open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ursula Duetschler

**Ursula Duetschler** tai **Dütschler** on sveitsiläinen klassinen cembalisti. Hän opiskeli Bernin konservatoriossa Jörg Ewald Dählerin johdolla. Myöhemmin hän opiskeli Itävallassa Salzburgissa opettajanaan Kenneth Gilbert ja Yhdysvalloissa Cornellin yliopistossa opettajanaan Malcolm Bilson. Hän on saanut lukuisia palkintoja, kuten 1989 International Cembalo Competitionissa Pariisissa ja 1991 International Erwin Bodky Competition for Hammerflügelissa Bostonissa Yhdysvalloissa.

Dütschler asuu Alankomaissa ja jatkaa uraansa solistina ja säestäjänä sekä kamarimuusikkona. Hän on myös levyttänyt.

## Lähteet
David Inglis

**David Inglis** (s. 1973 Glasgow, Skotlanti) on brittiläinen sosiologi, joka on toiminut sosiologian professorina Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa 1. elokuuta 2017 lähtien. Hän väitteli tohtoriksi Yorkin yliopistossa vuonna 1998. Hän on toiminut sosiologian professorina myös Aberdeenin yliopistossa ja Exeterin yliopistossa.

## Bibliografia

* David Inglis: *Scatological investigations: excreta and excretion in modernity* (väitöskirja). York: Yorkin yliopisto, 1998. https://etheses.whiterose.ac.uk/14013/
* David Inglis: *Sociological History of Excretory Experience: Defecatory Manners and Toiletry Technology*. Lewiston, New York: Edwin Mellen Press, 2001.
* Andrew Blaikie, Mike Hepworth, Mary Holmes, Alexandra Howson, David Inglis & Sheree Sartain (toim.): *The Body: Critical Concepts in Sociology*. Lontoo: Routledge, 2003.
* David Inglis & John Hughson: *Confronting Culture: Sociological Vistas*. Cambridge: Polity Press, 2003.
* John Hughson, David Inglis & Marcus Free: *The Uses of Sport: A Critical Study*. Lontoo: Routledge, 2004.
* David Inglis & John Hughson: *The Sociology of Art: Ways of Seeing*. Lontoo: Palgrave Macmillan, 2005.
* David Inglis, John Bone & Rhoda Wilkie (toim.): *Nature: Critical Concepts in the Social Sciences*. Lontoo: Routledge, 2005.
* David Inglis: *Culture and Everyday Life*. Lontoo: Routledge, 2005.
* David Inglis & John Bone (toim.): *Social Stratification*. Lontoo: Routledge, 2006.
* Rhoda Wilkie & David Inglis (toim.): *Animals and Society: Critical Concepts in the Social Sciences*. Lontoo: Routledge, 2006.
* David Inglis, Debra Gimlin & Chris Thorpe (toim.): *Food*. Lontoo: Routledge, 2007.
* Marta Herrero & David Inglis (toim.): *Art and Aesthetics*. Lontoo: Routledge, 2008.
* David Inglis & Debra Gimlin (toim.): *The Globalization of Food*. Oxford: Berg Publishers, 2009.
* David Inglis & Gerard Delanty (toim.): *Cosmopolitanism*. Lontoo: Routledge, 2010.
* Les Back, Andy Bennett, Laura Desfor Edles, Margaret Gibson, David Inglis, Ronald Jacobs & Ian Woodward: *Cultural Sociology: An Introduction*. Oxford: Wiley-Blackwell, 2012.
* David Inglis & Anna-Mari Almila (toim.): *The SAGE Handbook of Cultural Sociology*. Lontoo: SAGE Publishing, 2016.
* David Inglis & Christopher Thorpe: *An Invitation to Social Theory*. Cambridge: Polity Press, 2018.
* David Inglis & Anna-Mari Almila (toim.): *The Globalization of Wine*. Lontoo: Bloomsbury Publishing, 2019.

## Lähteet
Adobe XD

**Adobe XD** on Adobe Systemsin kehittämä verkkosivustojen ja -sovellusten suunnitteluun tarkoitettu ohjelma, joka on saatavilla sekä macOS- että Windows-käyttöjärjestelmille. Käyttöliittymä- ja käyttäjäkokemussuunnittelijat voivat mallintaa XD:n avulla suunnittelemaansa kokonaisuutta rakentamalla interaktiivisia rautalankoja ja prototyyppejä. Ohjelma tukee SVG- ja rasterimuotoista grafiikkaa ja osaa lukea Photoshopilla, Illustratorilla ja After Effectsilla luotuja tiedostoja. Se mahdollistaa myös rautalankojen ja prototyyppien jakamisen ja katselmoimisen Adoben verkkopalvelussa tai itsenäisessä XD-sovelluksessa, joka on saatavilla Android- ja iOS-laitteille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Adobe XD
Viennensis

**Viennensis** (lat., ”viennalainen”) on antiikin aikainen nimitys, joka tulee Galliassa sijainneen Viennan (nyk. Vienne) kaupungin nimestä. Se voi viitata seuraaviin:

* Viennensis, myöhemmin Septem provinciae, Rooman diokeesi
* Viennensis, Rooman provinssi

## Lähteet
Prysmian Group

**Prysmian S.p.A.** on italialainen Milanossa pääkonttoriaan pitävä teollisuusalan yritys, joka valmistaa merikaapeleita, johtoja ja valokuituja. Prysmian on markkinajohtaja tuulivoimaloiden kaapelien valmistamisessa, ja sillä on tuotantolaitoksia ympäri maailmaa, mukaan lukien Suomessa Kirkkonummella ja Oulussa. Yritys on listattu Italian pörssiin.

## Katso myös
* Kirkkonummen kaapelitorni
* Sumitomo denkikōgyō

## Lähteet
Crowien reservaatti

**Crowien reservaatti** () on crow-intiaaneille varattu reservaatti, joka sijaitsee Montanan osavaltion eteläosissa. Pinta-alaltaan reservaatti on 9 339 km2, mikä tekee siitä Yhdysvaltain 7. suurimman intiaanireservaatin. Montanan osavaltion seitsemästä virallisesta reservaatista Crowien reservaatti on suurin. Crowien reservaatti on perustettu vuonna 1868.

Omien, suullisten, kertomuksiensa mukaan crow't saapuivat idästä. Alkujaan crowien asuinalue ulottui alueelle, joka käsittää nykyiset Montanan, Wyomingin ja Etelä-Dakotan osavaltiot.

## Talous ja koulutus
Yksi merkittävimmistä työllistäjistä reservaatin alueella on Absalokan hiilikaivos, joka paikallisten työllistämisen lisäksi maksaa myös rojalteja reservaatille. Kaivoksen tuotot muodostivat noin puolet reservaatin budjetin siitä osuudesta, joka ei tule Yhdysvaltain liittovaltiolta.

Maataloudella on melko pieni osuus reservaatin taloudessa, mutta laidunmaita, joilla ylläpidetään noin 300 biisonia, on merkittävästi. Tupakkaa kasvatetaan lähinnä vain uskonnollisiin tarkoituksiin.

Vuonna 2017 reservaatin asukkaista 11 % oli työttömiä.

Reservaatin pääkaupungissa, Crow Agencyssa, sijaitsee reservaatin omistama community college, Bigh Horn College. 

## Väestö ja kulttuuri
Reservaatin asukasluku on noin 7900. Näistä noin 85 % puhuu crow’n kieltä äidinkielenään. Reservaatin ulkopuolella asuu noin 3000 crow-intiaania.

Vuodesta 1918 lähtien reservaatin alueella on järjestetty crow-messut, joita pidetään nykyään suurimpana Amerikan alkuperäiskansan leiriytymistapahtumana. Tapahtumassa nähdään 1200–1500 tiipiitä, minkä vuoksi messuja kutsutaan Yhdysvaltain tiipii-pääkaupungiksi. Lisäksi messuilla kuullaan crowien musiikkia ja järjestetään rodeo. Messut ovat tuoneet reservaattiin turisteja, joille crow't opettavat asioita elämäntavastaan.

Helluntalaisuus on merkittävä uskonto reservaatin asukkaiden keskuudessa, vaikka reservaatti takaakin uskonnonvapauden. Helluntalaisuuden paastoaminen ja henkiparantaminen olivat crow-intiaaneille jo entuudestaan tuttuja. Vuonna 2018 reservaatin parlamentti antoi yksimielisen julkilausuman, jonka mukaan Jeesus on Crowien reservaatin herra. 

## Lähteet
Husön biologinen asema

**Husön biologinen asema** () on Åbo Akademin kokeellisen akvaattisen ekologian tutkimusasema Ahvenanmaalla Finströmin kunnassa. Tutkimusasema sijaitsee suojaisilla vesillä Bergön saaressa, johon on nykyään kiinteä tieyhteys Manner-Ahvenanmaalta.

Husön alue kuului vuodesta 1910 lähtien taiteilija Sigrid Granfeltille, joka piti paikalla maatilaa. Hän lahjoitti alueen rakennuksineen Åbo Akademin säätiölle vuonna 1940. Åbo Akademihin perustettiin biologian laitos vuonna 1957 ja nopeasti huomattiin tarve kenttäasemalle. Hanketta ajoi etenkin professori Bo-Jungar Wikgren, ja vuonna 1959 perustettiin Husön biologinen asema.

Nykyään tutkimusaseman toiminta keskittyy rannikkojen, saaristojen ja järvialueiden vesiekosysteemien tutkimukseen. Tarkemmin muun muassa toiminnalliseen ja rakenteelliseen biodiversiteettiin sekä ihmisen vaikutukseen meriympäristössä. Meribiologian opetus Åbo Akademissa keskittyy vahvasti Husöhön, jossa pidetään kursseja ja tutkimuksen pohjalta tehdään opinnäytetöitä. Biologian opiskelijoille järjestetään vuosittain 3–4 kenttäkurssia. Maisterintutkinnon pro gradu -tutkielman kenttätyöt tekee asemalla vuosittain 3–5 opiskelijaa ja lähes yhtä monta tohtoriopiskelijaa.

Asemalla on kaksi vakituista työntekijää. Huhtikuusta lokakuuhun kestävällä kenttäkaudella asemalla työskentelee 10–20 tutkijaa ja opiskelijaa. Asemanjohtaja on tohtori Martin Snickars. Asemalla on luentotila 25 henkilölle.

## Lähteet
Willochin hallitus

**Willochin hallitus** oli Norjan hallitus 14. lokakuuta 1981 – 9. toukokuuta 1986. Se oli aluksi pelkästään Høyrestä koostuva vähemmistöhallitus, mutta kesäkuussa 1983 siitä tuli enemmistöhallitus Kristillisen kansanpuolueen ja Keskustapuolueen liittyessä siihen. Syksyn 1985 vaaleissa hallitus menetti enemmistönsä.
## Ministerit
**Pääministeri**
* Kåre Willoch (Høyre)
**Ulkoministeri**
* Svenn Stray (Høyre)
**Valtiovarainministeri**
* Rolf Presthus (Høyre) 14.10.1981–15.4.1986
* Arne Skauge (Høyre) 25.4.1986–9.5.1986
**Elinkeinoministeri**
* Jens-Halvard Bratz (Høyre) 14.10.1981–16.9.1983
* Jan P. Syse (Høyre) 16.9.1983–4.10.1985
* Petter Thomassen (Høyre) 4.10.1985–9.5.1986
**Ulkomaankauppa- ja merenkulkuministeri**
* Arne Skauge (Høyre) 14.10.1981–8.6.1983
* Asbjørn Haugstvedt (Kristillinen kansanpuolue) 8.6.1983–9.5.1986
**Puolustusministeri**
* Anders C. Sjaastad (Høyre) 14.10.1981–25.4.1986
* Rolf Presthus (Høyre) 25.4.1986–9.5.1986
**Kalastusministeri**
* Thor Listau (Høyre) 14.10.1981–4.10.1985
* Eivind Reiten (Keskustapuolue) 4.10.1985–9.5.1986
**Terveysministeri**
* Leif Arne Heløe (Høyre)
**Liikenne- ja viestintäministeri**
* Inger Koppernæs (Høyre) 14.10.1981–8.6.1983
* Johan J. Jakobsen (Keskustapuolue) 8.6.1983–9.5.1986
**Kuntaministeri**
* Arne Rettedal (Høyre) 
**Öljy- ja energiaministeri**
* Vidkunn Hveding (Høyre) 14.10.1981–8.6.1983
* Kåre Kristiansen (Kristillinen kansanpuolue) 8.6.1983–9.5.1986
**Oikeusministeri**
* Mona Røkke (Høyre) 14.10.1981–3.10.1985
* Wenche Frogn Sellæg (Høyre) 3.10.1985–9.5.1986
**Kuluttaja- ja hallintoministeri**
* Astrid Gjertsen (Høyre) 14.10.1981–18.4.1986
* Astrid Nøklebye Heiberg (Høyre) 18.4.1986–9.5.1986
**Maatalousministeri**
* Johan C. Løken (Høyre) 14.10.1981–8.6.1983
* Finn T. Isaksen (Keskustapuolue) 8.6.1983–4.10.1985
* Svein Sundsbø (Keskustapuolue) 4.10.1985–9.5.1986
**Ympäristöministeri**
* Wenche Frogn Sellæg (Høyre) 14.10.1981–8.6.1983
* Rakel Surlien (Keskustapuolue) 8.6.1983–9.5.1986
**Kirkko- ja opetusministeri**
* Tore Austad (Høyre) 14.10.1981–8.6.1983
* Kjell Magne Bondevik (Kristillinen kansanpuolue) 8.6.1983–9.5.1986
**Kulttuuri- ja tiedeministeri**
* Lars Roar Langslet (Høyre)
**Kehitysapuministeri**
* Reidun Brusletten (Kristillinen kansanpuolue) 17.6.1983–9.5.1986

## Lähteet
Ashton-Tate

**Ashton-Tate** oli ohjelmistojen kehittäjä, joka oli aikoinaan maailman kolmanneksi suurin ohjelmistojen kehittäjä henkilökohtaisille tietokoneille. Yhtiö kasvoi nopeasti 12 vuoden aikana ennen myyntiään Borlandille 1990-luvun alussa. Kaksi suurinta olivat Lotus Development ja Microsoft.

Yhtiön perustajat olivat George Tate ja Hal Lashlee. Ashton oli Taten papukaija. Yhtiön merkittävin tuote oli dBase-tietokanta. dBasen oli kehittänyt C. Wayne Ratliff, joka oli kehittänyt sen Nasan Jet Propulsion Laboratorylla. Ratliff jatkoi ohjelman kehitystä Ashton-Tatella. Alkuperäinen versio toimi CP/M-käyttöjärjestelmällä. Vuonna 1982 dBase II julkaistiin IBM PC:lle, jolloin se oli yksi ensimmäisiä ammattimaisia läpimurtosovelluksia PC:lle. C-kielellä kirjoitettu dBase III julkaistiin 1984. Tämä mahdollisti ohjelman porttaamisen Unixille ja VMS:lle. Vuonna 1986 julkaistu dBASE III+ sisälsi merkkipohjaisen valikkojärjestelmän.

Ashton-Tate laajentui ostamalla MultiMate-tekstinkäsittelyohjelman mutta hävisi markkinoilla WordPerfectille ja myöhemmin Microsoft Wordille. Toinen yhtiön toimisto-ohjelma oli Framework, joka sisälsi tekstinkäsittelyn, tietokannan, taulukkolaskennan ja graafien tuottamisen.

George Taten kuoltua 41-vuotiaana sydänkohtaukseen työpöytänsä ääreen yhtiön johtoon nousi Edward M. Esber. Esber riitautui Ratliffin kanssa, joka oikeudenkäyntien jälkeen erosi yhtiöstä ja alkoi kehittää uutta tietokantaa kilpailevalle Migent Corp.:ille.

dBase IV myöhästyi merkittävästi, ja se julkaistiin vajavaisena syksyllä 1988. Se oli hidas ja sisälsi virheitä, ja se sai kielteiset arvostelut. Yhtiön osakkeen arvo putosi 43 prosenttia vuonna 1989. Päivitetty versio dBase IV 1.1 julkaistiin heinäkuussa 1990. Borland osti Ashton-Taten viimein syyskuussa 1991 ja maksoi siitä 439 miljoonaa dollaria.

## Lähteet
Fossilworks

**Fossilworks** on julkinen, voittoa tavoittelematon verkkoportaali, jonka kautta käyttäjät voivat selata Paleobiology Databasen () sisältöä. Sivuston avasi tutkija John Alroy vuonna 1998, ja sen käyttäjiä ovat tutkijat, opiskelijat ja yleisön jäsenet. Sivustoa ylläpitää australialainen Macquarein yliopisto.

## Lähteet
Valeria (Pannonia)

**Valeria** (myös *Pannonia Valeria*, *Pannonia ripensis*, *Valeria ripensis*; ) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Pannoniassa nykyisen Unkarin alueella. Pannonian Valerian provinssia ei tule sekoittaa myöhäisantiikin aikana samaan aikaan olemassa olleeseen Valerian provinssiin Italiassa.

## Maantiede

Valerian provinssi sijaitsi suunnilleen nykyisen Länsi-Unkarin alueella. Se käsitti aikaisemman Pannonia inferiorin provinssin pohjoisosan, siinä missä Pannonia secunda käsitti eteläosan. Provinssien välinen raja kulki jossakin Drave-joen pohjoispuolella. Valerian pohjois- ja itäpuolella sijaitsi Tonavan toispuolinen alue, joka ei ollut Rooman valtakuntaa, eteläpuolella Pannonia secunda, lounaispuolella Savia ja länsipuolella Pannonia prima. Valerian provinssin hallinnollinen keskus oli Sopianae.

### Kaupunkeja

Valerian provinssin kaupunkeja olivat muun muassa:

* Aquincum
* Brigetio
* Gorsium
* Sopianae

## Historia

Valerian provinssin alue oli aiemmin osa Pannonia inferiorin provinssia. Valerian provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen uudistusten aikoihin, kun Pannonia inferiorin provinssi jaettiin kahtia Pannonia secundaksi ja Valeriaksi. Se sai lisänimensä Diocletianuksen tyttärestä ja Galeriuksen puolisosta Galeria Valeriasta. Tämän perusteella provinssi on perustettu aikaisintaan vuonna 295 *[[Carpi]]*-heimosta saadun voiton jälkeen. Provinssi esiintyy *[[Veronan luettelo]]ssa* noin vuonna 313/314. Se kuului alun perin Pannonian diokeesiin.

300-luvulla provinssi kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Italia et African prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin ja nyt Illyricumin diokeesiin.

Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

## Lähteet
Hallvard Bakke

**Hallvard Bakke** (4. helmikuuta 1943 Flesberg – 30. kesäkuuta 2024) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1977–1997 ja toimi Norjan ulkomaankauppa- ja merenkulkuministerinä 1976–1979 sekä kulttuuri- ja tiedeministerinä 1986–1989.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Hallvard Bakke'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Vireux-Wallerand

**Vireux-Wallerand** on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maas-joen varrella, noin 48 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista pohjoiseen.

Vireux-Wallerandin hautausmaalla on Saint-Rochin kappeli. Se rakennettiin vuonna 1637 alueella 1600-luvun alussa riehuneen ruttoepidemian seurauksena. Pyhä Rochus on ruttoon sairastuneiden suojeluspyhimys.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Viennensis (provinssi)

**Viennensis** tai **Gallia Viennensis** () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Galliassa ja käsitti suunnilleen Rhône-joen alueen nykyisessä Ranskassa.

## Maantiede

Viennensiksen provinssi sijaitsi Gallian ja samoin nykyisen Ranskan kaakkoisosassa. Sen länsipuolella sijaitsivat alun perin provinssit Gallia Narbonensis (myöhemmin Narbonensis prima) ja Gallia Aquitania (myöhemmin Aquitania prima), ja pohjoispuolella Lugdunensis prima ja Maxima Sequanorum.

Provinssin itäpuolella sijaitsivat alun perin provinssit Alpes Poeninae et Graiae ja Alpes maritimae. Kun Viennensiksen provinssi jaettiin kahtia, jäljelle jäänyt pienempi Viennensiksen provinssi käsitti aiemman provinssin länsiosan, ja sen itäpuolella sijaitsi uusi Narbonensis secundan provinssi.

Viennensiksen provinssin hallinnollinen keskus oli Vienna (nyk. Vienne).

### Kaupunkeja

Viennensiksen provinssin kaupunkeja olivat muun muassa:

* Alba Helviorum
* Arausio (nyk. Orange)
* Arelate (nyk. Arles)
* Augusta Tricastinorum	eli Noviomagus (nyk. Saint-Paul-Trois-Châteaux)
* Avennio (nyk. Avignon)

* Cularo eli Gratianopolis (nyk. Grenoble)
* Genava (nyk. Geneve)
* Massilia (nyk. Marseille)
* Valentia (nyk. Valence)
* Vienna (nyk. Vienne)

## Historia

Viennensiksen alue oli aiemmin osa Gallia Narbonensiksen provinssia. Viennensiksen provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin. Se sai nimensä pääkaupungistaan Viennasta. Viimeistään provinssi on ollut olemassa noin vuonna 314, sillä se maintaan *[[Veronan luettelo]]ssa*. Saman luettelon mukaan provinssi kuului Viennensiksen diokeesiin. 300-luvulta lähtien provinssi kuului Gallian prefektuuriin.

Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului edelleen Gallian prefektuuriin ja nyt Septem provinciaen diokeesiin. 400-luvun alun *[[Notitia dignitatum]]issa* maaherran virkanimikkeenä esiintyy *[[consularis]]*.

Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

## Lähteet
Visa Heinonen

**Visa Mikko Heinonen** (s. 5. toukokuuta 1958 Helsinki) on suomalainen kulutustutkija. Hän on toiminut professorina Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan Kuluttajatutkimuskeskuksessa 1. tammikuuta 2020 lähtien. Aiemmin hän toimi kuluttajaekonomian professorina Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa 1. syyskuuta 2000 – 31. joulukuuta 2019.

Heinonen väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1998.

## Julkaisut
* Tuovi Allén, Visa Heinonen & Mika Pantzar (toim.): *Täyskäännös? Taloutemme valintojen edessä*. Helsinki: Gaudeamus, 1993.
* Visa Heinonen, Juri Mykkänen, Mika Pantzar & Seppo Roponen: *Suomalaisen talouspolitiikan ajattelumallit valtiovarainministerien budjettiesitelmissä 1974–1994*. Helsinki: Kuluttajatutkimuskeskus, 1996.
* Visa Heinonen: *Talonpoikainen etiikka ja kulutuksen henki: Kotitalousneuvonnasta kuluttajapolitiikkaan 1900-luvun Suomessa* (väitöskirja). Helsinki: Suomen Historiallinen Seura, 1998.
* Sakari Heikkinen, Visa Heinonen, Antti Kuusterä & Jukka Pekkarinen: *The History of Finnish Economic Thought 1809–1917*. Helsinki: Suomen Tiedeseura, 2000.
* Visa Heinonen & Hannu Konttinen: *Nyt uutta Suomessa! Suomalaisen mainonnan historia*. Helsinki: Mainostajien liitto, 2001.
* Minna Autio, Ilppo Eresmaa, Visa Heinonen, Virpi Koljonen, Petri Paju & Terhi-Anna Wilska: *Pakko riittää: Näkökulmia nuorten maksuhäiriöihin ja kulutukseen*. Helsinki: Nuorisotutkimusseura, 2002.
* Matti Peltonen, Vesa Kurkela & Visa Heinonen (toim.): *Arkinen kumous: Suomalaisen 60-luvun toinen kuva*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2003.
* Visa Heinonen, Kaarina Hyvönen, Johanna Leskinen, Marjukka Litmala, Mika Pantzar, Krista Partti, Anu Raijas, Tarja Römer-Paakkanen & Päivi Timonen: *Kuluttajaekonomia: kotitalous ja kulutus*. Helsinki: WSOY, 2005.
* Visa Heinonen & Jukka Kortti (toim.): *Vaikuttamista ja valintoja: Monitieteisiä näkökulmia mainontaan ja kulutukseen*. Helsinki: Gaudeamus, 2007.
* Visa Heinonen, Markus Jäntti & Juhana Vartiainen (toim.): *Kansantaloustiede, talouspolitiikka ja hyvinvointivaltio: juhlakirja Jukka Pekkarisen kunniaksi*. Helsinki: Palkansaajien tutkimuslaitos, 2007.
* Visa Heinonen & Matti Peltonen (toim.): *Finnish Consumption: An Emerging Consumer Society Between West and East*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2013. https://urn.fi/urn:nbn:fi:sks-dor-000546
* Shimelles Tenaw, Visa Heinonen, Sami Karhu & Petri Ollila (toim.): *Osuuskunnat ja kestävä kehitys*. Helsinki: Pellervo-seura, 2015.
* Visa Heinonen, Jukka Kekkonen, Veli-Pekka Lehto & Heikki Patomäki: *Uusi yliopistolaki 2020*. Helsinki: Into Kustannus, 2016.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
* Visa Heinonen ResearchGatessa
* Syntymäpäiväsankari: Visa Heinonen – Heinonen vieraana Yleisradion *Syntymäpäiväsankari*-ohjelmassa 4.5.2012
Rochus

**Rochus** ( ) (n. 1349 – n. 1378–1379) on ruttoon sairastuneiden suojeluspyhimys.

Rochus syntyi Montpellierissä. Tarinan mukaan hän täysi-ikäiseksi tultuaan jakoi kaiken omaisuutensa köyhille ja lähti pyhiinvaellusmatkalle Roomaan. Hän pysähtyi matkalla useisiin Italian kaupunkeihin, joihin musta surma oli levinnyt. Hän onnistui parantamaan useita ihmisiä, mutta lopulta hän sai myös itsekin taudin. Hän vetäytyi metsään potemaan, ettei tartuttaisi muita. Läheisen linnan herran koira kävi hänen luonaan ja toi hänelle joka päivä isäntänsä pöydältä varastettua leipää. Viimein linnanherra löysi hänet ja toi kotiinsa toipumaan. Pyhä Rochus kuvataan usein koiran kanssa, ja kuvissa näkyy ruton aiheuttamia haavoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jaapikat

**Jaapikat** (*Jaapia*) on orvakoita sisältävä sienisuku. Se on heimonsa ja lahkonsa ainoa suku. Jaapikoita on kaksi lajia: rantajaapikka (*Jaapia argillacea*) ja okrajaapikka (*Jaapia ochroleuca*).

## Kuvaus
Jaapikoiden resupinaattiset itiöemät ovat pehmeät, ohuet ja reunastaan epämääräiset. Rihmastorakenne on monomiittinen, ja rihmat ovat sinkilälliset. Selkeästi esiin työntyvät kystidit ovat sylinterimäiset, tyvestä paksuseinäiset ja kärkeä kohti ohenevat. Basidiot ovat 4-itiöiset. Molemmilla lajeilla on enemmän tai vähemmän sukkulamaiset itiöt, mutta okrajaapikalla itiöiden leveys vaihtelee huomattavasti. Itiöt ovat sileät ja vanhemmiten paksuseinäiset.

## Levinneisyys
Jaapikat ovat ilmeisesti harvinaisia mutta laajalle levinneitä sieniä. Niitä on havaittu Euroopasta, Aasiasta, Afrikasta sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikasta. Kumpikin laji on Suomessa elinvoimainen.

## Ekologia
Jaapikat ovat puun lahottajia.

## Taksonomia
Giacomo Bresadola kuvasi *Jaapia*-suvun vuonna 1911, jolloin se sisälsi vain rantajaapikan (*Jaapia argillacea*). Suvun nimi tulee saksalaisen kasvitieteilijän Otto Jaapin (1864–1922) nimestä. Myöhemmin sukuun alettiin lukea myös okrajaapikka (*Jaapia ochroleuca*), joka oli aiemmin luokiteltu jauhokesiköihin (*Coniophora*). Vielä tämän jälkeen jaapikoita pidettiin jauhokesiköiden sukulaisina, ja jotkin tutkijat luokittelivat molemmat suvut Coniophoraceae-heimoon. Fylogeneettisten tutkimusten myötä on kuitenkin käynyt ilmi jaapikoiden eristynyt sijainti muihin orvakoihin nähden. Tästä syystä jaapikat siirrettiin vuonna 2010 omaan Jaapiaceae-heimoonsa ja Jaapiales-lahkoonsa.

## Lähteet
Kamehameha-koulut

**Kamehameha-koulut** (, ) on yksityinen havaijilainen koulujärjestelmä, joka kattaa kolme samaan organisaatioon kuuluvaa koulua Havaijin osavaltiossa.

Kamehameha-koulujen omaisuus oli 15,1 miljardia dollaria vuonna 2022. Noin neljännes koulun omaisuudesta on kiinni kiinteistöissä ja loput muissa sijoituksissa. Se on siten Yhdysvaltojen suurin yksityinen koulu ja Havaijin suurin yksityinen maanomistaja. Vuonna 1995 *[[The Wall Street Journal]]* kuvaili koulua "kansakunnan suurimmaksi hyväntekeväisyysjärjestöksi". Vuonna 2021 Kamehameha-koulut perusti 10 miljoonan dollarin arvoisen rahaston, jolla tuettaisiin Havaijin paikallista ruuantuotantoa. Ensimmäinen askel oli investoida 300&nbsp;000 dollaria osuuskuntaan, joka viljelee leipäpuuta.

Koulun taustalla oli prinsessa Bernice Pauahi Bishop, joka testamenttasi suurimman osan valtavasta omaisuudestaan perustaakseen koulun, jossa Havaijin alkuperäisväestöön kuuluvat saisivat englanninkielisen koulutuksen. Uskonnollisesti koulu nojaa protestantismiin. Ensimmäinen Kamehameha-koulu, joka oli tarkoitettu vain pojille, avasi ovensa 3. lokakuuta 1887. Oppilaita oli tuolloin 37 ja opettajia neljä.

Prinsessa Bishopin testamentin mukaisesti koulun opiskelijavalinnoissa suositaan ensisijaisesti havaijilaisia. Vuonna 2008 se hyväksyi sovintoehdotuksen, jonka nojalla se maksoi seitsemän miljoonaa dollaria oppilaaksi pyrkineelle henkilölle, jolla ei ollut havaijilaista sukutaustaa. Nimetön henkilö oli nostanut oikeusjutun sillä perusteella, että havaijilaisten suosiminen rikkoi kansalaisoikeuslakia.

