open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kirjolan kartano

**Kirjola**, toisinaan myös Ala-Kirjola, on Viipurin läänin Johanneksen kunnassa Vaahtolan kylässä sijainnut suurtila. Se sijaitsi Suomenlahden rannalla kolmisen kilometriä Vaahtolan ja Johanneksen asemakylän eteläpuolella. Nykyisin Kirjolan paikalla sijaitsee Johanneksen eli Sovetskin kunnan Landyshevkan asuinaluetta.

Kirjola on kuulunut muun muassa Alfthan-aatelissuvulle. Kuvernementtisihteeri ja tukkukauppias Anton Alfthan (1792–1854) perusti vuonna 1829 Kirjolan kartanoon Suomen ensimmäisen kynttilätehtaan, joka oli Havin kynttilätehtaan edeltäjä. Vuosikymmenen toiminnan jälkeen tehdas laajeni työllistämään 20 henkilöä. Kahdenkymmenen toimintavuoden jälkeen Alfthan siirsi kynttilätehtaan Viipuriin Havin kaupunginosaan.

Anton Alfthanin jälkeen omistajana oli hänen poikansa kenraaliluutnantti Georg von Alfthan (1828–1896). Hänen jälkeensä tilaa omisti muutaman vuoden kenraali Andreas Hintze (1827–1898).

Kirjola on erityisesti tunnettu historiastaan Nobel-suvun omistuksessa. Kartano kuului 1890-luvulta alkaen kuuluisan ruotsalaisen kemistin Alfred Nobelin veljen Ludvig Nobelin (1831–1888) leskelle Edla Nobelille (1848–1921). Ludvig Nobel oli hankkinut omaisuutensa perustamalla Venäjälle öljyteollisuuden. Kirjola toimi aluksi rikkaiden Nobelien kesänviettopaikkana. Ludvig Nobelin perheenjäsenet muuttivat Venäjän vallankumouksen (1918) jälkeen Pietarista asumaan kartanoon, sillä bolsevikit takavarikoivat tuolloin Nobelien omistukset Venäjällä.

Edla Nobelin aikana 1900-luvun alussa Kirjolan kartanoon rakennettiin 1907–1908 vanhan puretun päärakennuksen tilalle uusi jugendtyylinen kartanorakennus. Linnamaisen kartanon piirsi suomalainen arkkitehti Armas Lindgren. Tiilirakenteisessa kartanossa oli 24 huonetta. Päärakennus tuhoutui talvisodan loppuvaiheessa 1940, kun suomalaiset joukot polttivat ja hävittivät vetäytyessään suurimman osan kartanosta. Jäljelle siitä on jäänyt graniitista rakennettu kaivorakennus ja osittain myös entiset tallit (tiilirakenteinen hevostalli on rakennettu 1910). Kartanoa ympäröi 1930-luvun alussa 19 hehtaarin laajuinen hoidettu puutarha- ja puistoalue. Sen alueella oli Nobelien aikana myös pieni saari, jossa viljeltiin eksoottisia kasveja ja hedelmäpuita.

## Lähteet
* Suomen maatilat osa IV. Luku Viipurin lääni, palstat 48–50. Werner Söderström osakeyhtiö, Porvoo, 1932.
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Transvestiittinen fetisismi

**Transvestiittinen fetisismi** on seksuaalinen erityismieltymys tai parafilia, jossa yleensä heteroseksuaalinen mies pukeutuu naiseksi kiihottuakseen seksuaalisesti. Tyydyttäessään itseään mies näkee itsensä samanaikaisesti sekä miehenä että naisena. Naisilla tila on hyvin harvinainen.

Transvestiittinen fetisismi eroaa muusta transvestisuudesta, ristiinpukeutumisesta ja transsukupuolisuudesta siinä, että siihen kuuluu aina seksuaalinen kiihottuminen. Joskus transvestiittisen fetisistin motiivi voi muuttua seksuaalisen kiihottumisen tavoittelusta ahdistuneisuuden pakonomaiseksi itsehoidoksi. Transvestiittinen fetisismi on nykyisen tautiluokituksen mukaan sukupuolinen kohdehäiriö siinä tapauksessa, jos henkilö itse kärsii halustaan pukeutua naiseksi. Aiemmin tila luokiteltiin aina häiriöksi.

Yhdysvaltalaisen DSM-5-tautiluokituksen mukaan transvestiittiseen fetisismiin (nykyisin nimeltään lyhyemmin *transvestismi*) voi kuulua fetisismi, jossa seksuaalisen kiihotuksen aiheuttavat tietyt kankaat, materiaalit tai vaatekappaleet. Tilaan voi kuulua myös autogynefilia, jossa mies kiihottuu seksuaalisesti naisena olemisen ajatuksesta tai mielikuvista. Joidenkin tutkijoiden mukaan autogynefilia on jopa kaiken transvestismin taustalla ja joskus myös transsukupuolisuuden taustalla.

Transvestiittinen käytös alkaa useimmiten lapsuudessa tai murrosiässä. Aluksi henkilö voi harjoittaa sitä yksin ja salassa muilta. Aikuisiällä jotkut harrastavat sitä julkisesti tai partnerin kanssa.

Noin alle kolme prosenttia miehistä ja alle puoli prosenttia naisista on kertonut kyselytutkimuksissa kiihottuneensa vähintään yhden kerran ristiinpukeutumisesta.

Transvestiittiset fetisistit ovat tutkimusten mukaan kokeneet keskimääräistä useammin eron vanhemmistaan, seksiä oman sukupuolen kanssa, sekä hyperseksuaalisuutta, tavallista herkempää seksuaalista kiihottumista, pornografian käyttöä, itsetyydytystä, kiihottumista kivusta seksin aikana, paljastelua ja tirkistelyä.

## Lähteet
Näkymä ikkunasta Le Grasissa

**Näkymä ikkunasta Le Grasissa** on heliografinen kuva ja vanhin säilynyt kameravalokuva. Sen otti ranskalainen keksijä Nicéphore Niépce vuonna 1827 Saint-Loup-de-Varennesissa, Ranskassa. Kuva esittää osia hänen maatilastaan ja ympäröivästä maaseudusta. 

## Lähteet
Kineettinen teoria

**Kineettinen teoria** on teoria, joka selittää lämmön ja lämpötilan, sekä aineen muut fysikaaliset ominaisuudet sen rakennehiukkasten liikkeen kautta. Erityisesti sillä voidaan viitata seuraaviin teorioihin:
* Kineettinen kaasuteoria
* Törmäysteoria, kemiallisten reaktioiden kineettinen teoria

## Viitteet
Sitdíq Aydarov

**Sitdıyq Xänif ulı Aydarov** (oik. *Räxmätullin,* , ; 25. joulukuuta 1895 - 13. syyskuuta 1938) oli tataaritaustainen neuvostoliittolainen näyttelijä ja oopperalaulaja (baritoni). Aydarov syntyi kylässä *Çırşı*, Vysokogorskin alueella, Tatarstanissa. Hänen kiinnostus musiikkiin alkoi jo lapsena. Häntä opetti muun muassa tunnettu kazanilainen laulaja Felix Ošustovitš. Aydarovin ensimmäinen merkittävämpi esiintyminen oli musiikillisen draaman *[[Ğaliyäbanu|Ğaliyäbanun]]* hahmo "Xälil". Hän aloitti kiertelevässä teatteriryhmässä *[[Säyär]]*. Viimeiset vuotensa Aydarov työskenteli Moskovan konservatorion "tataariooppera studiossa". Aydarovin menehdyttyä nuorena hänen uransa päättyi lyhyeen, mutta häntä on kutsuttu yhdeksi tataarilaisen teatterin vaikuttavammaksi tekijäksi. Kazanissa on Aydarovin mukaan nimetty katu.

## Perhe

* Vaimo: Galija Mutygullovna Kaibitskaya, oopperalaulaja
* Poika: Sayyar Sitdikovitš Aidarov, arkkitehti

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ситдыйк Айдаров / Күренекле артист / Ситдик Айдаров / Выдающийся артист театра, оперный исполнитель
Powerparkin ravirata

**Powerparkin ravirata** on Alahärmässä sijaitseva Suomen uusin ravirata. Rata kuuluu Hippoksen luokittelussa kesäratojen joukkoon. Ravirata valmistui keväällä 2016 Powerparkin lähistölle, Valtatie 19 toiselle puolelle kuin huvipuisto. Radan kaarteet ovat loivat, korkeuseroja ei ole, loppusuora on pitkä ja kallistukset mahdollistavat nopean ravin myös kaarteissa. Rata-alueella on 100 valjastuskarsinaa, jossa hevoset voivat myös yöpyä. Lämminveristen rataennätys on Colibri Jetin 9,8a (2024) nimissä, ja vastaavasti kylmäveristen ennätyksen on ravannut Costello 19,3a (2018). Härmässä on kilpailukäytössä edelleen myös vanha ravirata kilometrin päässä Power Parkin radasta, mutta viime vuosina sille myönnetyt ravipäivät on ravattu Power Parkin radalla.

Raviradalla on 2022 kuusi kilpailupäivää, joista kaksi kuuluu juhannuksen kaksipäiväiseen ravitapahtumaan. Juhannuslauantaina on viime vuosina ravattu myös Veikkauksen Toto75 -pelin kohdelähdöt.

Raviradan historiassa ensimmäiset palkinnot valjakoille jaettiin 7.5.2016 kun radalla järjestettiin paikallisravit. Ensimmäinen voittaja valjakko oli shetlanninponi Niemenpellon Miner ja veteliläinen Sini Haapasalo. Yleisöä paikalle oli saapunut noin tuhat.

## Nordic King
Ensimmäinen kansainvälinen ravitapahtuma Power Parkin raviradalla järjestettiin juhannuksena 24.–25.6.2016. Nordic King -nimeä kantava kilpailu oli aluksi kaksiosainen, kylmäveriset kohtasivat radalla peräkkäisinä päivänä. Ensi kerran juhannusaattona ja toisen kerran juhannuspäivänä. Voittajalle jaettava kylmäveristen ykköspalkinto on 50&nbsp;000 euroa. Vuonna 2018 kilpailu muuttui kutsukilpailuksi ja yhden lähdön mailin kilpailuksi autolähetyksellä. Koronan kurittamana vuonna 2020 kilpailu ajettiin pienemmällä palkinnolla eri nimisenä pelkästään kotimaisin voimin.

Nordic King voittajat

## Lähteet
Garmisch-Partenkirchenin junaturma

**Garmisch-Partenkirchenin junaturma** sattui 3. kesäkuuta 2022, kun kaksikerroksinen aluejuna suistui raiteilta Garmisch-Partenkirchenin pohjoispuolella Saksan eteläosassa.

Onnettomuudessa kuoli viisi ihmistä sekä 68 loukkaantui, joista 16 vakavasti. Viisi matkustajavaunua suistui raiteilta Burgrainin kaupunginosassa sijaitsevan Loisachauenin lähistöllä sijaitsevassa mutkassa, ollessaan matkalla Garmisch-Partenkirchenin aseman ja Farchantin aseman välillä. Sähköveturi oli työntävässä junakokoonpanossa junan perässä ja junaa ohjattiin etummaisena olleesta ohjausvaunusta.

Kolme keskimmäistä vaunua liukui penkereelle valtatie 23:n ja valtatie 2:n risteyksen vieressä Farchantin tunnelia lähestyttäessä

Neljä 32-, 39-, 51- ja 70-vuotiasta naista sekä 14-vuotias poika saivat surmansa. Kaksi naisista oli pakolaisia Ukrainasta.

Onnettomuus tapahtui viimeisenä perjantaina ennen helluntaipyhää, joten junassa oli paljon lapsia.

## Pelastustoimet
Junassa olleet sotilaat pystyivät antamaan ensiapua. Suistumisen sijainti aivan päätien vieressä mahdollisti hälytysajoneuvojen nopean tulon paikalle.

Paikalle saapui kuusi pelastushelikopteria. Kevyesti loukkaantuneet vietiin paikalliseen rakennukseen hoidettavaksi. Junaliikenne keskeytettiin Oberaun aseman ja Garmisch-Partenkirchenin aseman välillä. 

## Tutkinta
Liittovaltion rautatieonnettomuuksien tutkintaviranomainen (Bundesstelle für Eisenbahnunfalluntersuchung, BEU) aloitti tapahtumien kulun tutkinnan myöhemmin samana päivänä kuin onnettomuus tapahtui.

Weilheimin poliisilaitos perusti München II -syyttäjänviraston alaisuudessa toimivan noin 50-jäsenisen erityiskomission, jonka tehtävänä oli tutkia rikosoikeuden mahdollista soveltamista onnettomuuteen. Toimikunnan nimeksi tuli "Soko Zug", joka on lyhenne sanasta "Sonderkommission" ("erityiskomissio") ja jälkimmäinen saksankielinen sana "juna".

Lisäksi syyttäjänvirasto antoi riippumattoman ulkopuolisen konsultin tehtäväksi laatia onnettomuutta analysoivan asiantuntijalausunnon.

Juna takavarikoitiin tutkimuksia varten; jo varhaisessa vaiheessa telit tutkittiin tarkkaan.

Suistumispaikasta etelään päin muutaman sadan metrin pituinen rataosuus purettiin tutkimuksia varten, ja se myös turvattiin.

Lähistöllä varastoidut telit ja romuttuneet vaunut ovat sittemmin olleet poliisin vartioimina, samoin kuin veturi ja viimeiset vaunut, jotka olivat vielä jäljellä raiteella ennen niiden poisviemistä. 

Tutkinta keskittyi nopeasti kiskoihin ja teliin, ja teknisiin vian mahdollisuuden takia.

Jo varhaisimmassa tutkinnassa kävi poliisin tietojen mukaan ilmi, että onnettomuuspaikalla oli noudatettu sallittua nopeusrajoitusta.

Kesäkuun 7. päivänä syyttäjänvirasto "München II" ilmoitti aloittaneensa esitutkinnan kolmea Deutsche Bahnin työntekijää vastaan perustellun epäilyn perusteella tuottamuksellisesta kuolemantuottamuksesta.

## Lähteet
Llyrin linna

**Llyrin linna** () on yhdysvaltalaisen kirjailijan Lloyd Alexanderin vuonna 1966 julkaisema nuorten fantasiakirja, joka on viisiosaisen *[[Prydainin kronikka]]* -sarjan kolmas osa. Gummerus julkaisi Ritva-Liisa Pilhjertan suomennoksen vuonna 1989.

Lähes kaikki Prydainissa esiintyvät paikannimet ovat lainattu historiallisista tai mytologisista paikoista; esimerkiksi *Llyrin linnassa* yhtenä keskeisenä tapahtumapaikkana esiintyvä Monan saari viittaa *Ynys Mônisiin*, joka on Irlanninmeressä sijaitsevan Angleseyn saaren walesilainen nimi.

## Juoni
Prinsessa Eilonwy, viimeisin Llyrin suvusta syntynyt lumoojatar, kohtaa väistämättömän koettelemuksen tulla nuoreksi naiseksi samalla kun nuori Taran seuraa häntä hänen matkallaan Monan saarelle kuninkaalliseen hoviin; samaan saareen, jossa Eilonwyn esivanhempien koti sijaitsi ja jossa hänen olisi tarkoitus jatkaa opintojaan prinsessana. Pian hänen saapumisensa jälkeen pahan noidan Achrenin käskystä petollinen hovimarsalkka Magg kätyreineen sieppaavat Eilonwyn, Achrenin halutessa käyttää häntä osana koko Prydainin alistamiseen. Taran lähtee pelastusretkelle mukanaan Gurgi, bardi Fflewddur Flam ja prinsessan kihlatuksi tarkoitettu tohelo mutta hyväntahtoinen prinssi Rhun, kohdaten matkansa aikana muun muassa jättiläiskissa Llyanin ja maan alle itsensä vanginneen ahneen pelkurin Glewin. Seikkailun aikana paljastuu lisää Eilonwyn perinnöstä ja hänen muinaisen sukunsa entisestä kodista, Caer Colurin linnasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Llyrin linna Kirjasampo-sivustolla
Westmaninmuorin tupa

**Westmaninmuorin tupa** on Pietarsaaressa sijaitseva historiallinen rakennus. Anna Lena Westmanin koulu toimi tuvan vintillä vuosina 1794–1828. Suomen kansallisrunoilija, Johan Ludvig Runeberg kävi ensimmäiset kouluvuotensa Westmaninmuorin koulussa vuosina 1810–1812. Tuvassa on näyttely Runebergin ajasta Pietarsaaressa.

Vuonna 1936 tupaa siirrettiin 14,5 metriä länteen. Lahonneet osat korvattiin puretusta Boholmin tuvasta. Tiilikaton tupa sai Visasmäellä puretusta Lingonbladin talosta. Tuvan vahtimestariasunnoksi säilytettiin alkuperäisellä paikalla sijainnut kaksikerroksinen Silfverbergin tupa 1700-luvulta. Näiden kahden 1700-luvun kiinteistön suojelu vahvistettiin myöhemmissä asemakaavoissa.

## Lähteet
* Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman: *Pietarsaaren historia osa IV*. Pietarsaaren kaupunki, 2002

### Viitteet
John Desmond Bernal

**John Desmond Bernal** (10. toukokuuta 1901 Nenagh, Tipperaryn kreivikunta, Irlanti – 15. syyskuuta 1971 Lontoo) oli irlantilais-brittiläinen fyysikko. Hän oli molekyylibiologiaan sovelletun röntgenkristallografian ja rakennebiologian uranuurtajia.

## Elämä ja ura
Valmistuttuaan Cambridgen yliopistosta vuonna 1922 Bernal työskenteli William Braggin alaisuudessa Davy-Faradayn laboratoriossa Lontoossa ennen kuin hän muutti takaisin Cambridgeen vuonna 1927. Bernal tomi professorina Lontoon yliopiston Birkbeck Collegessa vuosina 1938–1968. Toisen maailmansodan aikana Bernal osallistui Normandian maihinnousun suunnitteluun.

Cambridgessa Bernal käynnisti molekyylien rakennetta koskevan röntgentutkimusohjelman, jonka tuloksena hänen oppilaansa ja työtoverinsa Rosalind Franklin, Dorothy Hodgkin, Aaron Klug ja Max Perutz tekivät Nobel-palkittuja löytöjä. Bernalin Cambridgen ajan tutkimusohjelmaa on kutsuttu modernin molekyylibiologian synnyksi. 

Bernal oli Ison-Britannian kommunistisen puolueen jäsen 1920- ja 30-luvuilla. Hän kampanjoi tieteen yhteiskunnallisen vastuun, aseistariisunnan ja Maailman rauhanneuvoston puolesta. Hänen tunnetuimpia populaariteoksiaan olivat *The Social Function of Science* (1939) ja *Science in History* (1965). Bernalille myönnettiin Royal Medal vuonna 1945 ja Leninin rauhanpalkinto vuonna 1953. Hän oli Royal Societyn ja useiden itäblokin maiden tiedeyhteisöjen jäsen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Säyär

**Säyär** (Сәйяр, ven. Сайяр: *Saijar*) oli 1906-1907 aikana perustettu ensimmäinen ammatillinen tataarilainen teatteriryhmä, josta lopulta muodostui nykyinen Galiaskar Kamalin akateeminen tataariteatteri.   

## Historia
Säyär sai varsinaisen alkunsa vuonna 1907. Silloin vielä eri nimeä käyttävä ryhmä esitti Orenburgissa Aleksandr Ostrovskin näytelmän, Ilyasbek Kudashev-Ashkazarskyn vetämänä. Saman vuoden kesäkuussa ryhmä kiersi Volgan alueen kaupunkeja. Näihin aikoihin muun muassa Säxipcamal Ğizzätullina-Volzhskaja liittyi mukaan.

Ğabdulla Kariev korvasi Kudashev-Ashkazarskyn tämän lähdettyään ryhmästä. Hänen johtamana Säyär esitti vuoden 1908 tammikuussa Ğaliäsgar Qamalin näytelmän Uralskissa, joka oli suuri menestys. Kevät-kesä aikana ryhmä kiersi Krimin aluetta ja Pohjois-Kaukasiaa. Nižni Novgorodissa he esiintyivät menestyksekkäästi azerilaisen näyttelijän Hüseyn Ərəblinskin kanssa. 

Säyär lopulta asettui Kazaniin. Sieltä he lähtivät kiertueelle ja esiintyivät viikoittain. 

Helmikuun vallankumouksen jälkeen, vapauduttuaan sensuurilaeista, Säyär esitti oman ennätysmäärän esityksiä.

Karievin kuoltua vuonna 1920, johtajuus siirtyi hetkellisesti Kärim Tinçurinille, kunnes hän meni muualle; Tinçurin aloitti työt kazanilaisessa teatterissa, joka nykyään tunnetaan Galiaskar Kamalin akateemisena tataariteatterina. Teatteri muodostui Säyär-ryhmän jäsenistä, joita Tinçurin otti mukaansa työskentelemään vuonna 1922.

Säyär toimi inspiraationa muillekin ryhmille. Vuonna 1912, Ğizzätullina-Volzhskaja perusti *Nur-ryhmän* Ufassa ja vuonna 1915 Wäliulla Mortazin-Imansky perusti Orenburgissa ryhmän *Şirqät*.

## Lähteet

* Театральная энциклопедия (в 6 томах). Т. 4: Нежин — Сярев. — 1965.
* Илялова И. Театр им. Камала. Очерк истории: Исследование. Казань. Татар кн. изд-во, 1986. 328 с.

## Katso myös

* Säxipcamal Ğizzätullina-Volzhskaja
* Sitdıyq Aydarov
* Ğaliyäbanu
* Ğaliäsgar Qamal
* Kärim Tinçurin
Juho Linnainmaa

**Sulho Johannes (Juho) Linnainmaa**, sukunimi aik. *Galenius* (30. heinäkuuta 1883 Luvia – 16. kesäkuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen toimittaja. Hän toimi viimeksi Iltalehden toimitussihteerinä ja kirjoitti pakinoita nimimerkillä *Jouni*.

Juho Linnainmaan vanhemmat olivat suutari Juho Galenius ja Kaisa Rosendahl. Hän pääsi ylioppilaaksi Porin lyseosta 1904. Linnainmaa harjoitti teologian ja filologian opintoja Helsingin yliopistossa ja oli mukana kansanvalistustoiminnassa toimien puhujana eri tilaisuuksissa sekä oli mukana seuranäyttämötoiminnassa.

Linnainmaa siirtyi lehtialalle vuoden 1910 tienoilla. Hän oli toisena toimittajana Vaasassa ilmestyneessä Pohjanmaa-lehdessä ja sen jälkeen Rauman Lehden päätoimittajana 1912–1914.  Linnainmaa siirtyi Sanomalehtien Tietotoimiston palvelukseen vähän ennen Suomen sisällissotaa ja oli työssä ensin Viipurissa ja sitten Helsingissä. Vuonna 1918 Linnainmaa liittyi Uusi Päivä-lehden toimitukseen ja tämän lehden lopettamisen jälkeen hän oli Iltalehden toimitussihteerinä.

