Kytäjoki

**Kytäjoki** on Uudenmaan Hyvinkäällä virtaava 9&nbsp;kilometriä pitkä ja Kytäjärvestä alkava Vantaanjoen sivujoki, joka kuitenkin muodostaa Vantaanjoen vesistöalueen 104&nbsp;kilometriä pitkästä pääuomasta lyhyen yläjuoksun osuuden.

## Joen kulku
Suhteellisen lyhyt Kytäjoki halkaisee seudun laakean peltomaiseman sen alavimmassa kohdassa. Joki tulvii herkästi, jonka vuoksi yläpuolisten vesistöjen säännöstelyä on muutettu sitä paremmin ehkäiseväksi. Joen ylittää vain neljä siltaa, joista yksi on yksityinen ja toinen liikenteeltä kokonaan suljettu. Johtuen Kytäjärven vedenpinnan nostosta ja sen itäpään patoamisesta, on joki kasvanut pituutta 1950-luvulla alle puoli kilometriä. Vanhoissa kartoissa näkyvät joenmutkat ovat joesta kadonneet. Karttapaikan rinnevarjoste-toiminnolla voi nähdä entisten joenuomien paikat, jotka kaivettiin piiloon samalla kun joki perattiin ja oikaistiin kanavamaiseksi uomaksi. Joki on tällainen 3,3&nbsp;kilometriä Tihkusuon koillispuolelle asti. Järven luusuassa, josta joki alkaa, on pengerpadon jatkeena ensimmäinen silta. Sen alkupäät mantereella on liikenteeltä suljettu. Toinen silta sijaitsee 800 metriä alempana ja on Hyvinkäältä Läyliäisiin kulkevan yhdystien 1361 maantiesilta. Seuraava silta on yksityistien pienempi silta, joka seuraa edellistä puoli kilometriä alempana. Joen alkupuolisko on autio, mutta eri kohdin sen rantaan johtaa pieniä teitä. Ojitetun Tihkusuon suo-oja on johdettu suoraan jokeen. Pohjoisen Kytäjän-Usmin metsäalueen pikkulammet laskevat alas jokilaaksoon pieniä puroja myöten. Kun joki alkaa kiertää Neitsytsaarta, yhtyy siihen etelästä, Tihkusuon ja Petkelsuon välistä, virtaava Keihäsjoki. Sen melkein kaksinkertaistaa joen uoman.

Joen alajuoksu on yhtä lailla perattu kuin sen yläjuoksun osuus, mutta sen uomaa ei ole täällä oikaistu niin voimakkaalla otteella. Myös Petkelsuolta on jokeen johdettu suo-ojia ja myös täällä yhtyy pohjoisen metsäalueen laskuojia jokeen. Joki erkanee Petkelsuon reunasta keskelle peltomaisemaa. Se seuraa välillä pohjoisrantojen metsänreunoja, mutta säilyttää aution joen leimansa. Vasta tultuaan Rokanmäen sillalle, näkyy rannan tuntumassa useita maataloja. Ne ovat kuitenkin viimeiset kotitalo, jotka jäävät taakse Vatvuoren tullessa eteen. Joki kiertää vuoren pohjoista kautta ja yhtyy läntisen Vatvuoren pohjoispuolella Vantaanjokeen. Vantaanjoki tempaisee sen vedet mukaansa Vatvuorien huippujen välistä pudoten heti Kuninkaan koskesta alas. Jokien yhtymäkohta sijaitsee Hyvinkään keskustaajaman Kuumolan kaupunginosassa taajama-alueen ulkopuolella. Kytäjärven vedenpinnan korkeus on 80,0 metriä ja joen suistossa Vantajoen yhtymäkohdassa se on yli 77,5 metriä mpy., joten joelle kertyy pudotusta matkalla korkeintaan 2,5 metriä. Joen kaltevuudeksi tulee siten alle 0,29 metriä kilometrille.

## Hydrologiaa
### Virtaamat
Kytäjoen vedenpinnan korkeudet mitataan Vantaanjoen yhtymäkodan mittausasemalla, mutta virtaamatiedot päätellään epäsuorasti. Kytäjärven luusuassa sijaitsee joen alkupään mittausasema, jossa mitataan järven vedenpinnankorkeudet ja virtaamat. Koska Kytäjokeen yhtyy Keihäsjoki, jonka virtaamia ei mitata, ei Kytäjoen virtaamista voida sanoa mitään varmaa.

Toisaalta, jos siitä tehtäisiin karkea arvio, voitaisiin käyttää Suolijärven lasku-uoman keskivirtaamaa&nbsp;(MQ) ja valuma-alueen pinta-alaa vertailukohtana. Mikäli oletetaan, että Kytäjärven alueelle (vesistöaluetunnus&nbsp;21.03, pinta-ala 256,16&nbsp;km²) sataisi yhtä paljon vettä kuin pienemmälle Suolijärven-Hirvijärven valuma-alueelle&nbsp;(21.033, ala 48,01&nbsp;km²), ja että valuma-alueen pinta-ala olisi verrannollinen vuosittaisiin keskivirtaamiin, voisi Kytäjoen alueen, ja samalla Kytäjoen, keskivirtaama arvioida karkeasti. Suolijärven keskivirtaama on 0,366&nbsp;kuutiometriä sekunnissa&nbsp;(m³/s), jolloin voitaisiin laskea Kytäjoen keskivirtaama suhteuttamalla se vesistöalueiden pinta-aloihin, ja silloin saataisiin noin 2&nbsp;m³/s.

### Vedenlaatu
Kytäjoen vedenlaatua voisi seurata joen suistossa sijaitsevalla mittausasemalla (havaintopaikka&nbsp;V75). Näin on oletettavasti tehty ainakin tiettyinä aikoina. Muissa suurissa Vantaanjoen sivu-uomissa, kuten Keravanjoessa, Luhtajoessa ja Lepsämänjoessa, mittaaminen on säännöllistä. Kytäjoella, jonka latva-alueet sisältävät myös Hirvijärven, Koirajoen ja Keihäsjoen valuma-alueet, esiintyy runsaasti humusta, joka värittää veden ruskeaksi (väriluku&nbsp;130–190&nbsp;mg&nbsp;Pt/l). Vesi on lievästi hapantakin. Viljellyt savimaat ovat vähäisiä eikä niiden vaikutus veden sameuteen ole merkittävää. Valuma-alueella Koirajoen ja Kytäjärven ekologinen tila on enää tyydyttävä, mutta toisaalta Suolijärven-Hirvijärven valuma-alueen ja Keihäsjoen valuma-alueen tila hyvä, jotka riittävät kääntämään Kytäjoen tilanteenkin hyväksi. Kytäjoen vedenlaatua on tutkittu vuosina 2012–2017 vuosittain seitsemän kertaa. Veden kokonaisfosforipitoisuus on ollut keskimäärin 57&nbsp;mikrogrammaa litrassa vettä&nbsp;(μg/l) ja kokonaistyppipitoisuus 1&nbsp;730&nbsp;μg/l. Kuitenkin, kun Kytäjoki laski Vantaaseen, puolitti se Vantaan alapuolisen jokiveden kokonaisfosforipitoisuuden ja laimensi tehokkaasti Riihimäen jätevesipuhdistamon kohottamat kokonaistyppipitoisuudet. Sen sijaan Kytäjoen Vantaata alemmat happipitoisuudet on pantu merkille.

## Historiaa

Vaikka Suuriruhtinaskunnan yleiskartassa vuodelta 1863 jokea nimitettiin ”Kytäjoeksi”, on se Senaatin kartastossa (vuosisatojen vaiheessa) alajuoksulla nimeltään ”Isojoki” ja ”Keihäsjoen” yhtymäkohdan yläpuolella ”Kytäjoki”. Vanhoissa kartoissa joenvarret olivat leveää suomaata tai kosteikkoa, josta oli raivattu viljelyyn vain jokilaakson metsäreunoja. Poikkeuksen tekee Senaatin kartastossa näkyvät Keihäsjoen yhtymäkohdan pohjoispuoliset kuivatetut suomaat. Joenvarsia käytettiin laitumina tai heinäniittyinä, kun eläimille kerättiin varastoon talvirehua. Vuoden 1936 Riihimäen seudun taloudellisessa kartassa joenvarren niittymaat oli jo raivattu maataloudelle paremmin soveltuviksi lukuun ottamatta Tihkusuota ja Petkelsuota, jotka ovat edelleen suomaata. Kytäjoen vuosittaista tulvimista yritettiin ehkäistä perkaamalla ja ruoppaamalla Kytäjokea ja Keihäsjokea vuosina 1929–1932. Kun rantaviljelyä tehostettiin, painuivat maat ja perkauksista saatu hyöty menetettiin. Kytäjärven matala itäpää padottiin 1950-luvulla pengerpadolla, jolloin joen luusua siirtyy puoli kilometriä länteen päin.

Vuoden 1956 peruskartassa linjaus muistuttaa mieluimmin kanavaa kuin luonnonjokea. Aiemmissa kartoissa mutkittelevan joen uoma on perkauksissa suoristettu. Joen alkaessa uudelleen tulvimaan, suoritettiin vuosina 1964–1965 Kytäjoen alajuoksulla ja Keihäsjoessa lisäperkauksia. Joen uoma seuraa Tihkusuon ja samoin Pehkusuon pohjoisreunaa, jonka jälkeen joki siirtyy peltoaukean keskelle. Siellä, Hopeavuoren ja Petkelsuon välissä, joen terävin mutka on katkaistu oikaisu-uomalla, mikä on näkyvä seuraus joenuoman perkaamisesta. Tulevina vuosina tämä vanha uoma madaltui ja alkoi metsittyä umpeen.

Hirvijärvessä, Suolijärvessä ja Kytäjärvessä on kussakin ollut käytössä säännöstelypato 1960-luvulta asti, jotka alunperin perustuivat vuonna 1955 myönnettyyn säännöstelylupaan. Helsingin kaupungille oli tarkoitus varmistaa riittävästi raakavettä (Vesistötoimikunnan päätös&nbsp;18/1955) säännöstelemällä näitä kolmea järveä. Nykyään järvet ovat osa pääkaupunkiseudun vedenhankinnan varajärjestelmää. Tulvan torjunnasta huolimatta joki tulvii vuosittain edelleen. Säännöstelylupa on viimeksi päivitetty vuonna 2017 ja uusi lupa on ollut käytössä vuodesta 2019 alkaen. Uudella suunnitelmalla on tarkoitus vähentää tulvia säännöstelemällä järvien vettä.

## Sivu-uomia ja vesistöalueen järviä
Kytäjoen tärkein sivu-uoma on merkittävä Keihäsjoki, joka yhtyy siihen joen puolivälissä. Joen lisäksi siihen yhtyy pohjoisesta Kytäjän-Usmin metsäalueen pienistä lammista alkuunsa saavia puroja tai ojia. Sellaisia ovat alajuoksulta ylöspäin lueteltuna Urojärven laskuoja, Mätälammin, Jauholammin ja Usminjärven yhteinen laskuoja, Pikku-Piilon ja Piilolammin yhteinen Piilonoja, Iso-Haiskarin, Vähä-Haiskarin, Pitkännokanlammin ja Haiskarinpojan yhteinen laskuoja, sekä Sikalanlammen, Pohjalammen ja Kolmiperslammin laskuoja. Eteläpuolelta Kytäjokeen laskevat ainoastaan Tihkusuon ja Petkelsuon suo-ojat.

## Huomioita

## Lähteet