open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hanna Pylväinen

**Hanna Pylväinen** (s. 1984 tai 1985) on yhdysvaltalainen amerikansuomalainen kirjailija, jonka teos *The End of Drum-Time* on 2023 National Book Award -ehdokkaana. Se oli hänen toinen romaaninsa. *We Sinners* oli ilmestynyt 2012 opinnäytetyön kautta.

## Nuoruus ja uran alku
Pylväinen kasvoi Detroitin esikaupunkialueella perheessä, jonka kummankin vanhemman isovanhemmat olivat kotoisin Suomesta. Perhe oli lestadiolainen, mutta Pylväinen itse jätti lestadiolaisuuden 21-vuotiaana. Lapsuudenkodissa ei ollut televisiota, joten hän luki paljon ja pitää mahdollisena, että uskontaustan takia hänestä tuli myöhemmin kirjailija.

Pylväinen kävi Mount Holyoke Collegea, ja maisteriksi hän valmistui Michiganin yliopistosta. Pylväisen opinnäytetyön kautta syntyi hänen ensimmäinen romaani *We Sinners* (2012), joka kertoi kasvuajasta lestadiolaisperheessä. Hän sai siitä Whiting-palkinnon, joka annetaan vuosittain kymmenelle nousevalle kirjailijalle.

## Toinen romaani ''The End of Drum-Time''
Pylväisen toinen romaani *The End of Drum-Time* ilmestyi vuonna 2023. Se kertoo fiktiivisen tarinan ruotsinsaamalaisesta papista Lars Levi Laestadiuksesta ja tämän tyttäristä ja sijoittuu 1850-luvun Lappiin. Romaanissa Laestadius yrittää käännyttää pienen kylän saamelaisia, mutta hänen tyttärensä rakastuu paikalliseen poronhoitajaan.

Pylväinen tutki lestadiolaisuuden historiaa jo ensimmäistä kirjaa tehdessään ja tapasi 2008 uskontotieteen emeritusprofessorin Juha Pentikäisen. Tältä Pylväinen kuuli kristittyjen käännytystyöstä saamelaisten parissa, ja termin rumpuajan loppu, joka viittaa myös romaanin nimeen. Pylväinen tutki toista romaaniansa varten myös saamelaisten kulttuuria ja vieraili Lapissa kymmenen vuoden aikana kuusi kertaa. Hän asui Lapissa eräässä saamelaisperheessä sekä Nils-Aslak Valkeapään kotimuseon taiteilijaresidenssissä. Lisäksi hän konsultoi saamelaistaustaista yhdysvaltalaista tohtoria Ellen Marie Jenseniä.

*The End of Drum-Time* valittiin ehdokkaaksi kansalliseen kirjapalkintoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kotisivut
Kromatidi

**Kromatidi** on kahdentuneen kromosomin toinen puolikas, joka muodostuu mitoosin ja meioosin aikana ennen solunjakautumista. Yhden kahdentuneen kromosomin muodostavat siis kaksi identtistä kromatidia, jotka ovat toisissaan kiinni sentromeerin kohdalta. Siinä yhteydessä kromatidipareja saatetaan kutsua myös sisarkromatideiksi. Sentromeeri sijaitsee kromosomista vaihdellen eri paikassa kromatideja, eli joko keskellä tai lähempänä jompaakumpaa päätä. 

Solunjakautumisen aikana sukkularihmasto tarttuu sentromeeriin kiinni ja vetää sisarkromatidit erilleen toisistaan, jonka jälkeen solu jakautuu kahdeksi uudeksi soluksi. Koska molemmissa sisarkromatideissa on keskenään sama perimä, ne myös sisältävät keskenään samat tiedot. Solunjakautumisen lopuksi molemmissa uusissa soluissa onkin täysin sama perimä kuin vanhassakin solussa oli. Kromosomit kuitenkin kuvataan usein juuri kahden kromatidin kanssa. 
Kromatideissa olevat poikkeamat voivat johtaa ongelmiin geeniperimässä ja soluissa. Esimerkiksi solunjakautumisen aikana voi käydä niin, että kromatidit eivät irtoa toisistaan kunnolla ja jakautuneisiin soluihin päätyy liian suuri tai pieni määrä kromosomeja.

## Lähteet
Martin Beránek

**Martin Beránek** (s. 14. huhtikuuta 2001 České Budějovice) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Tšekin Extraligassa pelaavaa HC České Budějovicea.

## Ura
### Seuraura
Beránek edusti juniorina synnyinkaupunkinsa seuraa HC České Budějovicea, jossa hän voitti kaudella 2017–2018 B-nuorten mestaruuden. Samalla kaudella hän myös debytoi seuran Chance Liga -joukkueessa. Kaudella 2019–2020 Beránek teki Chance Ligassa 20 tehopistettä.

Beránek nousi kaudella 2020–2021 HC České Budějovicen mukana Extraligaan, jossa hän teki ensimmäisen maalinsa 2. lokakuuta 2020 HC Vítkovicea vastaan. Kaudella 2021–2022 hän teki 49 ottelussa tehopisteet 6+7=13.

Kaudeksi 2022–2023 Beránek siirtyi BK Mladá Boleslavin joukkueeseen, josta hän kuitenkin 32 ottelun jälkeen siirtyi loppukaudeksi HC Škoda Plzeňiin. Kaudeksi 2023–2024 Beránek palasi HC České Budějoviceen 2+1-vuotisella sopimuksella.

### Maajoukkueura
Beránek edusti Tšekkiä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021. Yhteensä hän pelasi yhdeksän alle 20-vuotiaiden maaottelua. Vuonna 2018 Beránek oli mukana alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa, jossa hän teki yhden maalin.

## Tilastot
Lähde: 

## Lähteet
Matti Vainio

**Matti Vainio** (s. 1946) on suomalainen professori emeritus, joka on työskennellyt muun muassa Helsingin ja Jyväskylän yliopistoissa ja kirjoittanut lukuisia tietokirjoja. Vainio on Helsingin yliopiston dosentti. 

## Ura
Ennen yliopistouraansa Vainio työskenteli Kuopion kaupunginorkesterin viulistina ja musiikkitoimittajana Yleisradiossa. 

Hän oli Jyväskylän yliopiston taidekasvatuksen professorina vuosina 1973–1977. Tämän jälkeen Vainio toimi vanhempana tutkijana Lontoon yliopiston musiikkikasvatuksen laitoksella syyskesästä 1977 syyskesään 1978. Sieltä hän siirtyi Helsingin yliopiston musiikkitieteen assistentiksi ja apulaisprofessoriksi vuosiksi 1979–1982. Sen jälkeen hän työskenteli professorina Budapestin yliopistossa (ELTE) syksystä 1982 syyskesään 1985. Vuosina 1986–2009 Vainio oli  musiikkitieteen professorina Jyväskylän yliopistossa. Hän oli Göttingenin yliopiston vieraileva professori syyskesästä 1993 syyskesään 1995. 

Vainio on kirjoittanut runsaat kaksikymmentä kirjaa suomalaisen musiikkikulttuurin alalta. Kirjoissaan hän on käsitellyt muun muassa Elmer Diktoniusta, Aino Acktéta, Robert Kajanusta, P. J. Hannikaista ja Fredrik Paciusta sekä musiikkialan instituutioita, kuten Helsingin kaupunginorkesteria sekä Suomen ja Englannin musiikkikasvatuksen vaiheita. Hän on myös kirjoittanut unkariksi suomalaisen musiikin historiasta.

