Ártan linna

**Ártan linna** () on keskiaikainen linna Ártan kaupungissa Kreikassa. Se sijaitsee kaupungin pohjoisosassa.

Linna rakennettiin bysanttilaisella kaudella, jolloin Árta oli Epeiroksen despotaatin keskus. Myöhemmin se siirtyi osmaniturkkilaisille. Ennen museokäyttöön siirtymistä linna toimi vankilana. Linnan muurit ovat säilyneet nykyaikaan hyvin, mutta sen sisäosat ovat raunioituneet.

## Historia

Ártan linna rakennettiin oletettavasti myöhäisellä bysanttilaisella kaudella 1200-luvulla. Tuolloin kaupunki oli Epeiroksen despotaatin keskus. Kaupungin aiemmat linnoitteet olivat olleet lähinnä antiikin aikaisen Ambrakian muurien parannuksia. Tarkemmin linnan rakentaminen ajoitetaan 1200-luvun puoliväliin Mikael II Komnenos Dukaksen aikaan. On kuitenkin mahdollista, että paikalla olisi ollut jonkinlainen linna jo 1100-luvulla.

Ártan linna muodosti keskiajalla linnoituskaupungin. Sellaiseksi se ei ole kuitenkaan erityisen suuri, ja suuri osa kaupungista sijaitsi oletettavasti sen ulkopuolella. Asutus keskittyi linnan alueelle 1300-luvulta lähtien ulkoisten uhkien vuoksi despotaatin vallan heikentyessä. Bysanttilaisella kaudella linna kärsi muun muassa serbien ja albaanien hyökkäyksistä. Osmanit valtasivat Ártan ja sen linnan 24. maaliskuuta 1449, mikä merkitsi despotaatin loppua.

Linna säilyi käytössä osmaniajalla. Sitä muutettiin turkkilaisajalla muun muassa lisäämällä siihen joitakin torneja. Yhtä linnan torneista käyttiin vankilana. Ali paššan aikana 1796–1820 lisättiin suuri lounainen bastioni.

Kreikkalaiset valtasivat linnan vapaussodan aikana 17. marraskuuta 1821 joksikin ajaksi, mutta eivät kyenneet pitämään sitä. Se tuli kreikkalaisten valtaan muun kaupungin mukana vuonna 1881. Myös itsenäisen Kreikan aikana linna toimi vankilana. Tämä päättyi viimeistään 1950-luvulla.

Linnaa kunnostettiin vuosina 2011–2015. Linnassa toimii ulkoilmanäyttämö, jota käytetään kesätapahtumissa.

## Rakennelma

Ártan linnan muurien pituus on noin 790 metriä ja ne sulkevat sisäänsä noin 3,7 hehtaarin kokoisen alueen. Muurit ovat hyvin säilyneet. Alun perin linna oli luonnostaan Árachthos-joen suojaama itä- ja pohjoispuolelta, mutta joen siirtyminen on myöhemmin jättänyt nämä puolet ilman luonnollista puolustusta. Muurien paksuus on noin 2,5 metriä. Ne on rakennettu pienistä, epäsäännöllisesti hakatuista kivistä ja tiilivöistä, ja joissakin kohdissa näkyy tyypillistä bysanttilaista tiiliverhoiltua rakennustapaa. Muureissa on mukana antiikin aikaisten muurien osia.

Linnoitusta vahvistaa 18 tornia, sijoitettuna noin 25 metrin välein. Bysanttilaisia ovat neliömäiset ja puolipyöreät tornit, myöhempiä 1600–1700-luvuilta kolmikulmaiset ja monikulmaiset tornit. Lounaiskulman suuri bastioni kuuluu Ali paššan rakennusvaiheeseen. Pääportti sijaitsee eteläsivulla lähellä lounaiskulmaa, josta oli pääsy suoraan kaupungista linnaan. Sitä suojasi torni vasemmalla puolella. Pohjoispuolella oli pieni sivuportti, joka johti Árachthos-joelle.

Sisälinna (”Akropolis”, ”Kastráki”, ”Outs Kalé”, ”Goulás”) oli erillinen ja suljettu sisäosa päämuurien sisällä ja toimi viimeisenä puolustuslinjana. Se sijaitsee linnan lounaisosassa, ei korkeimmalla kohdalla kuten useimmissa linnoissa. Sen ympärillä kulkee sisämuuri ja puolustuskäytävä. Sisällä oli useita rakennuksia, joiden varhaisimmat osat ovat bysanttilaisia. Yhdessä rakennuksessa on marmorinen leijonareliefi. Kaivon suuaukossa on puolestaan linnaa 1300-luvulla hallinneen Orsini-suvun vaakuna.

Linnan kaupunkiin päin oleva eteläsivu on noin 247 metriä pitkä. Se pitää sisällään kuusi tornia, joista kaksi on pyöreitä, kaksi kolmiomaisia, yksi neliömäinen ja yksi valetorni eli muurin taitos. Osa tästä sivusta oli suojattu viiden metrin korkuisella etumuurilla, josta osa on säilynyt. Rakennusvaiheita on kolme: keskibysanttilainen (alin osa), myöhäisbysanttilainen (ampumatasanteet) ja osmaniaikaiset lisäykset. Länsisivun muurin pituus on noin 178 metriä ja korkeus 8–11 metriä. Se sisältää kuusi tornia eri muodoissa: neliömäinen, puolipyöreä sekä kolmi- ja monikulmainen. Se oli ainoa sivu, jota suojasi vallihauta, jota ei kuitenkaan enää ole olemassa.

Itäsivun pituus on noin 200 metriä. Se seuraa kukkulan kaarta ja on enimmillään 11,5 metriä korkea. Se perustuu antiikin Ambrakian muureihin, joista osa on selvästi nähtävissä. Sivulla on kaksi neliömäistä ja yksi puolipyöreä torni, sekä pieniä etumuurin jäänteitä. Pohjoissivun pituus on noin 170 metriä. Siellä on neljä tornia, joista kolme on puolipyöreitä ja yksi kolmikulmainen. Se on suojattu etumuurilla. Myös tässä osassa näkyy antiikin aikaisten muurien jäännöksiä.

Linnan keskellä on suorakulmaisen, noin 40 × 8 metrin kokoisen rakennuksen rauniot. Sen arvellaan olleen Epeiroksen despoottien palatsi tai muu hallintorakennus. 1600-luvulla matkannut turkkilainen Evliya Çelebi mainitsee nähneensä ”kuninkaallisen palatsin”, joka saattaa viitata tähän rakennukseen. Linnassa toimi myös despotaatin rahapaja. Linnan alueella oli myös muita rakennuksia, kuten asuintaloja, varastoja ja kirkkoja, mutta niistä on säilynyt vain vähäisiä jälkiä.

Linnan edustalla on korkea kellotorni, joka rakennettiin turkkilaisvallan lopulla vuonna 1875. Se sulautuu tyyliltään muureihin ja on nykyisin yksi Ártan tunnetuimmista maamerkeistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla