Verotusryhmistä

**Verotusryhmistä** (; ) on Demostheneen kirjoittama puhe, joka käsittele sotaan varustautumista ja ennen kaikkea Ateenan laivaston rahoitusta ja organisaatiota. Hän piti sen Ateenan kansankokouksessa vuonna 354 eaa. Puheen numero Demostheneen puheiden joukossa on 14.

## Historia

Niin kutsutun ensimmäisen liittolaissodan aikana ateenalainen sotapäällikkö Khares joutui palkkapulan vuoksi ryhtymään Persian kuningasta Artakserkses III:a vastaan kapinoineen satraappi Artabazoksen palvelukseen. Persian vastalauseiden vuoksi ateenalaiset kutsuivat Khareen takaisin, mutta he säikähtivät huhuja Persian laivastovarusteluista, joiden he epäilivät olleen tarkoitettu tukemaan heidän kapinoineita liittolaisiaan. Siksi ateenalaiset solmivat kiireesti rauhan liittolaistensa kanssa ja tunnustivat näiden itsenäisyyden vuonna 355 eaa.

Huhut Persian sotavalmisteluista kuitenkin jatkuivat, ja vuonna 354 eaa. kutsuttiin koolle kansankokous käsittelemään asiaa. Jotkut vaativat jopa sodanjulistusta Persiaa vastaan, vedoten Marathonin ja Salamiin taisteluiden muistoihin. Demosthenes, joka oli tuolloin 30-vuotias ja puhui ensimmäistä kertaa kansankokouksessa, onnistui hillityllä ja käytännöllistä valtiomiesmäisyyttä osoittaneella puheellaan estämään harkitsemattoman sodanjulistuksen. Hänen ehdottamansa trierarkia- eli kolmisoutujen varustamisjärjestelmän uudistus toteutui kuitenkin vasta neljätoista vuotta myöhemmin.

Puheen nimen *symmoria* () on tekninen termi, joka tarkoittaa toisaalta Ateenan varakkaiden kansalaisten verotus- ja palvelusryhmiä, joita käytettiin erityisesti trierarkin toimen täyttämiseen; samalla *symmoria* oli Ateenan laivaston osasto.

## Sisältö

Demosthenes sanoo keskittyvänsä puheessaan käytännölliseen kysymykseen: miten Ateena voi parhaiten varustautua sotaan. Pelkkä kaunis puhetaito ei auta, vaan ratkaisevaa on esittää uskottavasti, millainen voima kaupungille on tarpeen ja miten se hankitaan. Samalla hän sivuaa lyhyesti suhteita Persian suurkuninkaaseen. Hän myöntää Persian olevan kreikkalaisten yhteinen vihollinen, mutta varoittaa aloittamasta sotaa yksin ja epäselvin perustein, koska kreikkalaiset ovat keskenään eripuraisia ja osa luottaa suurkuninkaaseen enemmän kuin naapureihinsa. Ateenan kannattaa siis edetä oikeudenmukaisilla perusteilla, mutta tehdä valmistelut valmiiksi niin, ettei se joudu sotaan heikosta asemasta eikä anna kuninkaalle tilaisuutta esiintyä ”kreikkalaisten ystävänä” rahalla houkutellen.

Puhuja huomauttaa myös, että Ateenalle ei ole kunniallista ”kostaa” muille kreikkalaisille jättämällä heitä barbaarin armoille. Sota Persiaa vastaan on vaikea ennen kaikkea laivaston, rahan ja tukikohtien takia, joissa kuningas on vahvoilla, vaikka itse taistelussa ratkaisee rohkeus, jossa kreikkalaisilla on etu. Siksi ei pidä syöksyä sotaan ensimmäisenä, vaan varustautua yleisesti ja avoimen puolustuksellisesti: se riittää myös Persiaa vastaan, jos se hyökkää, ja vasta kun Ateenan omat voimat ovat selvästi valmiit, muut kreikkalaiset pyytävät liittyä siihen, sen sijaan että Ateena joutuisi heti anelemaan apua ja epäonnistuessaan joutuisi nolatuksi.

Tämän jälkeen Demosthenes esittää yksityiskohtaisen ja järjestelmällisen suunnitelman laivaston varustamisesta ja miehittämisestä: laivat, varusteet, trierarkin toimet ja telakka-alueet jaetaan fylejen ja trittysten kesken niin, että vastuut ovat selviä ja koko laivastolla on yhtenäinen rakenne. Tällöin jokainen tietää paikkansa, vastuunsa ja aluksensa, ja puutteet voidaan korjata käytännön kokemuksen kautta.

Rahoituksesta Demosthenes esittää tarkoituksella yllättävän näkemyksen: rahaa ei pidä kerätä etukäteen veroilla, koska silloin saataisiin vain mitättömiä summia ja herätettäisiin vastarintaa. Ateenassa on olemassa todellista varallisuutta, mutta se tulee käyttöön vasta todellisessa vaarassa, kun kansalaiset ovat valmiita maksamaan vapaaehtoisesti henkensä ja omaisuutensa turvaamisesta. Persian kuninkaan rikkaudet eivät ole ratkaiseva etu, sillä ne kuluvat, kun taas Ateenan voimavara on sen maa ja kansalaisten halu puolustaa sitä; siksi myöskään suuri palkkasoturijoukko ei todennäköisesti käänny Kreikkaa vastaan.

Lopuksi Demosthenes palaa yleiseen strategiaan: Ateena ei saa aloittaa sotaa eikä antaa Persian kuninkaalle tilaisuutta esiintyä muiden kreikkalaisten suojelijana, vaan sen on rauhallisesti mutta päättäväisesti jatkettava varustautumista. Oikeudenmukaisuuden puolustajat ovat lopulta vahvempia kuin petturit ja barbaarit, ja kun Ateena on valmis mutta hillitty, muut kreikkalaiset liittyvät sen puolelle.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* Demosthenes: *On the Navy-boards*. Teoksessa 

## Aiheesta muualla

* Δημοσθένης: *[https://el.wikisource.org/wiki/Περί_των_Συμμοριών Περὶ τῶν Συμμοριῶν]*. Wikiaineisto. 
* Demosthenes: *[https://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Dem.+14+1&fromdoc=Perseus%3Atext%3A1999.01.0071 On the Navy]*. Perseus. 
* Demosthenes: *[https://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus%3Atext%3A1999.01.0072%3Aspeech%3D14%3Asection%3D1 On the Navy]*. Perseus. 
* Demosthenes: *[https://topostext.org/work/414 On the Navy]*. ToposText.