Linnainmaa joutui henkirikoksen uhriksi asunnossaan Helsingissä aamuyöllä 16. kesäkuuta 1922. Tekijä 24-vuotias Yrjö Gabriel Pöyhönen oli vieraillut samassa talossa asuneen morsiamensa luona ja Linnainmaa saattoi tuntea hänet ulkonäöltä. Linnainmaa tapasi hänet kello yhden aikaan yöllä luultavasti talon portaikossa ja he olivat menneet yhdessä sisään käyden Linnainmaan asunnossa. Humalassa ollut Pöyhönen pyrki sitten sisään viidennessä kerroksessa asuneen morsiamensa asuntoon mutta häntä ei päästetty sinne. Hän yritti sitten päästä pariin muuhunkin portaikon asuntoon siinä onnistumatta. Kello puoli kolmen aikaan kuultiin melua Linnainmaan asunnosta ja pian Linnainmaa hyppäsi vertavuotavana ulos asuntonsa ikkunasta pihamaalle. Pöyhönen poistui talosta ja vertavuotava Linnainmaa palasi sisälle mutta lyyhistyi maahan kolmannessa kerroksessa soitettuaan erään asunnon ovikelloa. Hänet toimitettiin Marian sairaalaan mutta hän kuoli matkalla sinne.

Pöyhönen tuomittiin 31. elokuuta 1922 Helsingin raastuvanoikeudessa 8 vuoden kuritushuonerangaistukseen. Vapauduttuaan hän ryösti vappuyönä 1930 Kaisaniemankadulla liikemies Ungerstamilta kellon ja lompakon yhdessä erään toisen miehen kanssa. Molemmat tuomittiin ryöstöstä neljän vuoden kuritushuonerangaistukseen.

Juho Linnainmaa on haudattu Malmin hautausmaalle.

## Lähteet
Celin Bizet Ildhusøy

**Celin Bizet Ildhusøy** (s. 24. lokakuuta 2001 Frogner) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Norjan naisten maajoukkueessa vuoden 2025 loppuun mennessä 31 maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia: marraskuussa 2021 ensimmäisessä maaottelussaan Armeniaa vastaan, helmikuussa 2022 Italiaa ja Portugalia vastaan, huhtikuussa 2022 Kosovoa vastaan, lokakuussa 2022 Brasiliaa vastaan, helmikuussa 2024 Kroatiaa vastaan sekä huhtikuussa 2024 Suomea vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa. EM-kilpailuissa 2025 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa ja pelasi kolmannen avauskokoonpanossa.

Bizet on edustanut kotimaassaan Skedsmota, Vålerengaa ja Greitä. Kesällä 2021 hän siirtyi ranskalaisseura Paris Saint-Germainiin, jossa hän pelasi kauden 2021–2022 aikana viisi pääsarjaottelua. Hän siirtyi elokuussa 2022 Englannin Superliigan Tottenhamiin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Superliigassa 22 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 20 liigaottelua ja teki niissä neljä maalia. Kaudella 2024–2025 hän edusti Superliigassa Manchester Unitedia ja pelasi 22 liigaottelua, joissa hän teki kaksi maalia.

## Lähteet
Sabettan lentoasema

**Sabettan lentoasema ** (; tai ; , kansallinen lentopaikkatunnus: **УСДА **), on Venäjän Jamalin Nenetsian Jamalin piirin Sabettassa, lähellä Obinlahtea sijaitseva arktinen lentoasema. Lentoasema on avattu vuonna 2015 ja sillä on kansainvälisen lentoaseman luokitus. Lentoasema on osa Jamalin nesteytetyn maakaasun tuotantoalue Sabettan liikenneyhteyksiä; seudulla työskentele vuosittain jopa 30&nbsp;000 ihmistä, jotka pääsääntöisesti tulevat toisilta paikkakunnilta.  Sabetta on Venäjän arktisen alueen ja Koillisväylän keskeisimpiä vientisatamia sekä logistisia solmupisteitä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Karen Jespersen

**Karen Moustgaard Jespersen** (s. 17. tammikuuta 1947 Kööpenhamina) on tanskalainen toimittaja ja Venstren poliitikko. Hän aloitti poliittisen uransa marxilaisessa Vasemmistososialistit-puolueessa, josta erosi vuonna 1981. Myöhemmin hän liittyi Sosiaalidemokraatteihin, jonka jätti vuonna 2006 ja siirtyi Venstreen seuraavana vuonna.

Jespersen on istunut kansankäräjillä vuosina 1990–2004 sekä 2007–2015 ja toiminut Tanskan sosiaaliministerinä vuosina 1993–1994 sekä 1994–2000, sisäministerinä vuosina 2000–2001 sekä hyvinvointi- ja tasa-arvoministerinä vuosina 2007–2009. 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Karen Jespersen'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
Elisabeth Terland

**Elisabeth Terland** (s. 28. kesäkuuta 2001) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Norjan naisten maajoukkueessa vuoden 2025 loppuun mennessä 47 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. EM-kilpailuissa 2022 hän pääsi vaihdosta muutamaksi minuutiksi kentälle Brightonissa pelatussa tappiollisessa alkulohko-ottelussa Englantia vastaan. EM-kilpailuissa 2025 hän pelasi kolme ottelua, joista viimeisen alkulohko-ottelun avauskokoonpanossa.

Terland on edustanut kotimaassaan Bryneä, Kleppiä ja Sandvikenia, joka kaudeksi 2022 muutti nimekseen SK Brann. Hän siirtyi kesällä 2022 Englannin Superliigassa pelaavaan Brighton & Hove Albioniin. Hän pelasi Brightonissa kauden 2022–2023 liigassa 17 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia, sekä kauden 2023–2024 liigassa 22 ottelua, joissa hän teki 13 maalia. Kaudella 2024–2025 Terland pelasi Manchester Unitedissa 20 superliigaottelua, joissa hän teki kymmenen maalia.

## Lähteet
Gaz-Sale

**Gaz-Sale** () on kylä ja maalaiskunta Venäjän Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan Tazin piirissä. 

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan koko Tazin kunnallispiirin 16&nbsp;537 asukkaasta Gaz-Salen maalaiskunnassa asui 1&nbsp;940 ihmistä.

Tazin piiriin sijoittuvalla paikalla, myöhemmän Gaz-Salen kylän lähistöllä löydettiin 27. syyskuuta 1962 suuri maakaasukenttä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tazin piirin kotisivut  (tasu.ru)
Noored Sotsiaaldemokraadid

**Noored Sotsiaaldemokraadid** (suom. Nuoret Sosiaalidemokraatit; 1992–1998 *Eesti Sotsiaaldemokraatlik Noorteliit*, 1998–2003 *Noored Mõõdukad*) on Viron sosiaalidemokraattisen puolueen nuorisojärjestö. Se on perustettu vuonna 1992.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Järjestön verkkosivut
Ricardo Bofill

**Ricardo Bofill** (5. joulukuuta 1939 Barcelona – 14. tammikuuta 2022 Barcelona) oli espanjalainen arkkitehti.

Bofill erotettiin Barcelonan polyteknillisestä oppilaitoksesta (Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona) hänen osallistuttuaan Francon vastaiseen mielenosoitukseen vuonna 1958. Hän valmistui arkkitehdiksi Genevessä. 

Vuonna 1963 Bofill perusti Barcelonan lähistölle Sant Just Desverniin taiteidenvälisen Ricardo Bofill Taller d'Arquitectura -kollektiivin ja arkkitehtitoimiston. Kollektiivissa olivat aluksi mukana runoilija José Agustín Goytisolo, Bofillin muusikko-arkkitehtisisar, ensimmäinen puoliso ja joukko sosiologeja, elokuvantekijöitä ja valokuvaajia.

