open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rumon laiturivaihde

**Rumon laiturivaihde** (lyhenne Rum., ratakm 827,614) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi Rumon kylässä silloisessa Valtimon kunnassa, joka kuuluu nykyään Nurmeksen kaupunkiin.

Rumon laiturivaihde koostui laiturista ja vaatimattomasta, yksikerroksisesta asemarakennuksesta. 

## Historia

Rumon laiturivaihde avattiin helmikuussa 1929 Rumon kylään lähelle kyläkeskuksesta, jonka väkiluku oli korkeimmillaan 1950-luvulla asutustoiminnan myötä. Rumon asema oli parhaimmillaan vilkas puunkuormauspiste, sillä aseman lähistöllä oli laajoja metsäalueita. Vaatimaton, tyyppipiirrustuksien mukainen laiturirakennus oli valmistunut jo vuonna 1926. Rumon laiturivaihteen miehitys päättyi huhtikuussa 1970 ja henkilöliikenne päättyi toukokuussa 1990. Tavaraliikenne päättyi samana vuonna kuin henkilöliikenne, mutta liikennepaikka lakkautettiin vasta kesäkuussa 2007.

## Lähteet
Sotalapsuuden museo

**Sotalapsuuden museo** () on Sarajevon Logavina-kadulla Bosnia ja Hertsegovinassa sijaitseva museo, joka avattiin tammikuussa 2017. Sen teema on Bosnian sodan aikana lapsuuttaan eläneiden kokemus.

Sotalapsuuden museossa olevan tuhansien henkilökohtaisten esineiden kokoelman keräämisen aloitti museon perustaja Jasminko Halilović vuonna 2010. Vuonna 2013 Halilović toimitti sotalapsuuskokemuksista kirjan, jossa hän kysyi Sarajevon piirityksestä selviytyneiltä näiden kokemuksista. Sadoista saamistaan vastauksista Halilović sijoitti museoon viisikymmentä lyhyttä kirjallista todistusta. Hankkeelle varattiin aluksi tilapäinen näyttely Bosnia ja Hertsegovinan historiallisesta museosta (Sarajevo), mutta enimmäkseen kansainvälisten lahjoittajien tuella käyttöön saatiin erillinen museo.

Museon kokoelman kautta esitellään sekä Bosnia ja Hertsegovinaan asumaan jääneiden että ulkomaille paenneiden kokemuksia. Museo toimii myös muistomerkkinä noin 3&nbsp;500:lle Bosnian sodassa kuolleelle lapselle, joiden tarinat ovat jääneet selviytyjien muistoihin. Sotalapsuuden museolle myönnettiin vuonna 2018 Euroopan neuvoston museopalkinto.

## Lähteet
Tiina Lintunen

**Tiina Lintunen** on suomalainen historiantutkija ja tietokirjailija. Hän väitteli valtiotieteen tohtoriksi vuonna 2015 punaisten naisten kohtaloita Suomen sisällissodan jälkeen koskevalla väitöskirjalla. Lintusella on myös filosofian maisterin oppiarvo. Hän aloitti poliittisen historian opettamisen vuonna 2007 ja on Turun yliopiston dosentti.

Vuonna 2017 Otava kustansi Lintusen kirjan *Punaisten naisten tiet*. *[[Helsingin Sanomat]]* vertasi sitä Tuomas Hopun samana vuonna julkaistuun teokseen *[[Sisällissodan naiskaartit]]*, joka kuitenkin käsittelee punaisten naisten asekaarteja. Lintusen kirja tarkastelee punakaartia palvelleiden naispuolisten siviilien asemaa Porin seudulla sisällissodassa ja sen jälkeen.

## Lähteet
Metyylioleaatti

**Metyylioleaatti** (C19H36O2) on tyydyttymättömiin estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa voiteluaineena, tekstiilikemikaalina ja pinta-aktiivisten aineiden valmistamiseen.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa metyylioleaatti on kellertävää tai oranssia öljymäistä nestettä. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin.

Metyylioleaattia valmistetaan metanolin ja oleiinihapon esteröintireaktiolla. Myös trioleiinin ja metanolin vaihtoesteröintiä voidaan käyttää.

Metyylioleaattia käytetään muun muassa voiteluaineena, emulgaattorina, vaahdonestoaineena, tekstiilienkäsittelyyn, kumienpehmentimenä sekä puhdistusaineiden, kiillotteiden ja muiden pinta-aktiivisten aineiden valmistamiseen.

## Lähteet
Akselinien perheen surma

**Akselinien perheen surma** on selvittämätön rikos, jonka seurauksena 40- ja 36-vuotiaat Walde ja Ida Akselin kuolivat viiden lapsensa kanssa väkivaltaisesti Orimattilan Tuorakassa huhtikuussa 1918. Ida Akselinilla (o.s. Lahtinen) oli kaksi lasta jo ennen avioitumista Walde Akselinin kanssa. Surmien aikaan 10-vuotias Dagmar selviytyi, mutta 15-vuotias Kalle ilmeisesti ammuttiin Hennalan vankileirillä toukokuussa 1918. Surmat tuotiin yleiseen tietoon vasta sadan vuoden kuluttua Suomen sisällissodasta.

Tauno Tukkinen ja Harri Saarinen ovat tutkineet Akselinien perheen surmaa 2000-luvulla perehtyessään Suomen sisällissodan uhrien kohtaloihin. Työväen Arkiston vuonna 1919 kerättyjen tietojen mukaan sekatyöläinen Walde ja hänen vaimonsa Ida Akselin olivat kuolleet murhattuina 20. huhtikuuta 1918. Työväen Arkiston mukaan heillä oli eloon jäänyt alaikäinen lapsi. Orimattilan seurakunnan vanhoista rippikirjoista löydettiin tieto siitä, että samana päivänä vanhempiensa kanssa olivat kuolleet pariskunnan lapset Oiva (1), Wilho (4), Wäinö (6), Sofia (8) ja Aino (11). Rippikirjojen mukaan eloonjäänyt 10-vuotias Dagmar muutti vuonna 1918 tätinsä luo. Perukirjan mukaan perhe oli murhattu 13. huhtikuuta 1918 eli viikko aiemmin kuin Työväen Arkiston tiedon mukaan. Viittausta perheenisän mahdolliseen itsemurhaan ei ollut. Tapauksesta onkin esitetty erilaisia spekulaatioita niin perhesurmasta tappion häämöttäessä kuin valkoisten kostosta tai punaisten välienselvittelystäkin. Surma-ase väitetysti katosi tekopaikalta.

Dagmar-tyttären saamasta perinnöstä vähennettiin kuluina vainajien ruumiiden kuljetus kirkolle, mutta seurakunnan kuolleiden ja haudattujen kirjassa perhettä ei mainittu. Aikansa lehdissä tapausta ei käsitelty, vaikka lehdet tuohon aikaan uutisoivat itsemurhista usein tarkastikin. Perheen poika Kalle Lahtinen joutui punaisten vangitsemaksi Asikkalassa epäiltynä vakoilusta. Kuulustelupäiväkirja päivättiin 4. huhtikuuta 1918. Lahtinen oli joutunut aiemmin kahdesti valkoisten pidättämäksi ja oli uhattuna antanut näille tietoa punaisten asemista ja aseistuksesta. Tauno Tukkinen epäilikin, että punaiset olisivat saattaneet kostaa pojan teot tappamalla tämän perheen. Tukkinen kertoi saamiaan tietoja tapauksesta sisällissota-aiheisessa tilaisuudessa Orimattilassa huhtikuussa 2017. Tuolloin tapauksesta kertoi julkisuuteen *[[Orimattilan Sanomat]]*. Ensimmäisenä valtakunnallisena tiedotusvälineenä *[[Seura (lehti)|Seura]]* julkisti tietoja tapahtumista elokuussa 2018. Väkivaltaisesti kuolleen perheen Dagmar-tytär oli muuttanut nuorena Ahvenanmaalle ja saanut kaksi lasta, joille hän oli lapsenlapsensa mukaan kertonut perheensä tulleen ammutuksi.

Akselinien perheen hautapaikasta on säilynyt perimätietoa, joka käsikirjoittaja Outi Keskevaarin mukaan saattaa kuitenkin perustua vuosikymmenten saatossa muovautuneeseen tarinankerrontaan. Keskevaarin isoisän äiti, 92-vuotiaana vuonna 1977 kuollut Aleksandra Keskevaari oli aikoinaan tuntenut Akselinien perheen hyvin.

## Lähteet
Heijastus (elokuva)

**Heijastus** (*The Swimmer*) on Frank Perryn ohjaama ja hänen vaimonsa Eleanor Perryn käsikirjoittama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1968. 

## Juoni
John Cheeverin novelliin perustuvassa tarinassa keski-ikäinen atleettinen mies Ned Merrill (Burt Lancaster) saa aurinkoisena sunnuntaipäivänä päähänsä ”uida takaisin kotiin” eli kulkea vauraan pientalonaapuruston kaikkien uima-altaiden kautta entiseen omaan taloonsa, josta hän on muuttanut avioeron takia pois. Matkallaan pihasta toiseen hän tapaa monia vanhoja tuttavapariskuntia ja heidän aikuistuneita lapsiaan, jotka suhtautuvat entiseen naapuriinsa monella eri tavalla. Hän tapaa myös entisen, katkeroituneen vaimonsa. Matkaan sisältyy myös täpötäysi yleinen maauimala, jossa mies saa huonoa kohtelua henkilökunnalta ja tapaa entisiä naapureita, jotka muistuttavat häntä vanhoista veloistaan. Tarinan aikana miehen oma todellisuudentaju osoittautuu ailahtelevaksi.

## Tuotanto
Elokuva perustuu Cheeverin lyhyeen novelliin, joka julkaistiin alun perin *[[The New Yorker]]* -lehdessä. Käsikirjoitukseen kuitenkin lisättiin henkilöitä ja tapahtumia, jota novellissa ei ole.

Elokuva on kuvattu Connecticutin osavaltiossa New Yorkin pohjoisilla ja vaurailla esikaupunkialueilla. Kuvausten loppuvaiheissa Frank Perry kuitenkin sai lähteä ohjaajan paikalta ja tilalle tuli nuori Sydney Pollack, joka kuvasi monia tuottajien vaatimia uusintaottoja ja siirtymäkohtauksia myös Kaliforniassa.

*Heijastus* oli ensimmäinen elokuva, jossa Marvin Hamlisch toimi säveltäjänä. Musiikin yltiödramaattinen tyyli tuo oman lisänsä elokuvan erikoiseen tunnelmaan.

## Rooleissa

## Vastaanotto
Elokuvan tunnelmaa on kuvattu liian auringonoton aiheuttaman pienen huimauksen kaltaiseksi. Sen häiriintynyttä kerrontatapaa on verrattu muun muassa vähän myöhemmin televisiossa esitettyyn *[[Yöjuttu (televisiosarja)|Yöjuttu]]un*. *Chicago Sun-Timesin* Roger Ebert kirjoitti elokuvan alkavan täysin realistisen oloisesti, mutta matkan varrella katsoja ymmärtää sen olevan jonkinlainen allegoria. Näkymät ovat upean aurinkoisia ja vehmaita, mutteivät silti iloisia. Ebertin mukaan elokuvan tarinan kaari ulottuu aamusta iltaan, auringonpaisteesta sateeseen, nuoruudesta vanhuuteen ja fantasiasta totuuteen. Hän näki siinä myös ikiaikaisen sankarin matkan rakennetta.

*Heijastus* tuli tuoreeltaan Suomen elokuvateattereihin, muttei herättänyt yleisössä tai kriitikoissa kovin suurta ihastusta, vaikka läpi elokuvan pelkissä uimahousuissa esiintyvä Lancaster onkin komea ilmestys. Tarinan kirjoitettiin antavan kyllä ajattelemisen aihetta, mutta kovin sekavassa ja jäsentymättömässä muodossa. *Helsingin Sanomien* Paula Talaskivi koki pettyvänsä, kun päähenkilön vuosien takaisiin vaiheisiin – rahanlainailuihin, naisseikkailuihin ja avioliiton kariutumiseen – vain viittaillaan sekavasti ilman, että kokonaiskuvaa henkilöhahmosta syntyisi.

## Lähteet
Las Trece Rosas

**Las Trece Rosas** (“Kolmetoista ruusua”) on nimitys, jota käytetään Madridissa 5. elokuuta 1939 ampumalla teloitetuista kolmestatoista 18–29-vuotiaasta naisesta. Surmat toteutti Francisco Francon hallinto pian Espanjan sisällissodan päättymisen jälkeen.

Historioitsija Paul Prestonin mukaan teloitusten perusteena oli keksitty salaliitto Francisco Francon murhaamiseksi. Naisia syyllistettiin myös komentaja Isaac Gabaldónin, tämän 16-vuotiaan tyttären ja tämän autonkuljettajan murhaamisesta räjähteellä 27. heinäkuuta 1939. Naiset olivat vangittuina jo murhan tekohetkellä. Useimmat heistä oli vangittu alun perin liittymisestä Juventudes Socialistas Unificadas -järjestöön, mutta osalla naisista oli vain yhteyksiä muihin henkilöihin, joilla oli oppositiokytkös. Naiset saivat kuolemantuomion 3. elokuuta 1939.

Las Trece Rosasin kanssa samana päivänä teloitettiin 43 Claveles -niminen miesten ryhmä. Tapahtumia on käsitelty kirjallisuudessa, teatterissa, elokuvassa ja musiikissa. Tarina tuli tunnetuksi Jesús Ferreron romaanista vuonna 2003. Aiheesta kirjoitti myös Carlos López Fonseca kirjan *Trece rosas rojas*, jonka pohjalta Emilio Martínez Lázaro ohjasi elokuvan *[[Las 13 rosas]]*. Las Trece Rosasin kunniaksi on perustettu Espanjaan muistomerkkejä, joista ainakin yksi on ollut toistuvasti äärioikeistolaisen ilkivallan kohteena. Pääministeri Pedro Sánchez kirjoitti vuonna 2020 Las Trece Rosasin nykyään symboloivan taistelua oikeuden ja vapauden puolesta.

## Uhrit
* Carmen Barrero Aguado
* Martina Barroso García
* Blanca Brissac Vázquez
* Pilar Bueno Ibáñez
* Julia Conesa Conesa
* Adelina García Casillas
* Elena Gil Olaya
* Virtudes González García
* Ana López Gallego
* Joaquina López Laffite

Myös Juventudes Socialistas Unificadasiin kuulunut 18-vuotias Antonia Torre Yela oli määrä teloittaa samalla, mutta nimen virheellisen kirjoittamisen johdosta hänet teloitettiin vasta 19. helmikuuta 1940.

## Lähteet
Aléxandros Mavrokordátos

**Aléxandros Mavrokordátos** (; 11. helmikuuta 1791, Konstantinopoli, Osmanien valtakunta – 18. elokuuta 1865, Aígina, Kreikka) oli kreikkalainen poliitikko, joka toimi maan pääministerinä vuosina 1833–1834. Ennen pääministerin tehtäväänsä Mavrokordátos toimi hetkellisesti vuonna 1822 Kreikan ensimmäisen tasavallan presidenttinä ja valtiovarainministerinä vuonna 1832 ennen kuin hänet nimitettiin kuningas Oton alaisuudessa monarkiaksi järjestäytyneen Kreikan pääministerin virkaan.

## Lähteet
Norheimin kirkko

**Norheimin kirkko** () on Karmøyn kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1978.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Salo Township

**Salo Township** on kunta (*township*) Yhdysvalloissa Minnesotan osavaltiossa. Sen väkiluku oli 85 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Aitkinin piirikunnan itäosassa. Suomalaiset asuttajat nimesivät Salo Townshipin Salon kaupungin mukaan.

## Väestö
Vuonna 2020 Salo Townshipin 85 asukkaasta valkoisia oli 77. Asukkaista 2 kuului johonkin muuhun rotuun ja 6 kuului kahteen tai useampaan rotuun. 1 asukas oli hispaano tai latino mistä tahansa rodusta.

## Lähteet
Isänmaan voitokkaan vapaussodan museo

**Isänmaan voitokkaan vapaussodan museo** () on Pjongjangissa Pohjois-Koreassa sijaitseva Korean sotaan keskittyvä museo. Se perustettiin elokuussa 1953 Pjongjangin keskiseen kaupunginosaan (Chung-guyok). Huhtikuussa 1963 museo jatkoi toimintaansa sille erikseen suunnatuissa tiloissa Sosong-guyokin kaupunginosassa.

Isänmaan voitokkaan vapaussodan museo avattiin kunnostettuna uudelleen kesäkuussa 2013. Näyttelyn keskipisteeksi oli otettu yhdysvaltalainen tiedustelualus USS Pueblo, jonka Pohjois-Korean laivasto kaappasi 23. tammikuuta 1968. Isänmaan voitokkaan vapaussodan museossa oli 800&nbsp;000 kävijää vuonna 2013.

## Lähteet
Maasin kirkko

**Maasin kirkko** (, ) on Koutokeinon kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1965.
## Kuvia

Alter Mazi kirke.JPG|Alttari

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kinnin kirkko (Kinn)

**Kinnin kirkko** () on Kinnin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Eikefjordin kirkko

**Eikefjordin kirkko** () on Kinnin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1813.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Simon Forsmark

**Simon Forsmark** (s. 17. lokakuuta 2003 Kumla, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Forsmark edustaa SHL-joukkue Timrå IK:ta. Hänellä on sopimus joukkueen kanssa kauden 2025–2026 loppuun saakka.

Hänen kasvattajaseuransa on IFK Kumla. Hän on edustanut SHL:ssä myös Örebro HK:n joukkuetta. NHL-joukkue Carolina Hurricanes varasi Forsmarkin neljännellä kierroksella 101. varausvuorolla . Forsmark on pelannut 116 SHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt seitsemän maalia ja 18 syöttöä eli 25 tehopistettä. Forsmark on pelannut 11 SHL:n pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on syöttänyt yhden maalin. Uran tilastot päivitetty 5. lokakuuta 2024.

## Lähteet
Johan Hederstedt

**Johan Hederstedt** (s. 26. elokuuta 1943 Nässjö) on ruotsalainen kenraali, joka toimi Ruotsin puolustusvoimien komentajana vuosina 2000–2003. Aiemmin Hederstedt oli toiminut YK:n operaatioissa Kyproksella ja Libanonissa. 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Håkan Syrén

**Håkan Syrén** (s. 31. tammikuuta 1952 Växjö) on ruotsalainen kenraali, joka toimi Ruotsin puolustusvoimien komentajana vuosina 2004–2009. Uppsalassa varttunut Syrén oli virassaan ensimmäinen, jonka tausta on merivoimissa. 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Fasistinen ajanlasku

**Fasistinen ajanlasku** (, EF) tarkoittaa Benito Mussolinin ajan Italiassa voimassa ollutta ajanlaskua, joka aloitettiin fasistien marssista Roomaan. Siinä ajanlasku aloitettiin lokakuun 28. päivästä 1922 ja vuodet merkittiin roomalaisin numeroin. Ajanlasku päättyi vuonna XXI eli vuonna 1943, Salòn tasavallassa kuitenkin vasta vuonna 1945.

Fasistinen ajanlasku määrättiin vuodenvaihteessa 1926/1927 pakolliseksi valtiollisissa asiakirjoissa ja viranomaisille osoitetuissa kirjelmissä kristillistä ajanlaskua osoittavan päiväyksen rinnalla. Fasistien puoluesihteeri Achillle Starace kielsi fasisteilta uudenvuoden vieton 1. tammikuuta, koska fasistien uusi vuosi alkoi  28. lokakuuta. Staracen ohjeet  herättivät kyllästyneisyyttä ja naurua, mutta olivat Mussolinin hyväksymiä.

Monissa Italian monumenteissa on edelleen fasistisen ajanlaskun mukainen vuosiluku. 

## Lähteet

* 

### Viitteet
Sverker Göranson

**Sverker Göranson** (s. 3. toukokuuta 1954 Lund) on ruotsalainen kenraali, joka toimi Ruotsin puolustusvoimien komentajana vuosina 2009–2015. Göranson oli aiemmin palvellut muun muassa IFOR-joukoissa Bosniassa. Komentajana Göranson arvosteli puolustusvoimiin kohdistuneta leikkauksia ja varoitti, että niillä voi olla vakavia seurauksia. 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Oskar Vuollet

**Oskar Vuollet** (s. 3. joulukuuta 2005 Skellefteå, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on keskushyökkääjä tai vasen laitahyökkääjä. Vuollet edustaa SHL-joukkue Skellefteå AIK:ta. Hänellä on sopimus joukkueen kanssa kauden 2025–2026 loppuun saakka.

Vuolteen kasvattajaseura on Clemensnäs HC. NHL-joukkue Carolina Hurricanes varasi hänet viidennellä kierroksella 133. varausvuorolla . Vuollet on pelannut 22 SHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt neljä maalia ja yhden syötön eli yhteensä viisi tehopistettä. Vuollet on pelannut neljä SHL:n pudotuspelien ottelua ilman tehopisteitä. Uran tilastot päivitetty 5. lokakuuta 2024.

## Lähteet
Mělník

**Mělník** on kaupunki Keski-Böömin läänissä Tšekissä. Vuoden 2024 alussa siellä asui 20&nbsp;350 ihmistä. 

## Maantiede
Mělník sijaitsee Elben ja Vltavan yhtymäkohdassa.

## Nähtävyydet
Mělníkin suosituimpia nähtävyyksiä ovat sen linna ja sen viinikellarit sekä Pietarin ja Paavalin kirkko. Kaupungissa sijaitsevat myös Mělníkin aluetta esittelevä museo sekä Tšekin levein kaivo (noin 4,5 metriä). Kaupungissa järjestetään vuosittain useita viinitapahtumia. 

## Historia
Ensimmäinen maininta Mělníkistä on 800-luvulta, kun paikallinen Pšovan-heimo liittoutui Přemyslidien johtaman Böömin herttuakunnan kanssa. 1000-luvulla sen alueella aloitettiin viininviljely. Itse Mělníkin kaupunki perustettiin jossain vaiheessa 1200-lukua, mutta perustamisasiakirjaa tästä ei ole säilynyt. Ensimmäinen maininta sen kaupunkioikeuksista on 25. marraskuuta 1274 päivätyssä dokumentissa, jossa Ottokar II Přemysl myönsi Mělníkille osuuden Elbellä käydyn kaupan tuotoista.

Mělníkin linna oli jo 1000-luvulla ollut tapana antaa myötäjäisinä Böömin kuninkaan vaimolle. Hallituskautensa aikana keisari Kaarle IV virallisti koko kaupungin aseman kunikaallisena myötäjäiskaupunkina. Kaupunki kukoisti aikana ennen kolmikymmenvuotista sotaa. Erityisesti viininviljely toi sen asukkaille vaurautta. Sodan aikana se kuitenkin kärsi muun muassa Ruotsin armeijan miehityksen aikana, ja suuri osa sen asukkaista lähti maanpakoon. Seuraavina vuosisatoina se taantuikin lähinnä maataloustuotteita tuottaneeksi maakuntakaupungiksi. Mělníkin asema parani vasta 1800-luvun puolivälistä eteenpäin, kun alueen liikenneyhteydet paranivat. Ensimmäinen höyrylaiva alkoi toimia kaupungissa jo 1845, rautatieasema valmistui 1874 ja ensimmäinen silta Elbejoen yli rakennettiin 1888. Kehitys toi kaupunkiin uutta taloudellista, kulttuurillista sekä yhteiskunnallista toimeliaisuutta.  Mělníkiin perustettiin esimerkiksi sokeritehdas 1868, viininvalmistusoppilaitos 1881 ja kymnaasi 1910.

Ensimmäisen maailmansodan aikana Mělníkin kehitys pysähtyi, mutta Tšekkoslovakian itsenäistyttyä kaupunkiin rakennettiin muun muassa kauppasatama. Münchenin sopimuksen jälkeen Mělníkin pohjoisraja toimi myös tynkä-Tšekkoslovakian rajana. Toinen maailmansota päättyi Mělníkin osalta 13. toukokuuta 1945 kun Neuvostoliiton ja Puolan armeijat vapauttivat kaupungin.

## Kansainväliset suhteet

*  Oranienburg (Saksa)
*  Wetzikon (Sveitsi)
*  Przeworsk (Puola)
*  Melnik (Bulgaria)
*  Strzegom (Puola)
*  Lučenec (Slovakia)

## Kuuluisia asukkaita

* Ludmila Böömiläinen, Böömin suojeluspyhimys

## Galleria

Tiedosto:Melnik - soutok1.jpg|Elben ja Vltavan yhtymäkohta.
Tiedosto:Mělník kostel sv. Petra a Pavla zezadu.JPG|Pietarin ja Paavalin kirkko.
Tiedosto:Melnik castle above the confluence of the rivers Vltava and Labe, Czech Republic.JPG|Mělníkin linna.
Tiedosto:Mělník, kulturní dům.jpg|Kulttuuritalo ja Otakar Jarošin patsas.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nito Alves

**Nito Alves** (oikealta nimeltään *Alves Bernardo Baptista*; 1945–1977) oli angolalainen poliitikko ja komentaja, joka johti epäonnistunutta Angolan vallankaappausyritystä vuonna 1977. Hänen äärivasemmistolaiseen politiikkaansa vaikuttivat Enver Hoxhan kirjoitukset ja Mao Zedongin varhaiset kirjoitukset Kiinan luokkarakenteesta. Alves sai suosiota varsinkin urbaanin köyhälistön parissa.

Alves aloitti vuonna 1965 salaisen toiminnan siirtomaaisäntiä vastaan ja eteni komentajaksi Angolan itsenäisyyssodassa. Hänellä ei ollut yliopistokoulutusta toisin kuin Agostinho Netolla ja eräillä muilla MPLA:n johtohahmoilla. Alves pääsi Angolan ensimmäiseksi sisäministeriksi sen itsenäistyttyä 11. marraskuuta 1975. Hän toimi tässä asemassa lokakuuhun 1976 saakka. Tuolloin häntä syytettiin MPLA:n keskuskomitean tapaamisessa faktionalismista. Alves joutui erotetuksi politbyroosta, mutta hän pysyi keskuskomitean jäsenenä. Hän alkoi kuitenkin hänelle uskollisten luutnanttien tuella toteuttaa vallankaappaussuunnitelmaansa. Alves erotettiin MPLA:sta 21. toukokuuta 1977.

27. toukokuuta 1977 Alvesin joukot ottivat haltuunsa radioaseman, vapauttivat Luandassa vankeja ja murhasivat seitsemän keskuskomitean jäsentä. Tapahtuman yhteyteen ajoitettuun mielenosoitukseen kuitenkin saapui vain noin viisisataa ihmistä. Ylivoimaiset enemmistöt Angolan vapautusjoukoista (FAPLA) ja sisäisen turvallisuuden DISA-joukoista olivat virallisen hallituksen puolella. Angolan asevoimat hajottivat mielenosoittajien joukon ja palauttivat radioaseman valtion hallintaan. Vallankaappausyrityksen tukahduttamisessa Agostinho Netolle uskollisia joukkoja tukivat Angolassa olleet kuubalaiset sotilaat. Alvesin rinnalla vallankaappausyritykseen osallistunut José Jacinto Van-Dúnem onnistui piileskelemään parin viikon ajan. Alves itse uskoi olevansa turvassa palatessaan kotiseudulleen Dembosin Piriin Pohjois-Angolaan. Hänet kuitenkin saatiin kiinni kuusi viikkoa myöhemmin ja luovutettiin Angolan vapautusjoukoille. Hänet teloitettiin.

Alvesin johtaman vallankaappausyrityksen jälkeen Angolassa suoritettiin kymmeniätuhansia ihmishenkiä vaatinut puhdistus, jonka uhreista suurimmalla osalla ei ollut yhteyksiä Alvesiin. Angolan presidentti João Lourenço pyysi tapahtumia anteeksi virallisesti 26. toukokuuta 2021. 2010-luvulla Angolassa oli saanut näkyvyyttä Nito Alves -niminen aktivisti, josta tutkivan journalisti Rafael Marques de Moraisin mukaan tuli José Eduardo dos Santosin hallinnon vastaisen protestiliikkeen ikoni. Sanojensa mukaan Alves joutui tappouhkausten kohteeksi pelkän nimensä takia.

## Lähteet
Jakov Slaštšov

**Jakov Aleksandrovitš Slaštšov** (; 29. joulukuuta 1885 – 10. tammikuuta 1929 Lefortovo) oli venäläinen valkoisen armeijan komentaja.

Slaštšov palveli vuosina 1915–1917 Venäjän keisarillisessa kaartissa Suomessa. Hän toimi Venäjän sisällissodan aikana Vapaaehtoisarmeijassa ja sai kenraaliluutnantin arvon huhtikuussa 1920. Elokuussa 1920 Pjotr Wrangel vapautti Slaštšovin tehtävistään ja siirsi tämän reserviin. Slaštšov tuli evakuoiduksi Krimin niemimaalta marraskuussa 1920, mutta hän oli maanpaossa vuosina 1920–1921. Hän kuitenkin palasi Venäjälle 21. marraskuuta 1921. Slaštšov luennoi Vystrel-kursseilla vuoteen 1929 asti.

Slaštšov kuoli henkirikoksen uhrina vuonna 1929. Hänet väitetysti murhasi henkilökohtaisena kostona mies, jonka veljen hän oli määrännyt teloitettavaksi Venäjän sisällissodassa. Osa historioitsijoista on tulkinnut Josif Stalinin hallinnolla olleen osuuden veritekoon; entiset valkoisen armeijan upseerit olivat Neuvostoliitossa vainon kohteina vuosina 1929–1930.

## Lähteet
Veikka Mononen

**Veikka Mononen** (s. 30. huhtikuuta 2006 Siilinjärvi) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue KalPaa.

## Ura
### Seuraura
Mononen on KalPan kasvatti. Hän toimi kaudella 2021–2022 seuran U16-joukkueen kapteenina. Mononen oli seitsemällä osumallaan KalPan eniten maaleja tehnyt puolustaja. Kaudella 2022–2023 hän oli seuran U18-joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+12=15.

Toukokuussa 2024 Mononen teki KalPan kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kaudesta 2024–2025 suurimman osan seuran U20-joukkueessa. Mononen teki liigadebyyttinsä runkosarjan yhdeksännellä kierroksella 5. lokakuuta 2024 vieraissa Vaasan Sportia vastaan. Hänet merkittiin KalPan kolmospuolustajapariin Lasse Lappalaisen viereen. Mononen sai ottelussa jääaikaa 14.56 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema +1. Hän pelasi SM-liigassa kauden aikana kuusi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä ja kuusi pudotuspeliottelua tehden yhden syöttöpisteen. Mononen voitti kauden päätteeksi Suomen-mestaruuden.

Mononen teki pääsarjauransa avausmaalin Mestarien liigan pudotuspelien ensimmäisen kierroksen toisessa ottelussa 19. marraskuuta 2025 sveitsiläistä ZSC Lionsia vastaan. Ensimmäisen SM-liigamaalinsa hän teki 3. tammikuuta 2026 tasavajaalla Pelicansia vastaan. Monosen osuma ratkaisi KalPalle 2–1-voiton. Aki Siren valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi.

### Maajoukkueura
Mononen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2024. Hän edusti myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2022, jolloin Mononen voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut 20 nuorten ja 19 poikien maaottelua.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Bolānin sola

**Bolānin sola** () on sola ja luonnollinen portti Keski Brāhuin vuoriston läpi Balochistanin provinssissa Pakistanissa. Solan läpi kulkee Sibin ja Quettan kaupungit yhdistävä tie ja rautatie. Sola on noin 89 km pitkä pätkä Bolan-joen jokilaaksoa etelässä sijaitsevasta Rindlistä pohjoisessa Kolpurin lähellä sijaitsevaan Darwāzaan. Koska se sijaitsee strategisesti tärkeällä paikalla, kauppiaat, hyökkääjät ja paimentolaisheimot ovat käyttäneet sitä porttina Etelä-Aasiaan ja sieltä pois.
## Lähteet
Kinosaki (juna)

**Kinosaki** () on japanilainen juna, joka kulkee Kioton rautatieaseman ja Kinosaki Onsenin rautatieasema välisellä San’in-päälinjalla. Juna aloitti liikennöinnin maaliskuussa 1996. Noin 158 kilometrin matka kestää 140 minuuttia.

## Aiheesta muualla

*Kinosaki
WWE Speed Women’s Championship

**WWE Speed Women's Championship** on amerikkalaisen WWE:n luoma ammattipainin mestaruus, joka on tavoiteltavissa kaikkien kolmen WWE:n brändin naispainijoiden kesken. Mestaruus luotiin elokuussa 2024 ja siinä on ehtona aikaraja. Turnauksen ottelut kestävät 3 minuuttia ja finaali 5 minuuttia. Ottelut otellaan nykyään osana NXT-brändiä. Ensimmäiseen turnaukseen osallistui 8 painijaa. Ensimmäinen mestari oli Candice LeRae, joka voitti Iyo Skyn 4. lokakuuta 2024. Ottelu esitettiin 9. lokakuuta 2024, jolloin WWE virallisesti tunnustaa LeRaen mestaruuskauden vasta alkaneeksi. Hallitsevana mestarina on Wren Sinclair. 

## Mestaruusturnaus

## Mestaruusvyön historia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen WWE Women’s Speed Championship-mestaruussivusto
Pukkilan massalaitos

**Pukkilan massalaitos** on entinen Turun kaakelitehtaan teollisuusrakennus, joka sijaitsee Turussa Pitkämäen kaupunginosassa. Vuonna 1913 valmistuneen rakennuksen nimi juontaa juurensa kaakelimassan valmistamiseen. Turun kaakelitehdas, myöhemmin Pukkilan kaakelitehdas, lopetti toimintansa Pitkämäessä vuonna 2015. Alueelle on rakennettu 2020-luvulla uusia kerrostaloasuntoja.

Pukkilan massalaitos on suojeltu asemakaavassa.

## Historia ja arkkitehtuuri
Pukkilan massalaitos on tehdasalueen ainoa jäjellä oleva rakennus vuonna 1938 valmistuneen tehdastyöläisten terveysaseman lisäksi. Massalaitoksen arkkitehtuurissa on nähtävissä klassisia piirteitä. Rakennus käsittää reilut 6 000 neliötä.

Tuotanto tehdasrakennuksessa alkoi vuonna 1916, kun vanha Pitkämäen tehdas tuhoutui tulipalossa. Kaakelitehtaan edellisten tulipalojen vuoksi uuden massalaitoksen rakentamisessa haluttiin kiinnittää huomiota paloturvallisuuteen. Tästä syystä materiaaliksi valittiin teräsbetoni. Pukkilan massalaitos on Suomen vanhin teräsbetonirunkoinen rakennus. Rakennuksen arkkitehdistä ei ole varmuutta, mutta arkkitehdin on arveltu tulleen Saksasta.

Massalaitoksessa on neljä kerrosta, sekä ullakko. Rakennus on satulakattoinen ja sen koillissivu on vinossa suhteessa muuhun rakennukseen. Neljännessä kerroksessa ovat sijainneet kuivatuskamarit, lämpöpuhallin ja laattaprässit. Tehtaan viime vaiheissa massalaitoksen ylimmissä kerroksissa toimivat ruokala ja sosiaalitilat, kolmannessa kerroksessa oli toimistotilaa ja alimmassa kerroksessa varasto.

Turun kaupunginvaltuusto hyväksyi maaliskuussa 2023 asemakaavan, jossa massalaitos purettaisiin ja sen tilalle olisi rakennettu asuinrakennuksia ja liiketiloja. Päätöksestä valitettiin ja asia eteni korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Lokakuussa 2024 korkein hallinto-oikeus antoi ratkaisun ja piti voimassa hallinto-oikeuden päätöksen, jonka mukaan Turun kaupunginvaltuuston antaman massalaitoksen purkulupa tulee kumota. Korkein hallinto-oikeus katsoi, että rakennuksen suojeluarvoja ei ole menetetty.

## Lähteet
Dumpen

**Dumpen** on ruotsalainen nettisivusto. Sen taustalla toimii entisen korkeushyppääjä Patrik Sjöbergin omistama samanniminen osakeyhtiö, joka toimii joukkorahoituksella ja tuottaa voittoa. Nettisivusto perustettiin vuonna 2021. Se keskittyy paljastamaan aikuisia, jotka ovat netissä seksuaalisin aikein lähestyneet lapsiksi tekeytyneitä aikuisia.

Patrik Sjöberg oli toiminut pitkään seksuaalista hyväksikäyttöä vastaan ennen Dumpenin perustamista. Hän kertoi vuonna 2011 omaelämäkerrassaan joutuneensa alaikäisenä valmentajansa Viljo Nousiaisen tekemän hyväksikäytön uhriksi. Sjöberg aloitti nettisivuston ylläpitämisen häneen yhteyttä ottaneen Sara Nilssonin kanssa. Nilsson oli aloittanut työskentelyn mallina 14-vuotiaana ja joutunut seksuaalisen väkivallan uhriksi. Dumpen-sivustolla julkaistaan lapsiksi tekeytyneitä aikuisia lähestyneistä henkilöistä tunnistettavat kuvat, yleensä paikkakunnat ja joskus etunimet. Videoiden yhteydessä esitetään tapauskuvaukset. Kiinnijääneiden perheisiin ja työnantajiin otetaan yhteys. Dumpenilla on sekä palkattuja työntekijöitä että toistasataa vapaaehtoistyöntekijää. Vapaaehtoistyöntekijät ovat esiintyneet nettialustoilla lapsina. Heitä kutsutaan sivustolla kalastajiksi. Lapseksi luulemaansa henkilöön yhteyttä ottaneesta käytetään nimitystä *gädda* (hauki).

Dumpenissa julkaistuissa videoissa Sara Nilsson ja Patrik Sjöberg kohtaavat tapaamisen sopineita henkilöitä, jotka yleensä ovat odottaneet kohtaavansa 12–14-vuotiaan tytön tai pojan. Nilsson ja Sjöberg esittävät videoissa kysymyksiä yhteyttä ottaneille. Tietoja julkaistaan sekä Dumpen-sivustolla että sosiaalisen median kanavoissa. Vuonna 2024 Dumpenin Instagram-tilillä oli lähes satatuhatta seuraajaa ja Facebook-ryhmässä yli 260&nbsp;000 jäsentä. Dumpen tavoittelee Ruotsissa lapsen seksuaalisen hyväksikäytön valmistelun kriminalisointia.

## Kritiikki
Ruotsissa Dumpenia on kritisoitu siitä, ettei se vastaa paljastusten seuraamuksista paljastettujen henkilöiden lapsille. Dumpenin tunnettavuus on lisännyt varovaisuutta osalla lapsia lähestyvistä aikuisista. Dumpenin toiminnan on uutisoitu johtaneen useisiin itsemurhiin, joista seitsemäs vahvistettu tapaus sattui kesällä 2024.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Kaido Kama

**Kaido Kama** (s. 18. joulukuuta 1957, Viljandi, Neuvosto-Viro) on virolainen poliitikko, luonnonsuojelija ja opettaja. Hän toimi Viron oikeusministerinä 1992-1994 sekä Viron sisäministerinä 1994-1995.

Neuvosto-Viron vuosina Kama asui Viljandissa ja valmistui Viljandin 1. lukiosta vuonna 1975. Vuosina 1975-1976 hän opiskeli arkkitehtuuria Viron taideakatemiassa. Vuodet 1982-1990 hän työskenteli Antslan metsässä luonnonsuojelupäällikkönä.

Kaido Kama oli mukana uuden itsenäisyyden poliittisissa aktiviteeteissa 1990-luvun alussa. Vuonna 1990 Kama valittiin Viron kongressiin. Hän oli myös kongressin toimeenpanevan elimen Viron komitean ja Viron perustuslakikokouksen jäsen. Vuonna 1990 hänestä tuli Viron korkeimman neuvoston jäsen ja sen omistusuudistuskomission puheenjohtaja. Viron itsenäisyyden palauttamisäänestyksessä hän oli yksi kahdesta Korkeimman neuvoston jäsenestä, jotka eivät ilmoittautuneet ja poistuivat äänestyksestä. 

Hän oli vuonna 1990 perustetun Viron konservatiivisen kansanpuolueen jäsen. Vuonna 1992 hänet valittiin Isänmaa liiton-listalta Riigikoguun. Hänen puolueensa oli mukana neljän puolueen liitossa, josta syntyi syksyllä 1992 Kansallinen kokoomuspuolue Isänmaa. Hänestä tuli yhtenä Isänmaa-puolueen edustajana puolueensa puheenjohtajan Mart Laarin johtamaa hallitusta. Keväällä Kama oli näkyvimpiä hahmoja Isänmaa-puolueessa käynnistyneessä valtataistelussa, jossa oli tavoitteena Laarin syrjäyttäminen. Laar säilytti kesäkuussa 1994 puoluekokouksessa asemansa johtaen Kaido Kaman ja useiden konservatiivipuoluetaustaisten eroamiseen Isänmaa-puolueesta. Samalla Kama erosi oikeusministerin tehtävästä.

Kaido Kama oli Isänmaa-eron jälkeen mukana perustamassa syksyllä 1994 uutta puoluetta Tasavaltalaisten ja konservatiivien kansanpuolue. Kamasta tuli lyhytikäiseen, marrasku 1994 - huhtikuu 1995, Tarandin hallitukseen sisäministeri.

Kama on työskennellyt muun muassa entisen pääministeri Juhan Partsin neuvonantajana, puolustusministeriön neuvonantajana sekä Remedia-yhtiössä ja Karulan kansallispuistossa.

Vuodesta 1997 vuoteen 2004 Kama toimi Võru-instituutin johtajana. Kama on myös tunnettu luonnonsuojelija, joka on julkaissut lukuisia artikkeleita ja haastatteluja luonnonsuojelun tukemiseksi Virossa. Vuonna 1999 Kaido Kama osallistui Tiit Pruulin ja muiden aktivistien seurassa ensimmäiselle maailmanympärimatkalle purjeveneellä Lennuk Viron lipun alla. Sen pohjalta vuonna 2001 kirjoittamastaan kirjasta "*Ümbreilma reisikirä*" hän sai vuonna 2002 Bernard Kangro -kirjallisuuspalkinnon. Vuonna 2008 Kamasta tuli valtiontilintarkastaja Mihkel Oviirin neuvonantaja. Vuodesta 2018 lähtien hän on toiminut Postimees-sanomalehden toimittajana ja kirjoittanut artikkeleita ympäristöaiheista.

## Lähteet
Alexander Theatre Sessions

**Alexander Theatre Sessions** on suomalaisen Poets of the Fall -yhtyeen livealbumi, joka julkaistiin 11. joulukuuta 2020. Se äänitettiin Aleksanterin teatterissa, Helsingissä. Kappaleet ovat akustisia versioita heidän tunnetuimmista kappaleistaan. 

## Kappaleet

# King of Fools - 4:38
# War - 5:01
# The Sweet Escape - 4:30
# Dreaming Wide Awake - 4:19
# Fragile - 4:17
# False Kings - 4:20
# Angel - 4:49
# Lift - 5:30
# Jealous Gods - 4:53
# Children of the Sun - 4:59
# Rebirth - 4:30
# Carnival of Rust - 4:30
Torinon egyptiläinen museo

**Torinon egyptiläinen museo** (*Museo Egizio*) on Torinossa sijaitseva, vuonna 1824 perustettu muinaisen Egyptin kulttuuriin ja taiteeseen keskittyvä museo. Museon muinaisen Egyptin esineistön kokoelma on toiseksi laajin maailmassa. Ainoastaan Kairon egyptiläisessä museossa on suurempi kokoelma.

Museon papyruskokoelmaan kuuluu 700 kokonaista tai paloista koottua papyrusta. Kuuluisin näistä on Torinon papyrus eli Torinon kuningasluettelo.

## Kuvagalleria

Il cosiddetto 'Papiro dei Re o Liste dei Re' 2 C1874vs 3.tif|Torinon papyrus
TurinPapyrus1.jpg|Torinon papyruskartta, jossa on kuvattu Wadi Hammamatin kivilouhosten sijainti
Turin statue of Seti II.jpg|Seti II:n patsas
Statue of the god Ptah, granodiorite - Museo Egizio Turin C 86 p02.jpg|Ptah-jumalan patsas
Statue of Ramses II from Karnak, granodiorite - C 1380 Museo Egizio (Turin) 01.jpg|Ramses II:n patsas
Coperchio del sarcofago di Ibi, grande intendente di Nitocris, divina adoratrice di Amon 13S8390-HDR.tif|Ibin sarkofagi


## Lähteet
Viron tasavaltalaispuolue

**Viron tasavaltalaispuolue** (, lyh. **W**) oli virolainen oikeistolainen poliittinen puolue, joka perustettiin perustettiin 9. maaliskuuta 1990 Viron ollessa vielä Neuvostoliittoon kuuluva Neuvosto-Viro. Tasvaltalaispuolueen aloitekeskus perustettiin 10. maaliskuuta, ja elokuussa se nimettiin uudelleen Tasavaltalaispuolueeksi. Perustajajäseniä olivat mm. Matti Päts, Leo Štarkov, Mart Nutt, Ülo Pärnits, Ott Sandrak, Peeter Ello, Ülo Nugis, Endel Lippmaa, Valeri Kalabugin, Anne Eenpalu, Indrek Kannik ja Agu Laius. Puolue toimi vuosina 1990-1992. Syksyllä 1992 Viron konservatiivinen kansanpuolue sulautui Viron kristillisdemokraattisen puolueen, Viron kristillisdemokraattisen liiton ja Viron konservatiivisen kansanpuolueen kanssa yhdeksi puolueeksi, jolloin muodostui Kansallinen kokoomuspuolue Isänmaa.

Puolue oli mukana syyskuun 1992 riigikogun vaaleissa Mart Laarin johtamassa Isänmaa-vaaliliitossa, joka sai 29 paikkaa 101-jäseniseen riigikoguun. Laar muodosti hallituksen marraskuussa, ja entisistä tasvaltalaispuoluelaisista Indrek Kannik kuului vuonna 1994 ministerivaihdosten jälkeen puolustusministerinä keväällä 1994 Laarin hallitukseen. Vastaavasti entinen tasavaltalaispuoluelainen Ülo Nugis puolestaan toimi Riigikogun puhemiehenä 1992-1995 eli koko vaalikauden ajan.

Tasavaltalaispuoluetaustainen Nugis oli käynyt juuri kesällä 1994 häviöön päättyneen valtataistelun Isänmaa-puolueessa puheenjohtaja ja pääministeri Mart Laarin kanssa ennen eroaan isämaaliitosta. Nugisin ero vei mukanaan kesän ja syksyn 1994 aikana useampia entisiä tasavaltalaispuoluetaustaisia erosi hallituspuolue Isänmaasta ja perusti lokakuussa uuden puolueen Tasavaltalaisten ja konservatiivien kansanpuolue.

## Lähteet
Rebstein

**Rebstein** on kunta Rheintalissa, Sankt Gallenin kantonissa Sveitsissä.

## Historia

Rebstein mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1270 nimellä *Rebistain.*

## Lähteet
Jyväskylän vankila

**Jyväskylän vankila** on Jyväskylän Tourulassa sijaitseva avovankila. 

Vankila korvasi Laukaan vankilan vuonna 2020. Vankilan siirtoa Laukaasta Jyväskylään suunniteltiin jo vuonna 2012. Siirron syynä oli se, että Laukaan rakennukset olisivat vaatineet isoja peruskorjauksia.

Gradia järjestää vankilassa ammatillista koulutusta. 

Vankilassa on miesvangeille 52 paikkaa ja 18-20-vuotiaille miehille kahdeksan paikkaa.

## Lähteet
Albert Oesch (taiteilija)

**Albert Justus Oesch** (20. lokakuuta 1907 St. Gallen, Sveitsi - 26. elokuuta 1936 St. Gallen, Sveitsi)  oli sveitsiläinen kuvanveistäjä ja lasimaalari.

## Elämä ja työ
Oesch varttui nuorimpana neljästä sisaruksesta St. Gallenin kaupungin ja Wittenbachin kunnan rajalla, missä hänen isänsä Otto Oesch johti Bruggwaldin tiilitehdasta. Peruskoulun jälkeen hän muutti vuonna 1920 St. Gallenista Appenzelliin ja aloitti yliopisto-opinnot Appenzellin yliopistossa, katolisessa sisäoppilaitoksessa, jossa oli lukiokoulutus. Hänen taitonsa piirtää ja maalata tuli ilmi varhain. Vuonna 1925 hän jätti lukion, koska hänen uratavoitteensa olivat muuttuneet. Lyhyen aikaa hän kävi St. Gallenin kauppakoulun taidekäsityöosastolla oppimassa maalausta. Vuonna 1926 hänen opettajansa löysi Oeschille kuvanveistäjän oppisopimuskoulutuksen Wilhelm Meierille, joka tuolloin oli tunnettu kuvanveistäjä St. Gallenissa. Hän suoritti koulutuksen neljässä vuodessa erittäin hyvillä arvosanoilla. Tästä seurasi täydennyskoulutus Kölnissä veiston ja lasimaalauksen työpajassa.

## Teoksia

Tiedosto:Flawil katolika preghejo 219-2.jpg|Lasimaalaus Flawilin katolisessa kirkossa.
Tiedosto:St.Justus Kirche Petrus und Franziskus.jpg|Flumsin Pyhän Justuksen kirkon kaappi ikkunat.
Tiedosto:Albert Oesch-Emmaus 2-2.jpg|Jeesus opetuslasten kanssa Emmauksesta, Itäisellä hautausmaalla, St. Gallen (1933).
Tiedosto:Albert Oesch- Melser Muttergottes.jpg|Melsin Jumalanäiti, Melsin hautausmaalla, St. Gallen kantonissa.
Tiedosto:Albert Oesch- Vater Gemperli Bronze 2.jpg|Bernhard Gemperli senior (1900–1975), pronssivalupatsas.
Tiedosto:Albert Oesch-Christophorus 1-2.jpg|Terrakottapatsas.


## Lähteet

## Kirjallisuus
* Iso Baumer : *Albert Oesch 1907–1936.* Elämäkerta. ensimmäinen versio 1948 (julkaisematon), tarkistettu 1. joulukuuta 2009, Niedermann Druck, St. Gallen.
* *Vähän tunnettuja sivuja modernissa St. Gallenin taidehistoriassa.* Julkaisussa: *Itä-Sveitsi* 12. joulukuuta 1964, s. 13.
* Paul Pfiffner: *Nuoren taiteilijan haudalla. Kuvanveistäjä Albert Oeschin muistolle.* (Muistokirjoitus). Julkaisussa: *Eastern Switzerland* , 29. elokuuta 1936.
Ville Kolehmainen (jääkiekkoilija)

**Ville Kolehmainen** (s. 7. tammikuuta 2006 Mikkeli) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa U20 SM-sarjaa Mikkelin Jukureissa. Hänen hanskakätensä on oikea.

## Ura
Kolehmainen on Mikkelin Jukurien kasvatti. Ensimmäisellä U20-kaudellaan 2024–2025 hän nousi myös seuran SM-liigajoukkueeseen, jolloin Kolehmainen puki kymmeneen runkosarjaotteluun. Hänet nostettiin Jukurien kokoonpanoon ensimmäisen kerran 18. syyskuuta 2024 otteluun Kiekko-Espoota vastaan, kun Eetu Anttila oli sairastunut. Kolehmainen toimi ottelussa kakkosmaalivahtina Markus Ruusulle. Hän pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa kolmannessa ottelussaan 5. lokakuuta 2024 Pelicansia vastaan. Kolehmainen lähti otteluun kakkosmaalivahtina Anttilalle, mutta hänet vaihdettiin Jukurien maalinsuulle toisen erän lopulla ajassa 38.55. Kolehmaista kohti ei lauottu 1.05 minuutin pelin aikana kertaakaan. Anttila palasi Jukurien maalinsuulle ottelun kolmanteen erään.

## Muuta
Kolehmaisen isoveli Eetu on maajoukkuetason meloja. Veljesten isä on melonnan kajakkiyksikön 500 metrin olympiavoittaja Mikko Kolehmainen (Barcelona 1992).

Ville Kolehmainen on harrastanut myös yleisurheilulajeista kiekon- ja moukarinheittoa Mikkelin Kilpa-Veikoissa sekä talvella hiihtoa Mikkelin Hiihtäjissä.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Yhdysvaltain senaatin vaalit 2024

**Yhdysvaltain senaatin vuoden 2024 vaalit** järjestettiin 5. marraskuuta ja vaaleissa valittiin 34 senaattoria Yhdysvaltain senaattiin, jossa on yhteensä 100 senaattoria. Vuoden 2022 vaalien jälkeen demokraateilla ja heidän kanssaan yhteistyötä tekevillä sitoutumattomilla edustajilla oli yhteensä 51 paikkaa. Kesällä 2024 Joe Manchin ilmoitti eroavansa demokraattisesta puolueesta ja rekisteröityvänsä sitoutumattomaksi. Manchinin lisäksi demokraattien kanssa yhteistyötä on tehnyt kolme muuta sitoutumatonta senaattoria (Bernie Sanders, Angus King ja Kyrsten Sinema). Puolueeseen kuuluvia demokraatteja oli ennen vaaleja senaatissa 47.

Republikaanit voittivat enemmistön senaattiin. Demokraatit onnistuivat säilyttämään senaatin paikat Arizonassa, Michiganissa, Nevadassa ja Wisconsinissa, joissa Donald Trump voitti samaan aikaan järjestetyissä presidentinvaaleissa, kun taas Pennsylvaniassa senaatin paikka siirtyi republikaaneille. 

Senaatin republikaaniryhmän johtaja Mitch McConnell ilmoitti helmikuussa 2024 luopuvansa republikaaniryhmän johtajuudesta vaalien jälkeen. 13. marraskuuta hänen seuraajakseen valittiin John Thune, joka aloitti republikaaniryhmän johtajana seuraavan senaatin aloittaessa toimikautensa tammikuussa 2025.

## Vaalijärjestelmä ja äänioikeus
Senaattorin tulee olla vähintään 30-vuotias, edustamansa osavaltion asukas, joka on ollut Yhdysvaltain kansalainen vähintään 9 vuotta ennen valintaansa. Senaattorin toimikausi on kuusi vuotta ja vaalit järjestetään porrastetusti siten, että vain kolmannes senaattoreista vaihtuu kahden vuoden välein pidettävissä vaaleissa.

Äänioikeus vaaleissa määräytyy kotiosavaltion lakien mukaan, mutta joka tapauksessa henkilön tulee olla viimeistään vaalipäivänä vähintään 18-vuotias Yhdysvaltain kansalainen. Osavaltiosta riippuen äänestäjän tulee myös:

* olla asunut tietyn aikaa osavaltion alueella
* olla rekisteröitynyt äänestäjäksi osavaltionsa vaaliviranomaisen kautta

## Huomautukset

## Lähteet
Nightjet

**Nightjet** (tyyliteltynä **nightjet**) on Itävallan kansallisen rautatieyhtiön Österreichische Bundesbahnenin (ÖBB) käyttämä nimitys sen yöjunista.

## Historia

Saksan kansallinen rautatieyhtiö Deutsche Bahn (DB) ilmoitti joulukuussa 2015 luopuvansa City Night Line -yöjunistaan, ja korvaavansa ne yöaikaan ajetuilla InterCity- ja Intercity-Express-vuoroilla. ÖBB osti DB:ltä 42 verrattain modernia makuu- ja 15 couchette-vaunua ja aikataulukauden vaihtuessa 11. joulukuuta 2016 perusti uusia yöjunareittejä osin korvaamat lopetetut City Night Line -vuorot. Samalla ÖBB otti käyttöön Nightjet-nimen yöjunilleen, EuroNight-nimi säilyi vain yhteistyössä itäeurooppalaisten rautatieyhtiöiden kanssa ajetuilla vuoroilla.

ÖBB on tilannut Siemens Mobilityltä 33 uutta 7-vaunuista veturivetoista Nightjet-junaa. Ensimmäiset uudet junat tulivat liikenteeseen Wien/Innsbruck–Hampuri -reitille 10. joulukuuta 2023. ÖBB on käyttänyt uusien junien saapuessa vapautuvia vanhempia vaunuja uusien reittien perustamiseen.

## Lähteet
Sairaalajuna

**Sairaalajuna** on sairaanhoitoon ja potilaiden kuljettamiseen käytettävä juna. Niitä oli käytössä jo Krimin sodassa, Yhdysvaltain sisällissodassa sekä Buurisodassa. Ensimmäisen maailmansodan aikana esimerkiksi Britannia varusti sairaalajunia haavoittuneiden kuljettamiseen. Yhdysvallat käyttivät sairaalajunia myös ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa sekä Korean sodassa.   

Suomessa on toiminut sairaala- ja sairasjunia sisällissodan, talvi- ja jatkosodan aikana. Tällä hetkellä sairaalajunia toimii eri kansalaisjärjestöjen ja säätiöiden ylläpitäminä esimerkiksi Ukrainassa ja Intiassa. 

## Talvi- ja jatkosota
Ylimääräisten kertausharjoitusten yhteydessä Suomessa perustettiin päämajan alaisuuteen kolme sairaalajunaa ja neljä sairasjunaa. Talvisodan aikana perustettiin vielä neljä uutta sairasjunaa. Sairaalajunia käytettiin pidemmissä potilassiirroissa ja niissä voitiin tehdä toimenpiteitä. Tämän mahdollisti junaan kokoonpanoon kuulunut leikkaussalivaunu. Sairasjunia käytettiin taas vain potilaiden evakuoimiseen. Juniin mahtui keskimäärin 300 potilasta. Junissa työskenteli yksi–kaksi lääkintäupseeria, 12 sairaanhoitajaa, seitsemän lääkintälottaa, kaksi aliupseeria sekä kymmenen lääkintämiestä. Junamiehet huolehtivat itse junasta. Junat kuljettivat haavoittuneita juna-asemilta ja rautatiepysäkeiltä, jonne heidät oli siirretty odottamaan jatkokuljetusta. Junien lastaus tapahtui yöllä, jotta liikkeelle päästiin ennen aamua. Jatkuvat hälytykset ja pommitukset haittasivat junien matkaa. Kuljetuksen aikana lääkärit arvioivat potilaiden tilan, annetttiin kipulääkitystä ja hoitoa mahdollisuuksien mukaan. Haavojen hoitoon ei ollut mahdollisuuksia, mutta potilaille annettiin ruokaa ja juomaa. Sairaalajunilla oli etuajo-oikeus muuhun liikenteeseen nähden. Sairasjunia käytettiin myös lapsien sekä vaikeasti vammautuneiden evakuointiin Ruotsiin. Junia käytettiin myös Karjalasta evakuoitujen siirtoihin. Henkilökunta työskenteli ympäri vuorokauden  ja yksi matka kesti useita vuorokausia. 

## Sairaalajunat tällä hetkellä
Lääkärit ilman rajoja -järjestön sairaalajuna toimii Ukrainassa, jossa se evakuoi potilaita Itä- ja Etelä-Ukarainasta. Venäjä on tuhonnut maan sairaaloita ja maan sairaalajärjestelmä on kuormittunut ja potilaita evakuoidaan junalla maan rauhallisempiin osiin.

Impact India-säätiö ylläpitää Intiassa maaseudun köyhiä palvelevaa sairaalajunaa "Lifeline Express", jossa tehdään esimerkiksi leikkauksia kuulon, liikunta- ja näkökyvyn palauttamiseksi.  

## Lähteet
Võ Thị Sáu

**Võ Thị Sáu** (1933 – 23. tammikuuta 1952 Côn Đảo) oli vietnamilainen ensimmäisen Indokiinan sodan sissi, joka taisteli Ranskan kolonialisteja vastaan.

Võ Thị Sáu varttui köyhissä oloissa ja näki oloihin syyllisinä ranskalaiset kolonialistit varsinkin sen jälkeen kun nämä olivat rynnäköineet hänen kotipaikkaansa Đất Đỏon vuonna 1946. Võ Thị Sáu aloitti osallistumisen Viet Minhin toimintaan koululaisena. Hän häiritsi Ranskan kansallispäivän viettoa heinäkuussa 1948 kranaatti-iskulla, jossa yksi upseeri kuoli ja kaksitoista ihmistä haavoittui. Hän teki useita iskuja Ranskan viranomaisia palvelleita paikallisjoukkoja vastaan. Võ Thị Sáu jäi myöhemmin kiinni Ranskan viranomaisille ja tuli pidätetyksi epäonnistuneen kranaatti-iskun jälkeen. Hän vietti aikaa kolmessa eri vankilassa, joista viimeinen oli Côn Sơnin vankila Côn Đảo -saarilla.

Võ Thị Sáu kuoli teloitusryhmän ampumana vuonna 1952. Hän väitetysti kieltäytyi teloituksessaan silmiensä sitomisesta ja katsoi teloitusryhmän muodostaneita sotilaita suoraan silmiin laulaen silloista Pohjois-Vietnamin kansallislaulu *[[Tiến Quân Ca]]a* kuolemansa hetkeen saakka. Võ Thị Sáusta tuli sittemmin Vietnamissa kansallissankari ja vallankumouksellisen hengen symboli. Vietnamissa on nimetty monia katuja, puistoja ja kouluja hänen mukaansa. Hänen haudastaan Hang Duongin hautausmaalla Côn Đảo -saarilla tuli suosittu vierailukohde. Vuonna 1994 Võ Thị Sáusta tehtiin elokuva *Nguoi con gai dat do*, jossa esiintyi laulaja Thanh Thuy.

## Lähteet