Kronotyyppi

**Kronotyyppi** on vuorokausirytmin lukuisten fysiologisten prosessien tyyppi. **Iltavirkku** on aktiivisin ja virkein illalla (viivästynyt unijakso) ja **aamuvirkku** on aktiivisin ja valppain aamulla. 

Nämä ovat kaksi ääripäätä. Useimmilla yksilöillä on jonkin verran joustavuutta unijaksonsa ajoituksessa. Kuitenkin kehitysvaiheessa unijakson taipumuksissa on muutoksia, kun esimurrosikäiset lapset usein nukkuvat varhain, nuoret pitävät parempana viivästettyä unijaksoa ja monet vanhukset varhaisempaa nukkumista.

Kronotyyppien syyt ja säätely, mukaan lukien kehitysmuutokset, yksilöllinen taipumus tiettyyn kronotyyppiin ja joustava vs. kiinteä kronotyyppi, ovat vielä tieteellisesti selvittämättä. Tutkimus alkaa kuitenkin valaista näitä kysymyksiä, kuten iän ja kronotyypin suhdetta. Useimmissa kehon ja aivojen soluissa on kellogeenejä, jotka säätelevät fysiologisia ilmiöitä (hormonitasoja, aineenvaihduntaa, kehon lämpötilaa, kognitiivisia kykyjä ja nukkumista). Äärimmäisimpiä ja jäykimpiä kronotyyppejä lukuun ottamatta säätely johtuu todennäköisesti geeni-ympäristövuorovaikutuksista. Tärkeitä ympäristöön liittyviä vihjeitä ovat valo, ruokinta, sosiaalinen käyttäytyminen sekä työ- ja kouluaikataulut. Lisätutkimukset ovat viitanneet evoluutioyhteyteen kronotyypin ja yöllisen valppauden välillä esi-isien yhteiskunnissa. 

Ihminen on normaalisti päiväeläimiä eli ovat aktiivisia päiväsaikaan. Kuten useimpien muidenkin päiväeläinten kohdalla, ihmisen toiminta-lepo-kuvioita säätelevät endogeenisesti biologiset kellot, joiden vuorokausijakso on noin 24 tuntia. Kronotyyppejä on tutkittu myös muissa lajeissa, kuten hedelmäkärpäsissä  ja hiirissä. 

Normaali kronotyypin vaihtelu kattaa uni-valvejaksot, jotka ovat kaksi tai kolme tuntia myöhäisempiä iltatyypeissä kuin aamutyypeissä.  Tämän alueen ulkopuolella olevat äärimmäisyydet voivat aiheuttaa henkilölle vaikeuksia osallistua normaaliin työhön, kouluun ja sosiaaliseen toimintaan. Jos henkilön aamu- tai (yleisemmin) iltavirkkutaipumukset ovat voimakkaita ja vaikeasti hallittavia niin, että ne estävät normaalin osallistumisen yhteiskuntaan, henkilöllä katsotaan yleensä olevan vuorokausirytmin unihäiriö. 

Ihmisen uni-valve-rytmiä säätelee 351 erilaista geeniä. Suurin osa elimistön normaaleista toiminnoista seuraa tietynlaista vuorokausirytmiä, joka on ympäristön tahdittama yksilöllinen biologinen ilmiö. Noin puolet yksilöllisestä vuorokausirytmistä selittyy perinnöllisillä tekijöillä ja noin puolet ympäristövaikutuksella. Uni-valve-rytmi kannattaa koettaa pitää suhteellisen lähellä omaa biologista optimia. Vuorokausirytmin ylläpitoa edesauttaa esimerkiksi ensimmäisten valveillaolotuntien aikana saatu kirkasvaloannos..

Aikuisilla vuorokausirytmi on aika pysyvä, ellei ihminen sairastu tai rytmi muutoin häiriinny. Ihmiset jaetaan tutkimuksissa aamu-, ilta- ja välityyppeihin. Yli 25-vuotiaiden suomalaisten yleisin vuorokausirytmityyppi on aamuvirkkuus. Iltavirkkuus ja välityyppisyys on tätä nuoremmilla yleisempää kuin aamuvirkkuus. Kun elimistö alkaa ikääntymisen myötä rappeutua, vuorokausirytmillä on taipumus häiriintyä siten, ettei se pysy enää optimissaan. Ikääntyneillä on siten enemmän haasteita pitää yllä säännöllisiä biologisia rytmejä ja hyvää uni-valve-tilaa. Rappeutuneet aivosolut reagoivat heikommin unirytmiin vaikuttaviin "aikamerkkeihin" kuten auringonvalon muutoksiin, aterioihin ja fyysiseen aktiivisuuteen. Ikääntyminen vähentää lisäksi aivoihin päätyvän valoinformaation määrää.

## Aamunvirkut ja illanvirkut

Aamuihmiset (aamuvirkut ja illantorkut) ovat aamuisin virkeitä, menevät iltaisin aikaisin nukkumaan ja heräävät aamulla aikaisin kun taas  iltaihmiset valvovat pidempään ja heräävät myöhemmin. Suomalaisista aamuihmisiä on joka viides ja iltaihmisiä joka kahdeksas. 

