open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Huopaitulehti

**Huopaitulehti** (*Kalanchoë beharensis*) on itulehtien sukuun kuuluva laji. Se on mehikasvi ja se tulee toimeen vähällä vedellä. Se on 30-90 cm korkea. Se viihtyy aurinkoisella paikalla huoneenlämmössä. Se on Viherkasvi. Lehdet ovat kolmiomaiset ja samettiset. Kasvi viihtyy hyvin vettä läpäisevässä, hiekkapitoisessa kasvualustassa. Se on herkkä liialliselle kastelulle. Sille sopivat mehikasvien lannoitteet. Kasvi on lievästi myrkyllinen.

## Lähteet
Suosittuja suomalaisia sävelmiä

**Suosittuja suomalaisia sävelmiä** () on Vantaan viihdeorkesterin esikoisalbumi vuodelta 1992. 

Albumi sisältää Jaakko Salon valitsemia tunnettujen suomalaisten viihdemusiikin säveltäjien teoksia uuteen esitysasuun. Orkesterin kapellimestari Markku Johansson sovitti kaksitoista kappaletta suurelle orkesterille ja albumin ensiesitys oli Kulttuuritalo Martinuksessa Vantaalla 20. maaliskuuta 1992. Itse albumi äänitettiin seuraavana päivänä Martinuksessa.

## Kappaleet
Kaikki sovitukset Markku Johansson.

#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

(*) Sikermä muodostuu kappaleista ”Sellaista elämä on”, ”Albatrossi”, ”Kotkan poikii ilman siipii” ja ”Käyn ahon laitaa”.

## Tekijät
### Vantaan viihdeorkesteri
*Markku Johansson – kapellimestari
*Heikki Hämäläinen, Leena Kimpimäki, Riikka Lehtimäki, Jukka Merjanen, Mikko Pesonen, Seppo Rautasuo, Sari Saalonen ja Rauno Salminen – 1. viulut
*Jouni Heinonen, Erkki Hiltunen, Laura Iivanainen, Tarja Jussila, Jari Lappalainen, Rainer Nurmi, Paula Tuukkanen ja Lotta Wennäkoski – 2. viulut
*Maarit Holkko, Päivi Koivula, Timo Konttinen, Markku Lintunen, Arja Pesonen ja Pekka Pulakka – alttoviulut
*Hanni Heinonen, Outi Höylä-Kotiranta, Veli-Matti Iljin, Minna Pulli, Jaakko Raulamo ja Teppo Tuominen – sellot
*Jukka Räikkönen, Pekka Saarinen ja Timo Vesuri – kontrabassot
*Mari Kunnari ja Matti Laakso – huilut
*Tiina Halinen ja Seidi Palonen – oboet
*Asko Heiskanen ja Mikko Kauppinen – klarinetit
*Lauri Hirvikangas ja Tapio Lehtonen – fagotit
*Sakari Niemi, Hannu Pajuoja, Vesa Ruotonen ja Melissa Vainio – käyrätorvet
*Esko Heikkinen, Timo Mäkinen ja Heimo Savolainen – trumpetit
*Simo Kanerva, John Kotka ja Juhani Komulainen – pasuunat
*Tarja Hakonen – tuuba
*Kauko Laukkonen, Mikael Sandström ja Pasi Suomalainen – lyömäsoittimet
*Kirsi Kiviharju – harppu
*Heikki Laurila – kitara
*Heikki (Häkä) Virtanen – sähköbasso

### Tuotanto
*MTV-studiot, Helsinki / Jorma Hämäläinen – äänitys ja miksaus
*Finnvox, Helsinki / Timo Löyvä – CD-masterointi
*Magnus Löfving – etukannen valokuva
*Ilpo Vainionpää – muut valokuvat
*Maiju Kervinen – ulkoasu ja taitto (layout)
*Jaakko Salo – toimittaja
*Markku Johansson ja Olli Heikkilä – tuottajat

## Lähteet
* Fenno – Suomen äänitearkisto ry:n levytietokanta 1901–1999
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Poncelet (Q141)

**Poncelet** (runkonumero Q141) oli Ranskan merivoimien Redoutable-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.

## Valmistus
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 3. maaliskuuta 1927. Alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 1. syyskuuta 1932.

## Palvelus
Aluksen miehistö pysäytti ja valtasi 29. syyskuuta 1939 Azoreilla saksalaisen rahtialuksen *Chemnitzin*, jonka valtausmiehistö vei Casablancaan. Alus nimettiin uudelleen *Saint Bernardiksi*.

Vapaan Ranskan joukkoihin kuuluneet muukalaislegioonan joukot nousivat maihin 7.-8. marraskuuta 1940 Librevillen lähistöllä Gabonissa liittoutuneiden tukemana. *HMS Milford* ja *HMS Turcoman* partioivat etsien sukellusveneitä Cap St. Lopezin pohjois- ja koillispuolisilta merialueilta läheltä Port Gentiliä, jossa *Poncelet* oli. Sukellusvene ei siten voinut siirtyä tukemaan Librevillessä olleen Vichyn Ranskan laivasto-osaston tueksi.

*HMS Devonshirelta* lähetetty Walrus-tiedustelukone havaitsi sukellusveneen, josta ilmoitettiin. *Milford* ilmoitti sukellusveneen liikkuvan. Syvyyspommit pakottivat aluksen nousemaan pintaan, jonka jälkeen se ilmoitti moottorien rikkoutuneen ja miehistön antautuvan. Aluksen miehistö upotti aluksensa. *Milford* pelasti merestä kolme upseeria ja 51 miehistönjäsentä.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Sary-Taš

**Sary-Taš** () on kylä Ošin alueen Alain piirissä Kirgisiassa. Se sijaitsee Alain laaksossa lähellä Taldykin solaa ja Kyzyl-Suun yläjuoksua 104 kilometriä piirin keskuksesta Gültšöstä etelään. Kylässä oli arviolta 2&nbsp;390 asukasta vuonna 2025.

”Keltaista kiveä” tarkoittava Sary-Taš on perustettu vuonna 1939. Se oli vuodesta 1950 lähtien kaupunkimainen taajama, jossa toimi rajavartiosto. Siitä tuli osa Sary-Tašin (nykyään Pamir-Alain) kyläpiiriä vuonna 2012.

Kylä sijaitsee 3&nbsp;200 metriä merenpinnan yläpuolella, ja sen ilmasto on ankara. Vuotuinen sademäärä on 600 millimetriä.

Sary-Tašin läpi kulkee Ošin ja Xoruğin välinen Pamirin maantie, josta haarautuvat tiet Daroot-Korgonin kautta Tadžikistaniin ja Erketš-Tamin kautta Kiinaan. Kylän pääelinkeino on liikenne. Siellä toimii tielaitos ja asfalttitehdas.

Julkisiin palveluihin kuuluvat keskikoulu, kirjasto, poliklinikka, paikallissairaala, apteekki, moskeija ja sauna. Kylässä on kauppoja sekä ravintola- ja majoituspalveluja.

## Lähteet
Valkoinen vappu

**Valkoinen vappu** on Sinimustan liikkeen vuodesta 2022 lähtien järjestämä tapahtuma Tampereella. Sen ohjelmaan kuuluu vappukulkue, jonka jälkeen järjestetään puheita kokoontumispaikalla.

## Historia

### 2025
Vuonna 2025 äärioikeistolainen kamppailukerho Active Club Finland osallistui tapahtumaan. Sen aikana poliisi otti kiinni 15 vastamielenosoittajaa. Käräjäoikeus tuomitsi jälkeenpäin yhden tapahtuman vastamielenosoittajan sakkoon soihdun heittämisestä tapahtuma-alueelle.

## Lähteet
Lieriöitulehti

**Lieriöitulehti** (*Kalanchoë tubiflora*) on itulehtien sukuun kuuluva laji. Sen versot ovat vihreät ja versojen päissä on violetinmustia lehtiruusukkeita. Kasvi lisääntyy ja leviää ympäristöönsä nopeasti. Se muodostaa versojen kärkiin rönsyjä, jotka muodostuttuaan tippuvat ja leviävät emokasvin ympärillä olevaan maaperään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Kalanchoe tubiflora
Archimède (Q142)

**Archimède** (runkonumero Q142) oli Ranskan merivoimien Redoutable-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.

## Valmistus
Alus tilattiin Caenista Chantiers Navals Françaisilta, missä köli laskettiin 1. elokuuta 1927. Alus laskettiin vesille 6. syyskuuta 1930 ja otettiin palvelukseen 22. joulukuuta 1932.

## Palvelus
Alus kolaroi 14. helmikuuta 1940 Brestin lähellä troolari *Alizen* kanssa, joka upposi.

Alus suojasi 30. huhtikuuta 1940 Halifaxista lähtenyttä saattuetta HX39 *HMS Voltairen*, *HMCS Restigouchen* ja *HMCS St. Laurentin* kanssa. Kanadalaisalukset palasivat Halifaxiin seuraavana päivänä. Alus erkani 11. maaliskuuta saattueesta ja jatkoi Brestiin.

Alus saapui 19. helmikuta 1943 Dakarista Bermudalle, mistä se jatkoi 21. helmikuuta Philadelphian laivastontelakalle. Alus palasi 23. helmikuuta 1944 telakalta Bermudalle, mistä se jatkoi 26. helmikuuta Casablancaan.

Alus poistettiin laivastoluettelosta 19. helmikuuta 1952.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Gültšö

**Gültšö** () on kaupunki ja Alain piirin hallinnollinen keskus Ošin alueella Kirgisiassa. Se sijaitsee Alaivuorilla Gültšöjoen muodostamassa solassa 85 kilometriä Ošista kaakkoon. Kaupungissa oli arviolta 22&nbsp;566 asukasta vuonna 2025.

Gültšön kylä on perustettu venäläisen linnoituksen lähelle 1800-luvun lopussa. Siitä tuli piirikeskus vuonna 1928 ja kaupunki vuonna 2025.

Gültšön kautta kulkee Ošin ja Xoruğin välinen maantie. Siellä toimii elintarviketeollisuutta. Seudulla harjoitetaan maanviljelyä ja karjanhoitoa.

## Lähteet
Kyrönsalmen ratasilta

**Kyrönsalmen ratasilta** on Kyrönsalmen ylittävä teräsksinen rautatiesilta Savonlinnassa. Ratasilta oli vesiliikenteelle avattava kesään 2019 asti, jolloin Laitaatsalmen sillat oltiin otettu käyttöön ja Saimaan syväväylä siirretty Kyrönsalmesta Laitaatsalmeen. Sillan yli kulkee Huutokoski-Parikkala-rata. Kiinteiden osien lisäksi sillassa on avattava osa. Nopeusrajoitus sillalla junille on 20 km/h, ja sillalla kulkee kapea kävelytie. Silta on otettu Väyläviraston museosiltakokoelmaan vuonna 2022.

## Rakentaminen
Kyrönsalmen 210 metriä pitkä rautatiesilta on rakennettu vuosina 1906–1908. Elisenvaarasta tulevalle junaliikenteelle silta avattiin 1907. Silta muodostui alun perin neljästä jaksosta: 33 metriä pitkästä ristikkosillasta, kaksivartisesta kääntösillasta (20+20 metriä), 125 metriä pitkästä ristikkosillasta ja 9 metriä pitkästä levypalkkisillasta. Sillan teräsosien paino oli 1&nbsp;026 tonnia. Sillan rakensi saksalainen yritys MAN-Werk Gustavsburg. Teräsosat ovat Siemens-Martin-menetelmällä valmistettua valantaterästä, jonka käyttö siltarakenteissa yleistyi 1890-luvulla. Rautatiesilta avattiin vuonna 1935 myös maantieliikenteelle. Kapea silta mahdollisti vain yhdensuuntaisen tieliikenteen. Maantiesillan valmistuttua vuonna 1968 silta palautui vain rautatiekäyttöön. 

### Muutokset 1960-luvulla
Siltaan tehtiin merkittäviä muutoksia talvella 1967–1968 kantavuuden parantamiseksi. Kääntösillan osan paikkaa eli laiva-aukkoa siirrettiin keskemmälle salmea. Junien kuormaulottumaa korotettiin lyhentämällä 125-metrisen ristikkosillan osan jänne 104 metrin pituiseksi ja tätä siltajännettä siirrettiin Savonlinnan keskustaan päin. Siltaan asennettiin viides jakso, uusi 18-metrinen levypalkkijänne. Rautatiesiltaa kunnostettiin viimeksi vuonna 2000, kun sillan kääntyvä osa peruskorjattiin. Kyrönsalmen rautatiesilta ei ole suojeltu kohde, vaikka se on osa Olavinlinnan kulttuurimaisemaa, koska siltaa on ajan mittaan muunneltu paljon alkuperäisestä ja silta on teknisen käyttöikänsä loppupuolella.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Ossie’s Dream (Spurs Are on Their Way to Wembley)

**Ossie’s Dream (Spurs Are on Their Way to Wembley)** on vuonna 1981 julkaistu musiikkikappale, jolla esiintyvät Chas & Dave ja lontoolainen Tottenham Hotspurin jalkapallojoukkue. Kappale levytettiin juhlistamaan Tottenhamin pääsyä Wembleyn stadionilla pelattavaan FA Cupin loppuotteluun. Tottenham voitti cupin mestaruuden, mikä lisäsi kappaleen suosiota, ja se nousi Britannian singlelistalla viidenneksi. ”Ossie’s Dream” myös esitettiin television *[[Top of the Pops]]* -musiikkiohjelmassa.

Kappaleen nimi ”Ossie’s Dream” on viittaus Tottenhamin silloiseen pelaajaan Osvaldo ”Ossie” Ardilesiin, jonka unelma oli pelata Wembleyllä. Ardiles laulaa kappaleessa yhden säkeen. 

Tottenhamin kannattajat ovat jatkaneet kappaleen laulamista, ja Eurooppa-liigan kaudella 2024–2025 he lauloivat sitä muodossa ”Spurs Are on Their Way to Bilbao” viittauksena Bilbaossa pelattuun loppuotteluun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kappaleen esitys ''Top of the Popsissa'' (DemonMusicGroupin virallinen Youtube-kanava)
Karibiantylppärausku

**Karibiantylppärausku** (*Styracura schmardae*) on jokirauskuihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena lämpimistä vesistä Atlantin länsiosista.

## Koko ja ulkonäkö
Karibiantylppärausku on suurikokoinen kala. Sen eturuumis on useimmiten noin 100 cm leveä, mutta voi suurimmillaan kasvaa 190–200 cm leveäksi. Kalan eturuumis onlitteä ja soikean kiekkomainen. Karibientylppärauskun kuono on tylppä, ja siinä on pisaranmuotoinen uloke. Pyrstö on hyvin pitkä ja suippenee voimakkaasti loppua kohden. Lajilla ei ole selkäeviä, mutta pyrstössä on erittäin pitkä piikki, joka on yhteydessä myrkkyrauhaseen. Karibiantylppärausku on selkäpuoleltaan väriltään harmahtavan ruskea ja vatsastaan vaaleankellertävä.

## Levinneisyys ja elintavat
Karibiantylppärauskua tavataan Meksikon eteläosista Karibianmeren saarille ja Brasiliaan. Se elää pehmeillä pohjilla matalahkoissa rantavesissä ja mangroveissa. Lajin ravintoa ovat kalojen lisäksi selkärangattomat eläimet, kuten äyriäiset ja nilviäiset. Karibiantylppärausku synnyttää eläviä poikasia. Atlantinnokkakalat ja isoremorat seuraavat usein karibiantylppärauskua

Karibiantylppärauskua kalastetaan ravinnoksi myös kaupallisesti. Voimakkaan kalastuksen vuoksi sen kannat ovat taantuneet ja laji on harvinainen ja luokiteltu erittäin uhanalaiseksi. Kantaa uhkaa lisäksi rannikkoalueiden elinympäristön laadun heikkeneminen saastumisen vuoksi.

## Lähteet
Renée Goodin kuolema

**Renée Good** (2. huhtikuuta 1988 – 7. tammikuuta 2026) oli 37-vuotias yhdysvaltalainen nainen, joka kuoli Minneapolisissa, Yhdysvalloissa 7. tammikuuta 2026, kun Yhdysvaltain maahanmuutto- ja tullivirasto (ICE):n agentti ampui hänet. Good oli autossaan ampumisen sattuessa.

## Seuraukset

Tapauksen jälkeen useita videoita ampumisesta lähti leviämään sosiaalisessa mediassa. 

Tapauksen myötä tuhannet ihmiset osoittivat mieltään Minneapolisissa sekä muualla Yhdysvalloissa. Mielenosoitukset kohdistuivat myös laajemmin maahanmuutto- ja tulliviraston toimeenpanemiin operaatioihin. 

Minnesotan kuvernööri Tim Walz syytti tapahtuneesta Yhdysvaltain presidentti Donald Trumpin hallintoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Alain piiri

**Alain piiri** () on hallintoalue Ošin alueella Kirgisiassa. Sen keskus on Gültšön kaupunki. Piirin pinta-ala on 7&nbsp;600 neliökilometriä. Siellä oli arviolta 94&nbsp;468 asukasta vuonna 2025.

Alain piiri sijaitsee Ošin alueen eteläosassa. Se rajoittuu lännessä ja luoteessa Tšoŋ Alain, Nookatin ja Kara-Suun piireihin, pohjoisessa ja koillisessa Özgönin ja Kara-Kulžan piireihin, idässä Kiinaan ja etelässä Tadžikistanin Vuoristo-Badahšanin autonomiseen alueeseen. Piiri käsittää vuorten ympäröimän Gültšön laakson ja Alain laakson itäosan. Alain laakson pohjoispuolella ovat Alaivuoret ja eteläpuolella Trans-Alai. Korkein kohta on Trans-Alain Leninin huippu (7&nbsp;137 metriä) ja matalin Gültšön laakso (1&nbsp;560 metriä). Hyötykaivannaisiin kuuluvat kivihiili, ruokasuola, elohopea, antimoni, volframi, turve, marmori, rakennusaineet ja kivennäisvesi.

Seudulla vallitsee mannerilmasto. Tammikuun keskilämpötila on Gültšön laaksossa –7,5 ja Alain laaksossa –14,4:stä –17,5:een astetta. Heinäkuun keskilämpötila on vastaavasti 18,9 ja 9–15,4 astetta. Vuotuinen sademäärä on 300–500 millimetriä. Vuorilla on jäätiköitä. Suurimmat joet ovat Gültšö, Kyzyl-Suu ja Kök-Suu.

Alueen kasvillisuus on etupäässä aroa. Vuorten rinteillä on katajametsiä ja alppiniittyjä ja rotkoissa ja vesistöjen varsilla pensaikkoa ja lehtipuita. Kuršabjoen varrella sijaitsee Gültšön rauhoitusalue.

Vuonna 1928 perustettu Alai-Gültšön piiri jaettiin vuonna 1936 Alain ja Tšoŋ Alain piireiksi, jotka yhdistettiin vuonna 1959 ja erotettiin jälleen toisistaan vuonna 1992. Piiri jakautui aikaisemmin seitsemään maalaiskuntaan, joissa oli 63 kylää. Gültšön maalaiskunnasta tuli kaupunki vuonna 2025. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan 99,6 prosenttia piirin asukkaista oli kirgiisejä.

Piirin läpi kulkee Ošin ja Xoruğin välinen maantie, josta haarautuvat Sary-Tašissa tiet Daroot-Korgonin kautta Tadžikistaniin ja Erketš-Tamin kautta Kiinan Kašgariin. Asukkaiden pääelinkeinot ovat karjanhoito ja maanviljely. Suurin osa alueesta on laidunmaata. Viljelysmaata on 5&nbsp;000 hehtaaria, josta 1&nbsp;300 on keinokasteltua. Tärkeimmät viljelykasvit ovat vilja (varsinkin vehnä), peruna, öljykasvit ja vihannekset. Lisäksi on vähäistä elintarvike-, kulutustavara-, puunjalostus- ja kivihiiliteollisuutta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Piirin sivusto
Rajavartiolaitos

**Rajavartiolaitokset** valvovat valtioiden rajoja. Tällaisia ovat esimerkiksi:
* Suomen rajavartiolaitos
* Suomen merivartiolaitos
* Suomenmaalainen rajavartiosto
* Ruotsin rannikkovartiosto
* Ukrainan rajavartiolaitos
* Venäjän rajavartiolaitos
* Viron poliisi- ja rajavartiolaitos
Raimo Wahlström

**Raimo Ensio Wahlström** (6. kesäkuuta 1940 Vaasa – 25. joulukuuta 2002 Kangasala) oli suomalainen näyttelijä. Hän toimi Lahden kaupunginteatterissa vuodesta 1963.

## Elämä ja ura
Raimo Wahlström syntyi johtaja Eino Wahlströmin ja liikeapulainen Kerttu Wahlströmin perheeseen. Hän otti lauluopintoja Lahden musiikkiopistossa. Ennen 1963 alkanutta kiinnitystään Lahden kaupunginteatteriin hän oli kiinnitettynä Kokkolan Maakuntateatteriin 1960–1961 ja Kokkolan kaupunginteatteriin 1962–1963.

Wahlströmin rooleja olivat muun muassa Krister (*Tuomari*), Arthur (*Tango*), Salo (*[[Lapualaisooppera]]*), Lancelot (*Camelot*), Akseli Koskela ja Otto Kivivuori (*Täällä Pohjantähden alla*), Repe Helismaa (*Päivänsäde, minä ja menninkäinen*) ja Eddie Carbone (*[[Näköala sillalta]]*). Hän näytteli myös Rahtilaista (*Tulitikkuja lainaamassa*) ja Kortesuota (*[[Anna Liisa]]*)

Wahlström näytteli tohtori Kalpaa seitsenosaisessa sairaalaympäristöön sijoittuvassa komediasarjassa *Vain silloin kun nauran* (1984), jonka oli ohjannut Ville-Veikko Salminen. Komediaelokuvassa *[[Kymmenen riivinrautaa]]* (2002) hänellä oli sivurooli päätoimittajana. Teoksen ohjasi Ere Kokkonen.

## Lähteet
* 
* 
*
*

### Viitteet
Nookat

**Nookat** () on kaupunki ja Nookatin piirin hallinnollinen keskus Ošin alueella Kirgisiassa. Se sijaitsee Nookatin laaksossa Alaivuorten pohjoisella reuna-alueella 40 kilometriä Ošista lounaaseen. Kaupungissa oli arviolta 16&nbsp;829 asukasta vuonna 2025.

Vuonna 1870 perustetusta Eski-Nookatin kylästä tuli Nookatin kaupunki vuonna 2008. Sen kautta kulkee Ošin ja Kyzyl-Kyjan välinen maantie. Kaupungissa on tupakkateollisuutta.

## Lähteet
Last Drop

**Last Drop** on Lohkare Gamesin kehityksessä oleva suomalainen avoimen pelimaailman toimintaseikkailupeli. Peli sijoittuu vuoden 1994 kuvitteelliseen Nykylän kaupunkiin, jossa seikkaillaan työttömäksi joutuneella Seppo "Zeze" Sahtivaara -nimisellä hahmolla. Peliä on luonnehdittu eräänlaiseksi "Suomen GTA" -peliksi.

Pelin demo julkaistiin Steamissa 24. helmikuuta 2025.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* *[https://store.steampowered.com/app/3275750/Last_Drop/?l=finnish Last Drop]* Steamissä
Kyzyl-Kyja

**Kyzyl-Kyja** () on piiritasoinen kaupunki Batkenin alueella Kirgisiassa. Se sijaitsee Fergananlaakson eteläreunalla Pienten Alaivuorten juurella 150 kilometriä Batkenista itään. Kaupungissa oli arviolta 64&nbsp;106 asukasta vuonna 2025.

Kyzyl-Kyja on perustettu vuonna 1898. Siitä tuli kaupunki vuonna 1938. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan asukkaista 67,8 prosenttia oli kirgiisejä, 18,9 prosenttia uzbekkeja ja 4,7 prosenttia tadžikkeja.

Kyzyl-Kyja on tärkeä liikenne- ja maataloustuotannon keskus. Sinne johtaa rautatie Ferganasta. Kaupungissa on hiilikaivoksia, elintarvike-, kevyttä, koneenrakennus- ja rakennustarviketeollisuutta.

## Lähteet
Anna Tirolilainen

**Anna Tirolilainen** (*Anna von Österreich-Tirol*, 4. lokakuuta 1585 Innsbruck – 15. joulukuuta 1618 Wien) oli Itävallan arkkiherttuatar, keisari Matiaksen puolisona Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna, Unkarin ja Böömin kuningatar.

## Elämä
Annan vanhemmat olivat Tirolin arkkiherttua Ferdinand II (1529–1595), keisari Ferdinand I:n poika, ja Mantovan herttuatar Anna Caterina Gonzaga (1566–1621). Anna Caterina oli miestään 37 vuotta nuorempi ja tämän sisarentytär: hänen äitinsä oli Ferdinandin sisar Eleonora. 

Äidiltään, joka tunnettiin hartaasta uskonnollisuudestaan, Anna sai ankaran katolilaisen kasvatuksen. Hänen kerrotaan viettäneen hartaudenharjoituksissa tuntikausia ja kurittaneen itseään pienistäkin synneistä ruoskimalla itseään. Annan jälkeensä jättämään uskonnolliseen esineistöön kuuluu myös kultainen ruusu, jonka hän oli saanut paavi Paavali V:ltä.

Anna kasvoi Tirolissa, ja hänet vihittiin 4. joulukuuta 1611 serkkunsa Matiaksen kanssa, jonka isä oli keisari Maksimilian II, Ferdinand I:n poika. Seuraavana vuonna Matiaksesta tuli keisari, ja hänet ja Anna kruunattiin Frankfurtissa. Unkarin kuningattareksi Anna kruunattiin 1613, Böömin kuningattareksi 1616. Annan ja Matiaksen avioliiton kerrotaan olleen onnellinen, mutta se jäi lapsettomaksi. Vuonna 1615 kerrotaan hovissa toiveikkaana kuiskutellun, että keisarinna olisi raskaana, mutta pian selvisi, että keisarinna Annan tukevoituminen ei johtunut raskaudentilasta vaan hänen ”suunnattomasta ruokahalustaan”.

Anna kuoli vuonna 1618, muutamaa kuukautta ennen puolisoaan. Hän perusti jälkisäädöksellään Wienin Kapusiinikirkon Keisarillisen kryptan, jonne Itävallan Habsburg-hallitsijat Annasta ja Matiaksesta lähtien on haudattu.

## Lähteet
Sülüktü

**Sülüktü** () on piiritasoinen kaupunki Batkenin alueella Kirgisiassa. Se sijaitsee Turkestanvuorten pohjoisrinteillä 150 kilometriä Batkenista länteen. Kaupungissa oli arviolta 25&nbsp;544 asukasta vuonna 2025.

Paikkakunta on syntynyt vuonna 1868 avatun ruskohiilikaivoksen yhteyteen. Kokandin kaanikunta hävitti sen vuonna 1871, ja ruskohiilen louhinta alkoi uudelleen vasta vuonna 1895. Sülüktüstä kehittyi neuvostoaikana huomattava kaivospaikkakunta, ja siitä tuli kaupunki vuonna 1940. Sieltä johti neuvostoaikana rautatie Mehrobodiin.

Kirgisian itsenäistyttyä osa kaivosyrityksistä lopetti toimintansa. Sülüktüssä on myös rakennustarvike-, elintarvike- ja kevyttä teollisuutta. Siellä toimivat Ošin valtionyliopiston ja teknisen yliopiston osastot. Kaupungista on maantieyhteys Razzakoviin ja Batkeniin. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan asukkaista 73,2 prosenttia oli kirgiisejä ja 19,5 prosenttia uzbekkeja.

## Lähteet
Hemsbach

**Hemsbach** on kaupunki Baden-Württembergin osavaltion pohjoisosassa Saksassa. Asukasluku on noin 12&nbsp;000.

## Maantiede
Hemsbachin etäisyys Heidelbergista on 21 kilometriä pohjoiseen ja Mannheimista 18 kilometriä koilliseen. Hemsbachin korkeus merenpinnasta on noin 85–340 metriä.

## Historia
Hemsbach mainitaan asiakirjassa ensi kerran vuonna 795 muodossa Hemmingisbach. Kyse on Lorschin koodeksista. Hemsbachin linna, Hemsbacher Burg, mainitaan puolestaan 1264 ja Bachgassen raatihuone 1476. Hemsbach liittyi Badeniin Kurpfalzin hajottua 1802. Vuonna 1846 Hemsbach sai rautatieyhteyden. Juutalaisten pitkä historia Hemsbachissa päättyi 1940, kun jäljellä olevat yhdeksäntoista juutalaista karkotettiin ranskalaiselle Gursin leirille. Toinen maailmansota päättyi Hemsbachin osalta 27. maaliskuuta 1945, kun yhdysvaltalaisjoukot valloittivat kunnan. Vuonna 1970 Hemsbach saavutti 10&nbsp;000 asukkaan rajan. Hemsbach kohotettiin kaupungiksi 1979.

## Talous ja liikenne
S-Bahn-junat ja alueelliset junat, kuten myös Regional Express -junat pysähtyvät Hemsbachin asemalla. Sekä moottoritie Bundesautobahn 5 että maantie Bundesstraße 3 kulkevat Hemsbachin kautta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Hemsbach, Baden-Württemberg, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Puy-Saint-Martin

**Puy-Saint-Martin** () on kunta Ranskassa Drômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 45 kilometriä Nyonsin kaupungista luoteeseen.

Puy-Saint-Martin on entinen linnoitettu kukkulakylä. Keskiaikaisesta linnasta ei ole enää jäljellä kuin rauniot. Linnoituksen muureista on edelleen näkyvissä osia vanhojen talojen juurella. Vanhat kadut ovat edelleen olemassa, mutta osa vanhoista taloista on hävitetty. Jäljellä on kuitenkin 1600-, 1700- ja 1800-luvuilta peräisin olevia entisöityjä taloja. Uudemmat talot on rakennettu tasangolle. 1500-luvulla rakennettu uudempi linna on kunnostettu 1600- ja 1800-luvuilla, ja se on nykyään kaupungintalo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rich Amiri

**Amiri Chase** (s. 2. helmikuuta 2004), taiteilijanimeltään **Rich Amiri**, on yhdysvaltalainen rap-artisti.  

Chase aloitti musiikin tekemisen high schoolissa GarageBand-ohjelmalla. Hän julkaisi kappaleita sosiaaliseen mediaan ja SoundCloudiin, kunnes vuonna 2019 hän julkaisi ensimmäisen kaupallisen singlen ”Duwap”. Seuraavien vuosien aikana hän julkaisi useita kappaleita, joista ”Walk In” saavutti miljoonia kuuntelukertoja.

Vuonna 2022 Chase julkaisi ensimmäiset EP:nsä *Chase* ja *For the Better*. Vuonna 2023 Rich Amiri allekirjoitti sopimuksen Internet Money ja 10K Projects -levy-yhtiöiden kanssa. Ensimminen albumi *Evolution* julkaistiin maaliskuussa 2023 ja sen jälkeen julkaistiin kahdeksan kuukautta myöhemmin aggressiivisemman tyylinen albumi *Ghetto Fabulous*, joka ei sisältänyt vierailevia artisteja. Albumi sisälsi kappaleen ”One Call”, joka sijoittui Billboard Hot 100 -listan sijalle 79. Vuonna 2024 hän julkaisi useita singlejä sekä albumin *War Ready*, jolla vieraili OsamaSon. Vuonna 2025 julkaistiin vierailevia artisteja sisältämätön albumi *Grit & Grace*.

## Diskografia
### Studioalbumit
* *Evolution* (2023)
* *Ghetto Fabulous* (2023)
* *War Ready* (2024)
* *Grit & Grace* (2025)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivusto
Tšoŋ Alain piiri

**Tšoŋ Alain piiri** () on hallintopiiri Ošin alueella Kirgisiassa. Sen keskus on Daroot-Korgonin kylä. Piirin pinta-ala on 4&nbsp;860 neliökilometriä. Siellä oli arviolta 38&nbsp;026 asukasta vuonna 2025.

Tšoŋ Alain piiri sijaitsee Ošin alueen eteläosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Batkenin alueen Kadamžain piirin, idässä Alain piiriin ja etelässä ja lännessä Tadžikistaniin. Piiri käsittää Alain laakson länsiosan. Pohjoisessa ovat Alaivuoret ja etelässä Trans-Alai. Alain laakson keskikorkeus on 2&nbsp;600 ja Trans-Alain vuorten 5&nbsp;500 metriä. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kivihiili, öljyliuske, ruokasuola ja rakennusaineet.

Seudulla vallitsee ankara mannerilmasto. Keskilämpötila on tammikuussa –14,4 ja kesäkuussa 19,4 astetta. Vuotuinen sademäärä on 271 millimetriä. Vuorten huipuilla on jäätiköitä. Suurimmat joet ovat Kyzyl-Suu ja Kök-Suu.

Alueen kasvillisuus on etupäässä aroa ja alppiniittyjä. Vuorilla kasvaa harvaa katajametsää ja tulvatasangoilla lehtipuita ja pensaita.

Vuonna 1936 perustettu piiri liitettiin vuonna 1959 Alain piiriin ja erotettiin siitä uudelleen vuonna 1992. Siihen kuuluu kolme maalaiskuntaa, joissa on 23 kylää. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan 99,9 prosenttia piirin asukkaista oli kirgiisejä.

Piirin kautta kulkee Sary-Tašista haarautuva maantie, joka jatkuu Daroot-Korgonista Tadžikistaniin. Asukkaiden pääelinkeino on karjanhoito (lampaita, vuohia, nautoja ja hevosia), joka tuottaa lihaa, villaa ja maitoa. Lähes kokonaan keinokasteltua viljelysmaata on 14&nbsp;800 hehtaaria, jolla viljellään viljaa ja rehukasveja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Piirin sivusto
Diomedeen huvila

**Diomedeen huvila** () oli antiikin aikainen villa eli roomalainen huvila Pompejissa Italiassa. Sen rauniot ovat osa Pompejin arkeologisen alueen käsittävää Unescon maailmanperintökohdetta.

## Historia

Niin kutsuttu Diomedeen huvila on saanut nykyisen nimensä siitä, että sen sisäänkäyntiä vastapäätä, tien toisella puolella, sijaitsee Marcus Arrius Diomedeen hauta. Todellisuudessa huvila ei välttämättä ollut hänen. Rakennuksen arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1771–1774. Näin se oli yksi ensimmäisistä Pompejissa kaivetuista rakennuksista. Sen rauniot olivat 1800-luvulla suosittu nähtävyys, mistä kertovat kuuluisien matkailijoiden tekemät graffitit. Se esiintyy myös Théophile Gautier’n romaanissa *Arria Marcella*.

## Rakennus

Rakennus oli esikaupunkihuvila, joka sijaitsi kaupungin luoteispuolella muurien ja Herculaneumin portin ulkopuolella. Se on ollut yksi Pompejin suurimmista rakennuksista, ja sen koko on noin  neliömetriä. Rakennus avautui puutarhoineen kolmessa tasossa kohti rantaviivaa. Sisään tultaessa saavuttiin suoraan 14-pylväiseen peristyyliin, jonka ympärillä sijaitsivat talon tärkeimmät huoneet, kuten triclinium. Puutarhassa oli pergolalla katettu kesätriclinium ja allas.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Caecilius Jucunduksen talo

**Caecilius Jucunduksen talo** (V.1.26, , ) oli antiikin aikainen domus eli yksityistalo Pompejissa Italiassa. Sen rauniot sijaitsevat region V insulassa 1 ja ovat osa Pompejin arkeologisen alueen käsittävää Unescon maailmanperintökohdetta.

## Historia

Talo rakennettiin alun perin 100-luvulla eaa. Se oli alun perin atriumtalo (nk. Etelätalo), josta muodostettiin kahden atriumin talo yhdistämällä siihen varhaisella keisarikaudella, mahdollisesti Claudiuksen aikana, toinen talo V.1.23 (nk. Pohjoistalo, Faustuksen talo). Samalla se uudistettiin muutoinkin perusteellisesti. Kokonaisuus on saanut nykyisin käytetyn nimensä sen loppuaikojen omistajasta, pankkiiri ja veronkerääjä Lucius Caecilius Jucunduksesta, joka saattoi kuolla vuoden 62 jaa. maanjäristyksessä.

Rakennuksen arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1844 ja 1875. Vuodesta 2000 taloa ja koko insulaa on tutkinut Ruotsin Rooman-instituutin tutkimusprojekti (Swedish Pompeii Project).

## Rakennus

Talo sijaitsi kaupungin pohjoisosassa nykyisin nimellä Via Vesuvio tunnetulla kadulla. Sen portti ja seinärakenteet ovat tuffikivestä, mikä osoittaa sen alkuperäisen iän. Rakennuksesta on löydetty pankkiirin poikkeuksellisen laaja 154 vahataulusta koostunut arkisto, joka liittyy vuosiin 53–62 jaa. Se käsittelee muun muassa maakauppoja sekä orja- ja eläinkauppoja. Lisäksi talosta löydettiin kaksi marmorireliefiä, jotka koristivat atriumin kotialttaria ja kuvaavat vuoden 62 jaa. maanjäristyksen aiheuttamia tuhoja Pompejin julkisissa rakennuksissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hopeahääpäivän talo

**Hopeahääpäivän talo** (V.2.1, ) oli antiikin aikainen domus eli yksityistalo Pompejissa Italiassa. Sen rauniot sijaitsevat region V insulassa 2 ja ovat osa Pompejin arkeologisen alueen käsittävää Unescon maailmanperintökohdetta.

## Historia

Niin kutsuttu Hopeahääpäivän talo rakennettiin 100-luvulla eaa. Sen nykyasu ajoittuu noin vuosiin 40–30 eaa. Graffitit ja esinelöydöt viittaavat siihen, että talon viimeinen omistaja oli Lucius Albucius Celsus. Talo löydettiin vuonna 1883 ja kaivettiin esiin vuosina 1891–1893, ja se sai nykyisen nimensä Umberto I:n ja Margherita Savoijilaisen vuonna 1893 vietettyjen hopeahäiden kunniaksi. Sen kaivauksia on suoritettu myös vuosina 1907–1908.

Domusta rekonstruoitiin laajasti 1800-luvun lopulla tuolloin käytössä olleilla menetelmillä. Nämä rekonstruktiot kestivät huonosti ajan ja sääolosuhteiden vaikutuksia. Vuonna 2023 valmistui nykyaikainen restaurointihanke, jonka tavoitteena oli vakauttaa rakennuksen tila ja säilyttää se tulevaisuuteen käytännössä poistamalla aikaisempien, vahingollisiksi osoittautuneiden korjausten vaikutukset.

## Rakennus

Talo sijaitsi Pompejin pohjoisosissa nykyisin nimellä Via Vesuvio tunnetun kadun viimeisellä sivukadulla. Sen vieressä on vielä osittain kaivamatonta aluetta.  Rakennuksen keskiössä on korkea atrium, jonka kattoa kannattelee neljä suurta tuffikivistä korinttilaista pylvästä. Talossa on myös niin kutsuttu rhodoslainen peristyyli, jossa pohjoissivu on muita sivuja korkeampi.

Rakennuksessa oli kaksi puutarhaa. Ensimmäinen oli atriumin jatkeena ja siihen kuului yksityinen kylpylä, ulkouima-allas, suuri keittiö sekä mosaiikkilattialla ja toisen tyylin maalauksilla koristeltu oleskeluhuone, jossa on neljä kahdeksankulmaista porfyyria jäljittelevää pylvästä ja tynnyriholvattu katto. Toinen, suurempi ja muurien ympäröimä puutarha sisälsi keskusaltaan ja ulkoilmassa sijainneen tricliniumin.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* 

## Aiheesta muualla
Julia Felixin talo

**Julia Felixin talo** (II.4.3, ) oli antiikin aikainen domus eli yksityistalo Pompejissa Italiassa. Sen rauniot sijaitsevat region II insulassa 4 ja ovat osa Pompejin arkeologisen alueen käsittävää Unescon maailmanperintökohdetta.

## Historia

Niin kutsuttu Julia Felixin talo on saanut nimensä sen viimeisestä tunnetusta omistajasta Julia Felixistä. Vuoden 62 jaa. maanjäristyksen jälkeen omistajatar näyttää vuokranneen osia talostaan helpottaakseen kaupungin asuntopulaa ja avasi myös yksityiset kylpylänsä yleisölle. Rakennuksen arkeologiset kaivaukset suoritettiin alun perin vuosina 1754–1757. Tämän jälkeen se haudattiin uudelleen. Sitä tutkittiin vuosina 1912 ja 1933, ja se kaivettiin uudelleen kokonaan vuonna 1951.

## Rakennus

Talo sijaitsee nykyisin nimellä Via dell’Abbondanza tunnetun kadun eteläpuolella, lähellä Pompejin amfiteatteria ja Suurta palaestraa. Laajan kokonsa ja rakenteensa vuoksi taloa voidaan pitää käytännössä villana eli huvilana: Rakennus muodostui kahdesta kokonaisesta insulasta eli korttelista, jotka oli yhdistetty yhdeksi kokonaisuudeksi. Noin kolmannes alueesta oli taloa, loput laajaa puutarhaa. Talo jakautui kolmeen osaan: omistajan asuntoon, joka avautui marmorisilla pylväillä koristettuun puutarhaan vesikanavineen, Via dell’Abbondanzalta kuljettaviin kylpylöihin uima-altaineen, sekä kaduille avautuviin kauppoihin ja vuokra-asuntoihin.

Julkisivussa oleva ilmoitus mainostaa vuokrattaviksi kylpylöitä, liiketiloja yläkerran huoneistoineen sekä erillisiä asuntoja viiden vuoden määräajaksi. Puutarhan veistokset ja osa seinämaalauksista ovat nykyisin Napolin arkeologisessa museossa, ja Apollonia ja muusia esittävä fresko Louvressa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Julius Polybiuksen talo

**Julius Polybiuksen talo** (IX.13.3, ) oli antiikin aikainen domus eli yksityistalo Pompejissa Italiassa. Sen rauniot sijaitsevat region IX insulassa 13 ja ovat osa Pompejin arkeologisen alueen käsittävää Unescon maailmanperintökohdetta.

Niin kutsuttu Julius Polybiuksen talo edustaa harvinaista keskisen samnilaisen kauden asuinrakennusta ja ajoittuu 300–200-luvuille eaa. Taloa kunnostettiin vuoden 79 jaa. tulivuorenpurkauksen aikaan. Rakennuksen arkeologiset kaivaukset suoritettiin julkisivun osalta vuonna 1912–1913. Koko rakennus kaivettiin vuosina 1964–1970.

Talo poikkeaa pohjaratkaisultaan useimmista muista Pompejin taloista. Atriumin jälkeen seuraa suljettu tila, jossa maalattu ovi peittää aiempaan rakennusvaiheeseen kuuluneen oven. Tricliniumissa on suuri fresko, joka esittää Dirken rangaistusta härkään sidottuna. Omistajan vauraus ja sivistyneisyys näkyvät löydetyssä esineistössä, joihin lukeutuvat pronssinen Apollon-patsas, mytologisin aihein koristeltu vaasi sekä 400-luvulle eaa. ajoittuva pronssikannu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kirurgin talo

**Kirurgin talo** (VI.1.10, ) oli antiikin aikainen domus eli yksityistalo Pompejissa Italiassa. Sen rauniot sijaitsevat region VI insulassa 1 ja ovat osa Pompejin arkeologisen alueen käsittävää Unescon maailmanperintökohdetta.

Niin kutsuttu Kirurgin talo ajoitetaan 200-luvun eaa. puoliväliin, ja sitä pidetään yhtenä Pompejin vanhimmista domuksista. Talo on saanut nimensä sieltä löydetyistä lukuisista kirurgisista instrumenteista, kuten koettimista ja skalpelleista. Rakennuksen arkeologiset kaivaukset aloitettiin vuosina 1770–1771, ja se oli yksi ensimmäisiä kaupungista kaivettuja kohteita. Kaivauksia on tehty myös vuosina 1777 ja 1926 sekä 2005.

Talon huoneet ryhmittyvät tuffista tehdyn impluviumin sisältävän atriumin ympärille, ja takana on pieni viridarium, josta avautuu ikkuna-aukollinen huone. Tässä tilassa on säilynyt sekä alkuperäisiä että vuoden 50 jaa. jälkeen uusittuja maalauksia, muun muassa harvinainen kuva naispuolisen taiteilijan työhuoneesta. Nykyisin maalaus on Napolin arkeologisessa museossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kultaisten amoriinien talo

**Kultaisten amoriinien talo** (VI.16.7, ) oli antiikin aikainen domus eli yksityistalo Pompejissa Italiassa. Sen rauniot sijaitsevat region VI insulassa 16 ja ovat osa Pompejin arkeologisen alueen käsittävää Unescon maailmanperintökohdetta.

## Historia

Niin kutsuttu Kultaisten amoriinien talo tunnetaan myös Gnaeus Poppaeus Habituksen talona viimeisen omistajansa mukaan. Hän oli Neron toisen vaimon Poppaea Sabinan sukulainen. Rakennuksen arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1903–1905.

## Sisältö

Talo sijaitsi kolmionmuotoisessa insulassa eli korttelissa kaupungin luoteisosassa nykyisin nimellä Via Vesuvio tunnetun kadun varrella, vastapäätä Vettiusten taloa. Talossa atrium ja tablinum olivat ilman sivuhuoneita ja sijoittuivat hieman epäsymmetrisesti suhteessa peristyylin ja puutarhan suuntaan avautuvaan pääosaan.

Puutarha oli runsaasti koristeltu pienoisveistoksin, rintakuvin, eläinhahmoin, teatterinaamioin ja pahaa silmää torjuvin medaljongein. Peristyyli, joka on rhodoslaista tyyppiä, noudattaa maaston kaltevuutta siten, että länsisivu on korkeampi. Länsisivussa on myös frontonilla varustettu, hieman temppelimäinen julkisivu. Sen varrella ovat lararium ja egyptiläisille jumalille (Harpokrates, Isis, Serapis ja Anubis) omistettu pieni pyhäkkö.

Peristyylin yhteydessä on myös kivipedeillä varustettu triclinium sekä kaksi ylellisesti koristeltua huonetta: toisen maalauksissa kuvataan vuodenaikoja, toisessa rakkausaiheita kuten Leda ja joutsen, Venus kalastamassa sekä Aktaion vakoilemassa Dianaa. Talo on saanut nimensä siitä, että sen cubiculumin seinissä oli kultalehtikoristeisia lasikiekkoja, joissa kuvattiin amoriineja eli cupidoja.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* 

## Aiheesta muualla
Ragnar Josephson

**Ragnar Josephson** (8. maaliskuuta 1891 Tukholma – 27. maaliskuuta 1966) oli ruotsalainen taidehistorioitsija ja kirjailija. Hän väitteli tohtoriksi Uppsalan yliopistossa vuonna 1919 ja toimi taidehistorian professorina Lundin yliopistossa 1929–1957. Vuosina 1948–1951 Josephson johti Kuninkaallista draamateatteria. Hänet valittiin Ruotsin akatemian jäseneksi vuonna 1960.

Josephson oli kiinnostunut erityisesti arkkitehtuurin ja kaupunkisuunnittelun historiasta, varsinkin barokin aikakaudesta. Hän julkaisi myös jonkin verran kaunokirjallisuutta ja toimi teatterikriitikkona *[[Svenska Dagbladet]]issa*.

## Julkaisuja
* *Stadsbyggnadskonst i Stockholm intill år 1800* (1918)
* *Hur Rom byggdes under renessäns och barock* (1926)
* *Tessin* (I-II, 1930–1931)
* *Konstverkets födelse* (1940)
* *Kungarnas Paris* (1943)
* *Expressionismen* (1947)
* *Barocken* (1948)
* *Sergels fantasi* (I-II, 1956)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Svenskt biografiskt lexikon
Dioskuurien talo

**Dioskuurien talo** eli *Castorin ja Polluxin talo* (VI.9.6, ) oli antiikin aikainen domus eli yksityistalo Pompejissa Italiassa. Sen rauniot sijaitsevat region VI insulassa 9 ja ovat osa Pompejin arkeologisen alueen käsittävää Unescon maailmanperintökohdetta.

## Historia

Niin kutsuttu Dioskuurien talo on yksi Pompejin suurimmista ja rikkaimmin koristelluista yksityistaloista. Se on saanut nykyisen nimensä eteisaulan maalauksista, jotka esittävät dioskuureja eli roomalaisittain Castoria ja Polluxia. Talon nykyinen pohjakaava on Augustuksen ajalta, jolloin kolme aiempaa taloa yhdistettiin yhdeksi kokonaisuudeksi. Rakennuksen arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1826, 1828–1829 ja 1837.

## Rakennus

Rakennuksen keskiössä on korinttilaistyylinen atrium, jota ympäröi kaksitoista tuffikivistä pylvästä impluviumin ympärillä; tällainen atriumtyyppi on Pompejissa harvinainen. Atriumin itäpuolella sijaitsee tablinum sivuhuoneineen, joiden maalaukset esittävät mytologisia aiheita, mukaan lukien Adoniksen syntymä, Skylla ja Minos, Apollo ja Dafne sekä Silenus ja nymfi Bacchus-lapsen kanssa. Tablinumin takana on doorilaisin pylväin varustettu peristyyli, jonka seinällä on lararium.

Talon keskellä avautuu toinen, suurempi peristyyli vesialtaineen; sen neljännen tyylin freskot esittävät arkkitehtonisia näkymiä ja asetelmia, ja ne on todennäköisesti maalannut sama taiteilija kuin Vettiusten talon koristelut.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* 

## Aiheesta muualla
Joakim Gräns

**Joakim Gräns** (s. 8. maaliskuuta 1972 Malmö) on ruotsalainen näyttelijä. Hän valmistui Malmön teatterikorkeakoulusta vuonna 2003.

## Rooleja
* *[[Silta (televisiosarja)|Silta]]* (2015) – Håkan

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Therese Torgersson

**Therese Torgersson** (s. 28. maaliskuuta 1976 Torslanda) on ruotsalainen kilpapurjehtija. Hän saavutti pronssia naisten 470-luokassa Vendela Zachrissonin kanssa Ateenan kesäolympialaisissa vuonna 2004. Hän oli mukana myös Sydneyssä vuonna 2000 (15. sija, naisten 470) ja Pekingissä 2008 (22. sija, E-jolla). Seuratasolla Torgersson edustaa Göteborgin kuninkaallista purjehdusseuraa (GKSS).
## Lähteet
Torgersson

**Torgersson** on seuraavien ruotsalaisten henkilöiden sukunimi:

* Daniel Torgersson (s. 2002), jääkiekkoilija
* Therese Torgersson (s. 1976), kilpapurjehtija
Siv Ericks

**Siv Ericks** (oik. **Siv Gustava Eriksson**; 31. heinäkuuta 1918 – 3. heinäkuuta 2005) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän aloitti näyttelemisen jo lapsena isänsä harrastelijarevyissä Oxelösundissa. Kuusitoistavuotiaana hän alkoi kiertää Martin Sternerin ja Folke Wanderin kanssa ja 1939 pääsi Tukholman Vasateaterniin. Ericks piti 1940-luvulla taukoa näyttelemisestä tultuaan äidiksi, mutta palasi lavalle vuonna 1951. Vuosina 1953–1957 hän työskenteli Kar de Mumman johtamassa Blanche-teatterissa ja 1960–1972 Göteborgin Lisebergissä. Sen jälkeen hän palasi jälleen Tukholmaan ja Vasateaterniin. Ericks teki myös viitisenkymmentä elokuvaroolia.

## Rooleja
* *[[Babels hus]]* (1981) – puhelunvälittäjä 
* *[[Kotkan lento]]* (1982) – vuokraemäntä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Uninaamio

**Uninaamio** on silmien päälle asetettava peite, jota käytetään vähentämään valon pääsyä silmiin unen tai levon aikana.

## Rakenne
Uninaamiot valmistetaan tavallisesti pehmeistä tekstiilimateriaaleista, kuten puuvillasta, polyesteristä tai silkistä. Osa malleista sisältää pehmustetta tai silmien alueelle tilaa jättävän muotoilun. Naamio kiinnitetään yleensä pään ympäri kulkevalla joustavalla tai säädettävällä nauhalla.

## Lähteet
Victor Hasselblad

**Victor Hasselblad** (8. maaliskuuta 1906 – 5. elokuuta 1978) oli ruotsalainen valokuvaaja, kameranrakentaja ja yritysjohtaja. Hän oli Hasselbladin toimitusjohtaja vuosina 1944–1966. Hasselbladin suunnittelema ja Sixten Sasonin muotoilema kamera oli mukana ensimmäisellä kuulennolla.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Faunin talo

**Faunin talo** (VI.12.2, ) oli antiikin aikainen domus eli yksityistalo Pompejissa Italiassa. Sen rauniot sijaitsevat region VI insulassa 12 ja ovat osa Pompejin arkeologisen alueen käsittävää Unescon maailmanperintökohdetta. Sen löytöihin lukeutuu kuuluisa *[[Aleksanteri-mosaiikki]]*.

## Historia

Niin kutsutun Faunin talon alkuperäinen pohjaratkaisu ajoittuu Pompejin samnilaiselle kaudelle 200-luvulle eaa. Sen paikalla on ollut varhaisempi rakennus. Talo on saanut nimensä sitä koristaneesta tanssivaa faunia esittäneestä pronssipatsaasta, mutta sen omistajia ei tiedetä varmuudella.

Rakennuksen arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1829–1833, 1900, 1930 ja 1960–1962. Se kärsi vaurioita pommituksissa vuonna 1943, ja sitä kunnostettiin vuonna 1945.

## Rakennus

Faunin talo sijaitsi Pompejin luoteisosassa. Se on yksi kaupungin suurimmista ja loisteliaimmista yksityistaloista. Se kattaa koko insulan eli korttelin ja sen pinta-ala on noin  neliömetriä. Rakennuksessa oli kaksi atriumia, joista toinen oli toskanalainen ja toinen tetrastyylinen, ja kaksi peristyyliä, joista suuremmassa oli 48 doorilaista pylvästä ja lararium. Niiden ympärillä sijaitsivat juhla-, perhe- ja palvelutilat, mukaan lukien neljä tricliniumia ja pieni yksityiskylpylä, jossa oli tepidarium ja caldarium lattialämmityksineen.

Talon sisäänkäynnillä on *HAVE*-tervetulotoivotus, pylväin kehystetty jykevä ovi sekä monivärisestä marmorista tehty *[[opus sectile]]* -lattia. Pääatriumin impluviumin keskellä oli talolle nimensä antanut fauni-patsas. Ensimmäisen ja toisen peristyylin välisessä eksedrassa sijaitsi kuuluisa niin kutsuttu *[[Aleksanteri-mosaiikki]]*, joka esittää Aleksanteri Suuren ja Dareios III:n välistä ratkaisevaa taistelua ja ajoitetaan noin vuosiin 120–100 eaa. Sekä mosaiikin että fauni-patsaan paikalla on nykyisin kopio; alkuperäiset teokset ovat esillä Napolin arkeologisessa museossa.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* 
* 

## Aiheesta muualla
Fresnel (Q143)

**Fresnel** (runkonumero Q143) oli Ranskan merivoimien Redoutable-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.

## Valmistus
Alus tilattiin Saint-Nazairesta Ateliers et Chantiers de St. Nazaire-Penhoëtilta, missä köli laskettiin 7. heinäkuuta 1927. Alus laskettiin vesille 8. kesäkuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 22. helmikuuta 1932.

## Palvelus
Alus oli Oranissa liittoutuneiden noustessa maihin Pohjois-Afrikassa, mutta se kykeni pakenemaan Touloniin. Miehistö upotti 27. marraskuuta 1942 aluksensa estääkseen saksalaisia valtaamista sitä. Italialaiset nostivat hylyn 29. tammikuuta 1943, mutta se upposi uudelleen 19. helmikuuta. Hylky nostettiin toistamiseen 4. toukokuuta. Liittoutuneiden lentokoneet upottivat aluksen 11. maaliskuuta 1944.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Monge (Q144)

**Monge** (runkonumero Q144) oli Ranskan merivoimien Redoutable-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.

## Valmistus
Alus tilattiin La Seyne-sur-Meristä Forges et Chantiers de la Méditerranéelta, missä köli laskettiin 15. syyskuuta 1927. Alus laskettiin vesille 25. kesäkuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 19. kesäkuuta 1932.

## Palvelus
Alus lähti 18. joulukuuta 1940 Dakarista *[[Vengeur (Q137)|Vengeurin]]*, *[[Pégase (Q156)|Pégasen]]* ja *[[L'Espoir (Q167)|L'Espoirin]]* kanssa Tamataveen, jonne ne saapuivat 16. tammikuuta 1941.

Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjät *[[HMS Active (H14)|HMS Active]]* ja *[[HMS Panther (G41)|HMS Panther]]* upottivat 8. toukokuuta 1942 aluksen Diego Suarezin (vuodesta 1977 Antsiranana) edustalla.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Jouko Ylä-Liedenpohja

**Jouko Aatos Ylä-Liedenpohja** (s. 17. helmikuuta 1945 Virrat) on suomalainen taloustieteen emeritusprofessori.

Jouko Ylä-Liedenpohja syntyi maanviljelijä Teodor Ossi Ylä-Liedenpohjan ja Anni Lyydia Linnan perheeseen. Hän avioitui 1973 lehtori Seija Katriina Hietakorven kanssa. Ylä-Liedenpohja tuli ylioppilaaksi Virtain yhteiskoulusta 1964 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta kauppatieteen kandidaatiksi 1971 ja lisensiaatiksi 1975 ja väitteli siellä kauppatieteen tohtoriksi 1976. Indianan yliopistossa Yhdysvalloissa hän opiskeli 1968–1969.

Ylä-Liedenpohja oli Helsingin kauppakorkeakoulussa vt. assistentti 1968, tutkija 1973–1976 ja vs. professori 1984–1987. Kauppakorkeakoulun dosentiksi hän tuli 1980. Suomen paperitehtaitten yhdistyksen suunnittelija Ylä-Liedenpohja oli 1970–1971, Sitran tutkija 1972–1973, Vaasan kauppakorkeakoulun vt. professori 1976–1979 ja Jyväskylän yliopiston apulaisprofessori 1980–1987. Tampereen yliopistossa hän oli taloustieteen professori 1987–2004 ja toimi siellä myös laitosjohtajana. Helsingin yliopiston vt. professorina Ylä-Liedenpohja toimi 1982, samoin kuin vierailevana tutkijana tai professorina Nuffield Collegessa Oxfordissa 1977–1978, Harvardin yliopistossa 1983, Kalifornian yliopistossa 1984 ja Oxfordin yliopistossa 1987–1988 ja 1992. Hänellä on lisäksi ollut useita kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Ylä-Liedenpohja on tutkinut muun muassa rahoitusta, verotusta, talouspolitiikkaa ja sijoittamista. Hän on myös kirjoittanut ja ollut kirjoittamassa ja toimittamassa alansa tietoteoksia.

## Lähteet
Kara-Köl

**Kara-Köl** () on piiritasoinen kaupunki Žalal-Abadin alueella Kirgisiassa. Se sijaitsee Narynjoen vasemmalla rannalla 175 kilometriä alueen pääkaupungista Manasista luoteeseen. Kaupungissa oli arviolta 28&nbsp;101 asukasta vuonna 2025.

Paikkakunta on syntynyt Toktogulin vesivoimalaitoksen rakentajien asuintaajamaksi vuonna 1962. Siitä tuli kaupunki vuonna 1977. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan asukkaista 94,3 prosenttia on kirgiisejä ja 3,4 prosenttia uzbekkeja.

Kara-Kölin kautta kulkee Biškekin ja Ošin välinen maantie.
Kaupungissa toimii Toktogulin voimalaitoksen hallinto sekä voimalaitos- ja rakennusteollisuutta.

## Lähteet
Persée (Q154)

**Persée** (runkonumero Q154) oli Ranskan merivoimien Redoutable-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.

## Valmistus
Alus tilattiin Caenista Chantiers Navals Françaisilta, missä köli laskettiin 14. huhtikuuta 1929. Alus laskettiin vesille 23. toukokuuta 1931 ja otettiin palvelukseen 10. kesäkuuta 1934.

## Palvelus
Alus osallistui 14. syyskuuta - 12. lokakuuta 1939 Azorien vesillä Ranskan laivaston operaatioon, jonka tarkoituksena oli estää Saksan laivaston saarronmurtajien toiminta alueella. Operaatioon osallistuivat aluksen lisäksi *[[Agosta (Q178)|Agosta]]*, *[[Ouessant (Q180)|Ouessant]]* ja *[[Poncelet (Q141)|Poncelet]]*.

Ranskan amiraliteetti määräsi 8. elokuuta 1940 rajoituksia sukellusveneiden toimintaan, kun alus oli Dakarissa *[[Bévéziers (Q179)|Bévéziersin]]*, *[[Sidi Ferruch (Q181)|Sidi Ferruchin]]* ja *Ponceletin* kanssa.

Vapaan Ranskan joukot hyökkäsivät operaatio Menacessa Britannian tukemana Dakariin. Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjien *[[HMS Foresight (H68)|HMS Foresight]]* ja *[[HMS Inglefield]]* upottivat aluksen 23. syyskuuta 1940 Dakarin edustalla. Sluuppi *La Surprise* pelasti merestä pääosan miehistöstä.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet