open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dana Pyritz

**Dana Pyritz** (s. 31. elokuuta 1970 Kühlungsborn, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen kilpasoutaja. Hän saavutti kahdeksikossa olympiapronssia ja voitti yhden maailmanmestaruuden.

Pyritz kilpaili kaksissa olympialaisissa. Barcelonassa 1992 hän saavutti kahdeksikossa olympiapronssia. Atlantassa 1996 hän sijoittui samassa luokassa kahdeksanneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa Pyritz kilpaili yhdeksän kertaa vuosina 1993–2003 ja saavutti kuusi mitalia. Hän saavutti kahdeksikossa MM-pronssia Račicessa 1993 ja voitti samassa luokassa kultaa Indianapolisissa 1994. Tampereen MM-kilpailuissa 1995 hän saavutti perämiehettömässä nelosessa hopeaa. Vuosien 1997–1999 MM-kilpailuissa Pyritz sijoittui kahdeksikossa kerran viidenneksi ja kahdesti kuudenneksi. Kolmissa viimeisissä MM-kilpailuissaan hän saavutti kolme pronssia: kahdeksikossa Luzernissa 2001 ja Sevillassa 2002 sekä perämiehettömässä nelosessa Milanossa 2003. 

Dana Pyritzin kaksossisko Anja Pyritz on myös soudun arvokisamitalisti.

## Lähteet
Sybille Schmidt

**Sybille Schmidt** (s. 31. elokuuta 1967 Apolda, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen kilpasoutaja. Hän voitti pariaironelosessa olympiakultaa ja kolme maailmanmestaruutta.

Schmidt voitti pariaironelosen maailmanmestaruuden Bledissa 1989, Tasmaniassa 1990 ja Wienissä 1991. Kaksi ensimmäistä mestaruuttaan hän saavutti Saksan demokraattisen tasavallan ja kolmannen yhdistyneen Saksan edustajana. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän voitti pariaironelosessa olympiakultaa. Schmidt, Kerstin Müller, Birgit Peter ja Kristina Mundt voittivat loppukilpailussa hopealle sijoittuneen Romanian venekunnan 4,16 sekunnilla.

## Lähteet
Birgit Peter

**Birgit Peter** (s. 27. tammikuuta 1964 Potsdam, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen kilpasoutaja. Hän voitti kaksi olympiakultaa ja neljä maailmanmestaruutta.

Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Saksan demokraattista tasavaltaa edustanut Peter sijoittui pariairokaksikossa hopealle vuonna 1981 ja voitti perämiehellisessä pariaironelosessa kultaa vuonna 1982. Aikuisten MM-kilpailuissa hän voitti kolme peräkkäistä kultamitalia pariaironelosessa: Hazewinkelissa 1985, Nottinghamissa 1986 ja Kööpenhaminassa 1987. Soulin olympialaisissa 1988 hän kilpaili pariairokaksikossa Martina Schröterin kanssa ja voitti kultaa 3,88 sekunnin erolla Romanian venekuntaan. Kolmena seuraavana kautena Peter kilpaili yksikössä, jossa hän saavutti MM-hopeaa Bledissa 1989 ja voitti kultaa Tasmaniassa 1990. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän voitti yhdistyneen Saksan edustajana pariaironelosessa olympiakultaa Kerstin Müllerin, Sybille Schmidtin ja Kristina Mundtin kanssa; he voittivat loppukilpailussa hopealle sijoittuneen Romanian venekunnan 4,16 sekunnilla.

## Lähteet
Anja Pyritz

**Anja Pyritz** (s. 31. elokuuta 1970 Kühlungsborn, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen kilpasoutaja. Hän voitti kahdeksikossa maailmanmestaruuden.

Pyritz kilpaili kaksissa olympialaisissa. Atlantassa 1996 hän sijoittui kahdeksikossa kahdeksanneksi ja Ateenassa 2004 samassa luokassa viidenneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa Pyritz kilpaili kahdeksan kertaa vuosina 1993–2003 ja saavutti kolme mitalia. Hän sijoittui perämiehettömässä kaksikossa viidenneksi Račicessa 1993, perämiehettömässä nelosessa viidenneksi Indianapolisissa 1994 ja kahdeksikossa neljänneksi Tampereella 1995. Hän sijoittui kahdeksikossa viidenneksi Aiguebelettessa 1997 ja kuudenneksi Kölnissä 1998. Hän saavutti MM-pronssia kahdeksikossa Luzernissa 2001 ja Sevillassa 2002. Milanossa 2003 hän voitti kahdeksikossa maailmanmestaruuden.

Anja Pyritzin kaksossisko Dana Pyritz on myös soudun arvokisamitalisti.

## Lähteet
Terve elämä, puhdas omatunto

**Terve elämä, puhdas omatunto** on hip hop -yhtye No Smoking Teamin 26. heinäkuuta 2012 julkaisema debyyttialbumi.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Rumba: 

## Lähteet
Sabrina Mulrain

**Irina Sabrina Mulrain** (s. 10. kesäkuuta 1978 Moers, Nordrhein-Westfalen) on saksalainen pikajuoksija, joka kilpaili yksilötasolla 200 metrillä.

Mulrain saavutti vuonna 1997 alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden ajalla 23,35 ja vuonna 1999 alle 23-vuotiaiden EM-pronssia ajalla 22,85. Hän kilpaili EM-kilpailuissa 1998 sijoittuen finaalissa kuudenneksi ja MM-kilpailuissa 1999 karsiutuen puolivälierissä. Mulrain edusti Saksaa Sydneyn kesäolympialaisissa 2000, joissa hän karsiutui 200 metrillä puolivälierissä sekä pääsi 4 × 100 metrin viestissä finaaliin ja siellä kuudennelle sijalle.

## Henkilökohtaiset ennätykset
Lähde: 

### Ulkoradat

### Sisäradat

## Lähteet
Suomineidot

**Suomineidot** on Ylen tuottama ja esittämä seurantadokumenttisarja, jossa seurataan kolmea suomalaista kansallismielistä naista. Heidän ajatuksiaan ei kommentoida, vaan ohjelma on tehty kohteiden ehdoilla. Sarjaa on arvosteltu kontekstoinnin puutteesta. Sarjassa esiintyvällä naisella on paita, jossa lukee "White lives matter", ja nainen kuvailee että se on vastapainoa yhdysvaltalaiselle hapatukselle, joka naisen mukaan koettaa "hävittää meitä valkoisia olemassaolosta". Toimittaja Pasi Kivioja huomauttaa, että "White lives matter" on valkoista ylivaltaa korostavan arjalaisen uusnatsijärjestön iskulause.

Ylen Luovat sisällöt ja media -yksikön vastaava päätoimittaja Ville Vilén sanoo, että ohjelma tehtiin tietoisesti seurantadokumentiksi luottaen katsojan medialukutaitoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Suomineidot Yle (katsottavissa)
* Joel Karppanen, Jos kuvaat natseja, valitse tyylilajisi huolella – Suomineidot-sarjaa vaivaa kontekstin puute, keskustelua leimaa valkoisuus Kulttuuricocktail, Yle.fi 25.3.2022. Päivitetty 26.3.2022
* Tero Kartastenpää, Suomineidot-sarjassa ongelma ei ole ”kansallis­mieliset” vaan heille annettu kamera Helsingin Sanomat 27.3.2022
Molly Shannon

**Molly Helen Shannon** (s. 16. syyskuuta 1964 Shaker Heights, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hän on näytellyt muun muassa *[[Saturday Night Live]]* -viihdeohjelmassa ja kuului sen vakionäyttelijäkaartiin vuosina 1995–2001. Hän sai vuonna 2017 Film Independent Spirit Awards -palkinnon parhaasta naissivuosasta roolistaan ​​elokuvassa *[[Other People]]*.

## Valikoitu filmografia
### Elokuva

### Televisio

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Jana Sorgers

**Jana Sorgers** (myöh. **Sorgers-Rau**, s. 4. elokuuta 1967 Neubrandenburg, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen kilpasoutaja. Hän voitti pääasiassa pariaironelosessa kaksi olympiakultaa ja seitsemän maailmanmestaruutta.

Sorgers voitti pariaironelosessa kahdesti olympiakultaa. Soulissa 1988 hän kuului Itä-Saksan venekuntaan, joka voitti loppukilpailussa hopealle sijoittuneen Neuvostoliiton joukkueen 2,41 sekunnilla. Atlantan olympialaisissa 1996 hän edusti yhdistynyttä Saksaa, ja tuolloin kultamitali tuli 2,92 sekunnin erolla Ukrainaan. Sorgers voitti juniorimenestystensä jatkoksi pariaironelosessa kuusi aikuisten maailmanmestaruutta: Nottinghamissa 1986, Kööpenhaminassa 1987, Tasmaniassa 1990, Wienissä 1991, Indianapolisissa 1994 ja Tampereella 1995. Bledin MM-kilpailuissa 1989 hän voitti kultaa pariairokaksikossa.

Sorgers avioitui soudussa arvokisamitaleja saavuttaneen Oliver Raun kanssa.

## Lähteet
Berylliumoksalaatti

**Berylliumoksalaatti** (C2O4Be) on beryllium- ja oksalaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden berylliumyhdisteiden valmistukseen.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa berylliumoksalaatti on valkoista tai väritöntä kiteistä ainetta. Se esiintyy usein kidevedellisenä trihydraattina (C2O4Be·3H2O). Berylliumhydroksidi liukenee erittäin hyvin veteen ja esiintyy liuoksessa kompleksi-ionina. Kuumennettaessa yhdiste hajoaa berylliumoksidiksi.

Berylliumoksalaattia valmistetaan oksaalihapon ja berylliumhydroksidin tai -karbonaatin reaktiolla.
:(COOH)2 + Be(OH)2 → C2O4Be + 2 H2O

Berylliumoksalaattia käytetään erittäin puhtaan berylliumoksidin valmistamiseen.

## Lähteet
Ellinor Mend

**Aline Ellinor Tollander**, kirjailijanimi **Ellinor Mend**, (o.s. **von Mend**, 1896 Viipuri − 1952 Helsinki) oli suomalainen sarjakuvataiteilija.

Mend piirsi 1910–1920-luvuilla neljä sarjakuvatarinaa, joista 1920 valmistunut *En historie från Wiborg : våren 1918* julkaistiin suomennettuna vuonna 1982 nimellä *Punikkityttö ja jääkäriupseeri*. Se kertoo punakaartilaistytön ja aatelisen jääkäriupseerin rakkaustarinan sisällissodan aikaisessa Viipurissa. Ensimmäinen Mendin piirtämä tarina on *De fyra systrarnas äventyr* vuodelta 1912. Vuonna 1921 Mend avioitui ja muutti Helsinkiin lopettaen samalla sarjakuvien piirtämisen. 

Mendin vanhemmat olivat saksalaistaustainen parooni Nikolai Voldemar von Mend (1868–1928) ja Aline von Mend. Hänen puolisonsa oli insinööri Torolf Tollander (1895–1971). Pariskunnan tyttären Gunvorin puoliso oli kirjailija Lars Hamberg.

## Teokset
*

## Lähteet
Elien Meijer

**Elien Meijer** (s. 25. tammikuuta 1970 Den Helder) on alankomaalainen soutaja. Hän on saavuttanut olympiahopeaa ja voittanut yhden maailmanmestaruuden.

Meijer osallistui kaksiin olympialaisiin. Atlantassa 1996 hän sijoittui perämiehettömässä kaksikossa kahdeksanneksi. Sydneyssä 2000 hän saavutti kahdeksikossa hopeaa Alankomaiden hävittyä Romanian venekunnalle 2,95 sekunnilla. Indianapolisin maailmanmestaruuskilpailuissa 1994 hän voitti kultaa perämiehettömässä nelosessa ja sijoittui neljänneksi kahdeksikossa. Tampereen MM-kilpailuissa 1995 hän sijoittui perämiehettömässä nelosessa kuudenneksi ja St. Catharinesin MM-kilpailuissa 1999 kahdeksikossa neljänneksi.

## Lähteet
Carin ter Beek

**Carin Anuschka ter Beek** (s. 29. joulukuuta 1970 Groningen) on alankomaalainen soutaja. Hän on saavuttanut olympiahopeaa ja kaksi MM-pronssia.

Sydneyn olympialaisissa 2000 ter Beek saavutti kahdeksikossa hopeaa Alankomaiden hävittyä Romanian venekunnalle 2,95 sekunnilla. Perämiehettömässä nelosessa hän saavutti MM-pronssia Kölnissä 1998 ja Luzernissa 2001. Kahdeksikossa hän oli MM-kilpailuissa parhaimmillaan neljäs St. Catharinesissa 1999.

## Lähteet
Ivanovon pohjoinen lentotukikohta

**Ivanovon pohjoinen lentotukikohta** () eli **Ivanovo-Severnyi** (; ICAO: **UUDI**), on Venäjän Ivanovon alueella, Ivanovon kaupungissa, noin kuusi kilometriä keskustan pohjoispuolella sijaitseva Venäjän ilmavoimien strategisten ilmavalvonta- ja kuljetuskoneiden käyttämä sotilastukikohta. Valtatie A113 (R600) tekee jyrkän mutkan kiertäessään tukikohta-alueen sen länsi- ja pohjoispuolelta. 

Ivanovon pohjoisessa lentotukikohdassa toimivat Venäjän ilmavoimien 144. kaukotutkalentoryhmentti ja 81. lentokuljetusrykmentti. Lentokalustoon kuuluu muassa Berijev A-50 ja A-50U -tiedustelu- ja ilmavalvontakoneita, Iljušin Il-76MD -kuljetuskoneita sekä useita muita kuljetuskonemalleja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Vojennyi aerodrom Ivanovo (Severnyi) (Ivanovon pohjoinen sotilaslentokenttä)  (wikimapia.org)
* Aerodrom Ivanovo (Severnyi) (kentän historiaa)  (narod.ru)
Martijntje Quik

**Martijntje Quik** (s. 24. lokakuuta 1973 De Bilt) on alankomaalainen soutaja. Hän on saavuttanut Alankomaiden kahdeksikon perämiehenä olympiahopeaa Sydneyssä 2000 Alankomaiden hävittyä Romanian venekunnalle 2,95 sekunnilla. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan kahdeksikossa neljänneksi St. Catharinesissa 1999.

## Lähteet
Megan Dirkmaat

**Megan Dirkmaat** (s. 3. toukokuuta 1976 San José, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kilpasoutaja. Hän saavutti olympiahopeaa ja voitti yhden maailmanmestaruuden.

Dirkmaat saavutti Ateenan olympialaisissa 2004 kahdeksikossa hopeaa. Yhdysvaltain venekunta hävisi kilpailun voittaneelle Romanian joukkueelle 1,86 sekuntia. Maailmanmestaruuskilpailuissa Dirkmaat sijoittui kahdeksikossa neljänneksi Luzernissa 2001, perämiehettömässä kaksikossa 12:nneksi Sevillassa 2002 sekä kahdeksikossa viidenneksi Milanossa 2003 ja neljänneksi Gifussa 2005. Münchenin MM-kilpailuissa 2007 hän voitti perämiehettömässä nelosessa kultaa Portia McGeen, Erin Cafaron ja Rachel Jeffersin kanssa. 

## Lähteet
Portia McGee

**Portia McGee** (s. 9. maaliskuuta 1979 Seattle) on yhdysvaltalainen kilpasoutaja. Hän voitti perämiehettömässä nelosessa maailmanmestaruuden ja kilpaili myös olympialaisissa.

McGee sijoittui maailmanmestaruuskilpailuissa perämiehettömässä kaksikossa 12:nneksi Sevillassa 2002 ja saavutti pronssia perämiehettömässä nelosessa Etonissa 2006. Münchenin MM-kilpailuissa 2007 hän voitti perämiehettömässä nelosessa kultaa Erin Cafaron, Rachel Jeffersin ja Megan Dirkmaatin kanssa sekä sijoittui perämiehettömässä kaksikossa Anna Cumminsin kanssa seitsemänneksi. Myös Pekingin olympialaisissa 2008 McGee ja Cummins sijoittuivat kaksikkokilpailussa seitsemänneksi.

## Lähteet
Jenni Tolonen

**Jenni Tolonen** (s. 19. huhtikuuta 1979 Iissä) on suomalainen pesäpalloilija. Tolonen edusti urallaan Superpesiksessä kasvattajaseuraansa Tyrnävän Tempausta, Oulun Lippoa, Ylihärmän Pesis-Junkkareita ja Jyväskylän Kirittäriä. Hän saavutti urallaan neljä SM-kultaa kaudella 2007, kaudella 2008, kaudella 2009 ja kaudella 2010 ja kaksi SM-hopeaa kaudella 2003 ja kaudella 2011. Kaudella 2008 hän oli myös Superpesiksen etenijäkuningatar 37:llä tuodulla juoksulla. Kaudella 2001 hänet valittiin Superpesiksen vuoden tulokkaaksi Hän pelasi kahdeksan Itä-Länsi-ottelua vuosina 2001, 2003, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009 ja 2018. Hän pelasi 213 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän löi kymmenen kunnaria ja 31 tavallista juoksua, toi 386 juoksua ja keräsi 948 kärkilyöntipistettä. Hän pelasi 83 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kaksi kunnaria ja yhdeksän tavallista juoksua, toi 126 juoksua ja keräsi 364 kärkilyöntipistettä. Hän pelasi seitsemän Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän toi 12 juoksua ja keräsi 38 kärkilyöntipistettä.

## Lähteet
Alison Cox

**Alison Cox** (s. 5. kesäkuuta 1979 Turlock, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kilpasoutaja. Hän saavutti olympiahopeaa ja voitti yhden maailmanmestaruuden.

Cox saavutti Ateenan olympialaisissa 2004 kahdeksikossa hopeaa. Yhdysvaltain venekunta hävisi kilpailun voittaneelle Romanian joukkueelle 1,86 sekuntia. Maailmanmestaruuskilpailuissa Cox sijoittui perämiehettömässä nelosessa neljänneksi Luzernissa 2001 ja voitti kahdeksikossa kultaa  Sevillassa 2002. Milanon MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui kahdeksikossa viidenneksi. Ateenan olympialaisten jälkeen hän palasi arvokilpailuihin vuonna 2010 ja saavutti Karapiron MM-kilpailuissa pronssia perämiehettömässä nelosessa. 

## Lähteet
Laurel Korholz

**Laurel Korholz** (s. 10. kesäkuuta 1970 New York) on yhdysvaltalainen kilpasoutaja ja soutuvalmentaja. Hän saavutti olympiahopeaa ja voitti yhden maailmanmestaruuden.

Korholz kilpaili kolmissa olympialaisissa. Atlantassa 1996 hän sijoittui kahdeksikossa neljänneksi ja Sydneyssä 2000 pariaironelosessa viidenneksi. Ateenan olympialaisissa 2004 hän saavutti kahdeksikossa hopeaa. Yhdysvaltain venekunta hävisi kilpailun voittaneelle Romanian joukkueelle 1,86 sekuntia.

Maailmanmestaruuskilpailuissa Korholz saavutti kahdeksikossa hopeaa Indianapolisissa 1994 ja voitti samassa luokassa kultaa Tampereella 1995. Hän sijoittui neljänneksi pariairokaksikossa Kölnissä 1998 ja pariaironelosessa St. Catharinesissa 1999. Korholz kilpaili MM-kilpailuissa kaikkiaan seitsemän kertaa.

Kilpauransa jälkeen Korholz on toiminut soutuvalmentajana, ja hänen valmennettavansa ovat yltäneet arvokisamitaleille.

## Lähteet
The Cost of Greatness

__NOTOC__
**The Cost of Greatness** on Memoremainsin 16. lokakuuta 2020 julkaisema debyyttialbumi.
## Kappaleet
# 
# 
#  
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelu
* Soundi:  
* Inferno: 
* Desibeli.net: 
* Imperiumi: 4/10
* Kaaoszine: 6½/10

## Kokoonpano
* Johanna Ahonen – laulu
* Mikko Kujanpää – kosketinsoittimet
* Aleksi Mäkelä – kitara
* Aapo Timonen – basso
* Eemeli Timonen – rummut

## Lähteet
Lawrence Power

**Lawrence Power** (s. 1977) on brittiläinen alttoviulisti.

Power aloitti alttoviulunsoiton 8-vuotiaana. Hän aloitti 11-vuotiaana osallistumisen tunneille Guildhall School of Music and Dramassa. Power lähti 18-vuotiaana vuodeksi New Yorkin Juilliard Schooliin ja aloitti kilpailuihin osallistumisen palattuaan sen jälkeen Englantiin. Vuonna 1999 hän voitti ensipalkinnon kansainvälisessä William Primrose -alttoviulukilpailussa. Vuonna 2001 hän sai BBC:n *New Generation Artist* -nimityksen kahdeksi vuodeksi. Power kieltäytyi ensimmäisen alttoviulistin paikasta Berliinin filharmonikoissa, sillä suosi soolouraa, jonka aloitti esiintymällä Philharmonia-orkesterin kanssa. Sittemmin Power on esiintynyt muiden muassa Chicagon sinfoniaorkesterin, Bostonin sinfoniaorkesterin, Concertgebouw-orkesterin, Baijerin radion sinfoniaorkesterin, Tukholman kuninkaallisen filharmonisen orkesterin, Bergenin filharmonisen orkesterin, Stavangerin sinfoniaorkesterin, BBC:n skotlantilaisen sinfoniaorkesterin ja Liverpoolin kuninkaallisen filharmonisen orkesterin kanssa.

Vuonna 2006 Power esitti BBC:n Proms-festivaalilla Maksim Vengerovin kanssa Wolfgang Amadeus Mozartin *[[Sinfonia concertante (Mozart)|Sinfonia concertanten]]* (K. 364). Sittemmin hän on palannut sinne useaan otteeseen. Vuonna 2012 Power esiintyi Proms-festivaalilla Olga Neuwirthin *Remnants of Song* -konserton Ison-Britannian-ensiesityksessä. Hänellä on ollut muutenkin laaja uusien teosten ohjelmisto. Hän on kantaesittänyt itseään varten laadittuja sävellyksiä muiden muassa Esa-Pekka Saloselta, Mark-Anthony Turnagelta, Julian Andersonilta, Alexander Goehrilta, James MacMillanilta ja Huw Watkinsilta. Power esitti Krzysztof Pendereckin alttoviulukonserton Pendereckin itsensä johtamassa Camerata Salzburgin konserttisarjassa. Powerille myönnettiin vuonna 2020 Royal Philharmonic Societyn instrumentalistipalkinto. Power perusti West Wycombe Chamber Music Festivalin ja on toiminut sen taiteellisena johtajana. 

Power aloitti soololevytysuransa Harmonia Mundi -levymerkillä, jolle pääsi tekemään György Ligetin, Tōru Takemitsun ja Sergei Prokofjevin teosten levytyksen Pariisin kansainvälisessä Maurice Vieux -alttoviulukilpailussa saamansa palkinnon ansiosta. Vuonna 2005 Power siirtyi Hyperion-levymerkille, jolle teki ensimmäisen levytyksen York Bowenin alttoviulukonsertosta. Hän on levyttänyt myös Ondine-levymerkille. Hän on tehnyt levytyksiä paitsi solistina, myös Nash Ensemblen ja Leopold-jousitrion kanssa. Hänen kanssaan ovat levytyksillä soittaneet muiden muassa pianisti Simon Crawford-Phillips ja nokkahuilisti Genevieve Lacey.

## Lähteet
Lianne Nelson

**Lianne Nelson** (s. 15. kesäkuuta 1972 Houston) on yhdysvaltalainen kilpasoutaja. Hän saavutti olympiahopeaa ja voitti yhden maailmanmestaruuden.

Nelson kilpaili kaksissa olympialaisissa. Sydneyssä 2000 hän sijoittui kahdeksikossa kuudenneksi. Ateenan olympialaisissa 2004 hän saavutti samassa luokassa hopeaa. Yhdysvaltain venekunta hävisi kilpailun voittaneelle Romanian joukkueelle 1,86 sekuntia. Maailmanmestaruuskilpailuissa Nelson voitti perämiehettömässä nelosessa kultaa Tampereella 1995. Hän saavutti kahdeksikossa MM-hopeaa Kölnissä 1998.

## Lähteet
Philip Teir

**Philip Nicolai Teir** (s. 5. elokuuta 1980 Pietarsaari) on suomenruotsalainen toimittaja ja kirjailija, koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti. Hän toimii Helsinki Lit-tapahtuman ohjelmajohtajana.

Teir on työskennellyt *[[Hufvudstadsbladet]]in* kulttuuritoimituksen esimiehenä 2006–2014 ja sittemmin vapaana kirjailijana sekä *[[Dagens Nyheter]]in* ja *[[Expressen]]in* kriitikkona. Hänen teoksiaan on käännettu suomeksi, englanniksi ja saksaksi.

## Suomennettuja teoksia
* 2011 – *Donner-ryhmä ja muita novelleja*
* 2014 – *Talvisota: Avioliittoromaani*
* 2018 – *Tällä tavalla maailma loppuu*
* 2020 – *Neitsytpolku*
* 2023 – *J & B: Kohtauksia eräänlaisesta avioliitosta*

## Lähteet
* 
* Philip Teir. S & S.
Val della Torre

**Val della Torre** () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 4&nbsp;008 asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ragni Karlsson

**Ragnhild (Ragni) Emilia Karlsson** (28. huhtikuuta 1894 Parainen – 25. marraskuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen agronomi ja toimittaja. Karlsson oli yksi suomenruotsalaisen työväenliikkeen keskeisimmistä naisvaikuttajista. Kirjoittaessaan hän käytti myös nimimerkkejä ”Skuggspel”, ”Inga R.” ja ”Kyrkstöten”.

## Elämä
Ragni Karlsson syntyi Paraisilla opettaja Karl Julian Karlssonin ja Aina Emilia (Emmy) Schaumanin (1865–1936) ainoana lapsena. Hänen isänsä toimi myös kansanedustajana, ja äiti puolestaan oli naisten äänioikeusliikkeen aktiivi, joka perusti Ahvenanmaan ensimmäisen naisyhdistyksen. Isän kuoltua vuonna 1911 Emmy ja Ragni Karlsson muuttivat Hollolasta hankkimalleen pientilalle. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Lovisa gymnasiumista 1914 ja aloitti maa- ja metsätaloustieteen opinnot Helsingin yliopistossa. Vähävaraisena Karlsson joutui työskentelemään opiskelujensa ohessa ja suoritti loppututkintonsa vasta 1925.

Karlsson oli toiminut sosiaalidemokraattisen *[[Arbetarbladet]]in* avustajana jo vuodesta 1923, mutta lähti varsinaisesti työväenliikkeeseen vuonna 1929, jolloin hänet palkattiin Pienviljelijäin Liiton kiertäväksi neuvojaksi. Karlsson keskittyi maatalousneuvontaan Elli Kalliorannan vastatessa liiton kotitalousneuvonnasta. Pienviljelijäin Liiton naistoimikunnan ohella Karlsson vaikutti muun muassa Helsingfors Svenska Arbetarföreningissä ja Finlands Svenska Arbetarförbundin naiskomiteassa. 1930-luvun lopussa Karlsson keräsi varoja Espanjan sisällissodan tasavaltalaisille ja kuului jatkosodan aikana niin sanottuun rauhanoppositioon. Karlsson oli aktiivisesti mukana myös juutalaispakolaisten avustamiseksi perustetussa kansalaiskomiteassa. 

Karlsson jatkoi Pienviljelijäliitossa vuoteen 1947 ja toimi sen jälkeen Folkets bildningsförbundin sihteerinä 1947–1948. Sotavuosien jälkeen hän kuului SDP:n puolueoppositioon ja siirtyi 1947 SKDL:n sisällä vaikuttaneeseen Sosialistiseen yhtenäisyyspuolueeseen. Samana vuonna Karlsson ja Atos Wirtanen perustivat sanomalehti *[[Ny Tid]]in*, josta tuli SKDL:n ruotsinkielinen äänenkannattaja. Karlsson oli myös kansankäräjien jäsen 1944–1952.

Karlsson kuoli 79-vuotiaana marraskuussa 1973. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.

## Lähteet
Kepler 62

**Kepler 62** on vuosina 2015–2021 ilmestynyt lastenkirjasarja, jota kirjoittivat Timo Parvela ja norjalainen Bjørn Sortland. Teokset kuvitti Pasi Pitkänen. Kirjat kustansi WSOY. Sarjaa ilmestyi kolme kautta, joihin kuuluu yhteensä 13 kirjaa. Kirjasarjaa on käännetty norjaksi, koreaksi, unkariksi, viroksi, turkiksi, ranskaksi ja fäärille.

Kirjasarja kertoo lapsista, jotka lähetetään avaruuteen ihmiskunnan ainoana toivona.

## Sarjan osat
### Kausi 1
* Kepler 62 Kirja yksi: Kutsu (2015)
* Kepler 62 Kirja kaksi: Lähtölaskenta (2015)
* Kepler 62 Kirja kolme: Matka (2016)
* Kepler 62 Kirja neljä: Pioneerit (2016)
* Kepler 62 Kirja viisi: Virus (2017)
* Kepler 62 Kirja kuusi: Salaisuus (2018)

### Kausi 2: Uusi maailma
* Kepler 62 Uusi maailma: Kaksi heimoa (2019)
* Kepler 62 Uusi maailma: Saari (2019)
* Kepler 62 Uusi maailma: Kuiskaajien kaupunki (2019)
* Kepler 62 Uusi maailma: Luola (2020)
* Kepler 62 Uusi maailma: Gaia (2020)

### Kausi 3: Terra
* Kepler 62 Terra: Kloonit (2021)
* Kepler 62 Terra: Sydän (2021)

### Muut kirjat sarjassa
* Kepler 62 - Galactic edition: Kirjat 1 Kutsu ja 2 Lähtölaskenta (2020)
* Kepler62 - Ga­lac­tic edi­tion: Kir­jat 3 Mat­ka ja 4 Pio­nee­rit (2020)
* Kepler62 - Ga­lac­tic edi­tion: Kir­jat 5 Vi­rus ja Kir­ja 6 Sa­lai­suus (2021)

## Lähteet
*Timo Parvelan omat verkkosivut 
*WSOYn Keplerin verkkosivut

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kepler62-arvioita Kirjavinkit.fi-sivustolla
* Kepler62 - Lasten kirjasarja Kirja.fi. 14.3.2022.
Pokutian kolmikko

**Pokutian kolmikko** on kolmesta samoihin aikoihin vaikuttaneesta ukrainalaisesta kirjailijasta käytetty nimitys. He ovat Les Martovytš (1871–1916), Vasyl Stefanyk ja Marko Tšeremšyna. Nimitys juontuu siitä, että kaikkien kolmen kotiseutu oli Pokutia. Tšeremšynan teokset eroavat kuitenkin muista siten, että niistä puuttuu Stefanykin teosten jännite ja voima ja Martovytšin huumori ja satiiri. Hänen novelleilleen on leimallista kansanomaisuus, ''holosinnia''-itkuvirren tyyli ja maalaiselämän kuvaus.

## Lähteet
Lockheed Martin C-130J Super Hercules

**Lockheed Martin C-130J Super Hercules** on sotilaskuljetuskone, jossa on neljä potkuriturbiinimoottoria. C-130J on Lockheed C-130 Herculesin viimeisin versio uusilla moottoreilla, ohjaamolla ja muilla järjestelmillä. C-130J on C-130 Herculesin ainoa tuotannossa oleva malli.
Owen Wingrave

***Owen Wingrave*** (op. 85) on Benjamin Brittenin säveltämä kaksinäytöksinen ooppera vuodelta 1970. Sen Myfanwy Piperin laatima libretto perustuu Henry Jamesin novelliin. Teos tilattiin BBC:ltä televisioesitystä varten. Televisio-oopperana *Owen Wingrave* kantaesitettiin 16. toukokuuta 1971. Näyttämöllä teos nähtiin ensimmäisen kerran 10. toukokuuta 1973 Covent Gardenissa.

*Owen Wingrave* -oopperan tarina heijastaa Benjamin Brittenin omia pasifistisia periaatteita. Tämä yhdistää *Owen Wingraven* toiseen Brittenin oopperaan, *[[Billy Budd]]iin*. Teoksessa on havaittavissa myös Brittenin silloinen kiinnostus kaksitoistasäveljärjestelmää kohtaan. Nimirooli on baritoniosa. *Owen Wingrave* on Brittenin toiseksi viimeiseksi jäänyt ooppera. Se on yksi hänen vähiten esitetyistä kypsän kauden oopperoistaan.

*Owen Wingrave* levytettiin säveltäjän itsensä johdolla Decca Recordsille. Vuonna 2008 oopperasta julkaistiin Chandos Recordsille levytys, jolla City of London Sinfoniaa johti Richard Hickox.

## Lähteet
Pokutia

**Pokutia** on historiallis-maantieteellinen ylänköalue, jota rajaavat pohjoisesssa Dnestrjoki ja Poldian ylänkö, etelässä Prutjoki ja Alakarpatia, lännessä Stanyslavivin alanko ja idässä Kitsmanin alanko ja Sovytsiajoki. Pokutian alueen laajuus on idästä länteen enimmillään 100 kilometriä ja pohjoisesta etelään 25–40 kilometriä, ja sen pinta-ala on noin 3&nbsp;000 neliökilometriä. Siellä on asukkaita noin 400&nbsp;000. Alueen murteen puhujia on myös Alakarpatiassa. Nimitystä Pokutia on käytetty toisinaan Galitsian kaakkoiskulmasta, joka jää lounaassa olevan historiallisen Unkarin ja kaakossa olevan Moldavian väliin. Siihen on saatettu liittää myös Bukovina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Karhulahden kotiseutumuseo

**Karhulahden kotiseutumuseo** on Joroisissa sijaitseva kotiseutumuseo. Museo on talonpoikaismuseo, joka on sisustettu 1920-luvun tyyliin. Museossa on myös vanhojen karttojen näyttely. Museo on maakunnallisesti arvokas ja suojeltu kaavalla.

Karhulahden päärakennus on rakennettu vuonna 1829 ja siihen on lisätty ristipääty 1920-luvun alussa. Päärakennus edustaa Itä-Suomelle tyypillistä kartanomuotoa, jossa yksikerroksiseen rakennukseen liittyy kaksikerroksinen ristipääty. Kaikkiaan Karhulahteen kuuluu 14 hirsi- ja piirurunkoista rakennusta.

Karhulahden tilan historiaa voidaan jäljittää 1500-luvulle saakka. Tila oli nimismiehen asuntona 1800-luvun alkupuolella, ja vuosina 1802-1806 Karhulahdessa toimi Joroisten ensimmäinen postikonttori.

Päärakennuksen katto kunnostettiin vuosina 2015-2017. Navetan ja ajokaluvajan pärekatto uusittiin vuonna 2019.

## Lähteet
Furutorp

**Villa Furutorp** on Raaseporin Bromarvissa sijaitseva huvila, joka on rakennettu vuosisadan vaihteessa 1899–1900. Nykyisin rakennuksessa toimii muun muassa kirjasto ja sen omistaa Bromarf biblioteks vänner r.f. -järjestö.

## Historia
Villa Furutorpin rakennutti vuosina 1899–1900 senaattori Anders Mauritz Hornborg omaksi kesäasunnokseen. Tämän jälkeen rakennus toimi pensionaattina ja täysihoitolana. Suomen Matkailuliitto jakoi vuonna 1936 esitettä "*Pensionat, vilohem och kurorter*", jossa mainitaan, että Furutorpissa oli 14 huonetta ja 29 sänkyä, sekä muun muassa oma rantasauna. Sauna on myöhemmin romahtanut, mutta uimahuone on yhä jäljellä.

Furutorp toimi myös väliaikaisena kirkkona, kun Bromarvin vanhaa kirkkoa remontoitiin 1950-luvulla.

Entinen Bromarvin kunta osti Furutorpin vuonna 1955 ja kunnan kanslia muutti rakennukseen. Rakennuksessa on noin 400 neliötä kahdessa kerroksessa ja kellarissa. Nykyisin rakennuksessa toimii kirjasto, jota ylläpitää järjestö Bromarf biblioteks vänner. Järjestö osti Furutorpin Raaseporin kaupungilta vuonna 2014.

## Lähteet
Jonna Salminen

**Jonna Salminen** (o.s. **Äijälä**) (s. 17. joulukuuta 1976) on suomalainen pesäpalloilija. Salminen edusti Superpesiksessä Oulun Lippoa ja Porin Pesäkarhuja. Hän saavutti yhden SM-kullan kaudella 2002, neljä SM-hopeaa kaudella 1998, kaudella 1999, kaudella 2000 ja kaudella 2005 ja kaksi SM-pronssia kaudella 1997 ja kaudella 2004. Kaudella 2002 hänet valittiin Vuoden pesäpalloilijaksi. Hän pelasi kuusi Itä-Länsi-ottelua vuosina 1999, 2000, 2001, 2002, 2003 ja 2005. Hän pelasi ulkokentällä kolmospolttajana. Hän pelasi 187 runkosarjan ottelua. Näissä hän löi yhdeksän kunnaria ja 55 tavallista juoksua, toi 283 juoksua ja keräsi 984 kärkilyöntipistettä. Hän pelasi 72 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kolme kunnaria ja 19 tavallista juoksua, toi 86 juoksua ja keräsi 375 kärkilyöntipistettä.

## Lähteet
Laiturin rautatiesilta

**Laiturin rautatiesilta** on Kauhavan Alahärmässsä sijaitseva silta. 

Silta ylittää Lapuanjoen Alahärmän ja Ylihärmän välissä sijaitsevan Laiturinkylän kohdalla. Silta kuuluu 12,5 km pitkään Ylihärmän rataan. Laiturin rautatiesilta ei ole nykyään liikennekäytössä, mutta esimerkiksi jalankulkijat ja talvisin moottorikelkkailijat käyttävät siltaa. 

## Historia
Laiturin rautatiesilta on sijainnut ennen Kokemäellä ja se on toiminut Pahakosken rautatiesiltana. Silta oli silloin kaksikaarinen teräsristikkosilta. Sisällissodan aikana vetäytymässä olleet punaiset räjäyttivat sillan toisen puolen. Ehjäksi jäänyt puoli siirrettiin Alahärmään ja vuoden kuluttua Pahakosken rautatiesillan paikalle rakennettiin uusi silta.

## Lähteet
Mikael Odenberg

**Mikael Odenberg** (s. 1953) on ruotsalainen maltillisen kokoomuksen poliitikko. Hän istui valtiopäivillä vuosina 1991–2007 ja toimi Ruotsin puolustusministerinä vuosina 2006–07. Sotilasarvoltaan hän on majuri.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Mikael Odenberg'' Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla
Rochefort-sur-Brévon

**Rochefort-sur-Brévon** on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Brévonjoen varrella, noin 37 kilometriä Montbardin kaupungista koilliseen.

Joen vesivoimaa käyttävä takomo on ollut kylässä jo 1500-luvulla. Sen toiminta kuitenkin loppui 1840-luvulla. Kylässä on kaksi linnaa. Vanhemman linnan juuret ulottuvat 1200-luvulle. Se kuitenkin tuhoutui tulipalossa vuonna 1730, mutta linnasta on yhä paljon jäljellä. Uudempi linna valmistui vuonna 1896. Kunnan romaaninen kirkko on peräisin 1200-luvulta, mutta sitä on sen jälkeen uudistettu. Kirkossa on 1500-luvun seinämaalauksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
A Symphony of Three Orchestras

***A Symphony of Three Orchestras*** ("Kolmen orkesterin sinfonia") on Elliott Carterin orkesteriteos vuodelta 1976. Sen kantaesitys pidettiin New Yorkin Avery Fisher Hallissa 17. helmikuuta 1977 Pierre Boulez'n johtaessa New Yorkin filharmonikkoja. Carter myös omisti sävellyksensä New Yorkin filharmonikoille ja sen musiikillisena johtajana toimineelle Boulez'lle.

Teoksen kesto on noin 17 minuuttia. Hart Cranen runous innoitti Carteria sävellystyössä. Teoksen esityksessä orkesteri on jaettu kolmeen pienempään ryhmään. *A Symphony of Three Orchestras* levytettiin Boulez'n johdolla vuosina 1980 ja 1995.

Carterin kuoltua vuonna 2012 sellisti Fred Sherry nosti teoksen esiin yhtenä kolmesta suosittelemastaan Carterin sävellyksestä; muut näistä olivat *[[Konsertto orkesterille (Carter)|Konsertto orkesterille]]* ja **.

## Kokoonpano
* 3 huilua
* 3 oboea
* 3 klarinettia
* 3 fagottia
* 5 käyrätorvea
* 2 trumpettia
* 3 pasuunaa
* tuuba
* lyömäsoittimet (viisi soittajaa)
* patarummut
* vibrafoni
* ksylofoni
* metallikellot
* marimba
* harppu
* piano
* jousisoittimet

## Lähteet
Sinfonia nro 4 (Aho)

**Sinfonia nro 4** on Kalevi Ahon vuosina 1972–1973 säveltämä sinfonia, jonka kantaesitti Okko Kamun johtama Radion sinfoniaorkesteri Helsingissä 12. maaliskuuta 1974. Suuria emotionaalisia kontrasteja sisältävä noin 45 minuuttia kestävä kolmiosainen teos edustaa Ahon ensimmäisen kauden (arviolta 1969–1974) kulminaatiota. Teoksen kustansi Fennica Gehrman.

Aho sävelsi suurimman osan neljännestä sinfoniastaan Berliinissä 1972, mutta hän saattoi sävellystyön loppuun Perniössä helmikuussa 1973. Säveltäjä kuvasi työtä vuonna 1976 erittäin vaivalloiseksi ja hitaaksi. Teoksessa on sekä Ahon muulle varhaiselle tuotannolle ominaisia että tulevia suuntia enteileviä piirteitä.

Elokuussa 2000 BIS Records julkaisi Ahon neljännestä sinfoniasta levytyksen, jolla Sinfonia Lahtea johtaa Osmo Vänskä. Samalla levyllä on tulkinta Ahon sävellyksestä *Kiinalaisia lauluja* (1997). 

## Osat
# Adagio
# Allegro – Presto
# Lento

## Lähteet
Siitari

**Siitari** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

*Pirkko Siitari (s. 1958), Nykytaiteen museon Kiasman johtaja 2010−2015
*Taimi Siitari (1925−1996), korkeushyppääjä
Niina Rinkinen

**Niina Rinkinen** (s. 19. joulukuuta 1978) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Rinkinen edusti Superpesiksessä Siilinjärven Pesistä ja Jyväskylän Kirittäriä. Hän pelasi ulkokentällä polttolinjassa. 

## Saavutukset
Rinkinen saavutti seitsemän SM-kultaa kaudella 1999, kaudella 2005, kaudella 2006, kaudella 2007, kaudella 2008, kaudella 2009 ja kaudella 2010 ja yhden SM-hopean kaudella 2011. Kaudella 1998 Rinkinen valittiin Superpesiksen vuoden tulokkaaksi. Kaudella 2008 Rinkinen valittiin Vuoden pesäpalloilijaksi, voitti Kultaisen mailan ja Kultaisen räpylän. Kaudella 2010 Rinkinen valittiin Superpesiksen pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän pelasi yhdeksän Itä-Länsi-ottelua.  

## Tilastot
Rinkinen pelasi 248 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän löi 22 kunnaria ja 319 tavallista juoksua, toi 182 juoksua ja keräsi 1 119 kärkilyöntipistettä. Rinkinen pelasi 142 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä Rinkinen löi yhdeksän kunnaria ja 183 tavallista juoksua, toi 89 juoksua ja keräsi 620 kärkilyöntipistettä.

## Lähteet
Avain (ooppera)

**Avain** on Kalevi Ahon vuosina 1978–1979 säveltämä ooppera, yksinäytöksinen näyttämöllinen monologi laulusolistille (baritoni) ja pienelle kamariorkesterille. Teos kestää esitettynä noin puolitoista tuntia. Se kantaesitettiin Helsingin juhlaviikoilla 4. syyskuuta 1979 Hannu Bisterin johtaessa Suomen Kansallisoopperan kokoonpanoa ja Matti Lehtisen tulkitessa solistiroolin. Aho sävelsi teoksen Kansallisoopperan tilauksesta. Sen kustantaja oli Fennica Gehrman.

*Avaimen* suomenkielisen libreton laati Juha Mannerkorpi. Kantaesityksen jälkeen ooppera esitettiin myös kiertueella Puolassa ja televisiolle sovitettuna versiona TV1:n lähetyksessä vuonna 1981. Se otettiin ohjelmistoon myös Hampurin valtionoopperassa, jossa se kuultiin saksan kielellä esitettynä. Vuonna 1986 *Avain* esitettiin Retretissä Punkaharjulla.

*Avaimen* aiheena on kääntäjä Johannes Ponton surkuhupaisa 50-vuotisjuhlapäivä. Aho itse kuvasi Ponton osaa "oopperakirjallisuuden raskaimmaksi rooliksi". Teoksen musiikki on kompleksista. Vuonna 1995 baritoni Heikki Keinonen esitti roolin oman 50-vuotisjuhlansa kunniaksi Kansallisoopperassa, jossa sen ohjauksen teki Janne Lehmusvuo.

## Lähteet
Muumiooppera

**Muumiooppera** on Ilkka Kuusiston säveltämä lastenooppera, joka kantaesitettiin Suomen kansallisoopperassa 7. joulukuuta 1974.

Kuusisto oli nähnyt *[[Troll i kulisserna]]* -näytelmän, joka palasi hänen mieleensä hänen pohtiessaan lastenoopperaan soveltuvaa aihetta. Kuusisto konsultoi Kansallisoopperan pääjohtaja Leif Segerstamia aiheesta; tämän mukaan teosta ei tilattaisi, mutta hän kertoi oopperan olevan valmis esittämään sen, mikäli Kuusisto työn tekisi. Säveltäjä otti yhteyttä myös Tove Janssoniin, joka kieltäytyi laatimasta librettoa; sen sijaan hän suostui luonnostelemaan juonen, ja libreton teki *[[Vaarallinen juhannus]]* -kirjan pohjalta Esko Elstelä. Jansson oli itse seuraamassa harjoituksia ennen teoksen kantaesittämistä.

*Muumioopperan* ohjauksen ja koreografian teki Heikki Värtsi, lavastuksen Thomas Gripenberg. Puvustuksesta vastasivat Tove Jansson ja Hans Kling; puvustus tehtiin soveltuvuutta laulamiseen silmällä pitäen. Tarinassa Muumilaakso joutuu veden valtaan tulvan levitessä sinne; muumit asettuvat veden mukana ajelehtivaan oopperataloon, jossa he alkavat harjoitella oopperaa. Kotiapulaisena toimivasta Miisasta tulee oopperatähti; hänen roolissaan esiintyi Pirkkoliisa Tikka. Kriitikoilta teos sai varauksellisen vastaanoton, mutta pääasialliselta kohdeyleisöltä eli lapsilta innostuneen. Teoksessa on oopperan elementtien lisäksi hyödynnetty oratorio- ja operettiesitystä sekä elektronista tanssimusiikkia.

Ilkka Kuusisto kertoi *[[Sävelten siivilä]]* -muistelmateoksessaan, että *Muumiooppera* vaikutti ratkaisevasti hänen ammatilliseen identiteettiinsä. Hän oli aiemmin tehnyt monenlaisia musiikki- ja televisiotöitä, mutta alkoi aiempaa enemmän identifioitua säveltäjäksi teoksen myötä. Kuusiston sisko Irmeli Niemi oli pitänyt Ruotsin toisin kuin Suomen olosuhteita otollisina oopperan kunnolliseen tekemiseen, mutta Kuusisto ei jakanut tätä näkemystä. Hänen työnsä myös kasvatti oopperayleisöä.

## Lähteet
Topp-Paraden (radio-ohjelma)

**Topp-Paraden** oli musiikkiohjelma, joka soi Yleisradion ruotsinkielisellä radiokanavalla 1970- ja 1980-luvuilla. Kerran viikossa esitetyssä, tunnin mittaisessa ohjelmassa soitettiin listamenestyjiä sekä uutuuksia ulkomaisilta singlelistoilta. Topp-Paraden oli tuohon aikaan Suomessa FM-radiossa parhaita lähteitä kuulla uusia menestyskappaleita mm. Saksan, Ison-Britannian, Yhdysvaltain ja etenkin Ruotsin singlelistoilta. Topp-Paraden oli Yleisradion ohjelmatarjonnassa sikäli uraauurtava ohjelma, että pelkästään ulkomaisten hittilistojen musiikkitarjontaan keskittyvää "TOP-30" etc. formaattia sivuavaa radio-ohjelmaa ei Yleisradion nuorisomusiikkitarjonnassa aiemmin ollut. Pop- ja rock-poimintoja Topp-Paradeniin tekivät mm. kulttuurin monitoimija Benny Törnroos sekä tunnettu radioääni Josper Knutas.
Nathan Gunn

**Nathan Gunn** (s. 26. marraskuuta 1970 South Bend, Indiana) on yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan baritoni.

Gunn opiskeli Illinoisin yliopistossa William Millerin ja John Wustmanin johdolla. Hän sai 1990-luvulla useita palkintoja, kuten Marian Anderson -palkinnon (1996). Hän voitti myös Metropolitan-oopperan National Council Competitionin vuonna 1994. Ensimmäisen esiintymisensä Metropolitan-oopperassa Gunn teki vuonna 1995 John Coriglianon *[[The Ghosts of Versailles]]'n* esityksessä. Gunn on tulkinnut suuren määrän rooleja eri kielillä; näihin ovat kuuluneet Figaro (*[[Sevillan parturi]]*, Gioacchino Rossini), Marcello (*[[La bohème]]*, Giacomo Puccini) ja Riolobo (*[[Florencia en el Amazonas]]*, Daniel Catán).

Gunn esiintyi vuonna 2000 Pariisin oopperassa Andrein roolissa Sergei Prokofjevin oopperassa *[[Sota ja rauha (ooppera)|Sota ja rauha]]*. Tästä tehty Arthaus Musikin DVD-julkaisu saavutti laajan kriittisen tunnustuksen. Vuonna 2002 Gunn teki ensimmäisen esiintymisensä Covent Gardenissa Harlekiinin roolissa Richard Straussin oopperassa *[[Ariadne Naxoksella]]*. Hän on esiintynyt myös muun muassa San Franciscon oopperassa, Chicagon lyyrisessä oopperassa ja Baijerin osavaltionoopperassa. Gunn on tehnyt myös konserttiesiintymisiä lukuisten orkesterien kanssa ja pitänyt resitaaleja eri maissa. Hän esimerkiksi lauloi Johannes Brahmsin *[[Saksalainen requiem|Saksalaisen requiemin]]* ja Joseph Haydnin *[[Luominen (oratorio)|Luominen]]*-oratorion esityksissä Carnegie Hallissa.

Gunn lauloi nimiroolin Benjamin Brittenin *[[Billy Budd]]in* levytyksessä Virgin Classicsilla; levytys palkittiin vuonna 2010 Grammylla. Tämän ja muiden oopperalevytysten ohella Gunn on julkaissut myös sooloalbumeita. Hän on tehnyt esiintymisiä musikaaleissa, joita ovat olleet *[[Camelot (musikaali)|Camelot]]*, *[[Karuselli (musikaali)|Karuselli]]*, *[[Sweeney Todd]]* ja *[[Teatterilaiva (musikaali)|Teatterilaiva]]*. Vuonna 2008 Gunn esiintyi Glyndebournen oopperafestivaalilla Isä Deluran roolissa Péter Eötvösin teoksessa *[[Love and Other Demons]]*; esityksestä tehtiin myös vuonna 2013 julkaistu levytys. Gunn tulkitsi toukokuussa 2010 Paulin roolin Daron Hagenin *Amelian* kantaesityksessä. Hän esiintyi vuonna 2015 Santa Fen oopperassa Jennifer Higdonin *[[Cold Mountain (ooppera)|Cold Mountain]]* -oopperan kantaesityksessä. Gunn kantaesitti Hershey Felderin teoksen *Flying Solo* (2018), joka on Gunnin elämää ja sukuhistoriaa käsittelevä yhden miehen show. Vuonna 2020 häntä kuultiin Ricky Ian Gordonin kamarioopperan *Ellen West* levytyksellä.

Vuonna 2007 Gunn pääsi lauluprofessoriksi Illinoisin yliopistoon (Urbana-Champaign). Vuonna 2013 hän aloitti Lyric Theatre @ Illinoisin johtamisen vaimonsa, pianisti Julie Gunnin kanssa. Aviopari perusti yhdessä Shot in the Dark -tuotantoyhtiön.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut 
*
Ave verum corpus (Mozart)

***Ave verum corpus*** D-duurissa (K. 618) on Wolfgang Amadeus Mozartin viimeinen motetti. Hän sävelsi sen kesällä 1791 ja käytti sen sanoituksena katolista Ave verum corpus -ehtoollisvirttä. Teos oli Mozartin ensimmäinen hengellinen sävellys sitten 1780-luvun alussa kesken jääneen c-mollimessun.

*Ave verum corpus* on sävelletty neliääniselle kuorolle, jousisoittimille ja uruille. Teos on 46 tahdin mittainen. Kyse on viimeiseksi Mozartin valmiiksi saamasta hengellisestä teoksesta, sillä hänen requieminsa jäi keskeneräiseksi. *Ave verum corpus* sävellettiin Badenissa kuoromestarina toiminutta Anton Stollia varten.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* [IMSLP: äänitteitä ja nuotteja](https://imslp.org/wiki/Ave_verum_corpus%2C_K.618_(Mozart%2C_Wolfgang_Amadeus))
European Pop Jury

**European Pop Jury** oli 1960-luvulta 1980-luvulle lähetetty radio-ohjelma, jossa kilpailivat musiikkikappaleet Euroopan yleisradiounionin (EBU) eri jäsenvaltioista. Suomessa Yleisradio välitti kaksituntista ohjelmaa kanavallaan Rinnakkaisohjelma. *European Pop Jury* toteutettiin kerran viikossa. Ohjelmaformaatti lopetettiin vuonna 1983.

*European Pop Jury* juonnettiin englanniksi. Nimensä mukaisesti *European Pop Jury* keskittyi nuorisolle suunnattuun pop- ja rock-musiikkiin. Ohjelmaan ja äänestykseen mukaan otetut kappaleet olivat esittäjiensä uutuuskappaleita. Äänestäjinä oli kulloinkin yli tuhat radiokuuntelijaa EBU:n osallistujavaltioista, ja äänestys tapahtui puhelimen numerokiekon tai -näppäimistön avulla. *European Pop Jury* radioitiin suorana kuhunkin osallistujamaahan, ja äänestäjät myös pääsivät ääneen lähetyksessä. 

Suomalaisehdokkaista Hurriganes voitti äänestyksen vuonna 1974 kappaleellaan ”Get On”.
Ahmed el-Kawisah

**Ahmed Yousef el-Kawisah** (, s. 24. maaliskuuta 1989) on libyalainen judoka. Hän voitti Afrikan-mestaruuden 2012 ja kilpaili myös kerran olympialaisissa 2012.

## Ura
El-Kawisah saavutti ensimmäisen sijoituksen Afrikan mestaruuskilpailuissa huhtikuussa 2010, oltuaan viides.

Huhtikuussa 2011 El-Kawisah eteni Afrikan mestaruuskilpailuissa loppuotteluun saakka. Hän voitti aluksi Bruno Luzian ja toisella kierroksella Seydou Traoren. Välierissä el-Kawisah voitti Siyabulela Mabulun ja eteni loppuotteluun, jossa hän hävisi Ahmed Awadille. Joulukuussa el-Kawisah oli mukana Arabian kisoissa, Qatarissa, jossa hän saavutti pronssia.

### Afrikan mestaruus (2012)
Huhtikuussa 2012 hän oli mukana Senegalissa järjestetyissä Afrikan mestaruuskilpailuissa. El-Kawisah eteni aina loppuotteluun saakka toista kertaa urallaan. Hän voitti avauskierroksella Yassine Moudatirin ja sen jälkeen Idriss Mahoundin. Välierissä el-Kawisah pudotti Lusanda Ngoman jatkosta. Loppuottelussa hän onnistui saavuttamaan mestaruuden voitettuaan Fraj Dhouibin. Heinäkuussa el-Kawisah oli ensimmäistä kertaa olympialaisissa, jossa hän putosi jatkosta ensimmäisellä kierroksella.

Kesäkuussa 2014 el-Kawisah hävisi avauskamppailunsa Afrikan mestaruuskilpailuissa, jonka jälkeen hän kamppaili sijoituksista. El-Kawisah hävisi viimeisen ottelunsa Vaughan Du Preezille ja sijoittui seitsemänneksi.

Huhtikuussa 2015 hän saavutti Afrikan mestaruuskilpailuissa pronssia voitettuaan mitalikamppailussa Siyabulela Mabulun. Myöhemmin syyskuussa el-Kawisah kilpaili Afrikan kisoissa, jossa hän sijoittui viidenneksi hävittyään Houd Zourdanille, joka lopulta voitti kultaa.

El-Kawisah kilpaili Afrikan kisojen jälkeen harvakseltaan ja saavutti muun muassa pronssia Espanjan cupissa ja Supercupissa.

## Lähteet
Kristine Duvholt

**Kristine Duvholt Havnås** (s. 31. tammikuuta 1974 Tønsberg) on norjalainen käsipalloilija. Hän on saavuttanut kaksi olympiamitalia ja voittanut maailmanmestaruuden. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa 208 maaottelua lokakuusta 1991 joulukuuhun 2001 ja tehnyt niissä 377 maalia.

Duvholt pelasi kolmissa olympialaisissa. Barcelonassa 1992 hän saavutti hopeaa, Atlantassa 1996 tuloksena oli neljäs sija, ja Sydneystä 2000 tuli pronssia. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1999, jolloin Norja voitti loppuottelussa Ranskan jatkoajalla maalein 25–24.

## Lähteet
Tonje Larsen

**Tonje Larsen** (s. 26. tammikuuta 1975 Tønsberg) on norjalainen käsipalloilija. Hän on olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa 264 maaottelua kesäkuusta 1992 joulukuuhun 2010 ja tehnyt niissä 567 maalia.

Larsen pelasi kolmissa olympialaisissa. Atlantassa 1996 tuloksena oli neljäs sija, Sydneystä 2000 tuli pronssia, ja Pekingissä 2008 hän voitti kultaa. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1999, jolloin Norja voitti loppuottelussa Ranskan jatkoajalla maalein 25–24.

## Lähteet
Ann-Cathrin Eriksen

**Ann-Cathrin Eriksen** (s. 9. syyskuuta 1971 Bodø) on norjalainen käsipalloilija. Hän on saavuttanut olympiapronssia ja voittanut maailmanmestaruuden. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa 127 maaottelua marraskuusta 1989 syyskuuhun 2000 ja tehnyt niissä 119 maalia.

Eriksen pelasi kaksissa olympialaisissa. Atlantassa 1996 tuloksena oli neljäs sija, ja Sydneyssä 2000 hän saavutti pronssia. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1999, jolloin Norja voitti loppuottelussa Ranskan jatkoajalla maalein 25–24.

## Lähteet
Electrified Brain

__NOTOC__
**Electrified Brain** on crossover thrash -yhtye Municipal Wasten seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 1. heinäkuuta 2022 levymerkillä Nuclear Blast.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#  

## Kokoonpano
* Tony Foresta - laulu
* Richard “Ryan Waste” Joy - kitara
* Nick Poulos - kitara
* Philip “Land Phil” Kyle - basso
* Dave Witte - rummut

## Arvostelut
* Inferno: 
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Lennart von Zweygberg

**Lennart August von Zweygberg** (25. joulukuuta 1874 Jyväskylä – 11. helmikuuta 1960 Indianapolis, Yhdysvallat) oli suomalainen sellotaiteilija ja musiikkipedagogi.

Von Zweygbergin vanhemmat olivat ylimetsänhoitaja, hovineuvos Adolf Wilhelm von Zweygberg ja Augusta Sofia Rehnström. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1895 ja harjoitti musiikkiopintoja Suomessa ja ulkomailla.

Von Zweygberg opiskeli valtionstipendin turvin Sondershausenin konservatoriossa Saksassa Carl Scroederin, Hugo Beckerin ja Joseph Jacobin oppilaana. Hän oli sitten sellonsoiton opettajana Krefeldin konservatoriossa Saksassa ja oli myös sellistinä Helsingin, Riian, Krefeldin ja Winterthurin sinfoniaorkestereissa. Vuosina 1910–1914 ja 1919–1928 von Zweygberg teki esiintymiskiertueita Euroopassa esiintyen muun muassa Roomassa, Pariisissa, Münchenissa, Lontoossa, Leipzigissa ja Leningradissa.

Vuonna 1928 von Zweygberg muutti Sveitsistä Bloomingtoniin Yhdysvaltoihin ja hänestä tuli pian Yhdysvaltain kansalainen. Hän oli sellonsoiton professorina Indianan yliopiston Jacobs School of Musicissa 1928–1945 ja toimi myös yliopiston kamariorkesterin ja pienempien kokoonpanojen kapellimestarina. Von Zweygberg oli myös kuvataiteilija ja hänen pastellitöitään on Sibelius-museon kokoelmissa. Vuonna 1998 Daisy Hinkle Garton perusti *The Lennart A. von Zweygberg Cello Scholarship*-apurahan, joka myönnetään vuosittain Indianan yliopiston sellonsoiton opiskelijoille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Käynti suomalaisen taiteilijaerakon luona, Aamulehti, 31.03.1922, nro 75, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot