open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jalen Ramsey

**Jalen Lattrel Ramsey** (24. lokakuuta 1994, Smyrna, Tennessee) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on kulmapuolustaja. Ramsey edustaa Los Angeles Ramsia. Ramsey varattiin NFL:ään vuoden  viidentenä pelaajana.

## Ura
Ramsey edusti yliopistourallaan Floridan osavaltionyliopistoa vuodet 2013–2015. Hän pelasi Floridassa 41 ottelua, joissa teki yhteensä 181 taklausta ja viisi säkitystä. Lisäksi hän aiheutti kolme syötönkatkoa ja neljä rähmäystä.

Ramsey varattiin NFL:ään vuoden . Hänet varattiin varaustilaisuuden viidentenä pelaajana ja hänet varasi Jacksonville Jaguars. Hän solmi Jaguarsin kanssa tulokassopimuksen toukokuussa 2016. Sopimuksen kokonaisarvo oli 23,3 miljoonaa dollaria, josta 15 miljonaa oli allekirjoitusbonusta. Hänen polvensa leikattiin ennen ensimmäistä kautta. Hän kuitenkin pelasi ensimmäisellä kaudellaan kaikki 16 ottelua. Hän teki 65 taklausta ja aiheutti kaksi syötönkatkoa. Lisäksi hän aiheutti yhden rähmäyksen. Myös toisella kaudellaan hän pelasi kaikki 16 ottelua tehden 63 taklausta ja aiheuttaen neljä syötönkatkoa. Hän pelasi myös kolme pudotuspeliottelua aiheuttaen yhden syötönkatkon. Hänet valittiin kauden jälkeen Pro Bowliin sekä ensimmäiseen All-Pro-joukkueesen. Vuonna 2018 hän pelasi 16 ottelua, joissa teki 65 taklausta ja aiheutti kolme syötönkatkoa. Hänet valittiin jälleen kauden päätteeksi Pro Bowliin. Ramsey aloitti kauden 2019 Jaguarsissa, mutta hänet vaihtokaupattiin Los Angeles Ramsiin lokakuussa kesken kauden. Hän menetti vuonna 2019 loukkaantumisten takia neljä runkosarjan ottelua pelaten vain 12 ottelua. Hän teki näissä 50 taklausta ja yhden syötönkatkon. Lisäksi hänet valittiin samana vuonna Pro Bowliin.

Ennen sopimuksensa päättymistä, Ramsey ja Rams solmivat syyskuussa 2020 viiden vuoden jatkosopimuksen, jonka kokonaisarvo oli 105 miljoonaa dollaria, josta 25 miljoonaa oli allekirjoitusbonusta ja kokonaisuudessaan 71,2 miljoonaa taattua rahaa. Kaudella 2020 Ramsey pelasi runkosarjassa 15 ottelua, joissa teki 44 taklausta ja aiheutti yhden syötönkatkon. Pudotuspeleissä hän pelasi kaksi ottelua. Hänet valittiin Pro Bowliin ja toista kertaa All-Pro-joukkueeseen.

## Lähteet
Suomen Addis Abeban -suurlähetystö

**Suomen Addis Abeban -suurlähetystö** on Suomen ulkomainen edustusto Afrikan toiseksi väkirikkaimman valtion Etiopian pääkaupungissa Addis Abebassa. Edustustoa on syksystä 2020 lähtien johtanut suurlähettiläs Outi Holopainen, jolla on sivuakkredointi myös Djiboutiin. Hänen edeltäjänsä oli Helena Airaksinen. 

Suurlähettiläs toimii Suomen virallisena edustajana myös Afrikan unionissa ja Afrikan sarven kehitysjärjestössä (IGAD, Intergovernmental Authority on Development). 

Suomi solmi diplomaattisuhteet Etiopian kanssa vuonna 1959. 

## Katso myös
*Luettelo Suomen diplomaattisista edustajista Afrikassa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomi ulkomailla: Etiopia (finlandabroad.fi)
* Suomen edustustot ulkomailla (um.fi)
Saamelainen parlamentaarinen neuvosto

**Saamelainen parlamentaarinen neuvosto** (lyh. SPN, pohjoissaameksi *Sámi parlamentáralaš ráđđi*) on Suomen, Ruotsin ja Norjan saamelaiskäräjien parlamentaarinen yhteistyöelin. Venäjän saamelaisjärjestöillä on neuvostossa tarkkailija-asema. Kunkin varsinaisen jäsenmaan saamelaiskäräjät johtaa neuvostoa 16 kuukauden kausissa. SPN:lla on myös nuorisolautakunta.

Saamelainen parlamentaarinen neuvosto on perustettu 2. maaliskuuta 2000. Sen tehtävänä on edistää eri maiden saamelaiskäräjien välistä yhteistyötä ja käsitellä asioita, jotka koskevat tai voivat koskea saamelaisia useammassa maassa tai saamelaisia kansana. Neuvosto myös edustaa Suomen, Ruotsin ja Norjan saamelaisia kansainvälisissä yhteyksissä. Eräs SPN:n päätavoitteista on pohjoismaisen saamelaissopimuksen hyväksyminen.

## Lähteet
Kulkemus

**Kulkemus** on vähähumuksinen järvi Sulkavan eteläosassa Etelä-Savossa Pihlajaveden Partalansaaressa. Sen eteläiset lahdet sijaitsevat Puumalan alueella.  Kulkemuksen pinta-ala on 5,8 neliökilometriä ja rantaviivan pituus yli 46 kilometriä. Etäisyys Mikkelistä on 57 kilometriä itään ja Savonlinnasta 30 kilometriä lounaaseen.

## Maantiede
Kulkemuksen keskiosasta lähtee lahtia joka ilmansuuntaan. Etäisyys järven etelärannalta pohjoisrannalle on seitsemän kilometriä. Rokanniemi ja Jouhiniemi jakavat järven pohjoisosan pitkiin ja kapeisiin lahtiin (Koskenlahti, Rokanlahti, Jouhilahti). Rokanniemi kohoaa noin 60 metriä järven pintaa korkeammalle. Kulkemuksen länsiosan Tonnaanlahden ranta on osin jyrkkä. Itäosan Puimoinlahtea ja Kotilahtea erottava Saariniemi kohoaa noin 40 metriä järven pintaa korkeammalle. Eteläosan Pitkäpohjan rannalla Jylhänmäki kohoaa noin 20 metriä järven pintaa korkeammalle.

Kulkemuksen keskiosassa sijaitsee useita saaria, joista Ukonsaari, Halmesaaret ja Mäntysaari ovat laajimmat. Ukonsaaren korkein kohta on 100 metriä merenpinnan yläpuolella.

Kulkemuksen eteläpuolinen Ruokojärvi (81,8 metriä mpy) laskee Pienen Ruokojärven (81,8 metriä mpy) kautta Kulkemuksen eteläkolkkaan. Kulkemuksen luusua sijaitsee Koskenlahden pohjukassa, josta lähtee Kaartilankoski Kaartilanlahteen, joka on osa Suur-Saimaata.

Kulkemuksen rannoilla on jonkin verran peltomaata ja haja-asutusta. Pääosin rannat ovat metsämaata.

Kulkemuksen vedenlaatu luokiteltiin vuonna 2016 erinomaiseksi.

Kulkemus (04.121.1.144) kuuluu Pihlajaveden alueeseen (04.121), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pihlajaveden-Kokonselän alue (04.12) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Pihlajaveden alue on järvien ja saarten mosaiikki, joka kattaa suuren osan Etelä-Savoa. Kulkemus on alueen toiseksi laajin järvi. Pihlajavesi on selkeästi laajin, yli 700 neliökilometriä.

