open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ahtialan työväentalo

**Ahtialan työväentalo** on Lahden kaupungin Ahtialan kaupunginosassa sijaitseva työväentalo. Vuoteen 1956 saakka Ahtiala kuului Nastolaan. 

## Historiaa
Ahtialan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Ensimmäinen talo valmistui vuonna 1908. Se rakennettiin talkoovoimin, ja rahoitus kerättiin järjestämällä keräyksiä, arpajaisia ja iltamia. 1930-luvun alussa Lapuanliikkeen aikaan talo suljettiin ilmeisesti kommunistilakien nojalla. Sotien jälkeen se saneerattiin vielä käyttöön. 

Vuonna 1945 yhdistys päätti erota Sosialidemokraattisesta puolueesta ja liittyä SKDL:n organisaatioon. Talo oli päässyt heikkoon kuntoon, ja lopulta yhdistys päätti purkaa sen ja rakentaa uuden. 23 yhdistyksen jäsentä takasi rakennushanketta varten tarvittavat pankkilainat omalla omaisuudellaan. Uusi talo rakennettiin vuosien 1963–1965 aikana; sadat talkoolaiset tekivät yhteensä yli 32&nbsp;000 tuntia talkootyötä.
 
## Toimintaa työväentalolla
Ensimmäisellä talolla oli monipuolista kulttuuritoimintaa, raittiusvalistusta sekä liikunta- ja urheilutoimintaa. Lisäksi järjestettiin huveja, kuten iltamia, jotka tuottivat yhdistykselle tuloja ja olivat nuorille tärkeä kohtaamispaikka. Uudempi talo on sekä yhdistyksen omassa että vuokrakäytössä. Siellä on järjestetty muun muassa kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, urheiluharjoituksia ja juhlia sekä esitetty elokuvia. Vuonna 2016 talon pihamaalla juhlittiin yhdistyksen 110-vuotisjuhlia. Kansanedustaja Paavo Arhinmäki piti juhlapuheen. 

## Rakennus
Vanha talo oli rankorakenteinen ja lautavuorattu, uudempi kiveä ja rapattu. Alkuperäisen talon katto oli päreestä, nykyisen on peltiä. Talo on väriltään vaalea. Talossa on kaksi kerrosta. Siihen kuuluu juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, yhden huoneen ja keittiön asunto, urheilutiloja, sauna sekä kerhotiloja. Talossa on vesijohto, viemäröinti ja wc. Kokonaispinta-ala on 600 m².

## Lähteet
Luettelo Kouvolan hautausmaista

**Luettelo Kouvolan hautausmaista** käsittää Kouvolan kaupungin alueella olevia hautausmaita, joista lähes kaikki ovat Kouvolan seurakuntayhtymän hallinnassa ja hoidossa.

Kouvolan, Anjalankosken ja Kuusankosken kaupunkien ja Elimäen, Jaalan ja Valkealan kunnat yhdistyivät uudeksi Kouvolan kaupungiksi vuoden 2009 alussa. Liitoskuntien seurakunnat päättivät, että ne eivät sulaudu yhdeksi seurakunnaksi, vaan jatkavat itsenäisinä seurakuntina ja muodostavat seurakuntayhtymän. Sen jäsenseurakunnat ovat Kouvolan, Anjalankosken, Kuusankosken, Elimäen ja Valkealan seurakunnat ja Jaalan kappeliseurakunta, joka kuuluu Kuusankosken seurakuntaan.

Seurakuntayhtymällä on 21 käytössä olevaa hautausmaata, lisäksi Kuusankoskella on Kouvolan Vapaa-ajattelijat ry:n omistama yksityinen hautausmaa. Anjalan ja Myllykosken kirkkojen yhteydessä on sankarihautausmaat.

## Luettelo

## Lähteet
Priska Madelyn Nugroho

**Priska Madelyn Nugroho** (s. 29. toukokuuta 2003) on indonesialainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut urallaan kaksinpelissä parhaimmillaan WTA-maailmanlistan sijalle 391 joulukuussa 2022 ja nelinpelissä sijalle 252 joulukussa 2022. Nugroho aloitti tenniksen pelaamisen neljävuotiaana. Ensimmäiseen kilpailuunsa hän osallistui seitsemänvuotiaana voittaen sen. Vuonna 2020 hän voitti Australian avointen tyttöjen nelinpelin Alexandra Ealan kanssa. Hän oli junioreiden maailmanlistalla parhaimmillaan yhdeksäntenä tammikuussa 2021.

Billie Jean King Cupissa Nugroho edusti Indonesiaa ensimmäisen kerran vuonna 2020. Hän on pelannut vuoden 2022 loppuun mennessä viidessä maaottelussa voittaen kaksinpelissä kolme ottelua ja häviten yhden.

Kaakkois-Aasian kisoissa Filippiineillä 2019 Nugroho saavutti kaksinpelissä pronssia. Vuoden 2021 kisoihin hän ei osallistunut opiskellessaan Yhdysvalloissa Pohjois-Carolinan yliopistossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Jan Henryk Dąbrowski

**Jan Henryk Dąbrowski** (myös kirjoitusasussa **Dombrowski**) (29. elokuuta 1755 Pierzchów, Puola – 26. kesäkuuta 1818 Winna Góra, Preussi) oli puolalainen kenraali. Hän osallistui Kościuszkon kapinaan Venäjää vastaan 1794 ja myöhemmin hän organisoi ja komensi Napoleonin armeijan puolalaisia legioonia. Puolan kansallislaulu *Mazurek Dąbrowskiego*, "Dąbrowski-masurkka", on sanoitettu Dąbrowskin kunniaksi. 

## Elämä ja ura
Dąbrowski varttui Saksissa ja palveli joitakin vuosia Saksin armeijassa, mutta kun Puolan parlamentti vuonna 1791 kutsui takaisin kaikki ulkomailla palvelevat puolalaiset, hän palasi kotimaahansa. Poniatowskin alaisuudessa hän osallistui vuoden 1792 Puolan ja Venäjän sotaan. Vuonna 1794 hän kunnostautui Tadeusz Kościuszkon alaisuudessa Varsovan puolustuksessa. Puolan kolmannen jaon jälkeen hän oli kaksi vuotta eläkkeellä ja kieltäytyi Venäjän ja Preussin hänelle tarjoamista korkeista sotilasviroista. Sitten hän lähti Pariisiin, ja tammikuussa 1797 Cisalppisen tasavallan hallitus valtuutti hänet järjestämään puolalaisen legioonan Milanossa. Legioonan komentajana hänellä oli tärkeä rooli Italian sodassa (1797–1801), miehitti Roomaan 3. toukokuuta 1798 ja kunnostautui Trebbian taistelussa 17.-19. kesäkuuta 1799. Amiensin rauhan jälkeen hän siirtyi divisioonan kenraalina Italian tasavallan palvelukseen. Napoleon kutsui hänet vuonna 1806 edistämään kansannousua Puolassa, ja hän organisoi useita puolalaisosastoja Napoleonin Varsovan herttuakunnalle ja kunnostautui Danzigin ja Friedlandin taisteluissa. Vuonna 1809 hän osallistui Puolan sotaretkeen Itävaltaa vastaan viidennen liittokunnan sodassa, ja vuonna 1812 hän johti yhtä Puolan divisioonista Napoleonin Venäjän sotaretkellä, jossa hän haavoittui suojellessaan Berezina-joen ylitystä. Hän taisteli Auguste de Marmontin alaisuudessa Leipzigin taistelussa 1813 ja palasi Napoleonin kukistuttua seuraavana vuonna Puolaan. Hän oli yksi niistä kenraaleista, joille tsaari uskoi Puolan armeijan uudelleenjärjestelyn, ja hänet nimitettiin vuonna 1815 ratsuväen kenraaliksi ja uuden Puolan kuningaskunnan senaattoriksi. Hän vetäytyi kuitenkin seuraavana vuonna yksityiselämään kartanoihinsa. Hän kirjoitti useita puolankielisiä sotahistoriallisia teoksia. 

Puolan kansallislauluksi myöhemmin valittu *Jeszcze Polska nie zginęła* (”Sortunut ei Puola vielä”, tunnetaan myös nimellä *Mazurek Dąbrowskiego*, "Dąbrowski-masurkka") on sanoitettu Dąbrowskin kunniaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kärkölän Marttilan työväentalo

**Marttilan työväentalo** oli Kärkölän kunnan Marttilan kylässä sijainnut työväentalo. 

## Historiaa
Marttilan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1902, ja vuoteen 1907 mennessä se oli hankkinut oman talon. Yhdistyksen toiminta oli hiljaista ja katkesi vuonna 1914. Vuonna 1917 se kuitenkin herätettiin henkiin. Myös 1920-luvulla toiminta oli ajoittain lähes pysähdyksissä. Taloa laajennettiin kuitenkin vuonna 1924, ja kyseisen vuoden syksyllä pidettiin uudistetun talon tupaantuliaiset. Laajennettua taloa kuvailtiin *[[Hämeen Kansa]]* -lehdessä käytännölliseksi ja tilavaksi, ja lisäksi sen sijainti oli hyvä: kylän keskellä, maantien varrella. Vuonna 1931 yhdistyksessä oli 17 jäsentä.

Vuoden 1932 alussa Lapuanliikkeen kannattajat naulasivat talon ovet ja ikkunat umpeen. 

Talon vaiheista 1930-luvun alkupuolen jälkeen ei ole tietoa. 

## Toimintaa työväentalolla
Elokuun lopulla 1928 yhdistys järjesti talollaan syysjuhlan. Sää oli sateinen, mutta etenkin iltajuhlaan saapui suhteellisen paljon yleisöä. Juhlapuhujana oli Matti Alanko. Lisäksi esitettiin muun muassa runoja ja satuja, ja lopuksi tanssittiin. Vuonna 1934 talolla järjestettiin poliittinen valistusiltama, jossa puhuivat kansanedustajat Väinö Sinisalo, Akseli Kanerva ja Otto Marttila.

## Lähteet
Ruotsin ralli 1999

**Ruotsin ralli 1999** (viralliselta nimeltään *48. International Swedish Rally*) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1999. Kilpailu järjestettiin 12. &ndash; 14. helmikuuta 1999 Karlstadissa. Kilpailu oli kauden toinen ja sen kokonaispituus oli . 

Mäkinen johti kilpailua ennen Sainzia 1,7 sekunnin erolla yötauolla, mutta ero kasvoi puoleen minuuttiin lauantain viimeisillä erikoiskokeilla. Sainz myös ajoi yhden risteyksen pitkäksi ja menetti kymmenen sekuntia.

## Tulokset

## Lähteet
Iso-Evon työväentalo

**Iso-Evon työväentalo** oli entisen Lammin kunnan (vuodesta 2009 osa Hämeenlinnaa) Iso-Evon kylässä sijainnut työväentalo. 

## Historiaa
Iso-Evon työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Talo valmistui vuonna 1909. Sitä rahoitettiin lahjoituksilla ja lainoilla, ja talo rakennettiin osin talkoina ja osin palkkatyönä. Sisällissodan aikaan vuonna 1918 talo oli takavarikossa. Vuonna 1931 yhdistyksen jäsenmäärä oli 18. Vuonna 1982 talo oli vielä Iso-Evon työväenyhdistyksen omistuksessa. Sen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
 
## Toimintaa työväentalolla
Vuonna 1930 talolla järjestettiin kesäjuhlat ja iltama. Yleisöä oli noin 150 henkeä, ja ohjelmassa oli muun muassa urheilukilpailuja, puheita ja näytelmä. Keväällä 1939 talolla pidettiin kokous, jossa perustettiin Voimistelu- ja Urheiluseura Esa. 1980-luvun alussa talolla järjestettiin kokouksia ja näytettiin elokuvia.

## Rakennus
Talo on hirsirunkoinen. Se vuorattiin laudoilla vuonna 1965 ja maalattiin vaaleaksi seuraavana vuonna; alkuperäinen väri oli punainen. Pärekatto vaihdettiin peltiin vuonna 1977. Talossa oli juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja yhden huoneen ja keittiön asunto. Rakennuksen pinta-ala oli 250 m². Vuonna 1982 siinä ei ollut vesijohtoa, viemäröintiä eikä wc:tä; ilmeisesti ei myöskään sähköä. Lämmitys oli puulla. Talon kunto oli jo tuolloin heikko.

## Lähteet
Noureddine Bedoui

**Noureddine Bedoui** (; s. 1959) on algerialainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä lyhyesti vuonna 2019. Hänen edeltäjänsä Ahmed Ouyahia joutui eroamaan, kun maassa oli laajoja mellakoita, jotka vastustivat presidentti Abdelaziz Bouteflikan pyrkimystä viidennelle presidenttikaudelle. Kahden muun Bouteflikan kauden pääministerin tavoin Bedoui asetettiin syytteeseen korruptiosta vuonna 2022.
## Lähteet
Pietarsaaren adventtiseurakunta

**Pietarsaaren adventtiseurakunta** () on pietarsaarelainen adventtiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1929. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Skutnäsinkadulla ja pastorina toimii Sebastian Matula. Seurakunta kuuluu Finlands svenska adventkyrka -kirkkokuntaan.

Pietarsaaren adventtikirkon yhteydessä, kirkkosalin parvella, toimii vuonna 1991 perustettu vegaaniravintola *Vegana*. Adventistit ovat olleet kasvisruokavalion puolestapuhujia 1800-luvulta lähtien. Pietarsaaren adventtiseurakunta perustettiin 1929. Perustamisvaiheessa seurakuntaan liittyi kymmenkunta jäsentä. 1950-luvun alussa seurakunta sisusti asuintalon Kristiinankadulla kappeliksi, joka otettiin käyttöön vuonna 1952. Heinäkuussa 1989 uusi adventtikirkko vihittiin käyttöön osoitteessa Skutnäsinkatu 2.

## Katso myös
* Adventismi Suomessa
* Pietarsaaren baptistiseurakunta
* Pietarsaaren Elim-seurakunta
* Pietarsaaren Saalem-seurakunta
* Pietarsaaren metodistiseurakunta
* Uskonto Pohjanmaalla

## Lähteet
* Håkan Andersson, Guy Björklund, Sixten Ekstrand, Kai Hoffman: *Pietarsaaren historia osa V*. Pietarsaaren kaupunki, 2015

### Viitteet
Joulupussi

**Joulupussin antaminen** on suomalaisissa päiväkodeissa, peruskouluissa ja joissain ylemmän tason oppilaitoksissa tapahtuva perinne. Oppilaitoksissa ennen joululoman alkamista, yleensä syyslukukauden koulutodistuksien jaon yhteydessä lapsille tai oppilaille on annettu paperinen pussi, joka perinteisesti on sisältänyt omenan, piparkakun ja karamellin. Vuosien varrella ja koulusta riippuen joulupussin sisältö on voinut kuitenkin vaihdella. Nykypäivänä perinteestä on tosin joissain päiväkodeissa ja kouluissa luovuttu, ja se on korvattu esimerkiksi jouluaterialla. 

Perinne on tullut osin Suomeen Ruotsin kautta, mutta sen sanotaan saaneen alkunsa maan ensimmäisestä kansankouluopettajaseminaarista, Jyväskylän seminaarista syntyneestä kuusijuhlasta.  Musiikin lehtori P.J. Hannikaisen säveltämän ja sanoittaman joululaulun *[[Joulupukki (laulu)|Joulupukki]]* sanoissa viitataan joulupussiin: "Täs on teille muistiaiset, pienet joulumaistiaiset.".

## Lähteet
Lammin työväentalo Rauhala

Lammin työväentalo **Rauhala** on entisen Lammin kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Hämeenlinnaa) kirkonkylässä sijaitseva entinen työväentalo. Se on rakennuskaavassa suojeltu. Talo myytiin yksityisomistukseen vuonna 2018.

## Historiaa
Lammin kirkonkylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Talo valmistui vuonna 1911. Sen rakentamista rahoitettiin järjestämällä arpajaisia, iltamia, keräyksiä ja talkoita. Rakennustyöt tehtiin talkoilla. Vuonna 2016 talon omistaja oli edelleen Lammin Sosialidemokraatit. Vuonna 2018 talo myytiin yksityisomistukseen. Uusi omistaja aikoi edelleen käyttää taloa juhla- ja kokoustilana.

## Toimintaa työväentalolla
Vuonna 1918 talo vuokrattiin seurakunnalle jumalanpalvelusten pitoa varten, sillä saksalaiset polttivat Lammin kirkon keväällä 1918 sisällissodan taisteluiden yhteydessä. Työväentalo toimi kirkkona noin kaksi vuotta. Jatkosodan aikaan taas talo oli hetkellisesti vuokrattuna armeijan koulutuskeskuksen majoitustiloiksi. Sinne majoitettiin myös siirtoväkeä ja juutalaispakolaisia.

1980-luvun alussa talolla järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, juhlia ja elokuvanäytöksiä. 2010-luvulla siellä järjestettiin ainakin kirpputoreja. Muuten vuokraustoiminta oli hiljaista.

## Rakennus
Talo on 1,5-kerroksinen, hirsirunkoinen ja vuorattu laudoilla mahdollisesti vuonna 1946. Alun perin talo oli punainen, vuonna 1972 maalattiin vihreäksi, ja jossain vaiheessa se on taas maalattu punaiseksi. Vuonna 1946 alkuperäinen pärekatto muutettiin peltikatoksi, ja vuonna 1975 se uusittiin galvanoiduksi pelliksi. Sisäkatto on laudoitettu, ja sitä laskettiin metrillä alaspäin vuonna 1959. Talon pinta-ala on noin 300 m². Taloon kuuluu juhlasali, ravintola, keittiö, eteinen sekä yhden huoneen ja keittiön asunto; juhlasalissa alun perin ollut näyttämö purettiin vuonna 1959. Ikkunat uusittiin osittain vuonna 1967. Vuonna 1982 talossa ei ollut vesijohtoa, viemäröintiä tai wc:tä, ja lämmitys tapahtui uuneilla ja kuumailmapuhaltimella. Myöhemmin 1980-luvulla talo peruskorjattiin. Talo on rakennuskaavassa suojeltu, eli sitä ei saa purkaa (vuoden 2018 tilanne).

## Lähteet
Koirametsä

**Koirametsä** on aidattu metsäalue, jonka voi vuokrata yksityiskäyttöön. Koirametsissä koirat pääsevät vapaasti ja turvallisesti juoksemaan ja tutkimaan ympäristöä. Koirametsät ovat pääosin yksityisten omistajien tai yritysten vuokraamia, noin 1–2 hehtaarin metsäalueita. Niissä koiranomistaja voi välttää metsästyslain ja järjestyslain velvoitteet koiran kiinnipitämisestä. 

Koirametsä-alueet ovat yleisimmin suomalaista luonnonmetsää, mutta niiden sisältö ja tarjonta vaihtelee omistajasta riippuen. Koirametsissä voi olla koulutusalueita, esteratoja, laavu ja nuotiopaikka. Joissakin koirametsissä on myös omistajien mahdollista yöpyä ja patikoida.

Elokuussa 2023 Koirametsät-sivusto listaa 29 Suomessa sijaitsevaa koirametsää.

## Katso myös
* Koirapuisto

## Lähteet
Hans Lippershey

**Hans Lippershey** (tai **Lipperhey**, **Lippersheim**) (noin 1570 Wesel, Kleven herttuakunta – 1619 Middelburg, Yhdistyneet provinssit) oli saksalais-alankomaalainen silmälasien valmistaja, jota monet historioitsijat pitävät kaukoputken varsinaisena keksijänä.

## Kaukoputken keksijä
2. lokakuuta 1608 Lippershey ilmoitti Alankomaiden parlamentille, että hän oli valmistanut välineen, jolla pystyi näkemään kauas. Lippershey kutsui keksintöään "kijkeriksi". Samalla hän pyysi patenttia tällaisten laitteiden valmistukseen ja palkkiota, joka koostui 30 vuoden pituisesta maksusta. Vastineeksi hän tarjoutui olemaan myymättä kaukoputkia ulkomaille. On kuitenkin mahdollista että Lippersheyn naapuri Zacharias Janssen ja lasinhioja Jacob Metius olivat myös laitteen keksijöitä. 4. lokakuuta nimitettiin komitea testaamaan Lippersheyn laitetta, ja 6. lokakuuta parlamentti päätti antaa Lippersheylle 900 guldenia hänen laitteestaan. Lisäksi he tutkivat 15. joulukuuta Lippersheyn pyynnöstä tämän keksimän molemmin silmin katsottavan instrumentin ja määräsivät hänen valmistamaan kaksi samanlaista instrumenttia 900 guldenin kappalehintaan, mutta koska monet muutkin henkilöt olivat tietoisia tästä uudesta keksinnöstä, he eivät pitäneet tarkoituksenmukaisena myöntää Lippersheylle yksinoikeutta myydä tällaisia instrumentteja.
 
Vaikka Lippersheytä pidetään yleisesti ensimmäisenä henkilönä, joka kuvasi kaukoputken kirjallisesti, myös Giambattista della Portan ja jopa Galileo Galilein on toisinaan katsottu keksineen kaukoputken.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lammin Porraskosken-Järventaustan työväentalo

**Järventaustan työväentalo** tai **Porraskosken työväentalo** oli entisen Lammin kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Hämeenlinnaa) Porraskosken kylässä sijainnut työväentalo. Porraskosken ja Järventaustan kylät ovat vierekkäin, ja talon rakentaneen yhdistyksen nimi oli Järventaustan työväenyhdistys. Talo tuhoutui tulipalossa vuonna 1938.

## Historiaa
Järventaustan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Talo valmistui luultavasti vuonna 1913; vuoden 1912 puoluetilastoon yhdistys vielä ilmoitti, ettei sillä ole taloa, mutta vuonna 1913 talolla järjestettiin jo kokous. Yhdistyksen toiminta oli alkuaikoina vilkasta, mutta heikkeni 1930-luvulle tultaessa.

1920-luvun alkupuolella yhdistys kärsi usein järjestyshäiriöistä. Vuonna 1921 muutama ilmeisesti suojeluskuntalainen ilmestyi iltamiin, riehui ja hajotti ravintolakalustoa ja ikkunoita. Vuonna 1924 *[[Hämeen Kansa]]* -lehti kirjoitti, että työväentalo oli tullut ”kaikenkarvaisten rehjujen ja rähjien temmellyspaikaksi”. Ongelmia oli ollut alusta asti, mutta sisällissodan jälkeen ne olivat pahentuneet. 

Vuonna 1938 talo tuhoutui tulipalossa. Tuli sai alkunsa piipusta katolle lentäneestä kipinästä. Ei ole tiedossa, rakensiko yhdistys uuden talon. 

## Rakennus
Taloon kuului juhlasali näyttämöineen, ravintolahuone ja vahtimestarin asunto.

## Toimintaa työväentalolla
Vuonna 1927 yhdistys vietti 20-vuotisjuhlaansa talollaan. Juhla koostui erillisistä päivä- ja iltajuhlista. Ohjelmassa oli kansanedustaja Otto Toivosen puhe, kaksi näytelmää, 20-vuotiskertomus ynnä muuta. Työväentalo valaistiin juhlailtamassa ensimmäistä kertaa sähkövalolla.

## Lähteet
Kevätuhri (albumi)

**Kevätuhri** on Ruusut-yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 29. toukokuuta 2020.
## Kappaleet

## Arvostelut
* Helsingin Sanomat: 
* Kulttuuritoimitus: 
* Soundi: 

## Lähteet
Farnesoli

**Farnesoli** (C15H26O) on terpenoideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy luonnossa useiden kasvien eteerisissä öljyissä. Farnesolia voidaan käyttää hajusteissa.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa farnesoli on väritöntä nestettä. Yhdisteellä on mieto kukkaismainen tuoksu. Aine ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Farnesolia on muun muassa sitruunaruohon, ruusujen, tuberosan ja syklaamien eteerisissä öljyissä. Kasvit muodostavat yhdistettä farnesyylipyrofosfaatista.

Farnesolia voidaan eristää kasveista, mutta suurin osa valmistetaan synteettisesti lähtien linalolista tai isomeroimalla nerolidolia.
:

Farnesolia käytetään ainesosana kukkaistuoksuissa, deodoranteissa ja puhdistusaineissa. Siitä voidaan valmistaa myös muita yhdisteitä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* PubChem: Farnesol 
* Human Metabolome Database (HMDB): Farnesol 
* Food Component Database (FooDB): Farnesol 
* DrugBank: Farnesol 
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Farnesol
Avaruusrakenne

**Avaruusrakenne** tai **avaruuskehikko** () tarkoittaa tukirakenteiden muodostamaa jäykkiin kolmioihin perustuvaa kolmiulotteista ristikkorakennetta, jossa kolmioiden sivuihin kohdistuu vain puristus- ja vetojännitystä. Rakenne on yksinkertaisimmillaan tetraedri.

Avaruusrakenteen käyttö liitetään R. Buckminster Fulleriin ja arkkitehtuuriin hänen Dymaxion-projektissaan. Fullerille myönnettiin patentti kolmiulotteiselle rakenteelle vuonna 1961.
Ennen Fulleria Alexander Graham Bell tutki tetraedrien käyttöä rakenteissa, mutta Fullerin mukaan hän ei ollut tietoinen Bellin työstä. Bell tutki rakennetta leijojen näkökulmasta.

Rakennetta käytetään useissa autoissa. 1950-luvulla valmistettu Jaguar C-Type yhdisti avaruusrakenteen ja alumiinisen korin. Autoissa käytettiin alkuaikoina koria niin sanotun tikapuurungon päällä, mutta tämä ei ollut tarpeeksi vahva. Moottoriurheiluun kehitettiin kolmiulotteinen putkirunko, joka tarjoaa mekaanista lujuutta mistä vain suunnasta tuleville voimille. Varhaisia esimerkkejä ovat Maserati Tipo 61 kilpa-auto ja Mercedes-Benz 300 SL. Ensimmäinen rakennetta käyttävä kilpa-auto oli Porsche Type 360 Cisitalia vuonna 1947. Toisin kuin monokokkirakenteessa avaruusrakenteessa "kuori" ei ole kuormitusta kantava osa.

Auton avaruusrakenne kantaa kaikki ajoneuvoon kohdistuvat voimat, joita aiheuttavat jousitus, moottori, kuljettaja ja aerodynamiikka. Monokokkiin verrattuna rakenne on helpompi valmistaa yksinkertaisilla työkaluilla ja korjata. Sarjatuotannossa monokokki on helpompi kuin useat toisiinsa liittyvät putket.

## Katso myös
* Molekyylien avaruusrakenne

## Lähteet
Refat Tšubarov

**Refat Abdurahman oğlu Çubarov** (; s. 22. syyskuuta 1957) on ukrainalainen krimintataaripoliitikko, joka on toiminut edustusjärjestö Krimin tataarien kansan medžlisin (*Qırımtatar Milliy Meclisi*) puheenjohtajana vuodesta 2013.

## Elämä
Tšubarov syntyi Samarkandissa, Uzbekistanissa, jonne hänen perheensä oli karkotettu Krimiltä Ai-Serezin (; nykyään Mižrittšja) kylästä vuonna 1944. Vuonna 1968 hän pääsi vanhempineen palaamaan Krimille. Vuosina 1974–1975 hän opiskeli Simferopolin ammattikoulussa nro 1. Vuosina 1975–1977 Tšubarov suoritti asepalvelusta Neuvostoliiton asevoimissa. Vuonna 1983 hän opiskeli Moskovan historiallis-arkistotieteellisessä valtioninstituutissa. Hän työskenteli Riiassa valtion keskusarkistossa ensin arkistonhoitajana ja vuosina 1984–1991 johtajana ja vanhempana tutkijana. Vuonna 1989 hänet valittiin Riian kaupunginneuvostoon Latvian kansanrintaman jäsenenä.

Vuosina 1990–1991 Tšubarov toimi Neuvostoliiton ministerineuvoston alaisen krimintataarien ongelmia tutkineen valtionkomission jäsenenä. Vuonna 1994 hänestä tuli Krimin autonomisen tasavallan korkeimman neuvoston jäsen. Vuosina 1995–1998 hän toimi neuvoston varapuhemiehenä. Vuoden 1998 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Ukrainan parlamenttiin eli Verh’ovna Radaan Ukrainan kansanliikkeen jäsenenä. Hän toimi Verh’ovna Radan ihmisoikeuksien, kansallisten vähemmistöjen ja kansojenvälisten suhteiden valiokunnan karkotettujen kansojen, kansallisten vähemmistöjen ja poliittisten vainojen uhrien alakomitean puheenjohtajana, sittemmin valiokunnan varapuheenjohtajana ja myöhemmin puheenjohtajana ja sihteerinä. Vuonna 2002 hänet valittiin uudelleen, tällä kertaa Meidän Ukrainamme -blokin listalta. Hän istui Verh’ovna Radassa vuoteen 2007 asti.

Vuonna 2009 Tšubarov valittiin Krimintataarien maailmankongressin puheenjohtajaksi. Vuonna 2010 hänet valittiin Krimin autonomisen tasavallan korkeimpaan neuvostoon Ukrainan kansanliikkeen listan kärjestä. Vuonna 2013 krimintataarien kansankongressi Qurultay valitsi Tšubarovin Krimintataarien medžlisin puheenjohtajaksi.

Toukokuussa 2014, Venäjän miehitettyä Krimin, Krimin venäläismielinen syyttäjä Natalja Poklonskaja antoi Tšubaroville henkilökohtaisesti medžlisin toimitiloissa varoituksen äärimielisestä toiminnasta. Heinäkuussa 2014 Tšubarovia kiellettiin tulemasta Krimille viideksi vuodeksi. Vuonna 2015 Tšubarov nousi Verh’ovna Radaan Petro Porošenkon blokin listalta.

Toukokuussa 2015 Venäjän turvallisuuspalvelu FSB ilmoitti aloittaneensa rikostutkinnan Tšubarovista epäiltynä Venäjän alueellisen koskemattomuuden loukkaamiseen yllyttämisestä, josta Venäjän rikoslain mukaan voidaan tuomita korkeintaan viiden vuoden vankeusrangaistukseen. Venäjä etsintäkuulutti hänet Interpolin kautta, mutta Interpol hylkäsi etsintäkuulutuksen marraskuussa 2015. 

Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa Tšubarov oli ehdolla Voima ja kunnia -puolueen () listalla, mutta puolue ei ylittänyt äänikynnystä.

## Lähteet
Helvetinkoira

**Helvetinkoira** tai **Hornanhurtta** on mytologinen koira, joka ilmentää helvetin, paholaisen tai alamaailman suojelijaa tai palvelijaa. Esimerkkejä tästä ovat kreikkalaisen mytologian Kerberos ja skandinaavien Garmr, joiden kummankin tehtävänä on manalan portin vartioiminen.

Eräässä englantilaisessa tarinassa koira kuoli yrittäessään pelastaa tyttöä raiskaukselta ja kuoltuaan koira jäi suojelemaan ihmisiä helvetinkoirana.

## Katso myös

* Koira islamissa

## Lähteet
Dunajivtsi

**Dunajivtsi** (), joka tunnettiin 1700-luvun alkuun saakka nimellä Dunajhorod (), on kaupunki Ukrainan Hmelnytskyin alueen Kamjanets-Podilskyin piirissä. Dunajivtsi sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Ternavajoen varrella, 68 kilometriä aluekeskus Hmelnytskyistä etelään.

Tammikuun keskilämpötila on -5,6, heinäkuun +18 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä 560 millimetriä. 

Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 15&nbsp;799 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 2001 väkiluku oli 16&nbsp;448. Tuolloin pääosa asukkaista oli etsiseltä taustaltaan ukrainalaisia.

Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran Liettuan suuriruhtinaskunnan kirjallisissa dokumenteissa vuodelta 1403. Puolan toisessa jaossa (1793) paikkakunta siirtyi Venäjän keisarikunnan puolelle. Vuodesta 1923 lähtien Dunajivtsi on ollut piirikeskus. Kaupungin aseman se sai 1958. 

Dunajivtsi on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Kamjanets-Podilskyin  piiriin; tätä ennen se oli vuodesta 1923 lähtien ollut Dunajivtsin piirin hallintokeskus.


Dunaivtsi Government.jpg|Hallintorakennus.
Dunaivtsi Library.JPG|Kirjasto.
P1270541 Дунаївці Михайлівська церква.jpg|Kirkko Dunajivtsissä.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Victor Norman

**Victor Danielsen Norman** (s. 24. heinäkuuta 1946 Risør – 20. syyskuuta 2024 Bergen) oli norjalainen Høyren poliitikko. Hän toimi Norjan työ- ja hallintoministerinä 2001–2005. Vuosina 1999–2001 hän oli Norjan kauppakorkeakoulun rehtori.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Victor Norman'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Morten Andreas Meyer

**Morten Andreas Meyer** (s. 20. lokakuuta 1959 Sarpsborg) on norjalainen Høyren poliitikko. Hän toimi Norjan modernisaatioministerinä 2004–2005.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Morten Andreas Meyer'' Norjan suurkäräjien verkosivuilla
Tiris al-Gharbiyya

**Tiris al-Gharbiyya** (arabiaksi تيرس الغربية, *Tīris al-Ġarbiyya*, "Länsi-Tiris") oli Länsi-Saharassa sijainnut, vuosina 1975–1979 Mauritanian hallitsema alue. 
## Historia
Mauritanian hallinto alueella alkoi vuonna 1975, kun se otti haltuunsa silloisen Espanjan Saharan eteläosan. Samaan aikaan Marokko oli saanut itselleen alueen pohjoisosat. 

Länsi-Tiriksen alue kattoi Espanjan siirtomaavallan aikaisen provinssin, Río de Oron eteläisemmän osan, jonka koko oli noin 88 000 neliökilometriä, ja asukkaita alueella oli hieman alle 13 000. Suurin osa Mauritanian alueesta oli asumatonta aavikkoa, mutta esimerkiksi sen rannikolla sijaitsi muutamia asutuskeskuksi, kuten myöhemmin provinssin pääkaupungiksi tullut Dakhla.

Vaikka alueella tutkimusten mukaan saattoi olla luonnonvaroja kuten rautaa sekä öljyä, niin alueella käytyjen konfliktien takia niiden etsiminen oli vaikeaa.

Vuonna 1978 Moktar Ould Daddahin johtama hallitus ei pärjännyt sodassa odotetulla tavalla, ja samaan aikaan Mauritanian armeijan upseerit kaappasivat vallan häneltä. Tämän jälkeen valtio veti joukkonsa pois alueelta, eikä enää pyytänyt Länsi-Saharan alueita itselleen. Mauritanian aiemmin hallinnoimat alueet joutuivat Marokon miehittämiksi. 
## Lähteet
Asko Avonius -palkinto

**Asko Avonius -palkinto** on joka kolmas vuosi suomalaiselle henkilölle tai ryhmälle myönnettävä tunnustuspalkinto muotoilukulttuuria edistävästä suunnittelu-, tutkimus- tai kehitystyöstä. Palkinnon myöntää Askon Säätiö. Palkinto on nimetty Asko-yrityksen perustajan Aukusti Asko-Avoniuksen mukaan.

Ensimmäisellä myöntämiskerralla vuonna 1997 palkinnon suuruus oli 100&nbsp;000 markkaa. Vuonna 2022 tunnustuspalkinnon suuruus oli 20&nbsp;000 euroa.

Asko Avonius -palkinnon ovat saaneet
* 1997 Fiskarsin käsityöläisten, muotoilijoiden ja taiteilijoiden osuuskunta Onoma
* 2000 Markku Kosonen
* 2003 Timo Vormala
* 2006 Yrjö Wiherheimo ja Simo Heikkilä
* 2009 Ilkka Suppanen
* 2012 Saija Hollmén, Jenni Reuter ja Helena Sandman
* 2015 Samuli Naamanka
* 2018 Pihla Meskanen
* 2022 Olavi Lindén

## Lähteet
Abdelmalek Sellal

**Abdelmalek Sellal** (; s. 1948) on algerialainen  poliitikko. Hän on toiminut maan pääministerinä 2012–2017, paitsi muutaman kuukauden taukoa vuonna 2014.

Sellal oli presidentti Abdelaziz Bouteflikan läheinen liittolainen. Ennen pääministerin tehtävää hänellä oli muita ministerinpaikkoja. Vuoden 2014 virkavapaan aikana hän edisti Bouteflikan uudelleenvalintaa.

Vuonna 2019 Sellal tuomittiin 12 vuodeksi vankeuteen korruptiosta tapauksessa, joka liittyi autoteollisuuteen. Tuomio tuli kaksi päivää ennen presidentinvaaleja. Vuonna 2021 hän sai lisätuomion muun muassa rahanpesusta ja valtion varojen väärinkäytöstä.

## Lähteet
Ylös raunioista / Risen from the Ruins

__NOTOC__
**Ylös raunioista / Risen from the Ruins** on suomalaisen speed metal -yhtye Rangerin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 9. joulukuuta 2022 levymerkillä Ektro Records. Albumi sisältää kappaleista versiot suomeksi ja englanniksi. Albumi nauhoitettiin Miko Sipilän kotistudiossa Fostexin A8-kelanauhurilla. Kappaleiden molemmat versiot miksattiin erikseen. 
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Dimi – laulu, basso & kitara
* Miko – rummut & kitara 

## Arvostelut
* Helsingin Sanomat: 
* Kaaoszine: 
* Metalliluola: 7½/10
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Samuel Lino

**Samuel Dias Lino** (s. 23. joulukuuta 1999 Santo André, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Brasilian Série A:ssa pelaavaa Flamengoa. Linon pelipaikka on keskikentän vasen laita, mutta hän voi pelata myös oikealla laidalla sekä kärkipelaajana.

## Seurajoukkueura
Lino pelasi ensimmäisen miesten liigaottelunsa 17-vuotiaana sãopaulolaisessa São Bernardon joukkueessa, joka kilpaili tuolloin Brasilian neljänneksi korkeimmalla sarjaportaalla.
 
Vuonna 2019 Lino siirtyi Portugalin pääsarjassa pelaavaan Gil Vicenteen. Kautta 2021–22 pidettiin hänen läpimurtonaan, jonka aikana hänen nimensä yhdistettiin siirtohuhuissa Euroopan suurseuroihin. 

Heinäkuussa 2022 Lino siirtyi Espanjan Primera Divisiónin Atlético Madridiin. Hän pelasi kauden 2022–2023 lainalla saman sarjan Valenciassa. Lainakaudellaan Valenciassa hän pelasi kaikki 38 Primera Divisiónin ottelua, joissa hän teki kuusi ja syötti kaksi maalia. Lino palasi kesällä 2023 Atlético Madridiin ja pelasi seurassa kahden kauden aikana 65 Primera Divisiónin ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia ja antoi yhdeksän maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän pelasi 17 ottelua, joissa hän teki kolme ja syötti kuusi maalia. Hän pelasi myös kaksi ottelua kesän 2025 seurajoukkueiden MM-kilpailuissa.

Heinäkuussa 2025 Lino siirtyi Atlético Madridista kotimaansa pääsarjaseura Flamengoon 22 miljoonan euron siirtosummalla. Hän allekirjoitti Flamengon kanssa 4,5-vuotisen sopimuksen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tatu Kauppinen

**Tatu Kauppinen** (s. 2000) on suomalainen sellisti.

Kauppinen opiskeli Sibelius-Akatemiassa Tuomas Lehdon, Hannu Kiisken ja Marko Ylösen johdolla. Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan Rostockin musiikki- ja teatteriyliopistossa opettajanaan Natalie Clein. Mestarikursseilla häntä ovat opettaneet muiden muassa Claudio Bohórquez, Ivan Monighetti ja Arto Noras. Vuonna 2018 Kauppinen voitti erikoispalkinnon Turun sellokilpailussa. Vuonna 2022 hän voitti Turun sellokilpailun ensimmäisen palkinnon ja yleisöpalkinnon. Hän tuli valituksi Berliinin filharmonikkojen Karajan-akatemian opiskelijaksi vuodeksi 2023.

Kauppinen on esiintynyt aktiivisesti kamarimuusikkona muun muassa Kamarikesä-festivaalilla, Helsingin juhlaviikoilla, Naantalin Musiikkijuhlilla, Kauniaisten musiikkijuhlilla ja Kuhmon kamarimusiikissa. Kauppinen on toiminut Seele-jousikvartetissa, joka on konsertoinut säännöllisesti sekä saavuttanut kilpailumenestystä Suomessa ja muualla.

Tatu Kauppisen äiti on Ylen toimittaja Seija Vaaherkumpu.

## Lähteet
Ankeleenjärvi

**Ankeleenjärvi** on järvi Pieksämäen ja Juvan rajaseudulla Etelä-Savon maakunnan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 2,5 neliökilometriä. Etäisyys Mikkelistä on 41 kilometriä pohjoiskoilliseen.

## Maantiede
Ankeleenjärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,8 kilometriä. Järven eteläosan leveys lounaasta koilliseen on noin puolitoista kilometriä, pohjoisessa järvi kaventuu noin kilometrin levyiseksi. Järven selkävedestä erkanee pohjoisessa ja kaakossa pieniä lahtia, järven eteläisin osa muodostuu rantaviivaltaan epämääräisestä lahdesta. Ankeleenjärven pohjoisosassa sijaitsee noin 20 hehtaaria laaja alue, jonka syvyys on vähintään kymmenen metriä.

Ankeleenjärven saariluku on 22. Lähes kaikki saaret sijaitsevat järven matalassa kaakkoisosassa. Saarista 5 on alle aarin laajuisia luotoja. Laajin saari on Pitkäsaari (noin 2,5 ha). Sen itäpuolella sijaitsee Kutusaari ja lounaispuolella Selkäsaaret. Niiden pinta-ala on alle hehtaarin.

Ankeleenjärven rannat ovat suurelta osin metsämaata. Itärannalla sijaitsee Ankeleen kylä. Pohjoisrannalla kohoaa Piilukanvuori, jonka korkeimmat kohdat ovat noin 35 metriä järvenpinnan yläpuolella. Järven eteläpuolella on soita (Putkonniemensuo, Kansansuo). Ankeleenjärven länsipuolella sijaitsee Haapajärveen kuuluva Etelä-Haapajärvi. Järvien välinen kannas on alle puolen kilometrin levyinen.

Ankeleenjärveen laskee Välijoki luoteesta Haapajärveltä (105,1 metriä mpy). Ankeleenjärvi laskee Isojokea koilliseen.

Ankeleenjärven vesitilavuus on 9&nbsp;274&nbsp;000 kuutiometriä.

Ankeleenjärvi (04.253.1.022) kuuluu Isojoen-Sahinjoen valuma-alueeseen (04.253), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Sysmäjärven valuma-alue (04.25) ja ensimmäinen on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Ankeleenjärvi on neljänneksi laajin Isojoen-Sahinjoen valuma-alueen 54:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Kangasjärvi, Haapajärvi ja Nevajärvi. Ankeleenjärveä seuraa Heräjärvi.

## Lähteet
Ehronjärvi

**Ehronjärvi** on saareton ylänköjärvi Suomussalmella Kainuun koillisosassa. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 115 kilometriä pohjoiskoilliseen.

## Maantiede
Ehronjärven pituus lännestä itään on 2,2 kilometriä. Niemet ja lahdet (Viitaniemi, Reuhkaniemi, Lohilahti) tekevät järven pohjoisrannasta mutkaisen. Noin neljäsosa Ehronjärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvä alue sijaitsee yhtenäisenä vyöhykkeenä järven keskiosassa. Järven kaakkoinen osa on matalaa.

Ehronjärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Myös asutusta peltoineen on melko paljon. Järven koillispuolella levittäytyy Ehronpääsuo. Ehronjärveen laskee Saavanjoki kaakosta Kivijärveltä (214,3 metriä mpy). Ehronjärven luusua sijaitsee luoteessa, josta alkaa Kiantajärven (199,5 metriä mpy) Myllylahteen virtaava noin kilometrin pituinen Myllyjoki.

Ehronjärven vesitilavuus on 8&nbsp;646&nbsp;000 kuutiometriä.

Ehronjärvi (59.518.1.001) kuuluu Ehronjärven valuma-alueeseen (59.518), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Kiantajärven alue (59.51) ja ensimmäinen on Kiantajärven reitin valuma-alue (59.5). Ehronjärvi on laajin Ehronjärven valuma-alueen 36:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajimmat ovat Kivijärvi ja Iso Hietajärvi.

## Lähteet
Kai Ruskeepää

**Kai Veikko Johan Ruskeepää** (s. 7. lokakuuta 1961 Loviisa) on suomalainen saksofonisti.

Ruskeepää valmistui musiikin maisteriksi vuonna 1997 ja sai musiikkiluutnantin arvon. Hänestä tuli Kaartin soittokunnan konserttimestari vuonna 1986. Hän loi siellä pitkän uran. Samalla hän esiintyi solistina, kamarikokoonpanoissa sekä orkesterien soittajana Suomessa ja kansainvälisesti. Ruskeepää aloitti opettamisen Sibelius-Akatemiassa vuonna 1994. Hänestä tuli vuonna 1996 Suomen Saksofoniseuran ensimmäisen Josef Kaartinen -palkinnon saaja.

## Lähteet
Purasjärvi (Suomussalmi)

**Purasjärvi** on matala ylänköjärvi Suomussalmella Kainuun koillisosassa. Sen pinta-ala on 4,2 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 114 kilometriä koilliseen. Suomen ja Venäjän rajavyöhyke sijaitsee noin kaksi kilometriä Purasjärveltä itään.

## Maantiede
Purasjärven pituus etelästä pohjoiseen on 5,6 kilometriä. Järven leveys vaihtelee huomattavasti, levein kohta lännestä itään on järven eteläosan 1,7 kilometriä. Järven keskiosan leveys Kuiriniemen ja Kallioniemen välissä on noin 150 metriä, siitä pohjoiseen avautuu yli neliökilometrin laajuinen selkävesi. Purasjärven lounaisosan muodostaa Aittolahti. Sen pohjoispuolella Kuivaniemen ja Kumpuniemen välissä sijaitsee Hakolahti. Järven pohjoispuoliskolla on useita lahtia (Tihisenlahti, Torakkalahti, Röhmönlahti, Veitsilahti). Purasjärven lahdet ovat suiltaan melko avoimia, selkeimmin pääaltaasta erottuu Aittolahti.

Purasjärven saariluku on kolme. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on runsaan hehtaarin. Laajin saarista on järven eteläosassa sijaitseva Pirkonsaari. Järven keskiosassa sijaitsee Salmensaari, ja siitä noin 600 metriä pohjoiseen sijaitsee nimetön saari. Purasjärven rannat ovat suo- ja metsämaata. Länsi- ja etelärannalla on Puras-nimisen kylän asutusta.

Purasjärveen laskee Saarijoki pohjoisesta Saarijärveltä (228,9 metriä mpy) ja Kivijoki koillisesta Kivijärveltä (235,9 metriä mpy). Järveä ympäröivältä suoalueelta laskee useita suo-ojia, kuten Metsopuro idästä. Purasjärven luusua sijaitsee etelärannalla, josta järven vedet virtaavat Karsikkolammen kautta etelään Hietajärveen ja edelleen useiden metsäjärvien kautta Purasjokea Vuokkijärveen (188,9 metriä mpy).

Purasjärven vesitilavuus on 11&nbsp;626&nbsp;000 kuutiometriä. Vain noin 27 hehtaaria järvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Syvimmät kohdat ovat noin kahdeksan metriä.

Purasjärvi (59.653.1.001) kuuluu Purasjärven alueeseen (59.653), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Purasjoen valuma-alue (59.65) ja ensimmäinen on Vuokkijärven reitin valuma-alue (59.6). Purasjärvi on laajin Purasjärven alueen 28:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajimmat ovat Kivijärvi ja Syvänjärvi.

Suomessa on toinenkin Purasjärvi (35.488.1.006). Se sijaitsee Keuruulla.

## Lähteet
Iso Pirtajärvi

**Iso Pirtajärvi** on syvähkö ja rantaviivaltaan polveileva metsäjärvi Tohmajärvellä Pohjois-Karjalan maakunnan eteläosassa. Sen pinta-ala on 39,2 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 59 kilometriä kaakkoon.

## Maantiede
Ison Pirtajärven ulottuvuus lounaisrannalta koillisrannalle on 1,25 kilometriä. Niemet tekevät järven itärannasta mutkaisen. Noin seitsemäsosa Isosta Pirtajärvestä on vähintään viisitoista metriä syvä. Syvin alue sijaitsee järven pohjoisosassa, jossa on myös syvin piste, 31 metriä.

Ison Pirtajärven rannat ovat metsämaata. Järven koillisen osan muodostavan Koposenlahden rannalla on jyrkänne. Ison Pirtajärven länsipuolella sijaitsee Pieni Pirtajärvi, jonka korkeustaso on sama kuin Ison Pirtajärven. Järviä yhdistää Välijoki ja erottaa noin 100–200 metriä leveä kannas. Kannaksen halki kulkee maantie.

Iso Pirtajärvi laskee Pirtapuroa kaakkoon kohti Ryösiönjokea, joka virtaa etelään.

Ison Pirtajärven vesitilavuus on 3&nbsp;235&nbsp;000 kuutiometriä.

Iso Pirtajärvi (01.092.1.003) kuuluu Ryösiönjoen yläosan valuma-alueeseen (01.092), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Jänisjoen vesistöalueella (01). Toinen jakovaihe on Ryösiönjoen valuma-alue (01.09). Iso Pirtajärvi on toiseksi on laajin Ryösiönjoen yläosan valuma-alueen 17:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Ylä-Ryösiö.

## Lähteet
Joulujärvi (itäinen)

**Joulujärvi** on erämaajärvi Inarin koillisosassa Pohjois-Lapissa. Se on yksi neljästä saman nimisestä järvestä, jotka muodostavat järviryhmän Surnujärven koillispuolelle. Karttaan ne on merkitty monikossa **Joulujärvet**. Itäisimmän Joulujärven pinta-ala on 53 hehtaaria. Etäisyys Rovaniemeltä on 355 kilometriä pohjoiskoilliseen.

## Maantiede
Joulujärven rantaviivan pituus on 8&nbsp;935 metriä ja sen korkeustaso on 164 metriä merenpinnan yläpuolella. Kartan perusteella se laskee lounaaseen Surnujärveen. Joulujärvi on saareton ja sen niemimailla ei ole karttanimiä. Järven koko ympäristö on niin ikään vailla nimiä, myöskään tiestöä ei ole.

Joulujärvi (71.193.1.058) kuuluu Surnujärven valuma-alueeseen (71.193), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Paatsjoen vesistössä (71). Toinen jakovaihe on Surnujoen valuma-alue (71.19) ja ensimmäinen on Inarin alue (71.1). Surnujärven valuma-alueella on 90 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä. Laajimmat ovat Surnujärvi ja Lujapuolijärvi. Joulujärvi (itäinen) on kolmanneksi laajin, Joulujärvi (pohjoinen) on viidentenä, Joulujärvi (läntinen) kuudentena ja Joulujärvi (eteläinen) kymmenentenä. Muut valuma-alueen 84 järveä ovat vailla virallisia nimiä.

Noin 22 kilometriä Joulujärviltä pohjoiseen sijaitsee viides Joulujärvi (141,0 metriä mpy). Sen pinta-ala on viitisentoista hehtaaria ja pituus lounaasta koilliseen runsaan kilometrin.

## Lähteet
TTELA

**TTELA** on ruotsalainen sanomalehti, joka muodostui vuonna 2004 *Trollhättans Tidningin* ja *Elfsborgs Läns Allehandan* yhdistyessä. Se ilmestyy kuudesti viikossa ja kuuluu Stampen Media -konserniin.

Vänersborg 2018-12-20 22.jpg|Lehden Vänersborgin-toimitus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lehden verkkosivut
Delaware City

**Delaware City** on rantakaupunki Yhdysvalloissa Delawaren osavaltiossa. Sen väkiluku oli 1&nbsp;885 vuonna 2020. Kaupunki sijaitsee New Castlen piirikunnassa, Delawarenlahden rannalla.

## Väestö
Vuonna 2020 Delaware Cityn 1&nbsp;885 asukkaasta valkoisia oli 76,1&nbsp;%, mustia 11,1&nbsp;%, alkuperäisasukkaita 0,5&nbsp;% ja aasialaisia 0,4&nbsp;%. Asukkaista 2,0&nbsp;% kuului johonkin muuhun rotuun ja 9,9&nbsp;% asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. Asukkaista 0,7&nbsp;% puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,1&nbsp;% asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pertti Rusanen

**Pertti Markus Rusanen** (s. 30. maaliskuuta 1950 Sotkamo) on suomalainen oopperalaulaja, joka on tulkinnut baritoni- ja bassorooleja. Hän on luonut myös uran kanttorina ja saanut director cantuksen, director musiceksen sekä musiikkineuvoksen arvonimet.

Rusanen suoritti diplominsa Sibelius-Akatemiassa vuonna 1983 Matti Tuloiselan johdolla. Hän aloitti työskentelyn Kuopion tuomiokirkkoseurakunnan kanttorina vuonna 1972. Rusanen esiintyi pääosissa Kuopion oopperassa muiden muassa oopperoissa *[[Nabucco]]* (Giuseppe Verdi), *[[Naamiohuvit]]* (Verdi), *[[Rigoletto]]* (Verdi) ja *[[Tosca]]* (Giacomo Puccini). Hän tulkitsi myös Paavo Ruotsalaisen osan Joonas Kokkosen oopperassa *[[Viimeiset kiusaukset]]* vuonna 1990 ja osallistui tässä roolissa menestyksekkääseen Göteborgin-vierailuun. Samassa roolissa hän esiintyi Suomen kansallisoopperassa. Vuonna 1987 hän teki myös useita esiintymisiä Kansallisoopperassa ratsutilallisen roolissa Aulis Sallisen *[[Ratsumies|Ratsumiehen]]* tuotannossa. Vuonna 1996 Rusanen esiintyi Kuopiossa Greminin roolissa Pjotr Tšaikovskin *[[Jevgeni Onegin (ooppera)|Jevgeni Oneginin]]* tuotannossa. Rusanen on laulanut myös oratorio- ja konserttiohjelmistoa. Lisäksi hän on työskennellyt kuoronjohtajana ja Sibelius-Akatemian Kuopion-osaston laulunopettajana.

Rusanen piti jäähyväiskonserttinsa Kuopion tuomiokirkossa eläkkeelle jäämisensä kynnyksellä elokuussa 2013. Rusasen lapset ovat tytär Maria sekä oopperalaulajiksi itsekin ryhtyneet Johanna Rusanen-Kartano ja Ville Rusanen. Perheen äiti on sairaanhoitajana työskennellyt Kaarina Rusanen. Pertti Rusanen päästi lapset varhain laulamaan johtamiinsa kuoroihin.

## Lähteet
Aksel V. Johannesen

**Aksel Vilhelmson Johannesen** (s. 8. marraskuuta 1972) on färsaarelainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka on toiminut Färsaarten pääministerinä joulukuusta 2022 lähtien. Aiemmin hän toimi pääministerinä vuosina 2015–2019.

Johannesen on koulutukseltaan lakimies ja on työskennellyt asianajajana. Vuosina 2009–2011 hän toimi Färsaarten terveysministerinä ja helmikuusta marraskuuhun 2011 valtiovarainministerinä. Vuodesta 2011 lähtien hän on toiminut Färsaarten sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtajana. Hänet valittiin Färsaarten parlamenttiin vuoden 2011 vaaleissa. Vuosina 2015–2019 hän toimi Färsaarten pääministerinä. 

22. joulukuuta 2022 Färsaarten parlamentti valitsi Johannesenin uudelleen pääministeriksi.

## Lähteet
Aalto-Setälä

**Aalto-Setälä** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

*Katriina Aalto-Setälä (s. 1960), fysiologian professori
*Pauli Aalto-Setälä (s. 1966), toimittaja, juontaja, media-alan yritysjohtaja, poliitikko ja Kokoomuksen kansanedustaja
*Sanna Katriina Aalto-Setälä, teologi ja juristi
*Toivo Aalto-Setälä (1896–1977), kihlakunnantuomari, laamanni, poliitikko ja Kokoomuksen kansanedustaja.
Kemi Badenoch

**Olukemi Olufunto ”Kemi” Badenoch** (os. **Adegoke**; s. 2. tammikuuta 1980) on brittiläinen poliitikko, joka on toiminut konservatiivipuolueen puheenjohtajana vuodesta 2024. Hän on ollut Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsen vuodesta 2017 lähtien sekä kansainvälisen kaupan ministeri sekä nais- ja tasa-arvoasiain ministeri vuosina 2022–2024. Vuosina 2021–2022 hän toimi paikallishallintoasiain apulaisministerinä ja tasa-arvoasiain apulaisministerinä. Badenoch valittiin 2. marraskuuta 2024 konservatiivipuolueen puheenjohtajaksi. Hän opiskeli tietojärjestelmätekniikkaa Sussexin yliopistossa ja valmistui 2003. Myöhemmin hän suoritti oikeustieteen tutkinnon Birkbeckissä. Hän työskenteli järjestelmäanalyytikkona Coutts-pankissa yhdeksän vuotta ja myöhemmin digitaalipalvelujohtajana *[[The Spectator]]* -aikakauslehdellä.

## Politiikka
Badenoch liittyi konservatiivipuolueeseen vuonna 2005. Vuoden 2010 parlamenttivaaleissa hän oli ehdolla Dulwich and West Norwoodin vaalipiirissä ja tuli 22,2 prosentin ääniosuudella kolmanneksi. Vuonna 2012 hän oli ehdolla Lontoon kaupunginvaltuustoon viidentenä konservatiivipuolueen listalla, muttei tullut valituksi. Vuoden 2015 parlamenttivaaleissa listalta kolmantena valittu Victoria Borwick valittiin alahuoneeseen, minkä myötä hän erosi valtuustosta; listalla neljäntenä ollut Suella Fernandes valittiin myös alahuoneeseen, joten Badenoch nousi valtuustoon Borwickin tilalle. Vuoden 2016 vaaleissa hän säilytti paikkansa. Vuoden 2016 EU-kansanäänestyksessä Badenoch kannatti Yhdistyneen kuningaskunnan eroa Euroopan unionista.

Vuoden 2017 parlamenttivaaleissa Badenoch valittiin alahuoneeseen Saffron Waldenin vaalipiiristä 61,8 prosentin ääniosuudella. Samana vuonna hänet valittiin konservatiivipuolueen rivikansanedustajia edustavan 1922-komitean hallitukseen sekä alahuoneen lakiasiainvaliokuntaan. Vuonna 2018 Badenoch valittiin konservatiivipuolueen ehdokasvalinnoista vastaavaksi puoluehallituksen varapuheenjohtajaksi. Heinäkuussa 2019 Badenoch nimitettiin pääministeri Boris Johnsonin hallitukseen lapsi- ja perheasiain parlamentaariseksi alivaltiosihteeriksi. Helmikuussa 2020 hänet nimitettiin apulaisministeriksi valtiovarainministeriöön sekä tasa-arvoasiain apulaisministeriksi. Syyskuussa 2021 hänet nimitettiin apulaisministeriksi ulkoministeriöön. Hän erosi hallituksesta heinäkuussa 2022 vastalauseena Johnsonin toiminnalle.

Boris Johnsonin erottua Badenoch ilmoitti asettuvansa ehdolle konservatiivipuolueen puheenjohtajavaaliin. Hän karsiutui pois vaalin neljännellä kierroksella saatuaan 59 ääntä, vähemmän kuin Rishi Sunak, Penny Mordaunt ja Liz Truss. Trussin tultua valituksi pääministeriksi hän nimitti Badenochin kansainvälisen kaupan ministeriksi. Trussin erottua pääministerin virasta syksyllä Badenoch asettui tukemaan Rishi Sunakia; Sunakin tultua valituksi pääministeriksi Badenoch jatkoi kansainvälisen kaupan ministerinä, minkä lisäksi hänet nimitettiin myös nais- ja tasa-arvoasiain apulaisministeriksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla