open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Josef Wilhelm Wallander

**Josef Vilhelm Wallander** (1821–1888) oli ruotsalainen taidemaalari. Hän opiskeli Tukholmassa taideakatemiassa ja harjoitti ensin historiamaalausta mutta siirtyi sitten laatumaalaukseen. Hän oleskeli 1856–1862 Düsseldorfissa, Ranskassa ja Italiassa ja oli 1867–1886 Ruotsin taideakatemian professorina. Hänen monet laatumaalauksensa kuvaavat Ruotsin kansanelämää: markkinoita, häitä, talkoita ynnä muuta düsseldorfilaiseen tyyliin. Muutamien maalaustensa aiheet hän on saanut C. M. Bellmanin lauluista. Jossain mielessä historiallista maalausta ovat sellaiset teokset kuin *Jesuiitat ja Kristuksen kuva* (1862) ja *Juutalaisvaino* (1885).

Wallanderin veljenpoika oli taidemaalari, keraamikko Alf Wallander.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Wallander, Josef Vilhelm, Nordisk familjebok 1800-talsutgåvan. 17, palsta 160. Nordisk familjeboks förlag 1893 
* Wallander, Josef Vilhelm, Nordisk familjebok Uggleupplagan. 31, palsta 460. Nordisk familjeboks förlag 1921
Strobl

**Strobl** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Fritz Strobl (s. 1972),  itävaltalainen alppihiihtäjä
* Georg Strobl (1910–1991), saksalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti
* Josef Strobl (s. 1974), itävaltalainen alppihiihtäjä
* Tony Strobl (1915–1991), yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä
Färsaarten asutushistoria

**Färsaarten asutushistoria** alkaa keskiajalta. Järven pohjasta on löydetty todisteita, että saarilla oli lampaita paimentavia ihmisiä keskiajalla. Varhaisimmat todisteet ihmisasutuksesta näillä saarilla ovat 300-luvulta, jolloin siellä viljeltiin ohraa ja saatettiin käyttää turvetta polttoaineena. Myös 500-luvulta on peräisin joitakin merkkejä ihmisasutuksesta, jolloin saarille saattoi saapua munkkeja Irlannista. 850-luvun tienoilta alkaen Färsaaria asuttivat viikingit, joiden jälkeläisiä ovat pääosin nykyiset färsaarelaiset.

## Lähteet

## Katso myös
*Grönlannin asutushistoria
*Islannin asutushistoria
Highlandin piirikunta

**Highlandin piirikunta** voi tarkoittaa

* Highlandin piirikunta, piirikunta Ohiossa
* Highlandin piirikunta, piirikunta Virginiassa

## Katso myös
* Highlandsin piirikunta, piirikunta Floridassa
Väärinmajan työväentalo

**Väärinmajan työväentalo** oli Ruoveden kunnan Väärinmajan kylässä sijainnut työväentalo.

## Historiaa
Väärinmajan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Vuonna 1906 jäseniä oli jo yli 200. Alkuinnostuksen jälkeen jäsenmäärä laski, mutta yhdistys pysyi kuitenkin toiminnassa, kunnes sisällissota katkaisi sen. Vuonna 1919 päästiin aloittamaan uudelleen, mutta alku oli hankalaa, kun suuri osa yhdistyksen jäsenistä oli kaatunut sodassa tai vangittu.

Jo ennen sisällissotaa yhdistys yritti vuokrata tonttia ja osti rakennuspuutkin, mutta ne jouduttiin myymään vuonna 1918. Tontin hankkiminen oli sodan jälkeenkin hankalaa, mutta lopulta vuonna 1926 eräs henkilö myi yhdistykselle tontin, ja rakennustyöt saattoivat alkaa. Valtion metsästä ostettiin sata kappaletta hirsipuita, jotka ajettiin talkoilla rakennuspaikalle. Rakennustarpeita kerättiin myös lahjoituksilla. Työt tehtiin osaksi talkoilla ja osaksi palkkatyönä. 

Talon vihkiäisiä vietettiin 21.10.1928, ja talo oli täynnä. Ohjelma alkoi Kansainvälisen yhteislaululla, minkä jälkeen ohjelmassa oli puheita, runonlausuntaa ja yhdistyksen historiikki. Iltajuhlassa taas laulettiin Työväen marssi, pidettiin puheita sekä esitettiin näytelmä ja lausuntaa.

Yhdistyksen toiminta oli vilkasta 1930-luvulla ja vielä sotien jälkeenkin. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. 

## Lähteet
Leif Haraldseth

**Leif Haraldseth** (30. marraskuuta 1929 Drammen – 8. huhtikuuta 2019) oli norjalainen ammattiyhdistysjohtaja ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan kunta- ja työministerinä 1987–1988 sekä Landsorganisasjonenin puheenjohtajana 1987–1989. Vuosina 1989–1999 hän oli Buskerudin maaherra.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Leif Haraldseth'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Kenraali Tson kana

**Kenraali Tson kana** () on ruokalaji, jonka kehitti taiwanilainen Peng Chang-kuei 1950-luvulla kokattuaan sitä yhdysvaltalaiselle amiraali Arthur Radfordille. Peng muutti 1970-luvulla New Yorkiin, jossa hän avasi ravintolan, minkä johdosta hänen kehittämästään ruokalajista tuli suosittu. Tämän jälkeen ruoka on omaksuttu kiinalaisravintoloiden tarjontaan eri puolilla maailmaa. Ruokalaji on nimetty 1800-luvun kiinalaisen sotilasjohtaja Zuo Zongtangin (Tso Tsung-t'ang) mukaan.

Kenraali Tson kana on rapeaksi friteerattua kanaa sisältävä makea, etikkainen ja maltillisen tulinen ruokalaji. Perinteisessä reseptissä makeus tulee sokerista. Suosiota on saavuttanut myös ruokalajista tehty vegaaninen versio Kenraali Tson tofu.

## Lähteet
Gina Prince-Bythewood

**Gina Maria Prince-Bythewood** (o.s. Prince; s. 10. kesäkuuta 1969, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ohjaaja ja käsikirjoittaja, joka on työskennellyt sekä elokuvien että televisiosarjojen parissa.

## Ura

Prince-Bythewood valmistui Kalifornian yliopiston Los Angelesin -kampuksen teatteri-, elokuva- ja televisiokoulusta vuonna 1991.

Prince-Bythewood on ohjannut elokuvissaan useita tunnettuja näyttelijöitä ja julkisuuden henkilöitä. Näihin kuuluvat Viola Davis, Jennifer Hudson, Alicia Keys, Queen Latifah ja Charlize Theron.

Prince-Bythewood sai parhaan ohjauksen Bafta-ehdokkuuden elokuvasta *[[The Woman King]]* (2022).

## Filmografia

### Elokuvat

### Televisiosarjat

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Hasler

**Hasler** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Adrian Hasler (s. 1964), Liechtensteinin pääministeri
* Joseph Hasler (1900–1985), sveitsiläinen roomalaiskatolinen piispa
* Markus Hasler (s. 1971), liechtensteinilainen maastohiihtäjä
* Otmar Hasler (s. 1953), Liechtensteinin pääministeri
Letitia Wright

**Letitia Michelle Wright** (s. 31. lokakuuta 1993 Georgetown, Guyana) on guyanalais-brittiläinen näyttelijä. Hän aloitti uransa vierailevissa rooleissa sarjoissa *[[Top Boy]]*, *[[Coming Up (televisiosarja)|Coming Up]]*, *[[Chasing Shadows (televisiosarja)|Chasing Shadows]]*, *[[Humans]]*, *[[Doctor Who]]*, ja *[[Black Mirror]]*. Hän sai *Black Mirrorissa* esiintymisestä myös Primetime Emmy Award -ehdokkuuden. Hän teki läpimurtonsa vuonna 2015 näytellessään pääosaa elokuvassa *[[Urban Hymn]]*.

Kansainvälisesti hän tuli tunnetuksi Shurin roolista Marvel Cinematic Universen elokuvassa *[[Black Panther (elokuva)|Black Panther]]* (2018), josta hän voitti NAACP Image -palkinnon sekä SAG-palkinnon. Hän palasi näyttelemään hahmoa elokuviin **' (2018), **' (2019), *[[Black Panther: Wakanda Forever]]* (2022), **' (2026) ja **' (2027).

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

## Palkinnot ja ehdokkuudet
### [[Baftan televisiopalkinnot]]

### [[NAACP Image -palkinto|NAACP Image]] -palkinnot

### [[Primetime Emmy]] -palkinnot

### [[Screen Actors Guild -palkinto|Screen Actors Guild]] -palkinnot

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Storožynets

**Storožynets** () on kaupunki Siretjoen varrella Ukrainan länsiosassa, Tšernivtsin alueen Tšernivtsin piirissä.
Kaupunki sijaitsee maanteitse 21 kilometriä aluekeskus Tšernivtsistä lounaaseen.

Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 14&nbsp;138 (2021).
 
Asutus on arkeologisten asutusjäännösten perustella kehittynyt 1300-luvulla. Paikkakunta mainitaan moldovalaisissa dokumenteissa kylänä ensimmäisen kerran vuonna 1448. Moldovan ruhtinaskunnan jälkeen se oli 1500-luvulla turkkilaisten hallinnassa, kunnes 1774 siirtyi Bukovinan osana osaksi Itävaltaa Habsburgien omistukseen. Kaupunginoikeudet se sai 1854. Kihlakuntakaupungiksi se tuli vuonna 1904. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kaupungin miehitti Romania, ja vuonna 1940 se liitettiin Ukrainan sosialistiseen neuvostotasavaltaan, jossa siitä tehtiin piirikeskus.

Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksessa kaupunki siirtyi osaksi Tšernivtsin piiriä.


Сторожинець, Римо-католицький костьол (Святої Анни) 03.jpg|Kaupungintalo (1905).
Storozhynets Church RB.jpg|Pyhän Yrjön kirkko.
Сторожинець, Римо-католицький костьол (Святої Анни) 05.jpg|Pyhän Annan kirkko (katolinen kirkko).
73-245-5024 Storozhynets Arboretum RB.jpg| Orensteinin suvun palatsia (1912) arboretumin keskellä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Istorija Storožynets  (bukportret.info)
Arne Øien

**Arne Øien** (22. joulukuuta 1928 Oslo – 5. lokakuuta 1998 Oslo) oli norjalainen ekonomisti ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan öljy- ja energiaministerinä 1986–1989.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Arne Øien'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Picenum suburbicarium

**Picenum suburbicarium** () oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti suunnilleen nykyisen Italian Marchen alueen.

## Maantiede

Picenum suburbicariumin provinssi käsitti alueen Italian niemimaan itärannikon pohjoisosissa Adrianmeren rannalla. Siihen kuului aiemman Flaminia et Picenumin provinssin eteläosa. Provinssin luoteispuolella sijaitsi Flaminia et Picenum annonarium, länsipuolella Tuscia et Umbria, lounaispuolella Valeria ja kaakkoispuolella Samnium. Provinssin hallinnollinen keskus oli Asculum.

### Kaupunkeja

Picenum suburbicariumin kaupunkeja olivat muun muassa:

* Ancona
* Asculum
* Firmum

## Historia

Picenum suburbicariumin alue oli aiemmin osa Augustuksen Italian alueisiin kuulunutta Picenumin aluetta (Regio V) ja sitten Flaminia et Picenumin provinssia. Picenum suburbicariumin provinssi perustettiin 300-luvun jälkimmäisellä puolella, kun Flaminia et Picenumin provinssi jaettiin kahdeksi provinssiksi, joista toinen oli aiemmin provinssin pohjoisosan käsittänyt Flaminia et Picenum annonarium ja toinen eteläosan käsittänyt Picenum suburbicarium. Picenum suburbicarium kuului Italia et African prefektuuriin ja Italia suburbicarian diokeesiin.

Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen Picenum suburbicarium oli osa Länsi-Roomaa. Varmuudella provinssi on ollut olemassa viimeistään *[[Notitia dignitatum]]in* aikoihin 400-luvun alussa.

Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

## Lähteet
Raetia prima

**Raetia prima** (*Raetia I*, ) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti osan nykyisistä Sveitsistä ja Itävallasta.

## Maantiede

Raetia priman provinssi sijaitsi Alpeilla ja käsitti suunnilleen nykyisen Sveitsin itäosan ja Itävallan länsiosan. Sen pohjois- ja itäpuolella sijaitsi Raetia secundan provinssi, eteläpuolella Venetia et Histria, lounaispuolella Liguria ja länsipuolella Maxima Sequanorum. Provinssin hallinnollinen keskus oli Curia.

### Kaupunkeja

Raetia priman kaupunkeja olivat muun muassa:

* Brigantium
* Clavenna
* Clunia
* Curia eli Curia Raetorum

## Historia

Raetia priman alue oli aiemmin osa Raetian provinssia. Raetia priman provinssi perustettiin jossakin välissä 200-luvun loppua tai 300-lukua, kun Raetian provinssi jaettiin kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Raetia prima ja Raetia secunda. Provinssit kuuluivat Italian diokeesiin ja kumpaakin hallitsi *[[praeses]]*. Jako on tehty mahdollisesti jo osana Diocletianuksen uudistusta noin vuonna 293. Provinssijako ei kuitenkaan esiinny *[[Veronan luettelo]]ssa* 300-luvun alkupuolella, mikä saattaa olla virhe, sillä luettelossa on muitakin virheitä Italian diokeesin kohdalla. Viimeistään jako vaikuttaa olleen olemassa vuonna 355.

Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen Raetia prima oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin ja Italia annonarian diokeesiin. Provinssi mainitaan *[[Notitia dignitatum]]issa* 400-luvun alussa.

Provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

## Lähteet
Phrygia prima

**Phrygia prima** (*Phrygia I*, ), myöhemmin **Phrygia Pacatiana** (), oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Fryygiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella.

## Maantiede

Phrygia priman provinssi käsitti Fryygian maakunnan länsiosan Vähän-Aasian ja samalla nykyisen Turkin läntisissä sisäosissa. Provinssin itäpuolella sijaitsivat Fryygian itäosan käsittänyt Phrygia secundan (Phrygia II, myöhemmin Phrygia salutaris) provinssi ja Pisidian provinssi, eteläpuolella Lycia et Pamphylian provinssi (myöhemmin erilliset Lycia ja Pamphylia) ja Carian provinssi, länsipuolella Lydian provinssi, luoteispuolella Hellespontuksen provinssi ja pohjoispuolella Bithynian provinssi. Phrygia priman hallinnollinen keskus oli Laodikeia tai Hierapolis.

Eri nykylähteissä Phrygia prima (I) ja Phrygia secunda (II) esiintyvät kartalla joskus väärin päin, ja myös lisänimissä Pacatiana ja salutaris esiintyy sekaannusta ja ne liitetään provinsseihin joskus väärin päin. *[[Barrington Atlas of the Greek and Roman World]]* -kartastossa, jota tässä seurataan, Phrygia I (Pacatiana) on provinsseista lännempi ja Phrygia II (salutaris) idempi.

### Kaupunkeja

Phrygia priman kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):

* Aizanoi (*Aezani*)
* Bagis
* Blaundos (*Blaundus*)
* Eumenia
* Hierapolis
* Kadoi (*Cadi*)
* Kolossai (*Colossae*)
* Laodikeia (*Laodicea*)
* Sebastopolis
* Temenothyrai (*Temenothyra*, *Temenothyrae*) eli Flaviopolis
* Traianopolis (*Trajanopolis*)

## Historia

Phrygia priman alue oli aiemmin osa Asian provinssia. Phrygia priman provinssi perustettiin oletettavasti keisari Diocletianuksen uudistuksen yhteydessä noin vuonna 293–297. Joskus on tosin katsottu, että tuossa vaiheessa Asian provinssista olisi erotettu yksi Phrygian provinssi, joka olisi jaettu kahtia Phrygia primaksi ja Phrygia secundaksi vasta Konstantinus Suuren aikana 300-luvun alkupuolella. Varmuudella jako on ollut olemassa *[[Veronan luettelo]]n* kirjoittamisen aikaan noin vuonna 313/314.

Phrygia prima oli Fryygian kahdesta provinssista suurempi, vauraampi ja merkittävämpi. Provinssi kuului Asianan diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Oriensin prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Itä-Roomaa. Samoihin aikoihin provinssin nimeksi tuli *Phrygia Pacatiana*. Uusi nimi mainitaan ensimmäisen kerran mahdollisesti vuonna 396. Viimeistään se oli käytössä vuodesta 405, ja se esiintyy *[[Notitia dignitatum]]issa*.

Provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

## Lähteet
Saimir Pirgu

**Saimir Pirgu** (s. 1981) on albanialainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan tenori.

Pirgu aloitti varhain viulunsoiton opiskelun. Vasta nuorena aikuisena hän päätti ryhtyä oopperalaulajaksi nähtyään 19-vuotiaana televisiosta Kolmen tenorin esiintymisen. Pirgu opiskeli Bolzanon Monteverdi-konservatoriossa Vito Maria Brunettin johdolla. Hän saavutti kansainvälistä kilpailumenestystä, pääsi esiintymään useisiin rooleihin Luciano Pavarottin kanssa ja sai 22-vuotiaana Claudio Abbadolta kutsun esiintymään Ferrandon roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin *[[Così fan tutte]]ssa* Ferrarassa. Pirgu on sittemmin esiintynyt muun muassa Wienin valtionoopperassa, Deutsche Oper Berlinissä, Bolšoi-teatterissa, Gran Teatre del Liceussa, Sydneyn oopperatalossa, Teatro Colónissa, Los Angelesin oopperassa, Washington National Operassa, Pariisin oopperassa, Tokiossa, Bangkokissa, La Scalassa, Metropolitan-oopperassa, Baijerin osavaltionoopperassa, Veronan Arenassa, Salzburgin musiikkijuhlilla, Zürichin oopperassa ja Covent Gardenissa.

Pirgu on tulkinnut rooleja muiden muassa Jacques Offenbachin, Charles Gounod'n, Georges Bizet'n, Charles Gounod'n, Giuseppe Verdin ja Giacomo Puccinin oopperoissa. Hän on esittänyt myös eri sinfoniaorkestereiden kanssa konserttiohjelmistoa, kuten Verdin ja Mozartin requiemit.

## Lähteet
Grigórios Spantidákis

**Grigórios Spantidákis** (, 1909–1996) oli kreikkalainen kenraaliluutnantti ja yleisesikunnan päällikkö siinä vaiheessa, kun Kreikan sotilasjuntta nousi valtaan huhtikussa 1967. Hän siirtyi vallankaappauksessa juntan puolelle, ja nimitettiin varapääministeriksi ja puolustusministeriksi. 

## Nuorena upseerina mukana toisessa maailmansodassa

Spantidákis syntyi Kreetalla ja valmistui upseeriksi vuonna 1931. Sen jälkeen hän taisteli kapteenina Italian-Kreikan sodassa 1940–1941. Akselivaltojen hyökäyttyä Saksan johdolla Kreikkaan huhtikuussa 1941 Spantidákis osallistui taisteluihin ja haavoittui. Kreikan akselimiehityksen aikana hän osallistui natsimiehityksen vastaiseen maanalaiseen Ómiros-vastarintaryhmän toimintaan, ja vuonna 1944 hän pakeni Kairoon ja liittyi maanpaossa olevan Kreikan hallituksen sisäpiiriin.

## Sodan jälkeen armeijan korkeissa viroissa

Maailmansodan jälkeen vuonna 1946 hänet ylennettiin majuriksi, ja hän taisteli Kreikan sisällissodan ensi vaiheen taisteluissa. Vuonna 1947 hänet nimitettiin uuden panssarikoulun ensimmäiseksi päälliköksi, jossa hän toimi vuoteen 1949 asti. Samana vuonna hänet ylennettiin everstiluutnantiksi, ja hän toimi sen jälkeen marsalkka Aléxandros Papágoksen esikunnassa. 1950-luvulla hän työskenteli esikunta- ja komentoviroissa mm. Naton palveluksessa. Vuonna 1964 Spantidákis ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja seuraavana vuonna Kreikan armeijan yleisesikunnan päälliköksi.

## Mukana everstijuntan vallankaappauksessa ja hallituksessa

Kreikan poliittinen tilanne 1960-luvun puolivälissä johti useiden lyhytikäisten hallitusten syntymiseen ja lopulta armeijan everstien tekemään vallankaappaukseen 21. huhtikuuta 1967.

Asemansa puolesta Spantidákis oli keskeisessä asemassa. Vallanottaneet everstit suunnittelivat syrjäyttävänsä hänet, mutta Spantidákisin siirryttyä tukemaan vallankaapanneita hänet suunniteltiin nimitettäväksi pääministeriksi, mutta kuningas Konstantin II vaati nimittämään hallituksen johtoon siviilin. Näin korkeimman oikeuden syyttäjä Konstantínos Kólliasista tuli pääministeri ja Spantidákisista varapääministeri ja puolustusministeri. 

Kaappauksen alkuvaiheessa näytti julkisuuteen siltä, että Spantidákis korkeasta asemastaan johtuen olisi ollut kärkihahmo, mutta pian selvisi todelliset voimamiehet eli prikaatinkenraali Stylianós Pattakós, everstit Geórgios Papadópoulos ja Nikólaos Makarézos. 

Spantidákis toimi tehtävissään varapääministerinä ja puolustusministerinä aina kuningas Konstantinin 13. joulukuuta 1978 tapahtuneeseen epäonistuneeseen vastavallankumousyritykseen. Tapahtuman aikaan Spantidákis oli Kreikan edustajana Naton huippukokouksessa Brysselissä, mutta ilmoitti kannattavansa kuninkaan toimintaa. Juntan johtoon noussut ja itsensä tässä vaiheessa pääministeriksi nostanut eversti Papadópoulos erotti Spantidákisin kuten myös aiemman pääministeri Kólliasin. 

Hallituksen kaatumisen jälkeen hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen roolistaan ​​siinä. Hänet vapautettiin ennenaikaisesti terveydellisistä syistä ja kuoli vuonna 1996.

Hän kuoli Ateenassa vuonna 1996.

## Lähteet
AsciiDoc

**AsciiDoc** on yksinkertainen ihmisen luettavissa oleva merkkauskieli, joka on tarkoitettu dokumentaation kirjoittamiseen. AsciiDoc sisältää samat ominaisuudet kuin esimerkiksi DocBook, mutta sitä voi kirjoittaa tekstieditorilla ilman erikoistuneita työkaluja tai tekstinkäsittelyohjelmia. Dokumentti muunnetaan skriptillä toisiin muotoihin kuten PDF, TeX, Unixin man-sivut, sähkökirjaksi tms.

Formaatin loi Stuart Rackham, joka vuonna 2002 julkaisi asciidoc ja a2x -työkalut. Muitakin AsciiDocia tukevia ohjelmia on julkaistu, kuten Rubylla kirjoitettu Asciidoctor (2013). GitHubin käyttämä Markdown on hyvin samanlainen kuin AsciiDoc. Eclipse Foundation on aloittanut AsciiDocin standardoinnin. Antora julkaisujärjestelmä käyttää AsciiDoc-merkintäkieltä.

## Esimerkki

```asciidoc
== Otsikko

=== Toisen tason otsikko

Tämä on ensimmäinen kappale. Otsikkojen merkintä lienee lainattu Wikipedian wiki-merkintäkielestä.

.Kappaleen otsikko
AsciiDoc lainaa esimerkiksi sähköposteissa ja nyysseissä käytettyjä vahvistuskeinoja: *lihavoitu*, _alleviivattu_ teksti.

[.text-center]
Tämä on keskitetty teksti.

[verse,Kalevala, kolmas runo]
Vaka vanha Väinämöinen,
tietäjä iän-ikuinen.

https://asciidoclive.com[AsciidocLIVE] -- linkki verkkosivulle
```


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* AsciiDoc Language Documentation from Asciidoctor
* AsciiDoc cheatsheet
International Conference on Human-Robot Interaction

**"International Conference on Human-Robot Interaction" (HRI)** on ihmisen ja robotiikan vuorovaikutusta tutkiva ACM:n ja IEEE:n järjestämä jokavuotinen poikkitieteellinen konferenssi.  Konferenssi keskittyy robotiikan yhtymäkohtiin eri tieteenalojen kanssa. Näitä tieteenaloja ovat mm. psykologia, kognitiotiede, ihmisen ja tietokoneen vuorovaikutus (Human-Computer Interaction eli HCI), tekoälytieteet, sekä antropologia. 

## Lähteet
Andrei Tšibis

**Andrei Vladimirovitš Tšibis** (; s. 19. maaliskuuta 1979) on venäläinen poliitikko, joka on toiminut Murmanskin alueen päämiehenä vuodesta 2019 lähtien. Hän on aiemmin toiminut Venäjän rakennus-, asumis- ja yhteisöpalveluasioiden varaministerinä vuosina 2013–2019. Tšibis edustaa Venäjän valtapuoluetta yhtenäistä Venäjää.

Tšibis syntyi Tšuvassian pääkaupungissa Tšeboksaryssä. Hän opiskeli oikeustiedettä Moskovassa Venäjän osuuskuntayliopistossa ja valmistui vuonna 2001. Vuonna 2006 hän väitteli tieteiden kandidaatiksi Venäjän sisäministeriön akatemiassa Volgogradissa.

Joulukuussa 2013 Tšibis nimitettiin Venäjän rakennus-, asumis- ja yhteisöpalveluasioiden varaministeriksi. Lokakuussa 2014 hänet nimitettiin Venäjän päärakennustarkastajaksi. Maaliskuussa 2019 hänet nimitettiin Murmanskin alueen virkaatoimittavaksi päämieheksi, ja syyskuussa hänet valittiin alueen varsinaiseksi päämieheksi. Marraskuussa hänet valittiin Venäjän valtapuolueen yhtenäisen Venäjän Murmanskin osaston sihteeriksi.

Joulukuussa 2022 Tšibis lisättiin Euroopan unionin pakotelistalle Venäjän Ukrainaa vastaan käynnistämän hyökkäyksen takia.

## Lähteet
Interaktiivinen taide

**Interaktiivinen taide** on taidetta, johon kokija voi vaikuttaa. Interaktiivinen taide voi esimerkiksi kutsua kokijan kävelemään sen lävitse tai ympäri, tai kutsua kokijoita osallistumaan taideteokseen.  Interaktiivinen taide liittyy ihmisen ja tietokoneen vuorovaikutuksen (human-computer interaction eli HCI) tiedekenttään. 

Interaktiivisen taiteen tietotekniset elementit sisältävät usein tietokoneita, käyttöliittymiä tai sensoreita jotka reagoivat liikkeisiin, lämpöön, tai ympäristön muutoksiin (esim. säähän). Taideteoksen sisältämä tietokone on koodattu reagoimaan näihin ärsykkeisiin. 

Aikaisimmat interaktiiviset taideteokset on tehty 1920-luvulla. Interaktiivinen taide huomioitiin virallisesti taidekentällä vasta 1990-luvun loppupuolella. 

Interaktiivinen taide on usein immersiivistä. Immersiivinen taide on upottavaa, ja voi sisältää esimerkiksi audiota ja videokuvaa.

## Suomalaiset interaktiiviset taiteilijat
Suomalisiin interaktiivisiin taiteilijoihin kuuluvat mm. WAUHAUS-kollektiivi, Ekho Collective, sekä Kaiken Keskus.

## Lähteet
Grönlannin asutushistoria

**Grönlannin asutushistoria** alkaa ajalta muutamia tuhansia vuosia sitten, jolloin Grönlantia alkoivat asuttaa ihmiset, jotka olivat ehkä jotain sukua Amerikan intiaaneille. Nämä kansanryhmät asuttivat Grönlantia 300-400-luvuille saakka, jolloin ne katosivat. Joskus 1000-luvulla Grönlantiin tuli viikinkejä, joita johti Erik Punainen. Suurinpiirtein samoihin aikoihin ilmaantuivat myös inuiitit. Viikingit katosivat saarelta 1400-luvulla, jolloin Grönlannin ilmasto kylmeni. Tämän jälkeen Grönlannissa asui yksinomaan inuiitteja muutaman sadan vuoden ajan. 1700-luvulla erään norjalaisen lähetyssaarnaajan toimeksiannosta Grönlantiin rakennettiin pääkaupunki Nuuk. Nykyisin Grönlanti kuuluu Tanskaan, mutta tanskalaisia saaren väestöstä on vain 10 prosenttia ja suurin osa väestöstä on inuiitteja.

## Lähteet

## Katso myös
*Skandinaavien varhaiset Grönlannin siirtokunnat
*Färsaarten asutushistoria
*Islannin asutushistoria

## Aiheesta muualla
*https://yoair.com/fi/blog/the-indigenous-inuit-people-of-the-arctic-circle/
Lunkentus

**Lunkentus** on vanha ruotsalainen kansankirja, josta on ilmestynyt lukuisia painoksia, ensimmäinen 1785. Se on saanut nimensä eräästä kirjassa kerrotusta henkilöstä, Lunkentus-juoksijasta, jonka askeleet olivat sadan peninkulman pituisia.

## Lähteet
Ihmisen ja robotin vuorovaikutus

**Ihmisen ja robotin vuorovaikutus** on tieteenala, joka tutkii näitä vuorovaikutuksia ( eli HRI). HRI on poikkitieteellistä, ja tutkii robotiikan vuorovaikutusta muun muassa ihmisen ja tietokoneen vuorovaikutuksen (human-computer interaction eli HCI), tekoälytieteiden, lingvistiikan, muotoilun, psykologian ja antropologian kanssa. 

## Ihmisen ja robotin vuorovaikutuksen tieteellinen tutkimus
Ihmisen ja robotin vuorovaikutusta käsittelevaa tutkimusta julkaistaan monessa tieteellisessä konferenssissa. Esimerkkejä ovat:

* International Conference on Human-Robot Interaction (HRI), järjestäjä ACM/IEEE, tutkii ihmisen ja robottien vuorovaikutusta 
* International Symposium on Robot and Human Interactive Communcation (RO-MAN), järjestäjä IEEE, tutkii vuorovaikutteista kommunikaatiota ihmisten ja robottien välillä

## Lähteet
Just Like That

**Just Like That** on yhdysvaltalaislaulaja Bonnie Raittin kappale, joka julkaistiin samannimisellä albumilla 22. elokuuta 2022. Vuonna 2023 kappale voitti vuoden laulun Grammy-palkinnon.

Raitt on sanoittanut, säveltänyt ja tuottanut kappaleen. Tyylilajiltaan se on folkmusiikkiballadi. Kappale kertoo Olivia Zand -nimisestä naisesta, joka saa odottamattoman vieraan. Vieras mies paljastaa saaneensa Zandin vuosia sitten kuolleen pojan luovuttaman sydämen. Raittin mukaan hän sai idean kappaleeseen vuonna 2018 katsottuaan uutisen naisesta, joka valmistautui tapaamaan lapsensa sydämen saaneen miehen.

## Lähteet
Itsehedelmöitys

**Itsehedelmöitys** eli **itsesiitos** tarkoittaa samasta yksilöstä peräisin olevien naaras- ja koirassukusolujen yhtymistä. Kasvien kohdalla se tarkoittaa itsepölytystä. Kasvien lisäksi myös jotkin eläimet, kuten monet alkueläimet ja jotkin selkärangattomat, kykenevät hedelmöittämään itsensä. Itsensä hedelmöittävä yksilö on kaksisukupuolinen eli hermafrodiitti. Useimmilla kaksisukupuolisilla eläinlajeilla on kuitenkin itsehedelmöityksen estäviä mekanismeja.

Itsehedelmöitys antaa yhdellekin eristyneelle eläimelle mahdollisuuden perustaa paikallinen populaatio ja siirtää olosuhteisiin sopivat geeninsä sellaisinaan jälkeläisilleen. Itsehedelmöityksen tuloksena saaduissa jälkeläisissä ei kuitenkaan ole merkittävää perinnöllistä vaihtelua, jota tarvitaan sopeutumiseen muuttuvissa olosuhteissa.

## Lähteet
Oksasakset

**Oksasakset** ovat puutarhatyökaluja, joita käytetään esimerkiksi puiden ja pensaiden oksien leikkaamiseen. Varsinaisesti oksasaksilla tarkoitetaan pieniä oksasaksia, joita kutsutaan myös sekatööreiksi. Niitä käytetään pienten oksien leikkaamiseen. Joskus puiden ja pensaiden leikkaamiseen käytetään pidempivartisia voimasaksia eli raivaussaksia, joilla voidaan leikata noin 5 cm paksuisia oksia. Pensasaidan leikkaamiseen voidaan käyttää myös pensassaksia.

Pieniä oksasaksia voidaan käyttää apuna myös kukkasidonnassa, perennojen syyshoidossa ja pistokkaiden ottamisessa. Niitä on kahta tyyppiä, jotka ovat ohileikkaava malli ja alasinmalli. Ohileikkaavat oksasakset soveltuvat paremmin nuorten tai ainakin elävien oksien leikkaamiseen, kun taas alasinmalli sopii paremmin kuivuneiden ja vanhojen oksien leikkaamiseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*https://www.meillakotona.fi/artikkelit/puutarhan-leikkuutyövalineet-valintaopas
*https://www.motonet.fi/fi/kategoria/2627/957162/Oksasakset-ja-pensassakset
Kalottihaikara

**Kalottihaikara** (*Pilherodius pileatus*) on haikaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikasta.

## Koko ja ulkonäkö
Kalottihaikara voi kasvaa 51&ndash;61 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on tukevahko ja haikaraksi suhteellisen lyhytjalkainen. Nokka on hyvin pitkä ja väriltään vaaleansininen. Myös silmienympärys on vaaleansininen. Kalottihaikaran päälaki on musta, ja päässä on jopa 20 cm pitkistä valkoisista sulista muodostunut töyhtö. Linnun kaula ja rinta ovat vaaleankellertävät erityisesti lisääntymisaikaan. Lajin selkä ja siivet ovat vaaleanharmaat ja vatsa valkoinen.

## Levinneisyys ja elintavat
Kalottihaikaraa tavataan Panamasta Brasilian kaakkoisosiin ulottuvalta alueelta. Lajin elinympäristöä ovat suot, laguunit ja jokivarsien metsät. Se liikkuu useimmiten yksittäin mutta voi levätä ja ruokailla pieninä ryhminä. Kalottihaikaran ravintoa ovat kalat.

## Lähteet
Marina Kovtun

**Marina Vasiljevna Kovtun** (; s. 10. maaliskuuta 1962) on venäläinen poliitikko, joka toimi Murmanskin alueen päämiehenä huhtikuusta 2012 maaliskuuhun 2019.

Kovtun meni naimisiin vuonna 1984, hän tapasi miehensä opiskeluaikoinaan.

## Lähteet
Pekka Tapio

**Olli-Pekka Ilmari Tapio** (17. syyskuuta 1927 Paimio – 4. marraskuuta 2020) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Tapion vanhemmat olivat toimitusjohtaja Pentti Ilmari Tapio ja Liisa Maria Strengell ja puoliso 1953–2019 professori Eeva Relander. Tapio tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1947 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1953. Hän oli Hankkijan neuvontaosaston palveluksessa 1953–1955, väkirehu- ja lannoiteosaston palveluksessa 1955–1956, Helsingin myyntikonttorin johtaja 1957–1970, Etelä-Suomen yhteistoiminta-alueen aluejohtaja 1971–1985 ja Etelä-Suomen Maakunta-Hankkijan johtaja 1986–1987. Tapiolla oli myös Hankkijaan liittyviä luottamustehtäviä. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvonimen 1982. 

## Lähteet
Erkki Lumisalmi

**Erkki Leo Lumisalmi** on kolttasaamelainen kanttori, saamelaispoliitikko ja kielenkääntäjä. Hän toimi Saamelaiskäräjien varapuheenjohtajana kaudella 2008–2011 ja jäsenenä 2003–2007.

## Kirkollinen toiminta
Lumisalmi valmistui kanttoriksi 1981 ja ensimmäinen työpaikka oli Mikkelissä ja Kotkassa kanttorin sijaisuus. Vuonna 1983 hän siirtyi Lapin ortodoksisen seurakunnan matkakanttoriksi pääpaikkana Ivalo. Hän jäi eläkkeelle 1.4.2014.

Lumisalmi on Suomen ortodoksisen kirkon kirkolliskokouksen kanttorijäsen kaudella 2019-2023. Hän on lakivaliokunnassa.

Lumisalmi on merkittävä kirkollisten tekstien kääntäjä koltansaameksi. Hän oli päävastuussa Johannes Krysostomoksen liturgian koltankielisen laitoksen kääntämisestä. Se otettiin käyttöön joulukuussa 2002. Hän oli Sámi Giellagáldu -hankkeen kielijaoston varapuheenjohtaja. Hankkeen yhtenä tuotoksena oli kolttasaamen uskontosanalista.  

## Yksityiselämä
Erkki Lumisalmi on naimisissa Aulikki Lumisalmen kanssa. Hän valmistaa kolttien perinnepukuja. Heidän kotinsa on Hämeenlinnassa. Anna Lumikivi on hänen tyttärensä.

## Lähteet
Unkarin asevoimat

**Unkarin asevoimat** (, **MH**) ovat Unkarin asevoimat. Asevoimat on perustettu vuonna 1848.

Asevoimien kokoonpano vuonna 2020 oli noin 22 700 miestä. Ne jakaantuvat maavoimiin ja ilmavoimiin.  Unkarin maavoimat vastaavat maaoperaatioista ja ovat pääosin varustettu jalkaväki-, panssari- ja tykistöyksiköillä. Unkarin ilmavoimat puolestaan huolehtivat ilmatilan valvonnasta ja puolustamisesta sekä tukevat muita puolustushaaroja ilmasta käsin.

Yleisestä asevelvollisuudesta on maassa luovuttu vuonna 2004.

Asevoimien komentaja on Romulusz Ruszin-Szendi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Unkarin asevoimien viralliset sivut
* Talouselämä: Unkarin armeijassa tapahtuu nyt todella kummia – Tutkija huolestui: ”Outoa”
Sotkamon työväentalo Torppa

**Sotkamon työväentalo Torppa** sijaitsee Sotkamon keskustassa. Talon omistaa Sotkamon Vasemmisto ry.

## Historiaa
Sotkamon Ylisotkamon työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907, vuonna 1913 nimeksi tuli Sotkamon Kirkonkylän Työväenyhdistys. Marraskuussa 1908 perustettiin rakennustoimikunta, ja talo valmistui syksyllä 1909
 
Sisällissodan aikana työväentalo julistettiin Senaatin päätöksellä hukkaamis- ja myyntikieltoon. Keväällä 1919 talo palautettiin omistajilleen. Vuonna 1920 yhdistys erosi SDP:sta ja liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen (SSTP). SSTP lakkautettiin vuonna 1923, ja yhdistyksen omaisuus siirrettiin Voimistelu- ja urheiluseura Visa Ukoille, mutta senkin toiminta katsottiin laittomaksi, ja vuonna 1932 yhdistys lakkautettiin. Takaisin työväentaloksi rakennus palasi vasta vuonna 1946. Aluksi SKDL:n Sotkamon osasto vuokrasi talon sen silloiselta omistajalta Vuohenki Oy:ltä. Oikeusministeriön päätöksellä talo luovutettiin 1.10.1947 SKDL:n Sotkamon Yhdistykselle.

## Rakennus
Talo rakennettiin rakennustarvikkeiksi ostetusta luhtirakennuksesta. Vuonna 1910 maalattiin sali, ja vuonna 1911 laajennettiin eteistä. Vuonna 2020 taloa laajennettiin. Taloa nykyaikaistettiin vuonna 1964 ja rakennettiin uusi kahvio. Vuonna 1967 hankittiin keskuslämmityslaitteet ja rakennettiin sauna ja suihku. Juhlasali lämpöeristettiin ja maalattiin vuonna 1979, ja remontoitiin kahvio.

Talo on peruskorjattu monessa eri vaiheessa. Vuonna 2002 uusittiin talon katto. Sen jälkeen on uusittu lämmitysjärjestelmä kokonaisuudessaan. Seuraavassa hankkeessa kunnostettiin kaikki sisätilat. Viimeiseksi talo on kunnostettu ulkoapäin ja maalattu. Näyttämö on uusittu ja samoin kaikki valaistukset

## Talon käyttö
Ensimmäisessä vaiheessa, ennen talon sulkemista, talo oli vilkkaassa ympärivuotisessa käytössä. Siellä pidettiin yhdistyksen kokoukset, mutta talolla järjestettiin myös iltamia, ja sitä luovutettiin myös muiden työväenyhdistysten käyttöön.

Nykyisin talon käyttö on ympärivuotista, ja sitä voi vuokrata. Käyttäjinä ovat paikallinen teatteri, kiertävät teatterit, tanssien järjestäjät, yhdistysten kokoukset, kiertävät kauppiaat, perhejuhlat ym. Talon varusteisiin kuuluu kahvinkeittimet keittiössä, mikro ja tarvittavat jääkaapit. Kahviossa on seinätelevisio.

## Lähteet
Ruoveden Rantakylän työväentalo

**Rantakylän työväentalo** on Ruoveden kunnan Tuuhosessa eli Tuuhoskylässä sijaitseva entinen työväentalo.

## Historiaa
Rantakylän työväenyhdistys *Työnkoti* perustettiin vuonna 1905. Talo valmistui vuonna 1919. Kaksi yhdistyksen jäsentä osti omiin nimiinsä paririihen, josta saatiin hirret taloon. Vuonna 1928 talolla kävi murtovarkaita, jotka veivät keittiöstä muun muassa sokeria ja tupakkaa sekä näytelmissä käytetyn sarkatakin. 

Talo tuhoutui salamasta alkunsa saaneessa tulipalossa kesäkuussa 1971. Hälytyksen tekeminen viivästyi, koska ukkonen oli katkaissut sähköt. Lisäksi palokunnalla oli paikalle pitkä matka, joten talo irtaimistoineen ehti palaa maan tasalle. Yhdistys osti uudeksi työväentaloksi Vessarin koulun, joka jäi tyhjilleen vuonna 1972. Vuoden 2021 alussa työväenyhdistys myi talon Tuuhosen kyläyhdistykselle. 

## Rakennus
Ensimmäinen työväentalo oli hirsirakenteinen ja kooltaan 12&nbsp;x&nbsp;22 metriä. Siihen kuului juhlasali, ravintola ja vahtimestarin asunto. Toinen talo, entinen kyläkoulu, on pinta-alaltaan noin 200&nbsp;m² ja rakennettu vuonna 1927.

## Toimintaa työväentalolla
Talolla järjestettiin 1930-luvun aikana muun muassa kesäjuhlat ja yhdistyksen 30-vuotisjuhlat. Jälkimmäisiä vietettiin kesällä 1935. Esiintymässä oli muun muassa Pohjaslahden työväenyhdistyksen torvisoittokunta. Juhlapuhujana oli poliitikko Santeri Saarikivi, ja Rantakylän työväenyhdistyksen huvitoimikunta esitti näytelmän sekä päivä- että iltajuhlassa. Kesäjuhlilla taas ohjelmassa oli muun muassa urheilukilpailuja, ja juhlapuhujaksi oli saatu kansanedustaja Edvard Kujala. Illalla oli lisäksi tanssia. 

2010-luvulla uudella työväentalolla järjestettiin esimerkiksi ”Kenttäpelejä ja kädentaitoja” -kesätapahtuma.

## Lähteet
Skärgårdsnamn

**Skärgårdsnamn** (suomeksi *Saaristonimet*) on suomenruotsalaisten paikannimien ja murteiden tutkijan Kurt Zilliacuksen vuonna 1989 julkaisema kirja, joka kertoo tuhansista ruotsinkielisistä nimistä Suomen rannikkosaaristossa Saaristomerellä sekä Uudenmaan ja Pohjanmaan rannikolla.

## Kuvaus
Kirja vetää yhteen tulokset kaksikymmentä vuotta kestäneestä Suomen rannikkosaariston nimien tutkimisesta, jota Zilliacus johti Kotimaisten kielten keskuksen ruotsinkielisessä nimiarkistossa.

Tutkimus kattaa Suomen rannikkosaariston historiallista aikaa jonka väestö on ollut pääasiassa ruotsinkielinen, ja jonka paikannimet ovat siten olleet suurimmaksi osaksi ruotsinkielisisiä nimiä, muutamia suomenkielisiä lainanimiä lukuun ottamatta. Kirjan mukaan kahdeksan vuosisadan aikana ruotsinkielinen väestö Saaristomerellä sekä Uudenmaan ja Pohjanmaan rannikolla ottivat käyttöön noin satatuhatta paikannimeä, jotka ovat säilyneet ja ovat edelleen käytössä.

Kirja antaa yleiskatsauksen paikannimien alkuperästä ja niiden esiintymismäärästä. Kirja on jaettu kolmeen pääosaan: saaret (saaret, luodot), rannat (niemet, lahdet, rannat, selät, salmet) ja kulttuuriset nimet (kalastus ja metsästys sekä satamat ja merenkulku).

### Saarinimet
Zilliacus esittää saarten nimillä olevan tyypillinen suuruusjärjestys: saarien (*"öar", "holmar"*) ympärillä on luotoja (*"skär", "klobbar"* ja *"örar"),* joilla on ympärillään pienempiä kareja tai matalikkoja (*"grund", "harur", "hällar", "kläppar", "kobbar",* sekä *"blekor", "bådar", "grynnor" ja "rev"*).

Kirjassa on kuvattu yli 50 nimenpäätettä saarille ja matalikoille. Kirjan mukaan ruotsiksi yleisimmät nimiryhmät ovat -ö (tuhansia nimiä), -holm (yli 5500), -skär (4000), -hara (550), -klobb (1300), -ör (3300), -både (1200), -grund (7000), -hälla (900), -kläpp (1200), -kobbe (1300), -grynna (1300), -rev (450) ja -sten (650). Lainanimiä suomenkielestä ovat -saari (satoja), -luoto (180), ja -kari (satoja).

Vaikka itse nimet kuvastavat usein paikan ilmettä ja luonnetta, niin kuvaus ei aina käytännössä pidä paikkansa esimerkiksi maankohoamisen takia. Saari 1800-luvulla oli ehkä ryhmä kareja 500 vuotta aikaisemmin ja saari on saanut nimensä sen mukaan. Huvudstadbladetin artikkelissa todetaan, että on olemassa *skär*-päätteisiä saaria jotka ovat nimestä riippumatta isoja ja reheviä, tai karuja kareja - siitä huolimatta, että *skär* tarkoittaa ruotsiksi *pieni (kallio)saari* (ruotsiksi *liten (klipp)ö).*

## Esimerkki nimityypeistä kartalla

## Lähteet
Ruoveden Pihlajalahden työväentalo

**Pihlajalahden työväentalo** oli Ruoveden kunnan Pihlajalahden kylässä sijainnut työväentalo. 

## Historiaa
Pihlajalahden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Paikalla perustavassa kokouksessa oli yli sata henkeä. Yhdistys liittyi saman tien Sosialidemokraattiseen puolueeseen. Talon rakentamista alettiin suunnitella vuonna 1908, jolloin yhdistys nimesi rakennustoimikunnan. Vuoden 1909 alussa yhdistys vuokrasi tontin, osti rakennustarpeet ja kuljetti ne tontille talkootyönä. Talo oli valmis syyskuussa 1911.

Jäsenmäärä vaihteli: perustamisvuonna se nousi yli sadan, talon valmistumisen aikoihin jäseniä oli noin 50 ja vuonna 1916 noin 20. Sisällissotaa edeltävä aika taas toi yhdistykseen runsaasti uusia jäseniä; vuonna 1917 jäsenluku kohosi taas noin 70:ään. Vuosi 1918 ja sisällissota toi keskeytyksen yhdistyksen toimintaan. Talo takavarikoitiin, ja moni yhdistyksen jäsen menetti henkensä. Tammikuussa 1919 yhdistyksen toiminta aloitettiin uudelleen, ja se toimi rauhassa noin kymmenen vuoden ajan, lama-ajan alkuun saakka. Lama vähensi iltamatuloja ja pienensi jäsenmäärää. Lisäksi ilmeisesti Lapuanliikkeen kannattajat kävivät syksyllä 1935 rikkomassa talon ikkunat. Talon vaiheista 1930-luvulta eteenpäin ei ole tietoa. 

## Toimintaa työväentalolla
Talolla harjoitettiin valistustoimintaa sekä järjestettiin arpajaisia ja juhlia, alkuvaiheessa rakennusvelan lyhentämiseksi. Vuonna 1917 perustettiin sekatyöväen ammattiosasto. Vuonna 1929 taas aloitti toimintansa opintokerho. Lisäksi talolla toimi kirjasto, jossa vuonna 1935 oli toistasataa nidettä. Taloa vuokrattiin usein kesäisin tamperelaisille.

## Lähteet
Sybase

**Sybase, Inc.** oli yhdysvaltalainen yritysohjelmistoja tuottava ja tietotekniikan palveluyritys.

SAP osti Sybasen vuonna 2010 ja luopui nimen käytöstä 2014.

Robert Epstein, Mark Hoffman, Jane Doughty, and Tom Haggin perustivat yrityksen vuonna 1984 nimellä *Systemware*.
Yritys alkoi kehittää relaatiotietokannanhallintajärjestelmää (RDBMS).

Microsoft lisensoi Unix-alustalla toimineen Systemwaren DataServer-tietokannan 1986 ja julkaisi sen nimellä Ashton-Tate/Microsoft SQL Server 1.0 IBM:n OS/2-alustalle yhteistyössä Ashton-Taten kanssa. Tietokantan julkaistiin ensimmäisen kerran Windows 3.0:lle toukokuussa 1990. Microsoftin ja Sybasen kumppanuus jatkui vuoteen 1994.

Sybasella oli myös mobiililaitteisiin keskittynyt divisioona Sybase iAnywhere.
Tämä yritys oli entinen Watcom International Corporation, jonka Powersoft osti vuonna 1994 ja yhdistyi sen jälkeen Sybasen kanssa.
Sybasen omistuksiin kuului Watcom C/C++ -kääntäjä.

SAP ilmoitti toukokuussa 2010 SAP American lunastavan Sybasen osakkeet 5,8 miljardin US-dollarin hintaan.

## Viitteet
Kätköhitu

**Kätköhitu** (*Lobulicium occultum*) on Atheliales-lahkoon kuuluva orvakkalaji. Sen pienet itiöemät kasvavat havupuulla, jonka kantokääpä (*Fomitopsis pinicola*) on ensin lahottanut. Moniliuskaiset itiöt erottavat kätköhidun lähisukuisista lajeista. Kätköhitu on sukunsa, joissakin lähteissä myös heimonsa, ainoa laji.

## Kuvaus
Kätköhitu on orvakka, joka muodostaa pieniä, resupinaattisia itiöemiä. Itiöemät ovat yksivuotisia, ohuita ja pehmeitä, ja ne irtoavat helposti alustastaan. Itiöemän reuna on hyvin hienokuituinen. Itiölava on sileä ja valkoinen.

Kätköhidun rihmastorakenne on monomiittinen. Rihmat ovat ohutseinäiset ja sinkilälliset. Kystidit puuttuvat. 4-itiöiset itiökannat ovat pienet ja nuijamaiset. 7-liuskaiset, bisymmetriset itiöt erottavat kätköhidun muista Atheliales-lahkon lajeista.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Kätköhidulla on laaja levinneisyys Euroopassa ja Aasiassa. Laji löydettiin alun perin Puolasta 1970-luvulla, ja hieman myöhemmin sitä havaittiin myös Norjasta ja Ruotsista. Suomessa kätköhitu on vanhojen metsien laji, jota on löydetty ainakin Kittilän Lapista vuonna 1989. Kätköhitu luokitellaan Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa elinvoimaiseksi lajiksi.

Edellä mainittujen maiden lisäksi kätköhitua on löydetty ainakin Italiasta, Itävallasta, Kiinasta, Portugalista, Ranskasta, Saksasta, Tanskasta, Ukrainasta ja Virosta. Lajia pidetään Euroopassa harvinaisena, mikä saattaa johtua sen pienestä koosta. Myös Suomessa lajia on kuvailtu harvinaiseksi. Kätköhitua tavataan havumetsissä, varsinkin kuusimetsissä.

## Ekologia
Kätköhitu kasvaa kantokäävän lahottaman havupuun sisällä. Sitä löytää etenkin kaatuneiden kuusien rungoilta, mutta sitä esiintyy myös pihdalla. Kätköhitu käyttää ravinnokseen luultavasti muiden eliöiden jälkeensä jättämiä orgaanisia yhdisteitä. Se kasvaa aina kantokäävän aiheuttaman ruskolahon yhteydessä, mutta se ei todennäköisesti itse ole ruskolahottaja. Kantokääpä on avainlaji, jota kätköhitu ja monet muut lahottajasienet vaativat tullakseen toimeen. Lahopuun vähetessä kätköhidun kaltaiset sienet voivat herkästi kadota.

## Taksonomia
Kätköhidun kuvasivat Karl-Henrik Larsson ja Kurt Hjortstam vuonna 1982. Holotyyppi on peräisin Norjan Hurdalista. Kätköhitu on sukunsa *Lobulicium* ainoa laji. Se kuuluu Atheliales-lahkoon, joka lähteestä riippuen jaetaan yhteen tai useampaan heimoon. Fylogeneettisten analyysien mukaan kätköhitu muodostaa Atheliales-lahkon basaalisimman kehityslinjan. Tämä tarkoittaa sitä, että jos Atheliales jaetaan useaan heimoon, kätköhitu saa oman Lobuliciaceae-heimonsa. Toisissa lähteissä koko lahko luokitellaan kuitenkin samaan Atheliaceae-heimoon.

## Lähteet
Koutajärvi

**Koutajärvi** voi tarkoittaa seuraavia:

## Kulmakunta
* Koutajärvi, kulmakunta Keiteleellä

## Järvi
* Koutajärvi, järvi Keiteleellä
* Koutajärvi, järvi Sallassa
* Koutajärvi, järvi Venäjällä Murmanskin alueella
Johan Lundell

**Johan August Lundell** (1851–1940) oli ruotsalainen kielitieteilijä. Hän oli vuodesta 1882 fonetiikan dosenttina ja vuodesta 1891 slaavilaisten kielten professorina Uppsalan yliopistossa. Hän toimitti vuodesta 1878 alkaen kieli- ja kansanrunoustieteellistä aikakauskirjaa *Nyare bidrag till kännedom om de svenska landsmålen ock svenskt folklif*. Hän laati sen käyttöön kansanmurteiden äänteiden tarkkaa foneettista merkitsemistä varten transkriptiokirjaimiston *landsmålsalfabetin*, jonka hän esittää kirjoituksessaan "Det svenska landsmålsalfabetet" (1879). Lundellin muita murretutkimusta koskevia tieteellisiä kirjoituksia ovat esimerkiksi "Om de svenska folkmålens frändskaper ock etnologiska betydelse" (1880) ja "Om dialektstudier" (1881). 

Lundell osallistui ruotsin oikeinkirjoituksen uudistamiseen muun muassa julkaisuillaan *Om rättstafningsfrågan* (1886) ja *Svensk ordlista med reformstavning ock uttalsbeteckning* (1893). Hän osallistui myös kielenopetuksen parantamiseen ja sitä varten perustetun yhdistyksen Quousque Tandemin perustamiseen. Lundellin kasvatusopillisesta kiinnostuksesta kertovat hänen osallistumisensa *Upsala enskilda läroverk* -nimisen koulun perustamiseen ja johtamiseen sekä Uppsalan yliopistollisten kesäkurssien käynnistämiseen. Hänen muita julkaisujaan ovat *Études sur la prononciation russe I* (1890) ja *Lärobok i ryska språket. I* (1911). Hän julkaisi vuodesta 1910 aikakauskirjaa *Archives d’études orientales*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Romilda Pantaleoni

**Anna Antonia Romilda Pantaleoni** (1847 Udine – 20. toukokuuta 1917 Milano) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano. Hän oli Adriano Pantaleonin sisko.

Pantaleoni opiskeli Milanossa ja teki siellä debyyttinsä Jacopo Foronin oopperassa *Margherita* vuonna 1868. Hänen laajaan ohjelmistoonsa kuului monia rooleja Giuseppe Verdin oopperoissa. Keskeisimmin hän loi Desdemonan roolin Verdin *[[Otello (Verdi)|Otellon]]* kantaesityksessä Milanon La Scalassa 5. helmikuuta 1887. Pantaleoni pääsi esiintyjäksi tiukasti kilpailtuun rooliin, vaikka Verdi itse ei pitänyt osaa tälle sopivana. Kapellimestari Franco Faccio kuitenkin taivutteli Verdin hyväksymään Pantaleonin roolin luojaksi. Yleisön innosta ja positiivisista arvioista huolimatta Verdi pysyi tyytymättömänä roolisuoritukseen. Pantaleoni joutui sittemmin terveyssyistä sanoutumaan irti kiertuesopimuksesta.

Pantaleoni loi myös Tigranan roolin Giacomo Puccinin oopperan *[[Edgar (ooppera)|Edgar]]* kantaesityksessä vuonna 1889.

## Lähteet
Helen Bøsterud

**Helen Marie Bøsterud** (s. 15. helmikuuta 1940 Oslo) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1977–1993 ja toimi Norjan oikeusministerinä 1986–1989. Koulutukseltaan hän on opettaja.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Helen Bøsterud'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Vesla Vetlesen

**Vesla Vetlesen** (19. lokakuuta 1930 Farsund – 21. elokuuta 2024) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan kehitysapuministerinä 1986–1988. Koulutukseltaan hän oli tekstiilisuunnittelija.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Vesla Vetlesen'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Serbian asevoimat

**Serbian asevoimat** () ovat Serbian asevoimat. Asevoimat on perustettu vuonna 1830 ja vuosipäivää vietetään aina 23. huhtikuuta.

Valtion asevoimat tukeutuu yleisen asevelvollisuuden käyttöön.

Asevoimat jakautuu maavoimiin ja yhdistettyihin ilmavoimiin ja ilmatorjuntavoimiin.

## Aiheesta muualla

* http://www.vojska.rs
Vireux-Molhain

**Vireux-Molhain** on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maas-joen ja sen sivujoen Viroinin varrella, noin 47 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista pohjoiseen. Kunta rajoittuu Belgian rajaan.

Kunnan keskustassa oleva Saint-Ermelin kollegiaalinen kirkko on perustettu vuonna 752. Kirkon rakentamisen rahoitti frankkien kuningas Pipin Pieni. Kirkossa säilytettiin pyhän Armelin pyhäinjäännöksiä perustamisesta aina vuoteen 1763 saakka. Kirkon krypta on näyttävä esimerkki karolingien arkkitehtuurista. Kirkossa on 1500-luvun puuveistoksia. Kertomuksien mukaan Pipin Pieni olisi haudattu kirkon alle, mutta tälle ei ole löytynyt kirjallista vahvistusta.

Maas-joen rannalla olevalta vuorelta Mont Vireux'lta on näkymät ympäröivään jokilaaksoon. Vuori on ollut myös strategisesti hyvä puolustuspaikka. Siellä on 200-luvulta peräisin olevan roomalaisen sotilasleirin muureja. Samalla paikalla on ollut myös keskiajalla linnoitus. 

Kunnan alueelta löytyy geologinen kohde *Mur des Douaniers*. Sieltä löydettiin poikkeuksellinen fossiiliesiintymä, jonka edustavimmat eläinmuodot ovat trilobiitit. Se oli amatööri- ja ammattikeräilijöiden suosima kohde. Esiintymä kärsi kaivauksista niin paljon, että siitä päätettiin vuonna 1991 tehdä 1,89 hehtaarin kokoinen luonnonsuojelualue *Réserve naturelle nationale de Vireux-Molhain*. Alueella saa vapaasti vierailla, mutta fossiilien kerääminen on kielletty. 


Tiedosto:Collégiale Saint-Ermel de Vireux-Molhain 2.JPG|Saint-Ermelin kollegiaalinen kirkko
Tiedosto:Mont Vireux 2.JPG|Mont Vireux
Tiedosto:CAMP ROMAIN - panoramio (2).jpg|Roomalaisten leiri
Tiedosto:Réserve naturelle nationale de Vireux-Molhain 01.jpg|Mur des Douaniers


## Lähteet

## Aiheesta muualla