## Lähteet
Wrangell (Alaska)

**Wrangell** on kaupunki ja piirikunta Alaskan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 2&nbsp;127 vuonna 2020. Kaupunki tuli myös piirikunnaksi vuonna 2008.

## Väestö
Vuonna 2020 Wrangellin kaupungin ja piirikunnan asukkaista valkoisia oli 68,8&nbsp;%, alkuperäisasukkaita 16,7&nbsp;%, aasialaisia 3,2&nbsp;% ja mustia 0,6&nbsp;%.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Yakutat

**Yakutat** on kaupunki ja piirikunta Alaskan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 662 vuonna 2020. Kaupunki tuli myös piirikunnaksi vuonna 1992.

## Väestö
Vuonna 2020 kaupungin ja piirikunnan asukkaista valkoisia oli 34,7&nbsp;%, alkuperäisasukkaita 41,1&nbsp;%, aasialaisia 6,0&nbsp;% ja mustia 2,1&nbsp;%.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Suomen Kairon-suurlähetystö

**Suomen Kairon-suurlähetystö** on Suomen ulkomainen edustusto Egyptin pääkaupungissa Kairossa. Edustustoa johtaa syksystä 2021 lähtien tätä ennen Afganistanin Kabulissa (2019-2021) toiminut suurlähettiläs Pekka Kosonen. Häntä ennen suurlähettiläänä on toiminut Laura Kansikas-Debraise.

Suomi tunnusti Egyptin 8. huhtikuuta 1922. Jo samana vuonna käynnistyi kunniakonsuliedustus Aleksandriassa. Toinen maailmansota muutti alueen poliittista tilannetta ja 5.1.1942 Egypti katkaisi diplomaattisuhteet Suomeen. Sodan aikana Ruotsin lähetystö valvoi Suomen etuja Egyptissä. Diplomaattisuhteet solmittiin uudelleen 15. helmikuuta 1947. Kahdeksan vuotta myöhemmin Suomen Rooman lähettiläs sivuakkreditoitiin Kairoon. Heinäkuussa 1959 Kairossa edellisvuodesta toiminut kaupallinen kanslia muutettiin suurlähetystöksi. Maiden väliset poliittiset ja kaupalliset suhteet kehittyivät kattavammiksi. 

Nykyään suurlähetystö on sivuakkreditoitu Sudaniin. Suurlähettiläs on Suomen pysyvä edustaja Arabiliitossa.

Suomeen matkustavien egyptiläisten tai sudanilaisten Schengen-viisumin hakeminen ja ajanvaraus tapahtuu viisumikeskukseen ulkoistetun palveluntarjoajan välityksellä (VFS Global). 

## Katso myös
*Luettelo Suomen diplomaattisista edustajista Afrikassa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomi ulkomailla: Egypti (finlandabroad.fi)
* Suomen edustustot ulkomailla (um.fi)
Eisenstein in Guanajuato

**Eisenstein in Guanajuato** on brittiläisen Peter Greenawayn käsikirjoittama ja ohjaama romanttinen komediaelokuva vuodelta 2015. Hyvin löyhästi neuvostoliittolaisohjaaja Sergei Eisensteinin 1930-luvun alun Meksikon-matkaan perustuvassa elokuvassa pääosaa näyttelee suomalainen Elmer Bäck. Kansainvälisenä yhteistuotantona tehdyssä elokuvassa on mukana muitakin suomalaisia näyttelijöitä, kuten Jakob Öhrman ja Rasmus Slätis, Bäckin kollegoja Nya Rampen -teatteriryhmästä. Elokuvan yhtenä kuvauspaikkana Meksikon lisäksi oli Angel Films -yhtiön green screen -studio Helsingin Herttoniemessä.

Karnevalistinen arthouse-komedia keskittyy Eisensteinin elokuvatyön sijaan kuvaamaan hänen oletettua homoseksuaalista heräämistään Meksikon-matkan aikana.

## Rooleissa

## Vastaanotto

## Lähteet
Suomen Washingtonin-suurlähetystö

**Suomen Washingtonin-suurlähetystö** on Suomen ulkomainen edustusto Yhdysvaltain pääkaupungissa Washington D.C.ssä. Edustustoa on syyskuusta 2024 lähtien johtanut suurlähettiläs Leena-Kaisa Mikkola.

Suomen edustusto on toiminut Washington D.C.:ssa vuodesta 1923 lähtien. Lähetystön nykyinen osoite on sijainniltaan kymmenes. Suurlähetystön aseman edustusto sai 10. syyskuuta 1954. Suurlähetystön ohella Suomella on Yhdysvalloissa pääkonsulaatit New Yorkissa ja Los Angelesissa.  

Lähetystörakennus sijaitsee arvokkaassa ympäristössä: laajan puiston viereisellä tontilla Massachusetts Avenuella Yhdysvaltain varapresidentin virka-asuntoa vastapäätä, lähellä Vatikaanin, Norjan ja Belgian suurlähetystöjä. Suomi maksoi joulukuussa 1991 hankkimastaan 0,5 hehtaarin tontista 6 miljoonaa dollaria. Vuonna 1994 valmistunut, suunnitelmien mukaan noin 4&nbsp;800 neliömetrin laajuinen rakennus on arkkitehtien Mikko Heikkinen ja Markku Komonen (Heikkinen-Komonen) suunnittelema. Julkisivun päämateriaalit ovat vihreä graniitti (kiillotettu ja mattapintainen), lasilohkot, lasi ja pronssi. Rakennus on saanut energiatehokkuudestaan Yhdysvaltain ympäristövirasto EPA:n Energy Star-luokituksen ja lähetystö on saavuttanut asteittain toimintaansa kehittämällä korkeimman tason LEED (Leadership in Energy and Environmental Design) platina-sertifikaatin ensimmäisenä lähetystörakennuksena maailmassa. Henkilökunnalla on esimerkiksi Jopoja käytössään. 

Suurlähetystö palvelee poliittisten ja kaupallisten tehtävien ohella suomalaisena kulttuurikeskuksena ja näyteikkunana, jossa voidaan järjestää myös konsertteja, taidenäyttelyitä ja elokuvaesityksiä rajoitetulle kävijäkunnalle. Suurlähetystön sauna lämpenee säännöllisesti esimerkiksi Suomen lehdistösuhteita ylläpitävän saunakerhon toimesta.


Finland embassy left.JPG|
Embassy of Finland, Washington, D.C..jpg|

## Katso myös
*Luettelo Suomen diplomaattisista edustajista Pohjois-Amerikassa

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Suomi ulkomailla: Yhdysvallat (finlandabroad.fi)
* Suomen edustustot ulkomailla (um.fi)
Alim Qasımov

**Alim Həmzə oğlu Qasımov** (s. 14. elokuuta 1957 Qobustanin piiri) on palkittu azerbaidžanilainen muusikko, jonka tyylilajina on Mugham. Huomionosoituksia on muun muassa Unescon musiikkipalkinto, Azerbaidžanin kansantaiteilija -nimike (maan korkein taiteilijan asema), sekä presidentin myöntämä "kunnian mitali".  

Qasımov on kiertänyt mugham-muusikkona ympäri maailmaa. Kyseisessä tyylilajissa sävellys tehdään yleensä improvisoiden uskonnollisten runojen pohjalta. Qasımov yhdistää musiikissaan vanhoja mugham perinteitä ja eri genrejä kuten jazzia ja nykyaikaista musiikkia.

Qasımov on lisäksi toiminut musiikinopettajana Azerbaidžanin pääkaupungissa, Bakussa.

Alim Qasımovin tytär Fərqanə on myös muusikko. He ovat esiintyneet useasti yhdessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Alim Qasımov Spotify
* Alim ja tytär Fərqanə
Araukaanilaiset kielet

**Araukaanilaiset kielet** on pieni kielikunta, joka sijoittuu maantieteellisesti Chilen ja Argentiinan rajalle Andeille.

Kielikunta koostuu kahdesta kielestä:

* Mapudungun
* Huilliche

## Lähteet
Fərqanə Qasımova

**Fərqanə Alim qızı Qasımova** (eng*. Fargana/Farghana,* s. 1979) on azerbaidžanilainen laulaja. Muusikko-isänsä Alim Qasımovin tapaan hänen tyylilajinsa on Mugham.

Qasımova aloitti laulamisen isänsä kanssa jo lapsena ja kuusitoistavuotiaana liittyi ensimmäisen kerran hänen mukaansa kiertueelle. He esiintyvät useasti yhdessä niin Azerbaidžanissa kuin ulkomailla.

Qasımova on vuodesta 2014 maansa presidentin palkitsema taiteilija.

Vuonna 2002 Qasımova esiintyi ensimmäisen kerran soolona.

Qasımova on toiminut myös musiikinopettajana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Fərqanə Qasımova Spotify
* Fərqanə ja isä Alim - konsertti
Sandy West

**Sandy West**, oikealta nimeltään **Sandy Pesavento**, (10. heinäkuuta 1959 – 21. lokakuuta 2006) oli yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja rumpali. Hän oli yksi The Runaways -yhtyeen perustajajäsenistä.

Kaliforniassa syntynyt Sandy West sai ensimmäiset rumpunsa yhdeksänvuotiaana isoisältään. Jo peruskoulun neljännellä luokalla hän toimi koulun orkesterin rumpalina. 15-vuotiaana hän tapasi Joan Jettin ja tuottaja Kim Fowleyn ja he perustivat The Runaways -rock-yhtyeen.

The Runaways ehti toimia neljä vuotta ennen hajoamistaan huhtikuussa 1979. West yritti jatkaa ammattimuusikon uraansa erinäisissä yhtyeissä eteläisessä Kaliforniassa, julkaisi soolo-EP:n *The Beat is Back* ja perusti yhtyeen Sandy West Band, mutta mikään näistä yrityksista ei ollut kaupallinen menestys.

Sandy West kuoli Kalifornian San Dimasissa lokakuussa 2006 keuhkosyöpään noin vuosi diagnoosin jälkeen.

## Lähteet
Robert von Gerdten

**Robert von Gerdten** (s. 7. lokakuuta 2002 Espoo) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyEttan-joukkue Kalixissa.

## Ura
Von Gerdten on Espoon Jääklubin kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin. Kaudella 2016–2017 von Gerdten oli C-nuorten SM-sarjassa Blues Akatemian tehokkain puolustaja tehoilla 4+6=10. Kaudella 2017–2018 hän toimi Bluesin C-nuorten varakapteenina. Von Gerdten oli C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 8+17=25. C-nuorten SM-sarjassa hän oli tehoilla 5+14=19 Bluesin paras syöttäjä Verner Miettisen kanssa sekä tehokkain puolustaja. Von Gerdten oli myös joukkueen kolmanneksi paras pistemies Miettisen (11+14=25) ja Lari-Henrik Postin (15+11=26) jälkeen. Von Gerdten voitti kauden päätteeksi C-nuorten Suomen-mestaruuden. Hänet valittiin sarjan toiseen tähdistökentälliseen.

Kaudeksi 2019–2020 von Gerdten siirtyi Helsingin IFK:n organisaatioon. Kaudella 2021–2022 hän oli tehoilla 5+24=29 seuran U20-joukkueen kolmanneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja. Von Gerdten nousi samalla kaudella myös HIFK:n SM-liigajoukkueeseen. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigan avauskierroksella 26. elokuuta 2021 vieraissa sveitsiläistä ZSC Lionsia vastaan. Von Gerdten merkittiin HIFK:n seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 6.04 minuuttia ja von Gerdten keräsi teholukeman +1. Von Gerdten pelasi kolme CHL-ottelua ilman tehopisteitä, mutta hän ei kuitenkaan debytoinut SM-liigassa.

Von Gerdten siirtyi kaudeksi 2022–2023 Mikkelin Jukurien U20 SM-sarjajoukkueeseen. Hän oli tehoilla 8+17=25 joukkueen tehokkain puolustaja. Von Gerdten nousi myös seuran SM-liigajoukkueeseen, jossa hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan neljännellä kierroksella 21. syyskuuta 2022 Rauman Lukkoa vastaan. Von Gerdten merkittiin Jukurien seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.19 minuuttia. Von Gerdten pelasi joukkueessa kauden ainana seitsemän runkosarja- ja kaksi CHL-ottelua ilman tehopisteitä. Maaliskuussa 2023 Jukurit lainasi hänet loppukaudeksi Mestis-joukkue Kiekko-Espooseen. Von Gerdten pelasi siellä kolme runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2 ja 11 pudotuspeliottelua tehden kolme syöttöpistettä. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden.

Kaudeksi 2023–2024 von Gerdten siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Iisalmen Peli-Karhuihin. Hänen varsinainen tulokaskautensa toi 35 runkosarjaottelussa tehot 7+6=13 ja 13 pudotuspeliottelussa kaksi syöttöpistettä. Von Gerdten voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Toukokuussa 2024 hän teki IPK:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kauden 2024–2025 päätteeksi von Gerdten voitti Mestis-hopeaa.

Marraskuussa 2025 von Gerdten siirtyi kevääseen 2027 asti ulottuvalla sopimuksella Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyEttan-joukkue Kalixiin oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2025–2026.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Johann Peter Pixis

**Johann Peter Pixis** (10. helmikuuta 1788 Mannheim – 22. joulukuuta 1874 Baden-Baden) oli saksalainen pianisti ja säveltäjä.

Pixis muutti vuonna 1806 perheineen Wieniin ja opiskeli Johann Georg Albrechtsbergerin johdolla. Hän tuli tunnetuksi pianonsoiton opettajana ja esiintyvänä virtuoosina. Vuonna 1823 hän muutti Pariisiin ja vuonna 1840 Baden-Badeniin, jossa vietti loppuikänsä. Pixis sävelsi ensisijaisesti kosketinsoitinmusiikkia, johon vaikuttivat Joseph Haydn, Wolfgang Amadeus Mozart ja Ludwig van Beethoven. Hän oli mukana säveltämässä teosta *Hexaméron* – muunnelmia marssista Vincenzo Bellinin oopperasta *[[Puritaanit (ooppera)|Puritaanit]]*. Hänen lisäkseen teoksen laatimiseen osallistuivat Frédéric Chopin, Franz Liszt, Carl Czerny, Sigismond Thalberg ja Henri Herz.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Abuna Abba Salama

**Abuna Abba Salama** (n. 1818 – 25. lokakuuta 1864) oli Etiopian ortodoksisen kirkon *[[abuna]]* eli johtaja.

## Elämäkerta
Abba Salama syntyi Egyptissä vuoden 1818 paikkeilla. Hänen alkuperäinen nimensä oli Indriyas. Indriyas sai uskonnollisen koulutuksen ensin koptilais-ortodoksinen kirkolta ja myöhemmin protestanttiselta lähetysasemalta Kairosa. Indriyas valittiin Etiopian piispaksi 1820-luvun alussa nimellä Salama.

Salama saapui Etiopiaan vuonna 1841. Maassa vaikutti tuolloin useita eri keskenään kilpailevia ruhtinaita. Salama sekaantui nopeasti maan sisäisiin kiistoihin. Hän tuki tuolloin Tigrayn ja Semenin aluetta hallinnutta *dajazmach* Webe Hayla Maryamia suuria osia Keski- ja Pohjois-Etiopiasta hallinnutta *ras* Alula Qubia vastaan. Hän kiisteli myös uskonnollisista aiheista. Salama kannatti niin sanottua *qibat*-doktriinia. Qibat oli ewostatewoslaisten munkkien ajatus Jeesuksen inhimillisestä ja jumalallisesta luonteesta. Etiopian ortodoksisen kirkon valtavirta piti ajatusta kuitenkin harhaoppina. Uskonnollisen kiistan takia Salama vietti ensimmäiset 12-vuottaan Etiopiassa vain Tigrayssa, jossa qibatilla oli jonkin verran kannatusta.

Viimein vuonna 1854 silloinen Kassa Hayulu eli myöhempi keisari Tewodros II sovitteli Etiopian ortodoksien kirkon ja Salaman riidan. Salama kruunasi puolestaan abunan roolissa Kassa Hayulun keisariksi 11. helmikuuta 1855. Salama sai vaikutusvaltaisen aseman ja keisari esimerkiksi karkotti Etiopiaan tulleet katoliset lähetyssaarnaajat. Keisarin ja abunan välit rikkoutuivat kuitenkin myöhemmin. Keisari pidätytti Salaman vuonna 1856, ja Salama uhkasi keisaria ekskommunikaatiolla. Aleksandrian patriarkka Kyrillos IV sovitteli osapuolten välille väliaikaisen rauhan, mutta pian alkoi uusi kiista koskien Etiopian ortodoksien kirkon maaomaisuuksia. Vuonna 1864 Salama vangittiin uudelleen. Hänet teljettiin vankilaan Magdalassa, jossa hän kuoli 25. lokakuuta 1864.

## Lähteet
Vilma Räsänen

**Vilma Annika Räsänen** (s. 6. syyskuuta 2003 Viitasaari) on suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa on kiekonheitto, ja lisäksi hän kilpailee kuulantyönnössä. Hän edustaa Viitasaaren Viestiä ja häntä valmentaa Jarkko Räsänen.

Räsänen saavutti kiekonheitossa pronssia Tampereen Kalevan kisoissa 2021 ennätyksellään 49,93. Hän on voittanut kiekonheiton Suomen-mestaruuden 17-vuotiaiden sarjassa 2020 ja 19-vuotiaissa 2021. Räsänen on edustanut Suomea alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Calissa vuonna 2022 sekä alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Espoossa vuonna 2023. Calissa hän heitti tuloksen 47,08 ja jäi karsintaan. Espoossa Räsäsen tulos oli 45,31, mikä ei riittänyt finaalipaikkaan.

## Lähteet
Saara Keskitalo

**Saara Fu Sofia Keskitalo** (s. 3. heinäkuuta 2000) on suomalainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa, pika-aitajuoksussa ja pituushypyssä. Hän edustaa Espoon Tapioita. Häntä on valmentanut Mikael Ylöstalo vuodesta 2021. Aiemmin häntä ovat valmentaneet myös Kirsti Sysikaski, Susanna Lintula, Jessica Lindfors ja Eeva Kantomäki.

Keskitalo karsiutui 100 metrin aitajuoksun välierissä Tampereen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018, alkuerissä saman ikäluokan EM-kilpailuissa Boråsissa 2019 ja välierissä Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021. Vuoden 2023 universiadeissa hän sijoittui 100 metrin aitajuoksussa kuudenneksi. Apeldoornin sisäratojen EM-kilpailuissa 2025 hän karsiutui 60 metrin aitajuoksun alkuerissä. Vuoden 2025 universiadeissa hän voitti 100 metrin aitajuoksussa kultaa ajalla 12,88. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän karsiutui välierissä.

Keskitalo on saavuttanut Kalevan kisoissa 100 metrin aitajuoksussa hopeaa 2021 ja pronssia 2022, 2024 ja 2025, 100 metrillä pronssia 2025 sekä pituushypyssä pronssia 2021. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut 60 metrin juoksussa kultaa 2025 ja hopeaa 2026, 60 metrin aitajuoksussa hopeaa 2026 ja pronssia 2021, 2023 ja 2025 sekä 4&nbsp;×&nbsp;200&nbsp;metrin viestissä hopeaa 2021 ja pronssia 2023. 

Keskitalo on syntynyt Kiinassa, josta hänet adoptoitiin Suomeen 11 kuukauden ikäisenä. Hänen adoptioisänsä on Oulun hiippakunnan piispa Jukka Keskitalo. Saara Keskitalo valmistui ylioppilaaksi Mäkelänrinteen lukion urheilulinjalta keväällä 2020. Hän opiskelee Helsingin yliopistossa molekyylibiotieteitä.

## Henkilökohtaiset ennätykset
; Ulkoradat

; Sisäradat

## Lähteet
Sonja Stång

**Sonja Stång** (s. 2002 Oulu) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on 100 metrin aitajuoksu. Hän edustaa Kuivasjärven Auraa, ja häntä valmentaa Jari Stång.

Stång kilpaili nuorten Suomi–Ruotsi-maaotteluissa 100 metrin aitajuoksussa ja 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin viestissä 2018 ja 2019, ja voitti aitajuoksun vuonna 2018.

Stång sijoittui 2021 Tallinnan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 100 metrin aitajuoksussa kuudenneksi ajalla 13,78. Välierissä hän juoksi ennätyksensä 13,50. Lisäksi hän kuului alkuerissä karsiutuneeseen Suomen 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin viestijoukkueeseen.

Samana vuonna käydyissä Nairobin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän oli 100 metrin aitajuoksun finaalissa neljäs ajalla 13,63. Lisäksi hän kuului vaihtovirheeseen keskeyttäneeseen 4 × 100 metrin viestijoukkueeseen.

Alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Espoossa 2023 Stång juoksi oman alkueränsä viidenneksi nilkan veneluumurtuman vaivaamana, ajalla 13,72, eikä selviytynyt välieriin.

Stång on saavuttanut Kalevan kisoissa pronssia 100 metrin aitajuoksussa 2021. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut viestissä pronssia 2025 ja 2026. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän sai hopeaa 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin aitajuoksun sekaviestissä 2025.

Stång juoksi 60 metrin aitajuoksun ennätyksensä 8,28 Espoon SM-hallikilpailuissa 1. maaliskuuta 2026. 60 metrin ennätyksensä 7,58 hän juoksi samoissa kilpailuissa 28. helmikuuta 2026.

100 metrin aitajuoksuennätys 13,31 on juostu 22-vuotiaiden SM-kisoissa Riihimäellä 2.8.2024, samalla rikkoutui 7-ottelija Satu Ruotsalaisen Pohjois-Pohjanmaan 29.8.1992 juoksema piiriennätys 13.35.

## Lähteet
Losos (1905)

**Losos** () oli Venäjän keisarikunnan laivaston Som-luokan sukellusvene ensimmäisessä maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin Pietarista Nevskin laivanrakennus ja konepajalta, missä köli laskettiin 1904. Alus laskettiin vesille 1905 ja otettiin palvelukseen 26. toukokuuta 1906.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Mustanmeren laivastoon. Se poistettiin 1916 alusluettelosta. Saksalaiset valtasivat aluksen toukokuussa 1918 Sevastopolissa. Se siirrettiin marraskuussa brittien valvontaan ja estääkseen bolsevikkien käsiin joutumisen miehistö upotti aluksensa 26. huhtikuuta 1919.

## Lähteet
*
* 

### Viitteet
Osjotr-luokka

**Osjotr-luokka** () oli Venäjän keisarikunnan laivaston kuuden sukellusveneen muodostama alusluokka. Alukset suunnitteli Simon Lake ja ensimmäisen aluksen valmisti yhdysvaltalainen Lake Torpedo Boat Company Bridgeportissa Connecticutissa.

## Alukset
Yhdysvaltalainen Simon Lake suunnitteli *Protectoriksi* nimetyn sukellusveneen, jonka valmisti Lake Torpedo Boat Company Bridgeportissa Connecticutissa. Venäjän keisarikunta osti 12. huhtikuuta 1904 aluksen, joka siirrettiin Venäjälle. Venäjä tilasi 10. toukokuuta Newport Newsiltä Virginiasta viisi samankaltaista sukellusvenettä.

## Lähteet
*
* 

### Viitteet
Luolasukellus

**Luolasukellus** on tekniikkasukellusta vedenalaisissa luolissa. Luolat ovat kokonaan tai osittain veden täyttämiä, ja ne voivat olla luonnonluolia tai keinotekoisia luolia. Luolat ovat yleensä alle 30 metrin syvyydessä eivätkä koskaan yli 40 metrin syvyydessä, sillä niin syvältä on vaikea nousta tarpeen vaatiessa nopeasti takaisin pinnalle. Luolasukeltaja voi kuitenkin sukeltaa vaakatasossa satoja metrejä luolan sisään. Luolassa ei ole aaltoja tai tuulta, eikä sukeltaja kärsi pahoinvoinnista. Joissakin makean veden luolissa on satojen metrin näkyvyys, meriluolissa selvästi lyhyempi.

Lajin vaativuuden vuoksi vain pieni osa kaikista sukeltajista sukeltelee luolissa. Luolasukelluksen suosio on kuitenkin 2000-luvulla kasvanut sitä mukaa, kun varusteet ja tekniikat ovat kehittyneet. Luolasukellusta harrastetaan monesta syystä, kuten sen haasteellisuuden ja sen tarjoamien monenlaisten elämysten vuoksi. Usein tutkittavassa luolassa ei ole koskaan käynyt ihmisiä aikaisemmin, mikä saa luolasukeltajan tuntemaan itsensä tutkimusmatkailijaksi.

Luolasukellus on äärimmäinen extremelaji, sillä se on fyysisesti ja psyykkisesti hyvin vaativaa sekä hyvin vaarallista. Lajissa käytetään erityistä sukelluslaitteistoa ja -tekniikoita, ja se vaatii sukeltajalta fysiikkaa, osaamista ja koulutusta. Luolasukelluksella on maine yhtenä maailman vaarallisimmista urheilulajeista, sillä siinä on tapahtunut satoja kuolemaan johtaneita onnettomuuksia. 1970- ja 1980-luvuilla jopa yksi viidestätoista sukelluksesta johti kuolemaan, ja kuolemia tapahtuu 2000-luvullakin. Suurin osa kuolleista luolasukeltajista ei kuitenkaan ollut käynyt läpi tarvittavaa koulutusta, tai he sukelsivat puutteellisissa varusteissa.

Luolasukellusta alettiin harrastaa sen jälkeen, kun ranskalainen Jacques-Yves Cousteau kumppaneineen oli keksinyt sukelluslaitteet vuonna 1943. Jo vuonna 1936 brittiläinen Jack Sheppard oli tosin tutkinut vedenalaisia luolia omatekoisella sukelluslaitteistollaan. Varhaisin edelleen toimiva luolasukelluskerho perustettiin Britanniassa vuonna 1946. Yhdysvalloissa luolasukelluksen pioneeri oli Sheck Exley, joka tutki luolia niin Floridassa kuin ulkomaillakin. Luolasukellus kehittyi edelleen toisen maailmansodan jälkeen, kun sukelluslaitteistoja oli sodan jäljiltä paljon saatavilla. Sukeltajat menivät luoliin noihin aikoihin yleensä kävellen merenpohjassa, sillä se oli turvallisempaa kuin uiminen. Välineiden kehityksen myötä 1960-luvulla sukeltajat pystyivät oleskelemaan luolissa paljon aiempaa kauemmin.

## Lähteet
Ristipyrstö

**Ristipyrstö** (*Tetragonurus cuvieri*) on ristipyrstöihin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan syvistä vesistä lauhkeista ja lämpimistä valtameristä.

## Koko ja ulkonäkö
Ristipyrstö voi kasvaa suurimmillaan noin 70 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen ja hoikka. Selkäeviä on kaksi ja taaemmainen on konrkeampi.Rinta- ja vatsaevät ovat lyhyet. Ristipyrstö pyrstönvarressa on kaksi kölievää. Kalan silmät ovat pienehköt. Väriltään ristipyrstö on hyvin tumman ruskea tai musta ja nuoret kalat ovat selästään harmaita ja vatsastaan vaaleita.

## Levinneisyys ja elintavat
Ristipyrstön levinneisyysalue on hyvin laaja. Sitä tavataan Atlantista, Välimerestä, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä Baja Californiasta Aleuteille sekä Australian itäosista Uuteen-Seelantiin. Laji on syvän veden kala ja syvimmillään sitä on tavattu 1&nbsp;400 metrin syvyydestä. Useimmiten se elää parvina alle 800 metrin syvyydessä. Nuoret ristipyrstöt elävät vaippaeläinten kuten salpojen ruumiinonteloissa. Laji syö erityisesti salpoja, mutta myös meduusoja. Kutuaika on keväällä ja kesällä.

Ristipyrstön liha on myrkyllistä ja sen on raportoitu aiheuttavan voimakkaita vatsakipuja ja huonovointisuutta.

## Lähteet
Kristin Pudenz

**Kristin Pudenz** (9. helmikuuta 1993 Herford) on saksalainen kiekonheittäjä ja olympiamitalisti. 

Pudenz saavutti vuonna 2009 Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla pronssia tuloksella 44,71 metriä. Hän sai alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 pronssia tuloksella 59,94 m. Kesäuniversiadeissa 2017 hän voitti kiekonheiton tuloksella 59,09 m. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 11:nneksi tuloksella 57,69 m; karsinnassa hänen tuloksensa oli 63,35 m. Vuonna 2021 kilpailluissa Tokion olympialaisissa Pudenz saavutti hopeaa tuloksella 66,86 m. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui 11:nneksi tuloksella 59,97 m; karsinnassa hän heitti tuloksen 64,39 m. Saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa ennätyksellään 67,87. Hän sijoittui Budapestin MM-kilpailuissa 2023 kuudenneksi tuloksella 65,96. Pariisin olympialaisissa 2024 hän oli kymmenes heitettyään 60,38. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän karsiutui loppukilpailusta.

Pudenz on kuusinkertainen (2019–2024) Saksan-mestari. Hänen ennätyksensä on Münchenin EM-kilpailuissa elokuussa 2022 heitetty 67,87 m.

## Lähteet
Bendix G-15

**Bendix G-15** oli Bendix-yhtiön valmistama tietokone, joka julkaistiin vuonna 1956. Tietokonetta on sanottu ensimmäiseksi minitietokoneeksi.
Tietokone oli tarkoitettu yhden henkilön käytettäväksi ja painotti "helppokäyttöisyyttä". Tietokone oli ehkä ensimmäinen "henkilökohtaiseksi" kutsuttava tietokone koska yksi henkilö riitti käyttämään sitä.
Tietokoneen pääsuunnittelija oli Harry Huskey, joka suunnitteli sen Berkeleyn yliopistossa ja perusti sen Alan Turingin suunnittelemaan Automatic Computing Engine -tietokoneeseen. Huskey työskenteli Turingin kanssa vuoden National Physical Laboratoriesissa Britanniassa.

Tietokone painoi 438 kilogrammaa ja maksoi   riippuen konfiguraatiosta. Tietokone käytti rumpumuistia. Tietokoneessa oli 180 elektroniputkipakettia (450 putkea) ja 300 germanium-diodia. Rumpumuistiin mahtuu , jotka ovat 29-bittisiä.

Yli 300 kappaletta G-15:sta myytiin. Tietokoneesta tehtiin myöhemmin transistoriversio Bendix G-20. Bendix myi tietokoneosastonsa Control Data Corporationille vuonna 1963.

## Lähteet
Mahdoton yhtälö

__NOTOC__
**Mahdoton yhtälö** on Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen kuudes suomenkielinen studioalbumi, joka julkaistiin 20. maaliskuuta 2020 levymerkillä Sakara Records.
## Kappaleet
Kappaleet:

## Arvostelut
* Inferno: 
* Kaaoszine: 8/10
* Soundi: 
* V2.fi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Ivan Silajev

**Ivan Stepanovitš Silajev** (; 21. lokakuuta 1930 Bahtyzino, Nižni Novgorodin aluepiiri, Neuvostoliitto – 8. helmikuuta 2023) oli venäläinen ja neuvostoliittolainen poliitikko, joka toimi Neuvostoliiton hallituksen viimeisenä johtajana elokuusta joulukuuhun 1991, aina Neuvostoliiton hajoamiseen saakka. Hän oli myös Venäjän neuvostotasavallan pääministeri vuosina 1990–1991.

## Ura
Silajev valmistui insinööriksi Kazanin ilmailuinstituutista vuonna 1954. Hän työskenteli vuosina 1954–1974 Ordžonikidzen lentokonetehtaalla Gorkissa, vuosina 1969–1971 tehtaan pääinsinöörinä ja vuosina 1971–1974 sen johtajana. Silajev liittyi Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (NKP) jäseneksi vuonna 1959. Hän oli Neuvostoliiton lentokoneteollisuuden apulaisministerinä vuosina 1974–1977 ja ensimmäisenä apulaisministerinä vuosina 1977–1980, kone- ja työkaluteollisuuden ministerinä vuosina 1980–1981, lentokoneteollisuusministerinä vuosina 1981–1985 sekä ministerineuvoston varapuheenjohtajana vuodesta 1985. Hän kuului NKP:n keskuskomiteaan vuosina 1981–1991.

Silajev nimitettiin Venäjän neuvostotasavallan ministerineuvoston puheenjohtajaksi eli pääministeriksi kesäkuussa 1990. Kun Neuvostoliiton pääministeri Valentin Pavlov ja hänen hallituksensa erotettiin elokuun 1991 vallankaappausyrityksen jälkeen, perustettiin tilapäiseksi hallitukseksi ”Neuvostoliiton kansantalouden operatiivisen hallinnon komitea”, jota 24. elokuuta – 19. joulukuuta 1991 johtanut Silajev oli käytännössä pääministeri. Hän jatkoi samanaikaisesti Venäjän neuvostotasavallan pääministerinä 26. syyskuuta saakka, jolloin Venäjän presidentti Boris Jeltsin pakotti hänet siirtymään uuden tasavaltojen välisen talouskomitean puheenjohtajaksi. Silajev oli 14. marraskuuta – 26. joulukuuta 1991 myös viimeksi mainittua komiteaa seuranneen ”valtioiden välisen taloudellisen komitean” puheenjohtaja ja siten itsenäistyneiden neuvostotasavaltojen muodostaman lyhytikäisen talousyhteisön pääministeri.

Silajev oli vuosina 1991–1994 Venäjän lähettiläänä Euroopan yhteisössä Brysselissä. Hän liittyi vuonna 1995 Kedr-ympäristöpuolueeseen. Silajev pyrki Venäjän duumaan vuosien 1995, 1998 ja 2007 vaaleissa, viimeksi Venäjän agraaripuolueen ehdokkaana, mutta ei tullut valituksi. Vuodesta 2008 hän kuului Yhtenäinen Venäjä -puolueeseen. Hän kuoli 92-vuotiaana 8. helmikuuta 2023.

Silajev sai sosialistisen työn sankarin arvonimen vuonna 1975 ja Leninin kunniamerkin kahdesti (1971 ja 1975).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Герой: Силаев Иван Степанович  Yhtenäinen Venäjä -puolueen sivu
LGP-30

**LGP-30** oli Librascopen valmistama tietokone, joka perustui Stan Frankelin suunnitteluun.

Frankel menetti turvaluokituksensa 1950-luvulla ja siirtyi opettamaan Kaliforniaan. Caltechissa hän suunnitteli MINAC-tietokoneen, jonka Librascope lisensoi Caltechilta ja palkkasi Frankelin muutamaan sen kaupalliseksi tuotteeksi. Tietokone julkaistiin vuonna 1956. LGP-30 oli kompakti "henkilökohtaisena tietokoneena" käytettävä eli yksi operaattori kerrallaan.

Tietokoneessa oli  31-bittistä muistia. Tietokone käytti binäärijärjestelmää. Tietokone käytti magneettista rumpua sekä elektroniputkia. Tietokoneeseen kytkettiin Friden Flexowriter kirjoituskone, joka toimi syöttö- ja tulostuslaitteena.

Tietokone maksoi noin  &ndash; . Tietokonetta valmistettiin noin 450 kappaletta Yhdysvalloissa ja 45 kappaletta lisenssillä Euroopassa (Schoppe & Faeser, nimellä Eurocomp).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Dokumentaatiota Bitsavers.orgissa 
* LGP - 30 Programming Manual
Harry Castrén

**Harry Kaarlo Adolf Castrén** (12. maaliskuuta 1891 Helsinki – 4. elokuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen  lääkäri ja professori.

## Henkilöhistoria
Castrénin vanhemmat olivat Suomen pääministerinä toiminut poliitikko, talousmies Kaarlo Castrén ja Elin Rosina Tamelander ja puoliso vuodesta 1921 Aili Margareta Könönen. Castrén tuli ylioppilaaksi 1909 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1917, lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1923. Castrén oli Helsingin yliopiston patologisanatomisen laitoksen amanuenssi 1917, assistentti 1918–1925, patologisen anatomian dosentti ja vt. professori 1925 ja vakinainen professori vuodesta 1926. Hän oli myös Helsingin yleisen sairaalan neuropatologisen osaston ylilääkäri vuodesta 1937 ja yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan varadekaani 1930–1936 ja dekaani 1936–1939. Castrén oli Suomen Syöpäyhdistyksen perustajia 1936 ja toimi yhdistyksen puheenjohtajana. Vuonna 1942 hänestä tuli puolustusvoimien patologi, mutta hän ei virkaa ehtinyt juurikaan hoitaa ennen kuolemaansa saman vuoden kesällä. Sotilasarvoltaan Castrén oli lääkintämajuri.

## Julkaisuja
* *Studien über die Struktur der Fibroblasten, Epithelioidzellen und Riesenzellen des tuberkulösen Gewebes beim Menschen*, 1923 (väitöskirja)
* *Ueber die Struktur der Zellen der Bindegewebsgeschwülste beim Menschen*, 1926

## Lähteet
Ilkka Aaltonen

**Ilkka Tapani Aaltonen** (s. 22. maaliskuuta 1957 Turku) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan Hummeripojat-nimisen viisihenkisen kvartetin perustajana sekä teekkarilauluperinteen ylläpitäjänä ja uudistajana. Hän on toiminut myös muun muassa kuoronjohtajana, säveltäjänä, sanoittajana ja laulukirjojen tekijänä. Hänen ensimmäinen sävellyksensä oli Teknillisen korkeakoulun Sähköinsinöörikillalle sävelletty ”SIK-hymni” (1981), jonka kantaesityksen jälkeen seuraavassa kokouksessa kilta päätti, että jatkossa jokaisen sähköfuksin on osattava kappale ulkoa ennen teekkarilakin saamista vappuna. Aaltosen säveltämä ja sanoittama kappale ”Maailma jääkukkien takana” esitettiin Kauppakorkeakoulun Ylioppilaskunnan Laulajien (KYL) joulukonserteissa viimeisenä kappaleena koko sen ajan, jolloin Matti Apajalahti johti kuoroa. ”Maailma jääkukkien takana” on lisäksi KYL:n vuonna 2001 ilmestyneen albumin nimikkokappale ja viimeinen raita. Tasavallan presidentti Alexander Stubb myönsi 19.4.2024 Aaltoselle director musices -arvonimen.

Vuonna 2007 Aaltonen pääsi Guinnessin ennätysten kirjaan osaamalla soittaa side silmillä 3&nbsp;333 kappaletta pianolla, haitarilla ja kitaralla.

Muusikon lisäksi Ilkka Aaltonen on toiminut myös sarjakuvapiirtäjänä ja näytelmäkirjailijana. Hänen tunnetuimpia sarjakuviaan ovat Kirkkonummen Sanomissa ilmestynyt *Porkkalan junassa* sekä helmikuun 2017 ajan Ilta-Sanomissa ilmestynyt *Teisti & tokko*. Molemmissa toisena piirtäjänä on ollut Heli Naskali. Näytelmäkirjailijana hän on Ilkka Pollarin kanssa kirjoittanut näytelmät *Pirtukuningas ja orpopoika*, *Kultainen ankka* sekä *Taicawarvas*, joista viimeksi mainittu syntyi Espoon kaupungin 550-vuotisjuhlavuoden kunniaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kotisivut
* Hummeripojat-yhtyeen kotisivut
* Kuusi kuvaa Ilkka Aaltosen elämästä, 18.11.2017 Yle Areena
Olli Haapakangas

**Olli Haapakangas** (s. 1978 Raahe) on suomalainen toimittaja ja juontaja. Hän on syntynyt Raahessa ja valmistunut Vaasan yliopistosta ekonomiksi. Hän teki toistakymmentä vuotta laskentaekonomin töitä, kunnes lähti opiskelemaan 35-vuotiaana radioalaa Helsinkiin kansanopistoon. Hän pääsi opintoharjoittelun kautta töihin Yleisradioon. Hän on tullut tunnetuksi mm. YLE Radio Suomen Yöradion, Kansanradion ja Puhelinlangat laulaa -ohjelman juontajana.

## Lähteet
Audiovisual Producers Finland – APFI ry

**Audiovisual Producers Finland – APFI ry** on vuonna 2018 perustettu audiovisuaalisen alan yhdistys. Sen perustivat neljä audiovisuaalisen alan tuottajien edunvalvonta- ja tekijänoikeusyhdistystä: SATU ry, Elokuvatuottajat ry (aikaisemmin Suomen elokuvatuottajien keskusliitto ry), Audiovisual Finland ry (aikaisemmin Favex ry) sekä Tuotos ry. Perustajayhdistysten toiminnot siirtyivät uuteen yhdistykseen.

APFI:n tehtäviin kuuluu suomalaisen audiovisuaalisen sisältötuotantoalan tuottajien edunvalvonta, kansainvälistymisen edistäminen, tekijänoikeuksien kollektiivinen hallinnointi sekä alan tapahtumien ja kilpailujen järjestäminen. Yhdistys jakaa vuoden elokuvatuottaja -palkinnon.

APFI:n toiminnanjohtaja on Laura Kuulasmaa. Hallituksen puheenjohtajana toimii vuonna 2025 Roope Lehtinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* APFI ry:n verkkosivut
Hycean-planeetta

**Hycean-planeetta** on kokonaan valtameren peittämä planeetta, jolla on vetypitoinen kaasukehä.  

Näistä planeetoista monet ovat Maata kuumempia ja suurempia. Hycean-planeettojen merissä voi olla samanlaista mikrobielämää kuin Maan ääriolosuhteissa, muun muassa kuumissa lähteissä. Hycean-planeetan nimi tulee sanoista *hydrogen* ja *ocean*, vety ja valtameri.Hycean-planeetat ovat yleensä mini-Neptunuksia ja supermaapalloja. Ilmakehän lämpötila voi olla 200 °C.  Hycean-planeetta voi olla säteeltään 2,3–2,6 Maan sädettä ja massaltaan 5–10 Maan massaa.

Hycean-planeettojen elinkelpoinen vyöhyke on paljon leveämpi kuin maankaltaisten planeettojen.. Hycean-planeettojen elinkelpoisen vyöhykkeen sisimmällä reunalla elämä on mahdollista vain vuorovesilukkiutuneen planeetan pimeällä puolella.

## Lähteet
Cancúnin kansainvälinen lentoasema

**Cancúnin kansainvälinen lentoasema** (; ) on kansainvälinen lentoasema Cancúnissa Quintana Roon osavaltiossa Meksikossa. Se on Meksikon toiseksi vilkkain ja Etelä-Amerikan kolmanneksi vilkkain lentoasema matkustajamäärän perusteella vuonna 2020. Lentoaseman läpi kävi 12&nbsp;259&nbsp;148 matkustajaa sinä vuonna. Lentoasema koostuu neljästä terminaalista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Epson QX-10

**Epson QX-10** on Epsonin valmistama mikrotietokone, joka julkaistiin vuonna 1983. 

Tietokonetta on sanottu askeleeksi käyttäjäystävällisempiin mikrotietokoneisiin. Tietokoneessa oli HASCI-näppäimistö.
*[[Byte (lehti)|Byte]]*-lehden mukaan se ei ollut teknisesti mullistava, mutta oli askel parempilaatuisiin tuotteisiin.

## Ohjelmisto
Kirjailija Jerry Pournelle kirjoitti *Byte*-lehdessä tietokoneelle saatavasta Valdocs-ohjelmistosta: ohjelma oli tekstinkäsittelyohjelma, joka oli hyvin helppo oppia ja jossa oli paljon ominaisuuksia kuten laskinohjelma, mutta joka oli hidas. Pournellen mukaan ohjelmisto oli liikaa tietokoneen Z80-suorittimelle.

## Tekniset tiedot
Tietokone käyttää CP/M- tai TPM-III-käyttöjärjestelmää ja siinä on Zilog Z80-mikroprosessori. Tietokoneessa on 256 kilotavua RAM-muistia ja NEC:n valmistama grafiikkapiiri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Epson QX-10 Operations Manual (PDF) 
* Dokumentaatiota Bitsavers.orgissa
Putkilokasvien nimistötoimikunta

**Putkilokasvien nimistötoimikunta** on Suomen Biologian Seura Vanamon piirissä toimiva ryhmä kasvitieteen asiantuntijoita.  Vanamo-seura paneutuu alkuperäisen tehtävänsä mukaisesti myös eliöiden suomenkielisiin nimiin.

Nimistötoimikunnan jäsenet vuonna 2015: Arto Kurtto (pj), Pentti Alanko, Leo Junikka ja Henry Väre Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvitieteen yksiköstä sekä Markku A. Huttunen Joensuussa toimivasta Luonnontieteellisen keskusmuseon ja Itä-Suomen yliopiston digitointikeskus Digitariumista. Aikaisemmin puheenjohtajajana on toiminut Jaakko Jalas, joka on kasvitieteen professori.

Putkilokasvitoimikunta on tuottanut muun muassa *Kasvien maailma* -kirjasarjan ja *[[Retkeilykasvio]]n* suomenkieliset nimistöt. Lisäksi se on paneutunut Välimeren alueen, Kanarian, Azorien, Tasmanian ja CITES-sopimuksen kasvien nimiin sekä Suomen viljely- ja luonnonkasvien nimiin. Luonnonkasviemme osalta ovat työllistäneet rotujen nimeäminen ja lajinimien tarkentaminen, joka on yhä tarpeellisempaa ulkomaisten tai Suomessa vain satunnaisina tavattujen lähilajien nimeämisen johdannaisena. Myös ns. kriittisten sukujen – kuten voikukat ja keltanot – suomeksi nimeämiseen on pyynnöistä syvennytty.

Sittemmin toimikunnan tuottamat suomalaisten kasvinimien taulukot on muokattu Aalto-yliopiston Semanttisen laskennan tutkimusryhmässä (SeCo) ontologiamuotoon ja julkaistu Kassuontologiana. Kassu on nähtävissä myös Kansalliskirjaston Finto-palvelussa. Kassussa ei ole esimerkiksi pääosaa Puutarhaliiton oman toimikunnan viljelykasvien nimistöstä.

Nimeämisiä tehdään tarpeen mukaan. Kaikkia maailman putkilokasveja ei ole tarkoitus urakoida suomeksi. Uusia suomalaisia nimiä haluavan täytyykin perustella pyyntönsä ja mieluusti myös antaa omia ehdotuksiaan nimiksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Siipikävely

**Siipikävely** (engl. *wing walking*) on kävelemistä kaksitasoisen lentokoneen siivellä koneen ollessa ilmassa.

Siipikävelijöitä esiintyi paljon lentonäytöksissä etenkin 1920-luvulla. Heistä varhaisimpia ja kaikkein tunnetuin oli Ormer Locklear. Hän liittyi Yhdysvaltain armeijan ilmavoimiin vuonna 1917 ja alkoi kävellä koneidensa siivillä korjatakseen niitä lennossa. Locklearin esimiehet rohkaisivat miehen toimintaa, sillä se sai muut lentäjät luottamaan koneidensa turvallisuuteen. Armeijan jälkeen Locklear ryhtyi esiintymään lentonäytöksissä ja kehitti monia uusia siipikävelytekniikoita, joista tuli alan perustemppuja. Hän muun muassa seisoi siivellä käsillään sekä roikkui siivestä. Locklearin jälkeen muut siipikävelijät kehittivät tekniikoita edelleen. Myös myöhemmin kuuluisaksi noussut lentäjä Charles Lindbergh oli lentouransa alussa siipikävelijä.

Siipikävelijöiden temppuja jouduttiin rajoittamaan Yhdysvalloissa sen jälkeen, kun moni oli kuollut uhkarohkeita temppuja yrittäessään, mukaan lukien Locklear. Vuonna 1936 siipikävely kiellettiin Yhdysvalloissa kokonaan alle 457 metrissä. Tämä oli myrkkyä lajille, sillä yleisö ei nähnyt liian korkealla yläilmoissa tehtyjä temppuja. Esiintyjien laskuvarjopakon myötä laji menetti myös vaarallisuutensa, joka oli kiehtonut yleisöä.

Rajoituksista huolimatta siipikävelynäytöksiä järjestetään kuitenkin Yhdysvalloissa ja muualla maailmassa edelleen, ja esimerkiksi vuonna 2006 maailmassa järjestettiin yhteensä 269 näytöstä.

## Lähteet
Vladimir Ivaško

**Vladimir Antonovitš Ivaško** (, ; 28. lokakuuta 1932 Pultava, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 13. marraskuuta 1994 Moskova, Venäjä) oli ukrainalaissyntyinen neuvostoliittolainen poliitikko. Hän oli Ukrainan kommunistisen puolueen ensimmäinen sihteeri vuosina 1989–1990 sekä Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (NKP) apulaispääsihteeri vuosina 1990–1991 ja viimeinen pääsihteeri muutaman päivän ajan elokuussa 1991.

## Elämä
Ivaško valmistui kaivosinsinööriksi Harkovan kaivosinstituutista vuonna 1956 ja työskenteli vuodesta 1957 korkeakouluopettajana Harkovassa. Hän liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen (NKP) vuonna 1960 ja suoritti taloustieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1969. Ivaško oli vuodesta 1973 Ukrainan kommunistisen puolueen (UKP) Harkovan alueen komitean tiede- ja opetusosaston johtaja ja vuodesta 1978 koko aluekomitean johtaja. Hänestä tuli vuonna 1986 UKP:n keskuskomitean sihteeristön jäsen ja politbyroon ehdokasjäsen. Vuosina 1987–1988 hän oli Dnipropetrovskin alueen puoluekomitean johtaja. Tammikuussa 1988 hänet valittiin UKP:n politbyroon täysjäseneksi. Hänet nimitettiin joulukuussa 1988 puolueen toiseksi sihteeriksi ja syyskuussa 1989 Volodymyr Štšerbytskyin tilalle ensimmäiseksi sihteeriksi eli Ukrainan puoluejohtajaksi.

Ivaško valittiin NKP:n keskuskomitean ehdokasjäseneksi vuonna 1986 ja täysjäseneksi huhtikuussa 1989 sekä NKP:n politbyroon täysjäseneksi joulukuussa 1989. Hänet valittiin myös Neuvostoliiton kansanedustajien kongressiin ja korkeimpaan neuvostoon vuonna 1989. Kesä–heinäkuussa 1990 hän oli muiden tehtäviensä ohella kuukauden ajan Ukrainan korkeimman neuvoston puhemiehenä eli Ukrainan nimellisenä valtionpäämiehenä. Ivaško erosi tehtävistään Ukrainassa, kun Neuvostoliiton puoluejohtaja Mihail Gorbatšov pyysi häntä yllättäen uuteen NKP:n apulaispääsihteerin virkaan. Ivaško päihitti NKP:n 28. puoluekokouksen suorittamassa vaalissa vastaehdokkaansa Jegor Ligatšovin äänin 3109–776 ja aloitti apulaispääsihteerinä 11. heinäkuuta 1990.

Elokuun 1991 vallankaappausyrityksen aikana Ivaško yritti toimia syrjäytetyn Gorbatšovin ja vallankaappaajien muodostaman poikkeustilakomitean välissä asettumatta selkeästi kummankaan puolelle. Kaappauksen jälkeen Gorbatšov erosi NKP:n pääsihteerin tehtävästä 24. elokuuta, joten Ivaško toimi virkaa tehneenä pääsihteerinä viiden päivän ajan, kunnes koko puolueen toiminta lakkautettiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Benjamin Frosterus (1792–1856)

**Benjamin Frosterus** (28. huhtikuuta 1792 Pudasjärvi – 19. heinäkuuta 1856 Mustasaari) oli suomalainen pappi ja professori.

Frosteruksen vanhemmat olivat kirkkoherra Johan Frosterus ja Maria Westzynthius ja puolisot vuodesta 1825 Vilhelmina Sofia af Gadolin (k. 1845), professori Gustaf Gadolinin tytär, ja vuodesta 1846 Sofia Augusta Nordling (k. 1896). Frosterus oli ylioppilas Turussa 1810, filosofian maisteri 1819 ja teologian kandidaatti 1823. Papiksi hänet vihittiin 1824 ja teologian tohtoriksi hän väitteli 1840. Frosterus oli Keisarillisen Aleksanterin-yliopiston teologian dosentti 1821, teologian apulainen 1824, vt. ensimmäinen teologian professori 1826–1827 ja 1828–1829 sekä vakinainen kirkkohistorian professori 1829–1838 ja samalla teologisen seminaarin johtaja 1833. Rovastin arvon Frosterus sai 1826. Hän oli palkkapitäjänsä Piikkiön kirkkoherra 1824, Inkoon 1831 ja sitten Vaasan ja Mustasaaren kirkkoherra vuodesta 1837, astuen virkaan 1838. Vaasan koulun tarkastajana Frosterus toimi 1838 ja lukion 1844–1846. 

Ylitarkastaja, professori Gustaf Frosterus (1826–1901) oli Benjamin Frosteruksen poika ensimmäisestä avioliitosta. Frosteruksen velipuoli oli  puolestaan Kuopion piispa Robert Frosterus (1795–1884). 

## Lähteet