open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pesto alla trapanese

**Pesto alla trapanese** () on Trapanin maakunnasta kotoisin oleva sisilialainen muunnelma perinteisestä genovalaisesta pestosta. Se tunnetaan myös nimellä **pesto alla siciliana** () ja ** sisilian kielellä. Se on valmistettu valkosipulista, basilikasta, manteleista, raastetusta pecorinosta, tomaateista, suolasta ja pippurista, joita yhdistää ekstra-neitsytoliiviöljy.

Pesto alla trapanese on syntyi antiikin aikana, kun idästä saapuneet ja Trapanin satamassa pysähtyneet genovalaiset laivat toivat mukanaan *agliataa*, valkosipuliin ja saksanpähkinöihin perustuvaa pestokastiketta. Trapanilaiset merimiehet kehittivät tämän pohjalta oman maansa tuotteita, erityisesti tomaattia ja manteleita hyödyntävän version.

”Busiati trapanilaisella pestolla” on Italian maatalous-, elintarvike- ja metsäpolitiikan ministeriön listaama perinteinen italialainen elintarviketuote (PAT). 

## Katso myös

* Sisilian keittiö

## Lähteet
Myh’ailo Ivtšenko

**Myh’ailo Ivtšenko** (; 9. elokuuta 1890 Nykolivka, Pultavan kuvernementti – 16. lokakuuta 1939 Vladikavkaz, Pohjois-Ossetia, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kirjailija.

Ivtšenkon puoliso oli kirjailija Ljudmyla Kovalenko.

Ennen lokakuun 1917 vallankumousta Ivtšenko työskenteli tilastotieteilijänä Pultavan alueella ja kirjoitti artikkeleita taloudesta, luonnontieteistä ja kansallisesta kysymyksestä aikakauslehdille *Rada* (Kiova) ja *Hutorjanyn*. Ivtšenko oli 1920-luvulla neuvostomielinen ja kuului sellaisiin kirjallisiin järjestöihin kuin Muzahet ja Aspys ja kirjoitti useita proosakokoelmia. Hänen merkittävin kirjallinen teoksena on romaani *Robitni syly* (1929, ), jossa hän esittää vertauskuvallisesti kansallisen tietoisuuden kehittymisen. Hän käänsi ukrainaksi Rabindranath Tagoren proosaa ja oli 1920-luvulla kirjeenvaihdossa tämän kanssa.

Ivtšenko oli 1930 syytettynä fiktiivisen Ukrainan vapautusliiton näytösoikeudenkäynnissä, ja hänet tuomittiin ehdollisesti. Välttääkseen uuden pidätyksen hän muutti Moskovaan ja asettui sitten Kaukasiaan Pohjois-Ossetiaan Vladykavkaziin.

## Lähteet
Casalborgone

**Casalborgone** () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 1&nbsp;838 asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aatos Ranta

**Aatos Anselm Ranta** (25. toukokuuta 1920 Rauma – 3. huhtikuuta 2006 Rauma) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Rannan vanhemmat olivat kauppaneuvos Anselm Ranta ja Gustava Nyholm ja puoliso vuodesta 1943 Suoma Kaija Tamminen. Ranta kävi keskikoulun Rauman yhteislyseossa 1931–1938 ja valmistui merkonomiksi Rauman kauppaoppilaitoksesta 1941. Hän oli Kyttälän Sahan toimitusjohtaja Kokemäellä vuodesta 1939 ja Valtimon sahan omistaja ja johtaja vuodesta 1955. Ranta oli myös Kiinteistöyhtymä A. Rannan toimitusjohtaja Raumalla ja Asunto Oy Satamakatu 10:n johtokunnan puheenjohtaja ja toimitusjohtaja. Hänellä oli lisäksi useita luottamustehtäviä ja hän oli Satakunnan ja Rauman partiojärjestöjen pitkäaikainen aktiivi ja taloudellinen tukija. Kauppaneuvoksen arvonimen Ranta sai 1979.

## Lähteet
Jamalin työväentalo

**Jamalin työväentalo** (myös Jamalin-Murtorannan työväenyhdistys) oli Lieksan kaupungin (tuolloin Pielisjärvi) Jamalin kylässä sijainnut työväentalo. Talo on purettu 1950-luvun lopulla.

## Historiaa
Jamalin työväenyhdistys perustettiin vuonna 1911. Talo rakennettiin pian perustamisen jälkeen Pielisjärven rantaan. Vuonna 1926 yhdistys juhli 15-vuotisjuhliaan omalla talollaan. Ohjelmassa oli puheita, näytelmä, torvisoittoa sekä erilaisia kilpailuja yleisölle. Näytelmä tosin peruuntui viime hetkellä, sillä näyttelijät eivät tulleet paikalle. Toiminnan mainittiin tuolloin olleen ”viime aikoihin saakka” parin-kolmen jäsenen varassa. Siitä huolimatta yhdistys ja talo oli saatu pidettyä toiminnassa. Vuonna 1931 yhdistyksellä oli SDP:n puoluetilaston mukaan kuusi jäsentä.
 
Talon korjausta varten kerättiin vuonna 1936 rahaa arpajaisilla. Vuoteen 1938 mennessä talo olikin uusittu ja kunnostettu, ja siellä järjestettiin kesäjuhla, jonka ohjelmaan kuului muun muassa urheilukilpailut ja näytelmä. Osallistujia sanottiin olleen runsaasti.

Vielä 1950-luvun lopulla talolla pidettiin iltamia ja tansseja, minkä jälkeen talo on purettu ja yhdistyksen toiminta sammunut.

## Lähteet
Kaliumpyrofosfaatti

**Kaliumpyrofosfaatti** (K4P2O7) eli **kaliumdifosfaatti** on kalium- ja pyrofosfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa elintarvikkeiden lisäaineena ja puhdistusaineissa.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa kaliumpyrofosfaatti on valkoista tai väritöntä kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Aineesta tunnetaan myös kidevedelliset mono- ja trihydraattit (K4P2O7·H2O ja K4P2O7·3H2O). Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja liuos on emäksinen.

Kaliumpyrofosfaattia valmistetaan kuumentamalla kaliumvetyfosfaattia 350&ndash;460 °C:n lämpötilaan.
:2 K2HPO4 → K4P2O7 + H2O

Kaliumpyrofosfaattia käytetään muun muassa saippuoissa ja pyykinpesuaineissa, vetyperoksidin stabiloimisaineena ja elintarvikkeissa happamuudensäätöaineena.

## Lähteet
Alysa Liu

**Alysa Liu** (; s. 8. elokuuta 2005) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän on maailmanmestari ja kaksinkertainen olympiavoittaja. 

Hän on historian nuorin luistelija joka on saavuttanut Yhdysvaltain-mestaruuden, sillä Liu voitti ensimmäisen kultansa vain 13-vuotiaana. Seuraavana vuonna hän teki lisää historiaa uusimalla mestaruutensa. Kansainvälisesti junioritasolla kilpaillessaan hän saavutti 2019-2020 kaudella MM-pronssia, kaksi juniorien Grand Prix-kultaa ja Grand Prix finaalin hopeamitalin. 

Kummassakin aikuisten sarjan Grand Prix-kilpailussaan 2021 Liu sijoittui viiden parhaan joukkoon mutta jäi niukasti mitaleilta. Samalla kaudella hän saavutti MM-pronssia ja sijoittui vuoden 2022 talviolympialaisissa Pekingissä yksinluistelun seitsemmänneksi pistein 208,95. 

9. huhtikuuta 2022 vain 16-vuotias Liu ilmoitti Instagramin kautta lopettavansa kilpaluistelun. Hän kertoi olevansa tyytyväinen saavutuksiinsa ja "haluavansa siirtyä eteenpäin elämässään".  

