open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Timo Aalto (yrittäjä)

**Timo Mikael Aalto** (s. 22. marraskuuta 1972) on suomalainen tapahtuma-alan yrittäjä, Pohjoismaiden suurimman tapahtumamarkkinointitoimiston Tapaus Oy:n toimitusjohtaja ja toinen sen perustajista. Hän on rullalautailun Suomen mestari (1990). Vuonna 2025 hänelle myönnettiin tapahtumaneuvoksen arvonimi.

## Ura
Aalto oli vuonna 1994 perustamassa Elämystaikurit-nimistä tapahtumayritystä. Se kasvoi 2000-luvun alussa merkittäväksi suomalaiseksi yritystapahtumatoimistoksi ja vaihtoi vuonna 2007 nimekseen Louder.

Vuonna 2012 Aalto perusti Tilaisuuksien ideointi- ja toteuttamistoimisto Tapaus Oy:n yhdessä Joonas Pataman kanssa. Vuonna 2013 Aalto ja muut osakkaat myivät yrityksen sijoitusyhtiö Capmanille, jossa siitä tuli osa Bright Group -konsernia. Osakkaat ostivat yrityksen takaisin vuonna 2018 ja myivät sen MB-rahastoille vuonna 2019 ja ostivat samassa yhteydessä kuluttajatapahtumiin erikoistuneen Roof Productions Oy:n.

Tapaus Oy on Aallon johtamana kasvanut Pohjoismaiden suurimmaksi tapahtuma-alan toimijaksi. Kasvua ovat vauhdittaneet yrityskaupat: Tapauksen emoyhtiö Liwlig Group osti vuosina 2020 ja 2021 ruotsalaiset tapahtumatoimistot Eventyrin ja Nine Yardsin sekä vuonna 2022 norjalaisen 6.Sansin. Yritysryhmä työllistää yli 220 henkilöä Suomessa, Ruotsissa, Yhdysvalloissa ja Norjassa, ja sen pro forma -liikevaihto on noin 70 miljoonaa euroa vuonna 2022. Yritys pystyi kasvattamaan henkilöstömääräänsä vuosina 2020–2021, vaikka alan liikevaihto Suomessa kutistui yli viidenneksen. Aalto toimii myös Liwlig Groupin toimitusjohtajana.

Vuonna 2020 alkaneesta koronapandemiasta lähtien Tapaus Oy on Aallon johdolla panostanut perinteisten tapahtumien lisäksi virtuaalitapahtumiin.

Aalto on koulutukseltaan ylioppilas.

## Yksityiselämä
Aalto on naimisissa, ja hänellä on kaksi lasta. 

## Lähteet
Mackey

**Mackey** tai **MacKey** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Albert Mackey (1807–1881), yhdysvaltalainen lääkäri, kirjailija ja vapaamuurari
* Bill Mackey (1927–1951), yhdysvaltalainen moottoriurheilija
* Emma Mackey (s. 1996), brittiläis-ranskalainen näyttelijä
* Frank MacKey (1852–1927), yhdysvaltalainen poolonpelaaja ja olympiavoittaja
* James Mackey (s. 1986), yhdysvaltalainen pokeriammattilainen
* John Mackey (1918–2014), irlantilaissyntyinen Uudessa-Seelannissa toiminut katolinen piispa
* Millie MacKey, Lapissa asunut varakas skotlantilainen.

## Kuvitteelliset henkilöt
* Herra Mackey, koulukuraattori animaatiosarjassa South Park
Ikuinen ystävä

**Ikuinen ystävä** on suomalaisyhtye Scandinavian Music Groupin 19. elokuuta 2022 julkaistu yhdeksäs studioalbumi. 

Albumin oli tarkoitus olla yhtyeen albumitrilogian (*[[Terminal 2]]*, 2014 ja *[[Baabel (albumi)|Baabel]]*, 2015) viimeinen osa, mutta tekovaihessa albumikokonaisuus muuttui kahta edeltävää albumia ”pehmeämmäksi ja lämpimämmäksi”.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet on säveltänyt Joel Melasniemi ja sanoittanut Terhi Kokkonen, paitsi kappaleen ”Ihme”, jota on ollut säveltämässä myös Antti Lehtinen.

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Helsingin Sanomat: 
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Ikuinen ystävä'' Discogs-sivustolla
Leonardon ikkunat

**Leonardon ikkunat** (myös **Leonardon ikkunat - kuolemanpelon messu**) on Pirjo Honkasalon ohjaama ja Pirkko Saision käsikirjoittama televisioelokuva vuodelta 1986.

Elokuvan aiheena on Leonardo da Vincin *[[Pyhä ehtoollinen|Viimeinen ehtoollinen]]* -freskon restauroiminen.

## Rooleissa

## Lähteet
Georg Reinhold Wilhelm Zilliacus

**Georg Reinhold Wilhelm Zilliacus** (9. syyskuuta 1858 Kattila, Inkeri – 9. huhtikuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja liikemies.

Zilliacuksen vanhemmat olivat kirkkoherra  Reinhold Woldemar Zilliacus (1830–1865) ja Ida Alexandra Bastman. Hän kävi Pietarin saksalaista koulua ja pääsi ylioppilaaksi 1881 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta. Zilliacus opiskeli sitten oikeustiedettä Helsingin yliopistossa.

Zilliacus opetti venäjän kieltä Raahen Porvari- ja Kauppakoulussa 1882–1883 ja oli saksan kielen opettajana Helsingin ruotsalaisessa normaalilyseossa 1887–1898 sekä työskenteli valantehneenä kielenkääntäjänä. Hän toimi sitten liikemiehenä ja oli kovasimia valmistaneen Västilä Oy:n toimitusjohtajana. Yhtiön Kuhmoisten Leppäkosken kylässä sijainnut Tampparin kosken hiomo valmisti jopa 5&nbsp;000 kovasinta päivässä. Kovasimia vietiin Venäjälle, mutta vuoden 1917 Venäjän vallankumous sulki nämä markkinat ja Zilliacus joutui etsimään uusia ostajia muun muassa Tšekkoslovakiasta ja Itävallasta.

## Lähteet
Asemanseutu (Mynämäki)

**Mynämäen Asemanseutu** on asuinalue, kyläkunta ja osa Mynämäen kirkonkylän taajamaa Mynämäessä Varsinais-Suomessa. Aiemmin, ainakin vuodesta 1960 vuoteen 1995 se muodosti oman taajamansa mutta ainakin jo vuonna 2000 se on katsottu osaksi Mynämäen kirkonkylän taajamaa.

Mynämäen Asemanseudun taajama muodostui Uudenkaupungin radan varteen vuonna 1923 avatun Mynämäen rautatieaseman ympärille. Asemasta muodostui tärkeä sekä matkustaja- että tavaraliikenteen solmupaikka, ja aseman läheisyyteen sijoittui muun muassa kaksi viljavarastoa ja vuonna 1952 sinne muutti runsaasti työpaikkoja tarjonnut, maatalouskoneita valmistanut Jukon konepaja.

Kyläkeskuksena Asemanseudun taajaman ympärille muodostunut Aseman koulupiiri kattoi 12 kylää ja alueen väkiluku vuonna 2015 oli noin 500. Vuonna 2014 Mynämäen Asemanseutu valitttiin Varsinais-Suomen vuoden kyläksi. Kyläyhdistyksen Mynämäen asemanseudun kylät aikaansaannoksiin kuuluu muun muassa Mynäjoen rannassa sijaitseva Asmandian ulkoilualue joka toimii muun muassa 6 km pituisen luontopolun lähtöpaikkana.

## Lähteet
Joseph Calasanz

**Pyhä Joseph Calasanz** (11. syyskuuta 1556 Petralta de Sal, Barbastro, Aragonia, Espanja – 25. elokuuta 1648 Rooma, Italia) oli espanjalainen pappi, pyhimys ja piaristien perustaja. Hän oli Don Pedro Calasanzin ja Donna Maria Gastonian nuorin lapsi viidestä. Joseph sai hyvän koulutuksen kotona ja Petraltan koulussa. Hän sai tutkinnot kanonisessa laissa ja teologiassa ja vihittiin papiksi 17. joulukuuta 1583. Pappisvihkimyksensä jälkeen hän oli useissa eri viroissa Albarricinin hiippakunnassa Espanjassa. Hän perusti 1621 hengellisen yhteisön joka tunnetaan nimellä piaristit. Hän kuoli 1648 Roomassa luonnollisista syistä ja haudattin San Pantaleon kirkkoon. 

Paavi Benedictus XIV julisti Calasanzin autuaaksi 18. elokuuta 1748 ja paavi Klemens XIII julisti hänet pyhimykseksi 16. heinäkuuta 1767. Hän eli seuraavien 13 paavin hallintokausien aikana: Paavali IV (1555–1559), Pius IV (1559–1565), pyhä Pius V (1566–1572), Gregorius XIII (1572–1585), Sixtus V (1585–1590), Gregorius XIV (1590–1591), Innocentius IX (1591), Klemens VIII (1592–1605), Leo XI (1605), Paavali V (1605–1621), Gregorius XV (1621–1623), Urbanus VIII (1623–1644) ja Innocentius X (1644–1655). Joseph Calasanz on katolisten koulujen, koululaisten, opiskelijoiden, yliopistojen ja köyhille tarkoitettujen koulujen suojeluspyhimys. Hänen muistopäiväänsä on vietetty 25. elokuuta, 27. elokuuta ja 27. marraskuuta.

Joseph Calasanzia on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:  

## Lähteet
Marin Bătšvarov

**Marin Bătšvarov** (, s. 30. kesäkuuta 1947 Sofia) on bulgarialainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli keskushyökkääjä. Hän pelasi Bulgarian jääkiekkoliigassa vuosina 1968–1982 edustaen Levski Sofiaa ja yhden kauden ajan myös TsSKA Sofiaa.

Bătšvarov kuului yhdessä veljensä Ilijan kanssa Bulgarian joukkueeseen Innsbruckin talviolympialaisissa 1976. Hän pelasi turnauksen kaikissa kuudessa ottelussa ja teki yhden maalin. Bătšvarov edusti Bulgariaa myös B-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1970 ja 1976 sekä C-sarjan MM-kilpailuissa kahdeksasti.

## Lähteet
Argentiinan Antarktiksen alue

**Argentiinan Antarktiksen alue** tarkoittaa Argentiinan omistukseensa vaatimaa aluetta Etelämantereella. Alun perin Argentiina esitti vaatimuksen 1900-luvun alussa. Etelämantereen asemaa koskeva sopimus jäädytti aluevaatimuksen, mutta Argentiina ei ole luopunut siitä. Myös maan 500 peson setelissä on karttakuva maan aluevaatimuksesta.

Argentiinan vaatima alue käsittää 25. ja 74. läntisen pituuspiirin välisen alueen, joka kokonaisuudessaan sisältyy myös Ison-Britannian vaatimaan alueeseen. Myös Chile vaatii osittain samoja alueita. Antarktiksen niemimaa sisältyy kaikkien kolmen valtion vaatimiin alueisiin.

Aluevaatimukseen kuuluvalla alueella on kolmetoista Argentiinan tukikohtaa, joista ensimmäinen avattiin vuonna 1904. Vuonna 2010 kuudessa tukikohdassa asui yhteensä 230 ihmistä, joihin kuului yhdeksän perhettä ja 16 lasta. Esperanza-tutkimusasemalla on myös alakoulu. Argentiina laskee aluevaatimuksen kuuluvaksi Tulimaahan, ja tukikohdissa asuvilla ihmisillä on äänioikeus maan vaaleissa.

## Lähteet
Nahkakorallit

**Nahkakorallit** (Alcyoniidae) tai **merikourat** on pehmytkoralleihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.

## Taksonomia ja anatomia
Nahkakoralleihiin luetaan kuuluvaksi 34 sukua. Heimon lajit muodostavat usein suuria yhdyskuntia, jotka voivat olla useita metrejä pitkiä. Kasvutavaltaan ne voivat olla aaltomaisia, haarautuneita tai lohkoista muodostuvia. Riippuen yhdyskunnan kalsiumkarbonaattineulasten eli skleriittien määrästä, voivat nahkakorallit olla nahkamaisia tai jäykkiä. Useissa nahkakoralleissa elää leviä symbiontteina.

Nahkakoralleja tavataan kaikista valtameristä erityisesti lämpimistä vesistä. Useat heimon lajeista tuottavat sytotoksisia yhdisteitä.

## Lähteet
Mary Fairchild MacMonnies Low

**Mary Fairchild MacMonnies Low** (1858 - 1946) oli yhdysvaltalainen taidemaalari, joka maalasi maisemia, alastontutkielmia ja muotokuvia. Hän maalasi paljon ulkona ja hänen töitään leimaa hieno auringonvalo. 

## Elämänvaiheita
Mary Fairchildin  isä toimi lennättimen palveluksessa ja äiti harrasti miniatyyrimaalausta. Tuleva taiteiteilija työskenteli aluksi opettajana, kunnes vuoona 1884 hän ilmoittautui osa-aika opiskelijaksi St. Louisissa olevaan taidekouluun. Koulun rehtori järjesti hänelle kolmevuotisen stipendin vuosiksi 1885- 1888 ulkomailla tehtävää taideopiskelua varten.

Pariisissa Fairchild aloitti opiskelun Académie Julianissa vuonna 1885 ja piti ensimmäisen näyttelynsä jo seuraavana vuonna. Vuonna 1888 hän tuli tuolloin muodikkaan Carolus-Duranin oppilaaksi. Carolus-Duranin ateljeessa hän tapasi ensimmäisen aviomiehensä, kuvanveistäjä Frederick McMonniesin.  

Vuonna 1888 Mary Fairchild solmi avioliiton ja piti näyttelyn vuonna 1890 nimellä Miss Mary Fairchild, jotta häntä ei sekoitettaisi aviomieheensä. Kumpikin aviopuoliso oli menestyvä taiteilija ja hankkivat hienon asunnon Rue de Sèvresiltä. Kesät he viettivät 1300- luvulla rakennetussa luostarissa Givernyssä. Heidän tuttavapiiriinsä kuuluivat Isadora Duncan ja Claude Monet. 

Vuonna 1891 Fairchild McMonnies sai ateljeeseensa vieraan, joka teki merkittävän tilauksen. Bertha Palmer tilasi häneltä seinämaalauksen *Primitive Woman* vuonna 1893 pidettävään Chicagon maailmanmäyttelyyn. Toisen seinämaalauksen tekisi Mary Cassatt.  

Chicagon maailmannäyttelyn jälkeen perheen talous alkoi olla turvattu ja pariskunta osti luostarin omakseen vuonna 1901. Fairchild McMonnies pääsi Yhdysvaltain taiteilijaliiton jäseneksi vuonna 1896 ja Ranskan Société Nationale des Beaux-Artsìn vuonna 1898. Hän piti tuohon aikaan näyttelyitä ja hänen töissään on vaikutteita impressionismista. Pariskunnan avioliitto alkoi rakoilla aviomiehen uskottomuuden takia.  

Pariskunta otti avioeron vuonna 1908. Hän solmi uuden avioliiton taiteilija Will Hicok Low`n kanssa vuonna 1909. He olivat tavanneet jo vuonna 1901. Pariskunta päätti perustaa kotinsa pysyvästi Yhdysvaltoihin. Ennen lähtöään taiteilija päätti lahjoittaa kaksi teostaan museolle. Andelysin pormestari kiittä maalauksista säilyneessä kirjessään. Maalaukset lienevät tuhoutuneet toisessa maailmansodassa, sillä niitä ei ole sen jälkeen nähty.

MacMonnies Low jatkoi maalaamista loppuikänsä, vaikka viimeisinä vuosina sairaus vaikeutti elämää. 

## Lähteet
Mircea Frățică

**Mircea Frățică** (s. 14. heinäkuuta 1957 Pogoanele) on romanialainen judoka.

Frățică osallistui kaksiin olympialaisiin 78 kilogramman sarjassa. Moskovan olympialaisissa 1980 hän  sijoittui viidenneksi. Los Angelesin olympialaisissa 1984 Frățică sai olympiapronssia, kun hän hävisi vain olympiavoiton saaneelle Frank Wienekelle.

Maailmanmestaruuskilpailuissa Frățică sai 78 kg sarjassa pronssia vuonna 1993 Moskovassa. Euroopan-mestaruuskilpailuissa samassa sarjassa hän voitti Rostockissa 1982 ja oli pronssilla Wienissa 1980.

## Lähteet
Mustasuu

**Mustasuu** () on entinen inkeriläinen kylä, joka kuului Tyrön luterilaiseen seurakuntaan. Nykyään se on Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. 

Kylä sijaitsee Nuolijoen länsirannalla. Nimi mahdollisesti johtuu liikanimestä Mustasuu, josta on tieto vuoden 1643 henkikirjassa (*Erik Anderson Mustaso* Kelton Lebedeva Gorasta (tuli Jääskestä n. v. 1634). Kylän toinen suomalainen nimi, Savota, on muunnos venäläisnimestä Zavody ("Tehtaat"). Kylän lähellä sijaitsi 1700-luvun puolivälissä Strelnan tiilittehtaat.

Vuonna 1849 kylässä asui 70 asukasta (miehiä 35 ja naisia 35), kaikki inkeriläiset (äyrämöiset). Vuonna 1926 kylässä oli 41 taloa ja 209 asukasta, niistä 184 inkeriläisiä. Hallinnollisesti se kuului Pietarin kuvernementin Pietarhovin kihlakuntaan. Neuvostoliittolainen tiedestelumies ja toimittaja Rudolf Sykiäinen oli syntynyt ja vietti lapsuudessa Mustasuussa. Muistelmiensa mukaan "suuri, runsaan viidenkymmenen ruokakunnan kylä, lähes puhtaaksi inkeriläinen, oli levittäytynyt pitkäksi talojonoksi Strelkan eli Nuolijoen vasemmalle rannalle".

## Lähteet
Shackletonin jäähylly

**Shackletonin jäähylly** tai **jäälautta** on itäisellä Etelämantereella sijaitseva jäähylly. Sen löysi vuonna 1911–1914 tutkimusmatkailija Douglas Mawson, joka nimesi sen Ernest Shackletonin mukaan. Shackletonin jäähylly on yksi Etelämantereen suurimmista jäähyllyistä, ja vuonna 2004 sen paksuus vaihteli 200–300 metrin välillä. Jäätikköjen laidoilla paksuus saavutti jopa 600 metriä. Jäähyllyyn valuu jäätä pääasiassa Northcliffen jäätiköltä, Denmanin jäätiköltä ja Scottin jäätiköltä. Shackletonin jäähylly myös tukee Denmanin jäätikköä. Vuonna 2002 havaittiin, että jäähyllyn reuna vetäytyy noin 3 kilometriä vuodessa.

Shackletonin jäähyllyyn muodostuu marras–tammikuun välillä joitain järviä. Tammikuun jälkeen niiden pinta-ala alkaa pienentyä.

Etelämantereen tutkimusasemista Shackletonin jäähyllyä lähimpänä ovat venäläinen Mirnyi ja puolalainen Dobrowlowski.

## Lähteet
Mustion Betania-seurakunta

**Mustion Betania-seurakunta** () on vuodesta 1925 toiminut helluntaiseurakunta Mustiossa. Seurakunnan tausta on vuodessa 1922, jolloin ruotsalainen saarnaaja Joel Eriksson saapui Suomeen ja Mustioon. Aluksi Erikssonin työ kohtasi runsaasti vastustusta mutta kääntyi herätykseksi. Mustion Betania perustettiin 28. elokuuta 1925 ja perustettaessa seurakunnalla oli 34 jäsentä. Suuri osa jäsenistä oli kuulunut Karjaan baptistiseurakuntaan. Seurakunnan rukoushuone vihttiin käyttäöön vuonna 1934.

Seurakunnan johtajina ovat vuosien aikana toimineet Carl-Göst Jansson-Byrstam, E. Lundin, Ragnar Mickelsson, Stig Karlsson, Harry Holmberg, Runar Nylund, Åke Johnsson, Joel Eriksson (1925–1928), Oskar Eriksson, Lars Nordberg ja Gittan Granroth, Elisabeth Granberg , Petri Huovila ja Erik Rönnlund. Seurakunta on viettänyt vuosittain rakentamisjuhlaa helatorstaina.

## Lähteet
*  

### Viitteet
Solbergin Salem-seurakunta

**Solbergin Salem-seurakunta** oli vuosina 1927–1931 ja uudelleen vuonna 1933 toiminut sipoolainen helluntaiseurakunta. Seurakunta perustettiin raamatulliseksi seurakunnaksi Solbergiin ja johtajaksi tuli Einar Hellström. Seurakunta hajosi kuitenkin vuonna 1931 ja sulautui osaksi Helsingin Tabor-seurakuntaa. Salemin seurakunta herätettiin uudelleen vielä vuonna 1933 jolloin Edvin Segersven toimi johtajana, mutta lopetti sittemmin toimintansa.

## Lähteet
*  

### Viitteet
Ilolan Sion-seurakunta

**Ilolan Sion-seurakunta** () oli vuodesta 1930 Porvoossa toiminut helluntaiseurakunta. Seurakunta perustettiin 16. tammikuuta 1930 19 henkilön toimesta ja seurakunnan jäsenmäärä kasvoi herätyksen myötä 40:een. Ilolan Sionissa palvelleita saarnaajia ovat olleet mm. Axel Forsblom, August Lindholm, Jenny Forsblom, Henry Latvanen-Lingehall, Viola Wessman, Anna Wilkman, Brita Westerlund-Hassel, Anna Bäcklund-Björksten, Astrid Skogberg, Hjördis Lindh ja Elisabeth Granberg. Seurakunnan johtajina toimivat mm. Arne Nyman ja Stig Bäcklund.

## Lähteet
*  

### Viitteet
Espoo-Kilon Saron-seurakunta

**Espoo-Kilon Saron-seurakunta** ( oli Espoon Kilossa toiminut helluntaiseurakunta. Seurakunta perustettiin 13. heinäkuuta 1930 15 jäsenen toimesta. Seurakunnan ensimmäinen johtaja oli Helsingin Filadelfian diakoni Hannes Gustafsson. Vuonna 1932 seurakunta otti vastuulleena Betlehem-lepokodin Leppävaarassa, joka palveli ensisijaisesti saarnaajia. Vuonna 1935 lepokodin toiminta siirtyi Saalem-seurakunnan vastuulle. Vuoteen 1934 mennessä seurakunnan jäsenmäärä oli noussut 90:een. Myöhemmin seurakunta lakkautettiin ja jäsenet siirtyivät Helsingin seurakuntiin.

## Lähteet
*  

### Viitteet
Jeiskin lentoasema

**Jeiskin lentoasema** (; IATA: **EIK**, ICAO: **URKE**; kansallinen lentopaikkatunnus: **УРКЕ** ja **ЬРКЕ** ) on sotilas- ja siviili-ilmailun yhteisesti käyttämä lentoasema ja lentotukikohta Jeiskin kaupungin lounaispuolella Venäjän Krasnodarin aluepiirissä.

Jeiskin lentoaseman yhteydessä toimivaan lentotukikohtaan on 2013 perustettu Venäjän merivoimien lentotukialukselle laskeutumista ja sieltä nousemista varten lentotukialuksen kannen kokoinen kuivan maan NITKA-simulaattori, jossa laivaston lentäjät voivat harjoitella toimintaa lentotukialuksella. Aiemmin Neuvostoliiton lentäjät harjoittelivat Sakyn lentotukikohdassa Krimin niemimaalla. Neuvostoliiton hajottua Venäjän laivasto jatkoi vuokrasopimuksella tukikohdan käyttöä Ukrainassa. Venäjän Georgian Ossetiaan kohdistamistamien sotatoimien johdosta harjoitustoiminta Ukrainan Krimin autonomisen alueella sijoittuvassa tukikohdassa katkaistiin vuonna 2008. Vaikka vuokrakäyttö jatkui taas vuoden 2010 jälkeen, perusti Venäjä laivaston lentotoiminnan harjoituskeskuksen Jelskin lentotukikohtaan.  

Su24 eysk.jpg|Suhoi Su-24 -hävittäjälentokone Jeiskin lentoasemalla (2009).
MiG-29KUB in Eisk.jpg|Mikojan MiG-29KUB -hävittäjälentokone Jeiskin lentoaseman avointen ovien päivänä (2013).
Ан-72 на посадке в Ейске.jpg|Jeiskin sekä sotilas- että siviililiikenteen käyttämää lentoasemaa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Airbase Yeysk  (wikimapia.org)
Nicolae Linca

**Nicolae Linca** (2. tammikuuta 1929 Cergău – 28. kesäkuuta 2008 Feisa) oli romanialainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.

67 kilogramman painoluokassa kilpaillut Linca voitti olympiakultaa Melbournessa 1956. Olympiakultamitali oli Romanian ensimmäinen nyrkkeilystä. Hän nyrkkeili myös Helsingin kesäolympialaisissa 1952. EM-kilpailuista Linca voitti pronssia Varsovassa 1953 ja Berliinissä 1955.

## Lähteet
* 
* Profiili Romanian olympiakomitea 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Hangon Sion-seurakunta

**Hangon Sion-seurakunta** () oli vuosina 1945–1974 Hangossa toiminut helluntaiseurakunta. Seurakunnan syntyi vuonna 1923 perustetun Elim-seurakunnan pohjalle, mutta joka oli sittemmin yhdistynyt Helsingin Tabor-seurakuntaan. Seurakunnan perustaminen aloitettiin sodan jälkiä jättäneessä kaupungissa. Seurakunnan saarnaajina toimivat Arthur Hellström, Rainer Lindh, Nils Björklund, Harry Holmberg ja Runar Nylund. Hangon Sion-seurakunta yhdistyi Tammisaaren Betesda-seurakuntaan vuonna 1974.

Yhdistymisen jälkeen ruotsinkielinen seurakunta jatkoi toimintaansa Tammisaaren helluntaiseurakunnan alaisena rukouspiirinä. 1990-luvulla rukouspiirin johtajana toimi Martti Miiros.

## Katso myös
* Hangon helluntaiseurakunta
* Betesda Church

## Lähteet
*  

### Viitteet
Degerbyn Sion-seurakunta

**Degerbyn seurakunta** () oli vuosina 1926–1944 Degerbyssä toiminut helluntaiseurakunta. Seurakunnan tausta on vuonna 1913 Degerbyssä julistustyötä tehneen Wendla Sundbäckin työssä, joka on perimätiedon mukaan ensimmäin suomenruotsalainen helluntailainen evankelista Etelä-Suomessa. Degerbyn helluntaiseurakunta perustettiin vuoden 1926 alussa. Alkujaan seurakunnan johtajana toimi Ernfrid Wasström. 1930-luvun alussa aloittelevana saarnaajana seurakunnassa toimi Lars-Eric Bergstén.

Porkkalan alueen luovutuksen jälkeen syyskuussa 1944 seurakunnan toiminta lakkautettiin. Lars-Eric Bergstén kuvaili seurakunnan hajottamista seuraavasti:

## Lähteet
*  

### Viitteet
Helsingin Tabor-seurakunta

**Helsingin Tabor-seurakunta** () oli vuosina 1930–1934 toiminut helsinkiläinen ruotsinkielinen helluntaiseurakunta. Tabor perustettiin 2. syyskuuta 1930 erityisesti kielellisten syiden vuoksi, sillä Helsingin Filadelfia-seurakunta oli Saalemin perustamisesta huolimatta kaksikielinen. Seurakunnan perustamisen taustalla vaikutti myös jotkin opilliset erot.

Tabor-seurakunnan kantavia voimia olivat ruotsalaiset Ivar H. Lindgren, Josef Svenhard ja Carl Forsberg. Nelivuotisen toimikautensa aikana Tabor-seurakunta aloitti muun muassa *Herren Kommer -*lehden julkaisemisen, joka laajeni nopeasti seurakuntalehdestä maanlaajuiseksi. Vuonna 1931 perustettiin kirjakustantamo *[[Taborförlaget]]*, joka osti lastenlehti *Den Gode Herdenin* perustajaltaan, norrskatalaiselta Laura Gustafssonilta. Vuonna 1934 Tabor ja Filadelfia yhdistyivät Filadelfia-seurakunnaksi. Vastaavasti kirjakustantamon nimi säilyi *Taborförlagetina*. Yhdistymisen hetkellä Tabor-seurakunnan jäsenmäärä oli 340. *Herren Kommer* -lehti lopetti julkaisun ja uudeksi liikkeen äänenkannattajaksi tuli *Korsets Budskap*.

## Lähteet
*  

### Viitteet
Gheorghe Negrea

**Gheorghe Negrea** (21. huhtikuuta 1934 Sibiu – 2000) oli romanialainen nyrkkeilijä, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.

81 kilogramman painoluokassa kilpaillut Negrea saavutti olympiahopeaa Melbournessa 1956. Hän nyrkkeili olympiatasolla myös Roomassa 1960 ja Tokiossa 1964. EM-kilpailuista Negrea voitti kultaa Prahassa 1957 sekä hopeaa Luzernissa 1959 ja Belgradissa 1961.

## Lähteet
* 
* Profiili Romanian olympiakomitea 

### Viitteet
Sandy Springs

**Sandy Springs** on kaupunki Yhdysvalloissa Georgian osavaltiossa. Sen väkiluku oli 108&nbsp;080 vuonna 2020. Kaupunki sijaitsee Fultonin piirikunnassa ja se kuuluu Atlantan suurkaupunkialueeseen. Sandy Springs perustettiin vuonna 2005.

## Väestö
Vuonna 2020 Sandy Springsin 108&nbsp;080 asukkaasta valkoisia oli 66,0&nbsp;%, mustia 19,6&nbsp;%, aasialaisia 7,2&nbsp;% ja alkuperäisasukkaita 1,4&nbsp;%. Asukkaista 21,4&nbsp;% puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 18,9&nbsp;% asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Camillo Magni

**Camillo Magni**  (1921 Milano, Italia – 1998 Milano) oli italialainen arkkitehti ja muotoilija. Hän oli yksi 1900-luvun merkittävimmistä italialaisista alallaan. Camillo Magni on 1950-luvulla aktiivinen italialaisen muotoilun syntypäähenkilö.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Yongxin

**Yongxin** () on piirikunta Etelä-Kiinan Jiangxin maakunnan keskilänsiosassa. Hallinnollisesti se kuuluu prefektuuritason kaupunkiin Ji’aniin. Piirikunnan pinta-ala on 2195 neliökilometriä ja väkiluku 393&nbsp;984 (2021).

## Hallinnollinen jako
Piirikunta jakauttuu yhteen alipiiriin, kymmeneen suurkuntaan ja kolmeentoista maalaiskuntaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Simsalön Sion-seurakunta

**Simsalön Sion-seurakunta** () on vuonna vuonna 1932 perustettu Sipoon saaristossa sijaitseva helluntaiseurakunta. Seurakunnan johtajana toimi kesään 2022 asti Allan Lindqvist. Seurakunta kokoontuu *Taborin kyläkirkossa* Boxin kylässä.