Nykyään koulussa voi opiskella esikoulusta aina high schoolin loppuun. Oppilaiksi, joita on vähän yli 3&nbsp;100, otetaan sekä tyttöjä että poikia. Opetushenkilökuntaa koululla on 362. Esikouluja on yhteensä 30 ympäri osavaltiota. Tätä ylempi koulutus on keskitetty kolmelle kampukselle O‘ahun, Mauin ja Havaijin saarille.

## Lähteet
Inoue

**Inoue** on ainakin seuraavien japanilaisten henkilöiden sukunimi:

* Enryō Inoue (1858–1919), filosofi, pappi ja opettaja
* Kaoru Inoue (1836–1915), ulko-, sisä- ja valtiovarainministeri
* Hisashi Inoue (1934–2010), kirjailija
* Kazuhiko Inoue (s. 1954), ääninäyttelijä
* Motokatsu Inoue (1918–1993), budoka
* Naoya Inoue (s. 1993), nyrkkeilijä
* Nisshō Inoue (1887–1967), nichirenbuddhalainen saarnaaja
* Sadae Inoue (1886–1961), kenraaliluutnantti
* Setsuko Inoue (s. 1946), lentopalloilija 
* Shigeyoshi Inoue (1889–1975), amiraali
* Shunpei Inoue, jalkapalloilija
* Takeshi Inoue (1928–1992), jalkapalloilija
* Taki Inoue (s. 1963), kilpa-autoilija
* Yasuji Inoue (1864–1889), taiteilija
* Yasushi Inoue (1907–1991), kirjailija ja toimittaja
* Yoshika Inoue (1845–1929), amiraali.
Apocalypto (albumi)

**Apocalypto** on vuonna 2017 julkaistu suomalaisen rap-artisti Ameeban 13. studio-albumi.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Tekstit, tuotanto & miksaus - Ameeba
* Masterointi - TTLangen

## Lähteet
Type 10

**Type 10** (jap. 10式戦車, *Hitomaru-shiki sensha*)  on  Mitsubishi Heavy Industriesin suunnittelema ja valmistama taistelupanssarivaunu, jonka valmistus aloitettiin vuonna 2012. Niitä on valmistettu ainakin 80 kappaletta. Vaunun panssarointi muodostuu keraamisesta komposiittipanssarista sekä nano-kristallisoidusta teräksestä.

Vaunussa on kolmen hengen miehistö ja 1&nbsp;200 hevosvoiman dieselmoottori. Toimintamatka on 500 kilometriä ja enimmäisnopeus 70 km/h. Omamassa on keskiarvolla 44 tonnia, sillä sen vaihteluväli on 40-48 tonnia. Vaunussa on hydropneumaattinen jousitus. Aseistuksena on automaattisesti lataava L44-tyyppinen 120 mm sileäputkinen panssarivaunukanuuna, 12,7 millimetrin ja 7,62 millimetrin konekiväärit. Tyypin 10 eli Projekti TK-X:n (*MBT-X*) kehityskustannukset olivat noin 447 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria ja yhden vaunun hinta arviolta 15 miljoonaa dollaria.

Vaunun edeltäjänä Japanin itsepuolustusvoimissa on Type 90. 

## Lähteet
*http://www.military-today.com/tanks/tk_x.htm 
*https://www.army-technology.com/projects/type-10-tk-x-main-battle-tank-mbt/
*http://www.army-guide.com/eng/product4134.html
*https://nationalinterest.org/blog/what-makes-japans-type-10-tank-so-good-17981
*https://www.militaryfactory.com/armor/detail.php?armor_id=414
*https://www.globalsecurity.org/military/world/japan/mbt-x.htm

### Viitteet
 

## Aiheesta muualla
Bryan vastaan Itascan piirikunta

**Bryan vastaan Itascan piirikunta** () on Yhdysvaltain korkeimman oikeuden päätös vuodelta 1976. Päätös loi pohjan niin sanotuille intiaanikasinoille eli Amerikan alkuperäiskansojen operoimille kasinoille, joista monet alkuperäisasukkaat saavat työtä itselleen ja tuloja reservaateilleen.

## Tausta
Helen ja Russell Bryan kuuluivat molemmat ojibweihin ja asuivat Leech Laken reservaatissa. Keväällä 1972 he saivat Itascan piirikunnalta kirjeen, jossa heitä pyydettiin maksamaan 29,85 dollaria kiinteistöveroa mobiilitalostaan. Bryanit eivät olleet koskaan aikaisemmin saaneet verosta laskua, ja he olivat siinä uskossa, ettei reservaatin alueella olevista asunnoista, mobiilitaloistakaan, tarvitse maksaa piirikunnalle veroa. Viranomaiset lähettivät kuitenkin muistutuksia, kunnes maksettavaa oli kertynyt 147,95 dollaria. Helen Bryan kääntyi juristin puoleen.

## Alemmat oikeusasteet
Pariskuntaa auttoi reservaatin oikeusapua tarjoava järjestö, jolle työskentelevä juristi Patrick Moriarty haastoi piirikunnan Minnesotan 9. käräjäpiirissä. Oikeus päätti vuonna 1973, että piirikunnan lähettämä lasku oli asiallinen.

Päätöksestä tehtiin valitus Minnesotan korkeimpaan oikeuteen, joka päätti vuonna 1975 pysyä alemman oikeusasteen päätöksessä. 

## Yhdysvaltain korkeimman oikeuden päätös
Yhdysvaltain korkein oikeus kuuli osapuolia 20. huhtikuuta 1976 ja antoi päätöksensä 14. kesäkuuta.

Päätöksen mukaan osavaltioilla ei ole oikeutta verottaa intiaanireservaateissa asuvia alkuperäiskansoja eikä myöskään puuttua reservaateissa tapahtuvaan taloudelliseen toimintaan millään muullakaan tavalla. Päätös käytännössä laillisti uhkapelaamisen laillistamisen reservaateissa, vaikka se olisi ympäröivissä osavaltioissa kielletty.

Päätös oli yksimielinen.

## Lähteet
Crow’n kieli

**Crow'n kieli** (omakielinen nimi: *Apsáalooke*) on siouxilaisiin kieliin kuuluva kieli, jota puhuvat pääsääntöisesti Montanan osavaltion, Crowien reservaatin, alueella asuvat crow-intiaanit. Vuonna 2016 kielellä arvioitin olevan 3 000 puhujaa, joista suurin osa on yli 30-vuotiaita, minkä vuoksi sitä pidetään uhanalaisena kielenä. Tavoitteena on kuitenkin opettaa kieli uudelle sukupolvelle.

Crow'n lähin sukulaiskieli on hidatsa. Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.

## Fonologia

### Vokaalit

Kaikki vokaalit voivat esiintyä sekä lyhyinä että pitkinä. 

Lähde:

### Konsonantit

Lähde:

## Lähteet
Lynetteholmen

**Lynetteholmen** on ehdotettu uusi Keinotekoinen saari Kööpenhaminassa  Refshaleøenin pohjoispuolella. Hankkeen esittelivät pääministeri Lars Løkke Rasmussen ja muut lehdistötilaisuuden yhteydessä 5. lokakuuta 2018. Saaren odotetaan tarjoavan asuntoja 35 000 ihmiselle ja pidemmällä aikavälillä yhtä monta työpaikkaa. Se auttaa myös suojelemaan Kööpenhaminaa merenpinnan nousulta. Keinotekoinen saari rakennetaan muiden hankkeiden ylijäämämaasta. Rakennustyöt on tarkoitus aloitettiin vuonna 2022 ja saaren on tarkoitus olla kokonaan valmis vuonna 2070. Hankkeen yhteydessä Kööpenhaminan metroon suunnitellaan uutta M5 linjaa, jonka yhdeksästä asemasta kaksi tulee palvelemaan saarta. Metroyhteys valmistuu arviolta 2045.

## Lähteet
Kuumavesipullo

**Kuumavesipullo** on kuumalla vedellä täytetty ja tulpalla suljettu pullo, jota käytetään tyypillisesti sängyn lämmittämisessä, mutta myös lämmittämään tiettyä kehon osaa. 

Sängyn lämmittimet olivat käytössä jo 1500-luvulla. Varhaisimmat versiot sisälsivät kuumaa hiiltä, mutta pian otettiin käyttöön myös kuumaa vettä käyttäviä säiliöitä, joiden etu oli se että ne eivät aiheuttaneet tulipalovaaraa. Nykyään suurin osa kuumavesipulloista valmistetaan kumista, mutta ennen riittävää lämpöä kestävän kumin keksimistä kuumavesipullot valmistettiin useista eri materiaaleista, kuten sinkistä, kuparista, messingistä, lasista,  keramiikasta tai puusta.

## Lähteet
Reaalikaasu

**Reaalikaasu** on käsite, jolla kuvataan olosuhteita, joissa kaasut todellisuudessa useimmiten ovat. Se, miten kaasujen asiat ovat, menee harvoin osapuilleenkaaan ideaalikaasulakien mukaisesti. Kun kaasut ovat olosuhteissa, joissa paine on pieni, ne ovat lähes ideaalikaasulakien mukaisia. Kun paine on kovempi, kaasujen ominaisuudet poikkeavat enemmän ideaalikaasulaeista. Reaalikaasujen ominaisuuksia kuvataan tilayhtälöillä, joita ovat Van der Waalsin yhtälö ja viriaaliyhtälö.

## Lähteet
Didier Bionaz

**Didier Bionaz** (s. 22. helmikuuta 2000 Aosta) on italialainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa CS Esercito -seuraa.

Bionaz saavutti nuorten MM-kilpailuissa alle 19-vuotiaiden viestissä pronssia 2019. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui pikakilpailussa 20:nneksi sekä miesten viestissä ja sekaviestissä kuudenneksi. Hän hiihti kolmannen osuuden Italian saavuttaessa sekaviestin MM-hopeaa Oberhofissa 2023.

Bionaz kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Nové Městossa maaliskuussa 2020. Ensimmäisen maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 40:s Hochfilzenin pikakilpailussa joulukuussa 2020. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 13:nneksi Antholzin normaalimatkalla tammikuussa 2021 ja Östersundin pikakilpailussa joulukuussa 2023.

## Lähteet
Risto Isännäinen

**Risto Antero Isännäinen** (10. elokuuta 1925 Jämsä – 14. joulukuuta 2014 Jämsä) oli suomalainen maanviljelijä ja järjestövaikuttaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Isännäisen vanhemmat olivat maanviljelijä, taloustirehtööri Kalle Isännäinen ja emäntä Helmi Puttonen ja puoliso vuodesta 1949 Kaarina Vakaslahti. Isännäinen kävi keskikoulun Jämsän yhteiskoulussa 1943, Ahlmanin maamieskoulun 1946 ja Osuuskassakurssin 1947. Hän oli pankkivirkailija Jämsän Seudun Osuuskassassa 1947–1948 ja maanviljelijä Isännäisen tilalla Jämsässä vuodesta 1949. Isännäisellä oli lukuisia alueellisia, seudullisia ja kansallisia luottamus- ja asiantuntijatehtäviä, kuten Ammatienedistämislaitoksen hallintoneuvoston varapuheenjohtajuus vuodesta 1978 sekä johtokunnan jäsenyys vuodesta 1978 ja varapuheenjohtajuus vuodesta 1982, salaojatutkimuksen neuvottelukunnan jäsenyys vuodesta 1983, useiden Jämsän seudun osuustoiminnallisten yritysten johtokuntien ja hallintoneuvostojen jäsenyydet sekä Hankkijan hallintoneuvoston jäsenyys vuodesta 1978, Valion hallintoneuvoston jäsenyys 1966–1968 ja Konekauppa Pellervo Oy:n hallituksen jäsenyys vuodesta 1981. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Isännäinen sai 1986.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Seymour Hersh

**Seymour Hersh** (8. huhtikuuta 1937) on yhdysvaltalainen tutkiva toimittaja. Hän sai vuonna 1970 Pulitzer-palkinnon paljastettuaan yhdysvaltalaisten tekemän joukkosurman Vietnamissa My Lain kylässä. Hän on kirjoittanut useita kiitettyjä kirjoja.

Hersh on aiemmin ollut arvostettu toimittaja mutta myöhemmin esittänyt salaliittoteorioita ja muita väitteitä, joiden paikkansapitävyys on kyseenalaistettu. Hän on väittänyt, että Yhdysvaltojen asevoimia ohjailevat Opus Dei ja Maltan ritarikunta. Hän väitti blogikirjoituksessaan 8. helmikuuta 2023, että yhdysvaltalaiset sukeltajat asettivat Yhdysvaltojen presidentin Joe Bidenin valtuuttamina räjähteet, jotka tuhosivat syyskuussa 2022 Itämeren pohjassa kulkevat Nord Stream -kaasuputket. Väitteet on torjuttu Yhdysvalloissa jyrkästi. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Syöpäkuja

**Syöpäkuja** () on Yhdysvalloissa Louisianan osavaltiossa oleva alue, joka levittäytyy noin 135 kilometrin pituiselle osuudelle Mississippijoen vartta. Sen alueella on yli 200 kemian ja muun teollisuuden laitosta. Vuonna 2012 alueella tuotettiin neljännes Yhdysvaltojen öljypohjaisista kemikaaleista. 1970-luvulla Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto totesi alueen veden ja ilman olevan hyvin saastunut.

Alueen varrella asuu suuri määrä afroamerikkalaisia, ja asukkailla on usein pienet tulot ja matala koulutustaso. Heillä on myös 32-kertainen syöpäriski hyväksyttävään tasoon verrattuna, ja lisäksi asukkailla esiintyy normaalia enemmän astmaa ja muita hengitystiesairauksia.

## Historia

Toisen maailmansodan aikainen öljy- ja kaasualan nousukausi johti siihen, että Mississippi-joen varrelle, lähelle Yhdysvaltojen etelärannikkoa, perustettiin useita öljynjalostamoja. Suuri osa näistä teollisuuslaitoksista sijaitsivat aiemmin isoissa kaupungeissa, kuten Baton Rougessa ja New Orleansissa, mutta 1950-luvulla monet niistä pyrkivät siirtymään harvemmin asutuille paikkakunnille. Monet siirtyivät New Orleansin ja Baton Rougen välissä joen varrella sijaitseviin pieniin kyliin joissa oli paljon tai enimmäkseen afroamerikkalaista väestöä.

1970-luvulle mennessä alueella oli paljon tehtaita, jotka tuottivat vinyylikloridia, typpilannoitteita ja klooria. Liittovaltion viranomaiset havaitsivat 1970-luvulla vakavaa ilman ja veden saastumista. Ympäristönsuojeluviraston raportissa New Orleansin juomavedestä löydettiin 66 saasteainetta ja Plaqueminen ilmasta 31 hengenvaarallista kemikaalia. Vuonna 1976 rannikkovartioston sukeltajat, jotka hakivat sedimenttinäytteitä eräästä lahdesta, saivat toisen asteen palovammoja käsiinsä.

1980-luvulta lähtien paikalliset asukkaat huomasivat tiettyjen kasvi- ja eläinlajien vähenevän. Myrkyllistä jätettä tuottavien teollisuuslaitosten määrä lisääntyi Louisianassa edelleen 2000-luvulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Cancer Alley and the Fight Against Environmental Racism
Algot Kariniva

**Kaarle Algot Akseli Kariniva**, sukunimi aik. *Rechardt*  (15. tammikuuta 1884 Turtola – 19. syyskuuta 1936 Raahe) oli suomalainen juristi ja Raahen pormestari.

Algot Karinivan vanhemmat olivat Sodankylän ja Pielaveden kirkkoherra, rovasti Karl Rechardt (1849–1912) ja Ruotsista kotoisin ollut Sigrid Johanna Müller. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1902 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1910. Kariniva sai varatuomarin arvon 1913.

Kariniva oli Kiimingin piirin nimismiehenä 1913–1915 ja sen jälkeen Raahen pormestarina vuodesta 1915 alkaen aina kuolemaansa saakka. Kariniva toimi Raahessa kaupunginvaltuuston sihteerinä ja varapuheenjohtajana sekä kaupunginhallituksen jäsenenä. Hän opetti lisäksi kauppaoikeutta Raahen Porvari- ja Kauppakoulussa. Suomen sisällissodan aikana Kariniva oli Raahen suojeluskunnan päällikkönä ja kaupungin komendanttina. Sodan jälkeen hän kuului Raahen suojeluskuntapiirin piiriesikuntaan.

Kariniva kuoli 52-vuotiaana syyskuussa 1936 Gellmanin kunnallissairaalassa Raahessa umpilisäkeleikkauksen jälkeen.

Algot Kariniva oli naimisissa vuodesta 1925 Helmi Lyyli Haatajan kanssa. Algot Karinivan veli oli maanviljelijä ja Maalaisliiton kansanedustaja Sanfrid Kariniva.

## Lähteet
Mummola (vuoden 2023 elokuva)

**Mummola** on Tia Kouvon ohjaama ja käsikirjoittama draamaelokuva vuodelta 2023. Siinä erään perheen kolme sukupolvea kokoontuu yhteen viettämään joulua.

*Mummola* sai ensi-iltansa Berliinin elokuvajuhlilla. Teatteriensi-iltansa se sai Suomessa 10. marraskuuta 2023. Elokuva voitti 10 000 dollarin arvoisen pääpalkinnon Soulin kansainvälisellä naisten elokuvafestivaalilla Etelä-Koreassa. 

Elokuva sai eniten ehdokkuuksia vuoden 2024 Jussi-gaalassa 11 ehdokkuudella. Elokuva palkittiin kolmella Jussilla: vuoden elokuva, vuoden käsikirjoitus ja vuoden ohjaus.

*Mummola* valittiin Suomen ehdokkaaksi parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkintoon. Elokuva ei päässyt esikarsinnan 15 ehdokkaan joukkoon.

## Näyttelijät

## Arvosteluja

## Palkintoja

* Parhaan elokuvan palkinto Saksassa Lyypekin Nordic Film Days -festivaalilla (12 500 euroa).
* Parhaan elokuvan palkinto "Kultainen kukko" Latviassa Riian kansainvälisillä elokuvajuhlilla (4 000 euroa)
* Parhaan elokuvan palkinto Etelä-Koreassa Soulin kansainvälisillä naisten elokuvajuhlilla. (10 000 dollaria)
* Tuomariston palkinto Brysselin kansainvälisillä elokuvajuhlilla Directors' week -esitysssarjassa (1 000 + 5 000 euroa)
* Tuomariston palkinto Transilvanian kansainvälisillä elokuvajuhlilla (1 500 euroa)
* Erityismaininta Reykjavikin kansainvälisillä elokuvajuhlilla
* Parhaan kuvaajan palkinto Espanjassa Valencian kansainvälisillä elokuvajuhlilla Cinema Jovessa 
* Parhaan käsikirjoituksen Jussi-palkinto 2024
* Parhaan ohjauksen Jussi-palkinto 2024
* Parhaan elokuvan Jussi-palkinto 2024

## Lähteet
Anniina Ahtosalo

**Anniina Ahtosalo** (s. 27. elokuuta 2003) on suomalainen maantiepyöräilijä. Hän ajoi amatöörinä tanskalaisessa Team Rytgerissä vuosina 2020–2021, ja on vuodesta 2022 edustanut korkeimmalla ammattilaistasolla, UCI Women's World Tourilla, kilpailevaa norjalaista Uno-X Pro Cycling Team / Uno-X Mobilityä.

Ahtosalo kilpaili Pariisin kesäolympialaisissa 2024. Hän sijoittui 30:nneksi maantieaika-ajossa, jossa hänen pyörästään rikkoutui rengas jo alkumatkasta. Hän otti käyttöön varapyörän, jonka vaihteet lakkasivat pian toimimasta. Hän sijoittui 158 kilometrin maantieajossa 37:nneksi.

Ahtosalo voitti syyskuussa 2024 maantiepyöräilyn aika-ajokisassa alle 23-vuotiaiden EM-kultaa Limburgissa Belgiassa.

## Saavutuksia

Lähteet: First Cycling, Pro Cycling Stats
;2018
:Cyclocrossin "tulokkaiden" Suomen-mestaruus
:Maantieajon ja aika-ajon nuorten Suomen-mestaruus
;2019
:Maantieajon ja aika-ajon nuorten Suomen-mestaruus
;2020
:Cyclocrossin nuorten Suomen-mestaruus
:Maantieajon ja aika-ajon nuorten Suomen-mestaruus
;2021
:Cyclocrossin Suomen-mestaruus
:Piccolo Trofeo Alfredo Binda, voitto
:Maantieajon ja aika-ajon nuorten Suomen-mestaruus
:EM-kilpailut, nuorten aika-ajossa viides ja maantieajossa kuudes
:MM-kilpailut, nuorten aika-ajossa kymmenes
;2022
:Maantieajon ja aika-ajon Suomen-mestaruus
:Binche–Chimay–Binche, kolmas
:Cyclocrossin Suomen-mestaruus
;2023
:Ronde de Mouscron, toinen
:Maantieajon ja aika-ajon Suomen-mestaruus
:EM-kilpailut, pronssia alle 23-vuotiaiden henkilökohtaisessa aika-ajossa
:Binche–Chimay–Binche, kolmas
;2024
:Le Samyn, toinen
:Classic Brugge–De Panne, kahdeksas
:Ronde de Mouscron, toinen
:GP Eco-Struct/Thompson/Security Tools, toinen
:Trofee Maarten Wynants, voitto
:Flanders Diamond Tour, toinen
:Maantieajon ja aika-ajon Suomen-mestaruus
:Tour de France Femmes, 1. etapilla toinen; nuorten kilpailun johdossa etappien 1–3 jälkeen
:EM-kilpailut, aika-ajon nuorten alle 23-vuotiaiden EM-kultaa
:Binche–Chimay–Binche, kolmas
;2025
:Maantieajon ja aika-ajon Suomen-mestaruus
:EM-kilpailut, hopeaa alle 23-v. aika-ajossa

## Lähteet
Jahti (vuoden 2012 dokumenttielokuva)

**Jahti** on Jukka Eggertin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2012. 

Elokuva käsittelee kaupunkilaisten luontosuhdetta ja siinä seurataan citykanien metsästystä Helsingissä.

## Lähteet
Frans Justus Forsén

**Frans Justus Forsén** (23. huhtikuuta 1849 Kokkola – 5. tammikuuta 1899 Pietarsaari) oli suomalainen juristi ja Pietarsaaren pormestari.

Forsénin vanhemmat olivat raatimies ja kauppias Johan Gustaf Forsén ja Johanna Maria Staudinger. Hän pääsi ylioppilaaksi 1866 Oulun alkeisoppilaitoksesta ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1876. Forsén sai varatuomarin arvon 1879.