Hän palasi luistelun pariin alkuvuonna 2024. Kilpailemaan Liu palasi vuoden 2024 Budapest Trophyssa ja voitti. Hän jatkoi kauttaan sijoittuen neljänneksi ja kuudenneksi Grand Prix-sarjan osakilpailuissaan ja voittaen Challenger-sarjan kilpailun Golden Spin of Zagrebin. Sitä seurasi Yhdysvaltain-mestaruushopea ja neljäs sija Neljän maanosan mestaruuskilpailuissa. Paluukauden kruunasi maailmanmestaruus Bostonissa, missä hän luisteli ykköseksi niin lyhyt- kuin vapaaohjelmassa kotiyleisön edessä. 

Liu tiedetään erityisesti hänen hyppylahjoistaan, sillä hän on ensimmäinen amerikkalaisnainen joka on hypännyt kilpajäillä neloishypyn ja ensimmäinen amerikkalainen juniorinainen joka on taitanut kolmoisaxelin. Hän on myös historian ensimmäinen naisluistelija joka on esittänyt samassa ohjelmassa sekä kolmoisaxelin että neloishypyn. 

## Varhainen elämä ja perhe
Liu syntyi elokuun 8. 2005 Clovisissa, Kaliforniassa. Hänen isänsä, Arthur Liu, on kotoisin Kiinasta, josta hän pakeni vuonna 1989 organisoituaan mielenosoituksia demokratian ja vapauden puolesta. Arthur pakeni veneellä Hongkongiin, josta hän jatkoi Kaliforniaan. Liu oli raivostunut kansan vapautusarmeijan toiminnasta Taivaallisen rauhan aukion mielenosoituksessa.

Kiina yritti epäonnistuneesti rekrytoida Alysaa kilpailemaan Kiinan puolesta ennen Pekingin talviolympialaisia.

## Lähteet
* isuresults.com
* Kansainvälinen olympiakomitea

### Viitteet
Veijo Havulinna

**Veijo Havulinna**, vuoteen 1906 **Hummelin** (30. tammikuuta 1903 Helsinki – 21. syyskuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Havulinnan vanhemmat olivat opettaja Juho Werner Havulinna ja Ida Sofia Finnberg ja puolisot vuodesta 1926 Maisie Gilmour ja vuodesta 1948 Leila Mirjam Palho. Havulinna tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Normaalilyseosta 1921 ja sai päästötutkintotodistuksen Kauppakorkeakoulusta 1923. Hän suoritti tutkinnon myös Pitman's Schoolissa Lontoossa 1926. 

Havulinna oli Paperityö Oy:n konttoripäällikkö 1924–1925, W. J. Hiltunen Oy:n kaupunkimyyjä 1927–1928, Oy G.H.H. Ab:n hiiliosaston päällikkö 1928–1936 ja Toiminimi M. Havulinnan, vuodesta 1939 Havulinna Oy, omistaja ja toimitusjohtaja 1934–1974 ja johtokunnan puheenjohtaja 1934–1980. Hän oli myös 
Suomen varakonsulaatin virkailija Danzigissa 1924, kansanhuoltoministeriön kivihiili- ja koksitoimiston toimistopäällikkö 1940–1941 ja kaupallinen asiantuntija 1942–1949 sekä valtioneuvoston esittelijä 1942. 

Rohdoskeskus Oy:n toimitusjohtaja Havulinna oli 1941–1976, Oy Kemo Ab:n toimitusjohtaja vuodesta 1941, Yleinen Kemiallinen Oy YKE:n toimitusjohtaja vuodesta 1945 ja Hoover Oy:n toimitusjohtaja 1955–1962 ja johtokunnan puheenjohtaja. 1955–1963. Hänellä oli lisäksi useita luottamustehtäviä. 

Kauppaneuvoksen arvonimen Havulinna sai 1953. Hänet muistetaan myös merkittävistä lahjoituksistaan koulutukseen, terveydenhoitoon ja urheilu- ja nuorisotyöhön.

## Lähteet
Kyle MacLachlanin filmografia

Tämä on **[[Kyle MacLachlan]]in filmografia**.

## Elokuvat

## Televisioelokuvat

## Televisiosarjat

## Videopelit

* *[[Grand Theft Auto III]]*, Donald Love (ääni), (2001)
Aarno Aho

**Aarno Vilho Aho**, vuoteen 1906 **Mattson** (3. toukokuuta 1896 Nousiainen – 1. tammikuuta 1987 Turku) oli suomalainen kultaseppä, kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

## Henkilöhistoria
Ahn vanhemmat olivat työmies Matti Vilhelm Aho, aiemmin Mattson, ja Maria Viktoria Elers ja puolisot vuodesta 1922 Hilli Aleksandra Jalonen ja vuodesta 1971 Taimi Lahdelma Lilja. Aho kävi kansa- ja jatkokoulun ja suoritti kulta- ja hopeateosten tarkastusleimatutkinnon 1931. Virallisen mestarinarvon kultasepänammatissa hän sai 1949. Aho oli Suomen Kultaseppä Oy:n palveluksessa, emaloijana 1911–1931, Osuusliike Kultasepän jäsen 1918–1937, Auran Kultaseppä -yhtiön toimitusjohtaja 1946–1971, Pohjolan Kultaseppä Oy:n eli vuodesta 1932 Turun Kultaseppä Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1931, Kultaseppä Helenius Oy:n ja Turussa sittemmin Oy Kulta-Hovi Ab:n toimitusjohtaja vuodesta 1945 ja Auran Kotka Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1953 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1955. Hänellä oli useita oman alansa ja muita luottamustehtäviä.  Hän oli esimerkiksi Suomen Kultaseppien Liiton kunniajäsen vuodesta 1965 ja Turun Kultaseppien yhdistyksen kunniapuheenjohtaja. Kauppaneuvoksen arvonimen Aho sai 1953. Hänet muistetaan myös merkittävänä lahjoittajana muun muassa koulutuksen sekä terveyden ja hyvinvoinnin kohteisiin.

## Julkaisuja
* *Kultasepän käsikirja*, 1945 (muiden kanssa)
* *Auran Kultaseppä Oy: 40-vuotias*, 1953

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* *Oppipojasta valtakunnan oltermanniksi: Aarno Aho 1896–1987*, 1988, Lasse Raustela
Yūma Kagiyama

**Yūma Kagiyama** (; s. 5. toukokuuta 2003) on japanilainen taitoluistelija.

Hän voitti yksinluistelun olympiahopeaa vuoden 2022 talviolympialaisissa Pekingissä pistein 310,05. Kagiyama myös auttoi Japanin joukkueen hopealle luisteltuaan joukkuekilpailun vapaaohjelman ensimmäiseksi.

Kagiyama on kolminkertainen MM-hopeamitalisti. Hän on hallitseva Neljän maanosan mestari. Japanin mestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut kultaa kaudella 2024-2025, hopeaa 2023–2024 ja pronssia 2019–2021. 

Junioreissa hän on saavuttanut nuorten olympialaisten yksinluistelun kultaa vuonna 2020 ja joukkuehopeaa samoissa kilpailuissa. Hän voitti samalla kaudella myös MM-hopeaa ja junioreiden Japanin-mestaruuden.

Kagiyama alkoi luistelemaan 5-vuotiaana. Häntä valmentaa hänen oma isänsä, kolminkertainen taitoluistelun Japanin-mestari Masakazu Kagiyama.

## Huomautukset

## Lähteet
* http://www.isuresults.com/bios/isufs00102339.htm
* https://olympics.com/en/athletes/yuma-kagiyama

### Viitteet
Garfagnana

**Garfagnana** () on historiallis-maantieteellinen alue Keski-Italiassa, nykyään osa Luccan maakuntaa Toscanassa. Se sijaitsee Serchio -joen ylemmässä laaksossa, koillisessa olevan Pohjois-Apenniinien pääharjanteen ja lännessä olevan Alpi Apuanen välissä. Tärkeimmät kaupungit ovat Castelnuovo di Garfagnana ja Barga.

## Historia
Garfagnana oli historiallisesti ligurialaisten (Apuani ja Friniati) ja etruskien asuttama.  Roomalaiset valloittivat alueen vuonna 180 eaa. Karolingien valtakunnan kaatumisen jälkeen vuonna 888 se joutui useiden feodaaliherrojen hallintaan ja joutui myöhemmin guelfien ja gibelliinien väliseen kiistaan. Vuonna 1248 Pyhän Rooman keisari Fredrik II luovutti sen Luccan tasavallalle. 1400-luvulla suuri osa alueesta joutui Ferraran d'Esten perheen hallintaan, ja vuonna 1847 loput osasta sulautui Modenan herttuakuntaan. Italian yhdistymisen myötä Garfagnanasta tuli osa Massa e Carraran maakuntaa, ja vuonna 1923 se siirtyi osaksi Luccan maakuntaa.

## Maantiede
Garfagnana on lähes kokonaan vuoristoinen. Siellä on runsaasti sateita, ja suuri osa siitä on tiheää metsää, jossa kasvaa yleisesti makeakastanjaa, *Castanea sativaa*. Kastanjat ovat olleet viime aikoihin asti tärkeä ravinnonlähde; Farina di Neccio della Garfagnana -kastanjajauholla, on DOP-alkuperämerkintä. Alueen farrolla, Farro della Garfagnanalla, on Indicazione Geografica Protetta -alkuperämerkintä; Alue tunnetaan myös linsseistään ja porcini -sienistään. Se on Garfagnina -nautarodun, Garfagnina -vuohirodun sekä Garfagnina Bianca -lammasrodun alkuperäalue.

Alueen pääkaupunki on Castelnuovo di Garfagnana.

Garfagnanaan ja Lunigianaan iski voimakas maanjäristys 7. syyskuuta 1920. Pahimmat vahingot ja suurin kuolonuhrien määrä olivat Villa Collemandinassa; suurin järistyksen voimakkuus mitattiin siellä ja Fivizzanossa.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* Giulio Ciampoltrini, *Ricerche sugli insediamenti liguri dell'alta valle del Serchio*, julkaisussa "Bollettino di Archeologia", 19-20-21, 1993, pp.&nbsp;39–70. (Italialainen)
* Giulio Ciampoltrini, *L'insediamento etrusco nella valle del Serchio fra IV ja III sek. a.* *C. Concerazioni sull'abitato di Ponte Gini di Orentano*, julkaisussa "Studi Etruschi", LXII, 1996, s.&nbsp;173-210.
* Giulio Ciampoltrini, *Gli Etruschi della Garfagnana.* *Ricerche nell'insediamento della Murella a Castelnuovo di Garfagnana*, Polistampa Firenze 2005 (italia)
* Giulio Ciampoltrini, Paolo Notini, Silvio Fioravanti, Consuelo Spataro, *Gli Etruschi e il Serchio*, I Segni dell'Auser, Bientina 2012, s.&nbsp;80 (italia)
Langhe

**Langhe**; (*Langa* tulee vanhasta murteesta **Mons Langa et Bassa Langa** ) on mäkinen alue Tanaro-joen etelä- ja itäpuolella Cuneon maakunnassa ja Astin maakunnassa Piemontessa, Pohjois-Italiassa.

Langhe on kuuluisa viineistään, juustoistaan ja tryffeleistään – erityisesti Alban valkoisista tryffeleistä. Maaseutu 1900-luvun alkupuolen asussaan, on näkyvästi esillä Beppe Fenoglion ja Santo Stefano Belbossa syntyneen Cesare Pavesen kirjoituksissa.

Osa Langhesta merkittiin 22. kesäkuuta 2014 Unescon maailmanperintöluetteloon sen kulttuurimaisemien ja pitkän viininviljely- ja viininvalmistusperinteiden ansiosta, joita on kehitetty ja mukautettu nykypäiviin asti. Ne ovat todisteita erittäin kattavasta sosiaalisesta, maaseutu- ja kaupunkimaailmasta sekä kestävistä talousrakenteista. Ne sisältävät useita harmoniassa koottuja elementtejä, jotka kuvastavat Langhen historiaa ja ammatillisia osaamista.

Sen viinitarhat ovat erinomainen esimerkki ihmisen luonnollisesta vuorovaikutuksesta ympäristönsä kanssa. Viininviljelyn pitkän asiantuntemuksen ja maltillisen kehityksen perusteella on toteutettu rypälelajikkeiden paras mahdollinen sopeuttaminen maaperään, jossa on erityisiä maaperä- ja ilmastokomponentteja, mikä jo itsessään vaatii merkittävää asiantuntemusta ja on muodostunut siten kansainvälisesti tunnustetuksi huippulaaduksi. Viininviljelymaisema ilmentää myös erinomaisia esteettisiä arvoja, mikä tekee siitä eurooppalaisten viinitarhojen arkkityypin.

Crutin- juusto valmistetaan Langhessa.

Geologiassa mioseenikauden langhian aika on nimetty Langhen alueen mukaan.

## Viininviljely
Tällä alueella tuotettuja DOC- ja DOCG -viinejä ovat mm.

* Arneis
* Barbera d'Alba
* Barolo
* Barbaresco
* Dolcetto d'Alba
* Dogliani
* Dolcetto delle Langhe Monregalesi
* Dolcetto delle Langhe Monregalesi superiore
* Langhe Arneis
* Langhe Chardonnay
* Langhe Chardonnay Vigna
* Langhe Dolcetto
* Langhe Favorit
* Langhe Favourita Vigna
* Langhe Freisa
* Langhe Freisa Vigna
* Langhe Nebbiolo
* Langhe bianco
* Langhe rosso

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tietoja The Langhe Piemontesta
* Langhe ja alue, täydellinen portaali Langhesta, alueesta, kaupungeista ja viineistä. Englanninkielinen versio.
* "Langhe Doc"  dokumenttielokuva kuvattiin Langhen alueella; 2011
* Unescon virallinen valokuvavalikoima
* Täytä Unescon kuvagalleria ennen valintaa
Pataljoonan taisteluosasto

**Pataljoonan taisteluosasto** tai **pataljoonan taktinen ryhmä** (; , BTG) on Venäjän armeijan tyypillinen liikuteltava taisteluyksikkö, johon sisältyy moottoroitua jalkaväkeä ja useita muita aselajeja, kuten taistelupanssarivaunuja, tykistöä ja ilmatorjuntaa. BTG:n koko on yleensä noin 700–800 henkeä, joskus 900.

Pataljoonan taisteluosasto tuli käyttöön vuoden 2012 tienoilla, kun Venäjän maavoimat siirtyi kylmän sodan aikaisesta, divisiooniin ja rykmentteihin perustuvasta organisaatiosta prikaateihin. Ideana on, että yksi varusmiehiä kouluttava prikaati on jatkuvasti valmis lähettämään taisteluun yhden tai kaksi BTG:tä. Elokuussa 2021 Venäjän armeijalla oli ilmoituksensa mukaan käytettävissään noin 170 BTG-osastoa. Tammikuussa 2022 se oli koonnut niitä Ukrainan lähelle 83 ja helmikuussa yli 120, enemmän kuin kolme neljäsosaa käytettävissään olevasta määrästä.

Tyypilliseen BTG:hen voi sisältyä esimerkiksi kolme komppaniaa moottoroitua jalkaväkeä, joka liikkuu 30:llä BMP-2- tai BMP-3-rynnäkköpanssarivaunulla; yksi tai kaksi panssarikomppaniaa, joissa kussakin kymmenen taistelupanssarivaunua (T-72B3, T-80 tai T-90); sekä kranaatinheittimiä, haupitseja, liekinheittimiä, raketinheittimiä ja Pantsir-ilmatorjuntajärjestelmiä. Usean aselajin yhteistoiminnan komentamista BTG-tasolla on pidetty haasteellisena, koska se poikkeaa venäläisen armeijan perinteisestä toimintatavasta.

## Lähteet
Varpaisjärven työväentalo

**Varpaisjärven työväentalo** oli Varpaisjärven kunnan (nykyään osa Lapinlahtea) kirkonkylässä sijainnut työväentalo. 

## Historiaa
Varpaisjärvelle yritettiin perustaa työväenyhdistystä useaan otteeseen 1900-luvun alussa. Vuonna 1906 yhdistykseen liittyi agitaattorin pitämän esitelmän jälkeen 23 ihmistä, mutta toiminta tyrehtyi heti perustamiskokouksen jälkeen. Vuoden 1907 tammikuussa yritettiin uudelleen, ja jäseniä liittyi tällä kertaa mukaan 58. Toiminta lakkasi kesään mennessä. Yhdistystä yritettiin herätellä vielä vuosina 1909 ja 1912, ja yksi lähde mainitsee perustamisvuodeksi vuoden 1910.

Talo valmistui kirkonkylän keskustaan vuonna 1915, toisen lähteen mukaan 1916. Tuolloin yhdistyksessä oli noin 50 jäsentä. Yhden lähteen mukaan yhdistys rakensi toisen talon jo 1920-luvulla, ilmeisesti aiemman tilalle. Vuonna 1930 yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla, ja vuonna 1932 talo pakkohuutokaupattiin Ylä-Savon Osuusliikkeelle, joka myi sen edelleen Varpaisjärven Säästöpankille. Säästöpankki puolestaan myi puolet tontista kunnalle.

Lakkautetun yhdistyksen tilalle perustettiin Varpaisjärven Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys vuonna 1930. Se rakennutti vuokratontille vuonna 1935 tanssilavan, joka purettiin vuonna 1952. 

Vuonna 1947 sosialidemokraattinen yhdistys sai aiemmin pakkohuutokaupatun talon takaisin. Yhdistys päätti kuitenkin vuonna 1950 antaa talon kunnantoimistoksi, ja otti vaihdossa tontin, jälleen kirkonkylän keskustasta. Kunnantoimistoksi päätynyt entinen työväentalo purettiin vuonna 1983. Uusi talo valmistui vuonna 1952, samana vuonna, kun yhdistyksen omistama tanssilava purettiin. Yhdistyksen toiminta oli kuitenkin tappiollista, ja talo täytyi myydä vuoden 1970 alussa Kuopion Osuusliikkeelle. Kyseisen talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Varpaisjärven sosialidemokraattinen työväenyhdistys lakkasi toimimasta vuonna 2012 ja sulautui Lapinlahden sosialidemokraatteihin.

## Rakennus
Ensimmäinen talo oli hirsirakenteinen, mansardikattoinen ja joko 1,5- tai 2-kerroksinen. Vuonna 1952 valmistunut talo oli runkorakenteinen, ja siinä oli lautavuoraus raakaponttilaudasta. Sen alapohja oli teräsbetonia ja välipohjat puuta. Talon pinta-ala oli 397 neliömetriä, tilavuus 2606 kuutiometriä ja korkeus 6 metriä. Kerrosluvuksi on mainittu 1,5. Talossa oli 50 neliömetriä ullakko- ja 40 neliömetriä kellaritilaa. Talo koostui juhlasalista, jossa istumapaikkoja oli 400, näyttämöstä ja ravintolasta. Vuonna 1966 taloon asennettiin sisävessa. Tontilla oli myös 5 x 9 metrin kokoinen ulkorakennus, jossa oli sauna. 

## Lähteet
Teodosi Osmatška

**Teodosi Osmatška** (3. toukokuuta 1895 Kutsivka, Kiovan kuvernementti – 7. syyskuuta 1962 Long Island, New York, Yhdysvallat) oli ukrainalaissyntyinen runoilija, prosaisti ja kääntäjä.

Osmatška kirjoitti ensimmäiset runonsa 1916, mutta hän aloitti kirjallisen uransa varsinaisesti ollessaan opiskelemassa Kiovan aikuiskoulutusinstituutissa 1920–1923. Hän oli kirjallisuusjärjestöjen Aspysin ja Lankan (myöhemmin nimellä MARS) jäsen. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa *Krutša* () ilmestyi 1922, ja kaksi kokoelmaa ilmestyi vielä 1920-luvulla. Hän, kuten muutkin MARSin jäsenet, joutui hyökkäysten kohteeksi, ja hänet pidätettiin ”epäpoliittisten” runojen vuoksi. Hän säästyi teloitukselta heittäydyttyään psyykkisesti sairaaksi. 1930-luvulla hän ei siksi voinut julkaista mitään.

Osmatška pakeni toisen maailmansodan aikana Länsi-Ukrainaan, sieltä Saksaan pakolaisleirille ja viimein Yhdysvaltoihin. Osmatška kärsi kuolemaansa asti vainon seurauksista, mutta hän aloitti kuitenkin kirjallisen uransa uudestaan 1943 Lvivissä, jossa hän julkaisi neljännen runokokoelman *Sutšasnykam* (). Ollessaan pakolaisleirillä Saksassa hän oli kirjallisen järjestön MURin jäsen ja julkaisi eeppisen runon ”Poet” (1946, ) sekä ensimmäisen proosateoksensa *Staršyi bojaryn* (1946, ). Hänen runotuotantonsa päättyi 1950-luvulla julkaistuihin kahteen runokokoelmaan.

Myöhemmässä proosassa Osmatška keskittyi kuvaamaan neuvostohallinnon harjoittamaa Ukrainan tuhoa. Osmatškan maineikkain ja vahvin teos on omaelämäkerrallinen *Rotonda dušohubtsiv* (1956, ), jossa hän kuvaa tuhoavaa valtiota ja osoittaa, että yksilön ainoa pakotie on usein kuolema tai mielensairaus. Osmatška käänsi muutamia Byronin runoja ja Oscar Wilden *The Ballad of Reading Gaol* (1958) sekä William Shakespearea. Hänen runojaan ja proosaansa on julkaistu Ukrainassa neuvostoajan jälkeen, muun muassa valikoidut runot 1991.

## Lähteet
Karisimbi

**Karisimbi** on vulkaanisiin Virungavuoriin kuuluva tulivuori Afrikassa. Se sijaitsee Kongon demokraattisen tasavallan ja Ruandan rajalla Virungan kansallispuiston alueella, noin 29 km koilliseen Kongon demokraattisessa tasavallassa sijaitsevasta Goman kaupungista. Vuoren korkein kohta kohoaa 4507 metrin korkeuteen.

Karisimbin ympäristössä elää gorilloja ja alue on tunnettu eksoottisista kasveistaan. Vuoren rinteiden kasvillisuus voidaan jakaa neljään vyöhykkeeseen alaosien tiheistä metsistä huipun lähes kasvittomaan kraatterialueeseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
The White Lotus

**The White Lotus** on yhdysvaltalainen draamakomediasarja, jonka on luonut, käsikirjoittanut ja ohjannut Mike White. Sarja keskittyy kuvittellisen White Lotus -hotellin vieraisiin ja työntekijöihin, joiden käyttäytymiseen vaikuttavat erilaiset toimintahäiriöt. Sarjan tapahtumapaikka ensimmäisellä kaudella on Havaiji, toisen kaudella Sisilia ja kolmannella kaudella Thaimaa.

Sarjan esittäminen aloitettiin 11. heinäkuuta 2021 HBO-suoratoistopalvelussa. Sarjan oli alun perin tarkoitus jäädä kuusiosaiseksi, mutta positiivisen vastaanoton johdosta HBO päätti tuottaa sille toisenkin kauden, jonka esittäminen alkoi 30. lokakuuta 2022. Kolmas kausi sai ensi-iltansa vuonna 2025 ja neljäs kausi on tekeillä.

Sarjaa on kehuttu sen käsikirjoituksesta, roolisuorituksista ja huumorista. Sarja on palkittu muun muassa viidellätoista Primetime Emmy -palkinnolla ja kahdella Golden Globella.

## Näyttelijät
### 1. tuotantokausi

### 2. tuotantokausi

### 3. tuotantokausi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto 
*
Jens Bilgrav-Nielsen

**Jens Bilgrav-Nielsen** (s. 14. toukokuuta 1936 Ølstrup) on tanskalainen Radikaalin Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1966–1977 ja 1979–1979 sekä toiminut Tanskan energiaministerinä vuosina 1988–1990. Vuosina 1994–1998 hän oli Tanskan valtiontilintarkastaja (*statsrevisor*).
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Jens Bilgrav-Nielsen'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
Mora Tidning

**Mora Tidning** on ruotsalainen vuonna 1893 perustettu sanomalehti. Sen kotipaikka on Mora ja se ilmestyy paperisena kolmesti viikossa. Lehti on poliittisesti sitoutumaton ja kuuluu Bonnier-konserniin.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden kotisivut
Hallitse, Britannia!

**”Hallitse, Britannia!”** on brittiläisen runouden suomennosantologia. Runot on suomentanut Yrjö Jylhä. Antologia on ilmestynyt vuonna 1929, ja sen on kustantanut WSOY. Siitä on julkaistu vuonna 1931 toinen painos ja vuonna 2013 kolmas, näköispainos, jonka on julkaissut Ntamo.

Antologia on Jylhän ensimmäinen suomennosteos. Runot oli julkaistu 1920-luvulla lähinnä *[[Valvoja]]ssa*. Jylhän suomennoksen vastaanotto oli myönteinen, mikä mukaan johtunee siitä, että klassikkosuomennosten julkaisemista arvostettiin ja ne ansaitsivat huomiota, eikä valittuihin runoihin siten kiinnitetty erityistä huomiota.

Nuoren Voiman kriitikko T. S. kiittää vuonna 1930 vuolaasti: ”tämä on minun kirjani, johon minä mielistyin – – kirja sisältää parasta englantilaista runoutta, mitä on olemassa meikäläisen nuoren hyvän runonsuomentajan kääntämänä” ja intoutuu vielä säälimään Brittiläistä kansainyhteisöä: ”Miten järkyttävästi tunnemme, minkä raskaan hinnan Englanti on saanut maksaa maailmanvallastaan”.

## Runot
Lähde:
* Hyvää yötä! George Gordon Byron
* Vanhan merimiehen kertomus Samuel Taylor Coleridge
* Kublai-kaani Samuel Taylor Coleridge
* Viimeinen merirosvo Charles Kingsley
* Tapaus ranskalaissodassa Robert Browning
* Balladi idästä ja lännestä Rudyard Kipling
* Ensimmäinen merilaulu Rudyard Kipling
* Viimeinen merilaulu Rudyard Kipling
* Laulu kolmesta hylkeenpyyntialuksesta Rudyard Kipling
* ”Mary Gloster” Rudyard Kipling
* Kuolleitten laulu Rudyard Kipling
* Kaikki amiraalit Henry Newbolt
* John Winter Laurence Binyon
* Lapsi ja merimies William H. Davies
* Lasteja John Masefield
* Balladi Readingin vankilasta Oscar Wilde

## Lähteet
Ni Hao, Kai-Lan

**Ni Hao, Kai-Lan** on yhdysvaltalainen lastenanimaatiosarja, jossa kuusivuotias tyttö, *Kai-Lan* seikkailee ystäviensä kanssa ja opettaa katsojilleen kiinaa. Sarjaa on Suomessa esitettänyt Nick Jr ja Fox.

## Sarjan hahmoja
Listassa on vain osa sarjan hahmoista.
* *Kai-Lan*, sarjan päähenkilö.
* *Rintoo*, keltainen bengalintiikeri.
* *Tolee*, harmaa koala, joka rakastaa pandoja
* *Hoho*, valkoinen apina. Hän on Kai-Lanin ystävistä pienin. Hän ei aina pysty hallitsemaan tunteitaan ja saattaa saada raivokohtauksia. 
* *Lulu*, pinkki sarvikuono. Hänellä on ilmapallo, joka auttaa tätä lentämään. Eräässä jaksossa hänen talonsa on pilven päällä taivaalla.
* Ye-Ye, Kai-Lanin isoisä. Hän osaa soittaa tuubaa ja pitää myös omenoiden poimimisesta.

## Lähteet
Oleksandr Šapoval

**Oleksandr Mykolajovytš Šapoval** (; 9. helmikuuta 1975 Kiova – 12. syyskuuta 2022 lähellä Majorskea, Donetskin alue) oli ukrainalainen balettitanssija.

Šapoval oli vuosina 2013–2021 balettisolistina Ukrainan kansallisoopperassa. Hän oli kotoisin Kiovasta. Hän sai Ukrainan kunniataiteilijan arvonimen. Šapoval taisteli Ukrainan armeijan palveluksessa Venäjän täysimittaisen hyökkäyksen alettua vuonna 2022. Hän kuoli taistelussa lähellä Majorskea Donetskin alueella 12. syyskuuta 2022.

## Lähteet
Semliki

**Semliki** on Edwardinjärven ja Albertinjärven yhdistävä joki Itä-Afrikan hautavajoaman läntisessä haarassa. Joki saa alkunsa Edwardinjärven luoteispäästä Kongon demokraattisen tasavallan alueelta ja virtaa sitten noin 230 kilometrin matkan pohjoiseen tai koilliseen Albertinjärveen. Joki virtaa Ruwenzorivuorten länsireunaa ja loppuosaltaan muodostaa Kongon demokraattisen tasavallan ja Ugandan välistä rajaa.

Virratessaan Semliki-joki on muodostanut alluviaalitasangon, josta osa kuuluu Virungan kansallispuistoon. Alueella elää erilaisia eläimiä, muun muassa norsuja, virtahepoja, krokotiilejä sekä erilaisia antilooppeja. Joen suisto on kasvanut umpeen *[[Aeschynomene elaphroxylon]]* -hernekasvilajia sekä papyruskaislaa, jonka kasvustot ulottuvat jokisuulta Albertinjärvelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
James Guthrie

**James Guthrie** (s. 1953 tai 1954) on englantilainen musiikkituottaja. Hän on tehnyt pitkään yhteistyötä Pink Floyd -yhtyeen sekä yhtyeestä soolouralle lähteneen Roger Watersin kanssa. Kumpikin yhteistyö on tuonut hänelle Grammy-palkinnon. Guthrie on työskennellyt myös muun muassa Kate Bushin, Judas Priestin, Toton ja Madonnan kanssa.

## Ura
Guthrie aloitti uransa vuonna 1973 harjoittelijana Lontoon Mayfair Studios -yhtiössä. Vuonna 1978 hän alkoi työskentelemään Pink Floydin *[[The Wall]]* -albumin tuottajana ja äänisuunnittelijana. Guthrie sai albumista vuonna 1980 Grammy-palkinnon ja vuonna 1983 BAFTA-palkinnon.

Usean Pink Floyd -albumin lisäksi Guthrie on ollut mukana monella menestysalbumilla, kuten Kate Bushin *[[Hounds of Love]]* (1985), Queensrÿchen *[[The Warning (Queensrÿchen albumi)|The Warning]]* (1984), The Boomtown Ratsin *[[In The Long Grass]]* (1984) ja Toton *[[Past to Present 1977-1990]]* (1990). Guthrie sai vuonna 2016 Roger Watersin albumista *[[Amused to Death]]* toisen Grammy-palkintonsa.

## Lähteet
Demokraattien kansallisen komitean tietovuoto 2016

**Demokraattien kansallisen komitean tietovuodolla 2016** tarkoitetaan vuoden 2016 tapahtumia, jolloin Demokraattisen puolueen Democratic National Committeen (DNC) tietoverkosta vietiin 27&nbsp;000 viestiä ja asiakirjaa, jotka Wikileaks julkisti demokraattien ehdokasvalintakokouksen alla 22. heinäkuuta 2016.

Sähköposteista selvisi että demokraattisen puolueen johto toimi toista presidenttiehdokasta Bernie Sandersia vastaan ja pönkitti Hillary Clintonin ehdokkuutta toimien näin omia sääntöjään vastaan.
Jo aiemmin Politico oli paljastanut että puolueen alueellisen toimintaan kerätyt varat oli siirretty pääasiassa DNC:lle ja Clintonin presidentinvaalikampanjaan.
Demokraattisen puolueen puhemies Debbie Wasserman Schultz joutui eroamaan, samoin puolueen toimitusjohtaja Amy Dacey, talouspäällikkö Brad Marshall ja viestintäjohtaja Luis Miranda. Wasserman Schultzin tilalle astui Donna Brazile. Murrosta on epäilty Venäjän hallintoa.

Huhtikuussa 2018 DNC nosti oikeusjutun, jossa puolue syyttää Hillary Clintonin tappiota Trumpin kampanjan, Venäjän viranomaisten ja WikiLeaksin salaliitosta johtuneeksi.

## Katso myös
* Demokraattien kansallinen komitea

## Lähteet
Eva Sršen

**Eva Sršen** (s. 1951 Ljubljana, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen laulaja. Sršen voitti jugoslavialaisen Jugovizija-laulukilpailun 1970 kappaleella ”Pridi, dala ti bom cvet” ja valikoitui samalla Jugoslavian edustajaksi Eurovision laulukilpailuun 1970. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Sršen sijoittui 11:nneksi 12 kilpailijan joukosta.

Sršen pyrki Jugoslavian euroviisuedustajaksi uudestaan vuonna 1974 kappaleella "Lepa ljubezen", joka sijoittui Jugoslavian karsintana toimineessa Opatija Festival -laulukilpailussa yhdeksänneksi.

## Lähteet
Aspys

**Aspys** () oli ukrainalainen kirjailijajärjestö. Se toimi Kiovassa 1923–1924. Se hajosi 1924, ja useimmat sen jäsenet olivat perustamassa kirjailijajärjestö Lankaa, josta myöhemmin tuli MARS.

## Jäseniä
* Borys Antonenko-Davydovytš
* Marija Halytš
* Myh’ailo Ivtšenko
* Hryhori Kosynka
* Juri Meženko
* Myh’ailo Mohyljanskyi
* Valerijan Pidmohylnyi
* Jevhen Plužnyk
* Maksym Rylskyi
* Mykola Zerov

## Lähteet
Gianni Morandi

**Gianni Morandi** (s. 11. joulukuuta 1944) on italialainen laulaja ja näyttelijä. Vuonna 1962 Morandi sai levytyssopimuksen RCA Italianan kanssa ja saavutti suosiota kappaleella "Fatti mandare dalla mamma". Morandi voitti Canzonissima-festivaalin 1969 kappaleella "Scende la pioggia" sekä 1970 kappaleella "Ma chi se ne importa".

Morandi edusti Italiaa Eurovision laulukilpailussa 1970 kappaleella "Occhi di ragazza" ja sijoittui kahdeksanneksi 12 kilpailijan joukosta. Morandi voitti San Remon musiikkifestivaalit 1987 Enrico Ruggerin ja Umberto Tozzin kanssa kappaleella "Si può dare di più".

## Diskografia
### Studioalbumit
**Gianni Morandi* (1963)
**Ritratto di Gianni* (1964)
**Gianni 3* (1966)
**Per amore... Per magia...* (1967)
**Gianni 4 – Un mondo d'amore* (1967)
**Gianni 5* (1968)
**Gianni 6* (1970)
**Gianni 7* (1970)
**Un mondo di donne* (1971)
**Il mondo cambierà* (1972)
**Jacopone* (1973)
**Il mondo di frutta candita* (1975)
**Per poter vivere* (1976)
**Old Parade Morandi* (1978)
**Abbraciamoci* (1979)
**Cantare* (1980)
**Morandi* (1982)
**La mia nemica amatissima* (1983)
**Immagine italiana* (1984)
**Uno su mille* (1985)
**Le italiane sono belle* (1987)
**Dalla/Morandi* (1988)
**Varietà* (1989)
**Morandi Morandi* (1992)
**Morandi* (1995)
**Celeste azzurro e blu* (1997)
**Come fa bene l'amore* (2000)
**L'amore ci cambia la vita* (2002)
**A chi si ama veramente* (2004)
**Il tempo migliore* (2006)
**Canzoni da non perdere* (2009)
**Bisogna vivere* (2013)
**D'amore d'autore* (2017)

### Livealbumit
**Cantare* (1980)
**Morandi in teatro* (1986)
**Live @RTSI Gianni Morandi* (1999)
**Grazie a tutti, il concerto* (2009)
**Capitani coraggiosi – Il live* (2016)

## Osallistumiset San Remon musiikkifestivaaleihin

## Lähteet
*https://morandimania.it/gianni-morandi-bio.asp

### VIitteet
Mars (kirjailijajärjestö)

**Mars** (, ) oli Kiovassa 1924 nimellä Lanka perustettu kirjallinen järjestö, jonka jäsenet olivat aiemmin kuuluneet Aspysiin. Uusi nimi Mars otettiin käyttöön 1926. Sen jäsenistö koostui kirjallisuuden eri suuntauksia edustavista kirjailijoista, joita yhdisti halu pysytellä erossa virallisesta kirjallisuuspolitiikasta. Useimmat kuuluivat myös *[[Žyttja i revoljutsija]]n* toimituskuntaan. Uusklassistien ohella he jatkoivat pitkään kirjallisuuden politisoinnin vastustamista.

Järjestö jouduttiin lakkauttamaan 1929. Useimmat jäsenet teloitettiin Stalinin vainojen aikana. Osmatška onnistui pakenemaan toisen maailmansodan lopulla, ja Antonenko-Davydovytšia vainottiin hänen kuolemaansa asti (1984). Kaikkien maine puhdistettiin 1980-luvun lopulla, ja heidän tuotantoaan on sen jälkeen julkaistu.

## Jäseniä

* Borys Antonenko-Davydovytš
* Ivan Bahrjanyi
* Dmytro Falkivskyi
* Marija Halytš
* Jakiv Katšura

* Hryhori Kosynka
* Teodosi Osmatška
* Valerijan Pidmohylnyi
* Jevhen Plužnyk
* Borys Teneta

## Lähteet
Latvian parlamenttivaalit 2022

**[[Latvia]]n parlamenttivaalit 2022** järjestettiin 1. lokakuuta, ja niissä valittiin kaikki parlamentin eli Saeiman 100 edustajaa seuraavaksi nelivuotiskaudeksi.

## Tausta ja vaalijärjestelmä
Äänioikeus vaaleissa on kaikilla Latvian kansalaisilla, jotka ovat vaalipäivään mennessä täyttäneet 18. Äänestäjäksi ei tarvitse erikseen rekisteröityä eikä äänestäminen ole pakollista.

Maa on jaettu viiteen vaalipiiriin, joista kustakin valitaan 13–32 edustajaa. Ehdokkaaksi voivat asettua äänioikeutetut vähintään 21-vuotiaat kansalaiset. Myös hakemuksella kansalaisuuden saaneet sekä ulkomailla asuvat kansalaiset saavat asettua ehdokkaaksi. Ehdokkaaksi eivät saa asettua sellaiset henkilöt, jotka ovat työskennelleet Neuvostoliiton hallinnossa, oikeuden vajaavaltaiseksi julistamat henkilöt sekä rikoksesta tuomitut henkilöt.

Vaaleissa noudatetaan suhteellista vaalitapaa avoimilta listoilta. Poliittisiin puolueisiin sovelletaan 5 %:n äänikynnystä. 

## Kannatustutkimukset

## Tulokset

Kaksi päivää vaalien jälkeen presidentti Levits nimitti Krišjānis Kariņšin hallitustunnustelijaksi, jonka tehtävänä oli muodostaa maalle uusi hallitus. Seuraavana päivänä ZZS ilmoitti, ettei se aio tukea Kariņšin muodostamaa hallitusta. Joulukuussa 2022 Kariņšin toinen hallitus aloitti toimintansa: siihen kuuluivat JV, NA ja AS. 

## Galleria

Tiedosto:Voting line in Latvia 2022 (station nr 61).jpg|Äänestäjiä jonottamassa äänestyspaikalle Riiassa
Tiedosto:Ballot paper Latvia-Riga 2022.jpg|Äänestyslipukkeita


## Lähteet
Kaarlo Halme (kauppaneuvos)

**Kaarlo Ilmari Halme** (7. marraskuuta 1902 Kotka – 1. syyskuuta 1961 Lahti) oli suomalainen osuustoimintaliikkeen vaikuttaja ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Halmeen vanhemmat olivat raamisahuri Salomon Halme ja Ida Halme ja puoliso Elina Määttänen. Sistusarkkitehti, huonekalusuunnittelija Risto Halme oli heidän poikansa. Kaarlo Halme kävi kansakoulun 1909–1915 ja Kotkassa ammattikoulun 1915–1917 ja kauppakoulun 1920–1922. Hän suoritti Kulutusosuuskuntien Keskusliiton kirjeopiston osuuskauppakoulun kurssin 1925. Halme oli Kyminlaakson Osuusliikkeen myyjä ja hinnoittelija Kotkassa 1919–1926, Keski-Karjalan Osuusliikkeen myymäläintarkastaja Hiitolassa 1926–1928, Kalajokilaakson Osuusliikkeen toimitusjohtaja Ylivieskassa 1929–1932 ja Lahden Osuuskaupan toimitusjohtaja vuodesta 1932. Halme oli myös Asuntokeskuskunta Lahden Hakan toimitusjohtaja 1941–1956 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä, kuten Lahden kaupunginhallituksen jäsenyys 1940–1945, Kulutusosuuskuntien Keskusliiton hallintoneuvoston jäsenyys 1932–1935 ja edelleen vuodesta 1948 sekä Osuustukkukaupan hallintoneuvoston jäsenyys vuodesta 1944 ja puheenjohtajuus vuodesta 1949. Kauppaneuvoksen arvonimen Halme sai 1953.

## Lähteet
Akeat

**Akeat** (*Dodonaea*) on saippuamarjakasvien (Sapindaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 70–80 lajia.

Akeoita tavataan ympäri maapallon lämpimillä ja trooppisilla alueilla.

## Lajeja
* *[[Dodonaea adenophora]]*
* *[[Dodonaea aptera]]*
* *[[Dodonaea baueri]]*
* *[[Dodonaea divaricata]]*
* *[[Dodonaea ericoides]]*
* *[[Dodonaea humifusa]]*
* *[[Dodonaea peduncularis]]*
* *[[Dodonaea pinifolia]]*
* *[[Dodonaea pinnata]]*
* *[[Dodonaea tenuifolia]]*
* *[[Dodonaea triangularis]]*
* *[[humala-akea|Dodonaea viscosa]]* – humala-akea

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Akeat – ''Dodonaea''
Elias Saura

**Kustaa Elias Saura**, aiemmin **Selenius** (17. huhtikuuta 1898 Pöytyä – 23. lokakuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen yritys- ja järjestöjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

## Henkilöhistoria
Sauran vanhemmat olivat maanviljelijä, kanttori-urkuri Kaarle Emil Saura, aiemmin Selenius, ja Ida Eufemia Ketola ja puoliso vuodesta 1940 Lempi Irene Saloranta. Saura kävi Päivölän maamieskoulun 1922 ja Mustialan maamiesopiston 1923–1924. Hän osallistui Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan laboratoriotöihin ja seurasi luentoja 1928–1933. Opintomatkoja Saura teki useisiin eri maihin. 

Saura oli Perä-Pohjolan maanviljelysseuran rajaseutukonsulentti 1925, Pienviljelijäin Keskusliiton piirikonsulentti Uudellamaalla 1926–1927, Kulutusmaidontuottajain Liiton sihteeri 1927–1937 ja toiminnanjohtaja 1937–1944, Etelä-Suomen Osuusteurastamon toimitusjohtaja 1941–1959, Suomen Maitopropagandatoimiston toiminnanjohtaja 1929–1939, Helsingin kaupungin kansanhuollon johtaja 1939–1941 ja Tuottajain Lihakeskuskunnan toimitusjohtaja 1948–1949. Saura oli lisäksi *Maito*-lehden toimitussihteeri 1927–1944, *Kodin Maitokirja* -julkaisusarjan toimitussihteeri 1929–1934, *Osuusteurastamo*-lehden päätoimittaja 1948–1949 ja *Maamiehen lääke* -lehden päätoimittaja 1961–1971. Hän oli Medvastön tilan omistaja Kirkkonummella 1936–1944 ja Pikku-Siikajärven tilan omistaja vuodesta 1946.

Sauralla oli lukuisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä, mukaan lukien Maidon hintaneuvottelukunta, Kotieläintuotteiden mainostoimikunta, Lihataloudellinen Yhdistys, Helsingin meijeriyhdistys, Maitoliikkeiden luottamusvaliokunta, Maito- ja kermakauppakartellin luottamusvaliokunta, Helsingin Maidontarkastusyhdistys, valtion moottoriajoneuvotoimikunta, Lihanhankintayhdistysten liitto, Kulutusmaidontuottajain Liitto, Helsingin maitoliikkeiden luottamusvaliokunta, Liiketyönantajain Keskusliitto, Pellervo-Seuran taloudellinen neuvottelukunta ja Maataloustuottajain Keskusliiton teuraskarjakaupallinen keskustoimikunta. Hän oli Walter Ehrströmin nimeä kantavan säätiön perustajia ja hallituksen jäsen vuodesta 1958.  Kauppaneuvoksen arvonimen Saura sai 1953.

Maanviljelijä, kansanedustaja Kalervo Saura oli Elias Sauran veli.

## Julkaisuja
* *Maidon hintaneuvottelukunta ja sen merkitys Helsingin maitomarkkinoille*, 1936
* *Maidontarkastustoiminnasta Helsingissä tuottajain näkökannalta arvosteltuna*, 1936
* *Kulutusmaidontuottajain Liitto 1926–1936*, 1937

## Lähteet
Niinivedenpään työväentalo

**Niinivedenpään työväentalo** (myös **Niiniveden työväentalo**) oli Vesannon kunnan Niinivedenpään kylässä sijainnut työväentalo. Talo tuhoutui tulipalossa vuonna 1995. 

## Historiaa
Niinivedenpään työväenyhdistys perustettiin 3.1.1909. Perustavassa kokouksessa yhdistykseen liittyi 25 jäsentä, ja yhdistys päätettiin liittää sosialidemokraattiseen puolueeseen. Jäsenistöstä oli aluksi enemmistö torppareita ja muita tilattomia maatyöläisiä, mutta pian osuudet laskivat ja käsityöläisten ja ammattitaidottomien työmiesten osuudet sen sijaan kasvoivat. Vuonna 1914 yhdistyksellä oli 75 jäsentä, joista hieman yli puolet erilaisia maatyöläisiä. Tuolloin se oli myös Vesannon suurin työväenyhdistys. 

## Rakennus
Vuonna 1911 yhdistys osti rantatontin meijerin vierestä ja alkoi rakentaa siihen taloa. Vihkiäiset pidettiin 28. syyskuuta 1913. Talo jäi pian ahtaaksi, ja sitä laajennettiin vuonna 1926. Talo oli hirsirakenteinen, yksikerroksinen ja pinta-alaltaan laajennuksen jälkeen 198 neliömetriä. Sen korkeus oli 7 metriä. Juhlasalissa oli 130 istumapaikkaa. Vuonna 1927 Vapaus -lehti kertoi, että talon kaikkien seinien alaosaan oli asennettu Enson pahvi, joka oli "tammeksi maalattu". Juhlasalin ja eteisen laipiot oli maalattu valkeiksi. Ikkunapuut sisältä ja ulkoa oli myös maalattu valkeiksi. Juhlasalin uunit oli maalattu keltaisiksi, ja kaikkien huoneiden lattiat oli maalattu. Seinät oli "pelkotettu" ja rakennuksen vanhempi osa uudelleen katettu.

Taloon vedettiin sähköt vuonna 1954, vesikatto uusittiin 1949 ja aaltopeltikatto asennettiin 1963. 1980-luvun lopulla talo oli vielä hyväkuntoinen.

## Toimintaa työväentalolla
30. syyskuuta 1934 yhdistys aikoi järjestää 25-vuotisjuhlat omalla talollaan, mutta ne kiellettiin viime tipassa paikkakunnalla sattuneen poliotapauksen vuoksi. Samaan aikaan suojeluskunnan ja lottien sallittiin kuitenkin pitää arpajaisia nuorisoseurantalolla, joten kiellon arveltiin olleen poliittinen. Vuonna 1939 30-vuotisjuhlat sen sijaan onnistuivat, ja ohjelmassa oli muun muassa puheita, näytelmä, soittoa ja tanssiaiset.

Talo säilyi Niinivedenpään työväenyhdistyksen hallussa loppuun saakka, vaikka oma käyttö olikin vähäistä. Loppuaikoina talossa oli vuokralla urheiluvaateompelimo. Tammikuussa 1995 talo tuhoutui tulipalossa käytännössä korjauskelvottomaksi.

## Lähteet
Harinkaan työväentalo

**Harinkaan työväentalo** oli Vesannon kunnan Harinkaan kylässä sijainnut työväentalo. Talo myytiin yksityiskäyttöön vuonna 1975. 

## Historiaa
Harinkaan Työväenyhdistys (31.10.1920 saakka Vesijärven Työväenyhdistys) perustettiin vuonna 1906. Pian perustamisen jälkeen yhdistystoiminta kuitenkin hiipui, sillä jo vuonna 1909 ”kuollut” yhdistys päätettiin "herättää eloon". Mahdollisesti tämän jälkeen yhdistys osti vuokratontilla olleen torpan. Torppa oli pieni, ja siinä pystyttiin järjestämään kokouksia, mutta ei iltamia. Yhdistys myi torpan Osuusliike Savolle myymälätiloiksi voitolla. Nimenvaihdoksen jälkeen yhdistys ryhtyi hankkimaan uutta taloa. Puutavarayhtiön metsään jättämistä ”alimittaisista” puista, jotka eivät kelvanneet tukkipuiksi, alettiin rakentaa 19 x 9 metrin suuruista taloa. Hirret saatiin veistettyä ja kehikko koottua talven 1920–1921 aikana, ennen kuin rahat loppuivat.

Vuonna 1921 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja vuonna 1923 rakennuskehikko takavarikoitiin. Vuonna 1924 perustettu, Työväen Urheiluliittoon kuulunut Voimistelu- ja Urheiluseura Elo onnistui ostamaan kehikon kesällä 1925, ja rakennustyöt jatkuivat niin, että talon tupaantuliaisia vietettiin keväällä 1926. Vuokratontin omistus oli kuitenkin muuttunut, ja uusi omistaja ei suostunut jatkamaan tontin vuokraa. Lopulta Voimistelu- ja Urheiluseura Elo lakkautti itsensä vuoden 1930 alussa ja myi talon edellisenä vuonna perustetulle Harinkaan Sosialidemokraattiselle Työväenyhdistykselle. Talo siirrettiin hevosvoimin uudelle tontille, ja kesäkuun 13. päivänä vuonna 1930 sosialidemokraattinen yhdistys pääsi kokoontumaan talolla. Talo oli yhdistyksen käytössä 1960-luvulle saakka. Vuonna 1975 se myytiin yksityiselle kesäasunnoksi, missä käytössä se oli vielä vuonna 1988. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. 

## Rakennus
Talo oli hirsirakenteinen, ja sen pinta-ala oli 172 neliömetriä. Taloon kuului eteinen, keittiö, juhlasali ja näyttämö. Tontille rakennettiin erikseen myös putka. Sähköt taloon vedettiin vuonna 1954. 

## Lähteet
Vesannon Kuuslahden työväentalo

**Kuuslahden työväentalo** oli Vesannon kunnan Kuuslahden kylässä sijainnut työväentalo. 

## Historiaa
Kuuslahden työväenyhdistys perustettiin 14. huhtikuuta 1907. Talo valmistui vuonna 1913. Rakennus oli alun perin Kiesimän Karhun tilalla tallina, mistä se siirrettiin uudelle paikalle. Vuonna 1920 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja vuonna 1923 talo takavarikoitiin. Yhdistyksen jäsenet perustivat uuden yhdistyksen nimellä Etelä-Vesannon Työväenyhdistys vuonna 1928 ja saivat ilmeisesti talon jälleen haltuunsa. Kommunistilakien nojalla myös tämä yhdistys kuitenkin lakkautettiin vuonna 1931.

Vuonna 1931 paikkakunnalle oli perustettu myös Kuuslahden Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys. Kun työväentalo kommunistilakien nojalla pakkohuutokaupattiin, sosialidemokraattinen yhdistys osti sen.

Jo vuonna 1930 *[[Suomen Sosialidemokraatti]]* kuitenkin kirjoitti, että työväentalon aiemmin ”vallanneet” kommunistit olivat luovuttaneet sen Etelä-Vesannon Sosialidemokraattiselle Työväenyhdistykselle. Kyseisen yhdistyksen perustamisesta uutisoitiin jo vuonna 1928. Se oli perustettu ”kommunistien valtaaman ja sittemmin lakkautetun yhdistyksen tilalle”. Nimet Etelä-Vesannon Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys ja Kuuslahden Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys tarkoittavat todennäköisesti samaa yhdistystä. Talo päätyi siis joka tapauksessa 1930-luvun alussa sosialidemokraattisen yhdistyksen haltuun. Vuonna 1934 yhdistyksellä sanottiin olleen viime vuosina vaikeuksia, mutta taloa oli saatu kunnostettua ja tanssit järjestettyä. Yhdistys kuitenkin kärsi edelleen talousvaikeuksista ja joutui ilmeisesti vielä 1930-luvun aikana myymään talon paikalliselle nuorisoseuralle. 

Aiemmin kommunistisena lakkautettu Etelä-Vesannon Työväenyhdistys herätettiin jälleen henkiin sotien jälkeen. Se onnistui hankkimaan talon taas itselleen. Vuosien 1947–1948 aikana taloa korjattiin talkootyönä. 1980-luvulla talo ja tontti myytiin yksityisomistukseen. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

## Rakennus
Talon pinta-ala oli 204 neliömetriä, ja se oli hirsirunkoinen. Kate oli osittain päreestä ja osittain kattohuovasta. Sisäseinien alaosat olivat kovalevyä, yläosat ”oulutapettia” ja sisäkatto paneelia. Talossa oli eteinen, juhlasali ja keittiö.

## Lähteet