Pieni tie

**Pieni tie** () on pyhän Lisieux’n Thérèsen (1873–1897) hengellinen omaelämäkerta.

## Sisältö

Thérèse ymmärsi vertauksen kautta että kaikki Luojan luomat kukat ovat kauniita, ruusut ja liljat eivät vie pois pienten kukkien kuten orvokin ja päivänkakkaran omaleimaista ihastuttavuutta. Ja jos kaikki kukat haluaisivat olla ruusuja, luonto menettäisi keväisen kauneutensa. Jeesus halusi luoda suuria sieluja, jotka ovat verrattavissa liljoihin ja ruusuihin, mutta hän on luonut pienempiä, ja näiden on tyydyttävä olemaan päivänkakkaroita tai orvokkeja, joiden on määrä ilahduttaa Jumalan katseita, kun hän katsoo jalkoihinsa. Täydellisyys on hänen tahtonsa tekemistä, sitä että olemme mitä hän haluaa meidän olevan.

Thérèse kertoo omaelämäkerrassaan "pienen tien" löytämisestä: "Voin pienuudestani huolimatta tavoitella pyhyyttä. Minunhan on aivan mahdotonta kasvaa suureksi. Siksi minun on tyydyttävä olemaan epätäydellinen kaikkine puutteineni. Aion silti etsiä keinon päästä taivaaseen kulkemalla hyvin pientä, suoraa ja lyhyttä, aivan uutta pientä tietä pitkin." Teresa kuvasi tätä pientä tietä “hissiksi”, joka nostaa hänet taivaaseen. “Minä en luota omiin ansioihini, sillä niitä ei ole yhtään, vaan minä luotan häneen, joka on hyvyys ja pyhyys. Yksin Jumala, sisällyttäen minun heikot yritykseni, nostaa minut luokseen ja tekee minut pyhimykseksi pukien minut loputtomiin ansioihin.”
 
Thérèse ei nähnyt näkyjä, ei joutunut hurmoksiin tai ekstaasiin, eikä ollut tehnyt yhtään ihmettä. Sen sijaan kuka vain voi kulkea "pientä tietä" tullakseen pyhäksi. Se ei edellytä suuria suorituksia eikä ankaraa askeesia, vaan rakkautta arkielämän pienissä asioissa. Salaisuus on se, että tekee mihin pystyy, tehden kaiken rakkaudesta. Thérèsen elämä on täynnä luottamusta ja lapsenmielisyyttä Jeesusta kohtaan. Hänen ”pieni tiensä” on luottamuksen ja antautumisen tie. Kyseessä on lapsen tie, lapsen, joka antaa itsensä ilman ehtoja rakastavan Jumalan haltuun, sillä kaikki on rakkautta tai armoa. "Ainoa tapani todistaa sinulle rakkaudestani on sirotella kukkia ympärilleni, käyttää jokaista tilaisuutta pieneen uhraukseen, katseeseen tai sanaan, käyttää hyödykseni jokaista vähäpätöistä asiaa ja tehdä tuo kaikki rakkaudesta", Thérèse kirjoitti.

## Vaikutushistoria

Thérèse kirjoitti kirjan tekstin luostarissa kuuliaisuustehtävänä. Ne julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1898 hengellisenä muistelmateoksena "Sielun tarina", suom. "Pieni tie". Kirja käännettiin pian kymmenille kielille ja myi miljoonia kappaleita. Koko kristinuskon historiassa harvat kirjat ovat olleet yhtä vaikutusvaltaisia. Yhdelläkään kirjailijalla, eivät edes merkittävimmillä paaveilla, ole ollut niin syvällistä vaikutusta hengellisyyden kehitykseen 1900-luvulla. Thérèse kuoli 24-vuotiaana vietettyään yhdeksän vuotta karmeliittaluostarin muurien takana, jossa hänen elämänsä oli koostunut pääasiassa rukouksesta ja vähäpätöisistä askareista. Luostarissa hän ei erityisemmin erottunut joukosta. Omaelämäkerran perusteella kuitenkin vain muutama vuosi hänen kuolemansa jälkeen – ja monta vuotta ennen kuin hänet kanonisoitiin – paavi Pius X kutsui häntä "nykyajan suurimmaksi pyhimykseksi". Pius XI, joka kanonisoi hänet vuonna 1925, puhui hänestä "paavikautensa tähtenä". Johannes Paavali II nimesi hänet kirkonopettajaksi. Paavi Franciscus julkaisi vuonna 2023 apostolisen kehotuskirjeen *[[C’est la confiance]]*, jossa hän käsittelee uskoa luottamuksena Thérèsen esimerkin pohjalta.

## Lähteet

## Suomennos
* 
## Aiheesta muualla

*The Story of a Soul Christian Classics Ethereal Library 
*The Story of a Soul Project Gutenberg 
*The Story of a Soul Internet Archive 
*The Story of a Soul (PDF) 
*The Story of a Soul LibriVox-äänikirja