open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Matti Silmu

**Matti Tapani Silmu** (13. joulukuuta 1978 – 27. helmikuuta 2021) oli Yölintu-yhtyeen perustajajäsen. Hän oli yhtyeen pitkäaikainen kitaristi, ja keikkaili yhtyeen kanssa 25 vuoden ajan. Keväällä 2017 Silmun, ja hänen veljensä Simo Silmun tiet erosivat ja veljesten velkariidat etenivät aikoinaan oikeuteen asti. Silmu oli naimisissa Salla Silmun kanssa. Silmu aloitti soolouran, jolla hän julkaisi kaksi singleä, ”Itkuja itkemättä” vuonna 2017 ja ”Pikkupoika” alkuvuodesta 2018. Silmu kuoli 42-vuotiaana kotonaan ja hänet on haudattu Vihdin Irjalaan.

## Lähteet
Francisco Flores Pérez

**Francisco Flores Pérez**  (17. lokakuuta 1959 – 30. tammikuuta 2016) oli elsalvadorilainen poliitikko. Hän toimi El Salvadorin presidenttinä vuosina 1999–2004 ja hän edusti konservatiivista Arenaa. Ennen presidenttiyttä hän toimi kansanedustajana El Salvadorin parlamentissa (esp. *Asamblea Legislativa de El Salvador*), jonka puhemiehenä (esp. *Presidente de la Asamblea Legislativa de El Salvador*) hän toimi vuosina 1997-1998. 

Hänen presidenttikaudelleen oli ominaista läheiset suhteet Yhdysvaltoihin, mukaan lukien Yhdysvaltain dollarin käyttöönotto maan virallisena rahayksikkönä. Presidenttikautensa päätyttyä hän pyrki epäonnistuneesti Amerikan valtioiden järjestön pääsihteeriksi. Presidenttikautensa jälkeen hän oli tutkinnan alla korruptiosyytöksistä.

Hän kuoli aivoverenvuotoon 56-vuotiaana. 

## Lähteet
Tuudur Vettik

**Tuudur Vettik** (4. tammikuuta 1898 Uniküla, Virumaa – 20. toukokuuta 1982 Tallinna) oli virolainen säveltäjä, musiikkipedagogi, kuoronjohtaja ja musiikintutkija.

Vettik opiskeli opettajainseminaarissa Tartossa vuosina 1914–1918 ja jatkoi vuonna 1919 opiskelua Tarton musiikkikorkeakoulussa. Ensin hän sai viulunsoiton opetusta Eddy Bullerianilta ja Alfred Papmehliltä. Vuonna 1926 hän valmistui opiskeltuaan musiikkipedagogiikkaa August Topmanin ja Juhan Aavikin johdolla. Hän sai myös sävellystunteja Artur Kappilta ja kehitti taitojaan yksityisesti Mart Saarin johdolla. Vettik työskenteli vuosina 1919–1940 musiikinopettajana Tallinnan Jakob Westholm -lukiossa, Tallinnan opettajainseminaarissa ja Tallinnan pedagogisessa instituutissa. Vuonna 1940 hän aloitti työskentelyn kuoronjohdon luennoitsijana Tallinnan valtionkonservatoriossa. Vuonna 1950 Vettik joutui pidätetyksi, ja hänet vapautettiin eri vankileireillä ajan viettämisen jälkeen vuonna 1956. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1968. Vuonna 1956 hän jatkoi työskentelyään Tallinnan valtionkonservatoriossa. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Udo Kasemets, Ants Kiilaspea, Roman Toi, Arno Kallikorm, Voldemar Rumessen, Roland Laasmäe, Ants Üleoja ja Uno Taremaa.

Vettik perusti Gustav Ernesaksin ja Jüri Varisten kanssa kuoronjohtajasukupolven Virossa. Hän oli monesti johtamassa Tallinnan laulujuhlilla. Hän johti monia kuoroja ja lisäksi julkaisi musiikkikirjoja sekä kuului *[[Muusikaleht]]*-julkaisun toimituskuntaan. Hän oli Viron säveltäjäliiton jäsen vuosina 1944–1950 ja jälleen vuodesta 1956. Vettikin sävellystuotannon ytimessä ovatkin kuoroteokset ja yksinlaulut. Hän sanoitti itse osan teoksistaan. Sanoituksinaan hän käytti lisäksi muiden muassa Kersti Merilaasin, Markus Univerin, Ernst Ennon, Villem Ridalan, Juhan Smuulin, Anna Haavan ja Julius Oengon tekstejä. Monet Vettikin kuorolaulut tulivat palkituiksi kuorosävellyskilpailuissa. Vettik sai Viron sosialistisen neuvostotasavallan kansantaiteilijan arvonimen vuonna 1980.

## Lähteet
Agentti Sumo

**Agentti Sumo** on rap-artisti Ezkimon 1. toukokuuta 2020 julkaistu postuumialbumi. Levyn on tuottanut kokonaan Ezkimon pikkuveli Juan Muteniac. Albumilla vierailevat Anssi Kela, Paleface, Brädi, Joniveli sekä Skandaali.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Efraim Kilpinen

**Efraim Kilpinen**, sukunimi aik. *Ahlholm* (13. joulukuuta 1862 Kalajoki – 9. joulukuuta 1951 Kalajoki) oli suomalainen puuseppä ja kanteleenrakentaja.

Efraim Kilpisen vanhemmat olivat merimies Johan Ahlholm (alkuaan Lepistö) ja Johanna Pokela. Hän kävi Oulussa puuseppäkoulun 1881–1885 ja suomensi sen jälkeen ruotsalaisen sukunimensä suomalaisuusmies Wolmar Kilpisen mukaan.

Kilpinen tunnettiin aluksi lähinnä puuseppänä ja suksimestarina; hän sai useita palkintojaan valmistamistaan suksista. Haapavedellä Suomen Talousseuran veisto-opettajana toiminut Kilpinen tutustui siellä kanteleensoittaja Pasi Jääskeläiseen ja hänen kanteleenrakentajan uransa sai alkunsa kun Jääskeläinen pyysi häntä korjaamaan omaa kanneltaan ja sitten rakentamaan uusia kanteleita Jääskeläisen käyttöön. Uusien kanteleiden rakentaminen alkoi suuremmassa mittakaavassa kun Kilpinen muutti takaisin Kalajoelle. Pasi Jääskeläinen suositteli Kilpistä helsinkiläiselle Fazerin musiikkiliikkeelle ja liike alkoi tilata runsaasti kanteleita Kilpisen kanteleverstaalta. Myös yksityiset tilasivat Kilpisen kaunissointisia kanteleita ja useat kanteletaiteilijat käyttivät niitä. Kilpinen teki yhdessä poikiensa Matin ja Oskarin rakenteellisia parannuksia kanteleisiin ja he saivat useita palkintoja rakentamistaan kanteleista. Kanteleiden tilauksia tehtiin Kilpiseltä eniten 1920- ja 1930-luvuilla. Kaikkiaan Kilpiset rakensivat yli 4&nbsp;000 kannelta ja kanteleita vietiin myös Pohjoismaihin ja Saksaan sekä amerikansuomalaisille. Kilpinen rakensi myös kitaroita ja mandoliineja. Efraim Kilpiselle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkki.

Myös Efraim Kilpisen poika ja työn jatkaja Oskari Kilpinen (1895–1980) oli tunnettu kanteleenrakentaja. Oskari Kilpinen sai 1969 Kalevala-seuran tunnustuspalkinnon ja kunniakirjan kanteleiden kehitystyöstä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kanteleita karttuu Kalajoelta. Kantelemestari Kilpinen kertoo kanteleista - ja vähän muustakin, Seura, 17.06.1936, nro 25, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Efraim Kilpinen. Pohjoispohjalaisia elämäkertoja. Digi - Yleisten kirjastojen digitoimaa aineistoa
Karoliina Tuominen

**Karoliina Tuominen** (s. 29. heinäkuuta 1994) on suomalainen radiojuontaja ja mediapersoona. Tuominen on valmistunut ensihoitajaksi. Hän on kotoisin Savonlinnasta.

Tuominen on tullut tunnetuksi sosiaalisessa mediassa julkaisemistaan huumorivideoista ja julkkisten kuvien parodioinnista. Huhtikuussa 2022 Tuomisella oli Instagramissa yli 90&nbsp;000 seuraajaa.

Tuominen toimi juontajana Loopin Aamussa yhdessä Jussi Ridanpään kanssa. Tuominen ilmoitti kesäkuussa 2021 aloittavansa Radio Suomipopin iltajuontajana. Marraskuun 2021 lopussa hän aloitti HitMix-radiokanavan aamuohjelman *HitMixin Heräämö* juontamisen juontajakollegansa Jussi Ridanpään kanssa. Syyskuun 2024 alussa Tuominen aloitti Loopin aamuradion juontamisen Mia ”Millu” Haatajan kanssa.

Tuominen oli mukana ''Selviytyjät Suomi'' -ohjelman viidennellä kaudella. Ohjelma kuvattiin kesällä 2020 koronarajoitusten takia Haaparannan saaristossa. Hän oli toisen kerran samassa ohjelmassa sen seitsemännellä tuotantokaudella Malesiassa. Tuominen juonsi yhdessä kilpakumppaninsa Niko Saarisen kanssa Suplassa julkaistavaa *Selviytyjät-podcastia*, jossa he kertasivat *Selviytyjät Suomi* -ohjelman tapahtumia ja kertoivat asioita kulissien takaa.

## Lähteet
Elmer A. Forsberg

**Hjalmar (Elmer) Alexander Forsberg** (16. heinäkuuta 1883 Ykspihlaja, Kokkola – 4. elokuuta 1950 Chicago) oli amerikansuomalainen taidemaalari ja Chicagon taideinstituutin (Art Institute of Chicago) professori.

Elmer Forsbergin vanhemmat olivat kauppias Adolf Alexander Forsberg ja Signe Katherine Bonde. Hän muutti perheensä mukana Yhdysvaltoihin 1891 ja he asettuivat asumaan Chicagoon. Forsberg opiskeli Chicagon taideinstituutissa 1904–1908 ja hän toimi sitten opettajana ja luennoitsijana taideinstituutissa 1906–1950. Vuonna 1927 hänet nimitettiin professoriksi ja vuodesta 1930 alkaen Forsberg johti taideinstituutin piirustus-, maalaus- ja kuvitusosastoa. Forsbergin oppilaita olivat muun muassa Grant Wood ja Dean Cornwell. Hän teki yhteistyötä myös arkkitehti Frank Lloyd Wrightin ja Walt Disneyn kanssa. 

Forsberg vieraili useaan otteeseen Suomessa vuosina 1911–1925 ja hänen tuttavapiiriinsä kuuluivat  Jean Sibelius, Akseli Gallen-Kallela, Pekka Halonen, Albert Edelfelt ja Eliel Saarinen. Forsberg sai vuonna 1923 Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan komentajamerkin toisena amerikkalaisena. Hän oli Suomen kunniakonsulina Chicagossa vuosina 1924–1940. 

Forsberg avusti pääkonsuli Akseli Rauanheimoa tämän toimiessa Suomen itsenäisyyden tunnustamisen hyväksi, antoi Yhdysvaltain kongressin ulkoasiainvaliokunnalle lausunnon Ahvenanmaan kysymyksessä Suomen hyväksi sekä auttoi jauhojen lähetystä Suomeen vuonna 1918. Forsberg oli Yhdysvaltain suuren sotalainakomitean suomalaisen osaston puheenjohtajana ja vuoden 1933 Chicagon maailmannäyttelyn suomalaisen päivän komitean puheenjohtajana. 

Elmer Forsberg oli naimisissa vuodesta 1915 suomalaisen Anna Olivia Sandquistin (k. 1951) kanssa. Heillä oli kaksi lasta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Smithsonian : Archives of American Art : Art Institute of Chicago, Ryerson and Burnham Libraries : Elmer A. Forsberg collection
Sleesian alanko

**Sleesian alanko** () on fysikaalis-maantieteellinen makroalue ja Keski-Puolan alangon lounainen osa. Se sijaitsee pääosin Puolassa, mutta osa siitä ulottuu myös Tšekin puolelle. Alangon pinta-ala on yhteensä noin 12&nbsp;700 neliökilometriä. Se päättyy lounaassa Itäisiin Sudeetteihin ja Sudeettien aluskukkuloihin, kaakossa Sleesian-Krakówin ylänköön, pohjoisessa Trebnican penkereeseen ja luoteessa Etelä-Ison-Puolan alankoon.

Alueen ilmasto on Puolan lämpimimpiä: sille on ominaista lyhyet talvet, varhaiset keväät ja kuivat, lämpimät kesät. Alangon läpi virtaa Oderjoki, jonka laakson ympärille alanko sijoittuu. Sen Sleesian alangon alueella virtaavat sivujoet ovat Kłodnica, Mała Panew, Stobrawa, Widawa, Osobłoga, Nysa Kłodzka, Oława, Slęża, Bystrzyca ja Kaczawa. Alangon korkeus merenpinnasta vaihtelee Oderin laaksossa 90 metristä 180 metriin, Sudeettien suunnassa taas 150 metristä 200 metriin. Maanviljelylle suotuisten olosuhteiden vuoksi alueen metsät muutettiin suurilta osin peltomaaksi jo varhaiskeskiajalla, mutta Oderin ja sen sivujokien ympäristössä on säilynyt joitakin isompia metsiä.

Sleesian alanko jakautuu seuraaviin yhdeksään mesoalueeseen: Rościsławicen kukkulat (), Wrocławin tasanko (*Równina Wrocławska*), Wrocławin jäätikköjokilaakso (*Pradolina Wrocławska*), Nysa Kłodzkan jokilaakso (*Dolina Nysy Kłodzkiej*), Niemodlinin tasanko (*Równina Niemodlińska*), Oleśnican tasanko (*Równina Oleśnicka*), Opolen tasanko (*Równina Opolska*), Głubczycen ylätasanko (*Płaskowyż Głubczycki*) ja Racibórzin laakso (*Kotlina Raciborska*).

## Lähteet
Samba Lamine Traoré

**Samba Lamine Traoré** (1931 Ségou – 29. joulukuuta 2003) oli malilainen opettaja, hallintovirkailija ja poliitikko.

Opettajaksi valmistunut Traoré työskenteli vuodesta 1957 lähtien Guineassa, jossa hän teki poliittisen uran Guinean demokraattisessa puolueessa. Hän toimi muun muassa hallituksen edustajana Frian alumiinitehtaalla, Dalaban kuvernöörinä ja kansanedustajana. Traoré palasi vuonna 1961 Maliin, jossa hänet nimitettiin Office du Nigerin keinokasteluprojektin johtajaksi.

Vuoden 1968 vallankaappauksen aikana Traoré teki ainoan tunnetun yrityksen organisoida aseellista vastarintaa. Hänet pidätettiin, karkotettiin Kidaliin ja vapautettiin vasta vuonna 1978. Traoré on kirjoittanut kotikaupunkinsa Ségoun historiaa käsittelevän teoksen *La saga de la ville historique de Ségou* (2011). Hän osallistui kuolemaansa saakka Sudanin liiton toimintaan.

## Lähteet
Ruuhijärvi (Jämsä)

**Ruuhijärvi**  on Keski-Suomessa Jämsässä Tyryn lähellä sijaitseva järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kolmetoista kilometriä kaakkoon ja Tampereelta 92 kilometriä itäkoilliseen.