Vuonna 2003 Vainio sai valtion tiedonjulkistamispalkinnon Robert Kajanus -kirjastaan *Nouskaa aatteet!*, joka oli myös Tietokirjallisuuden Finlandia -palkintoehdokkaana.

## Lähteet
Goudín metroasema

**Goudín metroasema** ( eli Σταθμός Γουδή, *Stathmós Goudí*) on Ateenan metron rakenteilla oleva asema linjalla 4 (oranssi). Se on linjan itäinen pääteasema ja sijaitsee Zográfoun kaupungissa Ateenan itäpuolella lähellä kaupunkien rajaa. Nimensä asema on saanut Ateenan puolella sijaitsevasta Goudín kaupunginosasta.

Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa Agía Sofían lastensairaala, Zográfoun kunnallinen stadion ja Pyhän Tuomaan (*Ágios Thomás*) kirkko. Seuraava asema etelään on Zográfou.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ilísian metroasema

**Ilísian metroasema** ( eli Σταθμός Ιλίσια, *Stathmós Ilísia*) on Ateenan metron rakenteilla oleva asema linjalla 4 (oranssi). Se sijaitsee Áno Ilísian kaupunginosassa Zográfoun kaupungissa Ateenan itäpuolella.

Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa Ateenan yliopiston kampusalue ja sen urheilukentät. Seuraava asema koilliseen on Zográfou ja lounaaseen Panepistimioúpoli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Malediivien presidentti

**Malediivien tasavallan presidentti** on Malediivien valtionpäämies. Presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla viiden vuoden mittaiselle kaudelle. Nykyään kausien määrää on rajoitettu enintään kahteen. Koska Malediivit on presidenttijohtoinen tasavalta, toimii presidentti myös maansa hallituksen päämiehenä. 17. marraskuuta 2023 alkaen presidenttinä on toiminut Mohamed Muizzu.

## Historia
Ennen tasavaltaa malediivit on ollut sulttaanikunta noin 1100-luvusta alkaen ja myöhemmin Brittiläisen imperiumin protektoraatti vuodesta 1887 alkaen. Malediivit itsenäistyi brittivallan alta vuonna 1965, ja tasavaltalainen hallitusmuoto omaksuttiin vuonna 1968.

Itsenäisyyden varhaisvaiheiden politiikkaa hallitsi vahvasti presidentti Maumoon Abdul Gayoom, joka toimi Malediivien presidenttinä noin kolmen vuosikymmenen ajan ja hallitsi kuusi perättäistä virkakautta. Vuodesta 2003 alkaen Gayoomin hallinto alkoi tuoda Malediivien politiikkaan liberaalimpia ja demokraattisempia käytänteitä. Esimerkiksi poliitisten puolueiden perustaminen laillistettiin vuonna 2005. Nykyinen perustuslaki taas saatettiin voimaan vuonna 2008, jonka jälkeen Malediiveissa järjestettiin ensimmäiset vapaat ja monen kandidaatin väliset presidentinvaalit.

Gayoom oli ehdolla myös vuoden 2008 vaaleissa, mutta opposition ehdokas Mohamed Nasheed voitti hänet vaalien toisella kierroksella. Nasheed ei kuitenkaan onnistunut toimimaan täyttä virkakautta. Viran päätti tuomarin erottamisesta käynnistyneet protestit, jotka johtivat Nasheedin eroamiseen virasta vuonna 2012. Nasheedin jälkeen presidentiksi astui Nasheedin varapresidentti Mohammed Waheed. 

Vuonna 2013 järjestetyissä vaaleissa ehdolle asettui Nasheedin ja Waheedin rinnalla uusi kandidaatti Abdulla Yameen. Yameen voitti kyseiset vaalit lopulta kolmannella vaalikierroksella. Yameenin valtakaudella demokraattisia instituutioita alettiin heikentämään ja Malediivien politiikka luisui takaisin autoritaarisempaan suuntaan. 

Vuoden 2018 vaaleissa presidentiksi valittiin Ibrahim Mohamed Solih. Solih voitti vaaleissa uudelleenvalintaan pyrkivän Yameenin 58 % ääniosuudella. Solih kampanjoi demokraattisten uudistusten puolesta ja sai tuekseen useita eri oppositioryhmiä. Solihin virkakauden aikana Yameen pidätettiin korruptiosyytteiden perusteella.

Viimeisimmät vaalit Malediiveilla pidettiin syyskuussa 2023. Vaaleissa istuva presidentti Solih hävisi vastaehdokkaalleen Mohamed Muizzulle. Muizzu astui virkaansa 17.marraskutta 2023. Muizzun valinnan on spekuloitu siirtävän Malediivien ulkopolitiikkaa Kiinalle myönteisempään suuntaan ja etäämmälle Malediivien perinteisestä yhteistyökumppanista Intiasta.

## Lähteet
Leo Treitler

**Leo Treitler** (s. 1931 Dortmund, Saksa) on saksalaissyntyinen, vuonna 1938 Yhdysvaltoihin muuttanut musiikkitieteilijä.

Treitler opiskeli Chicagon ja Princetonin yliopistoissa. Hän on työskennellyt Chicagon, Brandeisin ja Stony Brookin yliopistoissa sekä New Yorkin kaupunginyliopistossa. Hän jäi eläkkeelle New Yorkin kaupunginyliopiston professorin tehtävistä vuonna 2003. Treitler on keskeinen vaikuttaja yhdysvaltalaisissa musiikkitieteen piireissä. Hän on työskennellyt historiallisen analyysin parissa sekä kirjoittanut keskiajan ja renessanssin musiikeista. Hänen teostensa joukossa on *Music and the Historical Imagination*. Treitler valittiin Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1994. Hänestä tehtiin American Musicological Societyn (AMS) kunniajäsen vuonna 1996.

Treitlerin puoliso on kuvataiteilija Mary Frank.

## Lähteet
Kaisarianín metroasema

**Kaisarianín metroasema** ( eli Σταθμός Καισαριανή, *Stathmós Kaisarianí*) on Ateenan metron rakenteilla oleva asema linjalla 4 (oranssi). Se sijaitsee Kaisarianín kaupungissa Ateenan itäpuolella lähellä kaupunkien rajaa.

Aseman lähellä sijaitsee muun muassa Pyhän Nikolaoksen (*Ágios Nikólaos*) kirkko. Seuraava asema luoteseen on Evangelismós ja itään Panepistimioúpoli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kolonákin metroasema

**Kolonákin metroasema** ( eli Σταθμός Κολωνάκι, *Stathmós Kolonáki*) on Ateenan metron rakenteilla oleva asema linjalla 4 (oranssi). Se sijaitsee Kolonákin kaupunginosassa Ateenan keskustan itäosassa.

Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa Kolonáki-aukio (*Plateía Kolonakíou*), Benaki-museo ja Kykladisen taiteen museo. Seuraava asema luoteeseen on Akadimía ja itään Evangelismós.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Zográfoun metroasema

**Zográfoun metroasema** ( eli Σταθμός Ζωγράφου, *Stathmós Zográfou*) on Ateenan metron rakenteilla oleva asema linjalla 4 (oranssi). Se sijaitsee Zográfoun kaupungissa Ateenan itäpuolella.

Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa Alexandrísin aukio (*Plateía Alexandrí*), Zográfoun kunnallinen stadion (*Dimotikó Stádio Zográfou*) ja Zográfoun huvila (*Víla Zográfou*) sekä Pyhän Theraponin (*Ágios Therápontas*) ja Pyhän Georgioksen (*Agios Geórgios*) kirkot. Seuraava asema lounaaseen on Ilísia ja pohjoiseen Goudí.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Don Michael Randel

**Don Michael Randel** (s. 1940) on yhdysvaltalainen musiikkitieteilijä.

Randel sai Princetonin yliopistosta kandidaatin (1962) ja maisterin (*Master of Fine Arts*, 1964) arvonsa. Vuonna 1967 hän väitteli samassa yliopistossa filosofian tohtoriksi. Randel on erikoistunut tutkimustyössään keskiajan ja renessanssin musiikkeihin varsinkin Espanjassa ja Ranskassa. Hän on tehnyt julkaisuja muun muassa mosarabialaisesta laulusta, arabialaisesta musiikin teoriasta ja latinalaisamerikkalaisesta populaarimusiikista. Randel toimitti *[[Harvard Dictionary of Music]]in* kolmannen ja neljännen edition. Lisäksi hän on toimittanut teokset *Harvard Biographical Dictionary of Music* (1996) ja *Harvard Concise Dictionary of Music and Musicians* (1999). Randelin julkaisujen joukossa ovat myös kirjat *An Index to the Chant of the Mozarabic Rite* ja *The Responsorial Psalm Tones for the Mozarabic Office*. Randel on toiminut päätoimittajana *[[Journal of the American Musicological Society]]ssa*. Hän on kirjoittanut esseitä ja artikkeleita myös moniin muihin lehtiin kuten *[[The Musical Quarterly]]yn*.

Randel työskenteli Syracusen yliopistossa, kunnes liittyi Cornellin yliopistoon henkilökuntaan vuonna 1968. Hän toimi siellä musiikkitieteen Given Foundation -professorina vuoteen 2000 saakka. Hän oli myös Cornellin yliopiston musiikin laitoksen puhemies sekä yliopiston College of Arts and Sciencesin hallinnoija (*provost*) ja dekaani. Tämän jälkeen Randel oli musiikin professorina Chicagon yliopistossa. Hän oli sen kahdestoista puheenjohtaja heinäkuusta 2000 heinäkuuhun 2006. Vuoteen 2013 saakka Randel oli Andrew W. Mellon Foundationin viides puheenjohtaja.

Randel valittiin Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2001. Hän toimi sen hallituksen puhemiehenä vuosina 2013–2017. Vuonna 2015 hänestä tehtiin American Musicological Societyn kunniajäsen. Randel otettiin myös American Philosophical Societyn jäseneksi vuonna 2002.

## Lähteet
Caillac

**Caillac** on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Lotjoen varrella, noin 12 kilometriä Cahorsin kaupungista länteen.

Viinitilana toimiva linna Château Lagrézette on rakennettu 1400-luvulla 300 vuotta vanhemman linnoitetun talon perustuksille. Linnassa on nähtävissä 1500-luvun renessanssikoristeita. Linna hylättiin 1900-luvun puolivälissä, mutta vuonna 1980 sen uusi omistaja Alain Dominique Perrin ryhtyi kunnostamaan sitä. Vuonna 1982 linna luokiteltiin historialliseksi muistomerkiksi. 

Pyhän Pietarin ja pyhän Paavalin kirkko on peräisin 1100-luvulta, mutta siihen on tehty merkittäviä muutoksia 1500-luvulle asti. Massiivinen kirkko on tyyliltään romaaninen, ja se luokiteltiin historialliseksi muistomerkiksi vuonna 1979.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Donbass (elokuva)

**Donbass** on ukrainalaisen Sergei Loznitsan ohjaama ja käsikirjoittama draamaelokuva vuodelta 2018. Suomessa se on K-16 -luokiteltu. Donbass käsittelee Itä-Ukrainan sotaa ja on ohjaajan toinen aihepiiriä käsittelevä elokuva dokumenttielokuva Maidanin (2014) jälkeen. Elokuva kuvattiin Kryvyi Rihissä.

Fiktiivinen Donbass käsittelee satiirisesti Venäjän propagandakoneiston toimintaa itäisessä Ukrainassa vuosina 2014-15, Venäjän ylläpitämän Donetskin kansantasavallaksi kutsutun nukkevaltion alueella, lähellä sotarintamaa. Seudulla ilmenee anarkiaa, "laillista" rikollisuutta ja monia kauheuksia. Elokuvan nimi viittaa nukkehallinnon käyttämään separatistialueen nimitykseen. Donbassia on luonnehdittu sodanvastaiseksi mustaksi komediaksi. Elokuva koostuu 13:sta löyhästi toisiinsa liittyvästä osasta, jotka on käsikirjoitettu todellisten, tavallisten ihmisten kohtaamien tapahtumien pohjalta. Joidenkin kriitikoiden mukaan se ei kuitenkaan tuo näkyviin yhteiskunnassa ilmenevän korruption laajuutta ja hallinnon kankeutta, jotka aiheuttivat laajaa tyytymättömyyttä paikallisissa asukkaissa.

Donbass on Losnitsan neljäs pitkä elokuva. Kaikki edelliset elokuvat näytettiin Cannesin elokuvajuhlien pääsarjassa. Donbass hyväksyttiin Cannesin Un certain regard -sarjaan (2018), jossa se palkittiin parhaan ohjaajan palkinnolla. Loznitsa sai elokuvasta parhaan ohjaajan hopeisen pyramidin myös Kairon elokuvajuhlilta (CIFF, 2018). Ukrainan elokuva-arkiston eli Dovženko-keskuksen kyselyssä Donbass luokiteltiin vuonna 2021 maan elokuvahistorian 14. parhaaksi teokseksi (Ukrainan elokuvahistorian sata parasta elokuvaa -lista).

Elokuva esitettiin Suomessa Yle Teema -kanavalla toukokuussa 2022. Teos oli katsottavissa suoratoistona Yle Areenassa vajaan vuoden ajan, huhtikuulle 2023 saakka. Elokuva on saatavissa useista maksullisista suoratoistopalveluista englanniksi tekstitettynä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Donbass (suoratoisto, tekstitys ; maksullinen)  (easterneuropeanmovies.com)
Meltolan sairaala

**Meltolan sairaala** (ruots. *Mjölbolsta sjukhus*) on entinen keuhkosairaala Karjaalla nykyisessä Raaseporin kaupungissa, Uudellamaalla. Sairaalarakennus on valmistunut vuonna 1936 ja sitä on laajennettu 1990-luvulla, sekä viimeksi vuonna 2007.

Rakennus ei nykyisin toimi enää sairaalakäytössä.

Keväästä 2020 asti tiloissa on toiminut voittoa tavoittelematon tapahtumakeskus Hub Feenix.

## Historia
Kun Meltolan sairaala rakennettiin 1930-luvulla, sijoituksessa tärkeää oli ilmaston terveellisyys ja paikan syrjäisyys. Sairaalassa hoidettiin keuhkotautipotilaita, jonka vuoksi heitä ei haluttu Karjaan kauppalaan. Tämän vuoksi sairaala rakennettiin Karjaan maalaiskuntaan Meltolan kylään. Sairaalarakennus rakennettiin alun perin avaraksi ja 1930-luvun tyyli oli nähtävissä myös sisätiloissa ja kalusteissa.

1960-luvun alussa Meltola muutettiin yleissariaalaksi. Vuonna 1993 Meltolassa oli yhteensä 148 potilaspaikkaa ja 391 virkaa, joista 90 oli täyttämättä. Sairaala toimi kaksikielisesti ruotsiksi ja suomeksi.

Myöhemmin Meltolan sairaala on ollut muun muassa Folkhälsanin omistuksessa. Folkhälsan vuokrasi sairaalaa Suomen Punaiselle Ristille turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskukseksi vuonna 2015. Tämän jälkeen Meltolan sairaala on vaihtanut omistajaa useasti.

Meltolassa on toiminut myös Meltolan sairaalan museo.

## Lähteet
Willi Apel

**Willi Apel** (10. lokakuuta 1893 Konitz – 14. maaliskuuta 1988) oli saksalaissyntyinen, Yhdysvaltoihin muuttanut musiikkitieteilijä.

Apel opiskeli Bonnin ja Münchenin yliopistoissa. Vuonna 1936 hän väitteli tohtoriksi Berliinin yliopistossa. Apel muutti Yhdysvaltoihin, liittyi Indianan yliopiston (Bloomington) Jacobs School of Musicin henkilökuntaan ja sai vuonna 1950 nimityksen musiikin professoriksi. Apelista tuli emeritusprofessori 70 vuoden iän saavuttamisen myötä vuonna 1963, mutta hän jatkoi opetuksen antamista vielä vuoteen 1970. Vuonna 1972 hän sai Indianan yliopiston musiikin kunniatohtorin arvon. Lisäksi hänelle myönsi kunniatohtorin arvon Padovan yliopisto vuonna 1982.

Apel toimitti *[[Harvard Dictionary of Music]]in* ensimmäiset painokset. Hän toimitti myös teoksen *Historical Anthology of Music*. Hänen kirjoittamiensa teosten joukkoon kuuluu muun muassa *French Secular Music of the Late Fourteenth Century*. Apel valittiin American Musicological Societyn kunniajäseneksi vuonna 1971. Indianan yliiopisto myöntää valituille opiskelijoille vanhan musiikin Willi Apel -stipendejä.

## Lähteet
Panepistimioúpolin metroasema

**Panepistimioúpolin metroasema** ( eli Σταθμός Πανεπιστημιούπολη, *Stathmós Panepistimioúpoli*; ”Yliopistokampus”) on Ateenan metron rakenteilla oleva asema linjalla 4 (oranssi). Se sijaitsee Kaisarianín kaupungissa Ateenan itäpuolella.

Aseman lähellä sijaitsee muun muassa Ateenan yliopiston kampusalue, josta se on saanut nimensä. Seuraava asema länteen on Kaisarianí ja koilliseen Ilísia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kypsélin metroasema

**Kypsélin metroasema** ( eli Σταθμός Κυψέλη, *Stathmós Kypséli*) on Ateenan metron rakenteilla oleva asema linjalla 4 (oranssi). Se sijaitsee Kypsélin kaupunginosassa Ateenan pohjoisosassa.

Aseman lähellä sijaitsee muun muassa Kanárisin aukio (*Plateía Kanári*) eli Kypsélin aukio (*Plateía Kypsélis*). Seuraava asema pohjoiseen on Elikónos ja etelään Dikastíria.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hasapi

**Hasapi** on Pohjois-Sumatralta kotoisin oleva toba batakien soittama kaksikielinen luuttu. Soitin kehitettiin 1900-luvun alkupuolella ja sitä käytettiin alunperin uskonnollisissa seremonioissa ja kosiskelusoittimena. Sittemmin sitä on myyty matkamuistona ja nykyään se on käytössä uning-uningan-yhtyeissä.

## Lähteet
American Philosophical Society

**American Philosophical Society** (APS) on yhdysvaltalainen tieteellinen järjestö, jonka perusti Benjamin Franklin vuonna 1743 maan ensimmäisenä oppineiden yhteisönä. Sen jäsenet edustavat monia eri tieteenaloja. Järjestön päätoimipaikka on Pennsylvanian Philadelphia, jossa sillä on toimitilat Independence National Historical Parkissa.

American Philosophical Society valitsee jäseniä ansioiden perusteella. Se myös myöntää lukuisia eri palkintoja ja mitaleita, kuten vuodesta 1906 Benjamin Franklin Medalia. American Philosophical Societyn vuonna 1786 perustettu Magellanic Premium on vanhin yhdysvaltalaisen instituution myöntämä tiedepalkinto. American Philosophical Societyn julkaisuihin kuuluvat *Memoirs*, *Proceedings*, *Transactions* ja *Year Book*.

## Historia
Thomas Hopkinsonista tuli American Philosophical Societyn ensimmäinen puheenjohtaja ja Franklinista sihteeri. Vuonna 1769 American Philosophical Societyyn yhdistettiin Franklinin perustama toinen tiedejärjestö, American Society. Tällöin Franklin valittiin yhdistyneen järjestön puheenjohtajaksi, jona hän toimi kuolemaansa (1790) saakka. Häntä seurasivat puheenjohtajina David Rittenhouse (1791–1796) ja Thomas Jefferson (1797–1814). American Philosophical Societyn varhaisiin jäseniin kuului muun muassa lääkäreitä, juristeja, kirkonmiehiä ja kauppiaita, jotka tunsivat mielenkiintoa tieteitä kohtaan. Varhaisiin jäseniin kuuluivat myös George Washington, John Adams, Alexander Hamilton, Thomas Paine, Benjamin Rush, James Madison ja John Marshall. Jäseniksi otettiin lisäksi ansioituneita ulkomaalaisia, kuten Gilbert du Motier de Lafayette, Friedrich Wilhelm von Steuben ja Tadeusz Kościuszko. Ensimmäinen seuran jäseneksi valittu nainen oli Jekaterina Daškova (1789). Myöhemmin naispuolisista tieteilijöistä tulivat valituiksi muiden muassa Elizabeth Cabot Agassiz, Marie Curie, Gerty Cori ja Margaret Mead.

1780-luvun jälkipuoliskolla toiminnan keskukseksi rakennettiin Philosophical Hall. American Philosophical Society pystyi täyttämään kansalliskirjaston ja jopa patenttitoimiston tehtävät. Se toimi mallina monille myöhemmin perustetuille oppineiden yhteisöille. 1800-luvulla American Philosophical Societyyn kuuluivat muiden muassa John James Audubon, Robert Fulton, Charles Darwin, Thomas Edison, Alexander von Humboldt ja Louis Pasteur. 1900-luvun jäsenten joukossa olivat Albert Einstein, Robert Frost, George C. Marshall ja Linus Pauling. 

Huomattavien lahjoitusten myötä American Philosophical Societyn toiminta sai 1930-luvulla uusia suuntia. Seura antoi huomattavaa rahoitusta muun muassa Tikalin arkeologisiin kaivauksiin Guatemalaan. Lisäksi tukea alettiin antaa muun muassa tieteellisten kirjojen ja artikkeleiden tuottamista varten. Vuonna 1959 American Philosophical Society perusti tutkimuskirjastoaan varten uuden tilan; avattiin Library Hall. Vuonna 1981 laajentunut toiminta vaati vielä kolmannen toimitilan oston seuralle. Vuonna 2001 Philosophical Hallin tiloihin avattiin American Philosophical Societyn museo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Verden Allen

**Terence ”Verden” Allen** (s. 26. toukokuuta 1944 Crynant, Wales, Britannia) on brittiläinen kosketinsoittaja. Hän teki uransa ensimmäisen levytyksen Jimmy Cliffin kanssa vuonna 1967. Allen oli myös Mott the Hooplen perustajajäseniä ja soitti yhtyeen neljällä ensimmäisellä albumilla.

Mott the Hooplen jälkeen Allen solmi levytyssopimuksen Polydor Recordsin kanssa, joka julkaisi häneltä vuonna 1973 yhden soolosinglen. Myöhemmin hän perusti oman Spinit Records -levy-yhtiönsä, jonka kautta hän julkaisi lisää soolomateriaalia. 1990-luvun puolivälistä eteenpäin hänen levyjään julkaisi Angel Air Records.

## Diskografia

### Albumit
* 
* 
*  
* 	

### Singlet
* ”Wine Ridden Talks” (1973)
* ”On the Rebound” (1978)
* ”Colleen” (1982)
* ”Sweet Sweet Girl” (1982)
* ”This Way Now” (1983)
* ”Come On Back” (1984)
* ”About Tomorrow” (1985)

## Lähteet
Drive My Car

**Drive My Car** tarkoittaa seuraavia:

* Drive My Car, The Beatles -yhtyeen musiikkikappale vuodelta 1965 
* Drive My Car, Haruki Murakamin novelli kokoelmasta *Miehiä ilman naisia* (2014)
* *[[Drive My Car (elokuva)|Drive My Car]]*, Murakamin novelliin perustuva Ryusuke Hamaguchin ohjaama elokuva vuodelta 2021
Dansk Melodi Grand Prix 2001

**Dansk Melodi Grand Prix 2001** oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 2001. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 332 kappaletta. Lähetetyistä ehdotuksista valittiin kymmenen finalistia. Finaalikappaleiden nimet ja lauluntekijät julkaistiin 13. joulukuuta ja esittäjät 4. tammikuuta.

Finaali pidettiin 7. helmikuuta Messecenter Herning -messukeskuksessa Herningissä. Finaali pidettiin kaksikierroksisena. Ensimmäisellä kierroksella valittiin viisi kappaletta toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella voittajan valitsivat yhdessä raati ja puhelinäänestäjät siiten, että raadin ja jokaisen Tanskan neljän puhelinäänestysalueen tulokset muutettiin pisteiksi kaavalla 12-10-8-6-4. Kilpailun voitti duo Rollo & King kappaleella "Der står et billede af dig på mit bord", joka käännettiin kansainvälistä Eurovision laulukilpailua varten englanniksi nimellä "Never Ever Let You Go". Finaalia seurasi 1&nbsp;998&nbsp;000 katsojaa.

## Tulos
### Ensimmäinen kierros

### Toinen kierros

## Lähteet
*
*http://natfinals.50webs.com/90s_00s/Denmark2001.html

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Koko karsintafinaali DR:n sivuilla: Osa 1, Osa 2
Esko Ollila (teollisuusneuvos)

**Esko Alpertti (Albert) Ollila** (24. huhtikuuta 1932 Karkku – 10. elokuuta 2021 Tampere) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Ollilan vanhemmat olivat maanviljelijä Niilo Arvi Ollila ja Elsa Matilda Hevonkorpi ja puoliso vuodesta 1959 kosmetologi Aira Kaarina Nurminen. Ollila valmistui insinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta 1956. Hän oli Kopen Tehtaiden osastoinsinööri Naantalissa 1956–1958, Toiminimi Suojapinnan, vuodesta 1965 Suojapinta Ky ja vuodesta 1987 Suojapinta Ollila Oy, perustaja ja toimitusjohtaja 1959–1997 sekä Purso-osakeyhtiön toimitusjohtaja 1972–1997, hallituksen puheenjohtaja 1997–2003 ja sitten vielä hallituksen jäsen. Ollila oli myös Veme Oy:n toimitusjohtaja 1985.Hänellä oli lisäksi useita liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1987 ja Tampereen teknillisen korkeakoulun myöntämän tekniikan kunniatohtorin arvon 1995.

## Lähteet
118 (luku)

**118** (**satakahdeksantoista**) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 117 ja seuraa luku 119.

## Matematiikassa
* 118 on puolialkuluku ja siten myös yhdistetty luku.
* 118 on vajaa luku.
* 118 kuuluu Erdősin–Woodsin lukuihin.
* 118 on palindromi yhdeksänjärjestelmässä (1419).
* 118 voidaan ilmaista muodossa a^b-b^a, jossa a, b > 1: 3^5-5^3.
* 118 voidaan muodostaa kolmen positiivisen kuutioluvun summana: 4^3+3^3+3^3.

## Luonnontieteissä
* Alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä 118 on oganessonin järjestysluku. Tunnettuja alkuaineita on kaikkiaan 118, joista oganessonilla on korkein järjestysluku. Samalla oganesson on myös jakson 7 viimeinen alkuaine.
* Tina-118 on tinan vakaa isotooppi.
* Platina-196 on platinan vakaa isotooppi, jonka neutroniluku on 118.
* Kulta-197 on kullan ainoa vakaa isotooppi. Sen neutroniluku on 118.
* Elohopea-198 on elohopean vakaa isotooppi, jonka neutroniluku on 118.
* 118 Peitho on asteroidi.

## Muissa yhteyksissä
* BMW 118i on henkilöautomalli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ivo Kuusk

**Ivo Kuusk** (vuoteen 1962 **Jekimov**; 8. elokuuta 1937 Konguta – 13. marraskuuta 2023) oli virolainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori.

## Elämä ja ura
Ivo Kuusk oli pitkään Viron kansallisooppera Estonian johtava solisti. Hän toimi myös laulunopettajana (vuodesta 1993 professorina) Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa.

Vuonna 2005 Kuuskille myönnettiin Valkoisen Tähden 4. luokan ritariristi. Kuusk kuoli 86-vuotiaana 13. marraskuuta 2023.

## Lähteet
Sinding

**Sinding** voi tarkoittaa seuraavia:

## Paikannimenä
* Sinding, taajama Herningin kunnassa Tanskassa
* Sinding, taajama Silkeborgin kunnassa Tanskassa

## Sukunimenä
* Christian Sinding (1856–1941), norjalainen säveltäjä
* Holger Sinding-Larsen (1869–1938), norjalainen arkkitehti ja olympiamitalisti
* Leif Sinding (1895–1985), norjalainen elokuvaohjaaja
* Otto Sinding (1842–1909), norjalainen taidemaalari
* Sigmund Sinding (1875–1936), norjalainen taidemaalari
* Stephan Sinding (1846–1922), norjalainen kuvanveistäjä, Christian ja Otto Sindingin veli
* Tore Sinding (1903–1969), norjalainen pianisti ja säveltäjä.
Miehiä ilman naisia

**Miehiä ilman naisia** () on Haruki Murakamin novellikokoelma vuodelta 2014. Kokoelman on suomentanut Juha Mylläri, ja suomennos on julkaistu vuonna 2016 Tammen Keltaisen kirjaston sarjassa.

Ernest Hemingwaylla on 1920-luvulla ilmestynyt novellikokoelma *[[Men Without Women]]*, mutta samankaltaisista nimistä huolimatta Murakami kiistää yhteydet siihen.

Tarinoiden edetessä tyyli muuttuu niin, että sitä on verrattu maagiseen realismiin, kunnes viimeinen, kokoelman niminovelli, palaa jälleen liki realismia. Murakami on lavean kerronnan taitaja, kriitikko Harri Römpötin mielestä toisinaan jopa jaarittelija. Novelleissa on Murakamille ominaiseen tapaan viittauksia muuhun kulttuuriin. Kahden ensimmäisen novellin nimi on peräisin Beatles-yhtyeen kappaleista. "Drive My Car" -novelliin päähenkilö on nimeltään Kafuku, ja nimi viittaa Kafkaan.

## Novellit
* Drive My Car, novelliin pohjautuu Ryusuke Hamaguchin elokuva *[[Drive My Car (elokuva)|Drive My Car]]*
* Yesterday
* Itsenäinen elin
* Šeherazade
* Kino
* Rakastunut Samsa
* Miehiä ilman naisia

## Lähteet
Hamaguchi

**Hamaguchi** on japanilainen sukunimi muun muassa seuraavilla japanilaisilla henkilöillä:

* Kyōko Hamaguchi (jap. 浜口 京子, Hamaguchi Kyōko, s. 1978), painija
* Hamaguchi Osachi (濱口 雄幸, 1870–1931), Japanin 27. pääministeri
* Ryusuke Hamaguchin (s. 1978), elokuvaohjaaja
* Yoshihiro Hamaguchi (jap. 浜口 喜博, Hamaguchi Yoshihiro, 1926–2011), uimari ja näyttelijä
Metyleenidifenyylidi-isosyanaatti

**Metyleenidifenyylidi-isosyanaatti** (C15H10N2O2) eli **difenyylimetaanidi-isosyanaatti** on aromaattisiin isosyanaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää polymeerien, esimerkiksi polyuretaanien, valmistamiseen.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa metyleenidifenyylidi-isosyanaatti on väritöntä tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste reagoi veden kanssa muodostaen polyureoihin kuuluvan polymeerin. Diolien tai polyolien kanssa se reagoi polyuretaaneiksi. Metyleenidifenyylidi-isosyanaatti muodostaa helposti dimeerin. Aine liukenee muun muassa asetoniin, alifaattisiin hiilivetyihin ja bentseeniin. Metyleenidifenyylidi-isosyanaatti ärsyttää  hengitysteitä, ihoa ja silmiä.

Metyleenidifenyylidi-isosyanaatin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa aniliini reagoi formaldehydin kanssa 4,4′-metyleenidianiliiniksi. 4,4′-metyleenidianiliini reagoi fosgeenin kanssa muodostaen metyleenidifenyylidi-isosyanaattia. On pyritty kehittämään valmistusmenetelmiä, joissa ei käytettäisi fosgeenia, esimerkiksi metyleenidifenyylidikarbamaatin kuumennus. Niillä ei kuitenkaan ole teollista merkitystä.
:

Metyleenidifenyylidi-isosyanaatti käytetään valmistettaessa polyuretaanivaahtoja, -pinnoitteita, -liimoja, elastomeereja ja -kuituja. Kuituja käytetään esimerkiksi Spandexin valmistamiseen ja vaahtoja eristeinä.

## Lähteet
Thomson–East Coast Line

**Thomson–East Coast Line** (**TEL**) on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän kuudes linja, jonka ensimmäinen vaihe valmistui 31. tammikuuta 2020. Linja kulkee pohjoisesta Woodlandsista Bedokiin, Itäiselle suuralueelle. 

Linja kulkee kokonaan maan alla. Sitä liikennöi SMRT Trains T251 -sähkömoottorijunilla. Junat ovat kokonaan kuljettajattomia.

## Historia

Linjan suunnitelma julkaistiin vuonna 2014, kun aiemmin erillään suunnitellut Thomson Line ja Eastern Region Line yhdistettiin yhdeksi linjasuunnitelmaksi. Thomson Linen rakentaminen oli jo ehditty aloittaa. 

### Rakennusvaiheet ja reitti
Thomson–East Coast Line avataan osissa. Ensimmäinen vaihe kulkee Woodlands Northista Woodlands Southiin. Rataosuus avattiin 31. tammikuuta 2020. Toinen vaihe kulkee etelään Caldecottin asemalle asti. Osuus avattiin 28. elokuuta 2021 Koronapandemian takia viivästyneenä. Kolmas vaihe jatkaa linjaa Gardens by the Bay -puistolle. Se avattiin 13. marraskuuta 2022. Neljäs vaihe Bayshoren asemalle asti avattiin 23. kesäkuuta 2024. viides vaihe valmistunee vuonna 2026. Pääteasemana on Sungei Bedok. 25. toukokuuta 2019 LTA vahvisti jatkavansa linjaa Sungei Bedokista Changi Airport Terminal 5:een. Rakennustyöt  jatkamiseksi nykyiselle Changin lentoaseman asemalle, joka on East–West Linen Changin lentoaseman haaran itäinen pääteasema, alkoivat vuonna 2020. Tanah Merahin ja Changi Airportin välinen East West Linen osuus, joka tunnetaan nimellä Changi Airport Line (CGL), siirretään osaksi Thomson-East Coast Linea.

Toukokuussa 2024 LTA vahvisti, että CGL-asemien muutostyöt alkavat vuodesta 2025 sen jälkeen, kun niitä koskeva sopimus on myönnetty. Heinäkuussa 2025 Chiu Teng Constructionille myönnettiin 94,3 miljoonan Singaporen dollarin arvoinen sopimus CGL-asemien muokkaamisesta yhteensopiviksi muiden  asemien kanssa. Samassa kuussa julkistettiin laajennuksen linjaus. Alstomille myönnettiin seuraavassa kuussa sopimus CGL-signaalijärjestelmän muuntamisesta vastaamaan  Urbalis 400 CBTC -järjestelmää.

## Lähteet
Victor von Hellens

**Carl Johan Victor von Hellens** (s. 5. helmikuuta 1991 Turku) on suomenruotsalainen runoilija, koulutukseltaan taloustieteiden maisteri. Hänelle myönnettiin Tanssiva karhu -runopalkinto vuonna 2023.

Von Hellensin esikoiskokoelmaa *Något i tiden håller på att ta slut* (2020) verrattiin Henry Parlandin kaltaiseen flanöörikertojaan, joka luovii ihmissuhteidensa ja aikalaisongelmiensa keskellä. Toinen, palkittu kokoelma *Onkalo* (2022) käsittelee ilmastoahdistusta ja ydinjätteen varastointia. 

## Viitteet
Johan Augustin Mannerheim

**Johan Augustin Mannerheim** (8. elokuuta 1706 – 26. elokuuta 1778 Tärnö, Nyköping) oli ruotsalainen vapaaherra sekä tykistön eversti ja Göteborgin komendantti. Hänet tunnetaan kreivi Carl Erik Mannerheimin isänä ja siten marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimin esi-isänä.

Mannerheimin vanhemmat olivat täytäntöönpanotoimikunnan jäsen, ritari Augustin Mannerheim (1654–1732) ja Anna Elisabeth Olderman (1665–1737). Hän aloitti opiskelunsa Upsalan yliopistossa vuonna 1722, jonka jälkeen hän toimi ylimääräisenä virkailijana oikeustarkastusmatkalla vuonna 1728. Liityttyään asepalvelukseen hän toimi tykistön kersanttina Tukholmassa vuonna 1729, tykistöpäällikkönä 1730, aliluutnanttina 1733 ja luutnanttina 1736. Siirryttyään Gotlannin tykistöpataljoonaan Mannerheim ylettiin kapteeniksi vuonna 1741, majuriksi vuonna 1747 ja lopulta everstiluutnantiksi 1750. Saavutettuaan everstin arvon vuonna 1761 hän erosi asepalveluksesta. Vuonna 1768 Mannerheimille myönnettiin vapaaherran arvonimi.

Mannerheim aluksi kuulutettiin avioliittoon kihlattunsa, kamariherran tyttären Margareta Elisabet Nordenflychtin (1714–1748) kanssa, mutta tämä päättyi eroon vuonna 1744. Heille ehti syntyä tytär Johanna Elisabeth vuonna 1741, joka kuitenkin kuoli viiden vuoden ikäisenä. Lopulta vuonna 1747 avioitui Västervålan kirkossa everstiluutnanttin tyttären Helene Maria Söderhjelm (1722–1793) kanssa. Heille syntyivät lapset Anna Maria (1748–1839), Lars Augustin (1749–1835), Gustava Charlotta (s. 1753), Gustaf Johan (1754–1826) ja Carl Erik (1759–1837).

## Katso myös
* Mannerheim (suku)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vapaaherra Johan Augustin Mannerheim, till Tärnö (1706–1778) – Geni.com
Picture to Burn

**Picture to Burn** on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale vuodelta 2006. Se on mukana albumilla *[[Taylor Swift (albumi)|Taylor Swift]]*, joka julkaistiin Swiftin ollessa 16-vuotias. Swift kirjoitti kappaleen yhdessä Liz Rosen kanssa. Kappaleen tuottaja on Nathan Chapman.

”Picture to Burn” julkaistiin albumin neljäntenä singlenä 3. helmikuuta 2008. ”Picture to Burn” oli Yhdysvalloissa parhaimmillaan countrylistan sijalla 3 ja yleisen singlelistan sijalla 28. Kanadassa kappale nousi countrylistan kärkeen ja oli yleisellä singlelistalla sijalla 48. Kappale on myynyt Yhdysvalloissa tuplaplatinaa. 

Kappaleelle kuvattiin musiikkivideo, jolla Swift esiintyy ystävänsä Abigail Andersonin kanssa. Sen ohjasi Trey Fanjoy.

## Sanoitukset
Kappaleen sanoitusten aiheena on kosto ja turhautuminen ex-poikaystävään. Kappaleen singleversiossa on pieniä eroja alkuperäiseen albumiversioon. Kappaleen sanoituksia kritisoitiin homofobisiksi, sillä kappaleessa on lause ”I’ll tell mine you’re gay” (suom. ”Kerron omilleni että olet homo”). Kohta poistettiin kappaleesta. Swift on myöntänyt kappaleen olleen hieman ongelmallinen ja sanonut sen kuvastavan teini-ikäisen ajattelua. Alkuperäinen versio korvattiin singleversiolla albumin myöhemmillä painoksilla.

## Singlen kappaleet

## Listasijoitukset

## Myyntipalkinnot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Picture to Burn -kappaleen musiikkivideo
Kulttuurikasarmi

[
{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q116946261",
  "properties": {"fill": "#ff0000", "stroke": "#ff0000", "stroke-width": 2}
} 
]

**Kulttuurikasarmi** on Helsingin Kampissa sijaitseva viihde- ja tapahtumakeskus. Se on rakennettu Narinkkatorin laidalla sijaitsevaan Turun Kasarmin entiseen talousrakennukseen, joka sittemmin toimi vuodet 1935–2005 Helsingin linja-autoasemana. Vanhaan rakennukseen on tehty lasinen laajennusosa ravintoloineen ja baareineen Narinkkatorin puolelle, ja rakennuksen kellarikerroksessa on kolme elokuvateatterisalia. Kulttuurikasarmi avattiin 17. marraskuuta 2023.

Hankkeen kustannukset ovat olleet noin 35 miljoonaa euroa, josta myös viereisen Amos Rexin omistava suomenruotsalainen Konstsamfundet-säätiö on maksanut suurimman osan. Kulttuurikasarmin on rakentanut SRV ja suunnitellut Arkkitehtitoimisto Sarc pääsunnittelijanaan Sarlotta Narjus. Hanketta varten perustettiin myös osakeyhtiö Kulttuurikasarmi Oy.

Elokuvateatteritoimintaa pyöritti vajaan vuoden verran Bio Rex -ketju, joka kuitenkin syyskuussa 2024 ilmoitti vetäytyvänsä pienten katsojamäärien takia. Bio Rexin tilalle Kulttuurikasarmin osakkaaksi tuli levitysyhtiö Atlantic Film. Marraskuussa 2024 Bio Rexin tiloihin avattiin uusi elokuvateatteri Gilda.

Rakennuksen pohjoispäädyssä on Tommi Toijan pronssiveistos *Yön kasvo* (2024).

## Rakennuksen historia

Nykyinen Kulttuurikasarmi rakennettiin 1830-luvulla viereisen, nykyisen Lasipalatsin paikalla sijainneen Turun kasarmin talousrakennukseksi. Varsinainen kasarmirakennus tuhoutui Suomen sisällissodassa Helsingin valtauksen yhteydessä 12. huhtikuuta 1918, mutta talousrakennus jäi jäljelle. Siinä toimi vuosina 1918–1921 Uudenmaan rakuunarykmentti, minkä muistoksi rakennuksen seinään on pystytetty Jari Männistön suunnittelema Rakuuna-reliefi.

Myöhemmin rakennus toimi vuodesta 1935 lähtien Helsingin linja-autoasemana, kunnes Kampin keskus linja-autoterminaaleineen vuonna 2005 valmistui. Tällöin kaukoliikenteen lähtölaiturit olivat linja-autoasemarakennuksen ja Lasipalatsin välisellä aukiolla, tulolaituri rakennuksen länsipuolella nykyisen Narinkkatorin reunassa. Länsisuunnan lähiliikenteen lähtölaitureita oli nykyisen Kampin keskuksen paikalla.

Kampin keskuksen valmistuttua vanhassa talousrakennuksessa ovat toimineet muun muassa Helsingin kaupunkisuunnitteluviraston näyttelyhalli Laituri sekä Walkers-nuorisokahvila.  Nykyiseksi kulttuurikeskukseksi se peruskorjattiin vuosina 2021–2023 elokuva-alan vaikuttaja ja pääomasijoittaja Ari Tolppasen aloitteesta.

## Lähteet
AltCensored

AltCensored on videoiden jakamissivusto. Se luotiin helmikuussa 2019. Sivuston perustajien mukaan syynä sen perustamiseen on YouTuben käytäntö poistaa videot, jotka rikkovat jatkuvasti muuttuvia ja mielivaltaisesti pakotettuja yhteisön sääntöjä, samalla kun materiaalin tekijät "itsesensuroivat" yhä enemmän välttääkseen varoituksia ja kanavien sulkemista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
* 
*
Should’ve Said No

**Should’ve Said No** on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale vuodelta 2006. Se on mukana albumilla *[[Taylor Swift (albumi)|Taylor Swift]]*, joka julkaistiin Swiftin ollessa 16-vuotias. Swift kirjoitti kappaleen yksin. Kappaleen tuottaja on Nathan Chapman. Kappale julkaistiin albumin viidentenä ja viimeisenä singlenä 18. toukokuuta 2008.

”Should’ve Said No” pääsi Yhdysvalloissa countrylistan kärkeen ja Billboard 100 -listan sijalle 33. Single on myynyt Yhdysvalloissa platinaa. Se nousi listoille myös Kanadassa ja Uudessa-Seelannissa.

Vaihtoehtoinen versio kappaleesta on mukana Swiftin EP:llä *[[Beautiful Eyes]]* (2008). Toinen uusi versio kappaleesta lisättiin Swiftin toisen albumin *[[Fearless (albumi)|Fearless]]* kansainväliselle painokselle (2009). Alkuperäinen kappale julkaistiin vinyylisinglenä vuonna 2020.

## Live-esitykset
Kappaleen musiikkivideona toimii Swiftin esitys vuoden 2008 Country Music Awards -gaalassa. Hän esitti kappaleen lopun vesisateessa. Esitystä sanottiin mediassa yhdeksi Swiftin parhaista.

Swift esitti ”Should’ve Said No” -kappaleen Jonas Brothersin kanssa yhtyeen konsertissa vuonna 2008. Esitys on mukana Jonas Brothersin konserttielokuvassa *[[Jonas Brothers: The 3D Concert Experience]]*. Vuoden 2018 kiertueella *[[Reputation Stadium Tour]]* Swift esitti kappaleen mash-upina *[[Bad Blood (kappale)|Bad Blood]]* -kappaleen kanssa.

## Versiot
* Should’ve Said No - 4:02 (albumi *[[Taylor Swift (albumi)|Taylor Swift]]*, 2006)
* Should’ve Said No (Alternate Version) - 3:49 (EP *[[Beautiful Eyes]]*, 2008)
* Should’ve Said No (International Mix) - 4:05 (albumin *[[Fearless (albumi)|Fearless]]* kansainvälinen painos, 2009)

## Singlen kappaleet

## Listasijoitukset

## Myyntipalkinnot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*  Should’ve Said No -kappaleen video
Cervavitus ultimus

** ''Cervavitus ultimus'' ** on sukupuuttoon kuollut hirvieläimiin kuulunut laji. Siitä on löydetty merkkejä eteläisessä Kiinassa sijaitsevista luolista. Nämä fossiilit ovat peräisin keskiseltä pleistoseenilta.

## Lähteet
Suvitie

**Suvitie** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

*Olavi Suvitie (1926–2026), arkkitehti
*Pekka Suvitie (s. 1952), yleisurheilija, juristi ja toimittaja
Tekken 8

**Tekken 8** on Bandai Namcon kehittämä ja julkaisema taistelupeli, joka julkaistiin 26. tammikuuta 2024 PlayStation 5, Windows ja Xbox Series X/S -alustoille.

Peli kuuluu *[[Tekken]]*-pelisarjaan.

## Pelaaminen
Pelissä on mukana useita pelitiloja, joita ovat muiden muassa yksinpelattava tarinatila, arcadetila ja monipeli verkossa. Pelissä on myös hahmojen tarinoita ja harjoittelutila.

## Hahmot
Pelissä on mukana 32 hahmoa, joista suuri osa palaa sarjan aiemmista peleistä. Uusina hahmoina mukana on Reina, jonka taistelulajissa on vaikutteita taidōsta, ja Victor Chevalier. Hahmoista mukana on myös Jun Kazama, Jin Kazaman äiti, joka on ollut aiemmin sarjan virallisissa osissa ainoastaan Tekken 2 -pelissä.

## Vastaanotto
Peli sai IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9/10.
Peli on myynyt yli kaksi miljoonaa kappaletta julkaisun jälkeisenä kuukautena.

## Myynti
Helmikuussa 2025 kerrottiin, että peli on myynyt kolme miljoonaa kappaletta. *Tekken 8* on myynyt tämän määrän nopeammin kuin edeltävä *[[Tekken 7]]*, joka on myynyt yhteensä 12 miljoonaa kappaletta kahdeksan vuoden elinkaaren aikana.

## Lähteet
Otto Kinkeldey

**Otto Kinkeldey** (27. marraskuuta 1878 New York, New York – 19. syyskuuta 1966 Orange, New Jersey) oli yhdysvaltalainen musiikkitieteilijä.

Kinkeldey valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi City College of New Yorkista vuonna 1898 ja humanististen tieteiden maisteriksi New Yorkin yliopistosta vuonna 1900. Hän sai opetusta myös Edward MacDowellilta Columbian yliopistossa vuoteen 1902. Tämän jälkeen Kinkeldey lähti Berliiniin, jossa hän opiskeli Kuninkaallisessa akateemisessa kirkkomusiikki-instituutissa ja Berliinin yliopistossa. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1909 väitöskirjallaan *Orgel und Klavier in der musik des 16. Jahrhunderts*. Kinkeldeyn opettajiin Berliinissä kuuluivat muiden muassa Robert Radecke, Hermann Kretzschmar ja Max Friedlaender.

Kinkeldey opetti Breslaun yliopistossa vuosina 1909–1914. Hän johti New York Public Libraryn musiikkiosastoa vuosina 1915–1923 ja 1927–1930. Kinkeldey oli vuosina 1923–1927 musiikin professorina Cornellin yliopistossa. Vuonna 1930 hänestä tuli ensimmäinen musiikkitieteen professori Yhdysvalloissa uuden Cornellin yliopistoon saadun nimityksen myötä. Hän toimi tässä tehtävässä ja yliopiston kirjastonhoitajana vuoteen 1946. Kinkeldey oli American Musicological Societyn ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1935–1936 ja 1941–1942. Hän luennoi vierailevana professorina monissa Yhdysvaltain yliopistoissa. Hänen julkaisuihinsa kuuluvat lukuisat artikkelit tieteellisiin lehtiin ja teos *What We Know about Music* (1946).

Kinkeldey oli Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäsen vuodesta 1942. Hänellä oli kirjallisuuden kunniatohtorin arvo Princetonin yliopistosta. Hän kuoli Orange Memorial Hospitalissa New Jerseyssa 87-vuotiaana. Vuodesta 1967 American Musicological Society on myöntänyt Otto Kinkeldeyn mukaan nimettyä palkintoa ansiokkaimmasta edellisen vuoden aikana julkaistusta kirjasta musiikkitieteen alalla.

## Lähteet