open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Närpiön baptistiseurakunta

**Närpiön baptistiseurakunta** (, aik. *Yttermark baptistförsamling*) on vuonna 1886 perustettu närpiöläinen baptistiseurakunta. Suuri osa seurakunnan perustajajäsenistä kuului Åmossan baptistiseurakuntaan. Vuonna 2004 seurakuntaan kuului noin 80 jäsentä.

Seurakunta järjestää jumalanpalveluksia Salem-kappelissa. Lisäksi seurakunta omistaa kappelit Rangsbyssä ja Pirttikylässä sekä leirintäalueen Nämpnäsin Äggrundissa. Lisäksi seurakunnalla on pienryhmätoimintaa. Seurakunnalla on ollut myös *Andaktsgruppen*-lauluryhmä. Monet seurakunnan jäsenet osallistuvat Frank Mangs Centerin työhön.

## Salem-kappeli

Närpiön baptistiseurakunnan Salem-kappeli valmistui vuonna 1912. Kappelin suuressa salissa oli valmistuessaan paikat 200 henkilölle ja lisäksi kappelissa oli pieni sali sekä pastorin asunto. Talon rakennuskustannukset olivat noin 115 000 markkaa. Rukoushuoneen alttaritaulun on maalannut Anni Krokfors ja se kuvaa pitkäperjantain ristiinnaulitsemista.

## Historia
Baptismi saapui Närpiöön Nämpnäsin kylällä syntyneen ja Ruotsissa asuneen Mikael Erikssonin myötä. Vuonna 1884 Närpiössä perustettiin Nämpnäsin baptistiseurakunta, jonka saarnaajana Eriksson toimi. Vuonna 1886 perustettiin nykyinen Yttermarkin baptistiseurakunta, joka koettiin tarpeelliseksi pitkien etäisyyksien ja huonojen yhteyksien vuoksi.

Seurakunnan perustava kokous pidettiin 17. lokakuuta 1886 Erik Janssonin johdolla Anders Frostin kotona Yttermarkissa. Kokouksessa seurakuntaan liittyi 25 henkilöä ja seurakunnan johtajaksi valittiin aikaisemmin Närpiön veljesseurakunnassa työskennellyt saarnaaja Lars Öhman, jonka avuksi valittiin Gabriel Söderman.

Yttermarkilaisilla oli aluksi rukoushuone nykyisen meijerin luona. Yttermarkin Salemkappeli rakennettiin vuonna 1912. Rangsbyn Betelkappeli vihittiin käyttöön 1916. Myös Gottböleen perustettiin Elim-rukoushuone vuonna 1927. Vuonna 1931 seurakuntaan kuului 114 jäsentä. Vuonna 1933 perustettiin Rangsbyn baptistiseurakunta.

1970-luvun alussa Yttermarkin baptistiseurakunnassa oli 61 jäsentä ja yhteensä Närpiön baptistiseurakuntiin kuului 137 jäsentä.

## Seurakunnan johtajat

Seuraavat henkilöt ovat toimineet seurakunnan johtajina:
* 1886–1887: Lars Öman
* 1887–1898: Gabriel Söderman
* 1898–1913: Anders Rausk
* 1914–1915: Karl Smith
* 1915–1919: John Söderman
* 1919–1927: Anders Rausk
* 1929–1934: Alwar Sundell
* 1934–1935: Arthur Ekroth
* 1936–1942: Alef Wikström
* 1942–1946: Johannes Klemetz
* 1946–1947: Alarik Björk
* 1949–1953: Harald Westerlund
* 1953–1957: Ernst Wallin
* 1957–1960: Villard Wallin
* 1961–1965: Ruben Johansson
* 1966: Samuel Högberg
* 1967– Filip Andersson
* –2004: Catharina Olin

## Katso myös
* Baptismi Suomessa
* Finlands svenska baptistsamfund
* Närpiön seurakunta
* Närpiön Filadelfia-seurakunta
* Närpiön lähetysseurakunta
* Uskonto Pohjanmaalla

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Ernestine Schumann-Heink

**Ernestine Schumann-Heink** (alun perin *Tini Rössler*; 15. kesäkuuta 1861 Libeň, Böömi – 17. marraskuuta 1936 Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) oli itävaltalainen ooppera- ja liedlaulaja, joka oli äänialaltaan kontra-altto. Hän oli yksi keskeisistä Richard Wagnerin ja Richard Straussin oopperoiden roolien tulkitsijoista ennen ensimmäisen maailmansodan syttymistä.

Schumann-Heink teki ensimmäisen ammattimaisen esiintymisensä laulamalla Ludwig van Beethovenin yhdeksännen sinfonian esityksessä Grazissa sopraano Maria Wiltin kanssa vuonna 1877. Oopperadebyyttinsä hän teki Dresdenissä Saksassa vuonna 1878 Azucenan roolissa Giuseppe Verdin oopperassa *[[Trubaduuri (ooppera)|Trubaduuri]]*. Hän lauloi Wagnerin oopperoiden esityksissä Bayreuthin musiikkijuhlilla vuosina 1896–1906 ja loi Klytemnestran roolin Richard Straussin *[[Elektra]]ssa* vuonna 1909. Vuosina 1899–1904 Schumann-Heink lauloi Metropolitan-oopperassa New Yorkissa. Hänen laajinta huomiota saanut roolinsa oli Erda Wagnerin *[[Siegfried (ooppera)|Siegfriedissä]]*. Hänen roolejaan Wagnerin ja Richard Straussin tuotantojen ulkopuolella olivat muiden muassa Carmen (Georges Bizet: *[[Carmen]]*), Fidès (Giacomo Meyerbeer: *[[Le prophète]]*) ja Orlovsky (Johann Strauss nuorempi: *[[Lepakko (operetti)|Lepakko]]*). Schumann-Heink tunnettiin myös merkittävänä yksinlaulujen tulkitsijana, joka piti usein resitaaleja.

Schumann-Heink otti miestensä Ernest Heinkin ja Paul Schumannin sukunimet. Hän tuli elämänsä jälkimmäisellä puoliskolla tunnetuksi radiolähetyksistä Yhdysvalloissa, ja hän esiintyi vuonna 1935 elokuvassa *[[Here's to Romance]]*. Schumann-Heink on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle. Yksi hänen lapsistaan oli näyttelijä Ferdinand Schumann-Heink.

## Lähteet
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2018

**Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2018** olivat järjestyksessään yhdeksännet alle 20-vuotiaiden naisten MM-kilpailut. Ne pelattiin Ranskassa 5.–24. elokuuta 2018. Kisapaikkakuntina olivat Vannes, Concarneau, Saint-Malo ja Dinan-Léhon.

MM-lopputurnaukseen selviytyi järjestäjämaa Ranskan lisäksi viisitoista maata. Euroopasta mukana olivat Alankomaat, Englanti, Espanja ja Saksa, Aasiasta Japani, Kiina ja Pohjois-Korea, Oseaniasta Uusi-Seelanti, Afrikasta Ghana ja Nigeria, Pohjois-Amerikasta Haiti, Meksiko ja Yhdysvallat sekä Etelä-Amerikasta Brasilia ja Paraguay. Joukkueet pelasivat neljässä neljän joukkueen alkulohkossa, joista kustakin kaksi parasta pääsi puolivälieriin. Puolivälierien voittajat pelasivat välierissä, joiden voittajat pelasivat mestaruudesta loppuottelussa ja häviäjät kolmannesta sijasta pronssiottelussa.

Mestaruuden voitti Japani, jolle mestaruus oli naisten tässä ikäluokassa ensimmäinen. Hopeaa saavutti loppuottelun maalein 3–1 hävinnyt Espanja, ja pronssia sai Englanti, joka voitti pronssiottelussa rangaistuspotkukilpailun jälkeen Ranskan. Muut puolivälieräjoukkueet olivat oman alkulohkonsa voittanut Saksa sekä lohkokakkosiksi sijoittuneet Alankomaat, Nigeria ja Pohjois-Korea.

Turnauksen parhaat maalintekijät olivat kuusi maalia tehneet Englannin Georgia Stanway ja Espanjan Patricia Guijarro, joista jälkimmäinen palkittiin turnauksen parhaana pelaajana. Parhaaksi maalivahdiksi valittiin Englannin Sandy MacIver.

## Loppuottelu

## Lähteet
Olga Heinänen

**Olga Vilhemiina Heinänen** (s. 1901, Helsinki) oli suomalainen punakaartin päällikkö Suomen vuonna 1918 käydyssä sisällissodassa.

Heinänen syntyi Helsingissä työläisperheeseen. Hän kasvoi Haminassa ja kävi kansakoulun ennen kuin meni hätäaputöihin. Hätäaputöiden loputtua 16-vuotias Heinänen pestautui punakaartiin, jossa naiselle maksettiin runsasta 10 markan päiväpalkkaa. Rahan lisäksi Heinästä motivoi vallankumousaate ja hän värväsikin aktiivisesti lisää jäseniä punakaartiin. Nuori nainen myös johti 5. maaliskuuta 1918 perustetun Haminan naiskaartin toista plutoonaa.

Keväällä 1918 Heinänen ryösti Haminan Seurahuoneen. Hän oli Browning-aseen kanssa vaatinut vaihtamaan 500 markan setelin pienemmiksi rahoiksi, mutta seurahuoneen hoitajatar kieltäytyi. Heinänen oli laukaissut aseensa kattoa kohti ja uhannut ampua yläkerrassa nukkuneen Ruotsin konsulin, mikäli hän ei saisi haluamiaan rahoja. 

Toukokuussa 1918 valkoisten vallattua Haminan Heinänen pakeni. Hän pakeni hevosellaan kohti Kotkaa, mutta valkokaartilaiset saivat hänet piiritettyä. Heinänen ampui hevosensa, joka kaatui valkokaartilaisen päälle, ja Heinänen pääsi jatkamaan pakoaan. Hänet kuitenkin saatiikn lopulta kiinni ja kuljetettiin vankileirille Tammisaareen. Esitutkinapapereissa häntä kuvailtiin kiivaaksi ja huonomaineiseksi ja hänen kerrottiin kuuluneen Punakaartin naisosaston kuolemanpataljoonaan. Hän oli edesauttanut punaisten ottamien vankien teloittamista, vaikka ei ollut itse surmannut heitä.

Heinänen siirrettiin Santahaminan vankileirille, jossa vankien olot olivat huonot. Vangit kärsivät nälästä ja kulkutaudeista ja joutuivat kohtaamaan myös seksuaalista väkivaltaa. 16. heinäkuuta 1918 Heinänen ja kaksi muuta vankia karkasivat Santahaminasta saksalaisten sotilaiden avustuksella, kun heitä oltiin lähettämässä Suomenlinnaan toiselle leirille. Heinänen oli pyytänyt sotilailta apua karkaamiseen ja sotilaat olivat hankkineet pakomatkaa varten karkulaisille soutuveneen ja Heinäselle saksalaisen merisotilaan asun. Heinänen puki vaatteet päälleen ja he soutivat Santahaminasta Laajasaloon. Heinänen ja hänen vankitoverinsa viettivät yön Laajasalossa, jonka jälkeen kävelivät Herttoniemeen ja lopulta Helsinkiin, josta Heinänen matkusti junalla Haminaan. Hän piileskeli ensin metsässä Haminassa, sillä arveli, että häntä etsittäisiin kotoa vanhempiensa luota. Kun hän lopulta kuitenkin meni kotiinsa, jäi hän kiinni saksalaisille sotilaille, jotka asuivat viereisessä asunnossa.

Heinänen sai kolmen vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksesta.

## Lähteet
Nämpnäsin baptistiseurakunta

**Nämpnäsin baptistiseurakunta** () on entinen Närpiössä toiminut baptistiseurakunta. Seurakunta perustettiin vuonna 1884 ja sen ensimmäisenä saarnaajana toimi Mikael Eriksson. Seurakunnalla oli vanha kappeli Nämpnäsissä vuosina 1888–1959 sekä uusi Betania-kappeli, joka valmistui vuonna 1961. 

Vuoteen 1931 mennessä seurakunnassa oli kastettu 191 henkilöä. Seurakunta tunnettiin erityisesti vilkkaasta pyhäkoulu- ja päiväkotitoiminnastaan. Seurakunta kohtasi laajaa vastustusta Närpiön seurakunnan papiston taholta.

## Kappeli

Nämpnäsin vanha kappeli valmistui vuonna 1888 ja myöhemmin sitä laajennettiin ja remontoitiin. Vuonna 1931 kappelissa oli paikat 150 henkilölle ja sen rakennuskustannukset olivat 50 000 markkaa. Vanha kappeli oli toiminnassa vuoteen 1959. Uusi Betania-kappeli rakennettiin 1961.

## Historia
Baptismi saapui Närpiöön Nämpnäsin kylällä syntyneen ja Ruotsissa asuneen Mikael Erikssonin myötä. Eriksson työskenteli saarnaajana Sundsvallin baptistiseurakunnassa. Vuonna 1874 hän vieraili Närpiössä ja piti useita kokouksia kahden viikon aikana, mikä oli alku baptistiselle toiminnalle Närpiössä. Vuonna 1881 Närpiössä vieraili myös Karlsson-niminen baptisti. Samana vuonna Eriksson vieraili uudestaan Närpiössä.

Vuodesta 1884 lähtien Eriksson toimi Sundsvallin lähetysseuran saarnaajana Närpiössä. Kesäkuussa 1884 Eriksson muutti perheineen Nämpnäsiin ja piti seurakunnan perustavan kokouksen Johan Erik Landelsin luona Orrskäretissä. Paikalla olivat myös pasotri C. G. Lagergren Sundsvallista sekä Erik Jansson. Närpiön kirkkoherra Yrjö Gideon Forsman kielsi Lagergrenia kastamasta ja saarnaamasta, mutta kiellolla ei ollut vaikutusta. Seurakunnan johtajaksi valittiin Mikael Eriksson, joka toimi tehtävässä 33 vuotta eli vuoteen 1917. Seurakuntaan liittyi useita Åmossan seurakunnassa ja Ruotsissa kastettuja. 1970-luvun alussa seurakuntaan kuului 55 jäsentä.

## Seurakunnan johtajat
* 1884: C. G. Lagergren
* 1884–1920: Mikael Eriksson
* 1920–1921: Jakob Holmudd
* 1921–1926: Anders Andersson
* 1926–1927: K. J. Jossfolk
* 1927–1930: Linus Sandberg
* 1931–1936: Anders Andersson
* 1937-1942: Gustaf Uppgård
* 1943–1953: Filip Andersson
* 1954–1955: Reinhold Nylund
* 1956: Filip Andersson
* 1957–1959: Linus Sandberg
* 1961–1965: Ruben Johansson
* 1966: Samuel Högberg
* 1967– Filip Andersson

## Katso myös
* Baptismi Suomessa
* Finlands svenska baptistsamfund
* Närpiön baptistiseurakunta

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Charles E. Coughlin

**Charles Edward Coughlin** (25. lokakuuta 1891 Hamilton, Kanada – 27. lokakuuta 1979 Bloomfield Hills, Michigan, Yhdysvallat) oli kanadalaissyntyinen yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen pappi ja radiojuontaja. 

Isä Coughlin oli radiotoiminnan historian ensimmäisiä massayleisön saaneita esiintyjiä. Suosionsa huipulla 1930-luvun suuren laman aikana kolmasosa amerikkalaisista kuunteli hänen viikoittaisia taloutta ja politiikkaa populistisesta näkökulmasta käsitelleitä lähetyksiään, ja hän oli yksi Yhdysvaltojen vaikutusvaltaisimmista miehistä. Hänen esityksiinsä sisältyi myös hyökkäyksiä juutalaisia merkkihenkilöitä vastaan.

