttiin lakkauttamaan vuonna 1987.

Tutkija Riku Keski-Rauskan mukaan *Express* mahdollisesti vaikutti KGB:n palveluksessa olleen neuvostodiplomaatti Albert Akulovin karkottamiseen Suomesta paljastamalla tämän harjoittaman vakoilun. Hänen toimintaansa viitattiin ensin helmikuussa 1972 toimittaja Kari Räisäsen kirjoittamassa artikkelissa ja marraskuussa lehti mainitsi hänet nimeltä. Suojelupoliisin salaisen raportin mukaan KGB uskoi ja kenties tiesikin *Expressin* saavan rahoitusta tai muuta tukea Yhdysvaltain tiedustelupalvelu CIA:lta, joka olisi toimittanut lehdelle Akulovia koskeneet tiedot. Supon mukaan Ehrnroothin yhdysvaltalaiselle kongressiedustajalle lähettämän siepatun kirjeen julkaisu vasemmistolaisessa *[[Päivän Sanomat|Päivän Sanomissa]]* maaliskuussa 1972 olisi ollut KGB:n ja Akulovin junailema vastaisku ja kosto *Expressin* kirjoituksista. Akulov joutui lähtemään Suomesta keväällä 1973.

## Katso myös
*Nootti (lehti)

## Lähteet
Øvre Rendalin kirkko

**Øvre Rendalin kirkko** () on Rendalenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1759.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Otnes

**Otnes** on taajama Rendalenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 241 vuonna 2023. Otnes oli entisen Ytre Rendalin kunnan hallintokeskus.


Ytre Rendal Kirke.jpg|Ytre Rendalin kirkko


## Lähteet
Finn Skårderud

**Finn Skårderud** (s. 1956) on norjalainen entinen psykiatri. Norjalainen terveydenhoitoalan valvontaviranomainen Statens helsetilsyn peruutti hänen lääkärinlisenssinsä marraskuussa 2023. Syynä olivat hänen jatkuvat laiminlyöntinsä ja epäasiallinen käytöksensä potilaita kohtaan. Skårderud on erikoistunut syömishäiriöihin ja toiminut Norjan olympiakomitean urheilupsykiatrina. Hän on myös perehtynyt italialaisiin elokuviin ja kirjoittanut niihin liittyviä esseitä sekä kirjoja.

## Muuta
Tanskalaisen *[[Yhdet vielä (elokuva)|Yhdet vielä]]* -elokuvan juoni perustuu Skårderudin erään vanhan kirjan esipuheessa esittämään ajatukseen, jonka mukaan ihminen syntyy liian vähän alkoholia veressä ja siksi juopuminen on hyväksi. Skårderud on itse sanonut tulleensa väärintulkituksi ja irtisanoutunut teoriasta, joka ei hänen mukaansa ollut lainkaan tieteellinen. Hän antoi kuitenkin luvan nimensä käytölle elokuvassa luettuaan käsikirjoituksen.

## Teoksia
* *[[Federico Fellini]]* (1999)
* *Sterk/svak. Håndboken om spiseforstyrrelser* (2000)
* *Andre reiser* (2004)
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ytre Rendal

**Ytre Rendal** on entinen Norjan kunta, joka perustettiin vuonna 1880 jakamalla Rendalenin kunta kahteen osaan. Toinen niistä oli Øvre Rendal. Nämä kunnat yhdistettiin uudelleen Rendaleniksi vuonna 1965. Ytre Rendalin hallintokeskus oli Otnes. Kuntaliitoshetkellä Ytre Rendalin pinta-ala oli 1&nbsp;350 neliökilometriä ja asukasluku 1&nbsp;913.
## Lähteet
Bähr

**Bähr** on seuraavien henkilöiden sukunimi:

*George Bähr (1666–1783), saksalainen barokkiajan arkkitehti
*Ludwig Bähr (1831–1869), saksalainen arkkitehti, Suomen ensimmäisen arkkitehtuurin opettajanviran haltija
*Mimmi Bähr (o.s. *Westerstrand*, 1844–1923), suomalainen keksijä ja kaunokirjoitustaidon kehittäjä.

## Katso myös
*Karl Bähre (1899–1960), saksalainen vesipalloilija ja olympiavoittaja
Vihdin datakeskus

**Vihdin datakeskus** on Microsoftin suunnittelema datakeskus, joka rakentuu Vihdin Nummelaan. Sen hankealue on laajuudeltaan 60 hehtaaria. Rakennus sijoittuu Etelä-Nummelaan Rostin yrityspuistoon, joka rakentuu noin 2,5 kilometrin päähän Nummelan taajamasta.

Vihdin datakeskusalueelle suunnitellaan neljää datakeskusrakennusta ja tukitoimintoja, kuten muuntoasemat, huolto- ja toimistorakennukset, vesienhallintajärjestelmät sekä tarvittavat huoltotiet ja pysäköintialueet. Microsoft ja Vihdin kunta tekivät alueesta 12,3 miljoonan euron kaupat kesäkuussa 2023.

Vihdin datakeskus on osa Microsoftin datakeskushanketta, johon kuuluu kolme erillistä ja itsenäisesti toimivaa, toistensa kanssa synkronoituvaa keskusta. Vihdin lisäksi kaksi muuta datakeskusta sijoittuvat Espooseen ja Kirkkonummelle.

## Lähteet
Daag (vuoden 1973 elokuva)

**Daag** () on vuonna 1973 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja tuottanut Yash Chopra ensimmäisessä tuotannossaan. Juoni perustuu Thomas Hardyn romaaniin *Pormestarin tarina*. Päärooleja näyttelevät Rajesh Khanna, Sharmila Tagore ja Raakhee.

Elokuva oli suuri menestys ja seitsemästä Filmfare Awards -ehdokkuudesta se voitti kaksi palkintoa.

## Juoni
Sunil Kohli menee naimisiin rakastamansa Sonian kanssa. Pian häiden jälkeen Sunil pelastaa vaimonsa Dheeraj Kapoorin raiskausyritykseltä ja Dheeraj kuolee taistelussa. Sunil tuomitaan vankeuteen, mutta matkalla vankilaan tapahtuu onnettomuus ja Sunilin oletetaan kuolleen. Raskaana oleva Sonia pakenee kotikaupungistaan ja työskentelee muutaman vuoden opettajana, kunnes hänet erotetaan historiansa vuoksi. Hänet ottaa luokseen asumaan ystävä Chandni, joka on ollut koko tämän ajan naimisissa kuolleeksi oletetun ja uuden identiteetin omaksuneen Sunilin kanssa.

## Näyttelijät

## Soundtrack

## Palkinnot
* Filmfare Awards
** Paras ohjaus – Yash Chopra
** Paras naissivuosa – Raakhee
*** Ehdokkuudet
**** Paras elokuva
**** Paras miespääosa – Rajesh Khanna
**** Paras naispääosa – Sharmila Tagore
**** Paras musiikki – Laxmikant-Pyarelal
**** Paras  mieslaulaja – Kishore Kumar (”Mere Dil Mein Aaj Kya Hai”)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Ludwig Bähr

**Ludwig Wilhelm Bähr** (31. toukokuuta 1831 Hannover – 1. tammikuuta 1869 Helsinki) oli saksalaissyntyinen arkkitehti ja Suomen ensimmäisen arkkitehtuurin opettajanviran haltija.

Hannoverissa syntyneen ja siellä arkkitehtuuria opiskelleen Bährin puoliso oli Ida Jakobine Cecilie von der Heller. Bähr toi Suomeen 
arkkitehtuurin polyteknillisen koulutusmallin ja käytänteitä. Kun Polyteknillinen opisto alkoi muotoutua Helsingin teknillisestä reaalikoulusta Suomessa 1860-luvun alussa, koulun oppiaineeksi tuli myös arkkitehtuuri eli rakennustaide. Bähr nimitettiin koulun uuteen rakennustaiteen opettajan virkaan 1863. Saksassa hän oli työskennellyt sekä virkamiehenä että yksityisarkkitehtina, suunnitellen muun muassa asuin-, liike- ja tehdasrakennuksia ja avustaen tunnettuja kirkkoarkkitehteja. Suomessa ei silti tiedetä yhtään hänen suunnittelemaansa rakennusta. 

Saksan kielellä opettanut Bähr ei myöskään onnistunut muodostamaan hyviä suhteita ruotsinkieliseen seura- ja liike-elämään eikä pääsemään läheiseen yhteistyöhön Intendentinkonttorin tai yksityisten arkkitehtien kanssa. Bährin ansiona on kuitenkin, että hän loi arkkitehtuurin opetukselle perustan Suomessa teknillisen koulutuksen yhteydessä. Useasta hänen oppilaastaan tuli tunnettuja arkkitehteja ja kansallisen rakennustoimen vaikuttajia, mukaan lukien Berndt Ivar Aminoff, Albert Mellin, Theodor Granstedt, Wolmar Westling ja Evert Lagerspetz. Bährin Suomessa aloittamaa opetustyötä jatkoi Frans Sjöström. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Kirkkonummen datakeskus

**Kirkkonummen datakeskus** on Microsoftin suunnittelema datakeskus, joka rakentuu Kirkkonummelle. Datakeskuksen hankealue on laajuudeltaan 50 hehtaaria. Datakeskus sijoittuu Masalan taajama-alueen kaakkoispuolelle Sundsbergin alueelle, joka rakentuu noin kilometrin päähän Masalan taajamasta.

Kirkkonummen datakeskusalueelle suunnitellaan kolme datakeskusrakennusta ja tukitoimintoja, kuten kunnossapito- ja toimistorakennukset sekä tarvittavat huoltotiet ja pysäköintialueet.

Kirkkonummen datakeskus on osa Microsoftin datakeskushanketta, johon kuuluu kolme erillistä ja itsenäisesti toimivaa, toistensa kanssa synkronoituvaa keskusta. Kirkkonummen lisäksi kaksi muuta datakeskusta sijoittuvat Vihtiin ja Espooseen.

Valmistuessaan datakeskusten avulla saavutetaan 400&nbsp;000 tonnin vuotuinen hiilidioksidipäästöjen pysyvä vähennys. Datakeskusten tuottama päästötön hukkalämpö kattaa noin 40 prosenttia Espoon, Kauniaisten ja Kirkkonummen noin 250&nbsp;000 kaukolämmön käyttäjän lämmöntarpeesta.

## Lähteet
Hepokorvenkallion datakeskus

**Hepokorvenkallion datakeskus** on Microsoftin suunnittelema datakeskus, joka rakennetaan Högnäsin kaupunginosaan Espooseen. Se sijoittuu Hepokorven ja Tollinmäen väliselle alueelle, noin 3,5 kilometrin päähän Espoon keskuksesta. Datakeskuksen hankealue on laajuudeltaan 28 hehtaaria. Microsoft maksoi maa-alueesta Espoolle noin 30 miljoonaa euroa.

Hepokorvenkallion datakeskusalueelle suunnitellaan neljä datakeskusrakennusta ja tukitoimintoja, kuten muuntoasemat, kunnossapito- ja toimistorakennukset, vesienhallintajärjestelmät sekä tarvittavat huoltotiet ja pysäköintialueet. Rakennustöiden on tarkoitus alkaa syksyllä 2024.

Hepokorvenkallion datakeskus on osa Microsoftin datakeskushanketta, johon kuuluu kolme erillistä ja itsenäisesti toimivaa, toistensa kanssa synkronoituvaa keskusta. Espoon lisäksi kaksi muuta datakeskusta sijoittuvat Vihtiin ja Kirkkonummelle.

Valmistuessaan datakeskusten avulla saavutetaan 400&nbsp;000 tonnin vuotuinen hiilidioksidpäästöjen pysyvä vähennys. Valmistuttuaan datakeskukset kattavat päästöttömällä hukkalämmöllään noin 40 prosenttia Espoon, Kauniaisten ja Kirkkonummen noin 250&nbsp;000 kaukolämmön käyttäjän lämmöntarpeesta.

## Lähteet
Johann Christian Lobe

**Johann Christian Lobe** (30. toukokuuta 1797 Weimar – 27. heinäkuuta 1881 Leipzig) oli saksalainen säveltäjä sekä musiikkikirjailija ja -toimittaja.

Lobe oli eräiden lähteiden mukaan itseoppinut. Muiden lähteiden mukaan hän sai huilun- ja viulunsoiton opetusta Weimarissa August Eberhard Mülleriltä. Vuonna 1808 Lobe pääsi huilistiksi Weimarin herttuan orkesteriin, jossa hän sittemmin soitti alttoviulua vuoteen 1842 saakka. Hän johti omaa musiikkikouluaan ennen muuttoaan Leipzigiin. Lobe oli *[[Allgemeine musikalische Zeitung]]in* päätoimittaja vuosina 1846–1848 ja toimitti *Fliegende Blätter für Musik* -lehteä vuosina 1855–1857. Hän oli myös *[[Illustrirte Zeitung]]in* musiikkitoimittaja. Lobe ystävystyi Weimarissa Johann Wolfgang von Goethen kanssa.

## Sävellyksiä
### Oopperat
* *Wittekind, Herzog von Sachsen* (1819)
* *Die Flibustier* (1829)
* *Die Fürstin von Granada, oder Der Zauberblick* (1833)
* *Der rote Domino* (1835)
* *König und Pächter* (1844)

### Muita teoksia
* kaksi sinfoniaa
* alkusoittoja
* konserttoja
* pianokvartettoja 
* huilumusiikkia

## Kirjat
* *Compositionslehre oder umfassende Lehre von thematische Arbeit* (1844)
* *Lehrbuch der musikalischen Composition* (1850–1867, neljässä osassa; revisoinut 1884–1887 Hermann Kretzschmar)
* *Handbuch der Musik*
* *Katechismus der Musik* (1851)
* *Aus dem Leben eines Musikers* (1859)
* *Consonanzen und Dissonanzen* (1869)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Rostin yrityspuisto

**Rostin yrityspuisto** on Vihdin Nummelaan rakenteilla oleva yritysalue. Rostin yrityspuisto sijaitsee Etelä-Nummelassa Vanhan Turuntien ja Turun moottoritien välissä. Rostin yrityspuiston alue on kooltaan 146 hehtaaria. Rostin yrityspuiston kaava tuli lainvoimaiseksi maaliskuussa 2023. Rostin yrityspuiston päätien ja poikkikatujen toteuttaminen aloitettiin vuonna 2024. Yrityspuistoon sijoittuu muun muassa Microsoftin datakeskus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vihdin kunnan yrityspalveluiden verkkosivusto
Mutsumi Inomata

**Mutsumi Inomata** (, , 23. joulukuuta 1960 – 10. maaliskuuta 2024) oli japanilainen animaattori ja videopelisuunnittelija, joka suunnitteli hahmoja useisiin tunnettuihin peleihin ja anime-sarjoihin. Hän suunnitteli hahmoja muun muassa *[[Tales of]]-* ja *[[Tekken]]-*pelisarjoihin, sekä *[[Sacred Seven]]-* ja *[[Windaria]]-*anime-sarjoihin. Hän oli parhaiten tunnettu Bandai Namcon *Tales of* -sarjasta, jossa hän aloitti vuonna 1997 *[[Tales of Destiny]]* -pelissä ja jatkoi hahmojen pääsuunnittelijana vuoden 2016 *[[Tales of Berseria]]* -peliin saakka. Hän toimi myös animaattorina ensin Ashi Productionille vuosina 1979–1982 ja myöhemmin perustamassaan Kaname Productionissa. Hän toimi myös kirjojen kuvittajana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Profiili MobyGamesissä
Tytön pää

**Tytön pää**, myös **Rukous**, on Wäinö Aaltosen veistos, joka sijaitsee Satalinnan sairaalan pihalla Harjavallassa. Syyskuussa 1928 valmistunut musta graniittiveistos on 45 cm korkea. Sen lahjoitti silloiselle Harjavallan parantolalle kirjailija Maila Talvio.

Talvion tavoitteena oli kerätä varoja tulevan Satakunnan parantolan taideteoksia varten. Talvion oma hankinta parantolaa varten oli *Tytön pää*. Sen lisäksi parantola sai tai hankki Emil Cedercreutzin reliefin *Rukoileva enkeli* ja Wäinö Aaltosen veistämät rintakuvat Maila Talviosta ja hänen puolisostaan J. J. Mikkolasta.

Satakunnan sairaanhoitopiirin (nykyinen Satakunnan hyvinvointialue) lopettaessa toimintansa vuonna 2019 Satalinnassa veistos jätettiin alkuperäiselle sijalleen.

## Lähteet
Skantz

**Skantz** on pääasiassa Ruotsissa ja Suomessa esiintyvä sukunimi. Nimestä on olemassa useita variantteja mm. Skans, Skanz, Skants sekä Skantsi. Nimi on Ruotsin vallan aikainen sotilasnimi ja viittaa keskiaikaiseen linnoitteeseen, Skanssiin. 

## Lähteet
* Mikkonen, Pirjo: "Otti oikean sukunimen" *Vuosina 1850–1921 otettujen sukunimien
taustat*. 2013.
* Sukunimi-info tuomas.salste.net. Viitattu 19.3.2024.
* Sukunimihaku Digi- ja väestötietovirasto. Viitattu 19.3.2024.
* Sukunimihaku Skatteverket väestörekisteröinti. Viitattu 19.3.2024.
Koivissilta

**Koivissilta** on Vihdin kirkonkylän taajamassa sijaitseva pienalue ja taajamanosa. Koivissilta kuuluu kirkonkylän tilastoalueeseen. Koivissillalla asui vuoden 2014 lopussa 165 asukasta.

Koivisilta on myös yritysalue joka sijaitsee kakkostien ja Nummelantien liittymän tuntumassa. Yritysalueelle saa sijoittaa teollisuusrakennuksia sekä liike- ja toimistorakennuksia. Yritysalueen koko on 22&nbsp;000 kerrosneliömetriä. Koivissillan yritystonttien pinta-alat ovat 2&nbsp;400–5&nbsp;750 neliömetriä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vihdin kunnan yrityspalveluiden verkkosivusto
Veikkoinkorpi

**Veikkoinkorpi** on Vihdin Nummelan taajamassa sijaitseva pienalue ja taajamanosa. Veikkoinkorpi kuuluu Hiidenrannan tilastoalueeseen. Veikkoinkorpi on teollisuusalue, jonka alueella toimii noin 200 yritystä. Veikkoinkorvessa asui vuoden 2014 lopussa 31 asukasta.

Veikkoinkorpi sijaitsee Valtatie 2:n ja Valtatie 25:n kulmauksessa. Alue rajoittuu lounaassa Taivaantiehen.

Yritysalue on rakennettu suurelta osin aikaisemmin Veikkolan kartanon omistuksessa olleille alueille. Veikkoinkorven teollisuusalue sijoittuu Nummelanharjun vedenotolle tärkeäksi luokitetulle 1-luokan pohjavesialueelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Veikkoinkorven teollisuusalueen verkkosivusto
* Vihdin kunnan yrityspalveluiden verkkosivusto
Marja Honkonen

**Marja Honkonen** on suomalainen toimittaja. Hän on *[[Journalisti (lehti)|Journalisti]]*-lehden päätoimittaja maaliskuusta 2024 alkaen. Hän on ollut lehden toimittaja vuodesta 2014 alkaen ja toiminut myös päätoimittajan sijaisena ja vt. toimitussihteerinä. Hän vastaa myös Journalistiliiton viestinnän johtamisesta. Aiemmin hän toimi Jyväskylän Ylioppilaslehden päätoimittajana 2008–2011 ja sen jälkeen vihreiden viestintäsuunnittelijana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Manu Haapalainen, ”Keskeinen rakentavan mediakritiikin foorumi” Marja Honkonen on Journalistin uusi päätoimittaja Journalisti.fi 19.3.2024
* Marja Honkonen, Framing Climate Politics, Pro gradu Tampereen yliopisto 2009
Jamaikanmustaturpiaali

**Jamaikanmustaturpiaali** (*Nesopsar nigerrimus*) on turpiaaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Jamaikalla.

## Koko ja ulkonäkö
Jamaikanmustaturpiaali kasvaa 18–23 cm pitkäksi ja koiras on naarasta suurempi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin höyhenpuku on kokonaan musta ja erityisesti päässä ja selässä on sininen kiilto. Jamaikanmustaturpiaalin nokka on pitkähkö ja kapea.

## Levinneisyys ja elintavat
Jamaikanmustaturpiaalia tavataan hajanaisesti Jamaikalla. Lajin elinympäristöä ovat kalkkikivimaiden sademetsät ja se suosii koskemattomia metsiä. Sen ravintoa ovat hyönteiset, etanat, pienet sammakot ja liskot. Satunnaisesti jamaikanmustaturpiaali syö myös hedelmiä. Linnun pesimäkausi on touko-kesäkuussa. Kuppimainen pesä rakennetaan puuhun ja naaras munii kaksi munaa.

Jamaikanmustaturpiaali luokitellaan erittäin uhanalaiseksi, ja kannan kooksi arvioidaan 2&nbsp;500–10&nbsp;000 yksilöä. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen hakkuiden ja kaivostoiminnan vuoksi.

## Lähteet
Keith Allan (kielitieteilijä)

**Keith Allan** (s. 1943) on brittiläis-australialainen kielitieteilijä.

Allan väitteli filosofian tohtoriksi Edinburghin yliopistosta. Hän aloitti työskentelyn Monashin yliopiston kielitieteen professorina vuonna 1978. Allan on toiminut Australian Journal of Linguisticsin päätoimittajana ja kuulunut myös muiden lehtien toimituskuntiin. Hän on yksi Centenary Medalin saajista ja kuuluu Australian Academy of the Humanitiesiin.

## Kirjoja
* *Linguistic Meaning* (1986)
* *Euphemism and Dysphemism: Language Used as Shield and Weapon* (Kate Burridgen kanssa, 1991)
* *Natural Language Semantics* (2001)
* *Forbidden Words: Taboo and the Censoring of Language* (Kate Burridgen kanssa, 2006)
* *Concise Encyclopaedia of Semantics* (2009)
* *The Western Classical Tradition in Linguistics: Second Expanded Edition* (2010)
* *The English Language and Linguistics Companion* (Julie Bradshaw'n ja muiden kanssa, 2010)
* *The Cambridge Handbook of Pragmatics* (Katarzyna Jaszczoltin kanssa, 2012)
* *Salience and Defaults in Utterance Processing* (Katarzyna Jaszczoltin kanssa, 2012)
* *The Oxford Handbook of the History of Linguistics* (2012)

## Lähteet
Keith Allan

**Keith Allan** on seuraavien henkilöiden nimi:

* Keith Allan (s. 1943), brittiläis-australialainen kielitieteilijä
* Keith Allan (s. 1969), yhdysvaltalainen näyttelijä.
Kamppailuistunto

**Kamppailuistunto** (, ’moittimiskokous’) oli Mao Zedongin Kiinassa julkinen häpeärangaistus, joka kohdistettiin ”luokkavihollisina” pidettyihin henkilöihin. Tällainen henkilö yleensä joutui olemaan pitkiä aikoja polvillaan samaan aikaan, kun häntä häpäistiin, pahoinpideltiin ja lopuksi pakotettiin tunnustamaan rikoksensa. Uhreilla saattoi olla väitetystä rikoksesta kertova kyltti roikkumassa kaulassa ja heidän oletettiin harjoittavan itsekritiikkiä heihin kohdistetuista syytöksistä. Punakaartit saattoivat kiduttaa uhreja raa'asti tunnustuksien saamiseksi. 

Kamppailuistunto saatettiin järjestää esimerkiksi häpäistävän työpaikalla ja häpäisijät olivat vertaisia tai alaisia. Näin ollen koulussa saatettiin järjestää kampppailuistunto, jonka kohteena oli opettaja ja oppilaat saivat esittää tästä syytöksiä. Konseptilla myös kannustettiin siihen, että ilmiannettaisiin ystäviä, puolisoita tai omia vanhempiaan. Käytäntö nousi merkittäväksi kulttuurivallankumouksen aikana.

Alun perin kamppailuistunto perustui Neuvostoliiton marxismi-leninismistä omaksuttuun ”itsekritiikin” käsitteeseen. Kamppailuistunnot eivät aluksi sopineet kiinalaisen kulttuurin vaatimukseen ”kasvojen säilyttämisestä”, mutta kamppailuistunnoista tuli silti myöhemmin suosittuja jo 1930-luvulla. Kamppailuistunnoista luovuttiin vuonna 1978, kun Deng Xiaoping otti vallan.

## Lähteet
Ensimmäinen naula

**Ensimmäinen naula** on Jukka M. Heikkilän vuonna 2024 ilmestynyt historiallinen romaani, joka sijoittuu antiikin ajan Roomaan.

Ensimmäinen naula on historiallinen romaani, joka dramatisoi Rooman tasavallan synnyn
antiikin historiankirjoittajien tradition mukaisesti. Kirjan päähenkilö on Marcus Horatius
Pulvillus, tasavallan ensimmäisen vuoden preetori. Sivuhenkilöitä ovat muun muassa
Brutus ja Valerius Poplicola.

Tapahtumat sijoittuvat vuosiin 509–508 eKr.

## Lähteet
Kolmikätisen Jumalanäidin kirkko (Tallinna)

**Kolmikätisen Jumalanäidin kirkko** on Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon kirkkorakenus Tallinnan vanhassakaupungissa.

Pienikokoinen kirkko sijaitsee keskiaikaisessa rakennuksessa Tallinnan kaupunginmuurin ääressä. Samassa yhteydessä myös pieni kirkkotaide- ja käsityömuseo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kirkon virallinen nettisivu
Saimaan Pallon SM-liigakausi 2023–2024

**Jääkiekon SM-liigakausi 2023–2024** oli SaiPalle 37. kausi SM-liigassa ja kaikkiaan 49. kausi pääsarjatasolla. Joukkueen ensimmäinen ottelu oli 13. syyskuuta vieraissa KalPaa ja viimeinen ottelu 12. maaliskuuta Pelicansia vastaan. Kausi oli seuralle neljäs peräkkäinen ilman pudotuspelejä (viides, mikäli peruttu pudotuspelikevät 2020 lasketaan mukaan). SaiPa oli toista kautta peräkkäin sarjan viimeinen, ja seura teki uuden sarjaennätyksen peräkkäisissä peleissä ilman varsinaisen peliajan voittoa. Joukkueen paras maalintekijä oli Valtteri Ojantakanen ja paras pistemies Antti Kalapudas. Päävalmentajana toimi Ville Hämäläinen.

## Sijoitus sarjataulukossa

## Otteluohjelma
### Harjoitusottelut
SaiPa osallistui 4. elokuuta järjestettyyn Rauman Pitsiturnaukseen sekä 19.–20. elokuuta Slovakian Popradissa järjestettyyn Tatra Cupiin.

### Runkosarja

## Pelaajatilastot
### Kenttäpelaajat

*MV = Maalivahti, P = Puolustaja, H = Hyökkääjä*

### Maalivahdit

## Joukkue

## Lähteet
* SaiPa Elite Prospectsissa 
* SaiPan joukkuetilastot Elite Prospectsissa 
* Kauden 2023–2024 sarjataulukko Elite Prospectsissa 
* SaiPan joukkuetilastot QuantHockeyssa
* SaiPan otteluohjelma kaudella 2023–2024

### Viitteet
Sirkka Valjakka

**Sirkka Eine Valjakka** (o.s. **Ojala**; 9. heinäkuuta 1913 Lahti – 3. toukokuuta 1996 Jyväskylä) oli suomalainen museonjohtaja ja kansanperinteen tutkija, joka toimi Keski-Suomen museon hoitajana ja johtajana vuosina 1949–1978. Hän osallistui myös Jyväskylän kunnallispolitiikkaan ja laati teoksia Jyväskylän rakennushistoriasta.

Valjakan isä oli Keski-Suomen museon ensimmäinen museonhoitaja, Jyväskylän seminaarin lehtori Toivo Ojala, ja äiti kansakoulunopettaja Eine Matilda Avenius. Sirkka Valjakan puolisona oli vuodesta 1941 opetusneuvos Urho Valjakka. Valjakka kirjoitti ylioppilaaksi Porissa vuonna 1934 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1940, maisteriksi 1950 ja lisensiaatiksi 1970. Sota-aikana hän oli lottana. Hän tutki kansanperinnettä Keskisuomalaisen Osakunnan kotiseuturetkillä sekä suomensukuisten kansojen kulttuuria. Hänen lisensiaattitutkimuksensa vuodelta 1970 käsittelee Jyväskylän rakennushistoriaa.

Valjakka toimi Kuopion museon hoitajana vuosina 1947–1949 ja tuli Jyväskylän museon hoitajaksi sekä museoyhdistyksen sihteeriksi isänsä seuraajana vuonna 1949. Museonjohtajan tittelin hän sai vuonna 1960. Alvar Aallon arkkitehtitoimisto suunnitteli Keski-Suomen museon vuonna 1961 valmistuneen rakennuksen Valjakan laatiman tilasuunnitelman pohjalta. Valjakan kaudella järjestettiin myös käsityöläismuseona toimivien vanhojen rakennusten siirtäminen Keski-Suomen museon tontille ja perustettiin erillinen Pienmäen talomuseo. Hän vaikutti lisäksi päätökseen sijoittaa Suomen kotiteollisuusmuseo Jyväskylään vuonna 1982. Sivutoimisesti Valjakka oli Jyväskylän yliopiston tuntiopettajana vuosina 1957–1974.

Kokoomusta edustanut Valjakka oli Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1957–1968 ja presidentin valitsijamies vuoden 1962 vaaleissa. Hän oli Keski-Suomen maakuntaliiton hallituksen jäsen vuosina 1951–1960, Suomen museoliiton keskushallituksen jäsen vuodesta 1967, Jyväskylä-Seuran hallituksen jäsen vuosina 1955–1978, Jyväskylän liike- ja virkanaisten liiton puheenjohtaja vuosina 1951–1961 ja Suomen soroptimistiunionin presidentti vuosina 1966–1968. Vuodesta 1991 hän oli Suomen museoliiton kunniajäsen.

Valjakka osallistui Keski-Suomen maakuntahengen ja kulttuurielämän kehittämiseen. Hän kuului kilpailulautakuntaan, joka valitsi Keski-Suomen vaakunan vuonna 1951. Hänelle myönnettiin vuonna 1982 Jyväskylä-mitali.

## Teoksia
**Suur-Huittisten pitäjän historia vuoteen 1639* (Aina Lähteenojan ja Kalevi Virkkalan kanssa), 1949
**Jyväskylän kaupungin rakennukset ja asukkaat 1837–1880*, lisensiaattityö, 1970
**Jyväskylän arkkitehtuuria*, 1982

Valjakka kirjoitti myös useita lukuja 1940–1980-luvulla julkaistun *Keski-Suomi*-tietokirjasarjan eri osiin.

## Lähteet
Markansaari

**Markansaari** on Pirkanmaan Ikaalisissa Kyrösjärvessä oleva saari.

## Maantietoa
Metsäinen saari on 630 metriä pitkä, 230 metriä leveä, ja sen pinta-ala on hieman yli 10,1 hehtaaria. Se sijaitsee Kyrösjärven kaakkoispuoliskossa Ikaalisten keskustaajaman edustalla järvenselällä. Sen lähellä sijaitsee tätä suuremman kokoinen saari Taivalsaaret, joka nimestään huolimatta on nykyisin yksi suuri saari. Markansaaren ympärillä samalla alle kolmimetrisellä matalikolla sijaitsee neljä pientä saarta sekä lukuisia luotoja ja kiviä. Itäpuolisia saaria ovat Viisikymmenpenninen, jossa on kaksi rakennusta, Kaksikymmenviisipenninen ja Penni. Länsipuolisella pikkusaarella ei ole Karttapaikassa karttanimeä. Markansaaren keskiosassa sijaitsee laaja mäki, joka kohoaa 97 metrin korkeuteen eli huippu nousee yli 14 metrin korkeuteen vedenpinnasta. Saaren pohjoiskärjessä sijaitsee vapaa-ajan asunto.

## Virkistysarvoja
Saarella sijaitsee kalastajien käyttämä nuotiopaikka. Saaressa sijaitsee myös paikallisen saunaseuran rakentama telttasauna, jonka paikka on Ikaalisten kaupungin omistamalla maalla.

Markansaari on hyvä retkeily- ja telttailupaikka. Kesäisin Markansaarella on myös kaksi laituria sekä pieni uimaranta. Lisäksi saaresta löytyy ulkohuussi.

## Historiaa
Saaren eteläpäässä on Museoviraston tiedoissakin mainittu 13–15 metriä leveä kivistä ladottu kivikehä, jonka kehä on noin metrin leveä. Sen lähellä saattaa olla toinenkin kivilatomus, joka olisi kuitenkin hajotettu. Kivirakenteita ei ole tutkittu, mutta paikalliset ovat liittäneet ne Kyrösjärven kautta kulkeneeseen erä- ja kauppareittiin.

## Huomautukset

## Lähteet
Otto Klauwell

**Otto Adolf Klauwell** (7. huhtikuuta 1851 Langensalza – 11. toukokuuta 1917 Köln) oli saksalainen säveltäjä ja musiikintutkija.

Klauwell opiskeli Leipzigissä Carl Reinecken ja Richterin johdolla. Hän väitteli Leipzigin yliopistosta filosofian tohtoriksi vuonna 1874 väitöskirjallaan *Die historische Entwicklung des musikalische Canons*. Klauwell työskenteli Kölnissä konservatorion opettajana vuodesta 1875 ja varajohtajana vuodesta 1905. Hän julkaisi lukuisia kirjoja musiikin aiheista. Klauwellin sävellystuotannon joukossa ovat oopperat *Das Mädchen vom See* (1889) ja *Die heimlichen Richter* (1902). Hän sävelsi myös alkusoittoja, kamarimusiikkia, pianokappaleita ja lauluja.

## Kirjoja
* *Musikalische Gesichtspunkte* (1882; toinen painos 1892 nimellä *Musikalische Bekenntnisse*)
* *Der Vortrag in der Musik* (1883, käännetty englanniksi 1890)
* *Die Formen der Instrumentalmusik* (1894)
* *Geschichte der Sonate* (1899)
* *Ludwig van Beethoven und die Variationenform* (1901)
* *Theodor Gouvy* (1902)
* *Studien und Erinnerungen* (1906)
* *Geschichte der Programm-Musik* (1910)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Frederick Brown

**Frederick Brown** (1851 - 1941) oli englantilainen taidemaalari sekä taideopettaja. Hän perusti vuonna 1886 New English Art Clubin, jonka jäsenet olivat Pariisissa koulutettuja taidemaalareita ja omasta mielestään jääneet syrjään Ison-Britannian taidemaailmassa.   

Brown opiskeli ensin South Kensington Schoolissa ja sen jälkeen Pariisissa Académie Julianissa vuodet 1883-1884.   

Kotimaahansa palattuaan Brown ryhtyi uudistamaan kotimaansa taideopetusta, jota hän piti vanhakantaisena. Toimittuaan opettajana Westminster School of Artissa, hänet nimitettiin Slade School of Artin professoriksi vuonna 1892. Ajanjaksoa pidetään nykyään koulun parhaana aikana. Opettajana hän panosti opiskelijoiden oman, yksilöllisen tyylin löytymiseen ja kehittämiseen. Hänen oppilaistaan mainittakoon Ethel Walker ja Henry Tonks   

Professorina ollessaan Brown käytti kaikki suhteensa taidemaailmassa saadakseen oppilaiden töitä julkisuuteen. Professorin virasta hän jäi eläkkeelle vuonna 1917 ja nimitti seuraajakseen Tonksin. 

Brown oli myös taidekeräilijä. Hän keräili aikalaistaiteilijoiden ja oppilaidensa töitä. Hänen omia töitään on Tate-gallerian kokoelmissa. 
## Viitteet
Junantuoma

**Junantuoma** on Aki Tykin 19.&nbsp;helmikuuta 2024 julkaistu ensimmäinen sooloalbumi.

Albumin ensisingle ”Satulinna, Satumaa” nousi Suomen virallisen radiosoittolistan 55.&nbsp;sijalle ja toisena julkaistu ”Junantuomat” 40.&nbsp;sijalle. Kolmantena singlenä julkaistiin ”Onnekkaimmat”.

## Kappaleet

## Tekijät

### Esiintyjät
* Aki Tykki – laulu
* Laura Airola – viulu (1–3, 6, 7)
* Riikka Lampinen – sello (1–3, 6, 7)
* Olli Krogerus – rummut (1–3, 5)
* Timo Kämäräinen – kitara (1–7, 9–11)
* Maija Linkola – viulu (3, 6, 7)
* Severi Salminen – viulu (3, 6, 7)
* Janne Haavisto – rummut (4, 6, 7, 9, 10)
* Sofiia Yakovyshyna – laulu (8)

### Tuotanto
* Jonas Olsson – tuotanto (1–4)
* Matias Koskimies – äänityssuunnittelu; tuotanto (5–11), miksaussuunnittelu (8, 11)
* Jesse Vainio – miksaussuunnittelu (1–7, 9, 10)
* Svante Forsbäck – masterointi

## Lähteet
Mika Kallio (pesäpalloilija)

**Mika Kallio** (s. 10. tammikuuta 1977 Pattijoki) on suomalainen pesäpalloilija. Kallio edusti urallaan Superpesiksessä Pattijoen Urheilijoita, Kankaanpään Mailaa ja Kiteen Palloa. Kallio saavutti yhden SM-hopean kaudella 2002 ja yhden SM-pronssin kaudella 2001. Hän pelasi ulkokentällä siepparina. Kallio pelasi 179 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi viisi kunnaria ja 18 tavallista juoksua, toi 202 juoksua ja keräsi 677 kärkilyöntipistettä. Kallio pelasi 24 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän toi 24 juoksua ja keräsi 96 kärkilyöntipistettä. Kallio pelasi kahdeksan Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi kaksi tavallista juoksua, toi kuusi juoksua ja keräsi 36 kärkilyöntipistettä.

## Lähteet
Miesbach

**Miesbach** on kaupunki Baijerin osavaltiossa Saksassa.

## Maantiede
Miesbach sijaitsee ylänkömaalla Schlierach-joen laaksossa Baijerin eteläisimmässä osassa noin 40 kilometriä Münchenistä eteläkaakkoon.

## Historia
Miesbach mainitaan asiakirjassa ensi kerran vuonna 1114. Seuraavana vuosisatana paikkakunta sai markkinaoikeudet. Keskiaikana Miesbachia hallinnut Waldeckerin suku menetti valtansa Maxlrainin aatelissuvulle, joka yritti edistää reformaatiota alueella. Herttua Wilhelm V pakotti Miesbachin alueen takaisin katoliseen uskoon 1580-luvulla. 1600-luvun lopulla Miesbachista tuli pyhiinvaellusten kohde, vaihetta kesti noin sata vuotta. 1800-luvulla Miesbach oli edelleen maatalousvaltainen, vaikka sieltä kokeiltiin onnistuneesti sähkönsiirtoa Müncheniin 57-kilometrisellä linjalla. 1900-luvun suursodissa Miesbachissa toimi varuskunta. Vuonna 1918 sille annettiin kaupunkioikeudet. Miesbach säilyi vähin vahingoin toisesta maailmansodasta antautumalla yhdysvaltalaisille sotilaille toukokuussa 1945. Vuonna 1978 Miesbachiin liitettiin maalaiskunnat Hausham, Niklasreuth, Parsberg ja Wies.

Miesbachin merkittävä nähtävyys on vanhakaupunki kokonaisuudessaan. Siellä sijaitsee muun muassa kirkko Mariä Himmelfahrt, joka edustaa klassismin arkkitehtuuria.

## Talous ja liikenne
Miesbachin talous painottuu valmistavaan teollisuuteen ja maatalouteen. Kaupungissa on lääketeollisuutta ja ilmailualan yrityksiä. Miesbachin pohjoispuolitse kulkee moottoritie BAB 8, joka on yhdistetty kaupungin katuverkkoon maantiellä 472.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Miesbach, Baijeri, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Matti Kytömäki

**Matti Kytömäki** (s. 3. syyskuuta 1986 Vähäkyrö) on suomalainen pesäpalloilija. Kytömäki edusti koko uransa Superpesiksessä Koskenkorvan Urheilijoita. Kytömäki saavutti yhden SM-pronssin kaudella 2007. Hänen kasvattajaseuransa on Vähänkyrön Viesti. Hän pelasi ulkokentällä kakkosvahtina. Kytömäki pelasi 38 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän toi kolme juoksua ja keräsi 30 kärkilyöntipistettä. Kytömäki pelasi neljä Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän keräsi kymmenen kärkilyöntipistettä.

## Lähteet
Viinintuotanto Ukrainassa

**Viinintuotanto on yksi Ukrainan** maatalouden osa-alue, joka on perinteisesti ollut pieni. Maan ilmasto ja hedelmällinen maaperä sopivat kuitenkin monien eri rypälelajikkeiden viljelyyn etenkin Etelä-Ukrainassa Mustanmeren läheisyydessä ja Taka-Karpatiassa.

## Historia
Varhaisimmat jäänteet Ukrainassa kasvatetuista viiniköynnöksistä ovat 800-luvulta eaa. Muinaiset kreikkalaiset tuottivat viinejä Krimin niemimaalla ja Mustanmeren alueella jo 700-luvulla eaa. Taka-Karpatian seudulta on löydetty rypäleiden leikkaamiseen käytettyjä veitsiä 300-luvulta eaa. Joidenkin historioitsijoiden mukaan viinikulttuuri saattoi Ukrainassa alkaa jo Tripoljen kulttuurin aikaan (5&nbsp;000–3&nbsp;000 eaa.). Tuon kulttuurin jäännöksiin liittyy paljon keramiikkaa, ja jo 7&nbsp;000 vuotta vanhoista saviruukuista on löydetty viinirypäleiden siemeniä. 

Muun Euroopan tavoin munkeilla oli keskeinen rooli viinintuotannossa keskiajalla. Krimin sodan jälkeen venäläinen ruhtinas Lev Golitsyn alkoi viljelemään viiniä nykyisen Ukrainan alueella. Hän oli tutustunut kuohuviinin valmistukseen opiskellessaan Pariisissa. Golitsynia pidetään Venäjän kuohuviinin isänä.

Neuvostoaikoina viiniviljelmät kollektivisoitiin siinä missä muukin maatalous ja viinin tuotannosta tuli entistä teollisempaa: tavoitteena oli tuottaa määrällisesti enemmän viiniä kuin tuottaa kallista ja laadukasta viiniä. Kotimaan markkinoilla juotiin enimmäkseen väkeviä viinejä ja jälkiruokaviinejä. Vuosina 1985–1987 ukrainalaisista viinitiloista katosi 80 %, kun Gorbatšov käynnisti alkoholin vastaisen kampanjan.

Venäjän miehitettyä Krimin niemimaan vuonna 2014 merkittävä osa - noin 17 000 hehtaaria- Ukrainan viinintuotantoalueista siirtyi miehitysalueisiin. Miehitysalueisiin siirtyi muun muassa Massandran historiallinen viinitila. Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 osa Ukrainan perinteisistä viininviljelyalueista, kuten Hersonin alue, muuttui rintamaksi. Viinintuotanto on kuitenkin jatkunut olosuhteiden salliessa.

## Viinialueita ja rypälelajikkeita
Viinin päätuotantoalueet sijoittuvat Taka-Karpatiaan ja Ukrainan Mustanmeren läheisiin eteläosiin eli Krimille sekä H’ersonin, Mykolajivin ja Odessan alueille. Jonkin verran kokeellista viinintuotantoa tehdään myös Lvivissä, Kiovassa ja Ternopilissä.

Ukrainassa kasvatetaan useita yleisiä rypälelajikkeita Cabernet Sauvignon, Merlot, Chardonnay ja Riesling. Näiden lisäksi paikallisia erikoisuuksia ovat Telti Kuruk, Odesa Black ja Sukholimansky.

## Katso myös
* Hedelmäviini
* Chateau Chizay

## Lähteet