open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kauniaisten metodistiseurakunta

**Kauniaisten metodistiseurakunta** () on Kauniaisissa toimiva metodistiseurakunta. Seurakunta on itsenäistynyt vuonna 1930. Seurakunnan pastorina toimii Monica Lundgren. Seurakunta kuuluu Finlands svenska metodistkyrka -kirkkokuntaan. 

## Historia
Metodistit aloittivat toimintansa pääkaupunkiseudulla 1880-luvun lopulla ja rekisteröityivät uskonnolliseksi yhdyskunnaksi. Helsinkiin muodostui metodistiseurakunta nimeltään Emanuel-kirkko, joka perusti lastenkodin Kauniaisiin.

Metodistipastori Karl Hurtig aloitti vuonna 1912 hengellisten kokousten pidon Kauniaisten yhteiskoulun juhlasalissa. Hänen julistuksensa sai vastakaikua, ja vuonna 1917 Kauniaisiin rakennettiin oma Betlehem-kirkko. Kirkko vihittiin käyttöön 10. kesäkuuta 1917, ja sen arkkitehti oli Atte Willberg. Alkuvuosina kirkko oli Emanuel-kirkon sivukirkko, kunnes Kauniasten metodistiseurakunta itsenäistyi vuonna 1930. Työ osoittautui menestyksekkääksi.

## Katso myös
* Metodismi Suomessa
* Luettelo Suomen metodistiseurakunnista

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
4. hikō sentai

**4. hikō sentai** oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien hävittäjäyhtymä (rykmentti), joka perustettiin joulukuussa 1918 nimellä 4. koku daitai ja nimettiin elokuussa 1922 4. hikō daitaiksi. Joulukuussa yksikkö muutettiin tiedusteluyksiköksi, jossa oli kolme laivuetta (chutai). Yhtymä muutettiin lokakuussa 1926 4. hikō rentaiksi, jossa oli kaksi tiedustelu- ja kaksi hävittäjälaivuetta (chutai). Tammikuussa 1932 se järjestettiin uudelleen 3. dokuritsu hikō chutaiksi ja lähetettiin Shanghaihin.

Heinäkuussa 1937 siitä muodostettiin kaksilaivueinen 8. hikō daitai ja lähetettiin Kiinaan. Seuraavana vuonna siitä muodostettiin 4. hikō sentai, jossa oli yksi hävittäjä- ja yksi tiedustelulaivue. Sentai täydennettiin syyskuussa 1940 kolmilaivueiseksi hävittäjäyksiköksi. Heinäkuussa 1941 muodostettiin 107. kyoiku hikō sentai yksiköstä irrotetuista osista ja yksikköön liitettiin marraskuussa 103. dokuritsu hikō chutai. Elokuussa 1942 yksiköstä irrotettiin osa 248. hikō sentain perustamiseksi. Sentai jaettiin tammikuussa 1944 hikōtaiksi (lentävä osa) ja seibitaiksi (tukeva osa).

## Kalusto
Yhtymän kalustona olivat:
*Armeijan tyypin 95 hävittäjä 1940 – 1943
*Nakajima Ki-27 1940 – 1943
*Kawasaki Ki-45kai 1943 – sodan loppuun

## Komentajat
Yhtymän komentajina olivat:
*eversti Yoshijiro Tatematsu elokuu 1938 – elokuu 1939
*everstiluutnantti Saburo Hayashi elokuu 1939 – huhtikuu 1941
*everstiluutnantti Shuichi Okamoto huhtikuu 1941 – syyskuu 1942
*majuri Tsunao Nagano syyskuu 1942 – kesäkuu 1943
*majuri Takebumi Kuroda kesäkuu 1943 – tammikuu 1944
*majuri Isao Abe tammikuu – lokakuu 1944
*majuri Koji Kobayashi lokakuu 1944 – kesäkuu 1945
*majuri Hisao Machida kesäkuu 1945 – sodan loppuun

## Lähteet
*

### Viitteet
Loviisan metodistiseurakunta

**Loviisan metodistiseurakunta** () on Loviisassa toimiva metodistiseurakunta. Seurakunta on perustettu 30. heinäkuuta 1899. Seurakunta kokoontuu majatalo Kompanjonshuset Hörnanin tiloissa. Seurakunnan pastorina toimii Leif-Göte Björklund. Seurakunta on Finlands svenska metodistkyrka -kirkkokunnan jäsen.

Loviisa oli ensimmäinen paikka, jonne metodismi saapui Itä-Uudellamaalla. Ensimmäinen Loviisassa vieraillut metodistisaarnaaja oli helsinkiläinen N. J. Rosén, joka vieraili Loviisassa Adolf ja Charlotta Nybergin kutsusta. Karl Johan Lindborg toimi Loviisassa saarnaajana vuosina 1894–1897. Seurakunta perustettiin vuonna 1899 Hjalmar Bergqvistin toimesta. Perustamiskokouksessa seurakuntaan liittyi 14 jäsentä. Loviisasta käsin tehtiin saarnamatkoja muun muassa Porvooseen. Nybergien talosta tuli seurakunnan kokoontumispaikka ja vuonna 1906 talo lahjoitettiin seurakunnalle. 

Helluntaina 1960 vihittiin käyttöön seurakunnan uusi kivikirkko, joka oli pastori Harry Svensonin suunnittelema. Kirkko kunnostettiin vuosina 1997–1998. Kirkko oli seurakunnan omistuksessa aina vuoteen 2011 asti, jolloin se myytiin. Vuonna 2002 seurakunta kunnosti 1700-luvulta peräisin olevan talon pyhäkoulumuseon.

## Katso myös
* Uskonto Uudellamaalla
* Metodismi Suomessa
* Agricolan suomalainen seurakunta
* Agricola svenska församling

## Lähteet
Zombit Resident Evilissä

**[[Zombi]]t** ovat toistuvia vastustajia japanilaisen videopeliyhtiön Capcomin pelisarjassa **[[Resident Evil (pelisarja)|Resident Evil]]**. Ne esiintyivät ensimmäisen kerran vuonna 1996 pelisarjan ensimmäisessä osassa *[[Resident Evil (vuoden 1996 videopeli)|Resident Evil]]*. Zombit ovat mutatoituneita ihmisiä, joilla on kannibalistisia haluja ja vakava epidermaalinen nekroosi, ja joiden alkuperä selitetään tieteellisestä näkökulmasta.

Toisin kuin muissa kauhu- ja fantasiagenreissä, joissa zombit on perinteisesti esitetty ruumiillisina revenanteina, *Resident Evil* -sarjan zombit luodaan yleensä käyttämällä biologisia aseita, geenimanipulaatiota ja/tai loissymbioosia. Myöhemmissä jatko-osissa on esiintynyt myös muun tyyppisiä zombeja sekä niihin liittyviä olentoja, jotka esitetään ketterämpinä ja älykkäämpinä vastustajina.

## Muun tyyppiset zombit ja niihin liittyvät olennot
* ** Zombikoirat** ovat zombeiksi muuttuneita koiria. Ne ovat nopeampia kuin ihmiszombit.
* **Lickerit** ovat lisää mutatoituneita zombeja. Ne ovat ihottomia otuksia, jotka ryömivät neljällä jalalla ja käyttävät kynsiään kiipeilläkseen seinillä ja ylisuurta kieltään aseena. Ne ovat sokeita, mutta niillä on erinomainen kuulo.
* **Moldedit** ovat *[[Resident Evil 7: Biohazard]]* -pelissä esiintyviä olentoja, jotka syntyvät seinässä olevasta homeesta, joka ruokkii ruumiita.

## Katso myös
* Nemesis (Resident Evil)

## Lähteet
Utran frisbeegolfrata

**Utran frisbeegolfrata** on Joensuun Utrassa sijaitseva 18-väyläinen frisbeegolfrata. Utran frisbeegolfrata perustettiin vuonna 2012 9-väyläisenä ratana. Rataa laajennettiin vuonna 2013 18-väyläiseksi osana suurempaa laajennustyötä, jolloin siitä tuli Pohjois-Karjalan ensimmäinen täysmittainen rata. Utran rataa pidetään Pohjois-Karjalan suosituimpana ratana, ja vuonna 2024 radalla pelattiin lähes 26 tuhatta kierrosta. Joen Liitokiekko ry vastaa radan ylläpidosta. Rata on käytössä myös talvisin. Utran rata on maastoltaan monipuolinen, väylät ovat paikoin kapeita ja puustoisia. Korkeuseroja tuovat kukkulat rinteineen.

## Kilpailut
* Pohjois-Karjalan avoimet 2025

## Lähteet
Metsävainikka

**Metsävainikka** () oli inkeriläinen kylä, joka kuului Tuutarin luterilaiseen seurakuntaan. Kylän toinen nimi oli Venäjänrasi, mistä johtuu paikan venäjänkielinen nimi "Venerjazi". Kylän alue kuuluu hallinnollisesti nyt Pietarin kaupungin Moskovan piiriin.

Vuonna 1849 kylässä oli 32 asukasta (naisia 17 ja miehiä 15), kaikki inkeriläisiä  (savakoita). Vuonna 1926 kylässä oli 9 taloa ja 52 asukasta (kaikki inkeriläisiä). Kylän tilat olivat Herrala, Marttila, Simkola, Teppola ja kaksi Pekkalaa. Kylän ainoa suku oli Vainikka. Lapset kävivät Koirovan suomenkielisessä koulussa. 
Keväällä vuonna 1940 kylän asukkailta vaadittiin muuttaa alueelta pois ja siirtää talot muualle, läheisen ampumaradan vuoksi.   Toisen maailmansodan aikana kylä oli lopullisesti tuhottu.

Kylän paikalla on nyt Pietarin kaupungin Južnoje-niminen hautausmaa.

## Lähteet
Macdonaldin triadi

**Macdonaldin triadi** eli **Hellman ja Blackman -triadi** on ehdotettu kokonaisuus, johon kuuluvien osien on katsottu ennakoivan tulevaa väkivaltarikollisuutta. Macdonaldin triadi koostuu lapsuusiän yökastelusta (enureesi), tulipalojen sytyttämisestä ja eläinrääkkäyksestä. Käsite juontaa juurensa John Macdonaldin *[[American Journal of Psychiatry]]ssa* vuonna 1963 julkaisemaan tulevan henkirikoksen uhkaa ennakoivia merkkejä käsitelleeseen artikkeliin "The Threat to Kill". Kirjoitus perustui Macdonaldin työhön sadan potilaan parissa Colorado Psychopathic Hospitalissa Denverissä. Potilaat olivat uhanneet väkivallalla, mutta eivät olleet välttämättä harjoittaneet sitä.

Tulevina vuosikymmeninä Macdonaldin triadin käsite saavutti suosiota ja sitä ryhdyttiin tulkitsemaan muun muassa tulevan sarjamurhaamisen indikaattorina. Väkivaltaista käyttäytymistä koskevassa kirjallisuudessa onkin monia viittauksia Macdonaldin triadiin, mutta aihetta koskeva tutkittu tieto on jäänyt puutteelliseksi. Macdonaldin triadin piirteet saattavat olla vakavan lapsuudessa koetun kaltoinkohtelun merkkejä. Väkivaltarikolliset ovat usein tulleet lapsuudessaan kaltoinkohdelluiksi, mikä voi selittää sen, että joidenkin väkivaltarikollisten taustasta ovat nousseet esiin nämä ongelmat.

Vuonna 1966 Hellman ja Blackman tutkivat 84 vangittua rikoksentekijää ja raportoivat positiivisen yhteyden Macdonaldin triadin piirteiden ja tulevan väkivallan välillä. Useat tulevat yritykset tutkimustulosten toistamiseksi ovat epäonnistuneet. Myös John Macdonald itse toi myöhemmin esiin epäilyn triadin validiudesta. Pyrittyään testaamaan omaa hypoteesiaan hän kertoi vuonna 1968 kirjassaan *Homicidal Threats*, ettei tilastollisesti merkitsevää yhteyttä henkirikollisuuden sekä varhaisen iän tuhopolttojen, eläinrääkkäyksen ja enureesin väliltä löytynyt. 206 seksuaalirikollisen potilasaineistosta tehdyssä tutkimuksessa Massachusetts Treatment Center for Sexual Dangerous Personsissa (Prentky ja Carter, 1984) ei löytynyt vakuuttavaa todistusaineistoa sen ajatuksen tueksi, että Macdonaldin triadi ennustaisi aikuisiän rikollisuutta. Tutkimuksen tekijät kuitenkin huomioivat, että triadin yksittäiset piirteet olivat yleisiä erittäin huonoista kotioloista kärsineillä. Jonathan Pincus kuvasi vuonna 2001 julkaisemassaan murhaajia käsitelleessä kirjassa triadin piirteitä lapsuusiässä koetun kaltoinkohtelun merkeiksi. Onkin mahdollista, että Macdonaldin triadi soveltuisi paremmin käytettäväksi huonojen kotiolojen tai huonojen coping-mekanismien indikaattorina lapsilla.

Merkittävät FBI:n profiloitsijat käsittelivät Macdonaldin triadia kirjassaan *Sexual Homicide: Patterns and Motives* vuonna 1988. FBI:n tutkimus oli pienimuotoinen eikä siihen sisältynyt vertailuryhmiä. 36 seksuaalimurhaajan aineiston kattaneessa tutkimuksessa Douglas, Burgess ja Ressler kuitenkin huomasivat monen tutkimuksen kohdehenkilöistä ilmentäneen yhtä tai useampaa Macdonaldin triadin piirrettä.

## Lähteet
St James’s Church (Piccadilly)

**St James’s Church** (**Pyhän Jaakobin kirkko**) on kirkko Piccadillyllä, Lontoon West Endissä, City of Westminsterin kaupunkipiirissä. Kirkon arkkitehtinä toimi Christopher Wren ja sen vihki käyttöön Lontoon piispa Henry Compton 13. heinäkuuta 1684. Rakennuksen julkisivussa käytettiin portlandkivellä koristeltua punatiiltä, ja puuseppämestari Grinling Gibbons veisti sinne alttarikaapin, jota pidetään yhtenä hänen parhaista luomuksistaan.

St Jamesista tuli pääkirkko St Martin-in-the-Fieldsin seurakunnasta irrotetulle uudelle seurakunnalle, jonka ensimmäiseksi kirkkoherraksi valittiin St Martin-in-the-Fieldsin seurakuntapappi Thomas Tenison, myöhempi Canterburyn arkkipiispa. Nykyinen kirkkoherra Lucy Winkett aloitti virassa vuonna 2010 toimittuaan sitä ennen lukkarina St Paulin katedraalissa.

Kirkkoon haudattiin muotokuvamaalari Mary Beale 1699, ja taidemaalari Angelica Kauffmann vihittiin siellä 1767. Kirkossa on myös muistotaulut découpage-tekniikan mestari Mary Delanylle, merimaalari Willem van de Velde vanhemmalle ja nuoremmalle ja pilapiirtäjä James Gillraylle.

St James mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisuudessa John Vanbrughin komediassa *The Relapse*, joka sai ensi-iltansa 1600-luvulla. Päiväkirjassaan tai muissa teoksissaan siitä kirjoittavat John Evelyn (1703), Samuel Pepys (1762) ja Daniel Defoe (1772). Runoilija ja taiteilija William Blake kastettiin vuonna 1757 Grinling Gibbonsin veistämässä kastemaljassa, ja ensimmäisen maailmansodan tuntoja kuvannut runoilija Robert Graves meni kirkossa naimisiin.

Kirkko vaurioitui pahoin lokakuussa 1940 saksalaisten pommittaessa Lontoota. Sodan jälkeen se restauroitiin huolellisesti arkkitehti Albert Richardsonin johdolla ja Lontoon piispa vihki sen uudelleen käyttöön 19. kesäkuuta 1954. Kirkko sai Grade I -luokan suojelukohteen aseman vuonna 1958, ja sodassa tuhoutunut länsitorni rakennettiin uudelleen vuoteen 1968 mennessä.

## Lähteet
Karikko (merenkulku)

**Karikko** merialueilla on matalikolla sijaitseva kohta, joka on vesiliikenteelle vaarallinen. Suomen merialueilla karikoista varoittavat yleiset varoitusviitat ovat keltamustaraitaisia. Karikon pääilmansuunta osoitetaan kardinaaliviitalla. Pohjoista merkitsevä viitta osoittaa ylöspäin, etelää merkitsevä viitta osoittaa alaspain, itää merkitsevän viitan päässä on vinoneliö ja länttä merkitsevän viitan päässä on tiimalasimainen kuvio. Näiden lisäksi on viitat, jotka näyttävät, mihin suuntaan karikkoa täytyy väistää. Punainen viitta, jonka päässä on neliönmuotoinen kuvio, täytyy kiertää niin, että viitta jää vasemmalle. Vihreä viitta, jonka päässä on ylöspäin osoittava nuoli, täytyy kiertää niin, että viitta jää oikealle. Vasenta ja oikeaa väistämissuuntaa merkitsevät viitat ovat lateraaliviittoja. Lisäksi on olemassa varsinainen karimerkki, jonka päässä on kaksi mustaa palloa ja jonka vieressä on punamustaraitainen tolppa. On olemassa myös erikoismerkki ja turvavesimerkki, jotka ilmaisevat turvallisen vesiväylän.

## Lähteet
Hvarin kulttuuri

**Hvarin kulttuuri** oli neoliittisella eli nuoremmalla kivikaudella vallinnut kulttuuri, joka vaikutti Adrianmeren rannikolla. Kulttuurista tiedetään melko vähän.

Eräs Hvarin kulttuuriin liittyvä muinaismuisto on vuonna 2021 merestä löytynyt kivikautinen tie. Kroatialaiset arkeologit löysivät tien Korčulan saaren rantavedestä. Korčula sijaitsee Adrianmeressä Dalmatian rannikolla. Löytö tehtiin Solinen neoliittisella asutuspaikalla. Mudan alta löydetty tie sijaitsee noin viiden metrin syvyydessä, ja se on rakennettu kivilaatoista. Zadarin yliopiston tutkijoiden arvioiden mukaan tie on lähes 7­ 000 vuotta vanha. Meren pohjasta löydettiin samassa yhteydessä myös muun muassa kivikirves ja piikivestä tehtyjä teriä. Noin neljä metriä leveä tie yhdisti aikanaan Solinen kivikautisen asutuskeskuksen nykyiseen Korčulan saareen. Tie kulki kivikaudella kapealla kannaksella. Meren rannalla sijainnutta asutuskeskusta ympäröi kivimuuri. Solinesta löydettiin vuonna 2021 muun muassa kivityökaluja. Asutuskeskuksen ja löydetyn tien iän arvioinnissa käytettiin paikalta löydetystä puunkappaleesta tehtyä radiohiiliajoitusta.

## Lähteet
Valsalvan koe

**Valsalvan koe** eli **Valsalvan manööveri** tai arkikielessä **valsalvaus** on italialaisen lääkäri Antonio Valsalvan mukaan nimetty toimenpide tai lääketieteellinen koe, jossa henkilö sisäänhengityksen jälkeen sulkee uloshengitystiensä esimerkiksi sulkemalla kurkunpään tai vaihtoehtoisesti suun ja sieraimet, ja samalla hengitysteiden ollessa suljetut tekee voimakkaan uloshengitysliikkeen.

Valsalvan kokeella on monia eri käyttötarkoituksia. Osa näistä liittyy parasympaattisen hermoston stimulaatioon, jota koe aiheuttaa. Valsalvan kokeella voidaan parasympaattisen stimulaation ansiosta esimerkiksi pysäyttää sydämen takykardiakohtaus.

Toisaalta manööveriä käytetään myös korvatorven avaamiseksi tai sen avoimuuden selvittämiseksi. Korvatorveen kohdistuvaa valsalvan manööveriä varten potilas sulkee suun ja sieraimet, jolloin hengitysliikkeen nenä-nieluun luoma paine purkautuu korvatorven kautta välikorvaan.

Kokeella voidaan myös selvittää, onko hampaan poiston jälkeen avautunut yhteys poskionteloon. Tällöin koe tehdään kuten korvatorvea avattaessa, sulkemalla nenä ja suu ja tekemällä voimakas uloshengitysliike. Mikäli yhteys on avautunut, purkautuu hengitysliikkeen luoma paine poskiontelon kautta poistokuopasta, minkä hammaslääkäri kykenee havaitsemaan.

Lääketieteen ulkopuolella valsalvausta käytetään esimerkiksi sukellusharrastuksen parissa. Tällöin sukeltaja voi valsalvauksen avulla tasata välikorvan paine-eron ja hoitaa siten sukelluksessa paineenvaihtelun myötä lukkeutuneen tai kipeytyneen korvan.

## Lähteet
Jens Isak Kobro

**Jens Isak de Lange Kobro** (20. elokuuta 1882 Vestre Moland – 14. toukokuuta 1967) oli norjalainen juristi ja Venstren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1931–1936 ja toimi Norjan puolustusministerinö 1933–1935. Vuosina 1928–1931 sekä 1945 hän oli Tromssan pormestari.
## Lähteet
Otto Binswanger

**Otto Ludwig Binswanger** (14. lokakuuta 1852 Münsterlingen – 15. heinäkuuta 1929 Kreuzlingen) oli sveitsiläinen neurologi ja psykiatri.

Binswangerin isä Ludwig Binswanger vanhempi (1820–1880) sai lääketieteellisen sekä filosofisen koulutuksen ja perusti yksityisen mielisairaiden hoitolaitoksen Kreuzlingeniin vuonna 1857. Binswangerin veli oli hoitokodin johdossa isäänsä seurannut Robert Binswanger (1850–1910). Yksi Binswangerin veljenpojista oli psykiatri Ludwig Binswanger nuorempi (1881–1966). Binswanger opiskeli lääketiedettä Heidelbergissä, Strasbourgissa ja Zürichissä. Työskenneltyään vanhempana avustajana Breslaun patologian instituutissa hän hyväksyi vuonna 1880 Carl Westphalin tarjouksen työpaikasta Berliinin Charité-sairaalasta. 30-vuotiaana Binswanger sai nimityksen psykiatrian professoriksi ja mielisairaiden hoitolaitoksen johtajaksi Jenaan, jossa hän työskenteli, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1919. Eläkkeelle jäätyään Binswanger palasi Kreuzlingeniin, jossa hän kuoli 76-vuotiaana heinäkuussa 1929.

Binswangerin erikoistumisalat ja tieteellinen näkökulma olivat laajat. Hän pyrki patologisen histologian tutkimuksessa määrittämään samankaltaisuuksia ja eroavaisuuksia progressiivisen paralyysin ja muiden orgaanisen aivo-oireyhtymän tyyppien välillä. Vuonna 1894 Binswanger kuvasi uuden neuropatologisen oireiston, josta hän käytti nimitystä "encephalitis subcorticalis chronica progressiva". Myöhemmin sairaus nimettiin hänen mukaansa Binswangerin taudiksi. Binswangerin epilepsiaa käsitellyt oppikirja *Die Epilepsie* (1899) pääsi standarditekstin asemaan. Hänen tutkimuksensa heikkohermoisuudesta (1896) ja hysteriasta (1904) tulivat yhtä tunnetuiksi kuin hänen neuropatologinen työnsä. Vuonna 1904 Binswanger laati Ernst Siemerlingin kanssa psykiatrian alan oppikirjan *Lehrbuch der Psychiatrie*.

Binswangerin tunnettujen potilaiden joukossa olivat filosofi Friedrich Nietzsche sekä kirjailijat Hans Fallada ja Johannes R. Becher. Binswangerilla oli myös monia opiskelijoita, joista tuli tunnettuja tutkijoita; näiden joukossa oli psykiatri, neuroanatomisti Korbinian Brodmann. Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue poisti aikoinaan Binswangerin juutalaisen taustan johdosta tämän muistolaatan Jenasta, johon se asetettiin sitten takaisin vuonna 2012.

## Lähteet
Liimakorva

**Liimakorva** eli **liimakorvatauti** eli **sekretorinen välikorvantulehdus** on yleinen lapsuusiän korvasairaus. Sen oireisiin kuuluu välikorvassa pitkäkestoisesti säilyvä liimainen erite, joka ei liity äkilliseen akuuttiin välikorvatulehdukseen. Liimakorva on yleinen kuulon heikkenemisen syy pienillä lapsilla ja se saattaakin pitkittyessään viivästyttää lapsen kielellistä tai sosiaalista kehitystä. 

Liimakorvan patogeneesi on monitekijäinen eikä sitä tarkasti tunneta. Suurinta osaa tapauksista edeltää toistuvat välikorvantulehdukset. Kuitenkaan noin neljäsosalla liimakorvaan sairastuvista lapsista ei ole poikkeavaa korvatulehdustaustaa. Allergian tai atopian yhteyttä liimakorvaan on epäilty, mutta tätä ei ole voitu osoittaa varmuudella. Sairautta esiintyy noin 5 %:lla alle 2 vuotiaista lapsista. Yleisimmillään tauti on noin 16 kuukauden iässä.

## Oireet
Liimakorvalle tyypillisin oire on kuulonalenema ja tukkoisuuden tunne korvassa. Oire johtuu välikorvassa olevasta eritteestä, joka häiritsee äänen normaalia johtumista. Kuulonalenema on tyypillisesti lievä ja sen voimakkuus voi myös hieman vaihdella eri päivinä. Pienelle osalle potilaista voi kehittyä keskivaikea noin 40 dB tasoinen kuulonalenema. Lapsi ei aina osaa kertoa kuulon huononemisesta omatoimisesti, ja oireen huomaa usein vanhempi havaittuaan lapsen kuulon huonontuneen. Pitkään jatkuneeseen ja hitaasti kehittyneeseen kuulonalenemaan myös tottuu herkästi, mikä hankaloittaa oireen havaitsemista.

Liimakorvan määritelmään kuuluu oireiden verrattain pitkä kesto vähintään 3 kuukauden ajan. Lyhytkestoisempi, viikkojakin jatkuva tukkoisuuden tunne korvassa on akuutin välikorvatulehduksen jälkeen normaali ilmiö.

## Hoito

Mikäli lapsen kuulon epäillään alenneen, on lääkärin arvio aiheellinen kuulonaleneman syyn selvittämiseksi. Mikäli syyksi epäillään liimakorvaa, ei välitön hoito silti yleensä ole tarpeen. Noin 70 - 80 % tapauksista paranee itsestään kolmen kuukauden kuluessa. Oleellista liimakorvan alkuvaiheessa onkin seuranta, jolla varmistetaan tilanteen paraneminen.

Liimakorvan paranemista voi yrittää nopeuttaa ns. Valsalvan manööverillä, jossa potilas pitää suuta ja sieraimiaan kiinni samalla hengittäen ulos. Tällöin välikorviin pääsee ilmaa korvatorven kautta ja jumiin jäänyt erite saattaa päästä poistumaan. Valsalvan manööveri voi tulla kyseeseen etenkin vanhempien lasten kohdalla, joille menetelmän oppiminen on mahdollista. Pienempien lasten kohdalla pelkkä seuranta ilman aktiivisia toimia riittää alkukuukausien hoidoksi.

Mikäli oireet jatkuvat yli kolme kuukautta tai toistuvat tiheästi, voidaan harkita korvien putkitusta. Putkituksessa tärykalvo puhkaistaan ja sen takana oleva erite imetään pois. Samalla tärykalvon läpi asennetaan muutaman millimetrin kokoinen putki, joka ilmastoi välikorvaa estäen taudin uusiutumista. Putkitus tehdään usein nukutuksessa. Putki pysyy paikallaan yleensä 6-18 kuukautta, minkä jälkeen se poistuu itsestään tai poistetaan lääkärin toimesta.

## Lähteet
Ludwig Richter

**Adrian Ludwig Richter** (1803–1884) oli saksalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Hänen opettajanaan oli hänen isänsä, vaskenpiirtäjä Carl August Richter. Hän jatkoi opintoja Italiassa ja työskenteli sitten Dresdenissä, myöhemmin akatemian professorina. Alkuun hän maalasi tyyliteltyjä italialaisaiheisia maisemia, ja vuoden 1840 tienoilla aiheiksi tuli romanttisen idyllimäisiä kotoisia aiheita ja vähitellen naiivin kansanelämän, tarujen, runojen sekä varsinkin kodin ja lapsimaailman kuvaukset, ja näin hänestä tuli aikanaan maansa suosituimpia taiteilijoita. Hän oli hyvin tyypillinen biedermaierin ajan pikkuporvarillisuuden romantikko ja lastenkamaritaiteilija. Hän kirjoitti muistelmat *Lebenserinnerungen eines deutschen Malers*, jotka julkaisi 1885 hänen poikansa, kustantaja Heinrich Richter.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Per Berg Lund

**Per Berg Lund** (14. lokakuuta 1878 Kristiania – 22. tammikuuta 1954) oli norjalainen juristi ja Venstren poliitikko. Hän toimi Norjan valtiovarainministerinä 1928–1931 ja 1933–1934. Vuosina 1926–1928 ja 1931–1933 hän oli Trondheimin pormestari.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Karl-Uno Olofsson

**Karl-Uno Olofsson** (s. 16. joulukuuta 1940 Vindeln, Västerbotten) on entinen keskimatkojen kestävyysjuoksija 1960-luvulla. Hänen päämatkansa olivat 800 ja 1&nbsp;500 metriä. 

Olofsson vakinnutti asemansa Ruotsin ykkösjuoksijana vuonna 1964. Hänet valittiin olympiaedustajaksi Tokion olympialaisten 1&nbsp;500 metrille, jossa hän eteni alkueristä välieriin ajalla 3.44,8 sijoittuen viidenneksi. Tie katkesi välierässä, jossa hän juoksi täsmälleen saman ajan kuin alkuerässä, mutta sijoituksen ollessa 7. Kokonaissijoitus oli 13. Tulos oli Olofssonille pettymys, sillä hän oli aiemmin kesällä maaottelussa voittanut Tšekkoslovakian Josef Odložilin, joka olympialaisissa sijoittui Peter Snellin jälkeen olympiahopealle.

Urallaan,joka päättyi loukkaantumisen vuoksi ennenaikaisesti vuonna 1967, Olofsson saavutti vuosina 1963-1965 Ruotsin mestaruuden 1&nbsp;500 metrillä ja vuonna 1965 myös 800 metrillä. Olofsson oli voittamassa seuralleen IFK Umeålle 4&nbsp;×&nbsp;1&nbsp;500&nbsp;m -viestimestaruuden kolme kertaa eli vuosina 1963–1965. Uumajan joukkueessa oli myös toinen maajoukkuetason juoksija Bengt Persson. Vuonna 1965 hän voitti myös Pohjoismaiden mestaruuden 1&nbsp;500 metrillä. Olofsson jäi ennätyksillään 800 ja 1&nbsp;500 metrillä uransa juuri päättäneen Dan Waernin taakse eli Ruotsin sen hetkisissä kautta aikain tilastossa kakkoseksi. Olofsson edusti urallaan Ruotsia 13 maaottelussa.

Olofsson oli mukana vuosina 1963–1965 kiihkeissä keskimatkojen Suomi–Ruotsi-kamppailuissa. Vuoden 1963 maaottelussa hän tuli kolmanneksi ”Esso” Larssonin voittaessa ja ”Tankki” Salosen ottaessa kakkossijan. Vuonna 1964 Olofsson otti 1&nbsp;500 metrillä voiton ja hopeaa 800 metrillä. Vuoden 1965 maaottelu oli Suomen Keijo Cederin juhlaa hänen voittaessa molemmat matkat. Olofsson tuli 800 metrillä toiseksi ja 1&nbsp;500 metrillä kolmanneksi.

Uransa loppuvaiheessa hänet nimettiin Ruotsin yleisurheilun Stora Grabbar #230.

## Lähteet
Østlands-Posten

**Østlands-Posten** on norjalainen vuonna 1881 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Larvik. Se ilmestyy kuudesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Avançon (Ardennes)

**Avançon** on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 10 kilometriä Rethelin kaupungista lounaaseen.

Saint-Rémyn kirkko on peräisin 1100- ja 1200-luvuilta. Kirkon poikkilaivan risteys on huomattava leveytensä ja suurten holvikaarien vuoksi. Kirkko on osittain uudelleenrakennettu vuonna 1918.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Antheny

**Antheny** on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 39 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista länteen.

Anthenyn keskiaikainen Saint-Remin kirkko on tuhoutunut useita kertoja tulipaloissa vuosisatojen aikana. Tyyliltään kirkko on romaaninen. Linnoitettu kellotorni on peräisin 1200-luvulta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Unista (Hippokrates)

**Unista** (; ) on Hippokrateen nimiin laitettujen teosten kokoelmaan *[[Corpus Hippocraticum]]iin* kuuluva lääketieteellinen teos, joka käsittelee unien tulkitsemista ja hyödyntämistä terveydenhoidossa.

## Historia

*Unista* on oikeastaan hippokraattisen teoksen *[[Elämäntavoista]]* (*De diaeta* tai *De victus ratione*) lopun neljäs kirja, joka toisaalta liittyy läheisesti pääteokseen, mutta toisaalta toimii siitä itsenäisenä ja on usein erotettu omaksi teoksekseen. Teosten kirjoittajaa ei tunneta varmuudella, mutta jo antiikin aikana katsottiin yleisesti, että se oli joku muu kuin Hippokrates. Tämän vuoksi ne eivät ole olleet hippokraattisen korpuksen ydinteoksia. Teokset ajoitetaan noin vuoteen 400 eaa.

## Sisältö

*Unista* koostuu kahdeksasta luvusta, jotka muodostavat *Elämäntapojen* luvut 86–93. Teos käsittelee sitä, kuinka henkilön näkemiä unia voidaan hyödyntää terveyden ylläpitämisessä, kun niitä tulkitaan oikein. Nähdyt unet kertovat ruumiin häiriötiloista ja ennustelevat tulossa olevia sairauksia.

Teos käy läpi aiheita, joita unissa saattaa esiintyä, ja selittää, miten nämä tulee tulkita lääketieteen kannalta. Esimerkiksi koska ihminen on kuin maailmankaikkeus pienoiskoossa, kuuta koskevat unet liittyvät ruumiin sisäosiin, aurinkoa koskevat unet keskiväliin ja kiintotähtiä koskevat unet ruumiin ääreisosiin. Teos käsittelee myös muun muassa seuraavia unissa nähtyjä aiheita: jumalat, näkeminen ja muu unessa tehty aistiminen, käveleminen, luonto ja siinä tapahtuvat muutokset, vaatteet, vainajat, epämuotoiset kehot sekä syöminen ja juominen. Yleisesti pätee, että miellyttävät ja valvetodellisuuden kannalta normaalit unet ovat hyvä merkki, päinvastaiset unet taas huono merkki.

Unien ennustamia sairauksia voidaan yrittää välttää muuttamalla elämäntapoja. Asioiden korjaamiseksi voidaan säädellä ruokavaliota ja rasitusta, niin että kuuman, kylmän, kostean ja kuivan ominaisuudet asettuvat tasapainoon. Myös jumalia voidaan rukoilla avuksi.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
### Suomennos

* Hippokrates: *Unista*. Teoksessa 

### Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

* Hippocrates: *Dreams*. Teoksessa
Avançon

**Avançon** voi tarkoittaa seuraavia:

## Maantiede
* Avançon, kunta Ardennesin departementissa Ranskassa
* Avançon, kunta Hautes-Alpesin departementissa Ranskassa
Ihosarvi

**Ihosarvi** () on paksun keratiinin peittämä kova ihon kasvain, joka muistuttaa ulkoasultaan sarvea. Se voi liittyä moniin erilaisiin taustalla oleviin ihosairauksiin. Ihosarvi kehittyy usein aurinkokeratoosin päälle, mutta saattaa kehittyä myös syylän, rasvaluomen tai karsinooman päälle.

Ihosarven ilmaantuvuus on huipussaan 60–70 ikävuoden välillä. Ihosarvet ovat yhtä yleisiä miehillä ja naisilla, mutta miehillä pahanlaatuisen aiheuttajan riski on korkeampi. Ihosarvet ovat yleensä yksittäisiä, mutta niitä voi esiintyä myös samanaikaisesti useita. Ne ilmaantuvat tavallisimmin auringolle altistuville alueille, erityisesti päähän, korviin, käsiin ja kyynärvarsiin. Ihosarvia tavataan myös rintakehässä, kaulassa, olkapäässä ja siittimessä. Yleensä kyseiset kasvaimet eivät aiheuta erityisiä oireita. Kivuliaisuus ja muutoksen suuri koko kuuluvat levyepiteelikarsinooman todennäköisyyttä lisääviin tekijöihin.

Suurin kuvattu ihosarvi oli 25 senttimetrin pituinen. Se todettiin 76-vuotiaalla pariisilaisella naisella 1800-luvulla.

## Lähteet
5. hikō sentai

**5. hikō sentai** oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien hävittäjäyhtymä (rykmentti), joka perustettiin joulukuussa 1921 Kagamigaharassa nimellä 5. koku daitai. Se nimettiin elokuussa 1922 5. hikō daitaiksi ja lokakuussa 1926 5. hikō rentaiksi, jolloin siihen kuului neljä tiedustelulaivuetta (chutai). Yhtymä muodostettiin 1933 uudelleen niin, että siihen kuului kaksi hävittäjä- ja kaksi tiedustelulaivuetta. Heinäkuussa 1937 siitä muodostettiin prikaatin 2. hikō daitai ja siirrettiin Kiinaan. Elokuussa 1938 siitä lopulta muodostettiin 5. hikō sentai, johon kuului kaksi hävittäjälaivuetta.

Kesäkuussa 1939 yksikkö järjestettiin uudelleen niin, että siihen kuului kolme hävittäjälaivuetta. Heinäkuussa 1941 siitä siirrettiin laivue 54. hikō sentain perustamiseksi. Se palautettiin kolmeksi laivueeksi elokuussa 1942. Joulukuussa siitä siirrettiin kuuden Ki-45kai hävittäjän muodostama dokuritsu hikō chutai (erillinen hävittäjälaivue) ja kuusi Ki-46-III tiedustelukonetta Rabauliin. Sentai jaettiin maaliskuussa 1944 hikōtaiksi (lentävä osa) ja seibitaiksi (tukeva osa).

## Kalusto

Yhtymän kalustona olivat:
*Armeijan tyypin 91 hävittäjä syyskuu 1940 – elokuu 1942
*Armeijan tyypin 95 hävittäjä syyskuu 1940 – elokuu 1942
*Nakajima Ki-27 syyskuu 1940 – elokuu 1942
*Kawasaki Ki-45kai maaliskuu 1942 – sodan loppuun
*Nakajima Ki-43 kesä–heinäkuu 1944
*Kawasaki Ki-100 toukokuu 1945 – sodan loppuun

## Komentajat
Yhtymän komentajina olivat:
*eversti Kanetoshi Kondo elokuu 1938 – heinäkuu 1939
*everstiluutnantti Kenzo Onda elokuu 1939 – elokuu 1942
*everstiluutnantti Torao Komatsubara elokuu 1942 – lokakuu 1943 (kuollut)
*majuri Katsushige Takada lokakuu 1943 – toukokuu 1944 (kuollut)
*majuri Takeo Matsuyama kesäkuu – syyskuu 1944
*majuri Yoshiaki Yamashita syyskuu 1944 – sodan loppuun

## Lähteet
*

### Viitteet
Kuka on Brat Farrar?

**Kuka on Brat Farrar?** (*Brat Farrar*) on Josephine Teyn jännitysromaaniin perustuva brittiläinen television minisarja vuodelta 1986. Siinä vuonna 1949 ilmestyneen romaanin tapahtumat on siirretty 1980-luvulle. Pääosissa näyttelevät Mark Greenstreet ja Francis Matthews.

Väljästi samaan tarinaan perustuu myös Hammer-yhtiön kauhuelokuva *[[Lukitun kammion salaisuus]]* (Paranoiac, 1962).

## Juoni
Orpokodista teini-iässä karannut Brat Farrar palaa Englantiin Yhdysvalloista, jossa hän on työskennellyt kahdeksan vuotta hevostilalla. Näyttelijä Alec Loding näkee hänet kadulla ja hämmästyy, miten paljon nuorukainen muistuttaa 13-vuotiaana mystisesti kadonnutta, epämääräisen itsemurhaviestin jättänyttä sukulaispoikaa. Työtön Farrar suostuu Lodingin suunnitelmaan, jossa Loding alkaa valmentaa Farraria muka löytyneen pojan rooliin päästäkseen käsiksi tämän veljen saamaan perintöön, suureen ratsutilaan. Roolia tilanomistajaperheelle esittäessään Farrar kuitenkin alkaa epäillä pojan katoamista rikokseksi.

## Vastaanotto
Sarja esitettiin Suomessa kesä-heinäkuussa 1987. *Helsingin Sanomien* Pertti Avolan mielestä minisarja on taatun huolellista brittityötä, vaikkei ensimmäinen jakso häntä vielä suuremmin säväyttänyt.

Ohjaaja Leonard Lewis teki pari vuotta myöhemmin BBC:lle toisenkin draamasarjan Josephine Teyn romaanista, nimeltään *[[Skandaali pienessä kylässä]]* (The Franchise Affair, 1988). Se nähtiin Suomessa kesällä 1990.

## Lähteet
Romeriken ja Glåmdalin käräjäoikeus

**Romeriken ja Glåmdalin käräjäoikeus** () on yksi Norjan 23 käräjäoikeudesta ja se kuuluu Eidsivatingin laamanninoikeuden alaisuuteen. Se perustettiin vuonna 2021 yhdistämällä aiemmat Glåmdalin, Nedre Romeriken ja Øvre Romeriken käräjäoikeudet, ja sen toimipisteet sijaitsevat Eidsvollissa, Kongsvingerissä sekä Lillestrømissä.

## Tuomiopiiri
Käräjäoikeuden tuomiopiirin muodostavat seuraavat kunnat:

* Aurskog-Høland
* Eidskog
* Eidsvoll
* Gjerdrum
* Grue
* Hurdal
* Kongsvinger
* Lillestrøm
* Lørenskog
* Nannestad
* Nes
* Nittedal
* Nord-Odal
* Rælingen
* Sør-Odal
* Ullensaker

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Käräjäoikeuden verkkosivut
Juhani Karvonen (metsäneuvos)

**Matti Juhani Karvonen**  (s. 11. heinäkuuta 1951 Halsua) on suomalainen metsänhoitaja, järjestöjohtaja ja päätoimittaja, joka työskenteli myös pankkialalla ja sai metsäneuvoksen arvonimen.

Karvosen vanhemmat olivat maanviljelijät Matti Karvonen ja Lilja Maria Karhulahti. Hänen puolisonsa vuodesta 1978 on agronomi Virve Tuula Maria Mäkelä. Karvonen kirjoitti ylioppilaaksi Vetelin yhteislukiosta 1971 ja valmistui metsänhoitajksi Helsingin yliopistosta 1976. Säästöpankkiryhmän esimies- eli pankinjohtajatutkinnon hän suoritti 1989.

Karvonen oli Keski-Pohjanmaan piirimetsälautakunnan metsänhoitaja 1976–1977 ja piirimetsänhoitaja 1977–1980, Pirkka-Hämeen piirimetsälautakunnan piirimetsänhoitaja 1980–1984 ja koulutuspäällikkö 1984–1985, Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankin kouluttaja 1986–1989, Samerka Oy:n, vuodesta1991 Sp-palvelu Oy, jaostopäällikkö 1989–1991 ja Suomen Metsäyhdistyksen toiminnanjohtaja 1991–2014.

Hän oli myös metsänhoitoyhdistysten kehittämisohjelman osa-aikainen konsultti 1988–1991 ja *Metsä ja Puu* -lehden päätoimittaja 1991–1992 ja *Puun Aika* -lehden päätoimittaja 1996–2000. Karvosella oli lisäksi useita kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 2014.

## Lähteet
Gerald Russell

**Gerald Francis Morris Russell** (12. tammikuuta 1928 Belgia – 26. heinäkuuta 2018) oli brittiläinen psykiatri, joka ensimmäisenä kuvasi bulimian.

Russell oli nuorin vanhempiensa kolmesta lapsesta. Hänen isänsä oli majuri Daniel Russell ja äitinsä tämän vaimo Berthe o.s. De Boe. Isä työskenteli Ison-Britannian suurlähetystössä Belgian joutuessa hyökkäyksen kohteeksi toisessa maailmansodassa vuonna 1940. Henkilökunta evakuoitiin Dunkerquen kautta. Russellin perhe asettui Ventnoriin Isle of Wightiin. Russell valmistui ja sai lääkärin pätevyyden Edinburghin yliopistosta vuonna 1950. Hän työskenteli vuosina 1979–1993 professorina Lontoon yliopiston psykiatrian instituutissa. Russell perusti syömishäiriöyksikön, joka erikoistui perheenjäsenet mukaan ottavaan terapiaan. Syömishäiriöyksikön johdossa häntä seurasi professori Janet Treasure. Russell jatkoi työskentelyä konsultoimalla Bromleyn Priory Hospitalia.

Russell kohtasi bulimiatapauksen ensimmäisen kerran vuonna 1972 kun anoreksia nervosan diagnoosin saanut, mutta taudinkuvaltaan siitä poikennut potilas kirjattiin lontoolaiseen Royal Free Hospitaliin. Russell vakuuttui siitä, että kyse ei ollut klassisesta anoreksiasta, ja vuonna 1979 *[[Psychological Medicine]]* -lehdessä julkaistiin bulimiaksi nimetyn sairauden kuvaus. Russellin mukaan on myös nimetty tahallisesti sormilla aiheutetusta oksentamisesta johtuva Russellin merkki. Russell oli vuodesta 1950 naimisissa Margaret Taylorin (k. 2017) kanssa. Avioliitosta syntyi kolme poikaa.

## Lähteet
Löwe

**Löwe**, **Loewe**, **Lœwe** tai **Löve** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Albert Goldbeck-Löwe (1863–1934), Suomessa asunut saksalainen liikemies
* Áskell Löve (1916–1994), islantilainen kasvitieteilijä ja systemaatikko
* Carl Loewe (1796–1869), saksalainen säveltäjä
* Doris Löve (1918–2000), ruotsalainen kasvitieteilijä
* Ferdinand Löwe (1865–1925), itävaltalainen säveltäjä
* Frederick Loewe (1904–1988), saksalaissyntyinen populaarimusiikin säveltäjä.
* Wolfram Löwe (s. 1945), saksalainen entinen jalkapalloilija.
Grand Hotel (Oslo)

**Grand Hotel** on Oslon keskustassa Karl Johans gaten varrella sijaitseva hotelli. Se avattiin vuonna 1874 ja on yksi Norjan tunnetuimmista. Nykyisen ulkoasunsa se sai vuonna 1913 arkkitehti Ole Sverren suunnittelemana. Hotellissa ovat vierailleet muun muassa lähes kaikki Nobelin rauhanpalkinnon saaneet. Palkinnonjaon yhteydessä järjestettävän soihtukulkueen reitti menee hotellin edestä, ja palkinnonsaajat ottavat kulkueen vastaan hotellin parvekkeelta.
## Kuvia

0128. Christiania, Grand Hotel (5987264410).jpg|Grand Hotel vuonna 1892.
Nobel Peace Prize winners Gore & Pachauri in Grand Hotel, Norway.jpg|Nobelin rauhanpalkinnon vastaanottaneet Al Gore ja IPCC:n edustaja Rajendra Pachauri hotellin parvekkeella vuonna 2007.
P121009SA-0879 (4177029407).jpg|Barack ja Michelle Obama sekä Norjan kuningaspari Harald V ja Sonja Grand Hotelin Nobel-juhlassa vuonna 2009. 
Dalai Lama besøker Oslo (13942342457).jpg|Dalai-lama saapumassa Grand Hoteliin vuonna 2014. Taustalla Suurkäräjärakennus.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Asetus isyyden vahvistamisesta ja kumoamisesta sekä lapsen elatuksesta

**Asetus isyyden vahvistamisesta ja kumoamisesta sekä lapsen elatuksesta** () on Suomen oikeusministeriön asetus, joka tuli voimaan 1. lokakuuta 1976. Tämä asetus koskee avioliiton ulkopuolella syntyneen lapsen isyystunnustusta ja vanhempien eron jälkeistä elatusvelvollisuutta. Isyyden vahvistamista varten tai sen kumoamiseksi asiantuntijalausunnon antaa sen synnytyslaitoksen lääkäri, missä lapsi on syntynyt tai oikeuslääkäri. Jos isyyden vahvistamista ennen tarvitaan Dna-testi, asian selvittää lastenvalvoja. Isyystunnustuksen lopullisen hyväksymisen tekee tuomari, joka lähettää paperit asiasta lastenvalvojalle, joka puolestaan ilmoittaa asiasta isyyden tunnustaneelle miehelle.

Lapsen elatuksesta antaa lausunnon sosiaalilautakunta ja tämä päätös kirjataan lomakkeelle. Elatukseen liittyvät asiat hoitaa lastenvalvoja.

## Lähteet
Laki lapseksiottamisesta

**Laki lapseksiottamisesta** () on Suomen laki, joka koskee lapsen adoptoimista eli ottolapsen ottamista. Alaikäisen lapsen adoptoiminen edellyttää, että sen katsotaan olevan lapsen edun mukaista. Adoptiopäätös vahvistetaan tuomarin toimesta. Jos joku henkilö on ollut alaikäisenä hoidettavana, mutta lapseksiottamista ei ole pystytty jostain syystä vahvistamaan, lapseksi ottaminen voidaan vahvistaa henkilön ollessa täysi-ikäinen. Lapseksi ottamisen virallistaminen estyy, jos asiassa on sovittu jonkinlaisesta rahallisesta korvauksesta. Adoptiovanhempien on yleensä oltava vähintään 25 vuotta vanhoja. 18-25-vuotias henkilö voi adoptoida puolisonsa lapsen. 18 vuotta täyttänyt henkilö voi myös ottaa takaisin biologisen lapsensa, joka on aikaisemmin adoptoitu. Adoptoimista ei voida vahvistaa ilman lapsen omaa tahtoa, jos lapsi on 12 vuotta täyttänyt tai jos hän ymmärtää asian. Adoptoimisen virallistamiseen tarvitaan myös biologisten vanhempien suostumus tai erittäin painava syy.

## Lähteet
Leikkauspiste

**Leikkauspiste** on kahden tai useamman suoran leikkauskohdassa oleva piste. Leikkauspistettä käytetään matematiikassa monien mallien, kaavojen ja geometristen kuvioiden hahmottamisessa.
Bárbaro el Urbano Vargas

**Bárbaro Osniel Vargas Galdós** (s. 1987 tai 1988 Havanna, Kuuba) on kuubalainen rap-artisti.

## Ura
Bárbaro "el Urbano" Vargas valmistui graafiseksi suunnittelijaksi 2012, mutta suuntautui pian rap-muusikon uralle. Vargasin sanoitukset kritisoivat Kuuban kommunistihallintoa, minkä seurauksena hän joutui valtion mustalle listalle ja muutti Kuubasta Suomeen 2016.

Vargas on luonnehtinut rap-tyyliään ("combat rap") eksistentiaaliseksi uhaksi Kuuban hallinnolle.

Vargasilla on sivurooli Andrei Alénin ohjaamassa suomalaisessa komediaelokuvassa *[[Hirttämättömät (vuoden 2023 elokuva)|Hirttämättömät]]* (2023).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*YouTube: El Urbi TV : Canal Oficial de Barbaro El Urbano Vargas
*Diario de Cuba: 'Cuando Castro murió pensamos que algo cambiaría, y Cuba se sigue cayendo en pedazos todavía'
Bo Althoff

**Bo ”Bosse” Althoff** (17. syyskuuta 1944 Mellerud, Dalsland - 15. marraskuuta 2022) oli pikajuoksija 1960-luvulla ja tuli tunnetuksi Suomi–Ruotsi-maaotteluissa ”Suomen tappajana”. Ammatiltaan Althoff oli lääkäri, joka erikoistui ortopediaan ja työskenteli työuransa Örebrossa. 

Bosse Althoff nousi Ruotsin kansalliseen tietoisuuteen vuonna 1960 juostuaan 16-vuotiaana 400 metriä aikaan 50,0. Tällöin hän saikin lehdistössä lempinimen kotiseutunsa mukaan ”Mellerudin pikajuna”. Hän kilpaili ensimmäisen kerran Suomi–Ruotsi-maaottelussa kaudella 1962, jolloin Owe Jonsson otti voitot niin 100 kuin 200 metrillä Althoffin ollessa 200 metrillä 2. Saman syksyn EM-kisoissa Althoff oli mukana 4&nbsp;x&nbsp;400 metrin viestissä Ruotsin avaajana. Ruotsalaisnelikko menestyikin hyvin, sillä se jäi vain 0,7 sekuntia pronssimitalista.

Seuraavina kausina Althoff nousi Ruotsin kansalliseen kärkeen 100, 200 ja 400 metrilä. Han saavutti Ruotsin mestaruuden 100 metrillä kaudella 1965, 200 metrillä kausilla 1964–1966, 400 metrillä 1964–67 sekä oli mukana Örgryte IS:n joukkueessa, joka voitti 4&nbsp;x&nbsp;400 metrin Ruotsin seurajoukkuemestaruuden kaudella 1967. Näin hänelle kerti kaikkiaan kahdeksan henkilökohtaista ja yksi Ruotsin viestimestaruus. Maaotteluita Althoffin uralle kertyi kaikkiaan 22. Hänestä tuli tunnettu kilpailija Suomi–Ruotsi-maaotteluissa. Erityisesti vuoden 1965 maaottelusta muodostui hänen triumfinsa, sillä hän voitti 100 ja 200 metrin juoksut ja sijoittui 400 metrillä toiseksi maanmiehensä Bengt-Göran Fernströmin voittaessa. Althoff oli mukana 4&nbsp;x&nbsp;100 metrin voittaneessa ruotsalaisjoukkueessa ja myös niukasti suomalaisille hävinneessä 4&nbsp;x&nbsp;400 metrin joukkueessa. Näin Althoff oli keskeisesti vaikuttamassa siihen, että Ruotsi saavutti maaotteluvoiton Suomesta sitten vuoden 1953. Ruotsalaislehdistö alkoi käyttää tämän jälkeen Althoffista nimitystä ”Suomen tappaja”.

Bosse Althof kilpaili vielä kaudella 1967, ja hän oli voittamassa Suomi–Ruotsi-maaottelun 200 ja 400 metriä. Näin Althoffin ura jäi varsin lyhyeksi eli hän lopetti urheilu-uransa 23-vuotiaana keskittyen lääkärin ammattiinsa.

Urheilu-uransa jälkeen hän muutti lääkäriksi Örebron kaupunkiin, jossa hän toimi ortopedian ja oli ortopediklinikan ylilääkärinä Örebron yliopistollisessa sairaalassa (USÖ). Örebrossa ollessaan hän toimi paikallisten urheiluseurojen BK Forwardin ja Örebro SK:n seuralääkärinä.

Eläköidyttyään hän palasi synnyinseudulleen Dalslandiin, jossa hän kuoli 78-vuotiaana marraskuussa 2022.

## Lähteet
Rudolf Leiding

**Rudolf Leiding** (4. syyskuuta 1914 Busch, Saksi-Anhalt – 3. syyskuuta 2003 Baunatal, Hessen) oli saksalainen yritysjohtaja, joka toimi Volkswagen AG:n pääjohtajana vuodesta 1971 vuoteen 1975. Hänen kaudellaan VW-konsernin mallistoon tuotiin uudet mallit Audi 100 sekä suurmenestyksiksi osoittautuneet Volkswagen Golf, Passat, Scirocco ja Polo.

Leiding tuli Volkswagenin palvelukseen alun perin käytettyjen sotilasajoneuvojen mekaanikoksi vuonna 1947. Johtaja Heinrich Nordhoff huomasi nuoren autonkorjaajan lahjat ja teki hänestä keskeisen henkilön juuri aloitetussa Kupla-Volkkarien tuotannossa ensin käyttöinsinöörinä ja sitten osastopäällikkönä myynnin, asiakaspalvelun ja tuotannon aloilla. Leiding eteni Yhdysvaltojen myyntiverkoston järjestelijäksi ja vastasi uuden Kasselin-tehtaan rakentamisesta. Vuonna 1965 hänet nimitettiin toimitusjohtajaksi Volkswagenin Daimler-Benziltä juuri ostamaan tytäryhtiöön Auto Unioniin, josta pian muodostui Audi. Tuotantomenetelmien tuntijana Leiding kykeni pienentämään Auto Unionin tuotantokustannuksia kolmanneksella. Salaa esimieheltään Nordhoffilta Leiding rakensi erään autoinsinöörin kanssa prototyypin uudesta automallista, josta tuli suosittu Audi 100. Leiding siirtyi sitten Volkswagenin Brasilian-yhtiön johtajaksi, kunnes hänet nimitettiin Volkswagenin pääjohtajaksi 1971. Hän jäi tehtävästä pois 1974 vedoten terveydentilaansa, mutta taustalla oli myös yrityksen johdon erimielisyyksiä kannattavuuskriisiin ajautuneen konsernin uudesta suunnasta. Leidingin seuraajaksi valittiin Fordilla pitkään toiminut Toni Schmücker, jonka ensimmäisiä tehtäviä olivat yhtiön tervehdyttäminen ja Leidingin kaudella suunnitellun uuden pikkuauton Volkswagen Polon lanseeraaminen öljykriisin hiljentämille markkinoille.

Leidingin onnistui vapauttaa Volkswagen vanhentuvan myyntimenestysmallinsa Kuplan ikeestä lanseeraamalla uusia etuvetoisia malleja. Tämän työn oli aloittanut jo hänen edeltäjänsä Kurt Lotz muun muassa ostamalla NSU:n, jonka työn pohjalta vuonna 1970 esitelty etumoottorinen ja etuvetoinen Volkswagen K70 ei kuitenkaan muodostunut menestykseksi vaan sen korvaajaksi kehitettiin Audin pohjalta Volkswagen Passat. Leiding myös aloitti tuotannon rationalisoinnin yhtiön eri automallien välillä niin, että niissä alettiin käyttää yhä enemmän samoja osia ja rakenteita.

## Lähteet
Fortnum & Mason

**Fortnum & Mason** on tavaratalo Lontoon Piccadillyllä City of Westminsterin kaupunkipiirissä. Se tunnetaan etenkin laadukkaasta ja monipuolisesta elintarvikevalikoimastaan. Piccadillyn lisäksi yhtiöllä on nykyään toimipisteet myös Hongkongissa ja Lontoossa St Pancrasin rautatieasemalla, Royal Exchangessä ja Heathrow’n lentoaseman Terminaali 5:ssä.

Fortnum & Mason aloitti toimintansa ruokatavarakauppana vuonna 1707 ja tuli tunnetuksi 1700-luvun lopulla eksoottisista elintarvikkeista, joita Itä-Intian kauppakomppania oli alkanut tuoda maahan. Se alkoi myydä 1800-luvun puolivälissä herkkukoreja, jotka ovat yhä sen suosituimpia myyntiartikkeleita varsinkin juna- ja lentomatkustajien keskuudessa. Tavaratalo laajensi valikoimaansa muotivaatteisiin ja muihin tuoteryhmiin 1920-luvulla, mutta elintarvikkeet ja etenkin eksoottiset herkut ovat yhä sen nimikkotuotteita.

Yhtiön lippulaivaliike Piccadillyllä toimii yhä samassa osoitteessa kuin 1700-luvun alussa. Elintarvike- ja muiden osastojen lisäksi tavaratalossa on viinibaari, jäätelöbaari, teesalonki ja ravintola. Sen kuuluisa julkisivukello otettiin käyttöön vuonna 1964. Kellon soidessa tasatunteja tavaratalon perustajien William Fortnumin ja Hugh Masonin patsaat liukuvat esiin ja kumartavat toisilleen.

## Lähteet
Hakor

**Hakor** tai **Akhoris** oli Egyptin 29. dynastian hallitsija eli faarao vuosina 392–380 eaa. Hänen valtaistuinnimensä oli **Khemmaatra** (*Oikeudenmukaisuus on Ren sydän*).  Hakor oli luultavasti Neferites I:n poika ja Neferites II:n isä, mutta joidenkin lähteiden mukaan hän olisi ollut vallananastaja, joka ei ollut heille sukua.

Neferites I:n kuoltua Egyptissä puhkesi vallanperimyssota. Vallasta kamppailivat Neferitesin sukulaiset Hakor ja Psammuthis. Ei tiedetä varmasti, olivatko he hänen poikiaan, veljiään tai muuta sukua. Hakor kruunattiin, mutta Ylä-Egyptiä hallinnut Psammuthis onnistui syrjäyttämään Hakoriksen. Hakor puolestaan syrjäytti Psammuthisin noin vuoden kuluttua ja yhdisti sen jälkeen koko Egyptin valtansa alle.

Hakorin tavoitteena oli lujittaa Egyptin valtakuntaa poliittisesti. Hän solmi muun muassa sopimuksen Kyproksen ja Ateenan kuninkaan Euagorsasin kanssa vuonna 389 eaa sekä pyrki vastustamaan Persian vallan kasvua. Hakor rakennutti myös Karnakin kappelin ja useita pienempiä rakennuksia.

## Lähteet
Kalsiumfosfidi

**Kalsiumfosfidi** (Ca3P2) on kalsium- ja fosfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään esimerkiksi jyrsijämyrkkynä.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa kalsiumfosfidi on ruskeaa tai harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste reagoi hitaasti veden ja kiivaammin happojen kanssa muodostaen fosfiinia ja difosfiinia. Aine on myrkyllistä ja ärsyttää hengitysteitä ja ihoa.

Kalsiumfosfidia valmistetaan kuumentamalla kalsiumia tai kalsiumoksidia fosforin kanssa 1100&nbsp;°C lämpötilaan.
:24 CaO + 4 P4 → 5 Ca3P2 + 3 Ca3(PO4)2

Kalsiumfosfidia käytetään jyrsijämyrkkynä erityisesti myyrien hävittämiseen. Yhdistettä voidaan käyttää myös merkinantopanoksissa yhdessä kalsiumkarbidin kanssa.

## Lähteet