Aamu- ja iltaunisuudesta puolet määräytyy suoraan perintötekijöistä. Esimerkiksi noin puolella prosentilla väestöstä on mutaatio sisäistä kelloa säätävässä cry1-geenissä, jolloin unijakson keskikohta siirtyy kello seitsemäksi. Vuosina 1999 ja 2000 julkaistujen tutkimusten mukaan myös eri melatoniinireseptoreiden mutaatiot vaikuttavat ihmisen uni-valverytmiin.
Toinen puoli johtuu ympäristötekijöistä, sillä ihmiset sopeutuvat yhteiskunnan kellonaikoihin ja toisaalta päivän pituuden vaihtelu eli valonsaati tahdittaa nukkumista. Nykyaikaisessa yhteiskunnassa illat venyvät usein aiempaa myöhäisemmiksi, joten iltaihmisiä, kuten myös univelkaisia ihmisiä, on enemmän kuin aiemmin. Murrosiässä lähes jokaisen ihmisen unijakso pyrkii myöhentymään jonkin verran, ja nuorista tulee aiempaa iltavirkumpia. Sen seurauksena yläluokkien koululaisten yöunet jäävät joskus lyhyiksi.

Iltavirkkuutta pidetään usein evolutiivisena sopeumana, joka auttaa luonnossa eläviä ihmisyhteisöjä välttämään joutumista öisin petojen saaliiksi. Yhteiskunta on kuitenkin rakentunut siten, että iltavirkkujen on vaikea noudattaa  luontaista uni-valverytmiään, mistä aiheutuu usein terveysongelmia. Ylen ja työterveyslaitoksen vuoden 2019 unikyselyssä havaittiin, että vastaajat kärsivät sitä suuremmasta univajeesta, mitä enemmän heillä oli tarvetta myöhäistää arjen vuorokausirytmiään.

Tutkimuksissa on havaittu, että iltavirkut kärsivät aamuvirkkuja enemmän sekä sairauksista että unihäiriöistä. Osa kohonneesta sairastavuudesta johtuu siitä, että yksilön arkisen vuorokausirymin yhteensopimattomuus hänen biologisen kellonsa kanssa on merkittävä vaaratekijä terveydelle. Jos ihminen joutuu nukkumaan väärään aikaan vuorokaudesta, lähes kaikkien niiden geenien toiminta, jotka ovat ajastuneet olemaan aktiivisia tiettyyn aikaan vuorokaudesta, häiriintyy.  

Aiemmin on luultu, että iltavirkkuus lisäisi ylipainoisuuden ja kakkostyypin diabeteksen riskiä, mutta vuonna 2019 julkaistiin tutkimus, jossa havaittiin, ettei tällaista riskiä ole, jos iltavirkut voivat nukkua sisäisen kellonsa säätelemänä aikana. Sen sijaan tutkimuksessa havaittiin, että iltavirkuilla on vähäisessä määrin kohonnut riski sairastua mielenterveyden häiriöihin. Iltavirkut menestyvät lisäksi keskimäärin muita huonommin koulussa, eikä ilmiö selity pelkästään vähemmällä unen määrällä. 

Iltavirkut kuolevat muita nuorempina, sillä selvästi iltavirkuiksi itsensä kokevilla on kymmenen prosenttia suurempi ennenaikainen kuolleisuus kuin itsensä selvästi aamuvirkuiksi kokevilla.  Iltavirkkujen kohonnut kuolleisuus vanhuusiässä saattaa selittyä sillä, että vanhoilla ihmisillä on usein unirytmiä häiritseviä elinikää lyhentäviä neurologisia sairauksia.

Iltavirkkuun kronotyyppiin kuuluvilla suomalaisilla on aamuvirkkuihin verrattuna keskimäärin kaksinkertainen riski kärsiä alentuneesta työkyvystä. Kaikkein iltavirkuimmilla oli suurin alenemariski. Iltavirkuille ei myönnetä kuitenkaan muita useammin työkyvyttömyysseläkettä. Suomalaiset iltavirkut elävät muita useammin työttömänä ja naimattomana.

## Terveys
Iltavirkkumisesta on haittaa ja terveysriskejä myös niille, joilla on mahdollisuus nukkua pitkään aamulla. Se aiheuttaa muuan muassa sydän- ja verisuonitauteja. Nukkumaanmeno kello 22-24 on ravitsevampaa. Suositeltavaa on herätä samaan aikaan joka aamu. Jos nukkuu viikonloppuisin 3-4 tuntia myöhempään, se on kuin lentäisi toiselle aikavyöhykkeelle viikoittain.

Iltavirkku unilääkäri Henri Tuomilehto huomasi, että yötyöskentelyn lopettaminen tehosti työpäiviä, vähensi väsymystä ja paransi keskittymiskykyä niin, että hän sai työt tehtyä jo työajalla ja äreyskin katosi.

Iltavirkkuun kronotyyppiin kuuluvilla on aamuvirkkuihin verrattuna kaksinkertainen riski kärsiä alentuneesta työkyvystä. Suurin riski on kaikkein iltavirkuimmilla. Iltavirkut sairastuvat aamuvirkkuja useammin esimerkiksi aikuistyypin diabetekseen ja verenpainetautiin ja kuolevat keskimäärin nuorempina kuin aamuvirkut. 

Vuonna 2019 julkaistussa tutkimuksessa huomattiin, että iltavirkkuus lisää ylipainoisuuden ja kakkostyypin diabeteksen riskiä vain silloin, kun iltavirkut eivät pysty noudattamaan sisäisen kellonsa määräämää luontaista vuorokausirytmiään. 

Viivästynyt unijakso (diagnoosikoodi G47.21) (VUJ) eli *myöhästyvän univaiheen oireyhtymä* on iltavirkun äärimuoto, harvinainen neurologinen sairaus, josta kärsii noin puolitoista promillea (tuhannesosaa) väestöstä.

## Lähteet