open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Seppo Jaakkola

**Seppo Kaarlo Jaakkola** (28. tammikuuta 1920 Tampere – 25. joulukuuta 2006 Nokia) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi uransa Tampereen Ilveksessä ja Suomen jääkiekkomaajoukkueessa ja osallistui MM-kisoihin Sveitsissä keväällä 1939. 

Jaakkola pelasi jääkiekkouransa vuodesta 1936 alkaen Tampereen Ilveksessä. Sveitsin vuoden 1939 MM-kisoissa hän pelasi kolme ottelua viidestä. Jääkiekon pääsarjaa Jaakkola pelasi viisi kautta eli kaudet 1937, 1938, 1939, 1941 ja 1944, joissa Ilves sai Suomen mestaruuden kahdella ensimäisellä kaudella 1937 ja 1938 sekä kolme pronssia kausilla 1939, 1941 ja 1944.

Seppo Jaakkola oli äitinsä puolelta Tiitolan sukua. Niinpä Ilveksessä pelanneet Tiitolan viisi veljestä olivat hänen enojaan. Heistä talvisodassa kaatunut Jussi pelasi yhtä aikaa hänen kanssaan, ja he saavuttivat Ilveksen kaksi 1930-luvun Suomen mestaruutta. Sepon nuorempi veli Tero pelasi myös myöhemmin Ilveksessä ja Suomen maajoukkuessa.

Jaakkolan jääkiekkoura päättyi jatkosodan loppuvaiheessa tapahtuneeseen haavoittumiseen. Työurallaan hän työskenteli Nokia Oy Metsäteollisuuden henkilöstöjohtajana eläköitymiseensä saakka.

## Tunnustukset
* Valkoisen Ruusun 1. luokan ritarimerkki 

## Lähteet
Ukrainan kielen kirosanat

**Ukrainan kielen kirosanat** () ovat ilmaisuja ja yksittäisä sanoja, joiden katsotaan olevan arkisessa puheessa epäsopivia tai -kohteliaita. Monien muiden kielten tavoin myös ukrainalaiset kirosanat liittyvät usien seksuaalisuuteen ja ruumiin eritteisiin. Erona venäjän kielen kirosanoihin, ukrainan kielessä nämä sanat keskittyvät monesti kehon eritteisiin ennemmin kuin seksuaalisuuteen.

## Historia
Ukrainan kielen kirosanat ovat suurimmaksi osaksi samaa kantaa kuin venäjän kirosanat. Tähän vaikuttaa myös se, että ukraina ja venäjä ovat läheisiä sukulaiskieliä. Myös puolan kielestä on lainattu jonkin verran kirosanoja. Venäjän vallan vaikutuksesta Ukrainassa on myös ollut tiukat säännöt sille, ettei kirosanoja käytetä. Nämä säännöt ovat lieventyneet laittoman kirjallisuuden myötä Neuvostoliitossa 1960-luvulla ja myöhemmin 1980-luvulla sensuurin lieventämisen johdosta.

Vuonna 2019 Verh'ovna radassa alettiin keskustella lakiesityksesta, joka kieltäisi julkisuuden henkilöiden kiroilun mediassa sakon uhalla. Maan silloinen virkaatekevä terveysministeri Uljana Suprun vastusti lakiesitystä, ja sanoi kiroilun olevan täysin tervettä.

Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 kiroilusta on tullut Ukrainassa hyväksyttävämpää ja maassa on otettu etäisyyttä Venäjältä kumpuavasta kielellisestä puhtaudesta. Tästä kieli myös esim. se, että 3. maaliskuuta 2022 järjestetyssä lehdistötilaisuudessa Volodymyr Zelenskyi sinutteli Putinia puhutellessan tätä suoraan.

## Valikoima kirosanoja
Persettä vastaavia sanoja ovat mm. *hepa* (), *mandryka* (), *huzno* () ja *sraka* ().

### Haspyd
*Haspyd* () kääntyy usein muotoon ”piru” tai ”paholainen”, mutta myös ”käärme” tai ”lisko”.

### Kurva
*Kurva* () on puolalainen lainasana, joka tarkoittaa sekä ”paska” että ”huora”.

### Pohan
*Pohan* () tarkoittaa moraalisesti alhaista ja luokatonta henkilö, usein rikollisia. Esiintyy myös muodossa .

### Durbelyk
*Durbelyk* () kääntyy usein muotoon ”typerys”. Toinen vaihtoehto on *loh’* ().

## Lähteet
Parkkisumakki

**Parkkisumakki** eli **välimerensumakki** (*Rhus coriaria*) on sumakkikasveihin kuuluva kasvi, joka kasvaa Välimeren ympäristössä ja Lähi-idässä.

Parkkisumakki on alle kolme metriä korkea pensas tai pieni lehtipuu. Sen lehdet muodostuvat 6–8 parista soikeita lehdyköitä. Valkoiset kukat muodostavat terttuja oksien päihin. Hedelmät ovat kypsinä tummanpunaiset ja niiden sisällä on yksi siemen. Hedelmissä ja lehdissä on tanniinia ja flavonoideja.

Murskatut sumakinhedelmät ovat Lähi-idässä suositun Za’atar-mausteseoksen pääasiallinen ainesosa.

## Lähteet
Maaliskuun kyyditykset

**Maaliskuun kyyditykset** () olivat Neuvostoliiton maaliskuussa 1949 toteuttama virolaisiin, latvialaisiin ja liettualaisiin kohdistunut pakkoväestönsiirto, joka tunnettiin Neuvostoliitossa nimellä operaatio Priboi eli rannikkotyrsky. 

Maaliskuun 25. päivänä 1949 Neuvostoliiton salaisen poliisin ja sisäministeriön joukot vyöryivät pitkissä rekkakolonnissa miehitettyyn Baltiaan. Operaatio Priboista muodostuikin yksi Neuvostoliiton suurimmista väestönsiirroista. Siperiaan lähetettiin viiden päivän aikana yhteensä lähes 100 000 virolaista, latvialaista ja liettualaista. Virosta kyyditettiin 21 000–22 000, Latviasta 42 000 ja Liettuasta 32 000 henkeä.

Lähes kolme neljäsosaa karkotetuista oli alle 16-vuotiaita naisia ja lapsia. Diktaattori Josif Stalinille lähetetyssä raportissa todettiin, että juniin lastattiin myös lähes 3 000 heikossa kunnossa ollutta yksinäistä vanhusta.

Operaation taustalla oli Baltian maissa ilmennyt vastarinta toisen maailmansodan päättymisen jälkeen. Maatalouden kollektivisointi oli edennyt hitaasti, minkä lisäksi tuhannet aseistautuneet metsäveljet sabotoivat kommunistihallintoa.

Neuvostoliitto oli laatinut suunnitelmansa salassa ja asettanut kohteekseen noin 30 000 perhettä. Heidän joukossaan oli varakkaita maanviljelijöitä eli niin sanottuja kulakkeja, metsäveljien perheitä ja muita Neuvostoliiton mukaan epäkelvoksi ainekseksi arvioituja henkilöitä.

2000-luvulla maaliskuun 25. päivästä on muodostunut yleinen muistopäivä kyyditysten uhreille ja sitä vietetään sekä Virossa että virolaisyhteisöissä ulkomailla.

## Katso myös
*Kesäkuun kyyditykset

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kyyditettyjen nimet Viron ihmisoikeusinstituutin YouTube-kanavalla
Wilhelm Palmroth

**Wilhelm Palmroth** (25. maaliskuuta 1868 Ruovesi – 4. lokakuuta 1945 Hauho) oli suomalainen kirkkoherra, lääninrovasti ja pankinjohtaja.

Wilhelm Palmrothin vanhemmat olivat kauppias, maanviljelijä Gustaf Edvard Palmroth ja Johanna Emilia Johansson. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1886 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen erotutkinnon 1890 ja pastoraalitutkinnon 1893. Palmroth vihittiin papiksi 1890.

Palmroth oli Pohjan vt. kappalaisena 1890–1891, Hämeenlinnan vankilansaarnaajana 1891, Kangasalan vt. kirkkoherrana ja vt. kappalaisena 1891–1892, Akaan vt. kappalaisena 1892–1893, Kylmäkosken kappalaisena 1893–1895, Ruoveden 1. kappalaisena 1895–1909, Rautalammin kappalaisena 1909–1921 ja Hauhon kirkkoherrana vuodesta 1921. Hän oli Hämeenlinnan rovastikunnan lääninrovastina vuodesta 1928 alkaen. Rovastin arvon Palmroth sai 1926.

Palmroth oli Hauholla kunnanvaltuuston jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän toimi Kansallis-Osake-Pankin Hauhon konttorin johtajana vuodesta 1921 vuoteen 1937 saakka. Palmroth kirjoitti Hauhon seurakunnan historian ja lisäksi hän julkaisi kirjoituksia aikakauslehdissä ja hengellisissä julkaisuissa. Palmroth avusti myös Sanakirjasäätiötä sanatutkimuksillaan.

Wilhelm Palmroth oli naimisissa vuodesta 1890 Olga Maria Mathilda Armfeltin (1866–1936) kanssa. Heidän poikiansa olivat toimittaja, viulutaiteilija, näytelmäkirjailija ja suomentaja Yrjö Mikael Vasunta, aik. Palmroth (1891–1935), säveltäjä Toivo Palmroth (1903–1947) sekä sanoittaja ja radiotoimittaja, kirjailija ja majuri Reino Palmroth (1905–1992).

## Julkaisuja
* *Kertomus Hauhon seurakunnan vaiheista*. Hauhon seurakunta. Muistojulkaisu 600 vuotisjuhlaa varten. Hauhon seurakunta, Hämeenlinna 1929, näköispainoksia Hauhon seurakunta, Hauho 1979, 1997 ja 2007
* *Kotikirkko*; kirj. W. P. K. V. Elovaara, Hämeenlinna 1932

## Lähteet
Akseli Erkki Laaksi

**Akseli Erkki Laaksi**, sukunimi aik. *Mäkelä* (25. maaliskuuta 1886 Kuorevesi – 6. syyskuuta 1954 Kuorevesi) oli suomalainen kirkkoherra.

Laaksin vanhemmat olivat talollinen, lautamies Kaarle Henrik Mäkelä ja Ida Mattila. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1910 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen erotutkinnon 1915 ja pastoraalitutkinnon 1918. Laaksi vihittiin papiksi Porvoossa 1916.

Laaksi oli Pihlajaveden vt. kirkkoherrana ja välivuodensaarnaajana 1916, Sahalahden vt. kirkkoherrana ja välivuodensaarnaajana 1916–1917, Somerolla vt. kirkkoherrana 1917–1918, vt. kappalaisena ja kirkkoherran apulaisena 1918-1919, kappalaisena 1921–1927 sekä kirkkoherrana 1927–1931. Hän toimi samalla myös  sotilaspastorina Viipurin rykmentissä, Kajaanin sissipataljoonassa ja Jääkäritykistörykmentissä 1919–1921 sekä Somerniemen kirkkoherrana 1928–1929. Laaksi oli viimeksi Kuoreveden kirkkoherrana vuodesta 1931 alkaen. Rovastin arvon Laaksi sai 1944.

Laaksi oli Kuorevedellä kunnanvaltuuston jäsenenä ja hoiti muita kunnallisia luottamustehtäviä. Hän tutki kirkkohistoriaa ja selvitti Kuoreveden seurakunnallista historiaa 1600-luvulla. Laaksi oli kiinnostunut erityisesti pyhäkoulu-, diakonia- ja lähetystyöstä ja hän saattoi alulle diakoniatyön Someron ja Kuoreveden seurakunnissa sekä teki aloitteen seurakuntatalon rakentamisesta molempiin seurakuntiin. Laaksi oli ollut jäsenenä Suomen Laulussa ja Ylioppilaskunnan Laulajissa ja hän pyrki kehittämään lauluharrastusta myöhemmin myös seurakunnissaan.

Laaksi oli naimisissa vuodesta 1932 Aili Sisko Tuomisen (k. 1944) kanssa. Heidän poikansa on sairaalapastori ja kirkkoherra Seppo Laaksi (s. 1935).

## Kirjallisuutta
* Seppo Laaksi : *Akseli : Akseli Erkki Laaksi e Mäkelä ihmisenä ja pappina itsenäisyyteen kasvavassa Suomessa*. Seppo Laaksi, Tampere 2015  

## Lähteet
Jyväskylän suurajot 1979

**Suomen ralli 1979** (viralliselta nimeltään *29. Jyväskylän Suurajot – Rally of the 1000 Lakes*) oli rallin maailmanmestaruussarjan seitsemäs kilpailu kaudella 1979. Kilpailu järjestettiin 24.&ndash;28. elokuuta 1979 Jyväskylässä. 

## Reitti
Erikoiskokeita oli 47 ja niiden yhteispituus oli . Kaksi erikoiskoetta oli peruttu jo ennen rallin alkua.

*=ei kokoomataukoa

Kilpailu alkoi Päijänteen ympäri vastapäivään ajettavilla erikoiskokeilla. Lammin seudulla ajettiin uudet erikoiskokeet Vesijako ja Kostila. Kokoomatauko oli Vääksyn Tallukassa. Jyväskylään palatessa uusia erikoiskokeita olivat Murakka, Hara ja Sydänmaa, joista viimeksimainittu ei ole sama kuin vuosien 1975–1977 Sydänmaan erikoiskoe. Marjoniemen erikoiskokeelta oli jätetty asvalttiosuus pois viranomaisten päätöksellä. 

Toinen lenkki alkoi lenkillä Leppävirran kokoomatauolle. Sieltä palatessa ajettiin metsäerikoiskokeita ensimmäistä kertaa toiseen kertaan rallin aikana. Jouhtikylä, Humalamäki, Urria ja Ehikki ajettiin kokonaan kahteen kertaan. Kuukanpään toinen ajokerta ajettiin eri suuntaan ja Mutanen toisti Ouninpohjan ensimmäisen osuuden.

## Kilpailun tapahtumia
Timo Mäkinen keskeytti EK2 Humalamäessä kun hänen autonsa öljypohja petti hypyissä. Pentti Airikkalan auton moottorista hajosi mäntä EK3 Urriassa. Kilpailua alussa johtanut Markku Alen osui kiveen EK8 Toritussa jolloin etupyörästä hajosi sekä rengas että vanne. Alen putosi Hannu Mikkolan taakse. EK9 Vesijaossa keskeytti konerikkoon Anders Kulläng.

Simo Lampisen auto sammui EK11 Kostilaan 25 minuutiksi virranjakajan rikkouduttua hypyssä. Samalla erikoiskokeella ensimmäisiä Suurajojaan ajanut Juha Kankkunen kaatoi autonsa. Henri Toivonen ajoi ulos EK16 Murakassa kypäräpuhelimien toimintahäiriön seurauksena. EK17 Mynnilässä Hannu Mikkola keskeytti konerikkoon. Markku Alenin johto oli nyt 47 sekuntia Ari Vataseen. Alen tosin hyppäsi Ruuhimäessä rajusti mutta selvisi pienin vaurioin.

Ari Vatanen kärsi rengasrikon EK37:llä eli Jouhtikylän toisella ajokerralla ja menetti 20 sekuntia. Vatanen myös ajoi lievästi ulos toiseksi viimeisellä erikoiskokeella Vaherissa. Vatanen pääsi kuitenkin maaliin Suurajoissa ensimmäistä kertaa urallaan.

## Tulokset

## Muuta

* Juha Kankkusen ensimmäinen MM-ralli

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Rally-Maps.com, erikoiskokeiden reitit kartalla
Kahvi (yritys)

**Kahvi Oy - Kaffe Ab**, nimi vuoteen 1929 *Osakeyhtiö Kaffe Aktiebolag* oli suomalainen elintarvikealan yritys, joka oli olemassa 1909–1966. Yhtiöllä oli oma kahvinpaahtimo sekä mausteiden ja teen pakkaamo ja se harjoitti paahdetun ja paahtamattoman kahvin sekä siirtomaatavaroiden tukkukauppaa. Markkinointinimenä yrityksellä oli *OKA* ja sen tunnetuin kahvimerkki oli *Stadion*. Yrityksen kahvinpaahtimo sijaitsi aluksi Vuorimiehenkatu 12:ssa ja vuodesta 1918 alkaen Katajanokalla Luotsikatu 4:n piharakennuksessa, jossa aiemmin oli toiminut Robur-panimo. Tehdasrakennusta laajennettiin 1926 ja vuonna 1931 valmistui Luotsikatu 4:n sisäpihalle uusi nelikerroksinen tehdasrakennus. Uusien koneiden avulla Kahvi Oy saattoi paahtaa nyt 10&nbsp;000 kiloa kahvia päivässä. Yhtiöllä oli lisäksi myyntikonttoreita ja paikallisvarastoja eri puolilla Suomea. Pitkäaikainen toimitusjohtaja oli 1919–1942 Lauri Alfred Paasivirta (1888–1969).

Yhtiön perusti 43 kauppiasta vuonna 1909. Merkittäviä osakkeenomistajia olivat alkuvaiheessa Aug. H. Soini, K. E. Kontro, Juho Kuosmanen ja Oskar Parkkinen. Vuonna 1920 Parkkisesta tuli yhtiön pääosakas kun Kontro ja Kuosmanen myivät omistuksensa. Myöhemmin Kahvi Py:n omistivat Oskar Parkkisen lapset ja yhtiön toimitusjohtaja Kaarlo (Kalle) Valfrid Sukki.

Vuonna 1951 Kahvi Oy osti *Osakeyhtiö Pohjoismaiden Kahvikomppania - Aktiebolaget Nordiska Kaffekompaniet*-nimisen vuonna 1924 perustetun yrityksen, joka oli tanskalaisen *AS Nordisk Kaffe Kompagnin (NKK)* tytäryhtiö. Tämä yhtiö harjoitti kahvin ja kaakaon maahantuontia, sillä oli oma kahvinpaahtimo Fleminginkatu 32:ssa ja lisäksi se valmisti sikuria ja muita vastaavia kahvilisäkkeitä. Pohjoismaisen Kahvikomppanian liiketoiminta päättyi 1950-luvun loppupuolella ja sen Fleminginkatu 32:n kiinteistö myytiin SOK:lle vuonna 1960. Rakennuksessa toimi sittemmin SOK:n paitatehdas ja myöhemmin laboratorio. Rakennus purettiin 1986.

Vuonna 1955 Kahvi Oy osti *Oy Oka Ab*:n, joka oli 1938 perustettu Oy G. Söderström Ab:n omistama huonekaluverstas yhtiön nimen vuoksi. Oy Oka Ab:stä tehtiin sittemmin Kahvi Oy:n osakkeiden holdingyhtiö, joka omisti vuonna 1965 61 prosenttia Kahvi Oy:n osakkeista.

Kahvi Oy fuusioitiin Oy Oka Ab:hen vuonna 1965 sen jälkeen kun yhtiön tappiot olivat ylittäneet sen oman pääoman. Tuko oli ostanut 1964 Oy Oka Ab:n sekä Kahvi Oy:n osakkeita niin että se omisti 79 prosenttia Kahvi Oy:stä. Tuko liitti sitten Kahvi Oy:n liiketoiminnan omaan uuteen Sörnäisissä Panimokadun länsipuolella sijainneeseen kahvinpaahtimoonsa. Tämä paahtimo toimi vuoteen 1986 saakka.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Stadion-kahvin valmistamo. Kahvi Osakeyhtiö Helsingissä, Forum, 01.01.1937, nro 1, s. 35, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Kahvipaahtimoon tutustumassa. Mielenkiintoinen kiertokäynti Kahvi Oy:n jalostuslaitoksessa, Kauppalehti, 15.04.1932, nro 86, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Eero Siirala

**Eero Toivo Sakari Siirala**, aiemmin **Sirelius**  (4. kesäkuuta 1910 Viipuri – 13. elokuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. 

Siiralan vanhemmat olivat toimitusjohtaja Elis Kaarlo Sirelius ja kansakoulunopettaja Helmi Adele Bäckman ja puoliso 1943–1979 elokuvanäyttelijä, missi Ester Toivonen. Siirala tuli ylioppilaaksi Viipurissa 1933 ja valmistui Helsingin yliopistosta metsänhoitajaksi 1941. Siirala suoritti sittemmin myös useita metsäalan kursseja ja ja maanpuolustuskurssin. Hän oli harjoittelija Itä-Suomen Rautakauppa Oy:ssä Viipurissa 1934, Enso-Gutzeitin uittotyömaalla 1935 ja Viipurin Saha Oy:ssä 1936, Metsäliitossa pyöreän puutavaran hankinta- ja laivaustehtävissä 1937, U. Myntin Metsätoimiston palveluksessa 1938 ja maatalousministeriön asutusasiaintoimiston Tuusulan ja Keravan pika-asutustoimikunnan metsänhoitaja 1941.

Siirala oli puolustusministeriön kiinteistöosaston ylimääräinen metsänhoitaja 1942–1949, maanhoitotoimiston toimistopäällikkö 1949–1952, va. metsänhoitaja 1952 ja metsänhoitaja ja metsätoimiston toimistopäällikkö 1953–1973. Siirala hoiti myös Valtion Metallitehtaiden Linnavuoren tehtaiden metsiä ja puutavaranhankintoja 1946–1949 ja oli puolustusministeriön esittelijä vuodesta 1951 ja valtioneuvoston ylimääräinen esittelijä vuodesta 1962. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1965. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Siirala haavoittui jatkosodassa ja toimi sen jälkeen sota-aikana Helsingin ilmasuojelukomppanian päällikkönä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kalkkikiviluola

**Kalkkikiviluola** eli karstiluola on kalkkikiveä sisältäneeseen kallioon kemiallisen eroosion myötä syntynyt luola. Luola syntyy, kun kallio sisältää kalkkikiveä ja esimerkiksi hapanta gneissiä ja kalkkikiveä syöpyy aikojen kuluessa hitaasti pois. Tällainen kalkkikiviluola on esimerkiksi Torholan luola Karkalinniemellä. Kalkkikiviluolastoihin kuuluu monesti useita luolia, jotka muodostavat luolaverkoston. Tällaisessä luolaverkostossa olevat käytävät ovat joskus kapeita ja siksi vaikeakulkuisia. Kalkkikiviluola voi olla myös jääluola, kuten Slovenský rajin kansallispuistossa Slovakiassa sijaitseva Unescon maailmanperintölistalla oleva Dobšinskán jääluola. Kalkkiviluolan muodostumiseen voi vaikuttaa jääkauden loputtua virtaava vesi. Jääkauden loputtua vetäytyvä jäätikkö on saattanut jättää jälkiä kallioihin ja myös kalkkikiviluoliin, ja jääkauden jäljiltä on joissakin paikoin murros- ja uurrekohtia.

## Lähteet

## Katso Myös
* Karstilähde
* Karstimaa
* Karrenmaasto

## Aiheesta muualla
* https://luolaseura.fi/luolien-luokittelu-niiden-muodostumisen-ja-muodon-mukaan/
* https://matkallamissamilloinkin.com/kauniit-waitamon-kalkkikiviluolat/
Misano World Circuit Marco Simoncelli

**Misano World Circuit Marco Simoncelli** (vuosina 1972–1997 **Autodromo Santa Monica**, vuosina 1998–2006 **Circuito Internazionale Santa Monica Misano**, vuosina 2007–2012 **Misano World Circuit**) on moottorirata Misano Adriaticossa Rimin maakunnassa Italiassa. Se on avattu 4. elokuuta 1972.

Radasta on kaksi variaatiota, 4,2 kilometrin rata ja 4,02 kilometrin rata. Radalla ajetaan vuosittain MotoGP-sarjan kilpailu, jonka lisäksi siellä on ajettu DTM ja GT World Challenge Europe -sarjojen kilpailuja. Rata on nimetty Marco Simoncellin mukaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset verkkosivut
Oddmund Myklebust

**Oddmund Myklebust** (21. huhtikuuta 1915 Sandøy – 14. syyskuuta 1972) oli norjalainen kalastaja ja keskustapuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan kalastusministerinä 1965–1968.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Oddmund Myklebust'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Tønsbergs Blad

**Tønsbergs Blad** on norjalainen vuonna 1870 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Tønsberg. Lehti ilmestyy kolmesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin. Vuodesta 2003 lehti on ollut tabloid-kokoinen.

Mediehuset til Tønsbergs Blad.jpg|Lehden toimitus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Jan Wayne

**Jan Wayne** (syntymänimeltään  Jan Christiansen, tammikuu 1974, Husum, Schleswig-Holstein) on saksalainen elektronisen tanssimusiikin DJ ja tuottaja.

## Tuotanto
### Albumit

*2002 - Back Again
*2003 - Gonna Move Ya

### Singlet
*2001 - "Total Eclipse of the Heart" - UK #28 (in 2003)
*2002 - "Because the Night" - UK #14
*2002 - "Only You" (Cover of Yazoo's song)
*2002 - "More Than a Feeling"
*2003 - "Love Is a Soldier"
*2003 - "1,2,3 (Keep the Spirit Alive)"
*2004 - "Here I Am (Send Me an Angel)"
*2005 - "Mad World"
*2006 - "Time to Fly"
*2006 - "All Over the World"
*2007 - "Time Stood Still"
*2007 - "I Touch Myself"
*2007 - "She's Like the Wind"
*2008 - "Numb" / "Numb Remixes" / "Numb - The New Mixes" - Jan Wayne vs. Raindropz!
*2009 - "Wherever You Will Go" (Cover of The Calling's Song)
*2010 - "L Amour Toujours" (WEB) / Jan Wayne Presents Marco Lovei and DVZ
*2011 - "Run To You"
*2011 - "Bring Me To Life"
*2012 - "Free Fallin"

## Lähteet
Lauri Alfred Paasivirta

**Lauri Alfred Paasivirta** (25. maaliskuuta 1888 Tampere – 21. tammikuuta 1969) oli suomalainen Kahvi Oy:n toimitusjohtaja.

Paasivirta sai Tampereen kauppaopiston päästötodistuksen 1911 ja täydensi sitten opintojaan vielä Saksassa ja Ruotsissa. 

Paasivirta oli vuodesta 1912 alkaen saksalais-venäläisen *Zellstoffahrik Waldhofin* palveluksessa ja oli työssä yrityksen Sortavalan ja Pietarin konttoreissa siihen saakka kunnes Waldhofin toiminta loppui Venäjällä ensimmäisen maailmansodan aikana 1916. Hän siirtyi sitten Kontro & Kuosmasen palvelukseen ja harjoitti liiketoimia 1917–1918 Venäjällä ja Siperiassa sekä järjesti vuonna 1918 elintarvehankintoja Hollannista. Kahvi Oy:n toimitusjohtajaksi Paasivirta tuli 1919 ja hän hoiti tätä tehtävää vuoteen 1942 saakka. Hän toimi myös Kansallis-Osake-Pankin Katajanokan konttorin valvojana vuodesta 1937. 

Paasivirta edusti ampujana Suomea ulkomaisissa kilpailuissa. Hän harrasti purjehdusta ja oli Suomalaisen Pursiseuran johtokunnan jäsenenä. Paasivirta oli myös urheilumetsästäjä ja oli aktiivijäsen Helsingin ikämiessuojeluskunnan upseerikomppaniassa ja sitä ennen joukkueenjohtaja ikämiessuojeluskunnassa.

Paasivirta on haudattu Kauniaisten hautausmaalle.

## Lähteet
Paperin historia

**Paperi** on ohut kuitukangasmateriaali, joka on perinteisesti valmistettu jauhettujen kasvi- ja tekstiilikuitujen yhdistelmästä. Ensimmäinen paperin kaltainen kasvipohjainen kirjoitusarkki oli papyrus Egyptissä, mutta ensimmäinen oikea paperi, ensimmäinen todellinen paperinvalmistusprosessi dokumentoitiin Kiinassa itäisen Han-dynastian aikana (25–220 jKr.). Tätä sellu- ja paperitehtaiden tuottamaa kasvisose-konglomeraattia käytettiin kirjoittamiseen, piirtämiseen ja rahaan. 800-luvulla kiinalainen paperinvalmistus levisi islamilaiseen maailmaan korvaten papyruksen. 1000-luvulla paperinvalmistus tuotiin Eurooppaan, jossa se korvasi nahkapohjaisen pergamentin ja puupaneelit. 1200-luvulle mennessä paperinvalmistusta jalostettiin Espanjassa vesipyöriä käyttävillä paperitehtailla. Myöhemmin paperinvalmistusprosessiin parannuksia tuli 1800-luvun Euroopassa puupohjaisten papereiden keksimisen myötä.

Vaikka esiasteita, kuten papyrusta Välimeren maailmassa ja amatteja esikolumbiaanisessa Amerikassa , ei pidetä todellisena paperina. [2] Myöskään todellista pergamenttia ei pidetä paperina: [a] käytetään pääasiassa kirjoittamiseen, pergamentti on voimakkaasti valmistettua eläimen nahkaa, joka on ennen paperia ja mahdollisesti papyrusta. 1900-luvulla muovin valmistuksen myötä otettiin käyttöön jonkin verran muovista "paperia", samoin kuin paperi-muovilaminaatteja, paperi-metallilaminaatteja ja papereita, joihin oli infusoitu tai päällystetty eri aineilla erityisominaisuuksien tuottamiseksi.

## Esiasteet
Sana "paperi" on etymologisesti johdettu sanasta *papyrus*, muinaisen kreikan kielen sanasta *Cyperus papyrus*. Papyrus on paksu, paperimainen materiaali , joka on valmistettu *Cyperus-papyruskasvin* juuresta, jota käytettiin muinaisessa Egyptissä ja muissa Välimeren yhteiskunnissa kirjoittamiseen kauan ennen kuin paperia käytettiin Kiinassa. 

Papyrus valmistetaan leikkaamalla ohuita nauhamaisia ​​suikaleita Cyperus papyruksen sisältä ja asettamalla sitten suikaleet vierekkäin levyksi. Sitten päälle asetetaan toinen kerros, jolloin nauhat kulkevat kohtisuorassa ensimmäiseen nähden. Sitten kaksi kerrosta jauhetaan yhteen levyksi. Lopputulos on erittäin vahva, mutta sen pinta on epätasainen erityisesti nauhojen reunoilla. Rullauksissa käytettynä toistuva rullaus ja aukirullaus saa nauhat hajoamaan uudelleen, tyypillisesti pystysuoraa viivaa pitkin. Tämä vaikutus näkyy monissa muinaisissa papyrusasiakirjoissa. 

Paperi eroaa papyruksesta siinä, että kasvimateriaali hajotetaan maseroimalla tai hajoamalla ennen paperin puristamista. Tämä tuottaa paljon tasaisemman pinnan, eikä materiaalissa ole luonnollista heikkoa suuntaa, joka hajoaa ajan myötä.

## Aiheesta muualla
* Paperin kotikylä, Helsingin Sanomat, 05.03.1939, nro 62, s. 35, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Pöytään ja vuoteeseen

**Pöytään ja vuoteeseen** () on meksikolaisen kirjailija Laura Esquivelin kirjoittama romaani, joka julkaistiin tekijän kotimaassa vuonna 1989. Se on rakkausromaani, jossa keskeisiä teemoja ovat ruoka ja ruoanlaitto. Kirjan alkuperäinen nimi *Como agua para chocolate* tarkoittaa sananmukaisesti käännettynä ”Kuin suklaa suhteessa veteen”. Esquivel tarkoittaa sillä, että ellei saa sitä, jota rakastaa, on kuin joutuisi tyytymään suklaan sijasta veteen.

Kirja kertoo siitä, kuinka De la Garzan perheen kolmesta tyttärestä nuorin, Tita, joutuu huolehtimaan ikääntyvästä leskiäidistään. Tarina tuo mieleen Federico Garcia Lorcan näytelmän *[[Bernarda Alban talo]]*, jossa voimakastahtoinen äiti yrittää kahlita nuorimman sisaruksista kieltämällä tätä rakastamasta miestä, jonka hän haluaa naittaa toiselle sisarelle.

Romaani on käännetty 35 kielelle, ja se teki historiaa pysyttelemällä myyntilistojen kärjessä Yhdysvalloissa sekä englanniksi että espanjaksi. Kirjasta on tehty myös elokuvaversio *[[Suklaata iholla]]*. Elokuvan ohjasi Alfonso Arau, jonka kanssa Esquivel oli naimisissa.

## Lähteet
*
Espanjan alle 23-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue

Espanjan **olympiajoukkue** (tunnetaan myös nimellä **Espanjan alle 23-vuotiaat** tai Espanjan U-23-vuotiaat) edustaa Espanjaa kansainvälisissä jalkapallokilpailuissa olympialaisissa. Joukkuetta hallitsee Espanjan kuninkaallinen jalkapalloliitto. Espanja on päässyt kuuteen olympiakisaan vuodesta 1992 lähtien, ja se on voittanut kaksi kultamitalia vuosina 1992 ja 2024  ja kaksi hopeaa vuosina 2000 ja 2020. Espanjan alle 23-vuotiaiden maajoukkue on yksi menestyneimmistä olympiajoukkueista.
Vodkaturismi

**Vodkaturismi** oli Suomesta Neuvostoliittoon suuntautunutta vapaa-ajan seuramatkailua 1950-luvun lopulta 1990-luvulle. Vodkaturismin olennainen osa oli länsimaisten kulutustavaroiden kuten farkkujen ja sukkahousujen salakuljetus matkatavaroissa Neuvostoliittoon, jossa niistä oli pula ja niiden myynnillä sai käyttöönsä huomattavan määrän ruplia ruokaan, alkoholiin ja hauskanpitoon matkan aikana.

Neuvostoliittoon suuntautuneita seuramatkoja järjestivät etenkin työväenjärjestöjen ja E-liikkeen omistamat matkatoimistot kuten Lomamatkat, Finnsov Tours ja Etumatkat. Matkat tehtiin pääosin tilausbusseilla Suomen kaakkoisrajalta Viipuriin ja Leningradiin. Parin päivän laivaristeilyjä Tallinnaan ja Leningradiin tehtiin 1970-luvulla ainakin Silja Linen *[[M/S Ilmatar|Ilmattarella]]* ja 1980-luvulla *[[M/S Viking Saga|Sally Albatrossilla]]*, Tallinnaan myös autolautta *[[M/S Georg Ots|Georg Otsilla]]*. Juna- tai lentomatkan päässä olleissa Neuvostoliiton seuramatkakohteissa, kuten Moskovassa, Jaltassa ja Sotšissa, meno oli hieman rauhallisempaa.

Vodkaturismilla ja muulla länsimaista Neuvostoliittoon suuntautuneella matkailulla katsotaan olleen merkittävä osuus Neuvostoliiton suljetun yhteiskunnan rapautumiseen ja lopulta romahtamiseen, kun länsimaisten vaikutteiden myötä kansalaisten usko oman maan päättäjiin rapautui.

## Vodkaturismi populaarikulttuurissa
Matti Arjanne kirjoitti Aito Salamiehen nimellä kirjan *Turisti : pelkkää valhetta oleva veijaritarina* (1977), joka irvaili alkoholipitoiselle Neuvostoliiton-matkailulle. Juha Vainio kirjoitti ja levytti vuonna 1977 laulun ”Votkaturistit”. Aimo Vuorinen ja Jukka Keinonen julkaisivat vuonna 2009 musiikkinäytelmän *Votkaturistit*. Aihetta kuvaa myös Arvo Tuomisen komediallinen dokumenttiohjelma *Vodkaturistit* (2008, katsottavissa Yle Areenassa).

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 
*Shikalov, Yury: *Markat, farkut ja sukkahousut : laiton kauppa ja länsimuodin lumo Neuvostoliitossa.*. Gaudeamus 2020. .
*Sutinen, Ville-Juhani: *Neukkuturismi : Neuvostoliiton matkailun historia.* Vastapaino 2020. .

## Aiheesta muualla
*''Vodkaturistit'', Arvo Tuomisen ohjaama ja Ville Haapasalon juontama dokumenttikomedia vuodelta 2008. Video 47 min, Yle Areena.
Samijlo Adamant

**Samijlo Adamant**, , oli 1700-luvun jälkipuolella toiminut kaivertaja. Hän teki kaiverruksia Tšernihivissä julkaistuihin kirjoihin *Akafisnyk*, johon hän teki kuusi kaiverrusta, ja *Akafist Svjatoji Varvary* (1783), johon hän teki kaiverruksen Svjata Varvarasta. Hänen monogramminsa on S. A.

## Lähteet
Karen Akers

**Karen Akers** (oik. Karen Orth-Pallavicini, s. 13. lokakuuta 1945 New York) on yhdysvaltalainen viihdelaulaja ja näyttelijä, joka on esiintynyt Broadway-musikaaleissa, elokuvissa ja äänilevyillä.

Akersin isä oli itävaltalaista ja sveitsinitalialaista aatelissukua, äidin sukujuurissa on venäläistä, norjalaista, ranskalaista ja irlantilaista perimää. Esiintyjänä itseoppinut Akers teki Broadway-debyyttinsä vasta 37-vuotiaana vuonna 1982 Maury Yestonin kirjoittaman, Fellinin omaelämäkerralliseen elokuvaan *[[8½]]* perustuvan musikaalin *Nine* alkuperäistuotannossa. Akers esiintyy laulajana Woody Allenin elokuvassa *[[Kairon purppuraruusu]]* (1985) ja Jack Nicholsonin hahmon rakastajattarena elokuvassa *[[Sydän karrella]]* (1986).

*Helsingin Sanomien* Markku Fagerlund luonnehti Akersia vuonna 1982 laulajaksi, jonka tulkinnat saavat nautinnon väreet kulkemaan selkäpiissä. Akersia verrattiin tuolloin Zarah Leanderiin ja Edith Piafiin, ja Fagerlundin mielestä hänessä onkin suurelle tähdelle tyypillistä karismaa.

Myös Akersin nuorempi sisar Nicole Orth-Pallavicini on näyttelijä.

## Partial discography
* 1981: *Presenting Karen Akers* - Blackwood Records
* 1982: *Karen Akers* - Rizzoli/Blackwood Records
* 1987: *In A Very Unusual Way* - Rizzoli Records 
* 1994: *Just Imagine* - DRG
* 1996: *Under Paris Skies* - Cabaret Records
* 1997: *Live from Rainbow and Stars* - DRG
* 2001: *Feels Like Home* - DRG
* 2004: *If We Only Have Love* - DRG
* 2006: *Like It Was* - DRG
* 2008: *Simply Styne* - DRG

## Lähteet
Tuoksusampaka

**Tuoksusampaka** eli **sapu** (*Magnolia champaca*) on trooppinen puu.

Tuoksusampaka kasvaa 50 metrin korkuiseksi. Sen lehdet ovat soikeat, 10–20 cm pitkät ja 5–10 cm leveät. Nuoria oksia ja nuppuja peittää vaaleankeltainen nukka. Keltaiset kukat tuoksuvat. Hedelmän pituus on 7–15 cm.

Tuoksuksampaka kasvaa luonnonvaraisena alueella, joka ulottuu Intiasta Kiinan keskiosiin.

Tuoksusampakan tuoksuvia kukkia käytetään uskonnollisissa seremonioissa. Puuta käytetään myös koristekasvina tienvierillä, ja siitä saadaan sekä sahatavaraa että tuoksuöljyä.

## Lähteet
Lauluntekijä ja laulaja

***Lauluntekijä ja laulaja*** on Juha Vainion kokoelma-albumi *([[Fazer Finnlevy]] - 1990).*

## Kappaleet

# Juha Vainio ja Hyvän Tuulen Laulajat - Albatrossi - *3:37*
# Juha Vainio - Kotkan poikii ilman siipii - *3:36*
# Juha Vainio - Kaunissaari - *3:35*
# Juha Vainio - Vanha salakuljettaja Laitinen - *3:13*
# Juha Vainio ja Hyvän Tuulen Laulajat - Yksinäinen saarnipuu - *3:07*
# Fredi - Kolmatta linjaa takaisin (Beautiful in the rain) - *3:06*
# Paula Koivuniemi - Laulut kun kuolevat - *3:11*
# Eino Grön - Ääretön aava ympärilläin - *4:09*
# Katri Helena - Minne tuuli kuljettaa - *2:15*
# Kake Randelin - Kuin joutsenlaulu - *3:20*
# Berit - Keurusselän Sini - *4:08*
# Juha Vainio - Vanhojapoikia viiksekkäitä - *2:59*
# Juha Vainio - Sellaista elämä on - *3:08*
# Juha Vainio - Ei maha mittää - *3:15*
# Juha Vainio - Apteekin ovikello - *2:56*
# Juha Vainio ja Hyvän Tuulen Laulajat - Siitä on jo aikaa - *3:31*
# Arja Saijonmaa - Ystävän laulu (Song of the friend) - *2:53*
# Kari Tapio – Mua Paina Syleilyys - *3:56*
# Danny – Kuusamo (Africa) - *4:24*
# Tapio Rautavaara – En päivääkään vaihtaisi pois - *3:16*
# Eini – Vielä jossain kohdataan - *3:32*
# Georg Ots – Kun päättyy työ - *3:01*

## Lähteet
Emmerdale – Esitysvuosi 2022

Emmerdalen esitysvuoden 2022 esittäminen alkoi MTV3-kanavalla helmikuussa 2023 ja se tulee päättymään keväällä 2024.

## Jaksot
Oskari Hiisti

**Kaarlo Oskari Hiisti** (13. maaliskuuta 1875 – 22. maaliskuuta 1938 Tampere) oli suomalainen Tampereella asunut puuvillatehtaan työmies ja harrastajanäyttelijä.

Oskari Hiisti työskenteli nuoresta lähtien Finlaysonin puuvillatehtaan värjäysosastolla. Harrastajanäytteljäuransa hän aloitti jo 17-vuotiaana Tampereen työväestön näytelmäseuroissa. Hän toimi näyttelijänä ja ohjaajana ja perusti useita harrastelijanäyttämöitä muun muassa vuonna 1902 Tampereen Amatööriteatterin, jonka johtajana hän myös oli. Hiisti antoi alkuopetusta useille tuleville ammattinäyttelijöille vaikkakaan hän itse ei koskaan harkinnut ammattinäyttelijäksi ryhtymistä. Tunnetuin näistä Hiistin oppilaista oli Kosti Elo. Hiisti harrasti myös tanssia, toimi tanssinopettajana ja piti tanssinäytöksiä. Viimeisinä vuosinaan Hiisti esiintyi vielä vierailijana tamperelaisilla seuranäyttämöillä.

Oskari Hiistin tunnettuja näyttämörooleja olivat muun muassa Hanka ja Orvo Gustav von Numersin näytelmässä *Tuukkalan tappelu*, *50 vuotta myöhemmin*-näytelmässä Kustaa III, *[[Lea (näytelmä)|Leassa]]* Joas, *[[Nummisuutarit|Nummisuutareissa]]* Sepeteus ja Sakeri, *[[Elinan surma]]ssa* Klaus Kurki,  *[[Sylvi (näytelmä)|Sylvissä]]* Viktor Kovine, *Viimeinen ponnistus*-näytelmässä vouti, *[[Murtovarkaus (näytelmä)|Murtovarkaudessa]]* Penttula, Molièren *[[Luulosairas]]*-näytelmässä Argan, *Preciosassa* Don Alonzo ja Henrik Ibsenin *Helgelannin sankarit*-näytelmässä Gunnar.

Hiisti kuoli 63-vuotiaana sydänkohtaukseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Teatterimies ja näyttelijä Oskari Hiisti, Museokeskus Vapriikki (Finna)
* Oskari Hiisti vuonna 1926 näytelmässä 'Tuukkalan tappelu'. Työväen Arkisto (Finna)
* Toivo Koivunen : Sallin vaarin sauna
Kirjokairapalmu

**Kirjokairapalmu** (*Pandanus tectorius*) on  kairapalmuihin  kuuluva trooppinen kasvi.

Kirjokairapalmu on pienikokoinen, usein monihaarainen ainavihanta puu. Sen korkeus on yleensä 3–7 metriä, joskus jopa 14 metriä. Lehdet ovat miekanmuotoiset ja jopa metrin pituiset. Kasvin hedelmiä kerätään syötäväksi ja sitä myös kasvatetaan hedelmien tähden.

## Lähteet
Intianbaulapuu

**Intianbaulapuu** (*Mimusops elengi*)  on tropiikissa kasvava puulaji. Se kasvaa luonnonvaraisena Intiassa, Australiassa ja niiden välisessä saaristossa.

Intianbaulapuu on ikivihreä puu, joka kasvaa noin 15–30 metriä korkeaksi. Lehdet ovat soikeat, reunoiltaan aaltoilevat, 4–14 cm pitkät ja 2–7 cm leveät. Kukat ovat tuoksuvat, halkaisijaltaan 12–14 mm, ja kasvavat yksitellen tai 2–4 kukan terttuina.

Intianbaulapuun hedelmä on kypsänä keltainen, noin 35 mm pitkä. Sen malto on jauhoista ja muistuttaa maultaan taatelia mutta on kuivempi. Hedelmiä voi syödä raakana tai säilöttynä. Siemenistä uutetaan öljyä, joka vastaa ravintoarvoiltaan maapähkinäöljyä. Puun kuorta, lehtiä ja kukkia käytetään rohdoksina. Kukat säilyttävät tuoksunsa kuivattuina, ja niitä käytetään esimerkiksi liinavaatekaappien raikastamiseen. Puuainesta käytetään sahatavarana.

Intianbaulapuuta kasvatetaan koristekasvina ja antamassa varjoa.

## Lähteet
Digital Workforce

**Digital Workforce Services** on suomalainen automaation ja ohjelmistorobotiikan palveluyhtiö. Yhtiö on perustettu vuonna 2015.

Digital Workforce listautui Helsingin pörssin First North -markkinapaikalle vuonna 2021.

## Suurimmat omistajat

## Lähteet
Suomi hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 2011

**[[Suomi]]** osallistui **[[Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2011|vuoden 2011 hiihdon MM-kilpailuihin Oslossa]]** 24. helmikuuta – 6. maaliskuuta. Maastohiihtoon valittiin 17 hiihtäjää, kymmenen miestä ja seitsemän naista. Suomeen jääviä varahiihtäjiä valittiin neljä. Mäkihyppyyn valittiin viisi miestä sekä yksi nainen. Yhdistettyyn valittiin viisi suomalaista.

Suomi saavutti kisoista neljä mitalia. Matti Heikkinen voitti 15 kilometrin perinteisen kilpailun,  Krista Lähteenmäki ja Aino-Kaisa Saarinen hopeaa parisprintissä, Aino-Kaisa Saarinen pronssia 10 kilometrin perinteisen kilpailussa ja naisten viestissä joukkueella  Pirjo Muranen, Aino-Kaisa Saarinen, Riitta-Liisa Roponen ja ankkurina Krista Lähteenmäki.

## Maastohiihto
Suomen maastohiihtojoukkue MM-kilpailuihin julkistettiin 1. helmikuuta 2015. Suomen edustajiksi valittiin yksitoista miestä ja seitsemän naista.

### Miehet

### Naiset

## Mäkihyppy

### Miehet
Mäkihypyssä järjestettiin normaalimäki HS106, suurmäki HS134, joukkuekilpailu normaalimäestä ja suurmäestä.

### Naiset
Naisten mäkihypyssä järjestettiin normaalimäki HS106.

## Yhdistetty
Yhdistetyssä järjestettiin Gundersenin normaali- ja suurmäki, joukkuekilpailu normaalimäestä sekä parikilpailu suurmäestä.

## Lähteet
Jääluola

**Jääluola** on luola, jonka sisällä on jäätä ympäri vuoden tai ainakin suurimman osan vuodesta. Esimerkiksi Inarissa sijaitsevassa Korkia-Mauran jääluolassa jää ei ole sulanut todennäköisesti 1400-luvun jälkeen. Kyseinen jääluola on Suomen suurin. Sen alapuolella jää ulottuu kahden metrin syvyyteen. Tämä luola on 3,5 metriä leveä, 10 metriä pitkä ja 4 metriä korkea. Tässä luolassa on viime aikoina havaittu entistä enemmän sulamisesta tullutta vettä, joten luolan jään voidaan olettaa sulavan pian kokonaan. Eisriesenweltin jääluola Werfenissä Itävallassa on maailman suurin jääluola. Sen käytävä on yli 40 kilometriä pitkä. Sen sisällä olevasta jäätiköstä on muodostunut suurikokoisia muodostumia. Luolan käytävän tilavuus vaihtelee ja kapeimpia kohtia on siellä, missä on kalkkikiveä. Tätä luolaa ryhdyttiin tutkimaan varsinaisesti vasta 1913. Myös Islannin Vatnajökullin jäätiköllä on jääluola, joka on matkailunähtävyys. Slovenský rajin kansallispuistossa Slovakiassa on Dobšinskán jääluola, joka on Unescon maailmanperintölistalla.

## Lähteet

## Katso myös
* Kryosfääri
* Jäätikkö
Matti Wallenius

**Matti Wallenius** on suomalainen kitaristi ja musiikintekijä. Hän on julkaissut etnojazz-vaikutteista instrumentaalimusiikkia, säveltänyt teatterille sekä toiminut muusikkona, sovittajana ja säveltäjänä eri artisteille.

Wallenius on säveltänyt näyttämömusiikkia teattereille ja nukketeattereille, kuten Vaasan kaupunginteatteri, Porin teatteri, Nukketeatteri Hevosenkenkä ja Nukketeatteri Vihreä Omena sekä Tikapuuteatteri. Hän on myös tehnyt kuunnelmamusiikkia Yleisradiolle.
Wallenius oli mukana saamelaisen joikaajan Wimme Saaren yhtyeessä vuosina 1995-2017 muusikkona sekä myös säveltäjänä ja tuottajana viidellä levyllä: Wimme (1995), Gierran (1997), Gugu (2000), Barru (2003) ja Mun (2009).
Wallenius on myös toiminut sovittajana ja muusikkona Vando Suvannon levyillä Onnenpekka (2012), Ihmisistä ja esineistä (2014), Elämä on ihanaa (2016) ja Pieninä paloina (2019).

Walleniuksella Tunto-niminen trio. Jukka Haurun mukaan yhtyeen ensilevyksi kypsässä Tunto-levytyksessä oli RinneRadiomaista eteerisyyttä ja dramatiikkaa.

## Levytykset
*  Tunto (2004)
* Kevyt (2006)
* Lempi (2009)
* Huvi (2014)
* Ilona (2018)
* Yty (2021)
* Huoleton (2024)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tunto.net
* Tunto Soundcloudissa
RIM-162 ESSM

**RIM-162 Evolved SeaSparrow Missile** (**ESSM**) on RIM-7 Sea Sparrow -ohjuksesta kehitetty ilmatorjuntaohjus, jota käytetään suojaamaan sotalaivoja esim. lentokoneilta ja ohjuksilta.

## Käyttäjät

#### Nykyiset ja tulevat käyttäjämaat:

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  (tuleva Pohjanmaa-luokka)
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Raytheonin sivuilla
Samsung Galaxy S23

**Samsung Galaxy S23** on Samsungin 1. helmikuuta 2023 julkistama ja 17. helmikuuta julkaisema älypuhelin. Samaan aikaan julkaistiin suuremmat Samsung Galaxy S23+- ja Samsung Galaxy S23 Ultra -versiot.

Samsung Galaxy S23:ssa on kahdeksanydinprosessori ja 6,1 tuuman näyttö, joka tukee 120 hertsin virkistystaajuutta. Tallennustilaa on valittavana 128 tai 256 gigatavua ja keskusmuistia kahdeksan gigatavua. Puhelimessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 50 megapikseliä, ultralaajakulmakameran 12 megapikseliä ja telekameran 10 megapikseliä. Telekamerassa on kolminkertainen optinen zoom. Etukameran tarkkuus on 12 megapikseliä.

Puhelimessa on näytönalainen sormenjälkitunnistin ja 3&nbsp;900 milliampeeritunnin akku, joka tukee 25 watin latausta ja 15 watin langatonta latausta. Puhelin on pölyn- ja vedenkestävä, ja sen IP-luokitus on 68. Käyttöjärjestelmänä on Android 13 ja käyttöliittymänä One UI 5.1. Puhelimelle on luvattu neljä Android-versiopäivitystä ja viisi vuotta tietoturvapäivityksiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Samsung Galaxy S23 Samsungin sivuilla
Helge Seip

**Helge Lunde Seip** (5. maaliskuuta 1919 Surnadal – 29. tammikuuta 2004 Bærum) oli norjalainen toimittaja ja poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1954–1961 ja 1965–1973 sekä toimi Norjan kunta- ja työministerinä 1965–1970. Seip toimi Venstren puheenjohtajana 1970–1972, mutta puolueen hajottua EY-kysymyksen vuoksi hän liittyi vastaperustettuun Uuteen kansanpuolueeseen, jonka ensimmäisenä puheenjohtajana hän toimi, kunnes putosi suurkäräjiltä seuraavana vuonna. Vuosina 1958–1965 hän oli Dagbladetin päätoimittaja.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Helge Seip'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Lauri Pietikäinen

**Lauri (Lassi) Uljas Pietikäinen** (25. toukokuuta 1919 Kuopio – 16. elokuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen mäkihyppääjä.

Pietikäisen mäkihyppyuran paras vuosi oli 1941. Hän voitti tuolloin Suomen-mestaruuden, Puijon kilpailun ja Ruotsissa Bodenin kilpailun. Ounasvaaralla hän hyppäsi pisimmän siihen mennessä Suomessa tehdyn hypyn, 74 metriä, mutta heikommilla tyylipisteillä hän jäi kilpailussa Niilo Toppilan jälkeen toiseksi.

Pietikäinen haavoittui jatkosodassa kesällä 1942 mutta toipui seuraavaksi talveksi hyppykuntoon. Hän kilpaili myöhemmin moottoriveneillä.

"Lassi" Pietikäisen veljet Matti Pietikäinen ja Aatto Pietikäinen olivat mäkihypyn olympiaedustajia ja Matti myös maailmanmestari.

## Lähteet
Gammarus

***Gammarus*** on Itämeressä ja sisävesissä esiintyvä katkasuku. Ne ovat enintään kahden senttimetrin mittaisia ja kyljistään voimakkaasti litistyneitä, ja niiden jokaisessa jaokkeessa on raajat. Tuntosarvipareja on kaksi, ja niistä ylempi on alempaa pidempi. Silmä on munuaisen muotoinen. Väriltään *Gammarus*-suvun katkat ovat harmaita, vihertäviä, kellertäviä tai ruskeita.

*Gammarus*-suvun katkojen merilajeja on vaikea erottaa toisistaan, mutta lajinmäärityksessä voidaan käyttää muun muassa kolmen takimmaisen selkäkilven takareunan pieniä koholla olevia nystyjä, joissa on lajista riippuen erimittaisia ja -paksuisia sukasia. Myös suuosien ja jalkojen karvoitus toimivat lajikohtaisina tuntomerkkeinä. Sisävesilajit erottaa toisistaan takaruumiin toisen jaokkeen takakulman perusteella: purokatkalla on lähes suora kulma, kun taas järvikatkalla kulma on terävä. Meri- ja sisävesilajit erottaa toisistaan muun muassa silmän korkeuden perusteella: sisävesilajeilla silmän korkeus on enintään kaksi kertaa silmän leveyden mitta, kun merilajeilla se on tätä suurempi. *Gammarus*-suvun katkoilla ei ole myöskään *[[Monoporeia]]*- ja *[[Pontoporeia]]*-suvuilla esiintyvää takimmaisten kävelyraajojen suurta tyvilevyä.

Itämeren leväkatkalajien esiintyminen vaihtelee suolapitoisuuden suhteen, ja esimerkiksi saaristokatka vaatii yli viiden promillen suolapitoisuutta. Sisävesilajeista järvien rantavyöhykkeillä esiintyvä järvikatka on yleinen koko maassa, kun taas virtavesiä ja lähteitä suosivan purokatkan levinneisyys rajoittuu Etelä-Suomeen. Tiikerikatka on alkujaan pohjoisamerikkalainen vieraslaji.

*Gammarus*-suvun katkoilla on tärkeä rooli Itämeren ekosysteemissä. Ne laiduntavat tehokkaasti rantavyöhykkeen rihmaleviä ja ovat itse tärkeä kalojen ravintokohde. Rihmalevien lisäksi katkat syövät pieneliöitä ja orgaanisia hiukkasia.

*Gammarus*-suvun katkat lisääntyvät useita kertoja lisääntymisaikanaan, ja naaras voi munia kerralla jopa satoja munia.

## Lajeja
* tiikerikatka (*Gammarus tigrinus*)
* lätäkkökatka (*Gammarus duebeni*)
* purokatka (*Gammarus pulex*)
* järvikatka (*Gammarus lacustris*)
* saaristokatka (*Gammarus locusta*)
* pohjoiskatka (*Gammarus oceanicus*)
* lahtikatka (*Gammarus zaddachi*)
* merikatka (*Gammarus salinus*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* LuontoPortti: Leväkatkat (Gammarus)
Ritva Laatto

**Ritva Alli Inkeri Laatto** (o.s. **Putkonen**, myöh. **Laatto-Ahlström**; 14. helmikuuta 1930 Helsinki – 6. huhtikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen teatteriohjaaja.

Laaton vanhemmat olivat iho- ja sukupuolitautien professori Tauno Putkonen ja Aili Kiljunen. Laatto kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1947 ja suoritti kaksi vuotta myöhemmin Bachelor of Arts -tutkinnon Smith Collegessa Yhdysvalloissa. Hänet hyväksyttiin vuonna 1953 yhtenä ensimmäisistä naisista opiskelemaan ohjausta Suomen teatterikouluun, ja hän oli vuonna 1956 Elina Lehtikunnaksen ohella ensimmäinen koulun ohjaajalinjalta valmistunut. Lisäksi hän suoritti vuonna 1958 filosofian maisterin tutkinnon.

Laatto oli vuosina 1956–1962 ohjaajana Kansallisteatterissa. Hänen ohjaustöitään olivat muun muassa *[[Sulhaseni Ernest]]*, *[[Naisten koulu]]* sekä *[[Kolme iloista rosvoa|Kolmen iloisen rosvon]]* Suomen-kantaesitys. Laatto irtisanottiin Kansallisteatterista hänen ajauduttuaan syksyllä 1961 erimielisyyksiin näyttelijöiden kanssa näytelmän *[[Altonan vangit]]* harjoitusten aikana. Vuosina 1963–1965 hän oli Suomen Teatteriliiton toimitusjohtajana. Laatto oli mukana perustamassa vuonna 1962 teatterikoulun korkeakouluosastoa ja toimi sen ensimmäisenä vakituisena esimiehenä vuosina 1966–1968.

Laatto perusti vuonna 1971 Helsinkiin nukketeatteri Vihreän Omenan yhdessä Lea Wallinin, Sirppa Sivori-Aspin ja Kirsi Aropaltion kanssa ja toimi siellä ohjaajana vuoteen 1972.

Laatto ohjasi Mainos-TV:lle televisioelokuvat ja -näytelmät *Mestarin nuuskarasia* (1963), *[[Totuuden kosto]]* (1965), *Dyskolos eli ihmisviha* (1965), *Saara* (1969) ja *Palkka* (1970). Vuosina 1978–1981 hän oli Yle TV1:n ohjaajana. Näyttelijänä Laatto esiintyi elokuvissa *[[Tie pimeään]]* (1962) ja *[[Pilvilinna (vuoden 1970 elokuva)|Pilvilinna]]* (1970). Hän ohjasi myös kuunnelmia ja laati dramaturgioita lausuntailtoihin. Lisäksi hän ohjasi vuonna 1962 Kansallisteatterin näyttelijöiden voimin *[[Lumikki ja seitsemän kääpiötä]]* -elokuvan ensimmäisen suomenkielisen jälkiäänityksen, joka oli ensimmäinen suomenkielinen Disney-elokuvan dubbaus.

Laatto kuului Suomen teatterikoulun ja Suomen Teatteriohjaajaliiton hallituksiin ja oli Espoon kaupungin kulttuurilautakunnan varapuheenjohtaja vuosina 1977–1979.

Laaton puolisona oli vuodesta 1951 ministeriön osastopäällikkö Erkki Laatto, joka kuoli vuonna 1995. Heillä oli yksi tytär. Laaton toisena puolisona oli vuodesta 2003 Christian Ahlström. Kuollessaan Laatto valmisteli Teatterikorkeakoulun väitöskirjaa.

## Lähteet
Helge Rognlien

**Helge Rognlien** (14. tammikuuta 1920 Oslo – 15. heinäkuuta 2001) oli norjalainen juristi ja Venstren poliitikko. Hän toimi Norjan kunta- ja työministerinä 1970–1971 sekä oli puolueensa puheenjohtaja 1972–1974. Vuosina 1972–1986 hän työskenteli käräjäoikeuden tuomarina.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Helge Rognlien'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Sì (Gigliola Cinquettin kappale)

**Sì** on italialaisen Gigliola Cinquettin single vuodelta 1974. Tyyliltään se on balladi. Sen kirjoittivat Corrado Conti, Daniele Pace, Lorenzo Pilat ja Mario Panzeri. Singlen b-puolena on samojen tekijöiden "Il pappagallo verde". "Sì" julkaistiin myös albumilla *Gigliola Cinquetti*.

"Sì":n naispuolinen kertojaminä epäröi antautua rakkaudelle, mutta sanoo miehelle lopulta "kyllä" ("E dovevo dir*gli* sì").

Italiassa järjestettiin toukokuussa 1974 kansanäänestys, jossa kysyttiin, pitäisikö avioeron salliva laki kumota. "Sì" sensuroitiin joksikin aikaa, sillä siinä useaan kertaan toistettu "kyllä" oli avoin tulkinnalle, jonka mukaan laulu kehotti äänestämään lain kumoamisen puolesta. Laulussa sinänsä ei ole mitään avioeroon viittaavaa eikä kantaaottavaa. Kansanäänestys päättyi selvin luvuin lain kumoamista vastaan.

"Sì" oli myös Italian Eurovision edustuskappale vuonna 1974 ja se sijoittui toiseksi. Sensuurin takia Italian televisioyhtiö Rai esitti huhtikuun alussa järjestetyn laulukilpailun vasta myöhemmin.

Cinquetti levytti kappaleesta myös englanninkielisen version "Go (Before You Break My Heart)". Kappaleesta tehtiin myös saksankielinen versio "Sì - Du fängst den Wind niemals ein". "Sì" on ollut suosittu Suomessa, jossa se tunnetaan nimellä "Niin". Kappaleen levyttivät jo 1974 Lea Laven ja Fredi. Myöhemmin sen ovat levyttäneet muun muassa Juhamatti ja Arja Koriseva.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Allmusic.com:  Gigliola Cinquetti Biography by Dave Thompson
Taivaan lahja

**Taivaan lahja** on iskelmätaiteilija Lea Lavenin single vuodelta 1984. Kappaleen sävelsi Esko Koivumies, sanoitti Chrisse Johansson ja sovitti Markku Johansson. Singlen b-puoli "Africano" on käännösiskelmä, jonka sanoitti suomeksi Chrisse Johansson. Singlen molemmat puolet julkaistiin Lea Lavenin studioalbumilla *[[Sanat murenevat]]* (1984).

"Taivaan lahjan" kertoja rinnastaa rakastettunsa perhosiin, maahan ja mereen sekä muihin luonnonelementteihin ja luontokappaleisiin. Laulu kertoo säröttömästä rakkaudesta.

"Taivaan lahja" julkaistiin digitaalisesti CD-kokoelma-albumilla *Lea Laven – Parhaat* (1999).

"Taivaan lahja" voitti lehdistön palkinnon *[[Kevään sävel]]* -kilpailussa toukokuussa 1984.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Finna: Taivaan lahja