open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kimmo Kauhaniemi

**Kimmo Kauhaniemi** (s. 2. elokuuta 1963 Kankaanpää) on suomalainen professori. Hän on ollut Vaasan yliopiston sähkötekniikan professori vuodesta 2006. 

Kauhaniemi valmistui diplomi-insinööriksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1987 ja tekniikan tohtoriksi vuonna 1993. Hän on toiminut Vaasan yliopiston sähkötekniikan professorina vuodesta 1999 lähtien. Kauhaniemi johtaa Vaasan yliopistossa Älykkäiden sähköjärjestelmien tutkimusryhmää sekä Energia- ja informaatiotekniikan DI-koulutusohjelmaa. Kauhaniemen tutkimus liittyy sähköverkkoihin, erityisesti relesuojaukseen sekä erilaisten sähköjärjestelmien transienttisimulointiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Professori Kimmo Kauhaniemen julkaisut ja asiantuntijatehtävät Vaasan yliopiston tutkimustietokannassa 
* Vaasan yliopisto: Sähköt poikki, missä vika? – Maasulkuvikojen paikallistamiseen uusi menetelmä ja keksintö tiedote 19.9.2017 
* Vaasan yliopisto: Uusi tutkimus tuo tekoälyä sähköverkkoihin tiedote 23.1.2019
* Vaasan yliopiston Oivalluksia-podcast: Sähköshokkeja, vieraana professorit Kimmo Kauhaniemi ja Arto Rajala, jakso 3, 2020.
Lian Bichsel

**Lian Bichsel** (s. 18. toukokuuta 2004 Olten, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-seura Dallas Starsin organisaatiossa. Hänestä on odotettu parhaimmillaan ensimmäisen kierroksen varausta .

## Ura
### Seuraura
Bichsel on EHC Oltenin kasvatti. Hän siirtyi kaudella 2017–2018 EHC Bielin organisaatioon. Kaudella 2018–2019 Bichsel oli seuran U15-joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 14+18=32. Kaudella 2020–2021 hän oli Bielin U20-joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+23=28, joilla Bichsel sijoittui koko U20-Elitin puolustajien pistepörssissä kuudenneksi. Vain 16-vuotias Bichsel debytoi samalla kaudella myös National Leaguessa, jossa hän sai tililleen neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Bichsel teki NL-debyyttinsä 15. joulukuuta 2020 HC Ambrì-Piottaa vastaan, kun Bielin puolustuksesta olivat poissa sekä Stefan Ulmer, Beat Forster että Riccardo Sartori. Hänet merkittiin joukkueen nelospuolustajapariin Valentin Nussbaumerin viereen. Bichsel sai ottelussa jääaikaa 2.02 minuuttia.

Kaudeksi 2021–2022 Bichsel siirtyi Ruotsiin Leksands IF:n J20-joukkueeseen. Hän nousi kauden aikana myös seuran SHL-joukkueeseen. Bichsel teki ensimmäisen miesten pääsarjamaalinsa Mestarien liigan ensimmäisessä puolivälieräottelussa 7. joulukuuta 2021 Frölunda HC:tä vastaan. Tammikuussa 2022 hän teki Leksandin kanssa vuoden mittaisen SHL-sopimuksen.

Tammikuussa 2022 kanadalainen *[[Sportsnet]]*-kanava listasi Bichselin rankingissaan sijalle 30. .

Dallas Stars varasi Bichselin ensimmäisellä kierroksella 18. varausvuorolla vuoden 2022 varaustilaisuudessa.

### Maajoukkueura
Bichsel pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2022. Turnaus kuitenkin keskeytettiin useassa joukkueessa ilmenneiden koronavirustartojen vuoksi.

Bichsel pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021. Valmennus valitsi hänet Sveitsin turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Bichsel valittiin myös Latviaa vastaan pelatun avausottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Bichsel pelasi alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2021, jolloin hän toimi Sveitsin kapteenina.  

Bichsel edusti myös Sveitsin alle 16-vuotiaiden maajoukkuetta Lausannessa järjestetyissä nuorten olympiakisoissa vuonna 2020, jolloin hän toimi joukkueen varakapteenina. Bichsel toimi myös Sveitsin kapteenina valmistavissa otteluissa. Yhteensä hän on pelannut yhden nuorten ja 37 poikien maaottelua.

## Tilastot

## Lähteet

*
*
*

### Viitteet
Ruukkupaavalinkukat

**Ruukkupaavalinkukat** (*Saintpaulia* Ionantha-ryhmä) ovat huonekasveiksi jalostettuja paavalinkukkalajikkeita, jotka tunnetaan lyhyesti **paavalinkukkana** tai **saintpauliana**. Kasvit kuuluvat uusimman taksonomian mukaan samaan sukuun soilikkien kanssa.

Ruukkupaavalinkukat on ryhmän nimen mukaisesti jalostettu alun perin orvokkipaavalinkukasta eli usambaranpaavalinkukasta (*Saintpaulia ionantha* eli *Streptocarpus ionanthus*), joka on kotoisin Kenian ja Tansanian vuorilta. Kaikkiaan lajikeryhmään kuuluu yli 4000 viljelylajiketta. Lajikkeita erotetaan kasvin kokoluokan ja kukinnon värityksen mukaan. Kukat ovat yleisimmin muodoltaan orvokkimaiset, tähtimäiset tai kellomaiset. Eri lajikkeilla voi olla ei-kerrottuja, puolikerrottuja tai kerrottuja kukkia. Lehdet ovat yleensä tummanvihreitä, mutta joillain lajikkeilla muunkin vihreitä.

## Lähteet
* Suomen Lajitietokeskus: Ruukkupaavalinkukat – ''Saintpaulia'' Ionantha-Ryhmä (sivun nimen lähde.)

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Meillä kotona: Paavalinkukan hoito
* Puutarha.net: Saintpaulia eli paavalinkukka
* YLE: Saintpaulia on mainettaan monipuolisempi kukka
Appenweier

**Appenweier** on Saksan kunta Baden-Württembergin osavaltion Ortenaukreisin piirikunnassa. Vuoden 2021 syyskuussa sen väkiluku oli 10&nbsp;217.

## Historia
Pyhän Mikaelin seurakunnan honau-munkit perustivat todennäköisesti Pyhän Mikaelin seurakunnan Appenweieriin, koska Kaarle Paksu (839–888) vihki Honaun luostarin käyttöön "abbunvilerissä". Vanhin tunnettu asiakirja, jossa Appenweierin nimi esiintyy, on vuodelta 884. Vuosina 1364–1805 Appenweierin, Nesselriedin ja Urloffenin piirit kuuluivat Ortenaun Landvogtein ja Appenweierin oikeuspiirin yhteiseen hallintoyhdistykseen, johon kuuluivat myös Bottenaun, Nußbachin, Unternesselriedin, Urloffenin, Zimmerin ja Zusenhofenin kaupungit. Historiallisia todisteita on vähän, koska Ludvig XIV:n 30-vuotisen sodan (1618–1648) ja valloitussodan (1688–1697) tuhot olivat liian suuria. 1700-luvulla kaupunginosille oli ominaista alemannistyyliset ristikkorakenteiset talot, mutta ne katosivat vähitellen. Vanha oikeustalo ja nykyinen barokkityylinen kaupungintalo sekä kirkot kuvaavan kyseisen ajanjakson arkkitehtuuria.

