open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Afroditen temppeli (Dodona)

**Afroditen temppeli** oli antiikin aikainen Afroditelle omistettu kreikkalainen temppeli Dodonan kaupungissa Kreikassa. Se sijaitsi Dodonan pyhäkköalueen lounaisosassa lähellä Themiksen temppeliä.

Dodonan Afroditen temppeli rakennettiin klassisella tai hellenistisellä kaudella 300-luvulla tai 200-luvun eaa. alussa, mutta paikka on saattanut olla kulttikäytössä jo varhaisemmin. Afrodite oli paikallisissa myyteissä Zeuksen ja Dionen tytär. Hellenistisellä kaudella temppeli oli omistettu Afrodite Aineiadalle, joka liittyi Aineiaaseen ja Troijaan. Tämä oli myös Epeiroksen molossikuninkaiden suosiossa, koska he katsoivat olevansa troijalaista alkuperää. Kuningas Pyrrhos toi kultin Dodonaan Sisilian Segestasta.

Temppeli edusti doorilaista tyyliä ja sen koko oli noin 8,5 × 4,7 metriä. Temppelin päädyssä oli kaksi pylvästä ja siinä oli pronaos ja cella. Temppelin läheltä on löydetty lukuisia Afroditea esittäneitä pienoispatsaita, joiden avulla rakennus on tunnistettu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Dionen temppeli

**Dionen temppeli** voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin Dionelle omistettuihin temppeleihin:

* Vanhempi Dionen temppeli, Dodona, Kreikka
* Uudempi Dionen temppeli, Dodona, Kreikka
Dionysoksen temppeli (Knidos)

**Dionysoksen temppeli** oli antiikin aikainen Dionysokselle omistettu kreikkalainen temppeli Knidoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella.

Dionysoksen temppeli rakennettiin hellenistisellä kaudella. Temppeli sijaitsi Knidoksen satamia erottaneen kannaksen pohjoispuolella. Temppelirakennus edusti joonialaista tyyliä ja oli muodoltaan todennäköisesti peripteraalitemppeli. Rakennusmateriaalina oli marmori. Rakennus on tunnistettu kaivauksissa Dionysoksen vaiheita esittäneiden friisien osien perusteella.

Temppelin paikalla ovat nykyisin varhaisella bysanttilaisella kaudella rakennetun, temppelin kiviä uudelleenkäyttäneen kirkon (niin kutsuttu Kirkko C) rauniot. Se rakennettiin viimeistään 400-luvulla. Kirkko oli kolmilaivainen ja sen länsipäässä oli nartheks ja itäpäässä apsis.

## Lähteet
Dodonan stadion

**Dodonan stadion** oli antiikin aikainen kreikkalainen stadion Dodonan kaupungissa Kreikassa.

Stadion rakennettiin hellenistisellä kaudella 200-luvulla eaa. sen jälkeen, kun aitolialaiset olivat tuhoneet Dodonan pyhäkköalueen vuonna 219 eaa. Sitä käytettiin Dodonassa joka neljäs vuosi järjestettyihin Naian kisoihin kuuluneissa urheilukilpailuissa.

Stadion sijaitsi Dodonan teatterin ja pyhäkköalueen lounaispuolella. Se oli tyypillinen kreikkalainen pitkän hevosenkengän muotoinen urheilukenttä, jonka puolikaarenmuotoinen pää (*sfendonē*) oli idässä. Rakennuksen kokonaispituus on ollut noin 250 metriä. Stadionissa oli kivestä tehty katsomoporrastus, joka oli pohjoissivulla rakennettu rinteeseen teatterin tukimuurin eteläpuolella. Penkkirivejä oli 21 tai 22. Katsomossa oli kapeita pystysuuntaisia porraskäytäviä. 

Stadion löytyi heti alueen arkeologisten kaivausten alkuvaiheessa vuonna 1875, mutta vain sen itäpää on kaivettu esiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Eliin teatteri

**Eliin teatteri** oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Eliin kaupungissa Kreikassa. Se sijaitsi kaupungin pohjoisosassa lähellä agoraa.

Eliin teatteri rakennettiin klassisen kauden jälkimmäisellä puoliskolla noin vuonna 400–350 eaa. tai saman vuosisadan lopulla. Se kärsi vaurioita todennäköisesti maanjäristyksessä hellenistisen kauden lopulla, jonka jälkeen se kunnostettiin. Sitä muutettiin myös roomalaisella kaudella. Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. teatteri oli hylätty. 200-luvulla sen alue oli muutettu hautausmaaksi, mikä liitetään herulien hyökkäykseen vuonna 267.

Teatterissa oli tyypillinen puoliympyränmutoinen katsomo, jonka halkaisija oli noin 92–104 metriä. Siinä oli tilaa noin  hengelle. Katsomo koostui pelkästä maapengerryksestä. Teatterin keskellä oli ympyränmuotoinen orkhestra, jonka halkaisija oli noin 21 metriä. Orkhestralta johti katsomoon kuusi pystysuuntaista, noin metrin levyistä kivettyä käytävää. Skene- eli näyttämörakennus oli tehty kivestä ja oli sellaisena varhaisimpia tunnettuja. Myös proskenion on varhainen ja ajoittuu 200-luvun eaa. alkuun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mike Dunleavy

**Michael James Dunleavy** (s. 5. toukokuuta 1961 Scranton, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rebuplikaanipolitikko ja 12. Alaskan kuvernööri.

## Tausta ja yksityiselämä
Dunleavy syntyi ja varttui Pennsylvanian osavaltiossa Scrantonin kaupungissa. Hän valmistui lukiosta vuonna 1979. Hän suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon historiasta Misericordia yliopistosta vuonna 1983. Samana vuonna hän muutti Alaskaan ja työskenteli ensin hakkuutyömaalla. Myöhemmin hän suoritti opettajan tutkinnon ja kasvatustieteiden maisterin tutkinnon Alaskan yliopiston Fairbanksin kampukselta. Hän toimi lähes kahdenkymmenen vuoden ajan opettajana, rehtorina ja opetuksen tarkastajana. Vuonna 2004 Dunleavy perusti koulutuksen konsulttiyrityksen ja oli monissa osavaltiotason koulutusprojekteissa.

Dunleavy on naimisissa Rose Newlyn kanssa. Parilla on kolme lasta. Uskonnolliselta vakaumukseltaan Dunleavy on katolilainen.

## Alaskan senaatissa
Dunleavy haastoi elokuussa 2012 piirikunnan D istuvan senaattorin Linda Menardin republikaanisen puolueen esivaalissa ja voitti hänet 57,42%:n osuudella annetuista äänistä. Varsinaisessa vaalissa hänet valittiin ilman vastaehdokkaita Alaskan senaattiin.

## Alaskan kuvernöörinä
Dunleavy oli vuonna 2017 ilmoittanut pyrkivänsä kuvernööriksi, mutta syyskuussa 2017 hän ilmoitti vetäytyvänsä ehdokkuudesta sydänongelmiin vedoten. Joulukuussa 2017 hän ilmoitti jälleen olevansa ehdolla. Marraskuussa 2018 Mike Dunleavy ja hänen varakuvernööriehdokkaansa Kevin Meyer valittiin Alaskan kuvernööriksi ja varakuvernööriksi 51,44%:n osuudella annetuista äänistä.

Dunleavy astui kuvernöörin virkaan 3. joulukuuta 2018 ja nimitti Kevin Clarksonin osavaltion oikeusministeriksi. Tammikuussa 2019 Dunleavy allekirjoitti lakiesityksen joka korottaisi seksuaalirikosten rangaistuksia. 11. maaliskuuta 2019 Dunleavy määräsi osavaltion hätätilaan koronaviruspandemian vuoksi päivä sen jälkeen, kun osavaltion ensimmäinen koronavirustartunta oli löydetty Anchoragesta. Kesäkuussa 2019 Dunleavy teki kuvernöörin veto-oikeudellaan 433 miljonan dollarin leikkaukset osavaltion budjettiin.

Elokuussa 2021 Dunleavy ilmoitti olevansa uudelleen ehdolla kuvernööriksi vuoden 2022 vaalissa. Marraskuussa 2022 istuva kuvernööri Dunleavy ja hänen varakuvernööriehdokkaansa Nancy Dahlstrom valittiin tehtäviinsä 50,29%:n osuudella annetuista äänistä.

## Lähteet
Gossypoli

**Gossypoli** on puuvilla-suvun (*Gossypium*) kasvien siemenissä esiintyvä polyfenoliyhdiste. Se on keltainen pigmentti. Sitä esiintyy runsaasti puuvillasiemenöljyssä. Gossypoli on erittäin myrkyllistä eläimille ja on osa puuvillakasvien puolustusmekanismia. Se voi aiheuttaa vakavia kasvu- ja kehityshäiriöitä ihmisille ja kotieläimille, erityisesti yksimahaisille eläimille. Gossypoli on fenoninen aldehydi, joka läpäisee soluseinämän ja toimii useiden solunsisäisten entsyymien inhibiittorina.

Muiden käyttökohteiden ohella, sitä on testattu Kiinassa suun kautta otettavana ehkäisyvälineenä miehillä. Mahdollisten ehkäisyominaisuuksien lisäksi, sillä on pitkään tiedetty olevan myös malariaa ehkäiseviä ominaisuuksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* PubChem: Gossypol 
* Human Metabolome Database (HMDB): (-)-Gossypol 
* Food Component Database (FooDB): Gossypol 
* DrugBank: Gossypol 
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Gossypol 
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Gossypol 
* ChemBlink: Gossypol
Epidoteion

**Epidoteion** () oli antiikin aikainen pyhäkkö Epidauroksen Asklepieionissa eli Asklepioksen pyhäkkö- ja parantola-alueella Kreikassa. Se oli omistettu Asklepioksen hyville hengille, jotka auttoivat paranemisessa. Näistä tärkein oli Hypnos (Uni). Muita olivat oneirokset (unet), Epione (Kivunlievitys), Hygieia (Terveys), Iaso (Toipuminen) ja Panakeia (Parantaminen).

Piirtokirjoitusten perusteella rakennus on ollut olemassa viimeistään klassisella ja hellenistisellä kaudella 300–200-luvuilla eaa. Sen rakennutti uudelleen roomalaisella kaudella 100-luvulla jaa. senaattori Antoninus. On arveltu, että rakennusta olisi käytetty valmisteleviin uhreihin ja mahdollisesti myös puhdistautumismenoihin osana parantamisseremonioita. Rakennus vaikuttaa tuhoutuneen 300-luvun jaa. puolivälissä.

Epidoteion on tunnistettu rakennukseksi, joka sijaitsi pyhäkköalueen koillisosassa lähellä Anakeionia. Sen säilyneet jäänteet ovat pääosin roomalaisaikaisesta rakennusvaiheesta. Rakennukseen kuului muun muassa puoliympyränmuotoinen jalusta, jolla oli jumalten patsaita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Herakleen temppeli (Dodona)

**Herakleen temppeli** oli antiikin aikainen Herakleelle omistettu kreikkalainen temppeli Dodonan kaupungissa Kreikassa. Se sijaitsi Dodonan pyhäkköalueen itälaidalla.

Dodonan Herakleen temppeli rakennettiin hellenistisellä kaudella kuningas Pyrrhoksen aikana 200-luvun eaa. alkupuolella. Pyrrhos halusi kytkeä sukunsa Herakleehen naituaan Lanassan, joka oli Herakleehen alkuperänsä juontaneen Syrakusan tyranni Agathokleen tytär.

Temppeli oli Dodonan pyhäkköalueen toiseksi suurin ja edusti doorilaista tyyliä. Se oli rakennettu luoteis-kaakkoissuunnassa ja sen koko oli noin 16,5 × 9,5 metriä. Temppelissä oli pronaos, jossa oli neljä tai kuusi doorilaista pylvästä, sekä cella. Temppelin alttari sijaitsi tavan mukaisesti sen itäpuolella. Sen perustusten koko on noin 5,7 × 3,2 metriä. Temppelin koristeluista on löydetty Herakleen urotöitä esittävän metoopin osa sekä reliefi, joka esittää Herakleen ja Apollonin kiistaa Delfoin kolmijalasta. Veistoslöydöt ovat Ioánninan arkeologisessa museossa.

Temppeli uusittiin sen jälkeen, kun aitolialaiset tuhosivat sen muun pyhäkköalueen ohella vuonna 219 eaa. Varhaiskristillisellä ajalla temppelin jäänteet jäivät monin osin paikalle rakennetun basilikakirkon alle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Khersonesoksen teatteri

**Khersonesoksen teatteri** oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Khersonesoksen kaupungissa Taurien Khersonesoksella nykyisen Ukrainan alueella. Sen rauniot ovat osa Sevastopolin lähellä sijaitsevaa Khersonesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

## Historia

Khersonesoksen teatteri rakennettiin hellenistisellä kaudella 200–100-luvuilla eaa. Sitä käytettiin paitsi näytelmien esityksiin myös muihin kulttuuritapahtumiin sekä oletettavasti myös julkisiin kokoontumisiin. Roomalaisella kaudella ensimmäisellä vuosisadalla jaa. sitä muutettiin niin, että sitä voitiin käyttää myös gladiaattoriesityksiin.

Teatteri säilyi käytössä 300-luvulle jaa. saakka, mutta sen käyttö loppui kristinuskon vakiintumisen myötä. Tämän jälkeen sen kiviä käytettiin uudelleen muihin rakennuksiin. Varhaisella bysanttilaisella kaudella 500-luvulla paikalle rakennettiin kirkko, joka tunnetaan tutkimuksessa ”Pyhäinjäännöslipaskirkkona” sieltä tehdyn löydön mukaan.

## Rakennus

Teatteri sijaitsi luonnonrinteessä kaupungin agorasta ja pääkadusta etelään. Siinä oli tyypillinen puolikaarenmuotoinen katsomo, joka avautui kaakkoon päin, ja jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Katsomossa oli tilaa noin – hengelle. Kahdeksan pystysuuntaista porraskäytävää jakoi katsomon seitsemään lohkoon, ja jokaisessa oli 12 penkkiriviä. Orkhestran halkaisija oli noin 23 metriä. Proskenion nousi noin 1,5–2 metriä orkhestraa korkeammalle. Orkhestralla oli alttari. Skene- eli näyttämörakennuksessa oli kolme huonetta.

Paikalla myöhemmin ollut kirkko oli ristinmuotoinen. Sen rauniot ovat teatterin katsomon pohjoisosan päällä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Knidoksen stoa

**Knidoksen stoa** oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli Knidoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se rakennettiin hellenistisen kauden alkupuolella noin vuonna 290–270 eaa.

Stoa sijaitsi Knidoksen kaupungin ydinalueella Dionysoksen temppelin ja korinttilaistyylisen temppelin välissä, ensin mainitun pohjoispuolella. Se oli rakennettu itä-länsisuunnassa ja avautui etelään eli Dionysoksen temppelille ja eteläisempään eli suureen satamaan päin. Rakennus oli yksikerroksinen ja kaksilaivainen ja edusti doorilaista tyyliä. Sen pituus oli 132 metriä ja leveys 13 metriä, toisin sanoen se oli pylväshalliksi varsin pitkä.

Rakennuksen on arveltu olevan mahdollisesti sama antiikin kirjallisista lähteistä tunnettu pylväshalli, josta Plinius vanhempi käytti nimitystä *pensilis ambulatio* (”riippuva promenadi”). Sen oli suunnitellut Knidoksesta kotoisin ollut Sostratos, joka tunnetaan Faroksen majakan arkkitehtina. Pseudo-Lukianos mainitsee rakennuksen monikollisessa muodossa ”stoat”, ja siksi on joskus arveltu, että kyseessä olisi voinut olla sarja stoia, mahdollisesti jonkun aukion kuten agoran ympärillä. Plinius sanoo, että Sostratos oli ensimmäinen, joka pystytti tämän kaltaisen rakennuksen. Ajoituksen puolesta löydetty stoa voi olla juuri Sostratoksen suunnittelema, mutta arkeologia ei ole kyennut vahvistamaan sitä samaksi rakennukseksi. Arkeologia ei myöskään selitä sitä, miksi stoaan olisi viitattu monikossa, sillä löydetty rakennus on suora pylväshalli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Knidoksen teatteri

**Knidoksen teatteri** oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Knidoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella.

## Historia

Knidoksen teatteri (tai pienempi teatteri) oli toinen kaupungin kahdesta teatterista. Se on niistä paremmin säilynyt ja tunnetumpi, sillä se sijaitsi lähempänä kaupungin keskustaa ja siellä on suoritettu enemmän arkeologisia kaivauksia. Teatteri rakennettiin alun perin hellenistisellä kaudella 300-luvun eaa. lopulla, mikä tekee siitä yhden Vähän-Aasian vanhimmista kreikkalaisista teattereista. Sitä on kunnostettu, muunneltu ja laajennettu roomalaisella kaudella, muun muassa lisäämällä siihen skene- eli näyttämörakennus. Teatteri on säilynyt suhteellisen hyvin.

Society of Dilettanti teki ensimmäisen luonnoksen teatterista jo vuonna 1812. Sen ensimmäiset varsinaiset kaivaukset suoritti Charles T. Newton British Museumille vuosina 1856–1857. Kaivauksia on jatkettu vuosina 1968–1971 Iris Loven johdolla ja 2006 Ramazan Özganin johdolla.

## Rakennus

Teattteri sijaitsi Dionysoksen temppelin itäpuolella lähellä kauppasataman pohjoisrantaa, ja liittyi läheisesti temppeliin. Teatterissa oli tyypillinen puolikaarenmuotoinen katsomo, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Katsomo, jonka halkaisija on noin 58,5 metriä, avautuu etelään päin, ja siinä on ollut tilaa noin  hengelle. Katsomossa oli kahdeksan pystysuuntaista porraskäytävää, jotka jakoivat sen seitsemään lohkoon, ja kaksi vaakasuuntaista diazoma-käytävää, jotka jakoivat sen ala-, keski- ja yläosaan. Ala- ja keskiosassa oli kummassakin 12 penkkiriviä ja yläosassa seitsemän.

Orkhestran halkaisija on noin 10 metriä. Skene-rakennusta muutettiin usein. Viimeisessä vaiheessa sen koko oli noin 30 × 15 metriä, ja se oli koristeltu veistoksilla, joista on säilynyt muun muassa naispatsas sekä miespatsaan torso.

Knidoksen toinen, suurempi mutta huonommin säilynyt teatteri sijaitsi kaupungin pohjoisosassa akropoliin lounaisrinteessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Enkoimeterion

**Enkoimeterion** () oli antiikin Kreikassa yleensä Asklepioksen tai muun parantajajumalan pyhäkössä ollut rakennus, jossa potilaat viettivät yönsä parantuakseen. Rakennustyypin nimi tulee sanasta *enkoimēsis* (), ”temppelissä nukkuminen”.

## Enkoimeterioneita

* Abaton eli Enkoimeterion, Epidauroksen Asklepieion
* Amfiaraionin stoa eli Enkoimeterion, Amfiaraion, Oropos

## Lähteet
Lorrin Thurston

**Lorrin Andrews Thurston** (31. heinäkuuta 1858 – 11. toukokuuta 1931) oli havaijilainen lakimies, liikemies ja poliitikko, joka oli myöhemmin myös mukana Havaijin kuningaskunnan vallankaappauksessa.

Vuonna 2009 julkaistussa ''Princess Kaiulani'' -elokuvassa Thurstonia esittää Barry Pepper.

## Tausta ja yksityiselämä
Thurston syntyi Honolulussa vuonna 1858. Hänen isänsä oli amerikkalaisen lähetyssaarnaajan poika. Hän opiskeli lakia Oahu Collegessa, ja lähti sitten täydentämään tutkintoaan Columbian yliopistoon Yhdysvaltoihin. Tämän jälkeen hän palasi Honoluluun.

## Poliittinen ura
Thurston valittiin Havaijin parlamenttiin vuonna 1886 ja alkoi vaatia isoja muutoksia kuningaskunnan hallintoon. Kun tämä ei toiminut, päätti hän turvautua muihin keinoihin. Thurston oli yksi niistä henkilöistä, jotka kirjoittivat Havaijille uuden perustuslain (ns. pistinperustuslaki), jolla kuninkaan valtaa siirrettiin lähinnä Thurstonin kaltaisista valkoisista maanomistajista koostuvalle parlamentille. Thurston kuului myös Havaijilaisliigaan, joka pyrki kaatamaan Havaijin kuningaskunnan ja liittamään saaret osaksi Yhdysvaltoja.

Pistinperustuslain astuttua voimaan Thusrton nousi kuningaskunnan uudeksi sisäministeriksi vuonna 1887. Hän joutui kuitenkin eroamaan vuonna 1890, kun kansalaiset protestoivat Kalākauan puolesta. Hän kuitenkin jatkoi parlamentaarikkona.

Thurston matkusti Washingtoniin vuonna 1892 ja uudelleen kaksi vuotta myöhemmin. Hänen oli tarkoitus lobata Yhdysvaltain kongressia hyväksymään Havaijin liittäminen osaksi Yhdysvaltoja. Tätä varten hän julkaisi 83-sivuisen pamfletin, jossa hän esitteli tärkeimpiä syitä sille, miksi Havaiji tulisi liittää osaksi Yhdysvaltoja. Näihin lukeutui mm. se, että useat tärkeässä asemassa olevat Havaijin amerikkalaiset miehet kannattavat Yhdysvaltoihin liittymistä.

Vuonna 1983 Thurston oli keskeisessä roolissa vallankaappauksessa, joka syöksi uuden hallitsijan, kuningatar Lili‘uokalanin, valtaistuimelta. Hän toimi Annexation Club -nimisen yhdistyksen johtajana. Yhdistyksen tarkoitus oli kerätä aseita ja suorittaa vallankaappaus, mikäli kuningatar pyrkisi tekemään muutoksia edeltäjänsä allekirjoittamaan pistinperustuslakiin. Kun tämä tapahtui vuonna 1893, yhdistys perusti ns. Turvallisuuskomitean, jonka oli tarkoitus toimia väliaikaishallituksena ja hankkia vallankaappaukselle Yhdysvaltain tuki. Myöhemmin Thurston oli mukana kirjoittamassa Havaijin tasavallan perustuslakia, ja toimi tasavallan Yhdysvaltain lähettiläänä.

## Myöhempi elämä
Vuodesta 1898 aina kuolemaansa saakka Thurston keskittyi politiikan sijaan liiketoimintaan. Hän pyrki kehittämään saarten ananastuotantoa sekä turismia, minkä lisäksi hän oli *[[Honolulu Star-Advertiser|Honolulu Advertiser]]* -lehden omistaja.

## Lähteet
Mohammed Shia al-Sudani

**Mohammed Shia al-Sudani** (; s. 1970 Bagdad) on irakilainen poliitikko ja virkamies, joka on toiminut Irakin pääministerinä 27. lokakuuta 2022 alkaen.

Sudani suoritti Bagdadin yliopistossa kanditutkinnon maataloustieteessä ja maisterintutkinnon projektinjohtamisessa vuonna 1997. Hän kiinnostui politiikasta nuorena, ja osallistui vuoden 1991 Persianlahden sotaa seuranneeseen šiiojen kansannousuun. Sudanista tuli Amaran pormestari ja vuonna 2009 hän nousi Maysanin provinssin kuvernööriksi. Hän oli useissa eri ministerintehtävissä, ja häntä ehdotettiin pääministeriksi jo vuonna 2019. Silloin Sudani kuitenkin luopui ehdokkuudesta Mustafa Al-Kadhimin hyväksi. Siinä kun Kadhimi on opiskellut ulkomailla ja saanut myös Britannian kansalaisuuden, Sudani on pysynyt Irakissa myös Saddamin hallinnon aikana. 

Šiialaisjohtaja Muqtada al-Sadrin kannattajat saivat vuoden 2021 parlamenttivaaleissa yli 70 paikkaa, mutta hallituskoalition muodostaminen ei onnistunut. Väkivaltaisten mellakoiden jälkeen lokakuussa 2022 parlamentti nimitti presidentiksi Abdul Latif Rashidin, joka kutsui pääministeriksi Mohammed Shia al-Sudanin.

## Lähteet
Hallandsposten

**Hallandsposten** (lyh. **HP**) on ruotsalainen vuonna 1850 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Halmstad. Se ilmestyy kuudesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan liberaali ja kuuluu Stampen Media -konserniin.

Tullhuset Halmstad 01.jpg|Lehden toimitus Halmstadissa.
Hallandsposten.jpg|Aiempi toimitus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Mao (vuoden 2005 kirja)

**Mao** () on Jung Changin ja Jon Hallidayn vuonna 2005 ilmestynyt elämäkerta Mao Zedongista. Teoksen on suomentanut Jaana Iso-Markku ja julkaissut suomeksi Otava vuonna 2006.

Chang ja Halliday kuvaavat Maon ”sadistiseksi hirviöksi” ja kyyniseksi opportunistiksi, joka ei todellisuudessa uskonut oppeihinsa, vaan pyrki kaikin keinoin maksimoimaan henkilökohtaisen etunsa. Teos myi hyvin ja sai populaareissa arvioissa vuolaasti kehuja. Akateemiset historiantutkijat suhtautuivat siihen kuitenkin kielteisesti. Jonathan Spencen (2005) mukaan pelkkä ”syyllisyyden henkilöiminen” ei riitä selittämään Maon valtaannousua sekä hänen 26-vuotisen kautensa pituutta ja kansainvälistä painoarvoa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Latvakangas, Eva: Suuri Ruorimies kylvi kuolemaa. *Turun Sanomat* 28.1.2007.
* Rekinen, Jyri-Jussi: Terrori oli Maon työkalu. *Kaleva* 21.1.2007.
* Uusi-Rintakoski, Jarmo: Maon myytti pysyy ja pahenee. *Kodin Pellervo* 18.1.2007.
* Vahe, Juha: Mao – luistavaa tekstiä. *Agricolan kirja-arvostelut* 25.4.2007.
Knut Håkanson

**Knut Håkanson** (4. marraskuuta 1887 Kinna – 13. joulukuuta 1929 Göteborg) oli ruotsalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkikriitikko.

## Elämä ja ura
Håkanson varttui Tukholmassa ja kiinnostui jo lapsena kansanmusiikista. Hän omaksui pianon lisäksi instrumenteikseen avainviulun ja alttoviulun. Hän teki varhaisesta saakka paljon transkriptioita ruotsalaisesta kansanmusiikista. Valmistuttuaan toisen asteen oppilaitoksesta Östermalmissa vuonna 1906 Håkanson suoritti filosofian ja kielten opinnot Uppsalan yliopistossa. Samanaikaisesti hän opiskeli harmoniaa Aron Bergensonin, sävellystä Johan Lindegrenin ja pianonsoittoa Knut Bäckin johdolla. Myöhemmin hän sai sävellysopetusta myös Johan Lindegreniltä. Håkanson asui vuosien ajan Rydboholmissa. Hän oli kehittämässä muusikkona ja kapellimestarina musiikkipiirejä Boråsiin. Lisäksi Håkanson työskenteli musiikin teorian opettajana. Vuodesta 1928 hän työskenteli musiikkikriitikkona *[[Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning]]issä*. Hän oli jo tätä ennen työskennellyt musiikkikriitikkona *[[Helsingborgs-Posten]]issa*.

Säveltäjänä Håkanson teki läpimurtonsa vuonna 1923 neliosaisella teoksellaan *Svensk svit* (op. 18), jonka hän sävelsi kontrapunktaalisessa tyylissä viululle, alttoviululle ja sellolle. Sen tulkitsi Sven Kjellströmin jousikvartetti (Kjellströmkvartetten) jousitriona. Teosta esitettiin paitsi lukuisissa Ruotsin kaupungeissa, myös ympäri Eurooppaa ja Australiassa. Håkanson kärsi huomattavasti 1920-luvun talouskriisistä. Lisäksi hänen vaimonsa Omon jätti hänet säveltäjä Ture Rangströmin hyväksi ja hän sairastui vaikeaan munuaissairauteen. Håkanson kuitenkin jatkoi säveltämistä joulukuuhun 1929 saakka ja kuoli tuon kuukauden 13. päivänä. Hänet haudattiin Kinnaan, jossa hän oli syntynyt.

## Musiikki ja kirjoitukset
Håkanson on perinteisesti katsottu kansallisromantikoksi, mutta hänen tyylinsä on myös katsottu ilmentävän uusasiallisuuden tyyliä musiikissa. Håkanson oli säveltäjänä modernismin vastainen ja tavoitteli kansalliseen luonteeseen sopivaa musiikkia. Hän olikin kiinnostunut kansanmusiikista. Hänen tuotantonsa joukossa on lukuisia orkesteriteoksia, kaksi jousikvartettoa, viulusonaatti, pianosävellyksiä, yksinlauluja ja kuoroteoksia (kuten *Brusala* ja *Skåne*, op. 33).

Håkansonin suosimia tulkitsijoita hänen omille teoksilleen olivat Sven Kjellströmin jousikvartetti ja laulaja Kirsten Flagstad. Hänen musiikkinsa esityksiä johtaneisiin kapellimestareihin kuuluivat Wilhelm Stenhammar, Armas Järnefelt ja Issay Dobrowen.

Alttoviulisti Bengt Andersson kokosi pitkään arkistoissa olleet Håkanssonin musiikkiarvostelut teokseen *Tonsättare Knut Håkanson som musikrecensent i Göteborg*.

## Lähteet
Fritiof Domö

**Fritiof Domö** (vuoteen 1937 *Gustafsson*; 30. elokuuta 1889 Hakarp – 23. marraskuuta 1961 Eggby) oli ruotsalainen konservatiivipoliitikko ja Maltillisen kokoomuksen (tuolloinen *Högern*) puheenjohtaja vuosina 1944–1950.

Domö valittiin vuonna 1928 valtiopäivien ensimmäiseen kamariin, jossa hän istui vuoteen 1959. Toisen maailmansodan aikaisessa koalitiohallituksessa hän toimi ensin kauppaministerinä 1939–1941 ja sitten salkuttomana ministerinä 1941–1945. Vuonna 1944 Domö valittiin puolueensa puheenjohtajaksi, mutta kärsittyään tappion vuoden 1948 vaaleissa hän vetäytyi tehtävästä 1950 ja siirtyi Skaraborgin läänin maaherraksi. 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Irakin pääministeri

**Irakin pääministeri** on Irakin hallituksen johtaja.

## Luettelo Irakin pääministereistä

### Tasavalta (1958–2003)
* Abdulkarim Qasim (1958–1963)
* Ahmad Hassan al-Bakr (1963)
* Tahir Yahya (1963–1965)
* Arif Abdulrazzaq (1965)
* Abdulrahman al-Bazzaz (1965)
* Naji Talib (1966–1967)
* Abdulrahman Arif (1967)
* Tahir Yahya (1967–1968)
* Abdulrazzaq al-Nayif (1968)
* Ahmad Hasan al-Bakr (1968–1979)
* Saddam Hussein (1979–1991)
* Sa’dun Hammadi (1991)
* Muhammad Hamza al-Zubaidi (1991–1993)
* Ahmad Husain Khudair al-Samarra’i (1993–1994)
* Saddam Hussein (1994–2003)

### Neuvosto (2003–2004)
* Ibrahim al-Ja’fari  
* Ahmed al-Chalabi  
* Iyad Allawi
* Jalal Talabani 
* Adnan Pachachi
* Massoud Barzani 

### Tasavalta (vuodesta 2004)
John Waihe‘e

**John David Waihe‘e III** (s. 19. toukokuuta 1946 Honoka‘a, Havaijin piirikunta, Yhdysvallat) on havaijilainen poliitikko, joka toimi vuosina 1986–1994 Havaijin osavaltion kuvernöörinä. Järjestyksessään hän oli osavaltion neljäs kuvernööri ja ensimmäinen Havaijin alkuperäisväestöön kuuluva kuvernööri.

Waihe‘e oli keskeisessä asemassa Havaijilaisasiain viraston perustamisessa. Hänen poikansa John D. Waihe‘e IV on istunut viraston valtuustossa vuodesta 2000 lähtien. 

## Lähteet
Risto Poutanen

**Risto Johannes Poutanen** (s. 26. huhtikuuta 1954 Janakkala) on suomalainen sellisti.

Poutanen varttui Espoon Tapiolassa. Hänen isänsä työskenteli insinöörinä. Äiti työskenteli kansakoulunopettajana ja harrasti laulamista sekä pianonsoittoa. Lapsuudenperheeseen kuului myös kaksi siskoa. Poutanen oppi lapsena pianoa soittaessaan itse nuotinluvun ja nuoteista soittamisen. Hän tutustui Erkki Pohjolaan ja vaihtoi instrumenttinsa pianosta selloon. 11-vuotiaana hän sai Pohjolalta oman sellon kotiinsa. Poutanen pääsi 15-vuotiaana Seppo Laamasen avulla Sibelius-Akatemian rehtori Veikko Helasvuon pakeille. Hän sai koesoiton perusteella luvan siirtyä suoraan opiskelemaan Sibelius-Akatemiaan ilman lukion käymistä. Siellä hänen sellonsoiton opettajanaan toimi Laamanen; lisäksi hän opiskeli sävellystä Aulis Sallisen johdolla. Poutanen suoritti diplominsa Sibelius-Akatemiassa vuonna 1973. Hän jatkoi opintojaan Varsovassa 1973 (opettajana Andrzej Orkisz) ja Leningradin konservatoriossa 1974–1976 (opettajana E. G. Fischman). Vuonna 1975 Poutanen voitti Turun sellokilpailun. Lisäksi hän eteni finalistiksi sellonsoitossa Prahan kevään kansainvälisessä musiikkikilpailussa.

Poutanen piti ensimmäisen konserttinsa vuonna 1975. Hän pääsi esiintymään keikkaluonteisesti Radion sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 1977 Okko Kamun toimiessa kapellimestarina. Radion sinfoniaorkesterin vakituinen sellisti hänestä tuli vuonna 1978 Leif Segerstamin johdolla. Vuonna 1991 Poutanen pääsi Radion sinfoniaorkesterin ensimmäiseksi soolosellistiksi Jukka-Pekka Sarasten ylikapellimestarikauden aikana. Hän jatkoi orkesterissa soittamista myös Sakari Oramon ja Hannu Linnun ylikapellimestarikausilla. Poutanen muodosti Trio Tapiolan yhdessä pianisti Ilmo Rannan ja viulisti Jaakko Ilveksen kanssa. Hän on lisäksi soittanut Savonlinnan oopperajuhlien sinfoniaorkesterissa, Suomen kamarisolisteissa ja Suomalaisessa kamariorkesterissa. Hän on pitänyt omia konserttejaan säestäjänään Ilmo Ranta. Poutanen on opettanut sellonsoittoa Sibelius-Akatemiassa.

Poutanen tutustui ensimmäiseen vaimoonsa, venäläiseen pianistiin, Leningradin konservatoriossa suorittamiensa opintojen aikana. Myöhemmin hän meni naimisiin sellisti Eeva Rysän kanssa tutustuttuaan tähän Radion sinfoniaorkesterissa. Molemmat avioliitot päättyivät eroihin. Ensimmäisestä avioliitosta Poutasella on kaksi tytärtä ja poika. Toisesta avioliitosta hänellä on kaksi poikaa. Hänellä on lapsenlapsia.

## Lähteet
Timo Hanhinen

**Timo Antti Ilmari Hanhinen** (s. 22. heinäkuuta 1948 Helsinki) on suomalainen sellisti.

Hanhinen on Gerda Weneskosken tyttärenpoika. Hän suoritti diplominsa Sibelius-Akatemiassa Arto Noraksen johdolla vuonna 1976. Hanhinen sai jaetun ensimmäisen sijan Turun sellokilpailussa vuonna 1972. Hän työskenteli Turun konservatoriossa lehtorina vuosina 1978–1987 ja pääsi vuonna 1987 sen yliopettajaksi. Hanhinen on opettanut myös Sibelius-Akatemiassa, jossa hänen oppilaidensa joukossa on ollut Turun sellokilpailun itsekin voittanut Tomas Nuñez-Garcés. 

Hanhinen oli mukana perustamassa Turku Ensembleä. Hänen siskonsa on pianisti Tuula Hanhinen.

## Lähteet
Ekrem İmamoğlu

**Ekrem İmamoğlu** (s. 4. kesäkuuta 1970 Trabzon) on Istanbulin pääkaupunkikunnan pormestari. 

İmamoğlu kasvoi uskonnollisessa yrittäjäperheessä Istanbulissa ja opiskeli liiketaloutta. Valmistuttuaan hän työskenteli perheensä yrityksessä ja sai kokemusta suurista rakennushankkeista, mikä oli hyödyksi, kun hänet vuonna 2014 valittiin Tasavaltalaisen kansanpuolueen (CHP) riveistä Istanbulin Beylikdüzün piirin pormestariksi. Virassaan hän onnistui kehittämään aluetta ja saavutti suosiota, jonka avulla hän vuonna 2019 täpärästi voitti Istanbulin pormestarinvaalit. Ero toiseksi tulleeseen Oikeus ja kehitys -puolueen (AKP) ehdokkaaseen oli vain noin 15&nbsp;000 ääntä. AKP valitti tuloksesta ja järjestettiin uusintavaali, jossa İmamoğlu voitti yli 800&nbsp;000 äänellä, mitä pidettiin historiallisena tappiona Recep Tayyip Erdoğanin johtamalle valtapuolueelle.

Maaliskuussa 2025 İmamoğlu pidätettiin, kun hänet oli määrä valita CHP:n presidenttiehdokkaaksi vuoden 2028 vaaleihin. Häntä syytettiin korruptiosta, mutta kiinniotto nähtiin Erdoğanin yrityksenä päästä eroon merkittävimmästä haastajastaan ja se laukaisi suuria mielenosoituksia, joihin osallistui erityisesti nuoria ja opiskelijoita. Myös muun muassa Ranskan ulkoministeriö tuomitsi İmamoğlun pidätyksen.

## Lähteet

 
## Aiheesta muualla

* Ekrem İmamoğlu Ylen Elävässä arkistossa
Pekka Kare

**Pekka Elias Kare** (14. huhtikuuta 1931 Viipurin maalaiskunta – 8. marraskuuta 2022 Siuntio) oli suomalainen juristi, toimitusjohtaja ja urheilujohtaja, joka toimi Suomen Painonnostoliiton puheenjohtajana vuosina 1967–1974 ja 1980–1992.

Pekka Kare vietti lapsuusvuodet Viipurin lähellä Perojoen kylässä. Hän joutui lähtemään äitinsä ja kahden sisaruksensa kanssa evakkoon Talvisodan syttyessä joulukuun alussa 1939. Evakkopaikana heille oli Valkeakoski, jossa hän valmistui ylioppilaaksi 1952. Sen jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui lainopin kandidaatiksi 1959 ja sai varatuomarin arvon 1962. Vuosina 1952–1968 hän toimi Maa ja Kallio Oy:n palveluksessa sekä sen jälkeen vuosina 1968–1973 itsenäisenä asianajajana. Vuonna 1973 hänet nimitettiin Veikkaus Oy:n tytäryhtiön painotalo Kvartto Oy:n toimitusjohtajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi kahden vuosikymmenen ajan.

Nuoruudessaan Valkeakoskella Kare oli perustamassa oman harrastuksensa painonnoston paikallista erikoisseuraa vuonna 1954. Opiskeluaikana painonnosto oli hänen pääurheiluharrastuksensa. Pekan pikkuveli Tauno Kare oli Suomen parhaita painonnostajia edustaen Suomea yli 40 maaottelussa. 

Pekka Kareesta tuli Suomen Painonnostoliiton puheenjohtaja vuonna 1967; aikana, jolloin Suomen painonnostourheilu oli kansainvälisesti hyvällä tasolla. Silloin Kare kertoi toteuttavansa 1950-luvulla Kansainvälisen painonnostoliiton puheenjohtajana toimineen Bruno Nybergin periaatteita: kansainvälisyyttä ja pyrkimystä toimia kotimaassa yli politisoituneiden liittorajojen. Seuraavana vuonna hänet valittiin Kansainvälisen painonnostoliiton hallitukseen, jossa tehtävässä hän oli vuoteen 1973 asti. Euroopan Painonnostoliiton hallituksessa hän oli liiton perustamisesta vuodesta 1969 lähtien vuoteen 2003. Samaan aikaan hän toimi vuosina 1968–1972 SVUL:n varapuheenjohtajana ja vuosina 1969–1973 Suomen olympiakomitean varapuheenjohtajana. 

Urheilullisesti Kareen urheilujohtajuusaika oli menestyksellinen, sillä vuoden 1968 Méxicon olympialaisissa Kaarlo Kangasniemi toi Suomelle sen ainoan kultamitalin. Kare oli tällöin painonnostojoukkueen johtaja. Seuraavissa vuoden 1972 olympialaisissa Länsi-Saksan Münchenissä Kare toimi Suomen olympiajoukkueen ylijohtajana. Tällöin Suomella oli edustaja painonnoston jokaisessa sarjassa, joka on jäänyt ainutkertaiseksi. Kansallisesti Kareen merkittävimpänä saavutuksena on pidetty painonnoston maailmanmestaruuskilpailujen saamista Suomeen. Kilpailut järjestettiin Lahdessa vuonna 1998.

## Lähteet
Petri Makkonen

**Petri Makkonen** (s. 14. toukokuuta 1988) on suomalainen biljardinpelaaja. Hän on yksi Suomen historian parhaista poolin pelaajista.

Makkonen on voittanut muun muassa World Cup of Pool -maailmanmestaruuden vuonna 2012 yhdessä Mika Immosen kanssa. Lisäksi hän on voittanut junioreiden Euroopan-mestaruuden kasipallossa sekä 18 eri Suomen-mestaruutta poolissa.

## Lähteet
Abdul Latif Rashid

**Abdul Latif Rashid** (; s. 1944 Sulaimaniyya, Irakin Kurdistan, Irak) on irakilainen kurdipoliitikko, joka on toiminut Irakin presidenttinä lokakuusta 2022 lähtien. Hän voitti vaalissa edeltäjänsä Barham Salihin äänin 162–99.

Salih kuuluu samaan PUK-puolueeseen kuin edeltävät presidentit Barham Salih, Fuad Masum ja Jalal Talabani. Hän on opiskellut tekniikkaa Isossa-Britanniassa.

Vuoden 2021 parlamenttivaaleissa šiialaisjohtaja Muqtada al-Sadrin kannattajat saivat yli 70 paikkaa. Hallituskoalition muodostaminen ei onnistunut yli vuoteen. Al-Sadr määräsi kannattajansa lähtemään parlamentista ja ilmoitti sitten itse luopuvansa politiikassa. Al-Sadrin kannattajat aloittivat mellakat, joissa yli 20 henkeä sai surmansa ja yli 250 loukkaantui. Vihdoin lokakuussa 2022 parlamentti nimitti presidentiksi Latif Rashidin, joka kutsui pääministeriksi Mohammed Shia al-Sudanin.

Saddam Husseinin syrjäyttämisen jälkeen on ollut käytäntönä, että parlamentin puhemies on sunni arabi, pääministeri shiialainen arabi ja presidenttinä kurdi.

## Lähteet
Édouard Fritch

**Édouard Fritch** (s. 4. tammikuuta 1952) on ranskalainen insinööri ja poliitikko, joka on toiminut Ranskan Polynesian presidenttinä vuodesta 2014 alkaen.

## Tausta ja yksityiselämä
Fritch syntyi Papeetessa vuonna 1952. Hän opiskeli insinööriksi Pariisissa 1970-luvulla.

## Poliittinen ura
Ranskan Polynesian parlamenttiin Frich valittiin ensimmäisen kerran vuonna 1986 ja hän uusi paikkansa aina vuoteen 2007, jolloin hänet valittiin parlamentin puhemieheksi ja uudestaan vuonna 2013.

Vuosina 1986–2004 Fritch toimi myös useammassa ministerinvirassa vastuualueenaan mm. energia, asuminen ja sisäasiat.

Vuonna 2016 Fritch oli mukana perustamassa uutta puoluetta nimeltä Tapura Huiraatira, jonka puheenjohtajana hän on toiminut alusta alkaen. Tätä ennen hän edusti Tahoera'a Huiraatira -puoluetta (nyk. Amuitahira'a o te Nuna'a Maohi), jonka puheenjohtaja, Gaston Flosse, toimi pitkään Fritchin mentorina ja Fritchin arveltiin jopa nousevan tämän tilalle puolueen uudeksi johtajaksi. Fritchin presidenttikausi päättyi, kun hänen puolueensa hävisi vuoden 2023 vaalit. Uudeksi presidentiksi nousi Moetai Brotherson, joka aloitti virassaan 12. toukokuuta.

## Kunnianosoituksia

*  Tahiti Nuin ritarikunta (Ranskan Polynesia, 2006)
*  Kunnialegioona (Ranska)
*  Ordre des Palmes Académiques (Ranska, 2000)
*  Ordre National du Mérite (Ranska, 1996)

Lähde:

## Lähteet
Tuija Rantamäki

**Tuija Anneli Rantamäki** (s. 2. maaliskuuta 1966 Raahe) on suomalainen sellisti.

Rantamäki opiskeli Itä-Helsingin musiikkiopistossa, Sibelius-Akatemiassa ja Tukholman Edsbergin musiikki-instituutissa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Csaba Szilvay, Erkki Rautio, Varpu Siirala, Hannu Kiiski, Heikki Rautasalo ja Frans Helmerson. Rantamäki voitti Turun sellokilpailun vuonna 1990, jolloin se järjestettiin yleispohjoismaisena. Lisäksi hän saavutti sellonsoitossa Prahan kevään kansainvälisen musiikkikilpailun neljännen sijan vuonna 1994. Rantamäki työskenteli Espoon kaupunginorkesterin varaäänenjohtajana vuosina 1987–1990 ja Göteborgin sinfoniaorkesterin soolosellistinä vuosina 1993–1994. Vuonna 1994 hänestä tuli Radion sinfoniaorkesterin kolmas soolosellisti.

Rantamäki oli vuonna 1994 mukana perustamassa kamarimusiikkikokoonpanoa Feeniks. Hän on soittanut myös Opus 135 -kvartetissa ja Avanti!-kamariorkesterissa. Vuonna 2003 julkaistiin Rantamäen ja urkuri Kalevi Kiviniemen levyttämä albumi *Finnish Cello*. Rantamäki on opettanut sellonsoittoa Nurmijärven musiikkiopistossa.

Rantamäen veli on viulisti Jukka Rantamäki.

## Lähteet
Montrealin sopimus

**Montrealin sopimus** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* Montrealin pöytäkirja, kansainvälinen sopimus otsonikerrosta heikentävien aineiden vähentämisestä vuonna 1987
* Montrealin suuri rauhansopimus 1701, ranskalaisten ja irokeesien välisen sodan lopettanut sopimus vuonna 1701
* Kolmanneksen maapallon pinta-alasta suojellut sopimus YK:n luonnon monimuotoisuutta käsitelleessä 
* Montrealin yleissopimus vuodelta 1999, joka täydentää lentoyhtiöiden vastuun henkilöiden ja tavaran kansainvälisessä kuljettamisessa määrittelevää Varsovan yleissopimusta.
Fructuoso Vianna

**Fructuoso Vianna** (6. syyskuuta 1896 Itajubá, Minas Gerais – 1976 Rio de Janeiro) oli brasilialainen säveltäjä ja pianisti.

Viannan isä Miguel Archanjo de Souza Vianna oli amatööripianisti ja -laulaja. Hänen setänsä Luiz ja José Ramos de Lima olivat säveltäjiä ja muusikoita. Vianna aloitti 8-vuotiaana pianonsoiton opiskelun kotikaupungissaan opettaja Antonina Chambelin Bourret'n johdolla. Vuonna 1912 Vianna muutti Rio de Janeiroon, jossa hän pääsi Alzira Manson oppilaaksi. Vuonna 1915 hän keskeytti opintonsa Minas Geraisiin ja São Pauloon suuntautunutta pitkää konserttikiertuetta varten. Vuonna 1917 hän pääsi takaisin Kansalliseen musiikki-instituuttiin, jossa hänestä tuli Henrique Oswaldin oppilas. Vianna valmistui kurssilta vuonna 1919.

Vuonna 1919 Vianna tapasi Heitor Villa-Lobosin, jonka musiikin keskeiseksi tulkitsijaksi hän nousi. Hän aloitti 1920-luvulla työskentelyn säveltäjänä. Villa-Lobosin pyynnöstä hän sävelsi teoksen Semana de Arte Moderna -tapahtumaan. Vianna perusti viulisti Mário Ronchinin ja sellisti Newton Páduan kanssa Trio Brasileiron. Tämän trion jäsenenä hän osallistui Villa-Lobosin järjestämään yksityiseen esiintymiseen pianisti Arthur Rubinsteinille vuonna 1921. Tässä yhteydessä Rubinstein kuuli ensimmäistä kertaa Villa-Lobosin musiikkia, jonka puolestapuhuja hänestä tuli.

Vianna oli Coral Paulistanon kuoronjohtaja ja pääsi Kansallisen musiikki-instituutin professoriksi. Hän oli Academia Brasileira de Músican toisen tuolin perustaja. Hänen tuotantonsa joukossa korostuvat erityisesti pianolle ja lauluäänelle sävelletyt teokset.

## Lähteet
Derhatši

**Derhatši** (; vuoteen 1943 saakka Derkatši ()) on kaupunki Ukrainan Harkovan alueen Harkovan piirissä.
Derhatši sijaitsee Donetsin vesistöön kuuluvan Lopanjoen varrella, 12 kilometriä alue- ja piirikeskus Harkovasta luoteeseen. Derhatšin itäosien kautta kulkee rautatie.

Kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 17&nbsp;433 (2021). Väestönlaskennassa 2001 asukkaita oli yhteensä 20&nbsp;258, joista enemmistö oli etniseltä taustaltaan ukrainalaisia.

Derhatši on aiempi piirikeskus, joka liitettiin osaksi Harkovan piiriä kesän 2020 aluehallinnollisissa uudistuksia.

Venäjä on osana helmikuussa 2022 aloittamaansa laajempaa hyökkäyssotaa pommittanut kaupunkia myös keväällä 2024. Huhtikuussa 2024 raportoitiin liitopommeilla ja räjähdelennokeilla tehtyjen venäläishyökkäysten seurauksena esimerkiksi sähkönjakeluverkoston vaurioitumisesta ja siviiliuhreista.


Дергачівська міська рада.jpg|Kaupungintalo.
Дергачівський районний Будинок культури.jpg|Kulttuuritalo.
Вокзал станції "Дергачі" на Південній залізниці.jpg|Rautatieasema.
Храм Пресвятой Богородицы.jpg|Kirkko.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Дергачівська міська громада  (gromada.info)
Eino Pusa

**Einar (Eino) Pusa** (31. lokakuuta 1903 Uusikirkko – 10. heinäkuuta 1993 Mikkeli) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 

Pusan vanhemmat olivat Salomon Tuomaanpoika Pusa ja Ulla Valtonen ja puoliso vuodesta 1927 Hanna Sirkiä. Pusa kävi kansakoulun Uudellakirkolla ja kauppakoulun Viipurissa 1929. Hän oli Viipurin kaupungin poliisilaitoksen palveluksessa 1926–1930, E. Pusa Oy:n osakas Viipurissa 1927–1940 ja Suur-Savon Pukimon, vuodesta 1955 E. Pusa Oy, osakas ja toimitusjohtaja Mikkelissä vuodesta 1942. Pusa oli myös Lahdessa sijainneen Muoti-Pusa Oy:n vuodesta 1971 ja vuodesta 1975 Kiinteistö Oy Pusankulman, Kulma-Pusa Oy:n ja Pusa-Yhtymä Oy:n osakas. Sotilasarvoltaan hän oli reservin ylikersantti. Kauppaneuvoksen arvonimen Pusa sai 1988. 

## Lähteet
Martti Soisalo

**Martti Kristian Soisalo** (18. maaliskuuta 1930 Helsinki – 27. helmikuuta 2021 Sao Paulo Brasilia) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Soisalon vanhemmat olivat professori Pauli Soisalo ja Gunhild Häggman ja puoliso vuodesta 1958 Nadyr Berger. Soisalo tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta 1948 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1951. Hän oli Finnpapin palveluksessa 1948–1952 ja S.A. Mercantil Anglo-Brasileiran, vuodesta 1979 Samab – Companhia de Indústria e Comércio de Papel, palveluksessa vuodesta 1952, toimien yhtiön varatoimitusjohtajana, kaupallisena johtajana ja osakkaana Rio de Janeirossa ja Sao Paulossa Brasiliassa. Soisalo oli myös Onibla S.A:n johtokunnan puheenjohtaja 1963–1974 ja suomalaisten yritysten Brasiliaan perustamien Jaakko Pöyry Engenharia Ltdan johtokunnan jäsen 1976–1981, Kone Elevadores Ltdan johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1976 ja Neles Válvulas Industriais Ltdan johtokunan jäsen 1977–1983. Sotilasarvotaan hän oli reservin vänrikki. Soisalo sai kauppaneuvoksen arvonimen 1988. 

## Lähteet
Jorma Hakkarainen

**Jorma Mikael Hakkarainen** (31. heinäkuuta 1930 Kontiolahti – 11. tammikuuta 2019 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 

Hakkaraisen vanhemmat olivat maanviljelijä Mikko Hakkarainen ja Saimi Alina Sarkkinen ja puoliso vuodesta 1962 filosofian maisteri Helga Lindfors. Hakkarainen tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1950 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1954 ja kauppatieteiden kandidaatiksi ja maisteriksi 1956. Hän opiskeli myös London School of Foreign Tradessa 1957 ja Moskovan yliopistossa 1960–1961. 

Hakkarainen oli harjoittelija Hansa Eisen Trippe & Co GmbH:ssa Düsseldorfissa 1954, Liiketaloustieteellisen tutkimuslaitoksen tutkija 1954–1956, Osuuskunta Metexin myyntimies 1956, Oy Starckjohann & Co Ab:n palveluksessa 1956–1957, harjoittelija Lamco Paper Agencies Ltd:ssa Lontoossa 1957 ja Hansa Stahl Export GmbH:ssa Düsseldorfissa 1957–1958 sekä Svenska Gulf Ab:ssa Tukholmassa 1958.

Keskon ulkomaisen teräksen ostaja Hakkarainen oli vuodesta 1958, Kimport Oy:n myyntipäällikkö 1959–1960, Oy Flinkenberg & Co Ab:n osastopäällikkö 1961–1962 ja Outokumpu Oy:n vientimies 1962–1968, vientipäällikkö 1968–1971, vientijohtaja 1971, myynnin johtaja 1971–1972, markkinointijohtaja 1972–1975, metalliteollisuuden johtaja 1975–1980, varatoimitusjohtaja 1980–1993 ja yhtiön johtokunnan ja sittemmin hallituksen jäsen 1972–1992. Hänellä oli myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Sotilasarvoltaan Hakkarainen oli reservin yliluutnantti (1979). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1989. 

## Lähteet
Argentiinan ralli 1985

**Argentiinan ralli 1985** (viralliselta nimeltään *5. Rally of Argentina*) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1985. Kilpailu järjestettiin 30. heinäkuuta &ndash; 3. elokuuta 1985 Buenos Airesissa. Kilpailu oli kauden kahdeksas ja erikoiskokeiden yhteispituus oli . Kilpailun voitti Timo Salonen Peugeot 205 Turbo 16 -autolla.

Ari Vatanen ja Terry Harryman aloittivat kilpailun vahvasti ensimmäisellä erikoiskokeella, mutta seuraavalla Las Bajadasin kokeella joutuivat onnettomuuteen, jonka seurauksena Vatanen loukkaantui vakavasti. Vatanen ajoi kuoppaan, joka oli syntynyt rankan sateen seurauksena reittiin tutustumisen jälkeen ennen itse kilpailua. Vatasen penkki rikkoontui onnettomuudessa ja hän loukkaantui vakavasti. Vatanen palasi rallin pariin etuautossa Sanremon rallissa 1986 ja kilpailemaan vuonna 1987.

## Tulokset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Giovanni Battista Salvi da Sassoferrato

**Giovanni Battista **(**Giambattista**)** Sassoferrato**, oikea sukunimi: **Salvi**, (elokuu 1609 Sassoferrato, Ancona – 8. elokuuta 1685 Rooma) oli italialainen taidemaalari. Hän oli isänsä Tarquinio Salvin oppilas. Hän opiskeli tutkimalla Rafaelin, Domenichinon ja Guido Renin maalauksia. Hänen pääasiallisin aiheensa oli madonna ja Jeesus-lapsi, ja aiheensa ja sen käsittelyn ansiosta hän oli hyvin suosittu, vaikka työt eivät ole kovin omaperäisiä. Hänen maineikkain maalauksensa on alttaritaulu *Madonna del rosario* Roomassa Pyhän Sabinan kirkossa. Maalaus varastettiin 1901, mutta se löytyi ja palautettiin paikalleen.

## Lähteet


Giovan Battista Salvi called Il Sassoferrato - Saint Cecilia - Google Art Project.jpg|*Pyhä Cecilia* Museo Poldi Pezzoli
 Giovanni Battista Salvi - Madonna met kind.jpg|*Madonna ja lapsi*Rijksmuseum
 Sassoferrato Ottaviano Prati.jpg|*Ottaviano Prati*Galleria Nazionale d'Arte Antica
 Il Sassoferrato - The Mystic Marriage of St. Catherine - WGA20875.jpg|Pyhän Katariina Aleksandrialaisen salaperäinen avioliitto*<br>[[The Wallace Collection]]
 Madonna with child and angels.jpg|*Madonna ja lapsi ja enkelit''Galleria Nazionale d'Arte Antica


## Aiheesta muualla
Ilmastokokous

**Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutoskonferenssi** on vuotuinen huippukokous jossa pyritään sopimaan ilmaston lämpenemisen hillitsemisestä. 

Maailman maista 198 on ratifioinut sopimuksen kasvihuonekaasujen vähentämiseksi. Sopimus on nimeltään . Sopimuksen osapuolet kokoontuvat COP-kokouksiin (*Conference of the Parties*) arvioimaan aiemmin tehtyjä toimenpiteitä ja tekemään päätöksiä uusista toimista sopimuksen toteuttamiseksi.   

## Luettelo ilmastokokouksista

 

## Lähteet
Violent Night

**Violent Night** on Tommy Wirkolan ohjaama yhdysvaltalainen toimintakomedia vuodelta 2022. Sen ovat käsikirjoittaneet Pat Casey ja Josh Miller, ja pääosia näyttelevät muun muassa David Harbour, John Leguizamo, Alex Hassell, Alexis Louder ja Beverly D’Angelo.

## Juoni
Joulupukki (David Harbour) saapuu joka vuotisella kierroksellaan varakkaan Lightstonen perheen taloon, jossa matriarkka Gertrude (Beverly D’Angelo) viettää joulua poikaansa Jasonin (Alex Hassell), tyttärensä Alvan (Edi Patterson) ja muun suvun kanssa. Taloon hyökkää joukko rikollisia joita johtaa Scrooge (John Leguizamo). Rikolliset eivät kuitenkaan ole varautuneet siihen että talossa on myös Joulupukki, joka yhdessä tyttärentytär Trudyn (Leah Brady) avustuksella pysäyttää heidät.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
*
Evijärven adventtiseurakunta

**Evijärven adventtiseurakunta** on vuonna 1988 perustettu evijärveläinen adventtiseurakunta. Seurakunnan tilat sijaitsevat Evijärven keskustassa, Kirkkotiellä. Seurakunnan vanhin on Aimo Takamaa. Evijärven adventtiseurakunta kuuluu Suomen Adventtikirkkoon ja on osa vuonna 1863 perustettua kansainvälistä Seitsemännen päivän Adventtikirkkoa.

## Katso myös
* Adventismi Suomessa
* Suomen Adventtikirkko
* Evijärven helluntaiseurakunta

## Lähteet