Bofill suunnitteli niin yleishyödyllisiä asuntoja kuin lentoasemia, hotelleja ja pilvenpiirtäjiä. Bofill oli kansainvälisesti tunnettu arkkitehti. Espanjan lisäksi hänen suunnittelemiaan rakennuksia on muun muassa Ranskassa, Ruotsissa, Marokossa, Algeriassa, Yhdysvalloissa, Japanissa, Luxemburgissa ja Libanonissa.
 
Bofill kuoli koronavirustautiin.

## Suunnittelutöitä


Taller d’Arquitectura Sant Just Desvern.jpg | Taller d'Arquitectura -arkkitehtitoimisto, Sant Just Desvern
Sant Just Desvern - Walden 7 (13).jpg | Walden 7, Sant Just Desvern (1975)
Barri Gaudí - panoramio (1).jpg | Barri Gaudí, Reus (1968)
Muralla Roja, Calp.JPG |  Muralla Roja, Calp (1975)
Barcelona Hotel W 07.jpg | W Barcelona Hotel
Platinum Tower 4 - Beirut - Nabil Gholam Achitects.jpg|Platinum Tower, Beirut, Libanon
Montpellier - Antigone - Place de Théssalie - Designed by Riccardo Bofill.jpg | Le quartier Antigone, Montpellier, Ranska
Les Arcades du Lac.jpg | Les Arcades du Lac, Montigny-le-Bretonneux, Ranska
DPH5575AK-.jpg | Université Mohammed VI Polytechnique, Ben Guerir, Marokko


## Lähteet
Taran vaeltaja

**Taran vaeltaja** () on yhdysvaltalaisen kirjailijan Lloyd Alexanderin vuonna 1967 julkaisema nuorten fantasiakirja, joka on viisiosaisen *[[Prydainin kronikka]]* -sarjan neljäs osa. Gummerus julkaisi Ritva-Liisa Pilhjertan suomennoksen vuonna 1990.

Eräässä vaiheessa *Prydainin kronikoiden* luomisen yhteydessä päätösosan *[[Suurkuningas|Suurkuninkaan]]* piti toimi kirjasarjan neljäntenä kirjana, mutta Alexanderin kustannustoimittaja vihjasi *[[Llyrin linna]]n* valmistumisen jälkeen jotain oleellista sisältöä puuttuvan kolmannen ja neljännen osan väliltä, minkä johdosta Alexander kirjoitti *Taran vaeltajan* vain kuukausi *Llyrin linnan* ilmestymisen jälkeen.

## Juoni
Palattuaan prinsessa Eilonwyn pelastusretkeltä takaisin kotiinsa Caer Dallbeniin Taran huomaa uudella tavalla tunteitaan Eilonwyniä kohtaan, mutta samalla hän huomaa miettivänsä entistä painavammin omaa ikuisuuskysymystään: omaa tuntematonta syntyperäänsä. Koska Taranin suurin toive olisi olla perimältään prinsessan arvoinen, hän päättää aloittaa pitkän matkan kohti Prydainin itäisiä alueita omien juuriensa löytämiseksi, ainoana matkakumppaninaan uskollinen Gurgi. Matkan varrella hän tapaa monia ihmisiä, oppii uusia taitoja käsitöiden saralla ja kohtaa monia pahantahtoisia hahmoja – kuten misantrooppisen Morda-noidan – samalla kun hän lähestyy mahdollista kaipaamaansa vastausta ja uudenlaisen minuutensa löytymistä. Kaiken kokemansa myötä Taran on oppiva muotoilemaan elämänsä uudelleen omien sisäisten resurssiensa avulla, sillä "lapsuuden loppumisen lisäksi täytyy olla myös miehisyyden alku".

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Taran vaeltaja Kirjasampo-sivustolla
Karnilaiset kielet

**Karnilaiset kielet** on pama-nyungalaisiin kieliin kuuluva kieliryhmä, joka sijoittuu maantieteellisesti Australian keskiosiin. 

Kieliryhmään lasketaan kuuluvan 16 kieltä, jotka jaetaan edelleen neljään alaryhmään: 

* Badjiri-itäkarnilaiset kielet
** Badjirri
** Palpakunu
** Garlali
* Keskikarnilaiset
** Kurruwali
** Mithaka
** Dieri
** Ngamini-yarluyandi-karangura
** Pirlatapa
** Yandruwandha
** Yawarawarga
* Palkukielet
** Arabana
** Wangganguru
** Pitta-pitta
** Wanggamala
* Pirriya-kungari -kielet
** Pirriya
** Kuugkari

## Lähteet
Anna Seppälä

**Anna Seppälä** (s. 1974 Kuopio) on suomalainen kuvataiteilija ja taidegraafikko.

Seppälä opiskeli vuosina 1993–1994 Oriveden Opistolla, vuosina 1994–1995 Taidekoulu Maassa ja vuosina 1997–2001 Lahden taideinstituutissa. Hän sai vuonna 2002 ensipalkinnon Art of Basware -kilpailussa.

Seppälä on pitänyt yksityisnäyttelyitä eri puolilla Suomea, Isossa-Britanniassa ja Färsaarilla. Hän on osallistunut myös ryhmä- ja yhteisnäyttelyihin muiden muassa Hanni Bjartalíðin, Jenni Hiltusen, Ari Pelkosen, Minna Haatajan, Minna Mäkelän, Maria Kausalaisen, Torsti Niskasen ja Kimmo Kumelan kanssa. Seppälän töitä on muun muassa Suomen valtion, Suomen Taideyhdistyksen, Kuopion taidemuseon, Lahden taidemuseon, Helsingin kaupungin taidemuseon, Tampereen kaupungin ja Tampereen taidemuseon kokoelmissa.

## Lähteet
Pitta-pittan kieli

**Pitta-pitta** on karnilaisiin kieliin kuuluva uhanalainen kieli, jota puhutaan Queenslandissa, Australiassa. Vuonna 1981 kielellä arvioitiin olevan vain 2 puhujaa. Sen lähin sukulaiskieli on wanggamala.

Kielellä ei ole kirjoitettua standardia.

## Lähteet
Licques

**Licques** on kunta Pohjois-Ranskassa Pas-de-Calais'n departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 21 kilometriä Calais'n kaupungista etelään.

Licques on kehittynyt vuonna 1131 perustetun premonstratenssisen *Notre-Dame de la Nativité* -luostarin ympärille, joka hallitsi kuntaa ja sen ympäristöä lähes 700 vuotta. Luostarin rakennuksia on yhä jäljellä ja kunnantalo on yhdessä jäljellä olevista rakennuksista. Luostarikirkko on rakennettu 1700-luvulla ja se toimii seurakuntakirkkona. Kirkko on listattu historialliseksi muistomerkiksi. 

Kunta on tunnettu "*punaisen etiketin*" label rouge -siipikarjastaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kiptšakkilaiset kielet

**Kiptšakkilaiset kielet** on turkkilaisten kielten alahaara, jota puhuu noin 28 miljoonaa ihmistä pääsääntöisesti Keski-Aasiassa ja Itä-Euroopassa, ulottuen aina Ukrainaan ja Kiinaan asti. Ne juontavat juurensa muinaiseen kiptšakin kieleen, jonka vaikutus oli huipussaan Kultaisen ordan-, eli "kiptšakkien kaanikunnan" aikakaudella.

Puhutuimpia kiptšak-turkkilaisia kieliä ovat etenkin kazakki, kirgiisi, tataari ja krimintataari.

## Luokittelu
Kiptšakkilaiset kielet jaetaan neljään ryhmään maantieteellisen sijainnin ja yhteisten ominaisuuksien perusteella.

## Lähteet

* Johanson, Lars; Csató, Éva Ágnes (1998). The Turkic Languages. London: Routledge. .
* Menges, Karl H. (1995). The Turkic Languages and Peoples (2nd ed.). Wiesbaden: Harrassowitz. .
* *azyki mira* Языки мира [*Languages of the World*]. Vol. 2. Indirk: Институт языкознания (Российская академия наук). 1997. pp. 19–20.
### Viitteet
Suurkuningas

**Suurkuningas** () on yhdysvaltalaisen kirjailijan Lloyd Alexanderin vuonna 1968 julkaisema nuorten fantasiakirja, joka on viisiosaisen *[[Prydainin kronikka]]* -sarjan viides ja viimeinen osa. Gummerus julkaisi Ritva-Liisa Pilhjertan suomennoksen vuonna 1991.

Päätösosan kirjoittamista Alexander piti yhtenä vaikeimmista, ja hänen tiedetään liikuttuneen kyyneliin saatua tarinan vihdoin päätökseen. Alexanderin mukaan hän oli seitsemän vuoden mittaisen kirjasarjan kirjoittamisen aikana ehtinyt kiintyä luomaansa maailmaan ja hahmoihin, joista oli tullut hänelle "yhtä läheisiä kuin hänen oma perheensä."

*Suurkuningas* palkittiin Newbery-mitalilla vuonna 1969.

## Juoni
Taran palaa uskollisen Gurgin kanssa takaisin kotiinsa omien sukujuuriensa etsinnän jälkeen. Vaikka hän kuuleekin iloisia uutisia prinsessa Eilonwyn paluusta Monan saarilta, tilanne Prydainissa on muuttunut huonompaan suuntaan: Annuvinin kuolonherra Arawn on suorittanut hyökkäyksensä prinssi Gwydioniin, minkä johdosta mahtimiekka Dyrnwyn on kaapattu Arawnin toimesta. Kun sankareiden kokoontuessa Caer Dallbeniin toivoakseen saada vastauksen ennustajasialta Hen Weniltä keinon saada Dyrnwyn takaisin kokee suuren takaiskun Hen Wenin menettäessä lopullisesti kyvyn ennustaa, on jäljellä enää vain yksi vaihtoehto: Taranin ja hänen liittolaistensa on valmistauduttava sotaan ja taisteltava lopullisesta Prydainin herruudesta vastassaan Annuvinin pimeät voimat samalla kun Arawnin salakavala mahti on petollisesti työntynyt heidän keskuuteensa.

## Vastaanotto
*Suurkuninkaan* ilmestymisen aikoihin David Wyatt kiitteli yhdysvaltalaisessa kirja-arvosteluihin keskittyvässä *[[Kirkus Reviews]]* -lehdessä: "Viimeinen saattaa olla paras – eteneminen kohti lopullista vastakkainasettelua elämän ja kuoleman voimien välillä antaa tälle viimeiselle Prydain-seikkailulle vahvemman kehyksen ja tiukemman kudoksen kuin sen neljä edeltäjäänsä."

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suurkuningas Kirjasampo-sivustolla
Havaijin kielen aakkoset

**[[Havaijin kieli|Havaijia]]** kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Havaijin kielen aakkoset () perustuvat englannin kielen aakkosiin, joita alettiin käyttää kielen kirjoittamiseen 1800-luvulla kristittyjen lähetyssaarnaajien saavuttua Havaijille.

Lähetyssaarnaajat huomasivat Havaijille saavuttuaan 1820-luvulla, että paikallisten käyttämä kieli muistuttaa melkoisesti Seurasaarilla puhuttavia kieliä, minkä pohjalta havaijille alettiin rakentaa omaa ortografiaa. Vuonna 1826 julkaistiin aakkosto, joka koostui 12 kirjaimesta.

Pitkiä vokaaleja merkitään pituusmerkillä (). Vokaalin pituus on merkityksiä mahdollisesti muuttava tekijä.

Nykyinen havaijin aakkosto koostuu 13 kirjaimesta, joihin kuuluu myös ʻokina. Aakkosjärjestys poikkeaa muista latinalaisia aakkosia käyttävistä kielistä siten, että ensin tulevat kaikki vokaalit ja sitten kaikki konsonantit. Viimeisenä tulee ʻokina:

## Lähteet
Vermontin kuvernööri

**Vermontin kuvernööri** () on Vermontin hallinnon päämies ja Vermontin asevoimien ylipäällikkö. Kuvernöörillä on velvollisuus valvoa ja toimeenpanna osavaltion lakeja ja valta vahvistaa uudet lait. Lisäksi kuvernöörillä on veto-oikeus Vermontin uusiin lakiesityksiin, joka voidaan kumota parlamentin ylä- ja alahuoneen kahden kolmasosan enemmistöllä. Kuvernööri valitaan kahden vuoden välein äänestyksellä. Vermontin kuvernöörin työtoimisto sijaitsee osavaltion pääkaupungissa Montpelierissä.

Vermontin ensimmäinen kuvernööri oli Thomas Chittenden, joka aloitti työssään 13. maaliskuuta 1778 Vermontin tasavallan kuvernöörinä. Alle 13 vuoden päästä tästä Vermontista tuli osavaltio.

## Vaatimukset
Kuvernööriehdokkaan tulee olla asunut Vermontissa vähintään neljä vuotta vaalipäivään mennessä ja hänen tulee olla vähintään 18-vuotias. Kuvernööriehdokkaalla ei voi olla muuta lainsäädännöllistä tai perustuslaillista virkaa. Hänellä ei saa olla myöskään liittovaltion virkaa, poissulkien armeijan virat. Kuvernööriä ei voida myöskään nimittää mihinkään muuhun Vermontin osavaltion nimittämään virkaan.

## Katso myös
* Luettelo Vermontin kuvernööreistä

## Lähteet
Tatu Mönttinen

**Tatu Mönttinen** (s. 8. syyskuuta 1980) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta vuonna 2008. Hän on näytellyt teatterissa, televisiossa ja elokuvissa. Kiinnitettynä näyttelijänä Mönttinen on ollut Oulun kaupunginteatterissa (2008–2010), Kouvolan Teatterissa (2012–2013) ja Lahden kaupunginteatterissa (2013–2014). 

Vuonna 2020 Mönttinen perusti Karanteeniteatterin, joka striimaa suomalaisia teatteriesityksiä. 

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tatu Mönttisen kotisivut
* 
* 
* Tatu Mönttisen profiili Näyttelijäliiton sivuilla
Rinxent

**Rinxent** on kunta Pohjois-Ranskassa Pas-de-Calais'n departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Boulogne-sur-Merin kaupungista koilliseen.

Kunta sijaitsee Marquisen kalkkikivitasangolla, jossa kiveä on louhittu Rooman ajoista lähtien. Kaivosyhtiö *Carrières de la Vallée Heureuse* on hyödyntänyt tiivistä kovaa kalkkikiveä vuodesta 1842 lähtien. Louhos on yli 200 hehtaarin kokoinen ja sen päivittäinen tuotantokapasiteetti on 20 000 tonnia. Rinxentin kirkko rakennettiin vuosina 1860-1885 paikallisesta kivestä.  

## Tunnettuja kuntalaisia
*Félix Goethals (1891-1962), kilpapyöräilijä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Malik

**Malik** tai **Malík** voi tarkoittaa seuraavia:

## Henkilöitä, Malik sukunimenä

* Anu Malik (s. 1960), intialainen säveltäjä, sovittaja ja laulaja
* Marek Malík (s. 1975), tšekkiläinen jääkiekkoilija
* Muhammad Asad Malik (1941–2020), pakistanilainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja
* Nick Malík (s. 2002), tšekkiläinen jääkiekkomaalivahti, Marek Malíkin poika
* Sakshi Malik (s. 1992), intialainen painija
* Shiv Malik (s. 1981), brittiläinen kirjailija, tiedottaja ja entinen tutkiva journalisti
* Veena Malik (s. 1984), pakistanilainen näyttelijä ja malli
* Yasin Malik (s. 1966), Jammun ja Kashmirin vapautusrintaman johtaja
* Zayn Malik (s. 1993), englantilainen laulaja, lauluntekijä ja malli

## Henkilöitä, Malik etunimenä

* Malik ibn Anas (711–795), arabialainen imaami, malikiittisen sunni-lakikoulukunnan perustaja
* Malik Bendjelloul (1977–2014), ruotsalainen elokuvaohjaaja
* Malik Fathi (s. 1983), saksalainen jalkapalloilija
* Malik Gatajev, tšetšeeniläinen orpokotien perustaja
* Malik Mu’adh (s. 1981), saudiarabialainen jalkapalloilija
* Malik Obama (s. 1958), kenialais-yhdysvaltalainen liikemies ja poliitikko, presidentti Barack Obaman velipuoli
* Malik Rose (s. 1974), yhdysvaltalainen koripalloilija

## Muita merkityksiä

* Muwatta Malik, imaami Malik ibn Anasin kokoama hadith-kokoelma.
Tarmo Martikainen

**Tarmo Martikainen** (s. 15. syyskuuta 1966 Iisalmi) on suomalainen hyvinvointialuejohtaja. Hän aloittaa elokuussa 2022 Varsinais-Suomen hyvinvointialueen johtajana. Aiemmin hän on työskennellyt Pirkanmaan sairaanhoitopiirin johtajana 2019–2022 ja tekonivelsairaala Coxan toimitusjohtajana 2009–2019.

Koulutukseltaan Martikainen on diplomi-insinööri Tampereen teknillisestä yliopistosta ja MBA Virginia Tech -yliopistosta.

## Lähteet
Géraldine Gogly

**Géraldine Gogly**, tunnetaan myös nimellä **Géraldine** (s. 18. huhtikuuta 1946 Pariisi) on ranskalainen laulaja. Gogly voitti sveitsiläisen *Concours Eurovision* -laulukilpailun 1967 kappaleella "Quel cœur vas-tu briser?*"* ja valikoitui näin edustamaan Sveitsiä saman vuoden Eurovision laulukilpailussa. Kansainvälisessä kilpailussa Gogly sijoittui viimeiseksi nollalla pisteellä.

## Diskografia
### EP:t
**La rivière me disait* (1966)
**Quel cœur vas-tu briser ?* (1967)
**C’était toi* (1968)

## Lähteet
Abu Bakr Salem Belfkih

**Abu Bakr Salem Belfkih** (; 1939 Hadramaut – 2017 Riad) oli saudiarabialainen laulaja-lauluntekijä. Hän julkaisi yli kaksikymmentä albumia ja oli yksi ensimmäisistä panarabialaisista tähdistä, jotka nousivat nykyisen alueelta.

Belfkih tuli isänsä kuoleman jälkeen yksinhuoltajaäitinsä kasvattamaksi tämän ainoana lapsena. Laulu-uransa hän aloitti nashidien esittäjänä. Parikymppisenä hän lähti Tarimin kaupungista Adeniin, jossa alkoi laatia kansanomaisia lauluja. Hän aloitti esiintymisen Aden TV:ssa ja debytoi vuonna 1956 lähetyksessä ensimmäisellä isolla hitillään ("Ya Ward Mahala Jamlak"). Vuonna 1958 Belfkih lähti Beirutiin jatkamaan uraansa. Muun muassa singleä "24 Sa'aa" myytiin yli miljoona kappaletta.

Belfkih pakeni Libanonin sisällissodan sytyttyä vuonna 1975 Saudi-Arabiaan. Hän asui Jeddassa ja Riadissa kuolemaansa saakka. Belfkih sai kunnianosoituksia muun muassa Arabiemiraattien, Jemenin ja Bahrainin hallituksilta. Hän piti Arabiemiraateissa konsertteja yli 30 vuoden ajan. Suuria gaalanäytöksiä hän piti Abu Dhabissa vuonna 1997 sekä Dubaissa vuosina 2001 ja 2004. Viimeisen levytyksensä (*Shouf Le Hal*) Belfkih julkaisi vuonna 2017. Hän kuoli pitkän sairastamisen jälkeen riadilaisessa sairaalassa samana vuonna. Hänen hautajaisensa pidettiin Riadissa 10. joulukuuta 2017.

Belfkihin ohjelmistoon kuului muun muassa romanttisia balladeja, kansanmusiikkia ja isänmaallisia lauluja. Eräissä lauluissaan hän myös osoitti kunnioitusta Saudi-Arabialle. Eri sukupolvia edustaneet arabilaulajat Persianlahden alueelta Libanoniin ja Syyriaan ovat myöhemmin tulkinneet hänen laulujaan.

## Lähteet
Timo Herranen

**Timo Olavi Herranen** (s. 2. joulukuuta 1971 Joensuu) on suomalainen kenraalimajuri. Hän on toiminut Suomen ilmavoimien komentajana 1. joulukuuta 2024 alkaen.

Herranen valmistui upseeriksi Maanpuolustuskorkeakoulusta vuonna 1994. Hän on toiminut urallaan muun muassa hävittäjälentolaivue 41:n komentajana 2014–2016, Karjalan lennoston komentajana 2018–2020 ja Ilmavoimien operaatiopäällikkönä 2021–2022.

Ennen komentajuuttaan Herranen toimi Ilmavoimien esikuntapäällikkönä kesäkuun 2022 alusta. Hän seurasi Ilmavoimien komentajana Juha-Pekka Kerästä.

## Lähteet
Miami International Autodrome

**Miami International Autodrome** on katurata Hard Rock Stadiumin ympäristössä Miami Gardensissa Floridassa Yhdysvalloissa.

Radalla ajettiin ensimmäistä kertaa Formula 1 -kaudella 2022. Radan päällysteenä käytettiin asfaltin ohella paikallista kalkkikiveä ja graniittia erityispitoa varten. Kaudella  tallien oleskelutilat siirtyivät Hard Rock Stadiumin sisälle.

## Voittajat
### Formula 1

### W Series

### F1 Academy

## Lähteet
*Miami International Autodrome Formula1.com 

### Viitteet
TriPeaks

**Tri Peaks** on pasianssipeli, joka muistuttaa pasianssipelejä Golf ja Black Hole . Pelissä käytetään yhtä 52 kortin pakkaa ja tavoitteena on poistaa kolme korteista koostuvaa vuorenhuippua. Pelin loi Robert Hogue vuonna 1989, ja se tuli suosituksi, koska se sisällytettiin Microsoft Pasianssikokoelmaan.

## Pelin kulku
Peli alkaa kahdeksallatoista kortilla, jotka jaetaan kuvapuoli alaspäin pöydälle, niin että muodostuu kolme ”pyramidia”, joissa kussakin on kuusi korttia. Pyramidit yhdistetään laittamalla niiden alle kymmenen korttia kuvapuoli ylöspäin samalla tavalla kuin pyramidit tehtiin.

24 jäljellä olevaa korttia muodostavat nostopakan. Ensimmäinen kortti nostopakasta laitetaan poistopakkaan. Jotta pöydällä oleva kortti siirrettäisiin poistopakkaan, sen on oltava yksi korkeampi tai yksi matalampi kuin poistopakan päällimmäinen kortti maasta riippumatta. Tästä kortista tulee uusi pääkortti ja prosessi toistetaan useita kertoja (esim. 7–8–9–10–9–10–J–10–9–8 jne.), kunnes sarja pysähtyy. Pelin edetessä kaikki kuvapuoli alaspäin olevat kortit, joiden päällä ei enää ole kortteja, käännetään kuvapuoli ylöspäin.

Mikäli yhtään pöydällä olevaa korttia ei voi laittaa poistopakan ylimmän kortin päälle, poistopakan päällimmäiseksi laitetaan kortti nostopakasta. Tämä toistetaan niin kauan kuin nostopakan kortti ei aloita uutta sarjaa pöydällä olevien korttien kanssa.

Jos pisteytystä ei seurata, peli voitetaan, jos kaikki kolme huippua tyhjennetään ennen tai sen jälkeen, kun nostopakasta viimeinen kortti heitetään poistopakkaan. Pelin kuitenkin häviää, jos jäljellä on kortteja, joita ei voi laittaa poistopakkaan nostopakan loppumisen jälkeen. Pisteytysjärjestelmää käytettäessä peli noudattaa erilaisia strategioita säännöistä riippuen. Esimerkiksi alkuperäisessä TriPeaks-pelissä voittaminen ei ollut niinkään huippujen tyhjentämistä vaan enemmän taktiikkaa tehdä parhaat valinnat parempien voittojen luomiseksi ja tappioiden rajoittamiseksi mahdollisesti lopettamalla aikaisin.

## Muunnelmat
* TriPeaksia voi pelata myös villilläkortilla. Tämä muunnelma helpottaa kaikkien kolmen huipun tyhjentämistä.
* On myös mahdollista jakaa kaikki huipuissa olevat kortit kuvapuoli ylöspäin, mikä tekee pelistä strategisemman.
* On myös mahdollista jättää aluksi poistopakka tyhjäksi niin, että yksi pöydällä kuvapuoli ylöspäin olevista korteista voidaan valita menemään poistopakkaan ”hyväksi lähtökuopaksi”.

## Lähteet

## Katso myös
* Luettelo korttipelien termeistä
Barre (kaupunki Vermontissa)

**Barre** on kaupunki Yhdysvalloissa Vermontin osavaltiossa. Sen väkiluku oli 8&nbsp;491 vuonna 2020. Kaupunki sijaitsee Washingtonin piirikunnassa. Barren kaupunkia kutsutaan yleensä "Barre Cityksi". Kaupunkia ympäröi suurelta osin "Barre Town", joka on erillinen kunta Barren kaupungista. Barren kaupunki ja Vermontin pääkaupunki Montpelier muodostavat yhdessä Barre-Montpelierin kaupunkialueen.

## Väestö
Vuonna 2020 Barren 8&nbsp;491 asukkaasta valkoisia oli 92,9&nbsp;%, mustia 1,8&nbsp;% ja aasialaisia 0,3&nbsp;%. 3,5&nbsp;% asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,1&nbsp;% asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

## Kuvia kaupungista

Kuva:Barre Vermont Downtown VT14.jpg|Barren keskustaa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sippolan hovin torpparit

**Sippolan hovin torpparit** olivat  torppareita eli vuokraviljelijöitä, jotka olivat vuokranneet maata Kouvolassa sijaitsevalta Sippolan hovilta eli Sippolan kartanolta.

Artikkelissa esitellään Sippolan hovin torpat eri kylissä ja siirtymä torppariajasta tilallisiksi. Esitys on luettelomuodossa, koska torppien määrä on ollut huomattavan suuri ja ne ovat jakaantuneet usean kylän alueelle. Tarkoituksena on auttaa mm. sukututkijoita hahmottamaan hovin ja sen torppien muodostama kokonaisuus.

## Hovin torpat ja torpparit
Hovin torppien lukumäärä on vaihdellut ja riippunut hovin omistajan toimenpiteistä.
Jäljempänä olevassa luettelossa on hovin kaikki torpat, vaikka ne olisivat olleet eri aikoina olemassa. Torpat on jaettu kahteen kylään, Sippolan kirkonkylään ja siitä 10 km:n päässä olevaan Saveron kylään, jotka molemmat ovat samaa maakirjataloa numero 1. 

Sippola kuului vuodesta 1743 Venäjän hallitsemaan Vanhan Suomen alueeseen. Sippola, Hirvelä ja Liikkala kuuluivat samaan lankakuntaan, jolle tehtiin vuonna 1844 isojako. Tämän jälkeen Ruotsin vuonna 1770 voimaantulleen lainsäädännön mukaan talot saivat perustaa torppia saamilleen maa-alueille. Sippola kumminkin kuului Venäjään, joten torppien muodostaminen saattoi olla hovin isäntien vallassa. 

Vuonna 1900 Halla Oy (Kymi Oy) myi Sippolan hovin pellot everstiluutnantti Forsténille. Hän joutui kiistaan torpparien kanssa ja kyllästyneenä riitaan myi torpat 1902 valtiolle, joka aloitti niiden erottamisen omiksi tiloiksi. Viipurin läänin kuvernööri vahvisti jaon 31.12.1903, ja seuraavan vuonna alettiin tiloja myydä torppareille. 

Tässä luettelossa torpat ovat pääosin ajalta 1720 - 1903.

### Hovin torpat
Vuonna 1676 kartanolla oli 10 torpparia. Vuonna 1739 kartanolla oli 17 torpparia.

Kun valtaneuvos Creutz oli 6.8.1655 saanut vahvistuksen lahjoitustiloihinsa, alkoi hän muodostaa Sippolassa donaatiostaan asuinkartanoa eli säteriä. Tätä varten oli hänen hankittava tavalla tai toisella alustalaistensa sukuoikeudet.

Sen jälkeen, kun talolliset olivat menettäneet sukuoikeutensa, jäivät he yleensä viljelemään entisiä maitaan torppareina.

#### Sippola
Sippolan torppia olivat aakkosjärjestyksessä
* Anttila
* Jaakkola eli Ukkola
* Haapanen
* Harju
* Heikkilä
* Hunger
* Itälä
* Kalso
* Kankala, Kankaala
* Kapakka
* Karhu
* Kokkola
* Korho
* Kujala
* Kurittu
* Kytölä
* Lahtela
* Lassila
* Laulaja
* Laurila
* Luskola
* Lähdeseppä eli Seppä
* Löytty
* Majaniemi eli Niemi
* Mettälä
* Muurahainen
* Mäenpää eli Nokkala
* Mäkelä
* Ojunen
* Orola
* Paakala
* Paavola
* Piispa
* Piirikkälä
* Seppälä
* Takanen
* Talvala
* Tani
* Tarhala
* Telläri
* Vanhala
* Vesala

#### Savero
Saveron torppia olivat aakkosjärjestyksessä
* Hautala
* Lautala
* Niemelä
* Pihtsalmi
* Polvi eli Maaherra
* Porkka
* Pouru
* Ripatti
* Tuhkuri

## Lähteet
Hunedoara

**Hunedoara** on kaupunki Hunedoaran piirikunnassa, Romaniassa. Se sijaitsee Transilvanian lounaisosassa, lähellä Poiana Ruscăn vuoristoa. Kaupungin väkiluku vuonna 2011 oli 60 525.

Hunedoara tunnetaan eritoten goottilaisesta Hunyadin linnasta sekä nyttemmin jo hiljentyneestä terästeollisuudestaan.

## Historia
Hunedoara mainittiin ensi kerran 1265 nimellä *Hungnod.* Tuolloin kaupunki tunnettiin sekä parkitsemisesta, raudan jalostuksesta että myös aseiden tuotannosta. 1400-luvulla kaupunkia hallitsi Hunyadin aatelissuku, jonka edustajat rakennuttivat Hunyadin linnan. Vuonna 1448 Unkarin kuningas myönsi Hunedoaralle kaupunkioikeudet.

Aiemmin Romanian toiseksi suurin rautatehdas Hunedoarassa on nyt suurelta osin suljettu, eikä tehtaalla ole enää masuuneja; nykyisin toiminnassa ovat ainoastaan tehtaan valokaariuuni, valssain sekä jatkuvavalulaitos. Tehtaan toiminta keskeytyi tilapäisesti joulukuussa 2019 energiahintojen nousun vuoksi.

## Lähteet