## Elämä
Coughlin oli merimiehen ja ompelijattaren poika. Hän valmistui Toronton yliopistosta vuonna 1911, ja hänet vihittiin katoliseksi papiksi vuonna 1916. Hänestä tuli 1920-luvulla Michiganin Royal Oakissa sijaitsevan Shrine of the Little Flower -seurakunnan pappi, ja vuonna 1926 hän aloitti saarnaamisen ja puheiden pitämisen radion välityksille lapsille. Pian hän hyökkäsi presidentti Herbert Hooveria vastaan ja tuki presidentti Franklin D. Rooseveltia tämän valinnan jälkeen vuonna 1932. Vähitellen hän alkoi saarnata Rooseveltin New Deal -ohjelmaa vastaan ja julistaa antisemitistisiä näkemyksiä. Vuonna 1938 Coughlin auttoi eräässä lähetyksessä tekemään tunnetuksi poliittista yhdistystä nimeltä "kristillinen rintama", joka lupasi puolustaa maata kommunisteilta ja juutalaisilta. Rintama järjesti juutalaisvastaisia "osta vain kristityiltä" -kampanjoita eri puolilla maata. 

Coughlinin perustamassa *Social Justice* -lehdessä julkaistiin hyökkäyksiä kommunismia, Wall Streetiä ja juutalaisia vastaan. Coughlin julisti teoriaansa niin sanotusta "sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta", joka perustui rahapoliittisiin uudistuksiin. Toisen maailmansodan aikana hän syytti juutalaisia sodan lietsomisesta ja vastusti jyrkästi Yhdysvaltojen liittymistä sotaan jopa Pearl Harborin hyökkäyksen jälkeen. Yhdysvaltain hallinto lopulta kielsi Coughlinin lehden jakelun postitse vakoilulain (Espionage Act) rikkomisen vuoksi (käytännössä akselivaltojen propagandan levittämisen vuoksi), ja sen julkaiseminen lopetettiin vuonna 1942. Detroitin katolinen arkkipiispa Edward Aloysius Mooney määräsi toukokuussa 1942 Coughlinia lopettamaan radiolähetyksensä ja palaamaan seurakuntapapin työhönsä. 

Coughlin kirjoitti teokset *Christ or the Red Serpent* (1930), *By the Sweat of Thy Brow* (1931) ja *The New Deal in Money* (1933). Hän toimi seurakuntansa pappina eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 1966.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* A. B. Magil : Isä Coughlin, radiopappi, jonka kuulijakunta käsittää 20,000,000 henkeä, Helsingin Sanomat, 17.2.1936, nro 46, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Mirjam Karimus

**Mirjam Aila Karimus** (elokuu 1920 – 1995) oli suomalainen romaniaktivisti. Hän oli mukana perustamassa Suomen Mustalaisyhdistystä (nyk. Suomen Romaniyhdistys) ja romanikielen oikeinkirjoitukseen ja sanastoon keskittyneessä ortografiakomiteassa.

## Elämä
Mirjam Karimuksen vanhemmat olivat Kaarlo Florin ja Jenny Nyman. Hänen äitinsä kuitenkin hylkäsi hänet jo vastasyntyneenä ja Karimuksesta tuli huutolaislapsi. Karimus ostettiin maataloon, jossa hän joutui tekemään raskasta työtä ansaitakseen elätyksensä. Kun Karimuksen isä Kaarlo Florin sai kuulla lapsestaan ja tämän kohtalosta, hän haki tyttärensä luokseen asumaan. Karimus pääsi kouluun ja opiskeli itsensä kampaajaksi ja sairaanhoitajaksi. 

Karimus tapasi miehen ja tuli tälle raskaaksi. Pariskunta meni kihloihin, mutta avioliitto jäi toteutumatta, sillä mies joutui ammutuksi ennen häitä. Karimus meni naimisiin seuraavan puolisonsa kanssa ja sai tältä myös sukunimensä Karimus. Pariskunta sai viisi lasta yhdessä. He asuivat maaseudulla talossa, jossa ei ollut sähköä eikä juoksevaa vettä: Karimus joutui tekemään suuressa talossa paljon raskaita kotitöitä ja hänen miehensä myös pahoinpiteli häntä jopa heidän lapsiensa nähden. Myöhemmin Karimus erosi miehestään, avioitui Valtteri Baltzarin kanssa ja sai vielä yhden lapsen.

Karimus kuoli vuonna 1995.

## Aktivismi
1960-luvulla rasismipuhe sai aikaan romanien olojen tarkastelun Suomessa. Karimuksen mukaan Suomen valtio kohteli romaneja väärin eikä romanien ja muun väestön väliset konfliktit johtuneet romanikulttuurista vaan tietämättömyydestä, eristäytyneisyydestä ja syrjäytymisestä. Hän perusti yhdessä muiden aktivistien kanssa vuonna 1967 Suomen Mustalaisyhdistyksen (nyk. Suomen Romaniyhdistys), jonka tavoitteena oli muun muassa edesauttaa romanien asunto-, työ-, terveydenhuolto- ja koulutusasioiden parantumista. Yhdistys myös vaati hallituksen perustamaan Mustalaisasiain neuvottelukuntaan suurempaa romaniedustusta, mutta neuvottelukunta oli eri mieltä: heidän mielestään yhden romanijäsenen oli riitettävä.

Yhdistys julkaisi *Zirickli*-lehteä ja toteutti Yleisradion kanssa tv-dokumenttisarjan romaneista. Yhdistyksen jäsenet käyttivät mediatilaa hyväkseen, osoittivat mieltään ja painostivat neuvottelukuntaa. Lopulta neuvottelukunta joutui Pohjoismaiden neuvoston syyniin ja neuvottelukunnan puheenjohtaja erosi. Vuonna 1970 romanien syrjintä kiellettiin lailla. 

Karimus on puhunut ja kirjoittanut paljon myös romaninaisten asemasta sekä ollut mukana romanikielen oikeinkirjoitukseen ja sanastoon keskittyneessä ortografiakomiteassa vuonna 1971. 

## Lähteet
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2008

**Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2008** olivat järjestyksessään neljännet alle 20-vuotiaiden naisten MM-kilpailut. Ne pelattiin Chilessä 19. marraskuuta – 7. joulukuuta 2008. Kisapaikkakuntina olivat Chillán, Coquimbo, Santiago ja Temuco.

MM-lopputurnaukseen selviytyi järjestäjämaa Chilen lisäksi viisitoista maata. Euroopasta mukana olivat Englanti, Norja, Ranska, ja Saksa, Aasiasta Japani, Kiina ja Pohjois-Korea, Oseaniasta Uusi-Seelanti, Afrikasta Kongon demokraattinen tasavalta ja Nigeria, Pohjois-Amerikasta Kanada, Meksiko ja Yhdysvallat sekä Etelä-Amerikasta Argentiina ja Brasilia. Joukkueet pelasivat neljässä neljän joukkueen alkulohkossa, joista kustakin kaksi parasta pääsi puolivälieriin. Puolivälierien voittajat pelasivat välierissä, joiden voittajat pelasivat mestaruudesta loppuottelussa ja häviäjät kolmannesta sijasta pronssiottelussa.

Mestaruuden voitti Yhdysvallat, jolle mestaruus oli naisten tässä ikäluokassa toinen. Hopeaa saavutti loppuottelun maalein 2–1 hävinnyt Pohjois-Korea, ja pronssia sai Saksa, joka voitti pronssiottelussa Ranskan 5–3. Muut puolivälieräjoukkueet olivat oman alkulohkonsa voittaneet Brasilia, Japani ja Nigeria sekä lohkokakkoseksi Nigerian jälkeen sijoittunut Englanti.

Turnauksen paras maalintekijä oli viisi maalia tehnyt Yhdysvaltain Sydney Leroux, joka palkittiin myös turnauksen parhaana pelaajana. Parhaaksi maalivahdiksi valittiin Yhdysvaltain Alyssa Naeher.