Forsén oli Pietarsaaren pormestarina vuodesta 1885 alkaen. Hän kuoli tammikuussa 1899 sydänkohtaukseen 49-vuotiaana.

Frans Justus Forsén oli naimisissa vuodesta 1883 Hilma Charlotta Wirkbergin kanssa. Heidän poikansa oli diplomi-insinööri ja Tukholman teknillisen korkeakoulun professori Lennart Forsén (1889–1943).

## Lähteet
Susikoira Roi (vuoden 2022 elokuva)

**Susikoira Roi** on Rane Tiukkasen ohjaama suomalainen draama- ja seikkailuelokuva, joka julkaistiin 24. joulukuuta 2022 C More-suoratoistopalvelussa. 

Elokuva pohjautuu Jorma Kurvisen Susikoira Roi -romaaneihin. Siinä Raaheen muuttanut Valo löytää hylätyn koiran, jolle hän antaa Roi-nimen. Valo ja Roi ystävystyvät ja he ryhtyvät yhdessä selvittämään naapurissa kadonneen pojan mysteeriä.

## Palkinnot
Elokuva voitti vuonna 2022 Oulun kansainvälisen lasten- ja nuortenelokuvien festivaalin pääpalkinnon.

## Lähteet
Turkin suuronnettomuus- ja hätätilavirasto

**Turkin suuronnettomuus- ja hätätilavirasto**, viralliselta nimeltään **Afet ve Acil Durum Yönetimi Başkanlığı** (lyhennys **AFAD**; , alkujaan 2017 saakka ), on Turkin valtiollinen virasto, joka koordinoi maan varautumista suuronnettomuuksiin ja hätätiloihin sekä toimintaa suuronnettomuuksien aikana. Vuonna 2009 perustetun viraston päätoimipaikka löytyy Turkin pääkaupungista Ankarasta. Lisäksi AFADilla on 81 maakuntaosastoa  ja 11 etsintä- ja pelastusyksikköä (SAR). AFAD toimi alkujaan Turkin pääministerin alaisuudessa, mutta siirrettiin 2018 Turkin sisäasiainministeriön virastoksi. 

AFAD vastaa esimerkiksi Turkissa sijaitsevista pakolaisleireistä. Turkissa tapahtuvan toiminnan ohella virasto on keskeinen Turkin kansainvälistä humanitaarista apua ulkomaille toimittava taho. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Factbox: AFAD: Turkey's Disaster Management Authority (13.2.2023)  (reuters.com)
Antti Ilmari Varis

**Antti Ilmari Varis** (17. maaliskuuta 1886 Polvijärvi – 1. huhtikuuta 1976 Polvijärvi) oli suomalainen juristi, maanviljelijä ja Naantalin pormestari.

Variksen vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Varis ja Gustava Immonen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 Sortavalan reaalilyseosta, sai Suomen Liikemiesten Kauppaopiston päästötodistuksen 1908 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1910. Varis sai varatuomarin arvon 1919.

Varis oli Naantalin pormestarina 1914–1919. Vuodesta 1919 alkaen hän hoiti omistamaansa maatilaa Polvijärvellä. 

Varis oli naimisissa 1917–1920 Lyydia Nevalaisen kanssa, liitto päättyi avioeroon. Hän meni uudelleen naimisiin 1931 Anna Tanskasen kanssa.

## Lähteet
Kaius Tuori

**Kaius Tapani Tuori** (s. 1974) on suomalainen oikeustieteilijä, joka on toiminut eurooppalaisen aatehistorian professorina Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan Eurooppa-tutkimuksen keskuksessa vuodesta 2020 lähtien. Hän on myös dosentti Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Hän väitteli oikeustieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2006.

Euroopan tutkimusneuvosto on rahoittanut kaksi Tuorin johtamaa tutkimusprojektia: *Reinventing the Foundations of European Legal Culture 1934–1964* (2012) ja *Law, Governance and Space: Questioning the Foundations of the Republican Tradition* (2017). Suomalainen Lakimiesyhdistys on myöntänyt Tuorille vuoden väittelijän palkinnon vuonna 2006 ja K. G. Idmanin palkinnon vuonna 2021. Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2020.

## Bibliografia

* Kaius Tuori: *Lakimieslatinan käsikirja*. Helsinki: Edita, 2007.
* Kaius Tuori: *Johdatus roomalaiseen oikeuteen*. Helsinki: Helsingin yliopisto, 2007.
* Kaius Tuori: *Ancient Roman lawyers and modern legal ideals: studies on the impact of contemporary concerns in the interpretation of ancient Roman legal history* (väitöskirja). Frankfurt am Main: Vittorio Klostermann, 2007.
* Kaius Tuori: *Lawyers and Savages: Ancient History and Legal Realism in the Making of Legal Anthropology*. Abingdon, Englanti: Routledge, 2014.
* Kaius Tuori & Laura Nissin (toim.): *Public and Private in the Roman House and Society*. Portsmouth, Rhode Island: Journal of Roman Archaeology, 2015.
* Kaius Tuori: *The Emperor of Law: The Emergence of Roman Imperial Adjudication*. Oxford: Oxford University Press, 2016.
* Paul J. du Plessis, Clifford Ando & Kaius Tuori (toim.): *The Oxford Handbook of Roman Law and Society*. Oxford: Oxford University Press, 2016.
* Kaius Tuori & Heta Björklund (toim.): *Roman Law and the Idea of Europe*. Lontoo: Bloomsbury Publishing, 2019. http://library.oapen.org/handle/20.500.12657/25619
* Kaius Tuori: *Empire of Law: Nazi Germany, Exile Scholars and the Battle for the Future of Europe*. Cambridge: Cambridge University Press, 2020.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaius Tuori Google Scholarissa
Walter Calonius

**Walter Aukusti Calonius** (15. maaliskuuta 1885 Nurmes – 21. maaliskuuta 1919 Nummelan parantola) oli suomalainen juristi, asianajaja ja Heinolan pormestari.

Walter Caloniuksen vanhemmat olivat apteekkari, taloudenhoitaja Fredrik Wilhelm
Calonius ja Ida Wilhelmina Engelberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 Kuopion yhteiskoulusta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon ja alemman hallintotutkinnon 1908. 

Calonius oli Helsingin poliisilaitoksella rikosasiain komissarion apulaisena 1909–1911, Heinolan pormestarina 1911–1913 ja Turun kaupungin maistraatissa aktuaarina 1916. Hän oli muutamia vuosia työssä myös Turun hovioikeudessa mutta ryhtyi sitten asianajajaksi kuuluen Turun Lakiasiaintoimiston vakinaisiin avustajiin.

Calonius kuoli 34-vuotiaana maaliskuussa 1919 keuhkotautiin Nummelan keuhkotautiparantolassa.

Walter Calonius oli naimisissa vuodesta 1907 Alli Vilhelmina Tilanderin kanssa.

## Lähteet
Valtazar Bogišić

**Valtazar (Baltasar) Bogišić** (20. joulukuuta 1834 Cavtat, Dalmatian kuningaskunta, Itävallan keisarikunta – 24. kesäkuuta 1908 Rijeka, Itävalta-Unkari) oli eteläslaavilainen (serbi) oikeustieteilijä ja etnografi. Hän oli ensin kirjaston virkamies Wienissä, sitten lyhyen ajan slaavilaisen oikeushistorian professorina Odessan yliopistossa sekä jonkin ajan oikeusministerinä Montenegrossa. Hän asui loppupuolen elämäänsä Pariisissa. Hän on kirjoittanut Montenegron 1888 valmistuneen siviililain, jota on pidetty malliteoksena. Paitsi uraauurtavia tutkimuksia slaavilaisen yksityisoikeuden alalla hän on julkaissut vanhimmat muistiinpanot eteläslaavilaisesta runoudesta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla