open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Eino Nousiainen

**Eino Jussi Nousiainen** (26. joulukuuta 1888 Sippola – 19. helmikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen maanviljelysneuvos, virkamies ja yritysjohtaja.

## Henkilöhistoria
Nousiaisen vanhemmat olivat ratavartija, maanviljeljä Juho Nousiainen ja Maria Tarvanen ja puoliso vuodesta 1920 agronomi Katri Lempi Sarajas, aiemmin Andell. Nousiainen tuli ylioppilaaksi Helsingin maanviljelyslyseosta 1911 ja valmistui agronomiksi ja filosofian kandidaatiksi 1914. Hän oli valmistuttuaan Pellervo-Seuran ja Osuuskassojen Keskuslainarahaston piirikonsulentti, kunnes siirtyi Hankkijan palvelukseen. Hankkijan siemenosaston johtajana ja johtokunnan jäsenenä Nousiainen toimi 1919–1928, kunnes hänet valittiin vasta perustetun Valtion viljavaraston johtajaksi. Sieltä hän siirtyi toimitusjohtajaksi Karjakuntaan 1936 ja toimi tässä tehtävässä aina vuoteen 1951 asti. Nousiainen oli myös tukkuliike Vientikunta Munan johtokunnan jäsen 1923–1937 ja puheenjohtaja 1926–1937 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Nousiainen sai maanviljelysneuvoksen arvon 1943. Hän menehtyi helmikuussa 1962 liikenneonnettomuudessa, jäätyään raitiovaunun töytäisemäksi Mannerheimintiellä. 

## Julkaisuja
* *Eräitä maamme siementuotantoa ja siemenkauppaa koskevia näkökohtia*, 1922.
* *Maataloustavarain kaupasta Suomessa: maataloustarvikkeiden ja kasvinviljelystuotteiden kauppa*, 1929. *Maa ja metsä* -teos, 3. osa, ss. 575–602.
* *Vientikunta Munan kymmenvuotisesta toiminnasta*, 1932.
* *Kotimaisen viljan hinnanmuodostuksesta*, 1935. Radioesitelmä 27.5.1935.
* *Teurastamoliikkeiden välityspalkkioista ennen lihakaupan säännöstelyä ja nykyisin*, 1941. Esitelmä 11.3.1941.
* *Karjakunta r.l.  1919–1943*, 1944. Eino Nousiainen, Toivo Litko.
* *"Trettioåriga kriget" inom den lantbrukskooperativa slaktdjurshandeln*, 1950.

## Lähteet
Peter Antony

**Peter Antony** on kahden kirjailijaveljeksen Peter Shafferin ja Anthony Shafferin yhdessä käyttämä salanimi.
Eleanor Fortescue-Brickdale

**Eleanor Fortescue-Brickdale** (25. tammikuuta 1872 – 10. maaliskuuta 1945) oli englantilainen taidemaalari, joka tunnetaan maalauksistaan, kuvitustöistään ja lasimaalauksistaan. Häntä kutsutaan viimeiseksi prerafaeliittiksi. 

Eleanor Fortescue-Brickdale syntyi nelilapsisen perheen nuorimmaiseksi. Perhe oli erittäin varakas. Täytettyään seitsemäntoista Fortescue-Brickdale pääsi Chrystal Palacen taidekouluun, jossa häntä opetti Herbert Bone. Hän pääsi kuninkaalliseen taideakatemiaan kolmannella yrityksellä vuonna 1896. Seuraavana vuonna hän sai palkinnon seinämaalauksestaan. Hänen ensimmäiset työnsä olivat näytteillä vuonna 1899.

Vuosi 1901 oli Fortescue-Brickdalelle ammatillisen menestymisen vuosi. Hän piti näyttelyn Lontoossa Dowdeswell Galleryssa, jossa oli esillä hänen 40 akvarelliaan. Ne menivät niin hyvin kaupaksi, että hän saattoi ostaa oman ateljeen.

Vuodesta 1909 alkaen Fortescue-Brickdale työskenteli Alfred Tennysonin *[[Idylls of the King]]* -teoksen kuvittamisen parissa. Teos perustuu Kuningas Arthurin legendaan. Hän maalasi siihen liittyen 28 akvarellia ja ne olivat näytteillä vuonna 1911. Kirja julkaistiin vuonna 1913. Tämän jälkeen hän teki luultavasti kuuluisimman työnsä, *Golden Book of Famous Women*, joka esittelee kuuluisia naisia kautta kirjallisuuden historian, alkaen Troijan Helenasta päättyen Charles Dickensin ja George Eliotin luomiin hahmoihin.

1920- luvulla Fortescue-Brickdale työskenteli historiamaalausten parissa. Iän kertyessä hänen näkönsä alkoi heiketä ja hän maalasi nyt pienempiä töitä ja työskenteli lasimaalausten parissa. Hän kärsi halvauksesta vuonna 1938 ja kuoli vuonna 1945.

Osa taidehistoriotsijoista on kutsnut Fortescue-Brickdalea viimeiseksi prerafaeliitiksi. Hän ei ollut kuitenkaan mukana heidän liikkeessään ja oli vain kymmenenvuotias kun Dante Gabriel Rossetti  kuoli. Häntä kuitenkin kutsutaan viimeiseksi prerafeliitiksi, sillä maalasi heidän tyylillään.j

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://www.askart.com/artist/Eleanor_Fortescue_Brickdale/9000563/Eleanor_Fortescue_Brickdale.aspx
Call of the Wild

**Call of the Wild** voi tarkoittaa seuraavia:

* Call of the Wild, Powerfolfin albumi vuodelta 2021.
* Call of the Wild, Deep Purplen kappale vuodelta 1987.
* Call of the Wild, Black Sabbathin kappale vuodelta 1989.
* Call of the Wild, metsästysaiheinen videopeli vuodelta 2017.
Call of the Wild (Powerwolfin albumi)

**Call of the Wild** on saksalaisen power metal -yhtyeen Powerwolfin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 16. heinäkuuta 2021.

## Kappaleet
### CD 1
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### CD 2
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### CD 3
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Attila Dorn – laulu
* Falk Maria Schlegel – urut
* Charles Greywolf – kitara
* Matthew Greywolf – kitara
* Roel van Helden – rummut

## Arvostelut
* Imperiumi: 8-/10
* Kaaoszine: 6/10
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Peppiina

**Peppiina** on suomalainen naisen etunimi. Se on pidentymä nimestä Peppi.

Peppiina on Suomessa uudehko nimi, joka on tullut käyttöön 1900-luvun jälkipuoliskolla. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on huhtikuuhun 2024 mennessä kirjattu noin 1&nbsp;150–1&nbsp;160 tämännimistä naista. Heistä suurin osa on syntynyt 2000- tai 2010-luvulla.

Peppiina-nimeä ei ole otettu almanakkaan, mutta se esiintyy Helsingin yliopiston virallisessa kissojen nimipäiväkalenterissa. Siinä Peppiinan (ja Pepin) nimipäivä on 1.&nbsp;huhtikuuta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etunimien taivutus: Peppiina (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Tampereen Kiakkoradio

**Tampereen Kiakkoradio** on Tampereella toimiva kaupallinen radioasema. Se aloitti 1.9.2021 FUN Tampereen taajuudella. Tampereen Kiakkoradio on Radio SUN Oy:n aputoiminimi.

## Lähteet
Henrik B. Nyberg

**Otto Henrik Bernhard Nyberg** (10. tammikuuta 1931 Helsinki – 7. helmikuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen teollisuusneuvos ja yritysjohtaja.

Nybergin vanhemmat olivat Helsingin yliopiston kirjaston hoitaja, professori Paul Nyberg ja Anna Katharina (Karin) Lovisa Boisman ja puoliso vuodesta 1956 Anna Ingegerd Andersin. Nyberg suoritti diplomiekonomin tutkinnon Hankenissa ja työskenteli ensin Viktor Ek -yhtiössä  myyjänä ja sitten Hans Palsbo -yhtiön osastopäällikkönä. Vuosina 1961–1966 hän oli Polttoaine Osuuskunnan omistaman Hiilko-yhtiön toimitusjohtaja. Tehtävään hänet palkkasi Onni Nisonen. Polttoaine Osuuskunnan omistaman G. H. H. -yhtiön, myöhemmin Aspo, toimitusjohtaja Nybergistä tuli 1966 ja 1970 yhtiön hallituksen, samoin kuin Polttoaine Osuuskunnan johtokunnan jäsen. Vuonna 1988 hänestä tuli Polttoaine Osuuskunnan toimitusjohtaja ja Aspo-yhtiön hallituksen puheenjohtaja. Nyberg jatkoi vielä liikkeenjohdon operatiivisista tehtävistä eläkkeelle jäätyään yhtiön hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1999 asti. Hänen poikansa Gustav Nyberg oli Aspon toimitusjohtaja 1999–2008 ja myöhemmin yhtiön hallituksen päätoiminen puheenjohtaja. Henrik B. Nybergillä oli useita luottamustoimia ja hänet tunnettiin erityisesti Neuvostoliiton kanssa käydyn kaupan asiantuntijana. 

## Lähteet
Ápteran linna

**Ápteran linna** (), myös *Ápteran linnoitus* (Φρούριο Απτέρων, *Froúrio Aptéron*), *Ápteran torni* (Κούλες Απτέρας, *Koúles Aptéras*) ja *Soúmpasiksen torni* (Κούλες Σούμπαση, *Koúles Soúmpasi*), on linna Ápteran kylän lähellä Kreetan saarella Kreikassa.

Linna rakennettiin osmanivallan aikana vuosina 1867–1868 eli heti Kreetan vuoden 1866 kansannousun jälkeen. Sen rakennutti Kreetaa tuolloin hallinnut Hüseyin Avni pašša. Linnan tarkoitus oli vartioida Apokóronaksen laaksoa, joka on tärkeä kulkutie idästä Chanián suuntaan, sekä tukea läheistä Izzeddinin linnoitusta. Osmanivallan päätyttyä linna toimi Megála Choráfian eli nykyisen Ápteran kylän kouluna.

Linna sijaitsee antiikin Apteran arkeologisen alueen ja Itzedínin linnoituksen välissä lähellä Soúdanlahden rantaa, noin 12 kilometriä itään Chaniásta. Se on rakennettu kukkulalle noin 170 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Linna on pohjakaavaltaan Π-kirjaimen muotoinen ja avoin pohjoissivultaan, ja siinä on kaksi pyöreää tornia, toinen kaakkois- ja toinen lounaiskulmassa. Keskellä on keskuspiha. Pääportti on itäsivulla. Rakennus on säilynyt hyvin sen melko nuoren iän vuoksi sekä siksi, ettei sitä ole juuri käytetty suurissa taisteluissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Faneroménin luostari (Ierápetra)

**Panagía (Neitsyt Maria) Faneroménin luostari** () on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ierápetran kunnassa noin 24 kilometriä etelään Ágios Nikólaoksesta. Luostari on munkkiluostari ja omistettu Neitsyt Marialle.

Kertomuksen mukaan Faneroménin luostari on perustettu paikalle, jossa olevasta luolasta paimen löysi sinne ilmestyneen (*faneroméni*) Neitsyt Marian ikonin, ja johon ikoni ihmeellisellä tavalla palasi aina uudelleen ja uudelleen. Luostarin tarkkaa perustamisaikaa ei tunneta, mutta se on ollut olemassa viimeistään venetsialaisvallan aikana vuonna 1282. Oletettavasti se on perustettu saaren toisella bysanttilaisella kaudella eli vuosien 961 ja 1204 välillä. Luostarin nykyiset ydinrakennukset ovat arkkitehtuurin perusteella peräisin 1500-luvulta. Nykyisin luostari on itäisen Kreetan merkittävimpiä pyhiinvaelluskohteita, ja juhlii vuosittain 15. elokuuta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa luostariin kirjattiin kaksi asukasta.

Luostari on rakennettu vuorenrinteeseen noin 540 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna, ja sieltä on hyvä näköala saaren pohjoisrannikolle ja Mirampéllonlahdelle. Linnoitusmainen sijainti on suojannut aikanaan merirosvoja vastaan. Luostarin pääkirkko (*[[katholikon]]*) on rakennettu luolaan. Kirkko on kaksilaivainen ja omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle (*Koímisi tis Theotókou*) ja Elävöittävälle lähteelle (*Zoodóchos Pigí*). Kirkon ympärillä on myöhempiä 1800-luvulla tehtyjä luostarirakennuksia, mukaan lukien vierastalo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Izzeddinin linnoitus

**Izzeddinin linnoitus** (*Itzedínin linnoitus*; ) on osmaniaikainen linnoitus Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Soúdanlahden rannalla lähellä Kalámin ja Ápteran kyliä ja antiikin Apteran arkeologista aluetta, noin 15 kilometriä itään Chaniásta.

Linnoituksen rakennutti Reouf pašša vuonna 1872 paikalle, jossa oli jo vuodesta 1646 sijainnut pieni osmanien rakennuttama torni. Linnoitus sai nimensä sulttaani Abd-ul-Azizin vanhimmasta pojasta Yusuf Izzeddinistä.

Myöhemmin linnoitusta käytettiin vankilana. Elefthérios Venizélos oli vangittuna siellä vuonna 1913. Diktaattori Theódoros Págkaloksen kaudella siellä oli paljon poliittisia vankeja. Diktatuurin kukistamisen vuonna 1926 jälkeen Págkalos itse vangittiin sinne. Toisen maailmansodan aikana linnoitus toimi saksalaisten tukikohtana. Siitä tuli vankila jälleen sisällissodan aikana vuonna 1948, jonka jälkeen siellä oli vangittuna erityisesti kommunisteja. Se oli vankilana edelleen sotilasjuntan aikana, jolloin siellä oli poliittisia vankeja ideologiasta riippumatta. Vankilassa suoritettiin Kreikan viimeinen kuolemantuomion täytäntöönpano eli teloitus vuonna 1972.

Linnoitus on avoinna vuosittain vain 14.–15. joulukuuta, jolloin siellä oleva Pyhälle Eleutheriokselle omistettu kirkko juhlii.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Koudoumásin luostari

**Koudoumásin Neitsyt Marian luostari** (), usein vain *Koudoumásin luostari* (Μονή Κουδουμά, *Moní Koudoumá*), on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Górtynan kunnassa lähellä Stérnesin kylää. Luostari on munkkiluostari ja omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle.

Koudoumásin luostari on saattanut olla olemassa jo 1200-luvulla. Tämä tekee siitä yhden Kreetan vanhimmista. Luostarin nimen arvellaan tulevan sen Koudoumás-sukunimisestä perustajasta, mutta sen on ehdotettu tulevan myös tietynlaisesta orapihlajasta (*koudoumaliá*). Luostari raunioitui ja kunnostettiin uudelleen käyttöön vuonna 1870.

Luostari on rakennettu Asteroúsia-vuorten etelärinteeseen saaren etelärannikolle eli Libyanmeren rannalle, ja sijaitsee noin 80 kilometriä etelään Iraklionin kaupungista. Sijainti tekee luostarista yhden Kreetan eristyneimmistä, sillä sinne pääsee vain mutkaista 24 kilometriä pitkää hiekkatietä yli vuorten. Luostarin lähellä sijaitsee Koudoumásin ranta. Luostarin kirkko on pohjakaavaltaan ristinmuotoinen, alun perin yksilaivainen ja luolaan rakennettu. Luostarin lähellä on useita kappeleiksi muutettuja luolia.

Vuoden 2011 väestönlaskennassa luostarille kirjattiin kuusi asukasta. Luostari juhlii vuosittain 15. elokuuta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ιερά Μονή Κουδουμά. Luostarin verkkosivut.
Gkouverniótissan luostari

**Panagía (Neitsyt Maria) Gkouverniótissan luostari** (myös *Gouverniótissan luostari*; ) on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Chersónisoksen kunnassa lähellä Potamiésin kylää, noin 30 kilometriä itäkaakkoon Iraklionista. Luostari on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle (*Koímisi tis Theotókou*).

Gkouverniótissan luostari on perustettu venetialaisvallan aikana 1300-luvulla. Luostari ei ole enää toiminnassa, mutta sen kirkko toimii normaalina kirkkona.

Luostarin kirkko on ristinmuotoinen ja varustettu kupolilla. Sisältä kirkko on koristeltu seinämaalauksilla, jotka ovat peräisin vuodelta 1320, ja jotka kuuluvat Kreetan merkittävimpiin kirkkomaalauksiin. Kirkon puusta kaiverrettu ikonostaasi sekä sen ikoneita on esillä Kreetan historiallisessa museossa Iraklionissa. Kirkon lisäksi luostarista on säilynyt sen keljarakennuksia pääosin 1800-luvulta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Το μοναστήρι Παναγία η Γκουβερνιώτισσα. Luostarin verkkosivut.
Myriokéfalan luostari

**Myriokéfalan luostari** () eli **Antifonítrian luostari** (Μονή Αντιφωνήτριας, *Moní Antifonítrias*) on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Myriokéfalan kylässä noin 37 kilometriä lounaaseen Réthymnosta.

Luostarin pääkirkko eli *[[katholikon]]* on bysanttilaisaikainen ja rakennettu noin vuonna 1020. Luostarin perusti tuolloin Johannes Ksenos. Luostarin muut rakennukset ovat 1700- ja 1800-luvuilta. Luostari toimi 1900-luvun alkuun saakka, mutta nykyisin siinä ei ole asukkaita.

Luostarin kirkko on ristinmuotoinen ja siinä on kupoli. Sen sisällä on säilynyt seinämaalauksia 1000-, 1200- ja 1300-luvuilta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Chicagon lippu

**Chicagon lippu** on Chicagon kaupungin virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on valkoisella taustalla kaksi vaaleansinistä raitaa, joiden välissä on neljä punaista kuusisakaraista tähteä. Lippu otettiin käyttöön vuonna 1917, ja sen suunnitteli kaupunginvaltuuston järjestämän suunnittelukilpailun voittaja Wallace Rice. Alun perin lipussa oli kaksi punaista tähteä, kolmas tähti lisättiin vuonna 1933 ja neljäs vuonna 1939. Tähdet symboloivat neljää tapahtumaa Chicagon kaupungin historiassa; Fort Dearbornin linnoituksen perustamista vuonna 1803, Chicagon suurta paloa vuonna 1871, sekä kaupungissa pidettyjä maailmannäyttelyitä vuosina 1893 ja 1933–34.

Lipusta on tullut suosittu ja tunnettu kaupungin symboli, ja pohjoisamerikkalainen veksillologijärjestö NAVA valitsi sen Yhdysvaltain kaupunkien lipuista toiseksi parhaimmaksi Washingtonin kaupungin lipun jälkeen.

## Aiemmat liput



## Lähteet
Pyhän Georgioksen katedraali (Ierápetra)

**Pyhän Georgioksen katedraali** () on ortodoksinen kirkko Ierápetran kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on Kreetan kirkon Ierápytnan ja Siteían hiippakunnan katedraali eli piispanistuin. Katedraali on omistettu Pyhälle Georgiokselle eli Pyhälle Yrjölle.

Kirkko on rakennettu vuonna 1856. Samalla paikalla on ollut varhaisempi kirkko viimeistään vuonna 1640. Nykyistä kirkkoa muutettiin ja laajennettiin vuonna 1936, ja se kunnostaminen valmistui vuonna 2000. Kirkko on kolmilaivainen ja siinä on kupoli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pyhän Irenen luostari

**Pyhän Irenen luostari** () on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se on nunnaluostari ja omistettu Pyhälle Irenelle.

Luostari sijaitsee siitä nimensä saaneessa Agía Eirínin kylässä noin viisi kilometriä etelään Réthymnon kaupungista Roussospítin kylään johtavan tien varressa. Se on rakennettu Vrýsinas-vuoren pohjoisrinteeseen noin 260 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna.

Luostari on perustettu Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella eli ennen vuotta 1204. Ensimmäinen varma tieto luostarin olemassaolosta on venetsialaisvallan ajalta vuodelta 1362. Tämä tekee siitä yhden saaren vanhimmista. Se oli alun perin munkkiluostari. Turkkilaiset tuhosivat luostarin Kreetan vapaustaistelun aikaan vuonna 1867. Sen toiminta päättyi vuonna 1900. Luostarin kunnostaminen alkoi vuonna 1989 ja se valmistui jälleen käyttöön vuonna 2011. Tuolloin luostarissa oli kahdeksan nunnaa. Luostarin kunnostamisen toteutus sai Europa Nostra -palkinnon vuonna 1994.

Luostarin vanha pääkirkko eli *[[katholikon]]* on kolmilaivainen ja osittain kaiverrettu kallioon. Se sijaitsee poikkeuksellisesti varsinaisen luostarirakennusten kokonaisuuden ulkopuolella. Varsinainen luostarirakennus muistuttaa muureineen linnoitusta. Sen sisällä ovat nuorempi Pyhän Irenen kirkko sekä Rafaelin, Nikholaksen ja Irenen kappeli, munkkien keljat, oliivinpuristamo, työpajoja ja luostarin museo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pyhän Johannes Laupiaan luostari

**Pyhän Johannes Laupiaan luostari** () on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Pazinóksen kylässä Akrotírin niemimaalla lähellä Chanián kansainvälistä lentoasemaa. Luostari on omistettu Johannes Laupiaalle.

Pyhän Johannes Laupiaan luostari on perustettu 1500-luvulla lähellä sijaitsevan Pyhän Kolminaisuuden luostarin alaisuuteen. Kyseessä saattaa olla sama luostari, joka mainitaan venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä vuodelta 1637 katolisena Pyhän Georgioksen (Yrjön) luostarina. Luostari on kunnostettu vuonna 1992.

Luostarirakennus muistuttaa pientä linnoitusta. Se perustuu läntiseen luostariarkkitehtuuriin, ja kreikkalaisille luostareille poikkeuksellisesti sen kirkko on keljarakennusten reunustaman keskuspihan ulkopuolella. Kirkko on yksilaivainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pyhän Paavalin katedraali (Spíli)

**Pyhän Paavalin katedraali** () on ortodoksinen kirkko Spílin kylässä Kreetan saarella Kreikassa. Se on Kreetan kirkon Lámpin, Sývritoksen ja Sfakián hiippakunnan katedraali eli piispanistuin. Katedraali on omistettu apostoli Paavalille.

Katedraali sijaitsee Spílin keskustassa päätien varrella. Sen rakentaminen alkoi vuonna 1959 ja se otettiin käyttöön vuonna 1963. Kirkko on kolmilaivainen ja siinä on kupoli. Kirkon oikea laiva on omistettu Pyhälle Isidoros Pelusionilaiselle ja vasen laiva Pyhälle Nikonille katumuksen saarnaajalle.

## Lähteet
Pyhän Tuomaan kirkko (Ágios Thomás)

**Pyhän Tuomaan kirkko** () on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko sille nimensä antaneessa Ágios Thomáksen kylässä Kreetan saarella Kreikassa.

Kirkko sijaitsee Ágios Thomáksen kylän keskellä noin 30 kilometriä etelään Iraklionista. Se on rakennettu keskibysanttilaisella kaudella varhaisemman varhaiskristillisen kirkon paikalle. Kirkkoa on muutettu paljon venetsialaisella kaudella.

Kirkko on arkkitehtuuriltaan kolmilaivainen basilika. Sen sisäänkäynnin puolella on nartheks, joka on lisätty 1400-luvulla. Sen ja keskilaivan yhtymäkohdassa on poikkeuksellisen korkea pyöreä kupolitorni, joka sekin rakennettiin 1400-luvulla. Sivun pieni kellotorni on lisätty 1800-luvulla. Sisältä kirkko on ollut koristeltu seinämaalauksin, mutta niistä on säilynyt vain vähän.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pyhän Tuomaan kirkko

**Pyhän Tuomaan kirkko** voi viitata seuraaviin kirkkoihin:

* Pyhän Tuomaan kirkko, kirkko Ágios Thomáksen kylässä Kreetan saarella Kreikassa
* Pyhän Tuomaan kirkko, kirkko Oulussa Suomessa
* Saint Thomas Church, kirkko New Yorkissa Yhdysvalloissa
* St. Tomaskyrkja, kirkko Vangin kunnassa Norjassa
Selinárin luostari

**Selinárin Pyhän Georgioksen luostari** () on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ágios Nikólaoksen kunnassa lähellä Vrachásin kylää. Luostari on omistettu Pyhälle Georgiokselle (*Ágios Geórgios*).

Selinárin luostari on nykyisellään suhteellisen uusi ja perustettu 1900-luvun alussa. Paikalla on kuitenkin ilmeisesti ollut luostari jo Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella (961–1205) ja tämän jälkeen pieni 1500-luvulla rakennettu kirkko. Kerrotaan, että sen perusti Ródokselta turkkilaisvalloitusta Kreetalle paennut munkki Nikolaos löydettyään paikalta Pyhän Georgioksen ikonin.

Luostari sijaitsee aivan Iraklionista Ágios Nikólaokseen johtavan EO90-valtatien vieressä, ja on rakennettu jyrkkään rinteeseen Selinárin rotkon kohdalle. Luostarirakennusten kokonaisuuteen kuuluu sen vanha, pienempi Pyhälle Georgiokselle omistettu kirkko, kaksi uudempaa 1900-luvulla rakennettua kirkkoa, jotka on omistettu Vapahtajan kasteelle (*Theofánia*) ja ylösnousemiselle (*Anástasi*), sekä muita samaan aikaan rakennettuja luostarirakennuksia.

Vuoden 2011 väestönlaskennassa luostarille kirjattiin viisi asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Huckleberry Finnin seikkailut (vuoden 1993 elokuva)

**Huckleberry Finnin seikkailut** (*The Adventures of Huck Finn*) on Stephen Sommersin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1993. Mark Twainin samannimiseen romaaniin perustuvan elokuvan pääosia näyttelevät nuori Elijah Wood (Huck) ja Courtney B. Vance (Jim).

*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Olavi Similä kehuu elokuvaa takuuvarmaksi, kauniisti kuvatuksi ja lämminhenkiseksi Disney-tuotannoksi, jossa on sopivasti ronskiutta ja jännittävyyttä. ”Herttainen nykerönenä” Elijah Wood näyttelee hänestä liikoja makeilematta.

## Lähteet
Washingtonin kaupungin lippu

**Washingtonin kaupungin lippu** on Yhdysvaltain pääkaupungin Washingtonin virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on valkoisella taustalla kaksi punaista vaakaraitaa, joiden yläpuolella on kolme punaista tähteä. Sen mittasuhteet ovat 1:2. Lippu otettiin käyttöön 15. lokakuuta 1938, ja sen alkuperäinen suunnittelija oli Charles A. R. Dunn.

Lipusta on tullut suosittu ja tunnettu kaupungin symboli, ja pohjoisamerikkalainen veksillologijärjestö NAVA valitsi sen Yhdysvaltain kaupunkien lipuista parhaimmaksi vuonna 2004.

## Galleria

Tiedosto:COA George Washington.svg|Washingtonin suvun käyttämä vaakuna.
Tiedosto:Washington, D.C. license plate, 1984-1991.png|Washingtonin autojen rekisterikilpi.
Tiedosto:DC Statehood Now.jpg|Pääkaupungin osavaltiutta kannattava kyltti.


## Lähteet
Washingtonin lippu

**Washingtonin lippu** voi tarkoittaa seuraavia:
* Washingtonin osavaltion lippu
* Washingtonin kaupungin lippu
Laura Moisio

**Laura Moisio** (s. 1987 Tampere) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Hän julkaisi ensimmäisen albuminsa *Spiraali* vuonna 2014. Toinen albumi *Ikuinen valo* (2015) oli Teosto-palkinto-ehdokas.

Moisio on myös Ne Lintuizet -folkrockyhtyeen jäsen.

__NOTOC__
## Albumit
* *Spiraali* (Lumpeela Julkaisut, 2014)
* *Ikuinen valo* (Ratas Music Group, 2015)
* *Laura Moisio* (Texicalli, 2018)
* *Laulaa kun ei voi muutakaan* (Texicalli, 2020)
* *Vieras maa* (Texicalli, 2023)

## EP
* Hyvä päivä, (omakustanne, 2011)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotisivut
Henri Välikangas

**Henri Välikangas** (s. 10. kesäkuuta 1992, Pori) on porilainen näyttelijä, esiintyjä, tuottaja ja muusikko. Hän on näytellyt teattereissa ja kameran edessä sekä Suomessa että Irlannissa. Hän valmistui teatterin kandidaatiksi Trinity College Dublinista vuonna 2018. 

Henri on kiinnitetty näyttelijä Rakastajat-teatterissa elokuusta 2021 alkaen. Hän aloitti teatteriharrastuksensa Porin Teatterinuorissa ja Vihreässä Teatterissa.

## Teatteritöitä mm.

* 2023 *Rock, Ränni & Rakkaus* (ohj. Tapio Kankaanpää), Rakastajat-teatteri
* 2023 *Henrietta-show* (ohj. Asko Halonen), Rakastajat-teatteri ja Taideyliopiston Teatterikorkeakoulu
* 2022 *KUDELMA-tanssimusikaali* (ohj. & kor. Tiina Santavuo, Eveliina Lindfors), Rakastajat-teatteri ja POSTPOSTRENEFEST
* 2021 *Alaston kaupunki -musikaali* (ohj. Tapio Kankaanpää), Rakastajat-teatteri
* 2021 *VOOOSH!* (ohj. Reetta Vehkalahti), Rakastajat-teatteri
* 2020 *Metroporis -huumaavan 20-luvun iltamat* (ohj. Meri-Maija Näykki), Rakastajat-teatteri
* 2019 *My Fair Lady* (ohj. Tommi Kainulainen), Porin Teatteri
* 2019 *Hotelli Humina* (ohj. Kari Kinnaslampi), Taivallahden kesäteatteri
* 2012 *Kaikkea hyvää eli Annukka ja aaveet* (ohj. Juha Siltanen), Rakastajat-teatteri
* 2009 *Koirien Kalevala* (ohj. Christian Lindroos), Porin Teatteri

## Kameratöitä

* 2022 *Pysäyttäkää Nyqvist*
* 2020 *I Remember*
* 2020 *Pirjo*
* 2019 *Roba*
* 2019 *Elvis ja Onerva*
* 2018 *Five Letters to the Stranger Who Will Dissect My Brain*

## Viitteet
Telemachus antarcticus

**Telemachus antarcticus** on triaskautisista fossiileista tunnettu esihistoriallinen siemenkasvilaji. Yleisesti havupuuna pidetty kasvi oli eteläisen Gondwanamantereen eteläosien kesävihanta puu yli 200 miljoonaa vuotta sitten. Laji on kuvattu Etelämantereelta löydettyjen fossiilisten jäänteiden perusteella.

## Kuvaus
*Telemachus antarcticus* on ollut kesävihanta puu. Se eroaa muista suvun *Telemachus* lajeista enintään neljä senttimetriä pitkien käpyjensä ja niiden lyhyiden ehytlaitaisten peitinsuomujen puolesta.

Puun lajituntomerkkinä käytetyt emikukinnot eli kävyt olivat munanmuotoisia ja enimmillään noin neljä senttimetriä pitkiä sekä 1,5–1,8 senttimetriä leveitä. Käpy koostui 100–120 rangan ympärille kierteisesti asettuneesta emilehden ja peitinsuomun parista, jotka olivat yhdiskasvuisia noin kaksi kolmannesta pituudestaan. Viisiliuskainen puutunut emilehti eli emisuomu kasvoi noin neljä millimetriä pitkäksi ja ehytlaitainen tukilehti eli peitinsuomu noin kolme millimetriä pitkäksi.

## Luokittelu
*Telemachus antarcticus* on siemenkasveihin kuuluva kasvilaji. Sen suku *[[Telemachus]]* on yleensä luokiteltu varhaisina havupuina pidettyyn lahkoon Voltziales, mutta tarkemmista sukulaisuussuhteista muihin lahkon edustajiin on esitetty useita eriäviä näkemyksiä.

## Levinneisyys
Lajin tuntomerkkinä toimivien käpyjen fossiilisia jäänteitä on löydetty Etelämantereelta yli 200 miljoonaa vuotta vanhoista triaskautisista kerrostumista. Lajin tyyppinäyte on peräisin Transarktisilla vuorilla sijaitsevilta Allan Hills -vuorilta Etelämantereen Victorianmaassa.

## Lähteet
Islannin parlamenttivaalit 2021

**[[Islanti|Islannin]] vuoden 2021 parlamenttivaalit** järjestettiin 25. syyskuuta, ja niissä valittiin Alltingin 63 edustajaa seuraavaksi nelivuotiskaudeksi. Allting on maan yksikamarinen parlamentti. Vaaleissa itsenäisyyspuolue säilytti asemansa maan suurimpana puolueena ja vihreä vasemmisto koki selkeän vaalitappion.

## Tausta ja vaalijärjestelmä
Islannin perustuslain mukaan maa jaetaan 6 tai 7 vaalipiiriin, joista kustakin valitaan vähintään kuusi edustajaa. Loput edustajien paikoista jaetaan vaalipiirien kesken niiden väkiluvun perusteella. Tämän lisäksi paikkamäärää vaalipiirien välillä voidaan vielä tasata. Vuoden 2021 vaaleissa paikat jakautuvat seuraavasti:

Vaaleissa ovat äänioikeutettuja kaikki vähintään 18 vuotta vaalipäivään mennessä täyttäneet Islannin kansalaiset, joilla on kotikunta Islannissa. Lain mukaan ulkomaille muuttaneet islantilaiset säilyttävät äänioikeutensa kahdeksan vuoden ajan, johon voi anoa pidennystä vaaliviranomaisilta. Ulkomailla oleskelevat ja äänioikeutensa säilyttäneet islantilaiset voivat äänestää maan suurlähetystöissä.

## Tulokset

Ensimmäisten tietojen mukaan vaaleissa olisi ensimmäistä kertaa Euroopan historiassa valittu parlamenttiin naisenemmistö, 33 naista ja 30 miestä; luoteisessa vaalipiirissä toimitetun uudelleenlaskennan myötä näin ei kuitenkaan käynyt, vaan miehiä valittiin 33 ja naisia 30.

Lokakuun alussa keskustapuolueen listoilta valittu Birgir Þórarinsson ilmoitti siirtyvänsä itsenäisyyspuolueen ryhmään. Syyksi eroon Birgir kertoi niin sanotun Klaustur-tapauksen, jossa muutama keskustapuolueen ja kansanpuolueen edustaja keskusteli Klaustur-baarissa alentavaan sävyyn muun muassa naisista ja vammaisista. Keskustelut nauhoitettiin salaa ja vuodettiin sitten julkisuuteen vuonna 2018. Birgir uskoi, että keskusta olisi parantanut tapansa, mutta ilmoitti loikkauksen yhteydessä, ettei ollut havainnut muutosta.

### Hallituksen muodostaminen
Itsenäisyyspuolue, vihreä vasemmisto ja edistyspuolue päätyivät neuvotteluiden jälkeen jatkamaan samalla hallituskokoonpanolla kuin ennen vaalejakin. Pääministerinä jatkaa Katrín Jakobsdóttir.

## Lähteet
TMZ

**TMZ** on yhdysvaltalainen julkkisjuoru- ja viihdeuutissivusto. Se perustettiin marraskuussa 2005 TimeWarnerin tytäryhtiöiden AOL:n ja Telepicturesin yhteistyöllä. Nimi *TMZ* viittaa Los Angelesissa sijaitsevaan niin sanottuun "thirty-mile zoneen".

Uutissivuston lisäksi TMZ tuottaa myös kolmea televisio-ohjelmaa, *TMZ Liveä*, *TMZ on TV*:tä ja *TMZ Sportsia*.

Syyskuussa 2021 WarnerMedia myi sivuston Fox Corporationille 50 miljoonalla dollarilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*TMZ:n virallinen sivusto
Keski-Amerikan vulkaaninen kaari

**Keski-Amerikan vulkaaninen kaari** on Keski-Amerikassa sijaitseva tulivuorten ketju, joka kulkee Tyynenmeren rannikon suuntaisesti Guatemalasta, El Salvadorin, Hondurasin, Nicaraguan ja Costa Rican halki Panaman pohjoisosiin asti. Vulkaaninen kaari on noin 1&nbsp;500 kilometriä pitkä.

Keski-Amerikan vulkaaninen kaari on syntynyt Karibian laatan länsiosiin, kun Kookossaaren laatta työntyy Karibian laatan alle. Kookossaaren laatta liikkuu länteen noin 22 millimetriä vuodessa. Vulkaaniseen kaareen kuuluu yli 70 holoseenin aikana purkautunutta tulivuorta. 2020-luvun alussa aktiivisimmat tulivuoret olivat Guatemalan Santa María, Pacaya ja Fuego sekä Costa Rican Arenal.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
R. C. Sherriff

**Robert Cedric (R. C.) Sherriff** (1896 Hampton Wick, Surrey, Britannia – 1975 Lontoo, Britannia) oli brittiläinen kirjailija. Hän oli isänsä omistaman vakuutusyhtiön palveluksessa ja osallistui ensimmäiseen maailmansotaan. Harrastajateatterissa toimiessaan hän kirjoitti ensimmäisen näytelmänsä *Matkan pää* (*Journey's End*, 1929), josta tuli maailmanmenestys. Hän kirjoitti näytelmästä yhdessä Vernon Bartlettin kanssa myös romaanin. Ne kertovat ensimmäisestä maailmansodasta. Myöhemmät näytelmät jäivät vähälle huomiolle, ainoastaan näytelmää *Home at Seven* on sittemmin esitetty jossain määrin. Hän kirjoitti myös romaaneja ja elokuvakäsikirjoituksia.

## Suomennetut teokset
;Näytelmät
** *Matkan pää*, suom. Seere Sario, esitetty 15 teatterissa vuosina 1929–1934
** *Matkan loppu*: 3-näytöksinen näytelmä, käsikirjoitus, suom. Seere Sario. Taideyliopiston kirjasto, Viipurin näyttämö -kokoelma 
* *Miss Mabel* esitetty Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa 1950–1951.
* *Vihreä veräjä*, kuunnelma, suom. Aune Heino, sovittanut ja ohjannut Eila Kallio.
;Romaanit
* Vernon Bartlettin kanssa: *Matkan pää* (*Journey's End*), suom. Seere Sario. Porvoo: WSOY 1930
* *Vihreä veräjä* (*Greengates*); suom. Aune Heino, Porvoo: WSOY 1939
* *Kohtalon päivä* (*The Hopkins Manuscript*); ruotsinkielisestä käännöksestä suom. Kaarina Kurkela, Helsinki: Pellervo-seura 1947
;Artikkeli
* Realismin puolustus: katukohtaus ja näyttämökohtaus, suom. Elsa Enäjärvi-Haavio, julkaisussa: *Tulenkantajat* (1930): 6, s. 90–92 Kirjoitus verkossa

## Lähteet
Maelgwn Gwynedd

**Maelgwn Gwynedd** (kuollut noin 547) oli Gwyneddin kuningas. Hän oli Cadwallon Lawhirin poika ja Gwyneddin myyttisen perustajan Cunedda Wledigin jälkeläinen.

Nuorena Maelgwn ilmeisesti syrjäytti äitinsä enon hallitsijan paikalta, mutta pian sen jälkeen hän luopui yllättäen maallisesta elämästä ja vetäytyi luostariin munkiksi. Maelgwn ei kuitenkaan kauaa sietänyt luostarielämää, rikkoi munkkilupauksensa ja palasi kuninkaaksi.

Historioitsija Gildas ja walesilainen perimätieto ovat yhtä mieltä siitä, että Maelgwn vastusti "pyhiä" eli kristillisiä munkkeja ja syyllistyi moniin pahoihin tekoihin, muun muassa vaimonsa ja veljenpoikansa murhaan, jonka lesken hän sen jälkeen nai.

Maelgwn lienee hallinnut suurinta osaa Luoteis-Walesista, mukaan lukien Anglesey. Tarinoiden mukaan Maelgwn oli kookas ja häntä kutsuttiin lisänimellä  ”Maelgwn Hir" eli Maelgwn Pitkä. Maelgwn kuoli ruttoon noin 547.

## Lähteet
Robert E. Sherwood

**Robert Emmet Sherwood** (1896 New Rochelle, New York, Yhdysvallat – 1955 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija, toimittaja ja teatterikriitikko. Hän kirjoitti lisäksi elokuvakäsikirjoituksia.

Sherwoodin näytelmä *The Shall Be No Night* sai aiheen Suoman talvisodasta, mutta myöhemmin Sherwood muokkasi sen tapahtumapaikaksi Kreikan. Elokuva *[[Sumujen silta]]* perustuu Sherwoodin näytelmään *Waterloo Bridge* ja *[[Kivettynyt metsä (elokuva)|Kivettynyt metsä]]* näytelmään *The Petrified Forest*.

## Suomennetut teokset
* *Keskellä Eurooppaa : näytelmä*, kuunnelma (*Idiiot's Delight*), suom. Helsinki : Yleisradio 1967
**Näytelmän ensi-ilta Helsingin Kansanteatterissa 1941

## Filmografia
;Käsikirjoitukset
* *[[Vaaleaverinen ihanne]]* ('The Lucky Lady*'), 1926
* *Punainen neilikka* (*The Scarlet Pimpernel*), 1935
* *Kummitus muuttaa länteen* (*The Ghost Goes West*), 1935
* *Lady X:n avioero* (*The Divorce of Lady X*), 1938
* *Marco Polon seikkailut* (*The Adventures of Marco Polo*), 1938
* *Keskellä Eurooppaa* (*Idiot's Delight*),1939
* *Abraham Lincoln taistelujen mies* (*Abe Lincoln in Illinois*), 1940
* *Rebekka* (*Rebecca*), 1940
* *Parhaat vuodet* (*The Best Years of Our Lives*), 1946
* *Piispan vaimo* (*The Bishop's Wife*), 1947
* *Nuorallatanssija* (*Man on a Tightrope*), 1953
* *Rakastuin enkeliin* (*The Preacher's Wife''), 1996

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Annastiina

**Annastiina** on Suomessa käytetty naisen etunimi. Se on yhdysnimi, joka koostuu osista Anna ja Stiina. Kirjoitusasu *Annastiina* on huomattavasti yleisempi kuin yhdysmerkillinen muoto *Anna-Stiina*, mikä kertoo siitä, että Annastiina on vakiintunut itsenäiseksi nimeksi.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Annastiina-nimisiä naisia on joulukuun 2024 loppuun mennessä tilastoitu noin 870–890. Heistä suurin osa on syntynyt 1980- tai 1990-luvulla.

Annastiinalla ei ole nimipäivää almanakassa.

## Tunnettuja Annastiinoja
* Annastiina Heikkilä (s. 1982), toimittaja
* Annastiina Hintsa (s. 1987), yritysjohtaja
* Annastiina Tahkola (s. 1972), laulaja

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etunimien taivutus: Annastiina (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Varejoki

**Varejoki** on Tervolassa sijaitseva joki. Joki saa alkunsa Varajärvestä ja se laskee Kemijokeen. Varejoella on pituutta 34 kilometriä ja siihen laskee Sihtuunajoki sekä yhdeksän ojaksi luokiteltua vesistöä. Varejoen valuma-alueelta lähtevä valuma on 1,74 kuutiometriä.

## Historia
Varejoki perattiin 1920–1930 -luvuilla uittoja varten. Viimeiset uitot joessa tehtiin vuonna 1948. Uiton jälkeisissä kuntoonpanotöissä perkaukset katsottiin vähäisiksi, eivätkä ne aiheuttaneet kunnostustoimenpiteitä.

Varejoen asutusalue perustettiin Petsamon evakkojen asutusalueeksi vuonna 1946. Valtion toimesta rakennettuihin rakennuksiin muutti ensin vuonna 1946 neljä-viisi perhettä, jonka jälkeen  tulleet saivat itse ottaa vastuun rakentamisesta. Asutusalueen perustamistöitä on kuvaillut kirjailija Erno Paasilinna seuraavasti:

## Kalasto
Ennen Kemijoen valjastamista ja voimakkaita ympäristömuutoksia joessa lisääntyi luontaisesti taimen, harjus sekä muita alueelle tyypillisiä kalalajeja. Nykyisin joesta saadaan saaliiksi haukea, ahventa sekä joessa luontaisesti lisääntyvää harjusta. Varejoki toimii lähinnä paikallisten kalastajien sekä satunnaisesti vieraspaikkakuntalaisten kalastuskohteena.

Kalaistutuksia on toteutettu satunnaisesti vaihtelevin kalamäärin ja lajeina. Istuttajina ovat olleet lähinnä kalastuskunnat ja istukkaina Ossauskosken kalanviljelylaitokselta Kemijoen kalakantojen hoitovelvoitteen ulkopuolelle jääneet poikaset. Varejoen vesialueet omistavat Ylipaakkolan, Lapinniemen, Ylivojakkalan osakaskunnat sekä yksi yksityinen henkilö.

## Lähteet
Jordan Pefok

**Jordan Pefok** (oik. **Theoson-Jordan Siebatcheu**, s. 26. huhtikuuta 1996 Washington D.C.) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä ja pituudeltaan 191-senttimetrinen. Hän kuuluu Saksan Bundesliigassa pelaavan Union Berlinin omistukseen mutta pelasi kauden 2023–2024 lainalla saman sarjan Borussia Mönchengladbachissa. Vuoteen 2020 saakka Pefok pelasi Ranskassa ja sen jälkeen kaksi kautta Sveitsissä.

Pefok pelasi juniorina yli kymmenen vuotta ranskalaisseura Stade de Reimsissa ja nousi Ligue 1:ssä pelaavaan edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran tammikuussa 2015. Seuraavalla kaudella hän sai jo runsaammin peliaikaa ja teki kauden viidessä ensimmäisessä ottelussaan kolme maalia. Keväällä 2016 Reims putosi Ligue 2:een, ja kevätkauden 2017 Pefok pelasi lainalla vieläkin alemmalla sarjatasolla Châteauroux'n joukkueessa. Hän palasi pääsarjatasolle siirtyessään kaksi kautta toisella sarjatasolla pelanneesta Reimsistä Rennesiin kesällä 2018. Vuonna 2019 Rennes voitti Ranskan cupin mutta aiemmilla kierroksilla kolme maalia tehnyt Pefok oli poissa kolmesta viimeisestä ottelusta reisivaivojen vuoksi. Hän on pelannut Ligue 1:ssä kaikkiaan 55 ottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.

Pefok siirtyi syyskuussa 2020 sveitsiläiseen Young Boysiin lainalle, ja kesällä 2021 sveitsiläisseura osti hänet. Pefok pelasi Sveitsin Superliigassa ensimmäisellä kaudellaan 32 ottelua ja teki niissä 12 maalia. Young Boys voitti Sveitsin-mestaruuden. Eurooppa-liigassa Pefok pelasi kahdeksan ottelua ja teki kolme maalia, jotka kaikki kahdessa pudotuspeliottelussa Bayer Leverkusenia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän teki Sveitsin Superliigan 32 ottelussaan 22 maalia, millä hän oli liigan paras maalintekijä. Hän teki Mestarien liigan karsinnoissa kuudessa ottelussa kolme maalia. Syyskuussa 2021 hän teki ensimmäisessä Mestarien liigan ottelussaan lisäajalla 2–1-voittomaalin kotiottelussa Manchester Unitedia vastaan. Hän pelasi kuusi Mestarien liigan ottelua ja teki toisen maalinsa marraskuussa tasapeliin päättyneessä kotiottelussa Atalantaa vastaan.

Kesällä 2022 Pefok siirtyi saksalaisseura Union Berliniin, jolle hän teki kauden kuudessa ensimmäisessä bundesliigaottelussaan kolme maalia. Kauden maalimäärä täydentyi helmikuussa neljäksi. Hän pelasi kauden aikana 31 bundesliigaottelua, joissa hän oli 16 kertaa avauskokoonpanossa.

Pefok pelasi Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua. Hän pelasi Yhdysvaltain A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2021 ystävyysottelussa Jamaikaa vastaan. Hän on vuoden 2023 loppuun mennessä pelannut yhdeksän A-maaottelua, viimeisimmän maaliskuussa 2022. Hän teki kesäkuussa 2021 maalin CONCACAF Nations Leaguen välierässä Hondurasia vastaan ja pelasi myös loppuottelussa, jossa Yhdysvallat voitti Meksikon.

## Lähteet
Rise of the Triad

**Rise of the Triad: Dark War** on Apogee Softwaren kehittämä ja julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on julkaistu DOSille vuonna . Pelin shareware-version nimi on **Rise of the Triad: The HUNT Begins**.

## Juoni

Erikoisagenttiryhmä nimeltään HUNT (High-risk United Nations Task Force) lähetetään San Nicolas -saarelle Kalifornian edustalle vakoilemaan vaarallista kulttia, joka toimii vanhassa luostarissa. Viholliset kuitenkin havaitsevat päähenkilöt ja estävät näitä vetäytymästä, joten nämä eivät voi muuta kuin tappaa kaikki.

Pelinkehityksen varhaisessa vaiheessa Rise of the Triadista piti tulla jatko-osa *[[Wolfenstein 3D]]*:lle nimeltään *Wolfenstein 3D II: Rise of the Triad*. Tästä on muistona joidenkin aseiden ja vihollisunivormujen tyyli.

## Pelaaminen

Yksinpelissä on rajallinen määrä elämiä ja pistelasku. Valittavana on viisi pelihahmoa, jotka eroavat toisistaan kestävyyden, nopeuden ja ampumatarkkuuden osalta.

Pelaajan on kerättävä avaimia päästäkseen kulkemaan ovista. Kentissä voi olla monta uloskäyntiä. Maassa olevat hyppyalustat heittävät pelaajan ilmaan, jolloin tämä voi kerätä bonusesineitä tai päästä korkealla oleviin paikkoihin. Muutoin pelissä eteneminen on suoraviivaista. Pelikentissä olevaa irtaimistoa ja ikkunoita voi rikkoa. Peliengine perustuu Wolfenstein 3D:hen, ja vaikka parannuksia onkin paljon, kaikki seinät ovat edelleen pohjois-etelä- tai länsi-itä-suuntaisia.

Pelaajan käytettävissä on 13 asetta. Osa ampuu luoteja, osa on erilaisia sinkoja ja loput taika-aseita. Luotiaseet ovat heikoimpia mutta niihin on rajattomasti ammuksia. Pelaaja voi kantaa yhtä aikaa kaikkia luotiaseita mutta vain yhtä muuta asetta. Pelissä on myös rajoitetun ajan vaikuttavia bonusesineitä kuten luodinkestävät liivit.

Joillakin vihollisilla on erikoisia kykyjä: ne osaavat väistellä pelaajan ammuksia, yllättää tämän tekeytymällä kuolleeksi, vangita tämän verkon sisään tai varastaa tältä aseen. Pomovihollisia on neljä.

Moninpeliä (COMM-BAT) voi pelata yksitoista pelaajaa yhtä aikaa. Moninpelimuotoja on yhdeksän ja niissä on säädeltäviä asetuksia.

## Vastaanotto

Pelit-lehden Kaj Laaksonen antoi pelin shareware-versiolle 76 pistettä sadasta. Myöhemmin saman lehden Kimmo Veijalainen katsoi kokoversion 81 pisteen arvoiseksi. Molemmat kehuivat ääniä ja moninpeliä mutta moittivat grafiikkaa ja yksinpelin tylsyyttä. Mikrobitin Petri Teittiseltä sen sijaan heltisi shareware-versiolle 96 pistettä sadasta, eikä hän löytänyt siitä juuri muuta moitittavaa kuin helppouden.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* virallinen sivusto  
* Rise of the Triad: The HUNT Begins MobyGamesissa 
* Rise of the Triad: Dark War MobyGamesissa 
* lähdekoodi GitHubissa
Pro forma

**Pro forma** (latinaa, suomeksi kirjaimellisesti "muodon vuoksi") tarkoittaa yritysten tilinpäätöksissä tilannetta, jossa yrityksen kirjanpito on jälkikäteen muutettu vastaamaan tuoreen yritysjärjestelyn tai raportointitavan muutoksia. Jos yhtiö esimerkiksi tekee suuren yritysoston, voidaan pro forma -lukujen avulla laskea yrityskaupan jälkeen, millaisia uuden konsernin aikaisemmat talosluvut olisivat olleet ennen yrityskaupan toteutumista.

Yrityskauppojen lisäksi pro forma -lukuja voidaan ilmoittaa esimerkiksi silloin, jos yhtiö päättää muuttaa tilikauden pituutta.

## Esimerkkejä
Mediakonserni Keskisuomalaisen liikevaihto oli vuonna 2020 noin 206,8 miljoonaa euroa. Keskisuomalainen osti kesäkuussa 2021 Hämeen Sanomat -konsernin, jonka liikevaihto oli samana vuonna 17,3 miljoonaa euroa. Yrityskaupan jälkeen Keskisuomalainen kertoi edellisvuoden pro forma -liikevaihtonsa olleen 224,1 miljoonaa euroa, eli Keskisuomalaisen ja Hämeen Sanomien edellisvuoden todellisten liikevaihtojen summa.

## Lähteet
Nicolas Moumi Ngamaleu

**Nicolas Moumi Ngamaleu** (s. 9. heinäkuuta 1994 Yaoundé) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja pituudeltaan 181-senttimetrinen. Hän edustaa Venäjän Valioliigassa pelaavaa Moskovan Dynamoa. Hänen ensimmäinen eurooppalaisseuransa oli itävaltalainen SCR Altach kaudella 2016–2017, minkä jälkeen hän edusti runsaat viisi kautta sveitsiläistä Young Boysia.

Ngamaleu on voittanut Young Boysin joukkueessa Sveitsin mestaruuden vuosina 2018–2021 ja Sveitsin cupin vuonna 2020. Hän on pelannut Itävallan Bundesliigassa 31 ottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia, ja Sveitsin Superliigassa 158 ottelua, joissa hän on tehnyt 30 maalia. Hän on pelannut Eurooppa-liigassa 19 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, marraskuussa 2017 vierasottelussa serbialaista Partizania vastaan. Mestarien liigassa hän on pelannut 12 ottelua ja tehnyt yhden maalin, syyskuussa 2021 kotiottelussa englantilaista Manchester Unitedia vastaan.

Ngamaleu on pelannut Kamerunin maajoukkueessa noin 40 maaottelua.

## Lähteet
Sivakkajoki (Tervola)

**Sivakkajoki** on Tervolassa sijaitseva joki. Sivakkajoki on Sivakkajärvestä alkunsa saava 24,3 kilometriä pitkä Vaajokeen laskeva sivujoki. Sivakkajoen keskivirtaama on 1,15 m3/s. Sivakkajoen vesi on ruskeaa raudan ja humuksen vuoksi. Sivakkajoella on ollut uittotoimintaa vuoteen 1956 asti.

## Kalasto
Aikoinaan Sivakkajoessa lisääntyi luontaisesti taimen, siika ja harjus, mutta nykyisten ympäristömuutosten ja merellisen vaellusyhteyden puuttumisen vuoksi vain harjus. Sivakkajokeen istutetaan kalastuskuntien toimesta satunnaisesti vaihtelevin kalamäärin ja lajeina haukea, ahventa ja harjusta. Sivakkajoki toimii lähinnä paikallisten kalastajien kalastuskohteena.

## Lähteet

* Ala-Kemijoen sivujokien hydromorfologisen tilan inventointia *(pdf) lohijokitiimi.fi*
Ahmattiankerias

**Ahmattiankerias** (*Saccopharynx ampullaceus*) on ahmattiankeriaisiin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan syvistä vesistä Atlantista.

## Koko ja ulkonäkö
Ahmattiankerias voi kasvaa suurimmillaan noin 160 cm pitkäksi. Ruumiin osuus pituudesta on useimmiten noin 30 cm ja lopun muodostaa pitkä siimamainen pyrstö.  Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen. Kalalla on pienet silmät ja hyvin suuri suu ja kita sekä venyvä vatsa. Ahmattiankerias on väriltään tumman ruskea tai musta. Pyrstön kärjessä on bioluminoiva valoelin. Ahmattiankeriaalla ei ole uimarakkoa vaan sen tehtävän korvaa erikoistuneet munuaiset.

## Levinneisyys ja elintavat
Ahmattiankeriasta tavataan Pohjois-Atlantilta ja eteläisimmät havainnot ovat Kap Verdestä. Laji on syvän veden kala ja elää useimmiten 1&nbsp;000&ndash;3&nbsp;000 metrin syvyydessä. Elinkierron varhaiset leptocephalus-vaiheet elävät matalammissa vesissä. Ahmattiankeriaan ravintoa ovat kalat, jotka voivat olla sitä pidempiä ja ahmattiankerias käyttää mahdollisesti valoelintään niiden houkutteluun. Sukukypsät ahmattiankeriaat eivät enää syö ja niiden leuat ja hampaat surkastuvat.

## Lähteet
Arizonan sinetti

**Arizonan sinetti** on Yhdysvaltain osavaltio Arizonan virallinen tunnus sen lipun ohella. Sinettiä käytetään muun muassa virallisten asiakirjojen todentamiseksi.

Sinettiin kuvatussa kilvessä on vuoristoinen maisema, jonka takaa nousee punainen aurinko. Vuoriston pohjalla on pato ja peltomaisemaa, ja sen etualalla seisoo kaivostyöläinen lapion ja hakun kanssa. Kilven yläosaan on kirjattu osavaltion latinankielinen motto ”Ditat Deus” (). Sinetin reunoilla lukee ”Great Seal of the State of Arizona” () ja alhaalla vuosiluku 1912, jolloin Arizonasta tuli Yhdysvaltain 48. osavaltio. Nykyinen sinetti on otettu käyttöön samana vuonna.

## Aiemmat versiot

Tiedosto:Arizona Territory seal c1864.jpg|Alkuperäinen Arizonan territorion sinetti
Tiedosto:Arizona Territory seal.jpg|Toinen territorion sinetti


## Lähteet
Naoya Shiga

**Naoya Shiga** (; 1883 Ishinomaki – 1971 Tokio) oli japanilainen kirjailija.

Shiga keskeytti kirjallisuudenopinnot Tokion yliopistossa ja ryhtyi kirjailijaksi. Hän perusti 1910 kirjailijoiden Mushanokōji Saneatsun ja Arishima Takeon sekä muutamien muiden kanssa kirjailijaryhmän Shirakaba ('valkoinen koivu'), josta hän kuitenkin pian irtautui. Ryhmä julkaisi saman nimistä lehteä. Shigan ottaa teksteihinsä aiheet omasta lapsuudestaan ja käyttää tarkkaa mutta korutonta kieltä. Tyylissä on huumoria, joka torjuu ylitunteellisuuden.

## Suomennetut teokset
* *Seibee ja kurpitsapullo* (*Seibee to hyōtan*), suom. Kai Nieminen, Pernaja: K. Nieminen 1986 (omakustanne)
* Hanin rikos (Han no hanzai, 1913 antologiassa *Shōsetsu: japanilaisia kertojia*, toim. Veikko Polameri, Otava 1983 
Kaksi novellia julkaisussa *Synteesi* 11(1992): 1
* Manazuru
* Kinosakissa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Digimortal

__NOTOC__
**Digimortal** on Fear Factoryn neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 24. huhtikuuta 2001. Albumi oli yhtyeen viimeinen ennen kuin se ilmoitti virallisesti hajonneensa maaliskuussa 2002.  
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
## Vastaanotto

Soundin Antti Mattila sanoi arvostelussaan *Digimortalin* olevan "jykevän metallinen silloinkin, kun se notkistelee melodisimmillaan." Hän näki sen kuitenkin sisältävän "samat perusongelmat kuin aiemmatkin levyt", ja kaipasi yhtyeen ilmaisuun inhimillisempää puolta. Hän totesi "Joko Fear Factoryn on tyydyttävä siihen, mitä sillä jo on ja luotava musiikkia olemassa olevalle faniporukalle tai sitten erottava ja etsittävä uusia haasteita". AllMusicin Kerry L. Smith suhtautui *Digimortaliin* myönteisemmin ja sanoi sen olevan "tärykalvoja puhkaiseva ja adrenaliininen huuto varoitukselle, että digiaika saattaa tuoda kaikki viimeiset kohtalokkaat askeleet lähemmäs kohtaloa elinvoimaisina, elinkelpoisina ihmisinä." Blabbermouth sanoi albumia suoraviivaiseksi, kompaktiksi ja tarttuvaksi, kehuen erityisesti rumpali Raymond Herreran soittoa.
## Kokoonpano
* Burton C. Bell – laulu
* Dino Cazares – kitara
* Christian Olde Wolbers – basso
* Raymond Herrera – rummut 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*