## Loppuottelu

## Lähteet
Lillian Nordica

**Lillian Nordica** (alun perin *Lilian Norton*; 12. toukokuuta 1857 Farmington, Maine – 10. toukokuuta 1914 Batavia, Jaava) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.

Nordica varttui 6-vuotiaasta saakka Bostonissa ja opiskeli New England Conservatory of Musicissa. Hän piti resitaaleja Yhdysvalloissa ja Lontoossa ennen opintojensa jatkamista Milanossa. Vuonna 1879 Nordica teki debyyttinsä Milanossa Donna Elviran roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin *[[Don Giovanni]]ssa* ja Bresciassa Violletan roolissa Giuseppe Verdin *[[La traviata]]ssa*. Hän esiintyi monissa Italian, Saksan ja Venäjän kaupungeissa ennen debytoimistaan Pariisin oopperassa vuonna 1882 Margueriten roolissa Charles Gounod'n *[[Faust (Gounod'n ooppera)|Faustissa]]*. Nordica teki ensimmäisen esiintymisensä Lontoossa Covent Gardenissa vuonna 1887. Hän jatkoi esiintymistä siellä ja Drury Lanessa vuoteen 1893 sellaisissa rooleissa kuin Luciana (*[[Lucia di Lammermoor]]*), Donna Elvirana ja Aidana (*[[Aida]]*).

Nordica sai vuonna 1894 ensimmäisenä yhdysvaltalaisena kiinnityksen Bayreuthin musiikkijuhlille Saksaan. Kiinnitys tehtiin Richard Wagnerin *[[Lohengrin]]in* esitystä varten; Nordica tulkitsi esityksessä Elsan roolin. Sittemmin hän keskittyikin erityisesti Wagnerin oopperoiden rooleihin. Vuonna 1895 Nordica esiintyi Isoldena oopperassa *[[Tristan ja Isolde]]* Metropolitan-oopperassa. Siellä hän pysyi vuoteen 1909 ja ansioitui erityisesti Brünnhildenä (*[[Valkyyria (ooppera)|Valkyyria]]*) ja Kundryna (*[[Parsifal]]*).

Vetäydyttyään Metropolitan-oopperasta Nordica teki jäähyväismaailmankiertueen, joka päättyi joulukuussa 1913 laivan tehdessä pohjakosketuksen Papuanlahdella. Hän sairastui keuhkokuumeeseen ja kuoli sen komplikaatioihin Bataviassa eli nykyisessä Indonesian Jakartassa. Monet Nordican kirjeistä julkaistiin postuumisti kirjassa *Nordica's Hints to Singers* (1923).

## Lähteet
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2010

**Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2010** olivat järjestyksessään viidennet alle 20-vuotiaiden naisten MM-kilpailut. Ne pelattiin Saksassa 13. heinäkuuta – 1. elokuuta 2010. Kisapaikkakuntina olivat Augsburg, Bielefeld, Bochum ja Dresden.

MM-lopputurnaukseen selviytyi järjestäjämaa Saksan lisäksi viisitoista maata. Euroopasta mukana olivat Englanti, Ranska, Ruotsi ja Sveitsi, Aasiasta Etelä-Korea, Japani ja Pohjois-Korea, Oseaniasta Uusi-Seelanti, Afrikasta Ghana ja Nigeria, Pohjois-Amerikasta Costa Rica, Meksiko ja Yhdysvallat sekä Etelä-Amerikasta Brasilia ja Kolumbia. Joukkueet pelasivat neljässä neljän joukkueen alkulohkossa, joista kustakin kaksi parasta pääsi puolivälieriin. Puolivälierien voittajat pelasivat välierissä, joiden voittajat pelasivat mestaruudesta loppuottelussa ja häviäjät kolmannesta sijasta pronssiottelussa.

Mestaruuden voitti Saksa, jolle mestaruus oli naisten tässä ikäluokassa toinen. Hopeaa saavutti loppuottelun maalein 2–0 hävinnyt Nigeria, ja pronssia sai Etelä-Korea, joka voitti pronssiottelussa Kolumbian 1–0. Muut puolivälieräjoukkueet olivat oman alkulohkonsa voittaneet Meksiko, Ruotsi ja Yhdysvallat sekä lohkokakkoseksi Ruotsin jälkeen sijoittunut Pohjois-Korea.

Turnauksen paras maalintekijä oli kymmenen maalia tehnyt Saksan Alexandra Popp, joka palkittiin myös turnauksen parhaana pelaajana. Parhaaksi maalivahdiksi valittiin Yhdysvaltain Bianca Henninger.

## Loppuottelu

## Lähteet
Leena Väisälä

**Leena Väisälä** (s. 30. lokakuuta 1961) on suomalainen gynekologi ja kliininen seksologi. Väisälä työskentelee päätoimisena yksityislääkärinä. Aiemmin hän on työskennellyt mm. Väestöliitossa ja toiminut Suomen seksologisen seuran puheenjohtajana vuosina 2014–2017. Väisälän on myös kirjoittanut Duodecimin Terveyskirjastoon artikkeleja naisen seksuaalisuudesta ja seksuaalihäriöistä. Väisälällä on pohjoismainen kliinisen seksologin ja eurooppalainen seksuaalilääketieteen pätevyys.

Väisälälle myönnettiin vuonna 2023 Suomen Seksologisen Seuran palkinto elämäntyöstä.

## Teokset

* Seksuaalisuus / toimittajat: Dan Apter, Leena Väisälä, Kari Kaimola ; [kirjoittajat: Outi Ansamaa ... et al.] ; [piirrokset: Eduard Müller], Duodecim, 2006. 
* Kosketuksen kaipuu : kypsän iän seksuaalisuus / toimittajat: Anne Leinonen ja Jaana Syrjälä ; [kuvat: Anne ja Kari Saaristo ja Tanja Sandberg ; piirrokset: Otto Paakkanen], Väestöliitto, 2011. 
* Virtaa vaihdevuosiin / Leeni Peltonen, Leena Väisälä, Kustannusosakeyhtiö Otava, 2020. 

## Lähteet
Hanna Gustavsson

**Hanna Gustavsson** (s. 1985 Solna) on ruotsalainen kuvittaja, sarjakuvapiirtäjä ja kirjailija. Hän opiskeli graafista suunnittelua ja tarinankerrontaa Konstfackissa Tukholmassa. Gustavsson julkaisi vuonna 2013 esikoisteoksensa *Nattbarn*, josta hän sain Urhunden-palkinnon.

## Julkaisut
* Yölapsi (*Nattbarn*), Sammakko 2019, 
* Iggy 4-ever, Sammakko 2019, 

## Palkinnot
* 2014 : Urhunden-palkinto kirjasta *Nattbarn*

## Lähteet
Riikka Suominen

**Riikka Suominen** (s. 1977 Nakkila) on suomalainen vapaa toimittaja ja kirjailija. Hän perusti ekologisen *[[Huili]]*-aikakauslehden ja toimi sen päätoimittajana vuoteen 2015. Suominen oli Vihreän liiton parlamentaarisella viestintätuella rahoitetun *[[Vihreä Lanka|Vihreän Langan]]* päätoimittaja sen lopettamiseen asti vuosina 2015–2019. Hän on muun muassa Lääkärilehden ja Imagen kolumnisti. Hän on toimittanut kuusiosaisen Suuri rakkaushuijaus -podcastin. Suomisen esikoisromaani *Suhteellisen vapaata* ilmestyi vuonna 2020 Otavan kustantamana.    

Riikka Suomisen vanhemmat olivat kokoomusvaikuttaja Ilkka Suominen ja Helsingin kaupunginvaltuutettu Riitta Suominen.

Suominen oli vuoden 2025 tietokirjallisuuden Finlandia-palkintoraadin jäsen.   

## Lähteet
Jenni Rotonen

**Jenni Rotonen** (tunnetaan myös nimellä "Jenni Pupulandia", s. 1984 Oulu) on tunnettu suomalainen bloggaaja, vaikuttaja ja podcast-juontaja, joka on tullut tunnetuksi erityisesti Pupulandia -blogin kirjoittajana. Rotonen aloitti Pupulandia -blogin kirjoittamisen vuonna 2007 ollessaan opiskelijavaihdossa Brysselissä. Pupulandia -blogi keskittyi alun perin erityisesti muotiin ja tyyliin, mutta vuosien varrella Rotonen on käsitellyt blogissaan myös ihmissuhteita, kulttuuria, sekä useita yhteiskunnallisesti merkittäviä ja ajankohtaisia teemoja ja ilmiöitä. Hän on tullut tunnetuksi aktiivisena yhteiskunnallisena keskustelijana ja aktivistina.  

Pupulandia -blogin kirjoittamisen lisäksi Rotonen on juontanut vuodesta 2017 lähtien Afterwork -podcastia. Podcastin alkuperäisiä juontajia olivat Rotosen lisäksi PR-ammattilainen Rina Järventaka ja radiotoimittaja Petra Soikkeli. Vuonna 2019 Rina Järventakan tilalle juontajaksi liittyi stylisti ja yrittäjä Meri Milash.

Vuonna 2018 Rotonen aloitti yhteistyön Stockmannin kanssa ja lanseerasi A+More by Pupulandia -malliston. Stockmannin A+More asustebrändin ja Jenni Rotosen yhteistyömallistoihin on kuulunut muun muassa neuleasusteita ja kenkiä.

Rotonen perusti vuonna 2017 Pupulandia Oy:n, ja toimii yrityksen toimitusjohtajana. Hän asuu Helsingin Kalliossa avopuolisonsa kanssa.

## Yhteiskunnallinen vaikuttaminen
Rotonen on ottanut aktiivisesti kantaa erityisesti vastuullisuuteen liittyviin teemoihin, kuten pikamuodin ja ylikulutuksen ongelmallisuuteen. Hän on puhunut avoimesti esimerkiksi masennuksesta ja yksinäisyydestä. Vuonna 2012 Rotonen osallistui Ylen A2 yksinäisyysiltaan, ja hän on nostanut aktiivisesti esiin Punaisen Ristin ystävyystoimintaa, johon Rotonen itse lähti mukaan vuonna 2016. Vuonna 2020 Rotosen päätös lopettaa ihokarvojensa ajelu päätyi laajasti otsikoihin ja medioihin. Rotonen on ottanut näkyvästi kantaa naisiin kohdistuviin ulkonäköpaineisiin ja kertonut haluavansa murtaa naisten ulkonäköön kohdistuvia stereotypioita, jähmeitä sääntöjä ja vaatimuksia. Rotonen on puhunut myös avoimesti suhteestaan rahaan sekä omasta tulotasostaan.

## Palkinnot
Rotonen on voittanut useita palkintoja sekä bloggaajana että podcast-juontajana.

* Vuonna 2012 Pupulandia -blogi palkittiin Bloggpriset-gaalassa Vuoden suomenkielisenä blogina
* Vuonna 2016 Pupulandia -blogi palkittiin A-lehtien The Blog Awards Finland -kilpailussa parhaana muotiblogina
* Afterwork -podcast palkittiin vuonna 2022 Audioland Awards -gaalassa Kulttuuri- ja vapaa-aika-kategorian parhaana podcastina
* Vuonna 2024 Jenni Rotonen valittiin Tubecon Awardseissa vuoden vastuullisuusvaikuttajaksi.

## Lähteet
Pariisi–Roubaix 2023

**Pariisi–Roubaix 2023** oli järjestyksessään 120. miesten ja kolmas naisten  maantiepyöräilyn Pariisi–Roubaix-kilpailu.

## Miesten kilpailu

Miesten Pariisi–Roubaix käytiin 256,6 kilometrin reitillä Compiègnesta Roubaix'hen 9. huhtikuuta 2023. Kilpailu sisälsi 30 mukulakiviosuutta. Se kuului UCI World Touriin 2023.

Mathieu van der Poel voitti miesten Pariisi–Roubaix'n karattuaan seitsemän ajajan kärkiryhmästä viimeisellä viiden tähden mukulakiviosuudella Carrefour de l'Arbrella noin 15 kilometriä ennen maalia. Tätä edelsivät John Degenkolbin kaatuminen ja Wout van Aertin rengasrikko. Van der Poel voitti kilpailun lopulta 46 sekunnin erolla Alpecin-Deceuninck-tallin kaksoisvoiton varmistaneeseen Jasper Philipseniin, van Aert sijoittui kolmanneksi.

### Tulokset

### Osallistuneet joukkueet

## Naisten kilpailu

Naisten Pariisi–Roubaix ajettiin 145,4 kilometrin matkalla Denainista Roubaix'hen 8. huhtikuuta 2023. Kilpailu sisälsi 18 mukulakiviosuutta. Se kuului UCI Women's World Touriin 2023.

Alison Jackson voitti naisten Pariisi–Roubaix'n oltuaan Roubaix'n velodromilla käydyssä loppukirissä paras yllättävästä seitsemän ajajan kärkiryhmästä ennen Katia Ragusaa ja Marthe Truyenia. Kärkiryhmässä olleista ajajista Femke Markus kaatui velodromilla. Kilpailun ennakkosuosikit saapuivat maaliin Lotte Kopeckyn johdolla 12 sekuntia kärkiryhmän jälkeen.

### Tulokset

### Osallistuneet joukkueet

## Lähteet
Asonele Kotu

**Asonele Kotu** on eteläafrikkalainen ohjelmistoyrittäjä. Hän on perustanut FemConnect-alustan, joka auttaa etenkin nuoria naisia kuukautisiin ja raskauden ehkäisyyn liittyvissä asioissa. Sen kautta voi päästä lääkärin tai terveydenhoitajan etävastaanotolle, ja tilata aiheeseen liittyviä tarvikkeita kotiin.

Vuonna 2019 FemConnect voitti Apps For Africa -kilpailun. BBC valitsi Kotun vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women. 

## Lähteet
Paippisten työväentalo

**Paippisten työväentalo** oli Sipoon Paippisissa sijainnut työväentalo.

## Historiaa
Sipoon kunnan ainoan työväentalon rakennutti vuonna 1906 perustettu Sipoon Paippisissa (Paipis) perustettu Paippisten työväenyhdistys, joka kuului Suomen ruotsalaisen työväenliiton (FSA) jäsenistöön. Kansalaissodan aikana 1918 työväentalo paloi tai poltettiin. Tulipalon aiheuttajista ei ole saatu tarkempia tietoja, koska langettavia tietoja ei ole saatu.

## Toiminta
Sipoossa toimi useita työväenyhdistyksiä, joita perustettiin vuonna 1918. Niiden toiminta hiipui kuitenkin vuoden 1918 kansalaissodan jälkeen.

## Lähteet
Brigid Kosgei

**Brigid Jepchirchir Kosgei** (s. 20. helmikuuta 1994) on kenialainen kestävyysjuoksija. Hän on maratonin olympiahopeamitalisti sekä kaksinkertainen Lontoon ja Chicagon maratonin voittaja.

Kosgei on voittanut kansainvälisiä maratoneja vuodesta 2015 alkaen. Merkittävimmillä maratoneilla hän sijoittui vuonna 2017 kahdeksanneksi Bostonin maratonilla ja silloisella ennätysajallaan 2.20.22	toiseksi Chicagon maratonilla. Vuonna 2018 hän sijoittui toiseksi Lontoon maratonilla ajalla 2.20.13 ja voitti Chicagon maratonin ajalla 2.18.35. Vuonna 2019 hän voitti Lontoon maratonin ajalla 2.18.20 ja Chicagon maratonin ajalla 2.14.04, joka oli naisten maailmanennätys miesten kanssa yhtä aikaa juostuissa kilpailuissa. Vuonna 2020 hän voitti toistamiseen Lontoon maratonin ajalla 2.18.58. Tokion olympialaisissa 2021 Kosgei saavutti maratonilla hopeaa ajalla 2.27.36. Pari kuukautta myöhemmin hän sijoittui Lontoon maratonilla neljänneksi ajalla 2.18.40. Maaliskuussa 2022 hän voitti Tokion maratonin ajalla 2.16.02 mutta joutui syksyllä jättämään polvivamman vuoksi Lontoon maratonin väliin.

Kosgein virallinen ennätys puolimaratonilla on helmikuussa 2020 Ras al-Khaimassa juostu 1.04.49.

## Lähteet
Oxkangarin baptistiseurakunta

**Oxkangarin baptistiseurakunta** (, aik. *Djupsunds baptistförsamling*) on Vöyrin Oravaisissa sijaitseva baptistiseurakunta. Seurakunta perustettiin 17 Vöyrin baptistiseurakuntaan kuuluneen jäsenen toimesta vuonna 1885. Vuonna 1931 seurakuntaan kuului 68 jäsentä.

Oxkangarin baptiseurakunnan tausta oli 12 vuotta ennen perustamista syntyneessä uskonnollisessa vaikutuksessa. Baptistista toimintaa Oxkangarilla aloittivat Monåsta kotoisin olevat Sofia Johansson ja Erik Nygård.

Seurakunnan Saron-kappeli rakennettiin vuonna 1899 ja siinä on paikat 150 henkilölle.

## Seurakunnan johtajat
Seurakunnan johtajina ovat toimineet muun muassa seuraavat henkilöt.
* 1885–1901: Karl Ström
* 1901–1914: Simon Sigfrids
* 1914–1918: A. J. Berglund
* 1918–1919: Simon Sigfrids
* 1919–1920: A. J. Berglund
* 1920–1922: Erik Andersson
* 1922–1926: Alarik Björk
* 1926–1928: Erik Andersson
* 1928– Alarik Björk
* 1934: John Lundberg
* 1964–1965: Samuel Högberg
* 1968–1970: Villard Wallin
* 1970– Tor Smith

## Katso myös
* Baptismi Suomessa
* Finlands svenska baptistsamfund
* Vöyrin seurakunta
* Komossan baptistiseurakunta
* Oxkangarin Betel-seurakunta
* Oravaisten baptistiseurakunta
* Särkimon vapaaseurakunta
* Vöyrin vapaakirkkoseurakunta
* Uskonto Pohjanmaalla

## Lähteet
* 

### Viitteet
Peres Jepchirchir

**Peres Jepchirchir** (s. 27. syyskuuta 1993) on kenialainen kestävyysjuoksija. Hän on maratonin olympiavoittaja, maailmanmestari ja kolminkertainen puolimaratonin henkilökohtainen maailmanmestari.

Jepchirchir voitti puolimaratonilla maailmanmestaruuden Cardiffissa 2016 ajalla 1.07.31 ja sai kultaa myös joukkuekilpailussa. Hän voitti toisen maailmanmestaruutensa Gdyniassa 2020 maailmanennätysajalla 1.05.16	ja sai joukkuekilpailussa hopeaa. Vuonna 2021 hän voitti Tokion olympialaisissa maratonilla kultaa ajalla 2.27.20. Kolme kuukautta myöhemmin hän voitti New Yorkin maratonin ajalla 2.22.39.	Huhtikuussa 2022 hän voitti Bostonin maratonin ajalla 2.21.01. Huhtikuussa 2023 hän sijoittui Lontoon maratonilla kolmanneksi. Lokakuussa 2023 Jepchirchir voitti puolimaratonin maantiejuoksun MM-kilpailuissa.

Huhtikuussa 2024 Jepchirchir voitti Lontoon maratonin vain naisten kilpailussa juostulla maailmanennätyksellä 2.16.16. Saman vuoden Pariisin olympiamaratonilla hän sijoittui 14:nneksi. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän voitti maratonin maailmanmestaruuden ajalla 2.24.43. Hän juoksi saman vuoden joulukuussa Valencian maratonilla ennätyksensä 2.14.43.

## Lähteet
Tiina ja Antti Herlinin säätiö

**Tiina ja Antti Herlinin säätiö** on yleishyödyllinen säätiö, joka pyrkimys on tukea yhteiskunnallisen hyvinvoinnin, kulttuurin, ympäristön ja tieteen sekä niihin liittyvää tutkimusta ja opetusta. Säätiö aloitti toimintansa vuonna 2014. Peruspääomaksi säätiö sai 600&nbsp;000 Koneen osaketta.

## Puistokatu 4
Puistokatu 4 Helsingin Kaivopuistossa on Tiina ja Antti Herlinin säätiön ja Maj ja Tor Nesslingin Säätiön samanniminen yhteishanke. 

## Lähteet
Jungsundin baptistiseurakunta

**Jungsundin baptistiseurakunta** () on entinen Mustasaaren Jungsundissa toiminut baptistiseurakunta. Seurakunta perustettiin 15. elokuuta 1887 A. Wahlstedtin kotona.

Seurakunnan tausta oli Johan Liljestrandin toiminnasta Jungsundissa ja syntyneessä herätyksessä. Vuosina 1885–1886 Jungsundissa kastettiin joukko ihmisiä, jotka liittyivät perustettuun seurakuntaan. Seurakunnan johtava henkilö oli August Wahlstedt, joka toimi saarnaajana Vaasan seudulla.

Vuonna 1931 seurakunnassa oli 41 jäsentä ja seurakunnan pyhäkouluun osallistui yli 100 oppilasta. Pyhäkoulua pidettiin Jungsundissa ja Björkössä. Seurakunnan kappeli rakennettiin vuonna 1909 ja siinä oli tilaa 150 henkilölle. Björkössä sijaitsi myös kappeli, minkä lisäksi seurakunnalla oli toimintaa myös Karperössä ja Singsbyssä. Björkö ja Karperö saivat myöhemmin omat kappelinsa ja Karperön kappeli vihittiin vuonna 1951. Singsbyläiset kokoontuivat rukoushuoneeseen, mikä lopetettiin 1960-luvulla. Toiminta hiljeni ajan mittaan ja vuonna 1966 Mustasaaren baptistit liittyivät Vaasan Elim-seurakuntaan.

## Seurakunnan johtajat
Seuraavat henkilöt ovat toimineet seurakunnan johtajina:
* 1887–1888: August Wahlstedt
* 1888–1891: Erik Jansson
* 1891–1892: August Wahlstedt
* 1892–1902: Erik Jansson
* 1902–1906: Erik Pettersson
* 1906– Frihiof Sundell
* 1932–1934: Samuel Klemetz
* 1934–1936: Hugo Holmlund
* 1945–1946: Villard Wallin
* 1949–1950: Anders Nybacka
* 1961–1965: Jakob Gunnar Nylund

## Katso myös
* Baptismi Suomessa
* Finlands svenska baptistsamfund

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Min Huifen

**Min Huifen** (; 1945 – 12. toukokuuta 2014 Shanghai) oli kiinalainen erhunsoittaja.

Min aloitti erhunsoiton opettelun 8-vuotiaana. Hän voitti kansallisen palkinnon Shanghain kevään taidefestivaalilla vuonna 1963. Min esitti Liu Wenjinin säveltämän neliosaisen ensimmäisen konserton erhulle ja orkesterille (*Great Wall Capriccio*) taiteiden festivaalilla Pekingissä vuonna 1987. Hän esiintyi laajalti sekä Kiinassa että ulkomailla ja levytti monia albumeita. Hän loi oman tyylinsä, jossa yhdistyivät monien perinteisen kiinalaisen musiikin tyylilajien, kuten Pekingin oopperan vaikutteet. Kuultuaan Minin esiintymisen Kiinassa vuonna 1973 *[[The New York Times]]in* musiikkikriitikko Harold Schonberg kuvaili muusikkoa "erhun Jascha Heifetziksi". Vuonna 1989 Min soitti opiskelijoille, jotka lähtivät Shanghain kaduille solidaarisuuden osoituksena Pekingissä mieltä osoittaneita opiskelijoita kohtaan poikkeuslain julistamisen jälkeen.

Min soitti Shanghain kiinalaisessa orkesterissa, kunnes muutti vuonna 2003 Hongkongiin. Hän soitti myös Hongkongin kiinalaisessa orkesterissa, jonka kanssa hän esiintyi viimeisen kerran vuonna 2009. Min toipui syöpätaudista 1980-luvulla. Hän kuoli 69-vuotiaana Shanghaissa toukokuussa 2014 pitkään sairastettuaan.

## Lähteet
Segenet Kelemu

**Segenet Kelemu** (s. 1957 Finote Selam, Etiopia) on etiopialainen kasvipatologi. Hän on toiminut International Centre of Insect Physiology and Ecology (ICIPE) -tutkimuslaitoksen johtajana vuodesta 2013 lähtien. Kelemu on toiminut useissa johtotehtävissä, kuten Biosciences eastern and central African (BecA) -johtajana, Alliance for a Green Revolution in Africa (AGRA) -ohjelmien varapuheenjohtajana ja International Center for Tropical Agriculture (CIAT) -johtajana. Hänet on palkittu useilla kansainvälisillä palkinnoilla, kuten L'Oréal-UNESCO Awards for Women in Science vuonna 2014. Samana vuonna Forbes nimesi hänet yhdeksi vaikutusvaltaisimmista afrikkalaisista naisista. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Heroes in the Field: Dr. Segenet Kelemu (Youtube)
Ranskan Intian rupia

**Ranskan Intian rupia** () oli Ranskan Intian rahayksikkö vuoteen 1954 saakka, jolloin alue liitettiin Intiaan. Se jakautui aluksi 8 fanamiin (fanoniin), 22 dudduun ja 96 cacheen. Vuodesta 1871 lähtien rupia jakautui 16 annaan, 64 piceen ja 192 piehen.

Ranskan hallitsemaan Pondichéryyn perustettiin vuonna 1700 rahapaja, joka löi hopea-, kupari- ja kultakolikoita ja vuodesta 1736 lähtien myös hopearupioita. Rahapaja suljettiin vuonna 1793, ja paikalliset kolikot poistettiin virallisesti käytöstä vuonna 1871.

Ranskalainen Indokiinan pankki sai vuonna 1875 oikeuden laskea liikkeelle rupian seteleitä Pondichéryssa. Käytössä olivat myös Brittiläisen Intian setelit sekä vuosina 1918–1924 valtionvarainministeriön setelit, jotka korvattiin ranskalaisilla kolikoilla. Ranskalaisen rupian arvo oli koko ajan sama kuin Intian rupian, vaikka se periaatteessa oli sidottu Ranskan frangiin. 

## Lähteet
Molly Seidel

**Molly Seidel** (s. 12. heinäkuuta 1994) on yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija. Hän on maratonin olympiamitalisti.

Seidel saavutti ensimmäisissä arvokilpailuissaan Tokion olympialaisissa kesällä 2021 pronssia maratonilla ajalla 2.27.46, edellään kaksi kenialaisjuoksijaa. Hän on sijoittunut vuonna 2020 Lontoon maratonilla kuudenneksi ajalla 2.25.13 ja vuonna 2021 New Yorkin maratonilla neljänneksi ennätysajallaan 2.24.42. Hän on voittanut Yhdysvaltain yliopistomestaruuden ulkoradoilla 10&nbsp;000 metrin juoksussa vuonna 2015 sekä sisäradoilla 3&nbsp;000 metrin ja 5&nbsp;000 metrin juoksussa vuonna 2016.

## Lähteet
Österhankmon baptistiseurakunta

**Österhankmon baptistiseurakunta** () oli vuosina 1889–1936 Koivulahden Österhankmossa toiminut baptistiseurakunta. 

Baptismi tuli Österhankmoon 1800-luvun lopulla. Österhankmon seurakunta perustettiin 16. kesäkuuta 1889 Pudemon saaressa 16 henkilön toimesta. Seurakunta levisi Västerhankmoon (1903) jonne rakennettiin kappeli 1900-luvun vaihteessa. Seurakunnat liittyivät yhteen 1930-luvulla Hankmon baptistiseurakunnaksi. Vuonna 1931 seurakunnan jäsenmäärä oli 42.

Österhankmon kappeli rakennettiin vuonna 1897 ja siinä oli tilaa 125 henkilölle. Maksamaan ja Koivulahden vapaakirkollisen toiminnan juuret ovat Österhankmon baptistiseurakunnassa. Ensimmäiset baptistiset saarnaajat Österhankmossa olivat Erik Nygård Monåsta ja Mikael Eriksson Närpiöstä. Västerhankmon ja Österhankmon baptistiseurakunnat yhdistyivät vuonna 1936 Hankmon baptistiseurakunnaksi.

## Seurakunnan johtajat
Seuraavat henkilöt toimivat seurakunnan johtajina:
* 1889–1904: Jakob Åkerholm
* 1904–1919: Mikael Backman
* 1919–1921: S. E. Berg
* 1921–1922:  J. A. Komstadius
* 1922–1926: Alfr. Iskasson
* 1926–1929: J. P. Isaksson
* 1929–1936: R. Nylund
* 1936–1940: Hugo Holmlund

## Katso myös
* Baptismi Suomessa
* Finlands svenska baptistsamfund
* Hankmon baptistiseurakunta

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Nancy Dalberg

**Nancy Dalberg** (o.s. Hansen; 1881–1949) oli tanskalainen säveltäjä.

Dalberg syntyi vanhempiensa tilalla Sjællandilla lähellä Slagelsea, mutta varttui perheen toisella tilalla Gudbjergissä Fynin saarella. Hänen isänsä oli varakas farmaseutti ja teknillis-kemiallisen laboratorion perustaja. Dalberg opetteli lapsena pianonsoittoa. Hän meni 20-vuotiaana naimisiin Erik Dalbergin kanssa ja asettui Kööpenhaminaan, jossa jatkoi opintoja pianisti Ove Christensenin johdolla. Hän piti vuonna 1907 hyväntekeväisyysjärjestölle yksityisen konsertin, jossa tulkitsi vaativia Wolfgang Amadeus Mozartin, Ludwig van Beethovenin ja Frédéric Chopinin teoksia, mutta ei edennyt konserttipianistin uralle, koska sairastui krooniseen tenosynoviittiin. Vuonna 1909 Dalberg alkoi opiskella musiikin teoriaa ja sävellystä Johan Svendsenin johdolla. Tämän kuoltua vuonna 1911 Dalberg jatkoi opintojaan Carl Nielsenin johdolla. Tältä hän sai myös muun muassa orkestraation opetusta. Nielsenin teos *[[Fynsk Foraar]]* on osittain Dalbergin orkestroima.

Dalbergin avioliitto oli lapseton ja onneton, vaikka molemmat osapuolet jakoivat intohimon musiikkiin. Erik Dalberg muun muassa kirjoitti tekstejä, joihin Nancy Dalberg sävelsi musiikin. Dalbergien tiedetään matkustaneen laajalti, vaikka dokumentaatio on säilynyt vain kolmesta matkasta. Näistä ensimmäinen suuntautui keväällä 1920 Espanjaan; tällä matkalla Nielsen oli mukana. Dalberg teki vuonna 1921 Nielsenin kanssa matkan Helsinkiin. Talven 1922–1923 hän vietti miehensä kanssa Biskrassa Algeriassa. Algerian-matkan tarkoituksena oli saada Pohjois-Afrikan ilmaston tuomaa helpotusta Dalbergin toistuviin virtsarakkoa, munuaisia ja reumaattisuutta koskeneisiin terveysongelmiin. Matkan aikana Dalberg kirjasi ylös kansanmusiikkia, jonka aineksia hän käytti omassa oboelle, alttoviululle ja rummulle säveltämässään triossa *Arabisk musik fra Sahara* (1928). Kotimatka Algeriasta alkoi toukokuussa 1923, ja pariskunta vietti sen aikana viikkoja Pariisissa. Myös Erik Dalberg kärsi terveyden ongelmista ja vietti viimeiset elinvuotensa eri psykiatrisilla klinikoilla. Avioliitto mitätöitiin joitain vuosia ennen miehen kuolemaa vuonna 1945.

Dalbergin tuotantoon kuuluu orkesteri- ja kamarimusiikkia sekä lauluja. Hänen tuotantonsa ei ole laaja, ja se on luotu suhteellisen lyhyellä aikavälillä noin vuodesta 1909 1930-luvun loppuun. Dalbergin teosten joukossa erityinen asema on kolmella jousikvartetolla. Niistä ensimmäinen oli Dalbergin ensimmäinen julkisessa konsertissa esitetty soittimellinen teos. Toinen jousikvartetto oli Dalbergin ensimmäinen teos, jonka hän julkaisi ja joka soitettiin ulkomailla. Kolmas jousikvartetto kantaesitettiin kaksikymmentä vuotta ennen Dalbergin kuolemaa, mutta sitä ei julkaistu hänen elinaikanaan.

## Lähteet
Adrianna Sułek

**Adrianna Sułek** (s. 3. huhtikuuta 1999) on puolalainen yleisurheilun moniottelija. Hän on arvokisamitalisti sekä ulko- että sisäradoilta.

Sułek saavutti seitsenottelussa alle 20-vuotiaiden MM-pronssia 2018 ja voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2021. Yleisessä sarjassa hän sijoittui vuonna 2021 sisäratojen EM-kilpailuissa viisiottelussa yhdeksänneksi ja Tokion olympialaisissa seitsenottelussa 16:nneksi. Vuonna 2022 hän saavutti hopeaa sisäratojen MM-kilpailujen viisiottelussa 4&nbsp;851 pisteellä ja ulkoratojen EM-kilpailujen seitsenottelussa 6&nbsp;532 pisteellä. Niiden välissä hän sijoittui ulkoratojen MM-kilpailuissa seitsenottelussa neljänneksi Puolan-ennätyksellä 6&nbsp;672 pistettä. Vuonna 2023 hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa viisiottelussa hopeaa Puolan-ennätyksellä 5&nbsp;014 pistettä. Hän oli seitsenottelussa kahdestoista  Pariisin olympialaisissa 2024 ja viidestoista Tokion MM-kilpailuissa 2025. Toruńin sisäratojen MM-kilpailuissa 2026 hän sijoittui viisiottelussa neljänneksi.

## Henkilökohtaiset ennätykset
Lähde: World Athletics, Tilastopaja
* 200 metrin juoksu: 23,77 (Eugene, 2022)
* 800 metrin juoksu: 2.07,17 (Istanbul, 2023) (hallissa)
* 100 metrin aitajuoksu: 13,08 (Varsova, 2022)
* Korkeushyppy: 192 (Götzis, 2022)
* Pituushyppy: 662 (Istanbul, 2023) (hallissa)
* Kuulantyöntö: 14,89 (Toruń, 2026) (hallissa)
* Keihäänheitto: 42,86 (München, 2022)
* Seitsenottelu: 6672 (Eugene, 2022)

## Lähteet
Jalkapallon Maakuntasarjan kausi 1958

**Jalkapallon Maakuntasarjan kausi 1958** oli Suomen kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi jalkapallossa kaudella 1958. Sarjaan kelpuutettiin 70 joukkuetta.

## Maakuntasarja
Sarjassa lohkoja oli kaikkiaan 9. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja, ja kaikki lohkovoittajat nousivat Suomensarjaan. 

### Lohko 1

### Lohko 2

### Lohko 3

### Lohko 4

### Lohko 5

Putoamisesta pelattiin uusintaottelu VaKP:n ja Ahmojen välillä, jonka VaKP voitti 1-0.

### Lohko 6

### Lohko 7

### Lohko 8

### Lohko 9

## Lähteet

* Suomen Palloliiton toimintakertomus vuodelta 1958, sivut 68-75.
Maalahden baptistiseurakunta

**Maalahden baptistiseurakunta** () on vuonna 1901 perustettu maalahtelainen baptistiseurakunta. Seurakunnan Betel-rukoushuone sijaitsee Maalahden Klockarbackenilla. Seurakunta on Finlands svenska baptistsamfund-kirkkokunnan jäsen.

## Betel-kappeli
Seurakunnan Betel-kappeli rakennettiin vuonna 1901 ja siinä on tilaa 200 henkilölle. Lisäksi rakennukseen kuuluu pastorin asunto. Rakennus remontoitiin vuonna 1929 ja sitä on remontoitu myöhemmin useaan otteeseen. Viimeisin suuri peruskorjaus tehtiin vuonna 2004.

Seurakunta omisti vuoteen 2002 Betania-kappelin Havrasissa, kappeli oli rakennettu vuosina 1931–1933. Se omisti myös vuosina 1939–1944 rakennetun Salem-kappelin Åminnessä vuoteen 1998.

## Historia
Seurakunta perustettiin helmikuussa 1901 Karolina Klockarsin kotona. Seurakuntaan liittyi 102 henkilöä, jotka olivat kuuluneet aikaisemmin Åmossan baptistiseurakuntaan. Seurakunta perustettiin paikallisista syistä ja sopusoinnussa äitiseurakunnan kanssa. Jakautuminen tapahtui Erik Janssonin johdolla.

## Seurakunnan johtajat
Seuraavat henkilöt ovat toimineet seurakunnan johtajina:
* 1901–1910: M. Westström
* 1910–1921: A. Andersson
* 1923–1928: A. R. Hallberg
* 1928–1930: I. Almqvist
* 1930–1931: Alfons Sundqvist
* 1935–1942: Alwar Edström
* 1942–1946: Alef Wikström
* 1946–1949: Villard Wallin
* 1955–1957: Holger Nystedt
* 1963–1967: Villard Wallin
* 1970: Samuel Högberg
* 1970–1972: Göran Björk
* 1972–: Max Söderberg

## Katso myös
* Baptismi Suomessa
* Finlands svenska baptistsamfund
* Bergön Tabor-seurakunta
* Maalahden seurakunta
* Petolahden baptistiseurakunta
* Pirttikylä-Petolahden helluntaiseurakunta
* Uskonto Pohjanmaalla

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Carmelita Montaya Fox

**Carmelita Montaya Fox** on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy Sucker Punch Productionsin ja Sanzaru Gamesin *[[Sly Cooper]]* -pelisarjassa.

Carmelita on poliisi, kettu, joka on vannonut saavansa Sly Cooperin telkien taakse. Hän on juossut Slyn perässä ympäri maailmaa jo monia vuosia, mutta ei ole yrityksistään huolimatta onnistunut saamaan tätä kiinni. Usein hän joutuu tahtomattaan osaksi Slyn keikkasuunnitelmia. Hän myös rakastaa Cooperia, vaikka siltä ei ihan ensi silmäyksellä näyttäisikään.

## Ääninäyttelijät
Videopeleissä hahmoa ääninäyttelee suomeksi Elise Langenoja. Englantilaisissa versioissa Carmelitalla on ollut uusi ääninäyttelijä jokaisessa pelisarjan pelissä: *[[Sly Raccoon]]* -pelissä hahmoa ääninäyttelee Roxana Ortega, *[[Sly 2: Konnakopla]]ssa* Alésia Glidewell, *[[Sly 3: Konnien kunnia]]ssa* Ruth Livier sekä pelissä *[[Sly Cooper: Thieves in Time]]* Gray DeLisle.

## Lähteet
*