Ennen helluntaiseurakunnan perustamista oli Simsalössä hengellisten herätysten perinnettä jo useampaan otteeseen. Helluntaiseurakunnan perustamisen aikaan Simsalössa oli hengellisen herätyksen myötä syntynyt jo lähetysseurakunta ja lähetystalo. Sion-seurakunnan synnyn taustalla vaikutti myös kastekysymys. 1940-luvun puolivälissä Lars-Eric Bergstén avusti seurakuntaa evankeliointityössä. Vuonna 1947 seurakuntaan kastettiin 23 ihmistä ja samana vuonna vihittiin käyttöön seurakunnan oma rukoushuone, *Bykyrkan*.

Simsalö tuli tunnetuksi 1950- ja 1960-luvulla järjestetyistä nuorisoviikoista. Viikot järjestettiin Simsalössa siihen asti, kunnen Svartholmenin leirikeskus otettiin käyttöön. Vähitellen saariston vakituisten asukkaiden vähetessä seurakuntatoiminnan painopiste siirtyi mantereelle. Seurakunnassa on järjestetty säännöllisesti lähetyspiirejä. Vuonna 2005 Itä-Sipoon Tabor-seurakunta yhdistyi Sion-seurakuntaan ja seurakunnan omaisuus yhdistettiin Sion-seurakuntaan. Seurakunnalla oli 2010-luvulla vielä kolme rukoushuonetta, mutta Simsalön ja Träskbyn rukoushuoneet myytiin vuosina 2018–2021.

Seurakunnan johtajina ovat vuosien aikana toimineet Edvin Nyqvist, Artur Nyholm, Lars-Eric Bergstén, Gösta Bergstén, Lars Koskinen, Åke Johnsson, David Klemetz, Håkan Nitovuori ja Allan Lindqvist vuodesta 1973.

## Lähteet
*  

### Viitteet
Pirjo Koivula

**Pirjo Koivula** (o.s. Kauppinen) on suomalainen tanssiurheiluvalmentaja, valmentajakouluttaja ja kansainvälinen rock'n'swing-tanssien tuomari. Koivula on toiminut Suomen Tanssiurheiluliiton toiminnanjohtajana vuodesta 2022 ja rock'n'swing-tanssien lajipäällikkönä monen vuoden ajan. Hän on valmentanut muun muassa kansainvälisesti menestyneitä boogie woogie -pareja kuten Masi Saurén / Anna Tyutyunyuk (MM-kulta 2021 ja MM-hopea 2022) ja Juho Päivinen / Mari Munne (MM-hopea 2019). 

Koivula valittiin Vuoden Tanssiurheiluvalmentajaksi vuonna 2021 ja hänelle on myönnetty Tanssiurheiluliiton hopeinen ansiomerkki. 

Omalla kilpailu-urallaan hän voitti parinsa Tommi Koivulan kanssa suomenmestaruuden boogie woogiessa vuosina 2000 ja 2002, EM-hopeaa vuonna 2002 sekä boogie woogien maailmanmestaruuden vuonna 2002 seniori luokassa.

## Viitteet
Vittorio Morasso

**Vittorio Morasso**  (1922 Milano, Italia – 1992 Milano) oli italialainen arkkitehti ja muotoilija. Hän oli yksi 1900-luvun merkittävimmistä italialaisista alallaan.

## Lähteet

## Bibliografia
* Catalogue of the Library of the Graduate School of Design, Harvard University. Volume 22, Harvard University, 1968
* Libero Guarneri, ‎Vittorio Morasso, Architettura industriale, Ed. Gorlich, 1958
* Catalog of the Avery Memorial Architectural Library of Columbia University, Avery Library, 1968
* Roberto Aloi, Esempi di arredamento moderno di tutto il mondo, 1953 
* Roberto Aloi, Studi, librerie, scrivanie, 1953, France
* Domus, 1955, p. 573
Kirkkonummen Elim-seurakunta

**Kirkkonummen Elim-seurakunta** () on vuonna 1931 perustettu kirkkonummelainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan kokoontuu *Karmel*-rukoushuoneella, joka sijaitsee Kirkkonummen keskustassa, Vanhalla rantatiellä.

Kirkkonummen Elim-seurakunta perustettiin 19. kesäkuuta 1931 yhteensä 19 jäsenen toimesta. Seurakunnan ensimmäiseksi johtajaksi valittiin Carl-Gösta Jansson. Vuoden 1933 vuosikokouksessa seurakuntaan kuului 50 jäsentä. Friggesbyn rukoushuone vihittiin käyttöön vuonna 1934. Porkkalan vuokrauksen aika oli synkkää aikaa seurakunnan toiminnalle ja seurakunnan toiminta hajaantui. Seurakunnan uudelleen rakentaminen alkoi uudelleen vuonna 1956 ja Friggesbyn rukoushuone vihittiin uudelleen käyttöön 19. toukokuuta 1963.

Seurakunta kokoontuu muiden suomen- ja ruotsinkielisten seurakuntien tavoin *Karmel*-rukoushuoneella, josta tuli perustajansa Gunnar Bengströmin toiveen mukaisesti "rukoushuone kaikille kansoille".

Seurakunnan johtajina ovat vuosien varrella toimineet muun muassa Edvin Segersven, Erik Vesterberg, J. A. Lindqvist, Gösta Bergstén, Nils Björklund, Helge Holmberg, Karl-Gunnar Martin, Drott Edberg ja Axel Nyholm.

## Katso myös
* Uskonto Uudellamaalla
* Helluntaiherätys Suomessa
* Kirkkonummen suomalainen seurakunta
* Kirkkonummen ruotsalainen seurakunta

## Lähteet
*  

### Viitteet
Yongfeng

**Yongfeng** () on piirikunta Etelä-Kiinan Jiangxin maakunnan keskiosassa. Hallinnollisesti se kuuluu prefektuuritason kaupunkiin Ji’aniin. Piirikunnan pinta-ala on 2710 neliökilometriä ja väkiluku noin 490&nbsp;000 (2022).

## Hallinnollinen jako
Piirikunta jakauttuu kahdeksaan suurkuntaan, kahteentoista maalaiskuntaan, yhteen etniseen kuntaan ja kolmeen erilliseen alueeseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Voolahden rukoushuoneseurakunta

**Voolahden rukoushuoneseurakunta** () on vuonna 1932 perustettu helluntaiseurakunta Porvoon Voolahdessa. Seurakunta perustettiin 1930-luvulla Voolahden herätyksen seurauksena. Seurakunnan johtaja on Krister Lindberg ja pastori TM Ismo Valkoniemi. Seurakunta toimii neljällä kielellä: suomeksi, ruotsiksi, englanniksi ja venäjäksi.

Voolahden herätys puhkesi talvella 1932 ja kylän rukoushuone pystytettiin Arne Nymanin ja ystävien pitkäjänteisellä työllä. Voolahden seurakunta perustettiin juhannuspäivänä 1932 samalla kun seurakuntaan kastettiin 17 ihmistä. *[[Borgåbladet]]* kiinnitti huomiota Voolahden helluntaikasteeseen ja uutisoi tapahtumasta eloisana uskovaisten tapahtumana.

Seurakunnan saarnaajina ovat vuosien varrella toimineet muun muassa Alfons Andström, Arne Nyman, August Lindholm, Rainer Lindh, Sven Juth, Viktor Svarvar, Rolf Strömvall (1970–) ja Gösta Bergstén.

## Katso myös
* Uskonto Uudellamaalla
* Helluntaiherätys Suomessa
* Porvoon Filadelfia-seurakunta

## Lähteet
*  

### Viitteet
Betesda Church

**Betesda Church** eli **Raaseporin helluntaiseurakunta** () on vuonna 1932 perustettu Raaseporin Tammisaaressa sijaitseva helluntaiseurakunta. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Tammisaaressa Pitkäkadulla. Seurakunta ylläpitää myös *Betesda Second Hand* -liikkeitä Tammisaaressa ja Hangossa. Seurakunnan johtava pastori on Martin Fredrik.

## Historia
Betesda Church perustettiin 14. elokuuta 1932 nimellä *Tammisaaren Betesda-seurakunta*. Seurakunnan perustivat 19 vapaaseurakunnan jäsentä johtajanaan Harald Strömstedt. Jo seuraavassa tammikuussa seurakunnan Betesda-kirkko vihittiin käyttöön. Yksityislahjoitus kattoi puolet kirkon rakennuskustannuksista. Vuonna 1935 seurakunnan johtajaksi tuli Theodor Sundström.

Vuonna 1974 Hangon Sion-seurakunta yhdistyi Betesdaan. Betesdan kirkko remontoitiin vuonna 1992 . Betesdan toimialue on ollut laaja ja seurakunta on ylläpitänyt rukoushuonetta myös Pohjalla. Bromarvissa ja Tenholassa on ollut myös omat saarnaajansa.

Seurakunnan muita johtajia ovat olleet mm. Alfons Andström, Edvin Nyqvist, Felix Nyqvist, Rafael Hjort, Gerhard Gustafsson, Lars Koskinen, Rainer Lindh, Ralf Dahl, Håkan Nitovuori ja Erik Rönnlund vuoteen 1994 saakka.

## Katso myös
* Uskonto Uudellamaalla
* Helluntaiherätys Suomessa
* Suomen Helluntaikirkko
* Ekenäsnejdens svenska församling
* Raaseporin suomalainen seurakunta

## Lähteet
*  

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Porvoon Filadelfia-seurakunta

**Porvoon Filadelfia-seurakunta** () on vuonna 1932 perustettu porvoolainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan historia on vuonna 1912 perustetussa Porvoon helluntaiseurakunnassa, joka perustettiin Thomas Ball Barrattin vierailun ja kastetilaisuuksien yhteydessä. Seurakunnan pastorit ovat Kenneth Witick ja Elisabeth Witick. Seurakunnan johtaja on Stig Bäcklund.

Seurakunta lakkautettiin vuonna 1932 ja nimettiin välissä *Elimiksi* ja *Betesdaksi* mutta seurakunta perustettiin uudelleen samana vuonna ja sai nykyisen nimensä. Useiden vuosien kiertävän toiminnan jälkeen seurakunta sai oman Filadelfiakirkon vuonna 1955. Seurakunta on tehnyt läheistä yhteistyötä Samaria-lähetyksen kanssa. Seurakunnalla on myös rukoushuone Isnäsissä.

Seurakunnan saarnaajina ovat toimineet muun muassa Hilding Söderholm, Samuel Gustafsson, August Lindholm, Lars-Eric Bergstén, Samuel Bingmert, Edvin Nyqvist, Kuno Hällfors, Gösta Bergstén, Tage Jansson, Olof Johnsson, Thorild Karlsson, Gerhard Gustafsson, David Klemetz, Fred Nyman, Sven Juth, Karl-Gunnar Martin, Stig Bäcklund, Karl Eklund, Harry Blomberg, Harry Holmberg, Lars Bobacka, Runar Nylund ja Nils-Gustav Blom.

Seurakunnan tilaisuuksia lähetetään muun muassa TV7:n televisio- ja verkkokanavilla.

## Katso myös
* Uskonto Uudellamaalla
* Helluntaiherätys Suomessa
* Porvoon ruotsalainen tuomiokirkkoseurakunta

## Lähteet
*  

### Viitteet
Leopard förlag

**Leopard Förlag Aktiebolag** on ruotsalainen Henning Mankellin ja Dan Israelin vuonna 2002 perustama kustannusyhtiö. Kustantamo kustantaa muun muassa reportaaseja, kaunokirjallisuutta ja kansantajuisia tiedekirjoja. Kustantamo on julkaissut kirjoja muun muassa Henning Mankellilta, Edward Snowdenilta, Åke Edwardsonilta ja Maryse Condélta.

## Lähteet
Gracie Dzienny

**Grace Isabella Dzienny** (s. 26. elokuuta 1995 Toledo, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan ​​Amanda McKaynä Nickelodeonin Supah Ninjas-sarjassa, Greer Danvillenä ABC Familyn Chasing Lifessa ja Clementine Lewisina CBS:n Zoo-sarjassa.

## Nuoruus
Dzienny on kotoisin Toledosta Ohiosta ja on Mike ja Tara Dziennyn tytär.  Hän on nuorin kolmesta lapsesta.  Dzienny aloitti mallintyöt viisivuotiaana voitettuaan L'Oréalin sponsoroiman kilpailun, ja hän työskenteli mallina pääasiassa kesäisin.  Pian mallin ammattiin ryhtymisen jälkeen hän alkoi opiskella steppiä, jazzia, balettia ja hip hop -tanssia.  Saavuttuaan roolin Supah Ninjas -lentäjässä Dzienny ja hänen äitinsä muuttivat Los Angelesiin marraskuussa 2010.

Hänen Supah Ninjas -toverinsa George Takei totesi haastattelussa, että Dzienny on "musiikkiteatterifani".

## Ura
Lukion fuksivuotena Dzienny osallistui Amandan osaan koe-esiintymisessä Supah Ninjoissa. Prosessiin sisältyi noin puoli tusinaa myöhempiä koe-esiintymisiä.

Vuonna 2014 Dzienny alkoi esiintyä ABC Family -draamasarjassa Chasing Life näyttelee Greer Danvilleä, päähenkilön nuoremman siskon Brennan (Haley Ramm) rakkautta.  Joulukuussa 2016 hänet ylennettiin päärooliin CBS:n draamasarjan Zoo kolmannelle kaudelle. Vuonna 2017 hän liittyi Bumblebee-elokuvan näyttelijöihin.  Vuonna 2021 Dzienny näytteli Ruby Redin sivuroolia Netflixin supersankarisarjassa Jupiter's Legacy. Toukokuussa 2021 hänet valittiin vampyyri Elinor Fairmontin vakituiseen rooliin Netflixin vampyyridraamasarjassa First Kill.
Chilen Antarktiksen alue

**Chilen Antarktiksen alue** tarkoittaa Chilen omistukseensa vaatimaa aluetta Etelämantereella. Alue on sektorin muotoinen, sijaitsee 60° ja 90° eteläisen leveyspiirin ja 53° ja 90° läntisen pituuspiirin välissä ja kattaa noin 1 250 000 neliökilometriä. Alueen rannikko on hyvin rikkinäistä. 1900-luvun alussa Chile teki monen muun valtion tavoin aluevaatimuksen Etelämantereesta, ja vuonna 1947 se rakensi sinne ensimmäisen tukikohtansa. Vuoden 1959 Antarktiksen sopimus jäädytti aluevaatimukset. Vuoden 1947 jälkeen Chile rakensi Etelämantereelle useita muitakin tutkimuskeskuksia ja tukikohtia. Chilen tukikohtia Etelämantereella on yhteensä 12.

Argentiina ja Iso-Britannia vaativat osittain samoja alueita kuin Chile.

Aluevaatimukseen kuuluvalla alueella on jonkin verran turismia: erään matkatoimiston mukaan Villa Las Estrellas -kylässä vierailee vuosittain 1200 ihmistä, joista suurin osa on turisteja. 

## Lähteet
Malin Atanasov

**Malin Atanasov** (, s. 14. kesäkuuta 1946 Plovdiv) on bulgarialainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli hyökkääjä. Hän pelasi Bulgarian jääkiekkoliigassa vuosina 1969–1983 edustaen TsSKA Sofiaa, Levski Sofiaa ja yhden kauden ajan myös Metalurg Pernikiä.

Atanasov kuului yhdessä veljensä Ivanin kanssa Bulgarian joukkueeseen Innsbruckin talviolympialaisissa 1976. Hän pelasi turnauksen kaikissa kuudessa ottelussa ilman tehopisteitä. Atanasov edusti Bulgariaa myös B-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1970 ja 1976 sekä C-sarjan MM-kilpailuissa kahdeksasti.

## Lähteet
Nestori Yli-Sissala

**Nestori Yli-Sissala** (s. 3. marraskuuta 1995 Alajärvi) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä-joukkue Alajärven Ankkureita. Ankkurit on myös hänen kasvattajaseuransa ja samalla ainut joukkue, jossa Yli-Sissala on pelannut.

Yli-Sissala pelasi ensimmäisen pelinsä Ankkureiden edustuksessa Superpesiksessä 2013 paikallisvastusta Vimpelin Vetoa vastaan. 2019 Yli-Sissala sai kapteenin vastuuden hartioilleen ja vakiinnutti kapteenin roolin kaudella 2020.

Nestori Yli-Sissala on myös kouluttautunut kasvatustieteen maisteriksi Oulun yliopistossa.

## Saavutukset
* A-poikien Itä-Länsi: 2016
* Ykköspesiksen kuukauden pelaaja: Heinäkuu 2020
* Ykköspesiksen vuoden pelaaja: 2022

## Lähteet
Ivan Atanasov

**Ivan Atanasov** (, s. 30. huhtikuuta 1957 Sofia) on bulgarialainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi Bulgarian jääkiekkoliigassa vuosina 1971–1981 edustaen TsSKA Sofiaa ja Levski Sofiaa.

Atanasov kuului yhdessä veljensä Malinin kanssa Bulgarian joukkueeseen Innsbruckin talviolympialaisissa 1976. Hän pelasi turnauksen kaikissa kuudessa ottelussa tehopistein 2+1=3. Atanasov edusti Bulgariaa myös B-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 1976 sekä C-sarjan MM-kilpailuissa seitsemästi.

## Lähteet
Juho Montola

**Juho Montola** (s. 22. helmikuuta 1999 Rusko) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän pelasi yhden kauden Veikkausliigassa Turun Palloseuran joukkueessa.

Montola pelasi Ruskon Pallon ja Turun Palloseuran junioreissa. Kaudella 2016 hän pelasi TPS:n edustusjoukkueessa Ykkösessä kolme ottelua, ja seuraavana kautena Ykkösen otteluita kertyi kymmenen. Kaudella 2018 hän pelasi kahdeksan veikkausliigaottelua, joista neljä avauskokoonpanossa. Lisäksi hän pelasi yhden putoamiskarsintaottelun. Vuonna 2019 Montola siirtyi porilaisseura Musan Salamaan, jossa hän pelasi kolmen kauden aikana 56 ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Hän siirtyi vuoden 2022 alussa alasarjoissa pelaavaan Torre Calcioon.

Montola pelasi Suomen nuorisomaajoukkueissa alle 16-vuotiaista alle 19-vuotiaisiin.

## Lähteet
Ivan Penelov

**Ivan Penelov** (, s. 18. toukokuuta 1948) on bulgarialainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli puolustaja. Hän pelasi Bulgarian jääkiekkoliigassa kaudella 1969–1970 TsSKA Sofian joukkueessa.

Penelov kuului Bulgarian joukkueeseen Innsbruckin talviolympialaisissa 1976, joissa hän pelasi kaikissa kuudessa ottelussa tehopistein 1+1=2. Penelov edusti Bulgariaa myös B-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 1976 sekä C-sarjan MM-kilpailuissa neljästi.

## Lähteet
Jinzhi

**Jinzhi** (), **haamuraha** tai **haamusetelit** on tekorahaa, jota itäaasialaiset buddhalaiset saattavat polttaa vainajaa muistellessaan. Rahan on tarkoitus olla vainajalle tuonpuoleisessa käytettäväksi. Tavallisesti se poltetaan tulisijassa joko kotona tai temppelissä. Vainajan muistelun lisäksi rahalla voi ajaa pois pahanilkisiä henkiä. Haamusetelit saattavat olla koristellut esimerkiksi leimoilla, paperinpaloilla tai kuvioilla.

Tavallisesti tekoraha symboloi muutosta, lisääntymistä ja henkisten velkojen maksua. Omainen voi sillä maksaa vainajan henkiset velat, joita hänellä on ollut jo eläessään. Velkaa voi maksaa pois eläessäänkin, mutta buddhalaiset uskovat, ettei sitä voi maksaa elämän aikana kokonaan: kuoleman jälkeen omaiset maksavat sitä tekorahalla, jotta vainaja voisi jatkaa uudelleensyntymisen kierteessä. Rahaa saatetaan polttaa kerralla paljonkin. Raha saatetaan taitella tiettyyn muotoon siinä uskossa, että se tuottaa hyvää onnea, ja myös siksi, jotta tekoraha erottuisi oikeasta rahasta. Kaikki buddhalaiset eivät kuitenkaan pidä tapaa sopivana eivätkä siksi polta rahaa.

Haudoista löytyneistä kivistä, luista ja kotilonkuorista päätellen rahaa on luultavasti uhrattu vainajille jo 1000-luvulla eaa. Tekorahaa saatettiin tehdä myös savesta tai metallista, ja sitä löytyi myös varakkaiden vainajien haudoista. 2020-luvulla rahaa saatetaan myydä aasialaisissa kaupoissa ja temppelien ulkopuolella.

Perinteisesti haamusetelit on tapana polttaa, mutta ihmiset saattavat myös heittää setelit ilmaan polttamatta niitä. He saattavat uskoa, että rahan heittäminen kuuluu perinteeseen tai on sopivaa silloin, jos uhrattavaa rahaa ei osoita omalle omaiselleen. Rahan heittelyä on kritisoitu sen aiheuttaman sotkun takia. Myös rahan polttaminen on saanut osakseen kritiikkiä, koska sen epäillään lisäävän ilmansaasteita.

## Lähteet
Ilija Bătšvarov

**Ilija Bătšvarov** (, s. 10. lokakuuta 1943 Sofia) on bulgarialainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli oikea laitahyökkääjä. Hän pelasi Bulgarian jääkiekkoliigassa vuosina 1962–1976 edustaen TsSKA Sofiaa.

Bătšvarov edusti Bulgariaa Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 toimien joukkueen kapteenina. Hän pelasi turnauksen kaikissa kuudessa ottelussa tehopistein 4+1=5 ja keräten 14 rangaistusminuuttia. Myös hänen veljensä Marin kuului joukkueeseen. Bătšvarov edusti Bulgariaa myös C-sarjan MM-kilpailuissa toimien pelaajana kahdeksasti ja valmentajana kerran.

## Lähteet
Eva-Maria Hagen

**Eva-Maria Hagen** (19. lokakuuta 1934 Költschen, Saksa (nyk. Puola) – 16. elokuuta 2022 Hampuri) oli saksalainen laulaja ja näyttelijä. Hänet tunnettiin lempinimellä ”DDR:n Brigitte Bardot”.

## Ura

Hagen aloitti uransa 1950-luvun alussa Berliner Ensemble -teatterissa. Vuonna 1957 hän teki ensimmäisen elokuvaroolisa ja hänestä tuli yksi Itä-Saksan valtiollisen elokuvastudion DEFA:n suosituimmista tähdistä. Hänen suhteensa toisinajattelija Wolf Biermanniin teki kuitenkin hänestä hylkiön Itä-Saksan viranomaisten silmissä ja häneltä kiellettiin esiintyminen. Hagenilta lopulta riistettiin Itä-Saksan kansalaisuus ja hän muutti Hampuriin silloiseen Länsi-Saksaan. Länsi-Saksassa hän loi näyttelijän uran lisäksi menestyksekkään uran Chanson-laulajana.

## Yksityiselämä
Laulaja Nina Hagen on hänen tyttärensä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut (saksaksi)
* Eva-Maria Hagenin filmografia Filmportalissa
Ilijan Nedkov

**	Ilijan Donev Nedkov** (; s. 18. maaliskuuta 1958 Svalenik) on bulgarialainen judoka.

Moskovan olympialaisissa 1980 Nedkov sai 65 kilogramman sarjassa olympiapronssia, kun hän hävisi vain olympiavoiton saaneelle Nikolai Soloduhinille.

Euroopan-mestaruuskilpailuissa Nedkov oli pronssilla 71 kilon sarjassa Debrecenissä 1981.

## Lähteet
Uno Moring

**Uno Viktor Moring** (4. helmikuuta 1884 Helsinki – 19. elokuuta 1937 Ylimarkku) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja säveltäjä.

Moring sai päästötodistuksen Uudenkaarlepyyn opettajaseminaarista vuonna 1906. Hän oli pari vuotta musiikin ja voimistelun opettajana Pietarsaaren reaalikoulussa ja tuli sen jälkeen vuonna 1906 kansakoulunopettajaksi Oravaisiin. Moring oli sittemmin kansakoulunopettajana Ylimarkun Överträskin kansakoululla 1909–1925. Hän oli tämän jälkeen kahdeksan vuoden ajan siirtolaisena Yhdysvalloissa kunnes palasi terveyssyistä takaisin Suomeen. 

Moring otti osaa Suomen sisällissotaan valkoisten puolella. Sodan jälkeen hän suoritti suojeluskuntaupseerin tutkinnon ja toimi Ylimarkun suojeluskunnan päällikkönä ja III tarkka-ampujapataljoonan päällikkönä. Moring oli aloitteentekijänä Etelä-Pohjanmaan paikallisissa ruotsinkielisissä laulujuhlissa ja oli näillä juhlilla toimihenkilönä ja kuoronjohtajana. Moring sävelsi myös pääasiassa kuoromusiikkia. Hänen tunnetuimpiin sävellyksiinsä kuuluivat Emil Wichmannin *Österbotten* ja Arvid Mörnen *Hymn till Nyland*. 

## Lähteet
Anna-Maria Sieklucka

**Anna-Maria Sieklucka** (s. 31. toukokuuta 1992 Lublin, Puola) on puolalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan pääroolistaan eroottisessa draamaelokuvassa ''365 Days'' (2020).

## Aiheesta muualla
*
Michele Morrone

**Michele Morrone** (s. 3. lokakuuta 1990, Reggio Calabria, Italia) on italialainen näyttelijä, malli, laulaja ja muotisuunnittelija, joka esiintyy sekä italialaisissa että puolalaisissa elokuvissa. Hän sai kansainvälistä tunnustusta esiintyessään Massimo Torricellin roolissa vuoden 2020 eroottisessa romanttisessa draamaelokuvassa 365 Days.

## Aiheesta muualla
*
Petar Tale

**Petar Tale** (alun perin **Petar Pavicevic**; s. 15. elokuuta 1947 Montenegro, Jugoslavia) on jugoslavialaissyntyinen, 1970-luvun loppupuolelta Norjassa asunut taidemaalari. Hänen töidensä joukossa on vesi- ja öljyvärimaalauksia sekä piirroksia. Osa teoksista on kuvailevia ja erityisesti ihmisiä sekä maisemia esittäviä, ja osan tuotannosta muodostavat ei-kuvailevat, abstraktit teokset.

Tale syntyi Radovan Pavicevicin ja Jelena Saranin pojaksi. Hänen erityinen kyvykkyytensä piirtämiseen ja maalaamisen kävi ilmi jo lapsuudessa. Vuosina 1965–1970 Tale opiskeli Belgradin taideakatemiassa. Vuosina 1970–1971 hän matkusti Länsi-Saksaan, Ranskaan ja Itävaltaan. Vuosina 1971–1974 hän vietti aikaa Yhdysvalloissa, Kanadassa, Sveitsissä ja Australiassa.

Talen teoksia on esillä muun muassa Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og designissa ja useissa julkisissa instituutioissa sekä yksityisissä gallerioissa Yhdysvalloissa, Kanadassa, Ranskassa, Saksassa, Australiassa ja Norjassa. Tale osallistui Østlandsutstillingeniin vuosina 1979, 1980 ja 1982 sekä Høstutstillingeniin vuosina 1978, 1979 ja 1980. Hän on pitänyt myös useita näyttelyitä yhteistyössä Kåre Tveterin kanssa.

Tale meni naimisiin Gro Hørthen kanssa. Hän on asunut Lillestrømissä. Keväällä 2006 julkaistiin Talen taidetta koskeva kirja *The Art of Petar Tale*.

## Lähteet
Musiikkivuosi 1929

**Musiikkivuosi 1929** käsittelee vuoden 1929 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

## Julkaisuja
### Populaarimusiikki
* Fats Waller – ”Ain’t Misbehavin’”
* Fats Waller – ”Honeysuckle Rose”
* Jesse Greer, Raymond Klages – ”Just You, Just Me”
* Fred E. Ahlert, Roy Turk – ”Mean to Me”
* Vincent Youmans, Edward Eliscu, Billy Rose – ”More Than You Know”
* Hoagy Carmichael – ”Stardust”
* Cole Porter – ”What Is This Thing Called Love?”

### Ooppera
* Hans Chemin-Petit – *Der gefangene Vogel*
* Umberto Giordano – *[[Il Re]]* 
* Paul Hindemith – *[[Neues vom Tage]]* 
* Sergei Prokofjev – *[[Peluri]]* 
* Arnold Schönberg – *[[Von heute auf morgen]]*
* Ralph Vaughan Williams – *[[Sir John in Love]]*

## Aiheesta muualla
Cockta

**Cockta** on slovenialainen virvoitusjuoma. Sen kehitti Emerik Zelinka, ja ensimmäistä kertaa juomaa tuotiin saataville mäkihyppykilpailussa Planicassa 8. maaliskuuta 1953. Cocktasta tuli ensimmäinen Sloveniassa tuotemerkkinä rekisteröity alkoholiton juoma. Juoma ei sisällä kofeiinia eikä fosforihappoa.

Ensimmäisen vuoden aikana Cocktaa tuotettiin arviolta miljoona litraa. Ensimmäisten 14 vuoden aikana sen myynti kasvoi 25 % vuosittain. 1980-luvun alussa juoma saavutti ennätykselliset 37 miljoonan vuosittaisen litran myyntiluvut. Tällöin Cocktaa markkinoitiin aikalaisten nuoruuden juomana. Aikoinaan juomaa myytiin nimellä Yugo Cockta ja sen tuottajana toimi Slovenijavino.

Vuonna 2000 juoman tuottaminen otettiin Kolinska-yhtiön tehtäväksi. Vuonna 2005 Droga ja Kolinska yhdistyivät, ja syntyi Droga Kolinska -yhtiö, jonka vuonna 2010 osti Atlantic Grupa d.d.. Juoman markkina-aluetta ovat Bosnia-Hertsegovina, Serbia, Montenegro, Kroatia, Slovenia ja Pohjois-Makedonia.

Vuonna 2022 Cocktaa myytiin neljässä erilaisessa pakkauksessa: 1,5 litran ja 0,5 litran muovipulloissa, 0,275 litran lasipulloissa sekä 0,33 litran tölkeissä.

## Lähteet
Itä-Sipoon Tabor-seurakunta

**Itä-Sipoon Tabor-seurakunta** () oli vuosina 1962–2005 toiminut sipoolainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan perusti vuonna 1962 35 henkilöä, joista suurin osa kuului aikaisemmin Simsalön Sion-seurakuntaan. Ensimmäisinä vuosina toiminnasta vastasivat Sven Grönroos ja Hemming Lindqvist. Vuonna 1964 vihittiin käyttöön rukoushuone. Vuonna 1966 Allan Lindqvist kutstuuttiin seurakunnan saarnaajaksi ja vuodesta 1980 eteenpäin johtajaksi. Seurakunnalla oli rukoushuoneet Träskissä ja Boxissa. Vuonna 2005 Tabor-seurakunta yhdistyi Simsalön Sion-seurakuntaan ja seurakunnan omaisuudet yhdistettiin.

## Lähteet
*  

### Viitteet