## Maantietoa
Ruuhijärvi on 720 metriä pitkä, 340 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 14,6 hehtaaria. Se sijaitsee Päijänteeseen työntyvän Jämsänniemen kaakkoisosassa. Metsämaa ja viljelysaukeat vaihtelevat Ruuhijärven rannoilla. Järven pohjoispuolella sijaitseva Ruuhivuori kohoaa 160 metriä merenpinnan yläpuolelle. Sen keskellä sijaitsee matala soistunut saari ja toinen pienempi saari sijaitsee etelärannan tuntumassa. Järven rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä ja lähialueen asutus on haja-asutusta.

## Vesistösuhteet
Ruuhijärvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Jämsänjoen alueella (14.51), jonka Nielevän valuma-alueeseen (14.519) se kuuluu. Nielevän valuma-alue kattaa Jämsänjoen alueen kaakkoisosan. Ympäristössä on lukuisia järviä: Vähä Ruuhijärvi koillisessa, Kaitajärvi etelässä ja Pirttijärvi lounaassa. Idässä on Päijänteen lähialueeseen kuuluva Sanasjärvi. Ruuhijärvi on kolmanneksi laajin Nielevän alueen yhdestätoista yli hehtaarin laajuisesta järvestä, ja se on valuma-alueensa eteläisiä järviä. Ruuhijärveen saapuu laskuoja etelästä ja siitä lähtee laskuoja länteen. Vähä Ruuhijärvi laskee Ruuhijärveen.

Ruuhijärvestä alkaa Koluoja, joka on sen laskuoja. Oja kasvaa matkallaan kohti luodetta ja sen nimi vaihtuu ensin Raiskinojaksi ja lopuksi Nieleväksi, ennen yhtymistään Jämsänjokeen. Järven vedenpinnan korkeus on 115,5 metriä mpy., jolloin laskujoen pudotukseksi saadaan 37 metriä.

## Lähteet
David Savolainen (valtiopäivämies)

**David Savolainen**  (24. kesäkuuta 1841 – 30. joulukuuta 1915 Maaninka) oli suomalainen maakauppias, maanviljelijä ja valtiopäivämies. 

Talollinen, kauppias David Savolainen Maaningalta oli  talonpoikaissäädyssä Kuopion tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1885, 1888 ja 1894.

## Lähteet
Pirttijärvi (Jämsä, Jämsänniemi)

**Pirttijärvi** on Jämsän kaakkoisosassa sijaitseva kahdentoista hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kaksitoista kilometriä kaakkoon ja Tampereelta 90 kilometriä itäkoilliseen.

## Maantiede
Pirttijärvi sijaitsee Päijänteeseen työntyvän Jämsänniemen kaakkoisosassa. Järven pituus on puoli kilometriä ja sen rannat ovat metsäisiä. Järven eteläpuolella sijaitseva Pirttivuori kohoaa yli 160 metriä merenpinnan yläpuolelle, luoteessa sijaitseva Soijonmäki kohoaa 180 metriä mpy. Myös pohjoisessa maasto kohoaa useita kymmeniä metrejä Pirttijärven korkeustason yläpuolelle. Lännessä ja idässä on alavampaa. Ympäristössä on lukuisia järviä: Ahvenrimmi eli Koivulanjärvi lounaassa, Ruuhijärvi koillisessa, Kaitajärvi idässä ja Pieni Kaitajärvi kaakossa. Etäisyys Pirttijärveltä Päijänteelle on kaksi kilometriä.

Pirttijärvi kuuluu Nielevän valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Nielevän valuma-alue kattaa Jämsänjoen alueen kaakkoisosan. Pirttijärvi on neljänneksi laajin Nielevän alueen yhdestätoista yli hehtaarin laajuisesta järvestä, Kaitajärven ohella se on valuma-alueen eteläisin vakavesi. Pirttijärveen saapuu laskuoja pohjoisesta ja siitä lähtee laskuoja kaakkoon.

Pirttijärvi on yleinen vakaveden nimi. Jämsässä on Jämsänniemen Pirttijärven lisäksi Eväjärven Pirttijärvi, Koskenpään Pirttijärvi ja Kavalan Pirttijärvi. Kuhmoisten ja Jämsän rajalla on Pirttijärvi–Riihijärvi.

## Lähteet
Petter Sihvonen

**Pietari Sihvonen**  (1830 – 30. tammikuuta 1901 Uukuniemi) oli suomalainen herastuomari, maanviljelijä ja valtiopäivämies. 

Talollinen Pietari Sihvonen Uukuniemeltä oli talonpoikaissäädyssä Sortavalan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867. Valtiopäivillä hän oli säädyn yksityisen valitusvaliokunnan jäsen. Sihvonen käytti valtiopäivillä vain yhden hyvin lyhyen puheenvuoron.

Sihvonen toimi kihlakunnanoikeuden lautamiehenä 28 vuotta ja samaan aikaan hoiti myös Uukunimen lainamakasiinia, josta toimesta hän erosi viisi vuotta ennen kuolemaansa. Hän toimi useissa kunnan luottamustehtävissä Uukuniemellä, jonkin aikaa myös kuntakokouksen puheenjohtajana. Sihvonen ei ollut saanut kouluopetusta. 

 
## Lähteet
Pekka Siira

**Pekka Siira** (19. joulukuuta 1853 Tyrnävä – 7. kesäkuuta 1922 Tyrnävä) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Pekka Siiran vanhemmat olivat Iisak ja Margareta Alasiira ja puoliso Anna Elisabet Matinolli. Siira oli talonpoikaissäädyssä Oulun tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Siira oli molemmilla valtiopäivillä lakivaliokunnan varajäsen ja jälkimmäisillä myös valitsijamiesten varamies. Hän kannatti eduskuntauudistusta sekä ajoi yleistä ja yhtäläistä valtiollista äänioikeutta kaikille suomalaisille. Hän allekirjoitti yhdessä muiden valtiopäivämiesten kanssa myös anomukset muun muassa kansanopistojen valtionavun korottamisesta sekä maamiestalvikoulujen avustamisesta valtiollisilla varoilla. Omana anomuksena hän esitti tutkimuksen toimittamisesta koskien rautatien rakentamista Oulujärveltä Ouluun tai Kempeleeseen. Siira kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Tyrnävän edustajana.

## Lähteet
Kaitajärvi (Jämsä, Jämsänniemi)

**Kaitajärvi** on Jämsän kaakkoisosassa sijaitseva yhdentoista hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kolmetoista kilometriä kaakkoon ja Tampereelta 91 kilometriä itäkoilliseen.

## Maantiede
Kaitajärven pituus lounaasta koilliseen on 700 metriä. Järvi sijaitsee Päijänteeseen työntyvän Jämsänniemen kaakkoisosassa. Rannat mutkittelevat loivasti ja niillä on jonkin verran asutusta ja peltotilkkuja. Järven eteläpuolella sijaitseva Kärmemäki kohoaa 150 metriä merenpinnan yläpuolelle. Ympäristössä on lukuisia järviä: Pirttijärvi lännessä, Ruuhijärvi pohjoisessa, Kuolemajärvi kaakossa ja vajaan hehtaarin laajuinen Pieni Kaitajärvi (115,7 metriä mpy) lounaassa. Etäisyys Kaitajärveltä Päijänteelle on kaksi kilometriä.

Kaitajärvi kuuluu Nielevän valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Nielevän valuma-alue kattaa Jämsänjoen alueen kaakkoisosan. Kaitajärvi on viidenneksi laajin Nielevän alueen yhdestätoista yli hehtaarin laajuisesta järvestä, Pirttijärven ohella se on valuma-alueen eteläisin vakavesi. Kaitajärveen saapuu laskuoja lounaasta ja siitä lähtee laskuoja pohjoiseen.

Myös Jämsän Rasissa on Kaitajärvi.

## Lähteet
Gustaf Adolf Silén

**Gustaf Adolf Silén**  (19. heinäkuuta 1839 Lammi – 1899) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 

Silénin vanhemmat olivat Gustaf ja Eva Sofia Silén ja puoliso Karolina Silén. Ratsutilallinen Silén oli kunnallismies ja talonpoikaissäädyssä Hollolan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872 ja 1882. Valtiopäivillä hän esiintyi vain vähän. 

## Lähteet
Gus Greensmith

**Gus Greensmith** (s. 26. joulukuuta 1996 Manchester, Englanti) on brittiläinen ralliautoilija.

Greensmithin perhe omistaa Englannissa Crown Oil Ltd -nimisen poltto- ja voiteluainealan yrityksen, joka myös toimii M-Sport WRT:n sponsorina.

## Ura
Greensmith on toiminut M-Sport Ford World Rally Teamin vakituisena tallikuljettajana kaudesta 2020 alkaen. Ensimmäisen rallinsa Greensmith ajoi etuvetoisella R2-luokan Ford Fiestalla vuonna 2014. Kaudella 2021 Greensmith toimii tallin ykköskuljettajana ja ainoana kuljettajana, jonka ohjelmaan on sisällytetty kauden kaikki MM-rallit.

Greensmithin paras tulos MM-sarjassa kauden 2022 loppuun mennessä on Safari-rallin neljäs sija vuodelta 2021.

Kauden 2022 jälkeen Greensmith ja M-Sport WRT eivät uusineet sopimusta. Kaudella 2023 Greensmith ajoi Škoda Fabia RS Rally2 -autolla Toksport-tallille WRC2-sarjan Meksikon osakilpailussa. Greensmith kilpaili kaudella WRC2-sarjan mestaruudesta. Hän keskeytti Suomen rallissa ja vaihteistovika haittasi Akropolis-rallissa. Keski-Euroopan rallissa sarjan mestaruuden voitti Andreas Mikkelsen, joka keräsi saman määrän pisteitä, mutta hänellä oli kaudelta kolme voittoa ja Greensmithillä oli kaksi.

Kaudella 2024 Greensmith jatkaa Toksport-tallissa ja kilpailee WRC2-sarjassa.

## Yksityiselämä
Greensmith kihlautui jyväskyläläisen lääkäriksi vuonna 2023 valmistuvan ja Suomea kenttäratsastuksessa edustaneen Jessica Malinin kanssa kesällä 2022.

## Tulokset

## Lähteet
Turkinjärvi (Jämsä)

**Turkinjärvi** on Keski-Suomessa Jämsässä Turkinkylän lähellä sijaitseva järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kahdeksan kilometriä kaakkoon ja Tampereelta 88 kilometriä itäkoilliseen.

## Maantietoa
Järvi on 380 metriä pitkä, 260 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 6,0 hehtaaria. Se sijaitsee Päijänteeseen työntyvän Jämsänniemen länsiosassa Turkinkylän maatalousmaisemassa. Luoteessa kohoaa Kirmavuori, jonka huippu on 150 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven lahti kääntyy vuorta vasten pohjoiseen kiertäen kaksi pienempää mäkeä. Turkinjärven eteläpuolella on niin ikään Turkinkylän maisemaan kuuluva Hanhijärvi, järvien välisellä noin sadan metrin levyisellä kannaksella kulkee maantie. Koillispuolella on Mutajärvi. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

## Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Jämsänjoen alueella (14.51), jonka Nielevän valuma-alueeseen (14.519) se kuuluu. Nielevän valuma-alue kattaa Jämsänjoen alueen kaakkoisosan. Turkinjärvi kuuluu Nielevän alueen läntisiin järviin. Jämsän reitin valuma-alueen ja Suur-Päijänteen alueen raja kulkee Turkinjärven ja Hanhijärven välistä. Kaikkien Jämsänniemen järvien vedet virtaavat lopulta Päijänteeseen.

Järven vedenpinnan korkeus on 93,9 metriä mpy., joka on kolme metriä ylempänä kuin Mutajärvi ja 0,2 metriä ylempänä kuin Hanhijärvi. Koska karttaan on piirretty vahva laskuoja Hanhijärveen päin, saattaa tieto Nielevään kuulumisesta olla vanhentunutta tietoa.

## Lähteet
Vähä Ruuhijärvi (Jämsä)

**Vähä Ruuhijärvi** on Jämsän kaakkoisosassa sijaitseva neljän hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kolmetoista kilometriä kaakkoon.

## Maantiede
Vähä Ruuhijärvi on saareton metsäjärvi, jonka pituus on 500 metriä ja leveys 100 metriä. Järvi sijaitsee Päijänteeseen työntyvän Jämsänniemen kaakkoisosassa. Maasto kohoaa järven itäpuolella yli 160 metriä merenpinnan yläpuolelle. Noin 400 metriä lounaaseen on isompi Ruuhijärvi, jonka korkeustaso on 16,4 metriä Vähä Ruuhijärveä alempana, järvien välissä virtaa laskuoja.

Vähä Ruuhijärvi kuuluu Nielevän valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Nielevän valuma-alue kattaa Jämsänjoen alueen kaakkoisosan.

## Lähteet
Juhana Sivenius-Sipilä

**Juhana Sivenius-Sipilä** (1823–1899) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Sivenius-Sipilä oli ratsutilalinen Hollolasta. Kunnallismies Sivenius-Sipilä oli talonpoikaissäädyssä Hollolan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1877–1878. Hän oli valtiopäivillä säädyn yksityisen valitusvaliokunnan jäsen ja teki anomuksen viinanpolttoveron korottamisesta.

## Lähteet
Juho Anton Särkilahti

**Juho Anton Särkilahti**, vuoteen 1906 **Sjöblom** (16. tammikuuta 1860 Uusikaupunki – 1. syyskuuta 1940 Taivassalo) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 

Särkilahden vanhemmat olivat kauppias Johan Sjöblom ja Saara Helena Forsman ja puolisot vuodesta 1896 Veera Vilhelmiina Kustaantytär (k. 1923) ja vuodesta 1929 Aliina Aleksandra Lehtovaara. Särkilahti tuli ylioppilaaksi Turussa ja ryhtyi maanviljelijäksi Taivassalossa 1886. Hän oli siellä myös säästöpankin esimies vuodesta 1897. Särkilahti edusti Vehmaan tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.

## Lähteet
Mutajärvi (Jämsä)

**Mutajärvi** on Jämsän kaakkoisosassa sijaitseva kolmen hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kahdeksan kilometriä kaakkoon.

## Maantiede
Mutajärvi on saareton järvi Turkinkylän kulttuurimaisemassa Päijänteeseen työntyvän Jämsänniemen länsiosassa. Mutajärven eteläpuoliset Turkinjärvi ja Hanhijärvi ovat kolmisen metriä Mutajärveä korkeammalla. Mutajärven pohjoisrannalta lähtee laskuoja pohjoiseen kohti Heinäjärveä, joka on runsaat kymmenen metriä Mutajärveä alempana. Mutajärven kaakkois- ja luoteispuolella on metsämaata, joka kohoaa 20–30 metriä Mutajärven pintaa korkeammalle.

Mutajärvi kuuluu Nielevän valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Nielevän valuma-alue kattaa Jämsänjoen alueen kaakkoisosan.

## Lähteet
Juho Sormunen

**Johan (John) Sormunen**  (8. tammikuuta 1843 Liperi – 2. tammikuuta 1903 Liperi)  oli suomalainen kauppias, maanviljelijä ja valtiopäivämies. 

Talollinen, kauppias Juho Sormunen Liperistä oli talonpoikaissäädyssä Liperin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1897. Hän oli laki- ja talousvaliokunnan varajäsen. 

Sormunen kävi 1860-luvun alkupuolella Joensuun ala-alkeiskoulua ja siirtyi kauppa-alalle, ensin kauppias Vänttiselle Varkauden tehtaalla. Sieltä hän tuli Liperiin värjäri Snellmanin kauppaliikkeen apulaiseksi. Päästyään Snellmanin vävyksi, Sormunen siirtyi liikkeen johtajaksi ja tuli Liperissä sijaitsevan Kalliolan maatilan omistajaksi, jossa hän toimi maanviljelijänä ja kauppiaana kuolemaansa asti. Sormusesta tuli Liperin tuolloin merkittävin liikemies ja hän sai aikaan höyrylaivan avustamaan tavaraliikennettä Liperin ja Pietarin välillä.   

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Juho Antinpoika Sormunen (1843-1903), GENihttps://www.geni.com/people/Juho-Sormunen/6000000072711362425
Luettelo Dallas Starsin kausista

Tämä on luettelo yhdysvaltalainen jääkiekkojoukkue Dallas Starsin kausista NHL-liigassa.

## Selitys

**O** = ottelut
**V** = voitot
**H** = häviöt
**T** = tasapelit

**JAH** = jatkoaikahäviöt
**P** = pisteet
**TM** = tehdyt maalit
**PM** = päästetyt maalit

 Stanley Cup -mestari
 Konferenssin mestari
 Divisioonan mestari
 President’s Trophy (koko liigan eniten pisteitä)

## Luettelo


## Lähteet
Roman Toi

**Roman Toi** (18. kesäkuuta 1916 Kõo – 7. toukokuuta 2018 Toronto) oli virolaissyntyinen säveltäjä, kuoronjohtaja ja urkuri. Hänellä oli Kanadan kansalaisuus vuodesta 1957.

Toi aloitti muodolliset musiikkiopintonsa Tallinnassa vuonna 1932. Vuosina 1942–1943 hän opiskeli Salzburgin Mozarteumissa Clemens Kraussin johdolla ja Sveitsin Montreux'ssa. Vuonna 1949 hän muutti Kanadaan – ensin Montrealiin, sitten vuonna 1951 Torontoon. Toi jatkoi opiskelua Kanadan korkeakouluissa. Hänestä tuli johtava hahmo virolaisemigranttien kuoroliikkeessä. Hän perusti 85-äänisen Estonia-kuoron vuonna 1976 ja matkusti sen kanssa Israeliin (1987), Australiaan (1988) ja Viroon (1989, 1990). Hän esiintyi kuoronjohtajana myös festivaaleilla Kanadassa, Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Australiassa. Vuonna 1974 Toi alkoi opettaa musiikin teoriaa, johtamista ja sävellystä The Royal Conservatory of Musicissa Torontossa, jossa hän itse oli saanut opetusta Samuel Dolinilta. Vuonna 1977 Toi sai filosofian tohtorin arvon Union Graduate Schoolista, Ohiosta.

Toin sävellystuotantoon kuuluu muun muassa kolme sinfoniaa (1969, 1972, 1974), yhdeksän kantaattia (1953–1977) ja yli 80 kuoroteosta, joista jotkin ovat vakiintuneet virolaiskuorojen standardiohjelmiston osiksi. Toi sävelsi tonaalisessa viitekehyksessä ja omaksui vaikutteita Ralph Vaughan Williamsin tyylistä. Vuonna 1990 – vuosi ennen Viron uutta itsenäistymistä – Toi oli Gustav Ernesaksin ja Richard Ritsingin kanssa Tallinnan laulujuhlien kunniajohtajana. Vuonna 1994 hän johti Tallinnan laulujuhlien avajaisesityksen. Viimeisen kerran hän vieraili Virossa vuonna 2014 juhlistaakseen 98-vuotispäiväänsä ja osallistuakseen jälleen laulujuhliin kunniavieraana. Hän kuoli 101-vuotiaana Torontossa.

Toi sai monia kunnianosoituksia ja tunnustuksia; hän oli esimerkiksi Viljandin kunniakaupunkilainen, ja hänellä oli Valtionvaakunan ritarikunnan kunniamerkki neljännessä luokassa. Ennen kuolemaansa Toi oli Viron säveltäjäliiton vanhin elossa ollut jäsen.

## Lähteet
Aivars Kalējs

**Aivars Kalējs** (s. 22. huhtikuuta 1951 Riika) on latvialainen säveltäjä ja urkuri.

Kalējs opiskeli aluksi Emīls Dārziņš -musiikkikoulussa ja sitten vuodesta 1969 Latvian Jāzeps Vītols -musiikkiakatemiassa. Hän valmistui Ādolfs Skulten sävellysluokalta vuonna 1974 ja Nikolajs Vanadziņšin urkuluokalta vuonna 1977. Hän sai lisäksi harmonian ja polyfonian opetusta Lūcija Garūtalta. Hän osallistui Ewald Kooimanin ja Leo Krämerin pitämille urkumestarikursseille. Kalējs on esiintynyt eri puolilla maailmaa urkumusiikkifestivaaleilla. Hän on esiintynyt myös eri kuorojen ja kamariorkesterien, kuten Kremerata Baltican kanssa.

Kalējs on voittanut säveltäjänä useita palkintoja niin orkesteri- kuin urku- ja vokaaliteoksillaan.

## Lähteet
Kiovan kultainen portti

**Kiovan Kultainen portti** () oli historiallisen Kiovan kaupunginmuurin 1000-luvulla rakennettu pääportti sekä sen vuonna 1982 valmistunut rekonstruktio. Alkuperäinen tuhoutui osittain vuonna 1240, ja sen rauniot peitettiin maalla 1700-luvulla. Portti kaivettiin jälleen esiin 1800-luvulla, ja 1980-luvulla rakennettiin sen nykyinen rekonstruktio. Alkuperäisestä porteista on jäljellä vain joitakin osia.

Kultaisen portin rakennutti mahdollisesti Kiovan Rusin ruhtinaskunnan hallitsija Jaroslav I Viisas vuonna 1037, vaikkakin jotkut tutkijat ovat pitäneet sen rakennustöiden aloittajana hänen isäänsä Vladimir Suurta. Portti oli tuolloin Kiovan kaupunginmuurin pääportti ja se sijaitsi silloisen kaupungin lounaisosassa. Kultaisen portin rakennusmateriaalina käytettiin kiveä ja tiiliä. Porttikäytävä oli 12 metriä korkea ja 7,5 metriä leveä. Portin päällä oli pieni Ilmestyskirkko. Kultaisen portin nimen alkuperää ei tunneta, mutta eri teorioita on useampia. On mahdollista, että portin päällä olleen kirkon katto oli aikanaan kullattu. Se on saatettu nimetä myös Konstantinopolin Kultaisen portin mukaan.

Alkuperäinen Kultainen portti tuhoutui osittain mongolien piirittäessä Kiovan vuonna 1240. Osa portista säilyi kuitenkin pystyssä. Puolalaiset juuri voittanut kasakkahetmani Bohdan H’melnytskyi järjesti voitonparaatin Kiovaan Kultaisen portin kautta vuonna 1648. Vuonna 1750 portin jäänteet peitettiin kuitenkin maalla. Portin jäänteet kaivoi esiin ukrainalainen amatööriarkeologi Kindrat Loh’vykyi vuonna 1832. Nykypäiviin saakka alkuperäisestä portista ovat säilyneet vain osat porttikaaresta, sekä sen kivi- ja tiiliseinistä. Pystyssä oleva nykyinen portti on rekonstruktio 1980-luvulta. Päätös portin uudelleenrakennuttamisesta tehtiin Neuvostoliitossa Kiovan 1500 vuotisen historian juhlimiseksi vuonna 1977. Rakennustyöt alkoivat kesäkuussa 1981 ja ne valmistuivat huhtikuussa 1982. Portin päällä on ollut vuodesta 1983 museo ja nykyisin portti on osa Pyhän Sofian suojelualuetta.

## Galleria

Kuva:Zoloty vorota old1.jpg|Kultainen portti 1800-luvun jälkipuoliskon valokuvassa
Kuva:Zoloty vorota old.jpg|Kultainen portti 1900-luvun puolivälin valokuvassa
Kuva:Золотые ворота в Киеве 1.jpg|Alkuperäisen muurin fragmentti


## Lähteet
Ranskan presidentinvaali 1995

**Ranskan vuoden 1995 presidentinvaalin** ensimmäinen kierros järjestettiin 23. huhtikuuta ja toinen kierros 7. toukokuuta 1995. Viime vaaleissa toisella kierroksella hävinnyt UMP puolueen ehdokas Jasques Chirac valittiin nyt presidentiksi 52,6% ääniosuudella. Hänen vastaehdokas oli Sosialistisen Puolueen ehdokas Lionel Jospin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ranskan presidentinvaali 1988

**Ranskan vuoden 1988 presidentinvaalin** ensimmäinen kierros järjestettiin 24. huhtikuuta ja toinen kierros 8. toukokuuta 1988. Istuva presidentti François Mitterrand valittiin jatkokaudelle. Hänen vastaehdokkaansa oli Jasques Chirac.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ranskan presidentinvaali 1981

**Ranskan vuoden 1981 presidentinvaalin** ensimmäinen kierros järjestettiin 26. huhtikuuta ja toinen kierros 10. toukokuuta 1981. Istuva presidentti Valery Giscard d'Estaing hävisi vaalit François Mitterrandille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Iiriläisten diaspora

**Iiriläisten diaspora** () tarkoittaa Irlannin saaren ulkopuolella asuvaa, etnisesti iiriläistä väestöä ja heidän jälkeläisiään. Irlannista arvioidaan muuttaneen ulkomaille yli 10 miljoonaa ihmistä vuoden 1800 jälkeen.  Nykypäivä arvioiden mukaan iiriläistaustaisia henkilöitä on maailmalla jopa 70 miljoonaa, siinä missä itse saaren väestö on vain kuusi miljoonaa.

## Historia
### Ennen suurta nälänhätää

1600-luvun aikana noin 25 000 irlanninkatolilaista siirtyi asuinalueiltaan brittiläisiin siirtokuntiin, erityisesti Karibialle ja Virginiaan. Näistä siirtolaisista osa lähti protestanttisten englantilaisten pakottamina. 1680-luvulta eteenpäin irlantilaisia kveekareita ja muita uskonnollisia toisinajattelijoita alkoi siirtyä Atlantin toiselle puolelle. Varsin merkittävä presbyteriaanien muuttoliike Ulsterista alkoi 1710-luvulla samalla, kun eteläisestä Munsterin provinssista lähti pienempi määrä anglikaaneja ja katolilaisia.

Pienimuotoinen maahanmuutto jatkui aina Napoleonin sotien loppuun asti. Sota oli ollut Irlannin kannalta hyödyllinen, sillä se oli nostanut hintatasoja. Waterloon taistelun jälkeen Euroopan hintatasot kuitenkin romahtivat, mikä aiheutti Irlannissa laajoja taloudellisia vaikeuksia. Vuodesta 1815 aina vuosisadan puoliväliin asti noin 0,8–1,0 miljoonaa irlantilaista muutti Pohjois-Amerikkaan, ja he jakautuivat lähes tasan Yhdysvaltojen ja brittiläisen Pohjois-Amerikan eli nykyisen Kanadan välille.

Vasta 1830-luvun alkupuolelta lähtien Irlannista lähteneiden katolilaisten osuus ylitti kaikki protestanttiset ryhmät. 1800-luvun alussa Amerikkaan muuttaneet iiriläisillä protestanteilla ei ollut suuria vaikeuksia uuteen yhteiskuntaan sopeutumisessa, sillä he jakoivat paikallisten uskonnolliset näkemykset, eikä heitä ollut missään vaiheessa kovinkaan suurta määrää. Teollinen vallankumous levisi Irlannin saarella Ulsterin alueelle, josta kehittyi Ison-Britannian tärkeä teollisuuden keskus. Teollistumisen vuoksi monet Ulsterin maaseudulla asuneet muuttivat töiden perässä Belfastiin. Muualla Irlannissa ei sen sijaan syntynyt teollisuutta, minkä vuoksi kaikkialta maaseutualueilta alkoi muuttaa yhä suurempi määriä ihmisiä Englannin ja Skotlannin teollisuuskaupunkeihin sekä Amerikkaan.

### Irlannin suuri nälänhätä

Perunaruton aiheuttama nälänhätä Irlannissa oli väestölle erittäin tuhoisa. Nälänhädän aikana ja sen vähän jälkeen, vuosina 1845–1855, Irlannista muutti 1,8 miljoonaa siirtolaista Yhdysvaltoihin. Nälänhädän vuoksi lähteneet siirtolaiset olivat aiempaa köyhempiä, ja he muodostivat ulkomaille suuria iiriläisyhteisöjä. Valtaosa heistä asettui juuri Yhdysvaltoihin. Myöhemmillä vuosikymmenillä nälänhädän aikaan lähteneet auttoivat useita miljoonia läheisiään muuttamaan pois Irlannista. Arvioiden mukaan jopa puolet Irlannissa 1800-luvun aikana syntyneistä päätyi muuttamaan ulkomaille. Vuosisadan lopulla Irlannin ulkopuolella asui jo lähes yhtä paljon iiriläisiä kuin Irlannissa. Yhdestäkään muusta Euroopan valtiosta ei väkilukuun suhteutettuna ole lähtenyt yhtä paljon siirtolaisia Amerikkaan.

## Lähteet
Lauri Hyvönen

**Lauri Hyvönen** (s. 13. tammikuuta 1984) on suomalainen raviselostaja ja -toimittaja. Liperin Ylämyllyltä kotoisin oleva Hyvönen on toiminut lukuisissa useissa ravialan tehtävissä eri paikkakunnilla selostajana, haastattelijana, vihjaajana, kommentaattorina, juontajana, huutokauppameklarina ja isännöinyt tapahtumia. Hyvönen on selostanut myös Jokipoikien jääkiekko-otteluita.

Hyvönen palkittiin Vuoden raviteko -palkinnolla vuoden 2015 Joensuun Kuninkuusravien eteen tehdystä työstä. Hän selosti myös vuoden 2000 Joensuun Kuninkuusraveissa 16-vuotiaana. Hyvösen ensimmäinen varsinainen työtehtävä ravien äänityöläisenä oli selostajana toimiminen Liperin jääraveissa vuonna 1999 15-vuotiaana. Hyvönen palkattiin Jyväskylän raveihin vakiotehtävään 17-vuotiaana. Hän omistaa ja on omistanut osuuksia lukuisista ravihevosista. 

Vuonna 2023 Liperin kunta palkitsi Hyvösen vuoden PR-teosta, koska Hyvönen toi liperiläisyyden esiin osallistuessaan Haluatko Miljonääriksi? -ohjelmaan.

Hyvösen vanhemmat veljet Asko ja Eljas Hyvönen ovat toimineet ravivalmentajina. Lauri Hyvönen ei itse voinut aiemmin toimia hevosten kanssa käytännössä allergian vuoksi, mutta aikuisiällä allergia on helpottanut ja hän suoritti ravikilpailuissa ohjastamiseen oikeuttavan luvan keväällä 2021. Hyvönen kilpaili ensimmäisen kerran Kajaanissa 21. toukokuuta 2021 lämminverisellä Alladin Brolla ja oli kolmas. Hän voitti ensimmäistä kertaa 1. lokakuuta 2021 Kaustisella lämminveristen lähdön ennakkosuosikki Tim Jerryllä.

Hyvönen laulaa Dirty Gentlemen -yhtyeessä, joka on esiintynyt muun muassa Kuninkuusravien iltajuhlissa. Hän harrastaa myös pianonsoittoa.

## Lähteet
Puukoi

**Puukoi** on suomalainen vuosina 1994–1995 MTV3-kanavalla esitetty sketsisarja. Kuudesta jaksosta muodostuvan sarjan käsikirjoittajina toimivat Kari Puumalainen ja Mikko Koivusalo, ohjaajana Peppi Kajanne, ja siinä esiintyivät muun muassa näyttelijät Titta Jokinen, Peter Franzén, Sari Puumalainen, Lasse Karkjärvi ja Mikko Vartiainen.

*Helsingin Sanomien* tv-kriitikko Jukka Kajava arveli *Puukoin* sketsien keskipituuden olevan lyhyin sitten 1970-luvun taitteen *[[Ilkamat]]*-sarjan. Hänestä sarjan sketsit eivät yritäkään tähdätä mihinkään ”itseään ihmeellisempään”, mutta toimivat varsin hyvin näyttelijöiden muuntautumiskyvyn ansiosta. Hän nosti esiin ”uusina tv-viihdekasvoina” erityisesti Peter Franzénin ja Sari Puumalaisen.

## Lähteet
Ukrainalainen kulttuurirahasto

**Ukrainalainen kulttuurirahasto** (ukrainaksi Український культурний фонд, *Ukrajinsky kulturny fond*) on Ukrainan kulttuuriministeriön alaisuudessa toimiva rahasto, jonka tehtävä on rahoittaa ukrainalaisen kulttuurin kehittämistä. Kulttuurirahasto on perustettu vuonna 2017..

Kulttuurirahaston tehtäviin kuuluvat mm.:

* Ukrainalaisen taiteen popularisointi 
* Ukrainalaisen diasporan tekemän taiteen tukeminen
* Tukea nuorten taiteilijoiden uran alkua
* Tukea Ukrainan kansallisen kulttuuriperimän säilyttämistä

Ukrainan parlamentti hyväksyi lain kulttuurirahaston perustamisesta maaliskuussa 2017. Kulttuurirahaston hallituksen puheenjohtajaksi voidaan nimittää sellainen henkilö, joka on kulttuurialan asiantuntija, korkeatasoinen julkisuuden henkilö, joka osaa sekä ukrainaa että yhtä Euroopan neuvoston virallista kieltä (englantia tai ranskaa).. Julia Fediv valittiin kulttuurirahaston hallituksen puheenjohtajaksi helmikuussa 2018. Ivan Frankon kansallisen teatteriakatemian entinen johtaja Mihailo Zaharevitš valittiin kulttuurirahaston toimitusjohtajaksi vuoden 2021 alussa.

Vuonna 2020 kulttuurirahaston budjetti oli 4 miljardia hryvniaa.

## Lähteet
Béhanzinin aarteet

**Béhanzinin aarteet** (ransk. *Trésor de Béhanzin*) on 26 esineen kokoelma, jonka kenraali Alfred Amédée Dodds lahjoitti Pariisissa olevalle Trocaderon etnografiselle museolle.

Esineet ovat peräisin Abomeyn taisteluista, ja ne on otettu Dahomeyn kuninkaallisen palatsin tulipalon aikana, jonka Abomeyn kuningas Béhanzin sytytti 17. marraskuuta 1892.

Kahdeksan esinettä luovutettiin museolle vuonna 1893 ja 18 kaksi vuotta myöhemmin.

Elokuussa 2016 Beninin tasavalta vaati esineiden palauttamista. 

Vuonna 2018 Ranskan valtion toimeksiannosta tehdyn raportin (*[[Kulttuuriperinnön palauttaminen#Sarr-Savoy -raportti|Sarr & Savoyn raportti]]*) mukaan Ranskan julkisissa kokoelmissa on noin 90 000 esinettä Saharan eteläpuolisesta Afrikasta. Niistä suurin osa on Musée de Quai Branlyssa Pariisissa.

Joulukuussa 2020 Ranskan parlamentti päätti kulttuuriministeri Roselyne Bachelotin esityksestä palauttaa esineet Beniniin. Samalla hyväksyttiin myös yhden esineen (sapeli ja tuppi) palauttaminen Senegaliin Ranskan sotamuseosta.

Joulukuussa 2019 Ranska ja Benin allekirjoittivat yhteistyösopimuksen, jossa Ranska myöntää taloudellista tukea Beninille museoiden rakentamiseen tai jälleentakentamiseen sekä tarjoaa koulutusta perintöasiantuntijoille. 

Beninin kulttuuriministerin mukaan kokoelman vastaanotto koskee museoita kahdessa kaupungissa. Ouidahin historiallinen museo kunnostetaan ja entisöidään, ja se valmistuu kesä-heinäkuussa 2021. Samaan yhteyteen rakennetaan myös kansainvälinen muistin ja orjuuden museo (MIME). Ministerin mukaan esineiden lopullinen sijoituspaikka on Abomeyn kaupunkiin vuosina 2022–2023 valmistuva museo. Esineiden odotetaan saapuvan Beniniin vuoden 2021 lopulla.  

## Luettelo

## Katso myös

* Beninin museot
* Kulttuuriperinnön palauttaminen
* Digitaalinen palauttaminen
*Ranskan Dahomeyn sodat

## Viitteet
Müsavat

**Müsavat** ("tasavertaisuus") on azerbaidžanilainen liberaali puolue. Se on perustettu vuonna 1911 ja on maan vanhin edelleen toiminnassa oleva. Puolue on ALDE:n liitännäisjäsen. 

Müsavatin nimi tarkoittaa suomeksi "tasavertaisuus". Puolue perustettiin alkujaan 1911, mutta sen toiminta joutui Neuvostoliiton aikana maan alle. Puolue järjesti restauraatiokokouksensa vuonna 1992.. Puolueen on perustanut Məhəmməd Əmin Rəsulzadə. Sen alkuperäiseen ideologiaan kuului Azerbaidžanin itsenäisyyden ja demokratian kannattaminen..

Müsavatin jäsenet kohtaavat ahdistelua, häirintää ja jopa rikossyytöksiä puolueen jäsenyyden perusteella. Tästä syystä monet Müsavatin jäsenet ovat paenneet ulkomaille. Jotkut ovat hakeneet puolueen jäsenyyttä myös puhtaasti voidakseen hakea turvapaikkaa muualta Euroopasta poliittisin perustein. Syytteet siitä, että puolueen johto olisi jopa myynyt tällaisille henkilöille jäsenyyksiä, on aiheuttanut skisman puolueen sisällä 2010-luvulla: esimerkiksi varapuheenjohtaja Yadigar Sadigli erosi puolueesta vuonna 2018..

Azerbaidžanin hallitus pyrki maaliskuussa 2020 avaamaan dialogin Müsavatin ja muiden oppositiopuolueiden kanssa, mutta neuvottelut kariutuivat. Tämän johdosta presidentti İlham Əliyev on toistuvasti syyttänyt koko oppositiota mm. "kansan vihollisiksi"..

Müsavat osallistui vuonna 2020 pidettyihin parlamenttivaaleihin, mutta ei saanut paikkoja.

Müsavat on profiloitunut progressiiviseksi ja liberaaliksi puolueeksi. Se kannattaa myös panturkkilaisuutta.

## Lähteet
Five

**Five** voi tarkoittaa seuraavia:

* Five, Ayumi Hamasakin albumi vuodelta 2011
* Five, Hollywood Undeadin albumi vuodelta 2017
* Five, Shineen albumi albumi vuodelta 2017
* Five, brittiläinen yhtye
* Five, sukunimenä:
** Håkon Five (1880–1944), norjalainen poliitikko ja ministeri
** Kaci Kullmann Five (1951–2017), norjalainen poliitikko ja ministeri.
MAS 218 -luokka

**MAS 218 -luokka** tai **Orlando 12 tonnin tyyppi, ryhmä A, 2. sarja** oli 15 moottoritorpedoveneen muodostama alusluokka, joka pohjautui SVANin suunnittelemaan veneeseen.

## Suunnittelu
Veneet suunnitteli insinööri Luigi Orlando. Niiden pituus oli 16,4 metriä ja leveys 2,8 metriä. Alusten uppouma vaihteli käyttötarkoituksen mukaan tykkiveneen 12 tonnista moottoritorpedoveneen 12,9 tonniin, mikä vaikutti vastaavasti syväykseen 1,3-1,4 metriin. Alusten propulsiojärjestelmänä oli kaksi 500 hevosvoiman 6-sylinteristä Isotta Fraschini L250 -bensiinimoottoria, jotka oli kytketty omiin akseleihin. Veneissä 218-222 ja 228 oli lisäksi kaksi 10 hevosvoiman Rognini-sähkömoottoria. Bensiinimoottorit mahdollistivat 26 solmun ja sähkömoottorit 4 solmun huippunopeuden.

Tykkiveneenä aseistuksena oli 57 millimetrin 43 pituuskaliiperin tykki ja 6,5 millimetrin konekivääri, minkä täydennyksenä oli kaksi syvyyspommia. Moottoritorpedoveneenä pääaseena oli kaksi 450 millimetrin torpedoa ulkoisissa ripustimissa ja kahdesta kolmeen 6,5 millimetrin konekivääriä. Näiden lisäksi veneissä oli neljä syvyyspommia.

### Sisu-luokka
Veneen Välimeren olosuhteisiin suunniteltu rungon muoto ja eritoten matala terävä keula ei soveltunut Itämeren aallokkoon ja veneen palatessa mereltä miehistö oli märkä. Venetyyppi saikin miehistöiltään lempinimen ”suihkukaivo”. Aluksen torpedot riippuivat erillisissä telineissä kyljissä ja olivat koko ajan alttiina vedelle, mistä seurasi erityisesti syksyisin jäätymisongelmia.

## Alukset

## Lähteet
*
*
*
*
*
*

### Viitteet
Johan Staf

**Johan Staf**  (1838–1894) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 

Talollinen, lautamies Johan Staf Maalahdelta oli talonpoikaissäädyssä Närpiön tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872. Hän esiintyi valtiopäivillä vain yhden kerran. 

## Lähteet
Johan Starcke

**Johan Starcke**  (6. kesäkuuta 1860 Lapväärtti – 27. tammikuuta 1940 Lapväärtti) oli suomalainen maanviljelijä ja moninkertainen valtiopäivämies. 

Starcken vanhemmat olivat  Fredrik August Starcke ja Maria Christina Sonck ja puoliso Ester Bernhardina Vilhelmina Ahlbom. Johan Starcke suoritti agronomin tutkinnon ja ryhtyi maanviljelijäksi. Kunnallismies Starcke oli talonpoikaissäädyssä Närpiön tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä  1894, 1897, 1899 ja 1900.

## Lähteet
Laajalahden kirjasto

**Laajalahden kirjasto** on Espoon Laajalahden kaupunginosassa toimiva, vuonna 1953 perustettu yleinen kirjasto. Kirjasto kuuluu Espoon kaupunginkirjaston toimipisteiden joukkoon ja osa pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa. 

Laajalahden kirjasto toimi vuodesta 1953 lähtien aluksi kansakoulun tiloissa. Kokoelma sisälsi aluksi muutaman kaapillisen kirjoja. Vuonna 1963 kirjasto muutti nykyiseen osoitteensa Veljeskulman taloon. Arkkitehti Pekka Hakaniemen ja rakennusmestari J. R. Sandellin suunnitteleman rakennuksen toisen vaiheen oli Sotainvalidien Veljesliitto rakentanut paljolti talkootyöllä vuonna 1962 (Kirvuntien puoleinen ensimmäinen vaihe valmistui 1959), ja kirjasto toimi aluksi vuokralla. Laajalahden kirjasto oli Espoon pääkirjasto Leppävaaran pääkirjaston valmistumiseen (1972) saakka. Kun Sotainvalidien veljesliitto päätti myydä rakennuksen vuonna 1974, lunasti asukkaiden aktiivisen toiminnan seurauksena kaupunki sen itselleen. 1980-luvulla kirjastotiloja kunnostettiin ja laajennettiin. Kirjastosta muodostui kaupunginosan kohtaamispaikka. Vuonna 2007 kirjastoa kunnostettiin perusteellisesti. 

Museoviraston suojeluehdotuksen mukaan rakennusta ei saa purkaa, sitä tulee hoitaa ja käyttää niin, että rakennuksen historialliset, arkkitehtoniset ja maisemalliset arvot sekä yleiskaavamääräyksen aluetta koskevat arvot säilyvät. Erityisesti rakennuksen ulkoarkkitehtuuria tulisi suojella.

Kirjaston edustalle pystytettiin vuonna 1975 (toisen lähteen mukaan 1976) laajalahtelaisen keraamikko Sakari Vapaavuoren suunnittelema veistos *Raivaajat*. Teos kuvaa Laajalahden asuinalueen syntyä. Alumiiniseoksesta valettu teos oli Espoon kaupungin kokoelmien ensimmäinen julkinen veistos.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* [Laajalahden kirjaston sijainti kartalla (Kurkijoentie 24)](https://kartat.espoo.fi/IMS/?layers=Opaskartta&lon=Kirjastot&cp=6676819,25489228&z=1&title=Laaksolahden%20kirjaston%20sijainti%20(Kurkijoentie%2024)) (espoo.fi)
* Espoon kirjastot: Laajalahti (video) (kirjastokaista.fi)
İrsen Küçük

**İrsen Küçük** (1940 Nicosia, Brittiläinen Kypros – 10. maaliskuuta 2019) oli pohjoiskyproslainen poliitikko ja maansa pääministeri vuosina 2010–2013. Lisäksi hän toimi Kansallisen Yhtenäisyyspuolueen puheenjohtajana vuosina 2010–2013. Küçük kuoli sydänkohtaukseen vuonna 2019.

## Lähteet
Erik Johan Stråhle

**Erik Johan Stråhle**  (3. kesäkuuta 1821 Porvoo – 4. lokakuuta 1889 Iitti) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 

Stråhlen vanhemmat olivat Eric Stråhle ja Erika Sofia Sjöberg ja puoliso Matilda Johanna Sofia Stråhle. Stråhle opiskeli Helsingissä ja kävi kauppakoulun  Lyypekissä, mutta ryhtyi vuonna 1839 maanviljelijäksi Iitin Perheniemen kartanossa, harjoittaen maanviljelijän tointa 50 vuotta. Hän oli kunnallismies ja talonpoikaissäädyssä Iitin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872 ja 1877–1878. Edellisillä valtiopäivillä hän oli sekä puhemiesneuvoston että viiden eri valiokunnan jäsen, jälkimmäisillä valitsijamies ja puhemiesneuvoston varajäsen sekä useiden eri valiokuntien jäsen tai varajäsen.

Myös Stråhlen samanniminen poika Erik Johan Stråhle oli maanviljelijä ja valtiopäivämies.  Hänen toinen poikansa, Axel Lennart Stråhle, oli lääkäri, joka sai professorin arvonimen. Kolmas poika Rabbe Stråhle oli juristi ja Porvoon pormestari.

## Lähteet
Silmu (täsmennyssivu)

**Silmu** voi tarkoittaa muun muassa:

*silmu, versokasvien kehityksensä alussa oleva verso

## Etunimi
*Silmu Ståhlberg, suomalainen näyttelijä

## Sukunimi
*Matti Silmu (1978–2021), suomalainen kitaristi (Yölintu), Simo Silmun veli
*Simo Silmu (s. 1977), suomalainen iskelmälaulaja, säveltäjä ja sanoittaja (Yölintu)
Krameria erecta

***Krameria erecta*** on ratanioiden (*Krameria*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on pensasmainen ja kuivuutta kestävä laji, jota kasvaa luontaisena Pohjois-Amerikan länsiosisssa. Lajia kasvaa kreosoottipensaiden muodostamissa pensaikoissa sekä joosuanjukkavaltaisilla metsämailla. Laji on kaksikotinen ja kukkii helmi–maaliskuussa.

## Lähteet
* Califlora: ''Krameria erecta'' 

## Aiheesta muualla
*Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Krameria erecta'' 
*ITIS: ''Krameria erecta'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Krameria erecta''