Vuonna 1971 Appenweieriin liitettiin Nesselriedin kunta ja vuonna 1975 Urloffenin kunta.

## Väkiluvun kehitys

## Lähteet
* Kaavion tietojen 1871–2011 lähde: 
### Viitteet
Gehenna (albumi)

**Gehenna** on Se, josta ei puhuta -yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 22. huhtikuuta 2022. Albumi on kokonaan yhtyeen tuottama
## Kappale
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Samu Männikkö – laulu
* Harri Granqvist – kitara
* Heikki Matero – kitara
* Juho-Pekka Lappalainen – basso
* Teemu Roth – rummut

## Arvostelut
* Inferno: 
* Kaaoszine: 
* Metalliluola: 8½/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Välimerenmalkolmiat

**Välimerenmalkolmiat** eli **malkolmiat** eli **meri-illakot** (*Malcolmia*) on ristikukkaiskasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on kuusi tai 11 lajia. Malkolmioita esiintyy Välimeren alueella ja Länsi-Aasiassa.

Tunnettuja lajeja on yksivuotisena kesäkukkana viljelty merimalkolmia eli meri-illakko eli merenrantaillakko (*Malcolmia maritima*), joka on kotoisin Kreikasta. Sukuun aiemmin sijoitettu afrikanmalkolmia eli afrikanillakko (*Strigosella africana*, syn. *Malcolmia africana*) siirretään lähisukuun aasianmalkolmioihin (*Strigosella*) ja toinen aiempi laji tyrskymalkolmia (*Marcus-kochia littorea*, syn. *Malcolmia littorea*) sukuun *Marcus-kochia*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Malcolmia''
* Suomen Lajitietokeskus: Välimerenmalkolmiat – ''Malcolmia''
Skopoliat

**Skopoliat** (*Scopolia*) on koisokasveihin kuuluva kasvisuku. Skopolioita tunnetaan kolme lajia, jotka ovat hullukaalien ja belladonnien lähisukuisia monivuotisia ruohoja. *Scopolia*-suvun on nimennyt Nicolaus Joseph von Jacquin kasvitieteilijä Giovanni Antonio Scopolin mukaan vuonna 1764.

## Lajit
* skopolia eli euroopanskopolia (*Scopolia carniolica*)
* *Scopolia caucasica*
* *Scopolia japonica*

*Scopolia carniolica* esiintyy pääosin Itä-Euroopassa, kasvia on käytetty myös koristekasvina ja se on joskus viljelykarkulainen Suomessa. *Scopolia caucasica* esiintyy Kaukasiassa ja *Scopolia japonica* esiintyy Koreassa ja Japanissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Skopoliat – ''Scopolia''
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Scopolia''
Neeti Mohan

**Neeti Mohan** (; s. 18. marraskuuta 1979 Delhi, Intia) on intialainen laulaja. Hän laulaa pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa, mutta on tehnyt kappaleita myös marathiksi, tamiliksi, teluguksi, kannadaksi, bengaliksi, pandžabiksi ja englanniksi. Hän syntyi Delhissä ja oli yksi Channel V:n *[[Popstars]]*-televisio-ohjelman voittajista, ja hänet valittiin myöhemmin yhtye Aasmaan muiden voittajien kanssa. Hän tuli tunnetuksi äänitettyään kappaleen ”Ishq Wala Love” elokuvaan *[[Student of the Year]]* (2012), ja voitti lopulta Filmfare Awardsin R. D. Burman -palkinnon uudesta musiikkilahjakkuudesta sekä oli ehdolla parhaaksi naislaulajaksi elokuvan *[[Jab Tak Hai Jaan]]* kappaleesta ”Jiya Re” (2012).

Hänen kuuden jazzkappaleen esityksensä Amit Trivedin *[[Bombay Velvet]]in* (2015) soundtrack-albumilla sai positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta. Seuraavana vuonna hän sai toisen Filmfare Awards -ehdokkuutensa elokuvan *[[Baar Baar Dekho]]* kappaleella ”Sau Aasmaan” (2016). Samana vuonna Mohan esiintyi valmentajana *[[The Voice India Kids]]in* ensimmäisellä kaudella ja *[[The Voice India]]n* toisella kaudella. Musiikkiuransa lisäksi hän on ollut mukana erilaisissa hyväntekeväisyysjärjestöissä ja yhteiskunnallisissa asioissa.

## Yksityiselämä
Mohanilla on kolme nuorempaa sisarta, joista kaksi, Shakti ja Mukti, ovat myös laulajia. Mohan meni naimisiin näyttelijä Nihar Pandyan kanssa Hyderabadissa 15. helmikuuta 2019. Heidän poikansa syntyi kesäkuussa 2021.

## Palkinnot
* Filmfare Awards
** 2013: R. D. Burman -palkinto – ”Jiya Re” (*[[Jab Tak Hai Jaan]]*) ja ”Ishq Wala Love” (*[[Student of the Year]]*)

* IIFA Utsavam
** 2017: Paras tamilinaislaulaja – ”Neeyam Naanum” (*[[Naanum Rowdy Dhaan]]*)

* Mirchi Music Awards
** 2013: Tuleva vuoden naisvokalisti – ”Jiya Re” (*[[Jab Tak Hai Jaan]]*)
** 2018: Vuoden indiepop-kappale – ”Man Marziyan”

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Rekolan Kino

**Rekolan Kino** on Vantaan Rekolassa sijaitseva elokuvateatteri. Vuonna 1950 ovensa avannut teatteri on ainoa puurakenteinen elokuvateatteri pääkaupunkiseudulla, 
vaikkakin toiminnassa on vuoden 1995 jälkeen ollut toisinaan pitkiä taukoja. Rekolan Kino toimii vuonna 1949 valmistuneessa Rekolan työväentalossa ja se on edelleen lähes autenttisessa 1950-luvun asussaan. 

Kinon elokuvatoiminnasta vastaa Pop Up Kino Helsinki, joka toi saliin liikuteltavan digiprojektorin vuonna 2018. Aikaisemmin elokuvia esitettiin vanhoilta filmeiltä, ja toiminnasta vastasi Koivukylän elokuvayhdistys vuoteen 2012 asti. 

## Työväentalo

Rakennuksen omistaa Rekolan Työväentalosäätiö, ja Pop Up Kino Helsinki on talossa vuokralaisena. Rekolan elävän musiikin yhdistys järjestää talossa konsertteja, ja Tila ja toiminta ry vuokraa tilaa juhlakäyttöön. Rakennuksesta on myös järjestetty muun muassa näyttely elokuvajulisteista.

## Lähteet
* Rekolan Kino. Viitattu 26.1.2022.

### Viitteet
Alex Jennings

**Alex Jennings** (s. 10. toukokuuta 1957 Essex) on englantilainen näyttelijä.

Jennings on arvostettu teatterinäyttelijä, joka on työskennellyt muun muassa Royal Shakespeare Companyssa. Hän on voittanut Olivier-palkinnon kolme kertaa: vuonna 1988 hän sai parhaan komediaesiintyjän palkinnon näytelmästä *Too Clever By Half*, vuonna 1996 parhaan miesnäyttelijän draamapalkinnon näytelmästä *[[Peer Gynt]]* ja vuonna 2003 parhaan miesnäyttelijän musikaalipalkinnon näytelmästä *[[My Fair Lady]]*.

Filmirooleja Jenningsillä on ollut elokuvissa *[[Kyyhkyn siivet]]* (1997), *[[Santapeikko]]* (2004), *[[The Queen]]* (2006), *[[Belle]]* (2013) ja *[[The Lady in the Van]]* (2015). Hän on näytellyt myös esimerkiksi sarjoissa *[[Cranfordin naiset]]*, *[[The Crown (televisiosarja)|The Crown]]*, *[[The Halcyon]]*, *[[Minkä taakseen jättää (televisiosarja)|Minkä taakseen jättää]]* ja *[[Perienglantilainen skandaali]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Mettelsat

**Mettelsat** eli *Kansallinen ilmatieteen ja kaukohavainnoinnin virasto* () on Kongon demokraattisen tasavallan kansallinen ilmatieteen laitos. Sen keskustoimipaikka sijaitsee maan pääkaupungissa Kinshasassa. Hallinnollisesti laitos on maansa liikenne- ja viestintäministeriön (Ministère de Transports et Voies de Communication) alaisuudessa toimiva virasto. 

Mettelsatin Maailman ilmatieteen järjestölle raportoimat talousluvut ovat olleet hyvin vaatimattomia. Vuosina 2017-2019 on uutisoitu useista yhteishankkeesta, joilla esimerkiksi Mettelsatin päärakennusta ja analyysikeskusta Kinshasassa korjattaisiin, hankittaisiin havaintolaitteistoja ja lisättäisiin viraston kykyä ennakoida luonnonkatastrofeja aiheuttavia riskejä. Keväällä 2021 Mettelsat kertoi, että maassa oli siirtomaa-aikana toiminut 125 säähavaintoasemaa, mutta sittemmin toimintaansa jatkaneiden säähavaintoasemien määrä oli laskenut vain 20:een. Laitos pyrkii osin lahjoituksena ja osin Maailmanpankin hankkeen osana hankittujen automaattisten mittausasemien avulla saamaan yhteensä 60 meteorologista asemaa jälleen toimintaan. (Tavoitekin tarkoittaa suosituksiin verrattuna todella harvaa sääasemaverkkoa; vertaa esimerkiksi Kongon dem.tasavaltaa puolta pienemmän Etiopian valtion NMA:n havaintoverkon suunnitelma.) Maailmanpankin ja YK:n GFDRR-ohjelman (Global Facility for Disaster Reduction and Recovery) tekemä yhteenveto Eteläisen Afrikan kehitysyhteisön jäsenmaiden (SADC-maiden) hydrometeorologisten palvelujen vallitsevasta tilanteesta (2021) toteaakin Mettelsatin meteorologisten palvelujen olevan vertailun huonoin, tasoltaan "alle perustason" (below basic level) eli minimitason alapuolella. Mettelsat käyttää lisäksi hyväkseen ainakin eurooppalaisen METOP-sääsatelliitin tietoja. 

## Lähteet
Reino R. Kostioja

**Reino Rafael Kostioja**, vuoteen 1932 **Costiander** (11. helmikuuta 1907 Nurmijärvi – 6. maaliskuuta 2000 Tampere) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Kostiojan vanhemmat olivat kauppias Paul Jakob (Paavo) Costiander ja Ida Maria Tilander ja puoliso 1936–1982 Aune Alm. Professori Auli Viikari on heidän tyttärensä. Kostiojan veli oli oopperalaulaja, näyttelijä Paavo Kostioja (1891–1943). Heidän isoisänsä Malakias Costiander (1815–1870) muistetaan Aleksis Kiven opettajana.

Kostioja kävi ensin teollisuuskoulun Helsingissä ja sitten Tampereen teknillisen opiston, josta hän valmistui sähöinsinööriksi 1929. Valmistuttuaan Kostioja työskenteli Kaakkois-Karjalan Puhelin -yhtiössä, josta hän siirtyi lentosotakouluun Kauhavalle sähkö- ja radioinsinööriksi 1931. Vuonna 1936 Kostiojasta tuli Jyllinkosken Sähkö -yhtiön toimitusjohtaja, mitä tehtävää hän hoiti lähes neljäkymmentä vuotta.  

Tänä aikana yhtiö kasvoi merkittävästi, uudistaen tuotantoaan ja liiketoimintaansa ja kehittäen yhteistyötään. Se osalistui myös voimaloiden rakentamiseen, kuten Pitkämön voimalaitos ja Vaskiluoto 2. Eläkkeelle teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1967 saanut Kostioja jäi vuonna 1972, mutta oli sitten vielä yhtiön hallituksen puheenjohtaja kymmenen vuotta.

## Lähteet
Titaaninitraatti

**Titaaninitraatti** (Ti(NO3)4) eli **titaani(IV)nitraatti** tai **titaanitetranitraatti** tai **tetranitraattotitaani(IV)** on titaani- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen kompleksiyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden titaaniyhdisteiden valmistamiseen ja orgaanisen kemian synteeseissä reagenssina.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa titaaninitraatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen ja rakenteessa titaani on koordinoitunut nitraattiryhmien happiatomeihin. Titaaninitraatti sublimoituu helposti ja voimakkaasti kuumennettaessa se hajoaa titaanidioksidiksi. Aine hydrolysoituu veden vaikutuksesta. 

Titaaninitraattia valmistetaan typpihappoon liuotetun titaanidioksidin (titaaninitraattihydraatti) tai titaanitetrakloridin ja dityppipentoksidin reaktiolla.

Titaaninitraattia voidaan käyttää lähtöaineena valmistettaessa titaanidioksidiohutkalvoja CVD-menetelmällä. Titaaninitraatti reagoi aromaattisten yhdisteiden kanssa nitraten ne.

## Lähteet
Jalkalehdet

**Jalkalehdet** (*Podophyllum*) on happomarjakasvien suku, johon kuuluu Plants of the World Onlinen mukaan 17 lajia. Sukuun voidaan yhdistää lähisuvut: sontikat (*Diphylleia*), *[[Dysosma]]* ja himalajanjalkalehdet (*Sinopodophyllum*). Jalkalehtiä esiintyy Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Itä-Aasiassa.

## Lajeja
* varjosontikka (*Podophyllum cymosum*, syn. *Diphylleia cymosa*)
* himalajanjalkalehti (*Podophyllum hexandrum*, syn. *Sinopodophyllum hexandrum*)
* amerikanjalkalehti (*Podophyllum peltatum*)
* kiinanjalkalehti (*Podophyllum versipelle*)

Kaikkia edellä mainittuja lajeja viljellään puutarhaperennoina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Podophyllum''
Vuoripalmut

**Vuoripalmut** (*Chamaedorea*) on palmukasveihin kuuluva kasvisuku, jonka on kuvannut Carl Ludwig Willdenow. Siihen kuuluu 106 lajia, joita kasvaa luonnonvaraisena Keski- ja Etelä-Amerikassa Meksikosta Brasiliaan. Ne ovat tavallisesti matalia ja pystyvartisia palmuja, jotka kasvavat luonnossa vaihtelevasti erilaisissa ympäristöissä sademetsän aluskasvillisuudesta kalkkikalliolle.

## Vuoripalmulajeja
* kostarikanvuoripalmu (*Chamaedorea costaricana*)
* sirovuoripalmu (*Chamaedorea elegans*)
* pensasvuoripalmu (*Chamaedorea erumpens*) (laji yhdistetään kaislavuoripalmuun)
* hohtovuoripalmu (*Chamaedorea metallica*)
* suippuvuoripalmu (*Chamaedorea oblongata*)
* kaislavuoripalmu (*Chamaedorea seifrizii*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Chamaedorea''
* Suomen Lajitietokeskus: Vuoripalmut – ''Chamaedorea''
Dirt (yhtye)

**DIRT** on suomalainen rock-yhtye, joka perustettiin Helsingissä vuonna 2017. Yhtyeen perustivat Sebastian Frigren (kitara) ja Alex Anttila (rummut). Myöhemmin yhtyeeseen liittyivät Kappe Koutonen (kitara), Aleksi Tiainen (laulu) ja Benny Raivio (basso, laulu).

Julkaistuaan yhden omakustanne-EP:n, DIRT solmi levytyssopimuksen suomalaisen Ranka Kustannuksen kanssa syksyllä 2021. Yhtyeen debyyttialbumi *Deadbeat* julkaistiin kesäkuussa 2022. Levy keräsi mairittelevia arvioita suomalaisissa musiikkimedioissa ja muun muassa ''Infernon'', ''Kaaoszinen'' ja *Tuonela Magazinen* toimittajat nostivat Deadbeatin vuoden parhaimpien kotimaisten albumien joukkoon. Levyn kappaleisiin "Real World", "Circles" ja "Deadbeat" tehtiin musiikkivideot.

## Jäsenet
* Aleksi Tiainen – laulu
* Sebastian Frigren – kitara, taustalaulu
* Kappe Koutonen – kitara, taustalaulu
* Benny Raivio – basso, laulu
* Alex Anttila – rummut

## Diskografia
### Albumit
* 
* 

### Musiikkivideot
* ”Walls” (2018)
* ”Real World” (2021)
* ”Circles” (2022)
* ”Deadbeat” (2022)

## Lähteet
The Puzzle

**The Puzzle** on suomalaisen sinfonisen metalliyhtye Dark Sarahin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 18. marraskuuta 2016.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#  
# 

## Arvostelut
* Inferno: 
* Kaaoszine: 9½/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Julio Acosta García

**Julio Acosta García** (23. toukokuuta 1872 – 6. heinäkuuta 1954) oli Costa Rican presidentti vuodesta 1920 vuoteen 1924. Acosta nousi presidentiksi johdettuaan kansannousua Federico Tinoco Granadosia vastaan. Hänen presidenttikaudellaan aikaisemman taloudellisen vaikeudet kääntyivät vaurastumiseksi. Maa kävi myös lyhyen rajasodan Panamaa vastaan varmistaen itselleen kiistellyn raja-alueen. Acostan seuraaja oli Ricardo Jiménez Oreamuno.

## Elämäkerta
### Nuoruus
Julio Acosta García syntyi Costa Rican Alajuelan maakunnan San Ramónin kaupungissa 23. toukokuuta 1872. Hänen isänsä oli Juan Vicente Acosta ja äiti  Jesús García.

### Tinocon veljekset ja vallankumous
Acosta alkoi työskennellä valtion hallinnossa. Hän työskenteli ensin Alajuelan kuvernöörinä, Costa Rican El Salvadorin lähettiläänä, sekä kansanedustajana Costa Rican kongressissa. Presidentti Alfredo González Floresin virkakaudella Acosta oli myös Costa Rican ulkoministeri. Vuonna 1917 Tinocon veljekset Federico ja José Tinoco toteuttivat Costa Ricassa vallankaappauksen. Federico Tinocosta tuli maan presidentti. Acosta lähti kaappauksen jälkeen maanpakoon El Salvadoriin.

Acosta alko El Salvadorista käsin koota taakseen Tinocojen veljesten vastustajia. Acosta osoittautui hyvin suosituksi kansan keskuudessa. Hän julkaisi niin sanotun Sapoán manifestin, jossa hän kehotti costaricalaisia nousemaan aseelliseen vastarintaan Tinocojen veljeksiä vastaan. 26. toukokuuta 1919 Acostan ja Tinocojen joukkojen välillä käytiin Jocoten taistelu, jonka jälkeen ympäri maata syttyi avoin kansannousu. Kapinoitsijoiden motto oli "*Viva Acosta*". Samaan aikaan Yhdysvallat lähetti sotalaivoja Limónin satamaan. 13. syyskuuta 1919 vallankumoukselliset valtasivat maan pääkaupunki San Josén. Vielä saman vuoden joulukuussa järjestettiin presidentinvaalit, jotka voitti vaalien ainoa ehdokas Acosta perustamansa Perustuslaillisen puolueen (*Partido constitucional*) ehdokkaana. Hänen virkakautensa alkoi seuraavana vuonna.

### Presidenttinä ja myöhempi ura
Acostan presidenttikauden alun ongelmia olivat jakautunut maa ja taloudelliset ongelmat. Maa oli kärsinyt etenkin ensimmäisen maailmansodan aiheuttamasta kahvin ja banaanien hinnan heilahteluista. Acostan kaudella talous siirtyi kuitenkin kasvuun.Taloudellisia ongelmia ratkaistiin esimerkiksi pyrkimällä vakauttamaan maan valuutta. Sosiaalisiin ongelmiin vastattiin esimerkiksi lailla kohtuuhintaisista asunnoista. Acostan presidenttikaudella vuonna 1921 Costa Rica kävi myös niin sanotun Coton sodan Panamaa vastaan kiistellystä Coton alueesta. Rajakonflikti päättyi Costa Rican hyväksi Yhdysvaltojen väliintulon jälkeen.

Acostan seuraaja vuonna 1924 oli Ricardo Jiménez Oreamuno, jonka kaudella Acostan virkakauden vaurastuminen jatkui. Acosta itse jatkoi edelleen useissa merkittävissä tehtävissä. Hän oli esimerkiksi kansallisen sähköpalvelun (*[[Servicio Nacional de Electricidad]]*), sekä sosiaaliturvasta vastanneen viraston (*Caja Costarricense de Seguro Social*) johdossa. Acosta kuoli 6. heinäkuuta 1954.

## Lähteet
Lululemon Athletica

**Lululemon Athletica** on yhdysvaltalais-kanadalainen pörssiyhtiö, joka on erikoistunut urheiluvaatteisiin. Sen on perustanut Chip Wilson. Yritys on rekisteröity Yhdysvaltain Delawaressa, mutta sen pääkonttori sijaitsee Kanadan Vancouverissa.

## Lähteet
Jøran Kallmyr

**Jøran André Smedal Kallmyr** (s. 15. huhtikuuta 1978 Hustadvika) on norjalainen asianajaja ja edistyspuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan oikeusministerinä vuosina 2019–2020.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Jøran Kallmyr Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Behind the Black Veil

**Behind the Black Veil** on Suomalaisen sinfonisen metalliyhtye Dark Sarahin debyyttialbumi, joka julkaistiin 12. toukokuuta 2015.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#  
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Kaaoszine: 9/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Palloakaasiat

**Palloakaasiat** (*Vachellia*) on hernekasvisuku, johon kuuluu yli 150 lajia. Niistä suurin osa on aiemmin luokiteltu laajaan akaasioiden (*Acacia*) sukuun, josta *Vachellia*-suku on laajennettu ja eriytetty 2000-luvun alusta alkaen. Palloakaasioita esiintyy Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, lähes koko Afrikassa, Etelä-Aasiassa ja Australiassa.

## Lajeja
* hiiliakaasia (*Vachellia bussei*)
* tuoksuakaasia (*Vachellia farnesiana*)
* kirahviakaasia (*Vachellia erioloba*, syn. *Acacia erioloba*)
* hartsiakaasia (*Vachellia nilotica*)
* säiläakaasia (*Vachellia robusta*)
* kierreakaasia (*Vachellia tortilis*)
* kuumeakaasia (*Vachellia xanthophloea*)
* kenianakaasia (*Vachellia zanzibarica*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Palloakaasiat – ''Vachellia''
Fidelis Sigmaringenlainen

**Pyhä Fidelis Sigmaringenlainen O.F.M. Cap.** (alun perin **Mark Rey**; 1577 Sigmaringen, Hohenzollern, Saksa – 24. huhtikuuta 1622 Grusch, Grisons, Sveitsi) oli lakimies, filosofian opettaja, kapusiini, pappi ja marttyyri. Häntä on kutsuttu kapusiinisääntökunnan protomarttyyriksi. Miestä inhotti muiden lakimiesten ahneus, korruptio ja tämä sai hänet ryhtymään fransiskaaniksi veljensä Georgen kanssa, antamaan omaisuutensa köyhille ja vaihtamaan nimensä Fidelikseksi. Pyhimyksestä tuli lähetystyöntekijä Sveitsin Grisonsiin jossa hän oli niin onnistunut että paikalliset protestantit väittivät hänen olevan Itävallan keisarin vakoilija. Lopulta hän kuoli marttyyrinä saarnaamisestaan. Mies eli seuraavien 9 paavien hallintokausien aikana: Gregorius XIII (1572-1585), Sixtus V (1585-90), Urbanus VII (1590), Gregorius XIV (1590-1591) , Innocentius IX (1591), Klemens VIII (1592-1605), Leo XI (1605), Paavali V (1605-1621) ja Gregorius XV (1621-1623). Paavi Benedictus XIII julisti hänet autuaaksi 24. maaliskuuta 1729 ja paavi Benedictus XIV julisti hänet pyhimykseksi 29. kesäkuuta 1746. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 24. huhtikuuta. Hänet kuvataan harhaoppisten kanssa, tallomassa sanaa “harhaoppi”, nuijalla piikkien kanssa, heittokirveen kanssa ja pyhän Joosef Leonissalaisen kanssa.

Pyhimystä on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:

## Lähteet
Dion (Euboia)

**Dion** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Euboian saarella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi saaren luoteispäässä, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.

## Maantiede

Dion sijaitsi Euboian luoteisosassa lähellä Kenaionin (nyk. Licháda) niemen kärkeä. Sen kaupunkikeskuksen tarkkaa sijaintia ei kuitenkaan tunneta. Se on sijoitettu sekä lähellä nykyistä Lichádan kylää, joka sijaitsee jonkin verran sisämaassa; nykyiselle Kastrín kukkulalle niemen länsirannalle; sekä lähelle Kenaion-vuorta.

Dionin kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Se käsitti vain osan Kenaionin niemestä, sillä niemellä sijaitsi myös toinen polis, Athenai Diades.

## Historia

Varhaisin maininta Dionista on Homeroksen *[[Ilias|Iliaan]]* Laivaluettelossa, jossa sen kuvataan osallistuneen Troijan sotaan muiden Euboian kaupunkien mukana. Aioliin Kanain sanotaan olleen Dionin siirtokunta.

Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Dion kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon ollen mahdollisesti yksi sen alkuperäisistä jäsenistä, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 451/450–432/431 eaa. sekä vielä 425/424 eaa. 400-luvun eaa. lopulla Dion vaikuttaa olleen Histiaia/Oreoksen alaisuudessa ja samalla sen *[[demos (alue)|demos]]*. Dion vaikuttaa saaneen itsenäisyytensä takaisin 300-luvulla eaa., sillä se kuului tuolloin toiseen Ateenan liittoon. Sen arvellaan jättäneen liiton noin vuonna 371 eaa. Myöhemmin 300-luvulla eaa. kaupunki tuli taas Histiaian alaisuuteen ja mainitaan sen demoksena 200-luvulla eaa.

Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Dieus* ().

## Lähteet
Dystos (kaupunki)

**Dystos** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Euboian saarella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Kými-Alivérin kunnan alueella lähellä nykyistä Dýstoksen kylää.

## Maantiede

Dystoksen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisin Dýstos-järvenä tunnetun järven itärannalla keskellä soista tasankoa, itään Eretriasta ja noin kolme kilometriä kaakkoon nykyisestä Dýstoksen kylästä. Kaupunki oli rakennettu kartiomaiselle kallioiselle kukkulalle, jonka korkeus on noin 300 metriä. Antiikin aikana tasangon soita ja järveä on yritetty ilmeisesti kuivattaa.

Dystoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.

## Historia

Arkeologisten löytöjen perusteella Dystoksen paikalla on ollut asutusta jo esihistoriallisella ajalla. Kaupunki perustettiin uudelleen arkaaisella kaudella. Antiikin aikaisessa perinteessä Dystoksen perustajina pidettiin eteläistä Euboiaa asuttaneita dryopeja. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Dystios* ().

Dystoksen myöhemmistä vaiheista ei tiedetä antiikin lähteiden kautta juuri mitään. Klassisen kauden jälkipuoliskolla 300-luvulla eaa. kaupungista oli tullut Eretrian *[[demos (alue)|demos]]*. Dystos oli olemassa edelleen hellenistisellä ja roomalaisella kaudella. Keskiajalla samalla kukkulalla oli venetsialainen linna. Paikan arkeologiset kaivaukset aloittivat saksalaiset arkeologit vuonna 1895.

## Rakennukset ja löydökset

Dystoksen kaupunkia on säilynyt suhteellisen hyvin. Sen kaupunkikukkula on ollut ympäröity torneilla varustetuilla muureilla, jotka on ajoitettu 300-luvulle eaa. ja jotka ovat sulkeneet sisäänsä noin viiden hehtaarin kokoisen alueen. Muureista on löydetty laajoja osia, yhteensä noin kaksi kolmasosaa niiden pituudesta. Parhaiten säilynyt osuus on muurien itäosassa, jossa niitä on säilynyt noin kolmen metrin korkeudelta, ja jossa on myös portin jäänteet. Kukkulan korkein kohta muodosti akropoliin, joka oli ympäröity erillisillä muureilla. Alakaupunki sijaitsi alemmilla rinteillä. Kaupungin agora eli tori ja kauppapaikka sijaitsi oletettavasti kaupungin pohjoisosassa. Kaupungin paikalla on myös lukuisten talojen jäänteitä. Niistä tärkeimmät ovat niin kutsutut Talo K 500-luvulta eaa. ja Talo J, joka on taloista suurikokoisin, kaupungin kaakkoisosassa noin 300-luvulta eaa. Kaupungin hautausmaita on löydetty kukkulan juurelta.

## Lähteet
Limne

**Limne** () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Pontisessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta sen tiedetään sijainneen Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren kaakkoisrannalla paikallisen ei-kreikkalaisen Ekekhreireis-heimon alueella, itään Trapezuksesta.

Kaupungin historiasta ei tiedetä mitään. Sen mainitsee vain Pseudo-Skylaks. Vaikka kaupunki luetaan kreikkalaisten polisten joukkoon, sen väestön oletetaan koostuneen pääasiassa paikallisista asukkaista.

## Lähteet
Lykastos (Pontos)

**Lykastos** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Pontisessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.

Lykastoksen kaupunki sijaitsi Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren etelärannalla lähellä samannimistä pientä jokea, joka laski Pontokseen kaupungin lähellä. Antiikin aikaisten lähteiden perusteella kaupunki sijaitsi Amisoksen itäpuolella sen ja Themiskyran välillä. Pseudo-Skylaks mainitsee Lykastoksen kreikkalaisena kaupunkina. Ferekydes mainitsee Lykastia-nimisen kaupungin, jonka asukkaat olivat amatsoneja, ja joka sijaitsi Themiskyran kaupungin ja khalybien alueen välillä, mikä saattaa viitata samaan paikkaan.

## Lähteet
Odeinios

**Odeinios** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Pontisessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.

Odeinios sijaitsi Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren kaakkoisrannalla lähellä samannimistä jokea, joka on oletettavasti sama kuin *[[periplus]]*-kirjallisuudessa mainittu Adienos-joki. Seutu oli paikallisen Ekekheireis-heimon aluetta, ja vaikka kaupunki luetaan kreikkalaisten polisten joukkoon, se on voinut olla alun perin paikallisen väestön asutus.

## Lähteet
Stameneia

**Stameneia** () eli **Stamene** () eli **Ameneia** () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Pontisessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan lähellä nykyistä Ordun maakunnan Perşembeä.

Stameneia sijaitsi Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren etelärannalla itään Amisoksesta. Pseudo-Skylaks mainitsee paikan nimellä *Ameneia*, ja sanoo sen olleen kreikkalainen kaupunki paikallisen khalybien heimon alueella. Vaikka kaupunki on luetteloitu kreikkalaiseksi polikseksi, se saattoi näin olla alun perin barbaariasutus. Stefanos Byzantionlaisen lainaama Hekataios mainitsee paikan nimellä *Stamene*, mitä muotoa käyttää myös *[[Barrington Atlas of the Greek and Roman World]]*.

## Lähteet
Tetrakis

**Tetrakis** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Paflagoniassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.

Tetrakis sijaitsi Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren rannalla. Kaupungin mainitsee ainoastaan Pseudo-Skylaks, joka sanoo sen olleen kreikkalainen kaupunki paikallisen Assyrioi- eli Leukosyroi-heimon alueella, ja sijainneen länteen Sinopesta ja Harmenesta.

## Lähteet
Usingen

**Usingen** on kaupunki Hochtaunuksen piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se on osa Reinin–Mainin konurbaatiota. Frankfurt am Mainin luoteisella esikaupunkialueella sijaitseva Usingen tunnetaan koulukaupunkina.

## Maantiede

Usingen sijaitsee Taunus-vuoriston koillisreunalla 27 kilometriä Frankfurt am Mainin keskustan Hauptwachelta pohjoisluoteeseen. Kaupungin alueella virtaa Usajoki.

Nykyinen Usingen syntyi kun Usingenin kantakaupunkiin liitettiin 1970-luvun alussa kunnat Eschbach, Kransberg, Merzhausen, Michelbach, Wernborn ja Wilhelmsdorf. Niillä on omat keskuksensa, joita metsä- ja peltoalueet erottavat Usingenin kantakaupungista.

## Historia
Usingenin historia alkaa frankkien valtakaudelta. Ensimmäinen asiakirjamaininta paikkakunnasta on vuodelta 802 ja kaupunkioikeudet se sai 1300-luvulla. Paikkakunta kuului 1200-luvulla Diezin kreiveille ja keskiajan lopulla Nassaun kreiveille. Tuolloin Usingenia ympäröi viisiporttinen puolustusmuuri. 1600-luvulla kaupungissa vaikutti prinssi Walrad, joka uudisti kaupunkia kolmikymmenvuotisen sodan, useiden kaupunginpalojen ja huomattavan väestökadon jälkeen. Hänen aikakaudellaan Usingeniin muutti hugenotteja ja historiallinen keskusta sai nykyisen ilmeensä. Walradin poika Wilhelm Heinrich perusti Wilhelmsdorfin 1700-luvun alussa. Usingenin teollinen kehitys oli vaisua, eikä sitä edistänyt edes rautatieyhteyden avaaminen 1895. Usingenin piirikunta perustettiin 1886 ja lakkautettiin 1972. Toisesta maailmansodasta Usingen selviytyi vähin vaurioin ja sodan jälkeen sen väkiluku kasvoi voimakkaasti.

Usingenin historiallisia rakennuksia ovat muun muassa Usinger Schloss eli Usingenin linna, joka toimii nykyisin koulurakennuksena, ja raatihuone vuodelta 1687. Ristikkotaloja on lukuisia. Kirkoista mainittakoon Laurentiuskirche 1400-luvun lopulta.

## Talous ja liikenne
Usingenin suuria työnantajia ovat hoitolaitos Hochtaunus-Kliniken ja useat oppilaitokset.

Usingenin rautatieasema sijaitsee Taunus-radan varrella. Lähimmät moottoritiet ovat BAB 3 lännessä ja BAB 5 idässä. Pyörätieverkosto on kattava.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Usingen, Hessen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Iasonia

**Iasonia** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Pontisessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Ordun maakunnan Çaytepeä.

Iasonia sijaitsi Iasonion (, myös ; lat. *Jasonium*) -nimisellä niemellä, joka sijaitsi Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren etelärannalla 130 stadioninmittaa koilliseen Polemonionista. Iasonionin niemi oli Paryadres-vuorijonon jatke. Niemen nimi on edelleenkin turkiksi Yason Burnu.

Iasonionin niemen uskottiin saaneen nimensä siitä, että Iason ja argonautit olivat rantautuneet siellä retkellään. Itse kaupungin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Pseudo-Skylaks mainitsee sen kreikkalaisena akropoliina khalybien heimon alueella.

## Lähteet
Kyme (Euboia)

**Kyme** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Euboian saarella Kreikassa. Sen sijaintia ei tunneta varmuudella, mutta se sijoitetaan lähelle nykyistä Kýmin kaupunkia.

## Maantiede

Kymen kaupungin arvellaan sijainneen Euboian itärannikolla Dirfys-vuoren itärinteessä lähellä nykyistä, antiikin aikaisesta kaupungista nimensä perinyttä tai ottanutta Kýmin kaupunkia. Nykyisin Kymen kaupunkikeskuksen paikaksi katsotaan nimellä Viglatoúri tunnettu kukkula lähellä Oxýlithoksen kylää, noin 2,7 kilometriä sisämaahan saaren itärannikosta ja noin kahdeksan kilometriä etelään Kýmistä. Kukkula sijaitsee hedelmällisellä tasangolla lähellä Manikiá-jokea eli antiikin Akheloos-jokea. Toinen, aiemmin ehdotettu paikka on nykyinen Palaiókastrin eli Kástron kukkula Áno Potamiássa. Sillä sijaitsee nykyisin keskiaikainen linnoitus. Kymen ympäristössä sijaitsivat kaupungit Kotylaion, Oikhalia, Tamynai ja Teleidai.

## Historia

Kyme oli geometrisella ja arkaaisella kaudella yksi Euboian tärkeimmistä kaupungeista. Strabonin mukaan se osallistui Italiassa sijainneen Kymen (myöhemmin tunnettu nimellä Cumae) kaupungin perustamiseen yhdessä Khalkiin kanssa, mikä ajoittuu 700-luvulle eaa.

Myöhemmin kaupunki menetti merkityksensä ja jäi Khalkiin varjoon. Seurauksena se sekoitettiin myöhempinä aikoina usein tunnetumpaan Kymen kaupunkiin, joka sijaitsi Aioliissa. Tämän vuoksi sekä siksi, että kaupunkiin on vain vähän viitteitä antiikin lähteissä ja sen sijainti oli pitkään tuntematon, Kyme-nimisen kaupungin olemassaolo Euboialla kyseenalaistettiin pitkään.

Viglatoúrin arkeologisia kaivauksia suoritettiin vuonna 1984 arkeologi Éfi Sapouná-Sakellarákin johdolla.

## Rakennukset ja löydökset

Nykyisestä Viglatoúrista on löydetty asutuksen jäänteitä esihistorialliselta ajalta sekä geometriselta kaudelta. Niihin lukeutuu talojen, pyhäköiden ja katujen jäänteitä sekä hautoja. Asutus vaikuttaa olleen ympäröity muureilla. Asutuksen keskiössä on ollut aukio ja ovaalinmuotoinen rakennus, joka on tulkittu pyhäkkö-herooniksi. Se on ajoitettu 700-luvulle eaa., ja se vaikuttaa tuhoutuneen noin vuonna 700 eaa. Pyhäkkö-heroonin alta on löydetty mykeneläiselle kaudelle ajoittuva niin kutsuttu megaron. Geometrisen kauden asutuksen alla on myös varhaisempia asutusvaihteita varhaiselta neoliittiselta sekä keskihelladiselta kaudelta.

Nykyisen Kýmin paikalta on löydetty antiikin ajalta lähinnä piirtokirjoituksia. Kaupungin koillispuolelta on löydetty hautoja, jotka on ajoitettu 300–200-luvuille eaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Themiskyra

**Themiskyra** (, myös ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Pontisessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Termeä.

## Maantiede

Themiskyran kaupunki sijaitsi Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren etelärannalla lähellä Thermodon (nyk. Terme Çayi) -joen suuta, noin 60 kilometriä itään Amisoksesta. Kaupungin seutu oli Thermodon- ja Iris (nyk. Yeşil Irmak) -jokien alluviaalitasankoa, joka työntyy nykyisin noin 15 kilometrin verran Mustaanmereen. Tasanko tunnettiin Themiskyran tasankona ja nykyisin Çarşamban tasankona.

Themiskyran tasanko oli hyvin vehreää ja hedelmällistä aluetta, jossa kasvatettiin paljon hevosia ja nautoja, ja joka tuotti hyvin viljaa. Eteläosa lähempänä vuoria tuotti paljon hedelmiä, kuten viinirypäleitä, omenoita, päärynöitä ja pähkinöitä.

Themiskyra sijoitetaan nykyisen Termen paikalle noin viisi kilometriä rannikosta sisämaahan, tai sen lähelle. Kaupunki oli rakennettu kummallekin puolelle Thermodon-jokea, joka oli purjehduskelpoinen mereltä ainakin kaupunkiin saakka. Klaudios Ptolemaios sijoitti Themiskyran virheellisesti lännemmäksi Iris-joen ja Herakleionin niemen välille.

## Historia

Kreikkalaisessa mytologiassa Themiskyran tasankoa pidettiin amatsonien kotipaikkana. Diodoros Sisilialainen kertoo, että sen olisi perustanut amatsonien kuningaskunnan perustaja. Sen varhaisiksi asukkaiksi mainitaan kuitenkin myös Leukosyroi-heimo. Varhaisin maininta Themiskyran kaupungista on Herodotoksella. Pseudo-Skylaks mainitsee Themiskyran kreikkalaisena kaupunkina.

Lucullus piiritti Themiskyraa vuonna 71 eaa. Mithridateen vetäydyttyä Kyzikoksesta. Kaupunkilaiset puolustautuivat tuolloin urhoollisesti, ja kun Luculluksen miehet yrittivät saada kaupungin muurin sortumaan, he usuttivat näiden kimppuun karhuja ja muita villieläimiä sekä mehiläisparvia. On mahdollista, että kaupunki tuhottiin tuolloin, sillä Pomponius Mela sanoo, ettei se ollut olemassa enää hänen aikanaan. Strabon ei mainitse kaupunkia lainkaan, ainoastaan Themiskyran tasangon amatsonien entisenä asuinseutuna.

## Lähteet
Olosjärvi

**Olosjärvi** on ylänköjärvi Muonion kuntakeskuksen itäpuolella Lapin maakunnan luoteisosassa. Sen pinta-ala on kaksi neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 182 kilometriä pohjoisluoteeseen.

## Maantiede
Olosjärven pituus kaakosta luoteeseen on kolme kilometriä. Järven keskiosan leveys on noin kilometrin, etelä- ja pohjoisosa ovat huomattavasti kapeampia. Noin kuudesosa Olosjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Nelisen hehtaaria järven pinta-alasta on vähintään 10 metriä syvä. Syvin alue sijaitsee yhtenäisenä vyöhykkeenä järven luoteispuoliskolla ja sen keskellä on järven syvin kohta, 14 metriä. Puolentoista metrin syvyyskäyrä kulkee järven länsirannalla paikoin aivan rantaviivan tuntumassa

Olosjärven ainoa nimetty saari on Minnansaari pohjoisen rannan tuntumassa. Huomattavin niemimaa on Rovaniemi. Järven rannoilla on siellä täällä pientaloja. Olosjärven lounaispuolella kohoaa Lompolorova, jonka laki on noin sata metriä järven pintaa korkeammalla. Olostunturi sijaitsee Olosjärven eteläpuolella. Olosjärven itäpuolella sijaitsee Torasjärvi, järvien välinen kannas on noin kilometrin leveä.

Torasjärvi laskee Olosjärveen mutkaista vesireittiä, joka alkaa Piinsuusta ja johtaa Kalkinjärven (245,7 metriä mpy) ja Saarikosken kautta Olosjärven itäisimpään kolkkaan. Olosjärven luusua on Oloslompolo, josta alkaa useiden koskien ja Jerisjoen kautta länteen Muonionjokeen johtava vesireitti.

Olosjärven kalalajeja ovat ahven, harjus, made, muikku, siika ja särki.

Olosjärven vesitilavuus on 6&nbsp;986&nbsp;000 kuutiometriä.

Olosjärvi (67.472.1.001) kuuluu Olosjärven-Torasjärven alueeseen (67.472), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Tornionjoen vesistössä (67). Toinen jakovaihe on Jerisjoen valuma-alue (67.47) ja ensimmäinen jakovaihe Kangosjärven–Muonion alue (67.4). Olosjärvi on toiseksi laajin Olosjärven-Torasjärven alueen neljästätoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Torasjärvi.

Olosjärvi on kymmenenneksi laajin Muonion 226:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Kaarantojärvi.

## Lähteet
Marrasjärvi

**Marrasjärvi** on järvi Rovaniemen luoteisosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 6,5 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemen keskustasta on 44 kilometriä pohjoisluoteeseen.

## Maantiede
Marrasjärven pituus kaakosta luoteeseen on noin 9,2 kilometriä, leveys on enimmällään runsaan kilometrin. Järven pohjoisella rannalla sijaitsee Marrasjärven kylä, jonka länsipuolella levittäytyy Yliselkä ja eteläpuolella Isoselkä. Selkävesiä erottaa Palosaari. Isoselkää erottaa järven keski- ja eteläosasta Pirttisaari, jonka länsipuolella on Haukisalmi ja itäpuolella Raumonsalmi. Noin kahdeksasosa Marrasjärvestä on vähintään 10 metriä syvä. Syvin alue sijaitsee Isoselän itäpuoliskolla. Pirttisaaren eteläpuolella on noin kilometrin pituinen 10–13 metriä syvä alue. Järven eteläosassa on 10–14 metriä syviä alueita. Yliselkä on matalaa lukuun ottamatta sen pohjoisosassa sijaitsevaa 17 metrin syvännettä.

Palosaaren ja Pirttisaaren yhteenlaskettu pinta-ala on noin 43 hehtaaria. Niiden rantaviivan pituus on 4,5 kilometriä. Pirttisaarelta on löydetty kivikautinen asuinpaikka. Saaren korkein kohta on noin 15 metriä järven pintaa ylempänä. Marrasjärven rannoilla on melko runsaasti pientaloja.

Marrasjärveen laskee Taapajoki–Mukkajoki luoteesta ja Rovajoki pohjoisesta. Marrasjärvi laskee Marrasjokea kaakkoon Ounasjokeen.

Marrasjärven vesitilavuus on 28&nbsp;223&nbsp;000 kuutiometriä.

Marrasjärvi (65.551.1.003) kuuluu Marrasjoen alueeseen (65.551), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Marrasjoen valuma-alue (65.55) ja ensimmäinen jakovaihe Ala-Ounasjoen alue (65.5). Marrasjärvi on laajin Marrasjoen alueen kahdeksastatoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa alle 30 hehtaarin laajuinen Siikajärvi.

Marrasjärvi on yhdenneksitoista laajin Rovaniemen yli tuhannesta järvestä. Sitä seuraa Vikajärvi.

## Lähteet
Jokijärvi (järvi Taivalkoskella)

**Jokijärvi** on läpivirtausjärvi Taivalkosken itäosassa Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Sen pinta-ala on 5,8 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 154 kilometriä itäkoilliseen. Järvi sijaitsee kirjailija Kalle Päätalon lapsuudenmaisemissa Iijoen reitillä.

## Maantiede
Jokijärven osat luoteesta kaakkoon ovat Väliperä, Kauhaperä ja Murhiperä. Niitä yhdistävällä järven lounaisella osalla ei ole karttanimeä. Väliperää ja Kauhaperää erottaa Mannisenniemi, jolla sijaitsee Jokijärven kylä. Jokijärven rannoilla on runsaasti kulttuurimaisemaa, sen etelärannalla sijaitsee Kalle Päätalon lapsuudenkoti. Luonnontilaisinta on Murhiperän rannoilla.

Jokijärven saaria ovat muun muassa Villisaari, Lapinsaari, Vasikkasaari ja Käkisaari. Väliperän pohjoisosassa on useita pieniä saaria, järven lounainen osa on saaretonta. Jokijärvi kääntyy alavirtaan lounaassa, josta alkaa Vääräjoki. Luusuassa sijaitsee Kirkkosaari. Joki virtaa yli kaksi kilometriä pitkän, leveydeltään vaihtelevan saarimuodostelman pohjoispuolitse. Saarten eteläpuolella sijaitsee Kurtinlampi ja Lummelampi. Murhiperään virtaa Murhijoki idästä, Lummelampeen virtaa Tyräjoki kaakosta Tyräjärveltä.

Jokijärvi (61.312.1.001) kuuluu Jokijärven lähialueeseen (61.312), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Jokijärven alue (61.31) ja ensimmäinen Iijoen yläosan valuma-alue (61.3). Jokijärvi on laajin Jokijärven lähialueen 36:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Iso-Ulku.

Jokijärvi on kuudenneksi laajin Taivalkosken 588:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä edeltää Koviojärvi ja seuraa Kylmäluoma.

## Lähteet
Palvalahti

**Palvalahti** on järvi Varkauden kaakkoisosassa Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 3,8 neliökilometriä. Etäisyys Varkauden keskustasta on 28 kilometriä itäkaakkoon.

## Maantiede
Palvalahden pituus kaakosta luoteeseen on 4,8 kilometriä. Järven pohjoisosan muodostaa Pieni Palvalahti ja länsiosan Lipakonlahti. Ketveleenniemi jakaa järven eteläosan kahtia. Noin viidennes Palvalahdesta on vähintään 10 metriä syvä, syvin kohta sijaitsee järven kaakkoisosassa. Pienen Palvalahden keskiosa on melko syvä, Lipakonlahti on puolestaan matala.

Palvalahden laajin saari on noin kaksihehtaarinen Kantturasaari Lipakonlahtea ja Pientä Palvalahtea erottavan Jaakkolanniemen etelärannan tuntumassa. Kantturasaaren eteläpuolella on Tetriluodot. Järvessä sijaitsee useita saaria, joilla ei ole karttanimeä.

Palvalahteen virtaa laskuojia läheisiltä lammilta ja suoalueilta. Lipakonlahden länsiosasta laskee lyhyt laskuoja Haukiveteen. Palvalahden itäpuolella sijaitsee Haukiveteen kuuluva Viljolahti. Palvalahden rannoilla on pientaloja ja peltotilkkuja.

Palvalahden vesitilavuus on 23&nbsp;473&nbsp;000 kuutiometriä.
 
Palvalahti (04.652.1.003) kuuluu Haukiveden lähialueeseen (04.211), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Haukiveden alue (04.21) ja ensimmäinen Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Palvalahti on toiseksi laajin Haukiveden lähialueen 128:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Haukivesi ja kolmanneksi laajin on Kosulanlampi, jonka pinta-ala on noin 1,1 neliökilometriä.

## Lähteet
Ingela Forsman

**Ingela "Pling" Forsman** (s. 26. elokuuta 1950 Tukholma) on ruotsalainen muusikko. Hän on toiminut laulajana, musiikkituottajana ja sanoittajana. Forsman on tekstittänyt lukuisia Lasse Holmin sävellyksiä ja tehnyt yhteistyötä myös Agnetha Fältskogin kanssa.

## Ura
Forsman aloitti uransa Bambi-yhtyeessä 1960-luvulla. Sen jälkeen hän toimi soololaulajana ja musiikkituottajana, kunnes keskittyi alati enemmän laulujen sanoittamiseen. Forsmanin ensimmäinen sanoitus oli "Minns dej som du var". Tuonnempana hän on sanoittanut muun muassa Melodifestivalen-kilpailussa esitetyt kappaleet "Men natten är vår" (1981), "Bra vibrationer" (1985), "Nattens drottning" (1989), "Se på mig" (1995), "När jag tänker på imorgon" (2000), "Min kärlek" (2004) ja "Den du är" (2021).

Forsmanin muita sanoituksia ovat esimerkiksi "När du tar mej i din famn" (1979), "Håll om mig" (2005) ja "Jag ljuger så bra" (2006). Forsman on sanoittanut niin ikään useita Carola Häggkvistin tulkitsemia kappaleita, kuten "Det regnar i Stockholm", "Tokyo" ja "Tommy tycker om mej".

## Lähteet