open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rautjärven kirkko

**Rautjärven kirkko** on Mikkelin hiippakuntaan kuuluva Ruokolahden seurakunnan kirkko Rautjärvellä. Kirkko valmistui kesällä 2025. Se rakennettiin korvaamaan tuhopoltossa vuonna 2022 palanut vanha kirkko. Uusi kirkko rakennettiin lähemmäksi järveä, ja vanhan kirkon kirkon paikka raunioineen jäi muistelualueeksi. Kirkon vihkimessu pidettiin sunnuntaina 17. elokuuta 2025, ja Yle TV1 televisioi sen suorana.

Kirkon on suunnitellut arkkitehti Teemu Kiiveri. Kirkon rakentamiskulut katettiin vakuutuskorvauksilla.

Kirkko on suojattu monin tavoin tulipalon varalta sekä kulkureittien että materiaalien suhteen. Kirkkosalissa on alttarin takana olevan ikkunan yläpuolella puinen risti, joka on tehty palaneen kirkon hiiltyneistä hirsistä. Kirkossa on kolme kerrosta. Kirkkosaliin mahtuu 70 henkeä, urkuparvelle vielä 30. Kirkkosalin alapuolella on seurakuntasali. Kirkon urut on tilattu, ja ne valmistuvat paikalleen 2027.

Kirkon tapuli on tyylillisesti samanlainen kuin itse kirkko.

## Kuvia


File:Rautjärven uuden kirkon kirkkosali urkuparvelta 1.JPG|Kirkkosali urkuparvelta nähtynä
File:Rautjärven uuden kirkon risti 2.JPG|Palaneista hirsistä tehty risti
File:Rautjärven uuden kirkon kellotorni 3.JPG|Kellotapuli


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Rautjärven kirkko
Todellinen minä ja valeminä

**Todellinen minä ja valeminä** ovat psykologinen dualismi, jonka esitti englantilainen psykoanalyytikko Donald Winnicott. Winnicott käytti käsitettä "todellinen minä" viitatakseen minuuden kokemukseen, joka perustuu spontaaniin ja autenttiseen kokemukseen sekä elossa olemisen tunteeseen — eli todelliseen minään, jossa on vähän tai ei lainkaan ristiriitaa. "Valeminä" puolestaan viittaa minuuden kokemukseen, joka on rakennettu puolustautuvaksi suojakuoreksi, ja joka äärimmäisissä tapauksissa voi johtaa siihen, että yksilö menettää spontaaniutensa ja kokee itsensä sisäisesti kuolleeksi ja tyhjäksi, vaikka ulkoisesti esittäisikin epäjohdonmukaista ja valheellista "todellista" olemusta — kuten narsismissa.    

## Ominaisuudet

Winnicottin mukaan "todellinen minuus" saa alkunsa varhaislapsuuden itsetuntemuksesta, kun vauva tiedostaa olevansa elossa (esimerkiksi verenkierron ja hengityksen kautta). Winnicott kutsui tätä yksinkertaisesti olemisen kokemukseksi. Tästä perustasta käsin vauva alkaa havaita jatkuvuutta ja pitää elämäänsä perustavanlaatuisena todellisuutena. Synnyttyään vauvan spontaanit ja sanattomat eleet kumpuavat tästä vaistonvaraisesta kokemuksesta, ja jos vanhemmat vastaavat niihin ystävällisesti ja myötätuntoisesti, ne muodostavat perustan todellisen minuuden jatkuvalle kehitykselle. 

Jos sen sijaan riittävän hyvä vanhemmuus, kuten Winnicott ilmaisi (ei siis välttämättä täydellinen vanhemmuus), puuttuu, vauvan spontaanisuus on vaarassa jäädä vanhempien toiveiden ja odotusten alle. Seurauksena voi kehittyä se, mitä Winnicott kutsui valeminäksi, jolloin "muiden ihmisten odotuksista tulee ylivertaisen tärkeitä, ja ne peittävät tai ovat ristiriidassa alkuperäisen minuuden kanssa — sen, joka on yhteydessä ihmisen olemisen juuriin". Winnicottin mukaan tällöin "lapsi rakentaa valeminän kautta vääriä ihmissuhteita, ja introjektioiden avulla saavuttaa vain näennäisen vaikutelman todellisuudesta", vaikka todellisuudessa tämä peittää alleen sisäisen tyhjyyden epäitsenäisen naamion taakse. 

Vaara oli erityisen suuri, jos vauvan piti virittäytyä vanhemman tarpeisiin, eikä toisinpäin, mikä johti eräänlaiseen erillään olevaan tunnistamiseen, joka perustui epäsuoraan, epäspontaaniin suhteeseen kohteeseen. Vaikka tällainen patologinen valeminä tukahdutti todellisen minuuden spontaanit eleet elottoman jäljitelmän hyväksi, Winnicott piti valeminää silti elintärkeänä suojana vielä pahemmalta: todellisen, piilossa olevan minuuden tuhoavalta hyväksikäytön    kokemukselta.    

## Edeltäjät

Sigmund Freudin kollega Helene Deutsch oli aiemmin kuvannut "ikään kuin" -persoonallisuuksia, joissa aidot ihmissuhteet korvautuvat näennäisillä. Winnicottin oma analyytikko Joan Riviere tutki narsistin naamioleikkiä — pinnallista mukautumista, joka peittää taistelun hallinnasta. Freud itse esitti myöhemmässä teoriassaan, että ego muodostuu identifikaatioista, lähestyen käsitystä egosta vain valeminänä.  

## Lähteet
Mika Joensuu

**Mika Joensuu** (s. 11. joulukuuta 1984 Vaasa) on suomalainen pesäpalloilija. Joensuu edustaa Suomensarjassa pelaavaa Vaasan Mailan Junioreita.

## Lähteet
HAL 748:n onnettomuus Hyderabadissa

**HAL 748:n onnettomuus Hyderabadissa** oli lento-onnettomuus, joka tapahtui 15. maaliskuuta 1973 Begumpetin lentoaseman lähellä Hyderabadissa, Intiassa. Koulutuslennolla ollut kone syöksyi maahan asuinalueella, surmaten kaikki kolme miehistön jäsentä ja yhden maassa olleen henkilön.

## Lähteet
Ingrid Noll

**Ingrid Noll** (virallisesti aviomiehensä sukunimellä *Gullatz*; s. 29. syyskuuta 1935, Shanghai) on saksalainen dekkarikirjailija.

Ingrid Noll syntyi ja vietti lapsuutensa Kiinassa, missä hänen isänsä työskenteli lääkärinä. Vuonna 1949 perhe palasi Saksaan. Noll opiskeli germanistiikkaa mutta jätti opintonsa kesken ja meni naimisiin lääkärin kanssa. Hän sai kolme lasta ja toimi kotiäidin tehtäviensä ohella puolisonsa vastaanottoavustajana. 54-vuotiaana hän kirjoitti ensimmäisen dekkarinsa *Der Hahn ist tot* (’Kukko on kuollut’), josta tuli myyntimenestys. Sittemmin hänen kirjojaan on käännetty lukuisille kielille, ja hän on saanut useita palkintoja ja kunnianosoituksia.

Ingrid Nollin rikosromaaneissa keskiössä ovat naiset, usein murhaajinakin, ja tarinoissa on miesvaltaisen yhteiskunnan ja kulttuurin kritiikkiä. Noll on lehtihaastattelussa määritellyt itsensä ”tolkun feministiksi” (*besonnene Feministin).* 

## Suomennettuja teoksia

* *Kukko on kuollut* (suom. Oili Suominen). WSOY, 1997. (Alkuteos: *Der Hahn ist tot,* 1991.)
* *Rakkaat vainajat* (suom. Oili Suominen). WSOY, 2004. (Alkuteos: *Die Häupter meiner Lieben,* 1993.)
* *Apteekkari* (suom. Oili Suominen). WSOY, 1999. (Alkuteos: *Die Apothekerin,* 1994.)
## Lähteet
Kalle Kero

**Kalle Kero** (s. 28. tammikuuta 1994 Vaasa) on suomalainen pesäpalloilija. Kero edustaa Suomensarjassa pelaavaa Vaasan Mailan Junioreita.

## Saavutukset
* Poikien Superpesiksen Itä-Länsi: 2012
* B-poikien Itä-Länsi: 2012

## Yksityiselämä
Kalle Kero on pesäpalloilija Ville Keron nuorempi veli.

## Lähteet
Triominos

**Triominos** on vuonna 1965 ilmestynyt Dominon muunnelma.

## Pelaaminen

Jokainen pelaaja ottaa vuorollaan telineestään laatan ja asettaa sen pöydälle niin, että laatan yhdellä sivulla olevat kaksi numeroa sopivat yhteen pöydällä olevan laatan numeroiden kanssa. Tämän jälkeen pelaaja saa pisteitä laatan numeroiden summan verran. Jos mikään omista laatoista ei sovi, nostetaan varastosta uusia laattoja, kunnes saa pöytään sopivan laatan. Jokainen nostettu laatta maksaa viisi pistettä.

Myös eri muodostelmista saa pisteitä: sillasta 40 pistettä, kuusikulmiosta 50, tuplakuusikulmiosta 60 ja triplakuusikulmiosta 70.
Kierros päättyy, kun joku saa telineensä tyhjäksi laatoista. Tämä pelaaja saa 25 pisteen bonuksen ja muiden pelaajien laattojen pisteet. Tämän jälkeen aloitetaan uusi kierros. Tämä jatkuu, kunnes jollakulla on 400 pistettä koossa.

## Laatat
Pelin laatoissa on numeroyhdistelmät numeroista 0–5. Kuitenkaan kaikkia mahdollisia laattoja ei ole, sillä laattoja on vain yksi per numeroyhdistelmä eli samoja numeroyhdistelmiä ei ole toisessa järjestyksessä eli esimerkiksi pelissä on laatta 1-3-5, mutta ei laattaa 1-5-3.

## Lähteet
Mark Hitchcock

**Mark Hitchcock** (s. 17. heinäkuuta 1959) on yhdysvaltalainen kirjailija ja pastori. Useat hänen teoksistaan käsittelevät kristillistä eskatologiaa. Geopoliitikko Tristan Sturmin mukaan Hitchcockin tuotantoa voidaan pitää "tabloidi-geopolitiikkana".

Hitchcockin tuotannolle ominaista on islamin ja erityisesti Iranin kuvaaminen apokalyptisenä voimana. Niiden Israelin vastainen toiminta johtaa kristillisen eskatologian mukaisiin lopun aikoihin. Hänen ensimmäinen teoksensa aiheesta on vuonna 1993 julkaistu *The Silver Kingdom*. Teoksissaan *Iran: The Coming Crisis* (2006) ja *The Apocalypse of Ahmadinejad* (2007) Hitchcock kirjoittaa uskovansa, että Iranin ydinohjelma on suurempi uhka ihmiskunnalle kuin natsi-Saksa tai Neuvostoliitto. Jälkimmäisessä teoksessa hän kirjoittaa myös, että uskoo Hesekielin kirjan lukujen 38–39 tapahtumien toteutuvan, kun Venäjä, Iran ja muslimimaat hyökkäävät Israeliin.

Tristan Sturmin ja Jason Dittmerin mukaan Hitchcockin teokset ovat jatkoa kylmän sodan aikaisiin eskatologisille teoksille, joissa Neuvostoliiton ennustettiin aiheuttavan maailmanlopun. Hitchcock on sanonut itse, että hän kiinnostui profetioista 1970-luvun alussa Hal Lindseyn kirjan *[[Maa, entinen suuri planeetta]]* vuoksi. Häneen vaikutti myös John F. Walvoordin tuotanto. Hitchcock kirjoitti Walvoordin vuonna 1974 julkaistusta teoksesta *Huomenna Harmagedon?* () uuden version vuonna 2007.

Hitchcock on kirjoittanut Thomas Icen kanssa teoksen *The Truth Behind Left Behind*. Kirjassa puolustetaan Tim LaHayen ja Jerry B. Jenkinsin suositun *[[Viimeisten päivien vaellus]]* -kirjasarjan teologisia näkemyksiä muun muassa ylöstempauksesta.

Hitchcock toimii Faith Bible Churchin pastorina Edmondissa Oklahomassa. Hänellä on tohtorin tutkinto Dallasin teologisesta seminaarista.

## Suomennetut teokset
Lähde:

*
*
*(yhdessä John F. Walvoordin kanssa) 
*
*
*

## Lähteet
* 
* 
* 
* 

### Viitteet
YKV-pesis

**YKV-pesis** on seinäjokelainen Ylistaron Kilpa-Veljien pesäpallojaosto.

Ylistaron Kilpa-Veljien miesten pesäpallojoukkue pelasi Ykköspesiksessä kaudet 2007–2010. YK-V toimii yhteistyössä Superpesis-seura Nurmon Jymyn kanssa. Kaikki ikäluokat huomioiden YK-V on voittanut kaksi SM-mitalia. Ensimmäisen voittivat 1997 Kontiot eli yli 35-vuotiaat miehet. He voittivat Suomen mestaruuden. Kolmen joukkueen lopputurnauksessa YK-V voitti Oulun Lipon lukemin 1–0 (7–2, 3–3) ja Rautjärven Urheilijat luvuin 2–0 (5–1, 11–9). Toinen mitali tuli, kun vuonna 2010 YK-V:n C-tytöt saivat SM-hopeaa. Loppuottelussa Lapuan Virkiä oli parempi luvuin 2–1 (0–6, 7–5, k. 3–0).

## Historia
Ylistarossa pesäpalloa pelattiin jo paljon ennen Kilpa-Veljien perustamista. Ylistaron suojeluskunta pelasi sarjoissa 1930-luvulla ja ennen YK-V:n perustamista Ylistaron ykkösseura oli Ylistaron Veikot. YK-V perustettiin sodan jälkeen 28. tammikuuta vuonna 1945 ja heti alusta asti yleisseura otti lajikseen pesäpallon. Pesäpallo olikin tärkeä asia Ylistarossa YK-V:n perustamisesta 1950-luvun puoliväliin saakka.

Vasta perustettu seura pääsi aloittamaan heti vuonna 1945 miesten toiseksi korkeimmalta sarjatasolta eli Suomensarjasta. Suomensarjassa joukkue voitti kahdeksasta ottelustaan kaksi ja jäi yhdeksän joukkueen pohjoislohkossa viimeistä edelliseksi. Niinpä edessä oli putoaminen sarjatasoa alemmas maakuntasarjaan. Kaudella 1950 YK-V sijoittui maakuntasarjan Etelä-Pohjanmaan lohkossa Ylihärmän Junkkarien jälkeen toiseksi ja kausi huipentui nousijuhliin. Paluu Suomensarjaan jäi kuitenkin jälleen vuoden mittaiseksi, kun kauden ainoa voitto tuli sarjajumbo Junkkareista. Näin YK-V jäi kymmenen joukkueen länsilohkossa jälleen viimeistä edelliseksi ja putosi takaisin maakuntasarjaan.

## Junioritoiminta

## Kotikenttä

Seuran kotikenttänä pesäpallossa toimii Ylistaron pesäpallostadion. Sen katsomoon mahtuu noin 200 katsojaa. Kaudella 2019 stadion tunnettiin nimellä Ravintola Taro -areena.

## Aiheesta muualla
*YKV-Pesiksen kotisivut

## Lähteet
Rainer Veisterä

**Rainer Alexander Veisterä** (syntyjään **von Weissenberg**; 29. syyskuuta 1903 Viipuri – 22. helmikuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen varatuomari, pankinjohtaja, teollisuusvaikuttaja ja kulttuuripersoona.

## Tausta ja perhe
Rainer Alexander von Weissenberg syntyi Viipurissa aatelissukuun. Hänen isänsä oli hovioikeudenneuvos ja kansanedustaja *Arthur Emil von Weissenberg* (1863–1945) ja äitinsä tunnettu taidemaalari *Ester Irene Kumlin* (1873–1956). Isoisä *Alexander von Weissenberg* (1822–1901) oli senaattori ja Suomen prokuraattori.

Vuonna 1935 Veisterä muutti sukunimensä von Weissenbergistä Veisteräksi.

## Koulutus ja ura
Veisterä kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1922 ja suoritti yleisen oikeustutkinnon vuonna 1929. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1932.

Veisterä työskenteli Kansallis-Osake-Pankissa (KOP) Viipurissa kolmantena esimiehenä vuosina 1933–1939 ja toisena esimiehenä 1942–1944. Vuonna 1946 hänestä tuli pankin notariaatti- ja hypoteekkiosaston päällikkö, ja vuodesta 1952 johtokunnan jäsen.

#### Teollistamisrahasto

Veisterän merkittävin asema oli Teollistamisrahasto Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1955–1963. Teollistamisrahasto oli vuonna 1954 perustettu erityisluottolaitos, joka rahoitti teollisuuden ja matkailun investointeja. Rahasto oli Suomen ensimmäinen erityisrahoituslaitos.

#### Kulttuuritoiminta

Veisterä oli aktiivinen karjalaisuuden ja kulttuurin edistäjä:

* **[[Viipurin Lauluveikot]]**: Veisterä toimi kuoron laulunjohtajana 1942–1945 ja puheenjohtajana 1943–45.

* **[[Karjalan Sivistysseura]]**: Hänen nimensä esiintyy seuran henkilöhakemistossa ja julkaisuissa, mikä kertoo aktiivisesta osallistumisesta karjalaisten asioiden edistämiseen.

#### Luottamustehtävät ja urheilu

* Viipurin kaupungin huoneenvuokralautakunnan puheenjohtaja 1943–1944
* Helsingin kaupungin huoneenvuokralautakunnan jäsen ja varapuheenjohtaja vuodesta 1945.
* Viipurin tennisseuran puheenjohtaja vuodesta 1937
* Sai Suomen Tennisliiton hopeisen ansiomerkin 1948.

## Kunnianosoitukset
* Vapaudenristi 4. luokan mitalein ja miekan kanssa.

## Yksityiselämä
Veisterä oli naimisissa kahdesti:

# Aino Kempe (1926–1927)
# Anna-Liisa Hallakorpi (o.s. Schroeder; 1906–1986), avioliitto 19. joulukuuta 1930 alkaen.

Lapset Anna-Liisan kanssa:

* Erkki-Juhani Artturi (s. 1935)
* Eila-Marjatta (s. 1937)
* Virve-Liisa (s. 1943)
* Kari Raineri (s. 1946), kapellimestari ja muusikko.

## Lähteet
Vihigan piirikunta

**Vihigan piirikunta** () on aluehallinnon ylimmän tason alue Kenian länsiosassa, yksi maan 47 piirikunnasta. Pinta-ala on vain 531,0 neliökilometriä; Vihingan piirikunta on maan toiseksi pienin piirikunta Mombasan jälkeen. Seudun maasto kohoaa 1300 – 1800 metriä merenpintatason yläpuolelle. Väkiluvuksi kirjattiin 590&nbsp;013 asukasta (VL2019).

Piirikunta rajoittuu etelässä Kisumun, lännessä Siayan, pohjoisessa Kakamegan ja idässä Nandin piirikuntaan. Piirikuntaan kuuluu neljä alapiirikuntaa (sub-county), jotka ovat Emuhaya, Hamisi, Sabatia ja Vihiga. Vaalipiirejä on viisi: Luanda, Emuhaya, Hamisi, Sabatia ja Vihiga.

Piirikunnan hallintokeskus on Mbalen kaupunki (17&nbsp;404 as., VL2019). Muita kaupunkeja ovat Luanda (13&nbsp;319 as.), Chavakali (12&nbsp;674 as.) ja Majengo (11&nbsp;913 as.).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Mbale: Stunning Drone Footage of Vihiga County, Kenya (kesto: 12min 20s) (youtube.com)
Laihian reservikomppania

**Laihian reservikomppania**, virallisesti **10. Laihian reservikomppania**, oli osa Suomen suuriruhtinaskunnan armeijan asevelvollisuusjärjestelmää vuosina 1881–1900. Se kuului Suomen 3. Vaasan tarkk’ampujapataljoonan reservipiiriin, joka koostui neljästä reservikomppaniasta: Närpiön, Laihian, Alavuden ja Kruunupyyn komppanioista. Reservikomppaniat olivat harjoitusyksiköitä, joissa koulutettiin asevelvollisia, jotka arvonnan perusteella määrättiin reserviin ilman kolmen vuoden vakinaisen väen palvelusta.

Laihian reservikomppania perustettiin vuonna 1882, ja sen tukikohta sijaitsi Laihian Hulmilla, missä toimi varuskunta vuosina 1881–1900.

## Lähteet
Hulmin kapteenintalo

**Hulmin kapteenintalo** on Hulmin varuskunnan entinen upseeritalo. Hulmin kapteenintalossa aloitettiin venäläisvaruskuntien aseistariisunta tammisunnuntaina 1918. Talo on peruskorjattu ja se on museoviraston erityissuojelukohde. Taloa voi vuokrata tapahtumien ja juhlien järjestämistä varten.

Hirsirunkoinen rakennus on yksikerroksinen ja siinä on melko jyrkkä, pellillä katettu satulakatto. Kivijalka on hakattua graniittia. Ulkoseinät on vuorattu vaakasuuntaisella puoliponttilaudoituksella. Rakennus on suunniteltu Yleisten rakennusten ylihallituksessa vuonna 1881. Vuonna 1882 vahvistettu suunnitelma perustuu samassa virastossa laadittuun tyyppipiirustukseen, jonka mukaan 1880-luvulla rakennettiin upseerien asuinrakennus monelle reservikomppanian kasarmialueelle. Laihian entisen kasarmialueen kapteenintalo on tyyppinsä parhaiten säilyneitä esimerkkejä.

Kapteenintalo ja Hulmin puisto on nykyisin kaikki, mitä on jäljellä vuosina Hulmilla vuosina 1881–1900 toimineesta varuskunnasta. Kapteenintalossa oli komppanian esikunta ja komppanianpäällikön asunto.

## Lähteet
Hulmin puisto

**Hulmin puisto** on Hulmin varuskunnan entinen kasarmialue. Hulmin puisto sijaitsee sijaitsee Laihian kunnassa, Laihianjoen ja valtaite 3:n välissä noin 2 kilometriä kunnan keskustaajamasta Vaasan suuntaan. Puisto on historiallisesti merkittävä alue, joka liittyy erityisesti Suomen sisällissodan alkuvaiheisiin ja Hulmin taisteluun 27. tammikuuta 1918, jolloin Laihian suojeluskunta yritti riisua venäläisvaruskunnan aseista. Puiston keskeinen rakennus on Hulmin kapteenintalo, ainoa jäljellä oleva rakennus autonomisen Suomen sotaväen 10. reservikomppanian varuskunnasta (1881–1900).

## Lähteet
Setripuun ritarikunta

**Setripuun ritarikunta**, virallisesti **Kansallinen setripuun ritarikunta** (, ), on libanonilainen ritarikunta, joka perustettiin 31. joulukuuta 1936. Sitä uudistettiin vuonna 1959. Libanonilaisten ritarikuntien keskenäisessä järjestyksessä Setripuun ritarikunta on toiseksi korkea-arvoisin Ansioritarikunnan jälkeen. Ritarikunnan nimi on viittaus Libanonin kansallissymbolina pidettyyn setripuuhun.

Ritarikunnalla palkitaan henkilöitä, jotka palvelleet Libanonia poikkeuksellisella tavalla, osoittaneet urheutta tai korkeaa moraalia tahi ansioituneet julkisen sektorin palveluksessa. Saajan ei tarvitse olla Libanonin kansalainen ja kunnianosoitus voidaan myöntää myös postuumisti. Lähtökohtaisesti kaikki uudet nimitykset tehdään ensin ritareiksi. Suurristin saaneet ovat oikeutettuja vuotuiseen rahalliseen avustukseen (noin 1000 puntaa). Kunnianosoitusta jakaa yleensä maan presidentti.

Ritarikuntaa jaetaan viidessä luokassa ja sen nauha on punainen vihreillä raidoilla:

*  suurristi
*  suurupseeri
*  komentaja
*  upseeri
*  ritari

## Lähteet
Gudum

**Gudum** on taajama Lemvigin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 214 asukasta vuoden 2025 alussa.

## Väestökehitys

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Koomankangas

**Koomankangas** on Kokemäen ja Säkylän kuntien alueella sijaitseva noin kymmenen kilometrin pituinen harjujakso. Se ulottuu etelässä Köyliönjärven pohjoispuolella sijaitsevalle suoalueelle jatkuen pohjoisessa Järilänvuorelle saakka. Koomankangas on osa pidempää Oripäästä Pohjanlahteen Porin edustalle ulottuvaa harjumuodostelmaa, jonka muita osia ovat muun muassa Säkylänharju–Virttaankangas, Järilänvuori, Hiittenharju ja Yyterinniemi. Pinnanmuodoltaa tasaisen harjun aines on hyvin vettä läpäisevää hiekkaa, mutta keskiosissa esiintyy paikoitellen myös soraa. Kasvillisuus on pääosin mäntykangasta sekä täysin puuttomia jäkälä- ja kanervakankaita. Koomankankaan eteläisimmät osat muodostavat Koomankankaan-Ilmiinjärven pohjavesialueen, jolla toimii neljä vedenottamoa.

Koomankangas kuuluu noin 10 kilometriä pitkän Kokemäenjoen sivujoen Koomanojan valuma-alueeseen. Koomankankaalla on neljä pientä suppajärveä; Ilmiinjärvi, Pitkäjärvi, Palojärvi ja Piikajärvi. Koomankankaan halki kulkee jo 800-luvulta perityvä historiallinen Huovintie, jonka ohella aluetta halkovat Ristolan ja Peipohjan välinen yhdystie 2140 sekä Rauma-Kokemäki-rata. Alueen pohjoisosassa kulkevat vielä Eurakosken ja Järilän välinen yhdystie 2194 sekä Ristolan ja Merstolan yhdistävä paikallistie 12791. Huovintietä pitkin kulkee myös Harjavallan Hiittenharjulta Pitkäjärvelle ulottuva retkeilyreitti eli niin sanottu HiiPireitti. Koomankankaalla sijaitsevat muun muassa Piikajärven lentokenttä, Koomankankaan hautausmaa, Kokemäen ravirata ja Pitkäjärven vapaa-ajankeskus. Muita alueen nähtävyyksiä ovat muun muassa Lallin asumus, Kuninkaanmänty sekä yksityiskäytössä oleva kuvanveistäjä Emil Cedercreutzin entinen ateljee Ilmilinna.

Väinö Voionmaan mukaan Koomankankaan nimi on mahdollisesti samaa perua kuin muut Satakunnan ja Hämeen "kuuma"-johdannaiset paikannimet, joiden taustalla on sanan vanha merkitys "välkkyvä" tai "hehkuva".

## Lähteet
Lemvig

**Lemvig** on taajama Lemvigin kunnassa Tanskassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajamassa oli 6&nbsp;741 asukasta vuoden 2025 alussa.

Ensimmäinen maininta Lemvigistä on vuodelta 1234. Kaupunkioikeudet se on saanut viimeistään 1300-luvun alussa. Lemvig pysyi pitkään pienenä, mutta 1800-luvun puolivälissä se alkoi kasvaa merenkulun ansiosta, kun Limvuonosta avautui yhteys Pohjanmerelle. Vuonna 1879 valmistui rautatie. Koska Lemvig on historiansa aikana palanut useita kertoja, kovin vanhaa rakennuskantaa ei ole jäljellä. Keskiaikainen katuverkosto on kuitenkin pitkälti säilynyt.

## Väestökehitys

## Kuvia

Lemvig Kirke ydre5.jpg|Lemvigin kirkko
Lemvig 1900.jpg|Lemvigin kartta vuodelta 1900
Lemvig Wasserspiele 2183.JPG|Katunäkymää
Lemvig Station 07.JPG|Rautatieasema


## Tunnettuja henkilöitä
* Thøger Larsen (1875–1928), runoilija

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Elgeyo-Marakwetin piirikunta

**Elgeyo-Marakwetin piirikunta** () on aluehallinnon ylimmän tason alue Keniassa, yksi maan 47 piirikunnasta. Piirikunnan pinta-ala on 3&nbsp;029,9 neliökilometriä ja väkiluku on 454&nbsp;480 asukasta (VL2019).

Piirikunta rajoittuu lännessä Uasin Gishun, luoteessa Trans-Nzoian, pohjoisessa Länsi-Pokotin ja idässä Baringon piirikuntiin. 

Topografian perusteella piirikunta on jaettavissa kolmeen vyöhykkeeseen: ylänkö (49%), jyrkänne (11%) ja Kerion laakso (40%). Ylänkö on tiheästi asuttu alue, jossa sataa luotettavasti ja jossa maaperä on hedelmällinen. Jyrkänteen vyöhykkeellä maastonkorkeus laskee jopa 1&nbsp;300 metriä neljän kilometrin horisontaalisella matkalla. Paikallishallintoa varten piirikunta on jaettu neljään alipiirikuntaan: Marakwet East, Marakwet West, Keiyo South ja Keiyo. Poliittisesti piirikunta jakautuu neljään vaalipiiriin ja edelleen 20 äänestysalueeseen (wards).

Piirikunnan maaseutuväestö koostuu enimmäksee kalenjinin aliheimoista, mutta kaupunkimaisissa asutuskeskittymissä (Iten, Tambach, Kapsowar ja Kapcherop) väestö on etnisesti monipuolisempaa. 

Piirikunnan hallintokeskus on noin 2&nbsp;400 metrin korkeudella merenpinnasta sijaitseva Itenin kaupunki (12&nbsp;630 as., VL2019). Iten muodostaa varsinaista kaupunkiakeskusta (Iten township, noin 4,9 km²) laajemman 184 neliökilometrin laajuisen municipality-luokan kaupungin, jonka asukasluku oli 2009 väestönlaskennassa 40&nbsp;024 ja jonka vuoden 2019 väestöennuste oli runsas 56&nbsp;000 asukasta. Kaupungin sijainti korkealla merenpinnasta ja vallitsevat ilmasto-olot ovat suotusia erityisesti kestävyysurheilulajien valmentautumiselle. Vuosisademäärä on 1200–1500 mm ja keskilämpötila 19 °C (vaihdellen 15–24 °C:ssa). Kaupungin tunnuslauseessa se on ’maailman yleisurheilun pääkaupunki’. 

Esimerkiksi maratonin maailmanennätysmies Kelvin Kiptum oli kotoisin piirikunnan Chepkorian kylästä.

Väestön pääelinkeino on maatalous (76 % maaseutuväestöstä). Satokasvien viljely, karjankasvatus ja kalastus tuovat ruokaturvallisuutta ja työllistävät myös lähialoilla. Muita elinkeinoja ovat metsätalous, kaivostoiminta ja matkailu. 


Paragliding - panoramio (1).jpg|Jyrkänteen alipiirikunnassa maastonkorkeus putoaa yli 1200 metriä lyhyellä matkalla.
Iten view point.jpg|Näköalapaikka Itenissä.
Keiyo escarpment.jpg|Näköala Itenistä.
Kerio river.JPG|Keriojoki.
Kerio valley.jpg|Kerion laakso.
Photo of Sergoit Hill during harvest season.jpg|Sergoit Hill sadonkorjuun aikaan.
Rothchild giraffes at Sergoit hill.jpg|Kirahveja Sergoit Hillin alueella.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mikko Virta

**Mikko Virta** -nimisiä henkilöitä ovat:

* Mikko Virta (s. 1974), suomalainen kestävyys- ja estejuoksija
* Mikko Virta (s. 1982), suomalainen kitaristi, PMMP-yhtyeen jäsen
* Mikko Virta (s. 1989), suomalainen päätoimittaja ja tietokirjailija.
Île Seguin

**Île Seguin** on saari Seinejoessa Ranskassa, Boulogne-Billancourtin ja Sèvresin saarten välissä Pariisin länsipuolella.

Suurimman osan 1900-luvusta siellä sijaitsi Renault’n tehdas, kunnes tuotanto loppui vuonna 1992, jolloin valmistettiin viimeinen Renault 5 Superfast. Tehdas purettiin vuosina 2004–2005.

Huhtikuussa 2017 siellä avattiin musiikkipaviljonki ja taidekeskus La Seine Musicale.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Super Bowl XXXIX

**Super Bowl XXXIX** oli 6. helmikuuta 2005 pelattu NFL:n finaaliottelu New England Patriotsin ja Philadelphia Eaglesin välillä. Patriots voitti 24–21. Tämä on tähän mennessä ainoa Jacksonvillessä, Floridassa järjestetty Super Bowl.

Patriots oli runkosarjassa voittanut 14 ottelua ja hävinnyt kaksi. Patriotsilla oli ennen ottelua kaksi peräkkäistä NFL-mestaruutta ja heistä tuli toinen joukkue, joka voitti kolme mestaruutta neljän kauden aikana, mikä teki heistä 2000-luvun NFL-dynastian. Eagles oli voittanut runkosarjassa 13 ottelua ja hävinnyt kolme ja he pelasivat toisen kerran Super Bowlissa.

Peli pysyi tiukkana, ja kolmas neljännes päättyi 14–14-tilanteeseen. Patriots teki neljännellä neljänneksellä 10 pistettä, mukaan lukien Corey Dillonin touchdown ja Adam Vinatierin kenttämaali. Eagles vastasi Donovan McNabbin touchdown-syötöllä Greg Lewisille, mutta ei pystynyt viimeistelemään paluuta. Deion Branch valittiin Super Bowlin arvokkaimmaksi pelaajaksi.

Puoliajalla esiintyi Paul McCartney.

## Lähteet
Lazare Gianessi

**Lazare Gianessi** (9. marraskuuta 1925 Aniche – 11. elokuuta 2009) oli ranskalainen jalkapalloilija, joka pelasi oikean laitapuolustajan pelipaikalla. Hän oli oikeajalkainen ja pituudeltaan 181-senttimetrinen.

Gianessi kuului Ranskan kokoonpanoon kesäolympialaisissa 1948. Hän pelasi 15 ottelua Ranskan A-maajoukkueessa. Hän pelasi vuoden 1954 MM-kilpailuissa joukkueensa molemmat ottelut.

## Lähteet
Jacques Grimonpon

**Jacques Grimonpon** (30. heinäkuuta 1925 Tourcoing – 23. tammikuuta 2013) oli ranskalainen jalkapalloilija, joka pelasi puolustajan pelipaikalla. Hän voitti Lillen joukkueessa Ranskan liigamestaruuden kaudella 1945–1946. Hänet kutsuttiin pelaamaan Ranskan A-maajoukkueeseen, mutta hän ei ikinä pelannut siinä otteluakaan. Hän kuului maajoukkueensa kokoonpanoon vuoden 1954 MM-kilpailuissa.

## Lähteet
Guillaume Bieganski

**Guillaume Bieganski** (3. marraskuuta 1932 Libercourt – 8. lokakuuta 2016) oli ranskalainen jalkapalloilija, joka pelasi puolustajan pelipaikalla. Hän voitti Lillen joukkueessa Ranskan liigamestaruuden kaudella 1953–1954. Lisäksi hän voitti joukkueessa Ranskan cupin kausina 1952–1953 ja 1954–1955. Bieganski pelasi yhdeksän ottelua Ranskan A-maajoukkueessa. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1954 MM-kilpailuissa, mutta oli penkitettynä joukkueensa molemmat ottelut.

## Lähteet
Antoine Cuissard

**Antoine Cuissard** (19. heinäkuuta 1924 Saint-Étienne – 3. marraskuuta 1977) oli ranskalainen jalkapalloilija, joka toimi pelaajauransa jälkeen valmennustehtävissä. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja. Hän oli pituudeltaan 178-senttimetrinen.

Cuissard voitti pelaajana OGC Nicen riveissä Ranskan cupin mestaruuden kaudella 1953–1954. Hän liittyi heinäkuussa 1946 Ranskan maajoukkueeseen ja pelasi 27 virallista maaottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hän kuului joukkueensa kokoonpanoon vuoden 1954 MM-kilpailuissa, mutta hän oli penkitettynä joukkueensa molemmat ottelut. Valmentajana Cuissard edusti viimeisenä Stade Rennaisia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Thøger Larsen

**Thøger Larsen** (synt. *Thøger Larsen Underbjerg*; 5. huhtikuuta 1875 Lemvig – 29. toukokuuta 1928 Lemvig) oli tanskalainen runoilija. Hän työskenteli nuorena maanmittausapulaisena ja oli kiinnostunut astronomiasta sekä matematiikasta. Vuosina 1904–1923 hän toimitti *Lemvig Dagbladia*. Larsenin runoissa yhdistyvät maanläheisyys ja maailmankaikkeuden kutsu. Osa hänen runoistaan päätyi laulujen sanoiksi. Larsen myös käänsi muun muassa Edda-runoutta.

Larsenin runo *Den danske Sommer* (1914) on mukana Tanskan kulttuurikaanonin runoantologiassa.
## Lähteet
Bhabani Bhattacharya

**Bhabani Bhattacharya** (10. marraskuuta 1906 Bhagalpur – 9. lokakuuta 1988) oli intialainen kirjailija.

Belgalitaustainen Bhattacharya suoritti englantilaisen kirjallisuuden tutkinnon Patnan yliopistossa vuonna 1927 ja siirtyi seuraavana vuonna jatkamaan opintojaan Lontoon King’s Collegessa, jossa hän valitsi pääineekseen historian.

Lontoossa Bhattacharya liittyi marxilaisiin ja kolonialisminvastaisiin ryhmiin. Hän vaihtoi kirjoituskielensä bengalista englanniksi ja englanninsi yhden Rabindranath Tagoren teoksista. Bhattacharya suoritti historiantutkinnon vuonna 1931 ja tohtorintukinnon vuonna 1934 ja matkusteli välillä paljon Euroopassa.

Bhattacharya palasi vuonna 1934 Intiaan asettuen Kalkuttaan. Hän julkaisi ensimmäiset teoksensa vuonna 1942. Ne kuvaavat etupäässä realistisesti intialaisen maaseudun elämää siirtomaavallan aikana. Kirjailijan arvostetuin romaani on *Music for Mohini* (1952). *Shadow from Ladakh* (1966) sai Intian tärkeimmän kirjallisuuspalkinnon.

Bhattacharyasta tuli Havaijin yliopiston vieraileva professori vuonna 1969. Vuonna 1972 hän muutti pysyvästi Yhdysvaltoihin.

## Suomennettu teos
* *Ken tiikerillä ratsastaa: romaani (He Who Rides a Tiger)*. Suom. Marja Helin. Helsinki: Kansankulttuuri, 1957.
 
## Lähteet
Rautaset

**Rautaset** (ent. Trio Rautaiset) on vuonna 2018 perustettu porilais-ulvilalainen hyväntekeväisyysorkesteri. Orkesteri kiertää satakuntalaisissa palvelutaloissa vuosittain järjestettävällä Iloa Ikäihmisille -nimisellä kiertueella.

Rautaset ovat tehneet vuosittain noin 30-50 esiintymistä palvelutaloihin. Elokuuhun 2025 mennessä esiintymisiä on ollut runsaat 250 kappaletta.

Korona-aikana orkesteria ei päästetty soittamaan sisälle, joten se esiintyi palvelutalojen pihoissa ja asukkaat kuuntelivat ikkunoiden takana huoneissaan.

## Historia
Trio Rautaiset perustettiin toukokuussa 2018, kun perustajäsen Jouko Lindforsin äiti pyysi häntä laulamaan äitienpäivän kunniaksi satakuntalaiseen Palvelutalo Himmeliin. Onnistuneen keikan jälkeen rautakaupan yksikönpäällikönä työskentelevä Lindfors pyydettiin esiintymään uudelleen, jolloin hän otti mukaansa työkaverinsa Matti Natrin soittamaan bassoa. Natri pyysi poikaansa Samia soittamaan kitaraa. Sen jälkeen ryhmä alkoi soittamaan aktiivisemmin ja ensimmäisenä vuonna orkesteri piti yhteensä 35 keikkaa eri palvelutaloissa.

Nimestä poistettiin "trio", kun haitarin- ja trumpetin soittaja Ari Niemi liittyi orkesteriin lokakuussa 2019.Orkesterista on syntynyt myös muutamia muita kokoonpanoja mm. Duo Välittömät jossa soittaa Jouko Lindfors ja Ari Niemi, sekä Komppi et Kaiku jossa soittaa Jouko Lindfors ja Elmo Anttila, sekä Eki ja Repa, jossa soittaa Erkki Lundgren ja Reijo Nevanranta

## Jäsenet
#### Nykyiset jäsenet
*Jouko Lindfors, kitara ja laulu, perustajajäsen 5/2018

*Erkki Lundgren, basso ja laulu, 10/2024-

*Elmo Anttila rummut ja laulu, 10/2024-

*Ari Niemi, haitari ja trumpetti, 10/2019-

#### Entiset jäsenet

*Matti Natri, 2018–2024

*Sami Natri, 2018–2024

*Kari Karkulehto, 2023–2024

## Lähteet
Robert Jonquet

**Robert Henri Jonquet** (3. toukokuuta 1925 Pariisi – 18. joulukuuta 2008) oli ranskalainen jalkapalloilija, joka pelasi pääsääntöisesti liberon pelipaikalla. Hän oli pituudeltaan 176-senttimetrinen. Pelaajauransa jälkeen hän toimi valmennustehtävissä.

Jonquet edusti pelaajaurallaan merkittävimpänä Stade Reimsiä vuodet 1945–1960. Sen kanssa hän voitti viidesti Ranskan liigamestaruuden kausina 1948–1949, 1952–1953, 1954–1955, 1957–1958 ja 1959–1960. Lisäksi hän sai joukkueessa nimiinsä kahdesti Ranskan cupin mestaruudet 1949–1950 ja 1957–1958. Vuodet 1960–1962 Jonquet edusti RC Strasbourgia.

Jonquet liittyi huhtikuussa 1948 Ranskan maajoukkueeseen ja pelasi 58 virallista maaottelua. Hän pelasi yhden ottelun vuoden 1954 MM-kilpailuissa. Seuraavissa MM-kilpailuissa hän taas pelasi viisi ottelua ja oli penkitettynä yhdessä. Lisäksi hän pelasi yhden ottelun vuoden 1960 EM-kilpailuissa.

Jonquet edusti valmentajana viimeisenä Stade Reimsiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Xercès Louis

**Xercès Louis** (31. lokakuuta 1926 Sainte-Marie Martinique – 6. maaliskuuta 1978) oli ranskalainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajan pelipaikalla. Hän pelasi 12 ottelua Ranskan maajoukkueessa. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1954 MM-kilpailuissa, mutta hän oli penkitettynä joukkueensa molemmat kaksi ottelua.

## Lähteet
Jean-Jacques Marcel

**Jean-Jacques Lucien Élie Antoine Marcel** (13. kesäkuuta 1931 Brignoles – 3. lokakuuta 2014) oli ranskalainen jalkapalloilija, joka pelasi oikean keskikenttäpelaajan pelipaikalla. Hän oli pituudeltaan 178-senttimetrinen.

Marcel pelasi Ranskan A-maajoukkueessa 44 ottelua ja teki kolme maalia. Hän pelasi joukkueensa molemmat ottelut vuoden 1954 MM-kilpailuissa. Hänet valittiin kokoonpanoon myös seuraavissa MM-kilpailuissa, jossa hän pelasi joukkueensa kaikki kuusi ottelua. Lisäksi hän pelasi vuoden 1960 EM-kilpailuissa joukkueensa molemmat kaksi ottelua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Guelphin kuningashuoneen ritarikunta

**Geulphin kuningashuoneen ritarikunta** (, ) on alkujaan Hannoverin kuningaskunnassa jaettu ritarikunta, joka perustettiin prinssi Yrjön (sittemmin kuningas Yrjö IV) käskystä. Aluksi sitä jaettiin ainoastaan sotilaille tunnustuksena ansioista Napoleonin sotien aikana. Myöhemmin sitä alettiin jakaa myös siviilelille, ja ritarikunta oli ainoa kunnianosoitus, jonka saaminen ei edellyttänyt virkaa armeijassa tai siviilihallinnossa.

Vuoteen 1937 ritarikunta oli myös osa Yhdistyneen kuningaskunnan palkitsemisjärjestelmää, koska sillä ja Hannoverilla oli sama hallitsija. Kun Hannover liitettiin Preussiin vuonna 1866, ritarikunta lakkautettiin vatiollisena kunnianosoituksena, mutta Hannoverin kuningasperhe on jatkanut ritarikunnan jakamista. 

Vuodesta 1841 lähtien ritarikunnassa oli viisi luokkaa (suurristi, 1. luokan komentaja, 2. luokan komentaja, ritari, ansioristi) ja ritarikunnan nauha on vaalean sininen:

*  ritarikunnan nauha

## Lähteet
Australiankupusilli

**Australiankupusilli** (*Nematalosa erebi*) on kupusilleihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista ja murtovesistä Australiasta.

## Koko ja ulkonäkö
Australiankupusilli kasvaa useimmiten 12–30 cm pitkäksi, ja voi suurimillaan saavuttaa 48 cm:n pituuden. Laji on ruumiinrakenteeltaan pitkänomainen, litteähkö ja suhteellisen korkearuumiinnen. Kalan kuono on lyhyt ja pyöreä. Australiankupusillin selkäevän viimeinen suoto on pidentynyt rihmaksi. Rintaevät ovat pienet, peräevä on pitkä ja pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. Kyljen suomut muodostavat tereävän harjanteen. Väriltään kala on selästään vihertävän tai punertavan harmaa ja kyljostään ja vatsastaan hopeanharmaa. Kiduskannessa voi olla tumma täplä.

## Levinneisyys ja elintavat
Australiankupusilliä tavataan lähes koko Australiassa, ja se puuttuu lähinnä maan lounaisosista ja osasta Keski-Australiaa. Lajista on havaintoja myös Uudesta-Guineasta, mutta on epäselvää onko kyseessä australiankupusilli vai sen lähilaji *Nematalosa papuensis*. Kalan elinympäristöä ovat suhteellisen hitaasti virtaavat joet ja järvet, erityisesti muuten kuivilla alueilla. Australiankupusilli sietää myös suhteellisen korkeita suolapitoisuuksia, minkä vuoksi se voi elää myös suolajärvissä. Laji ui suurina parvina, ja sen ravintoa ovat pääasiallisesti levät ja orgaaninen aines, mutta se syö lisäksi pieniä äyriäisiä ja muita selkärangattomia eläimiä. Australiankupusillin lisääntymiskausi on lokakuulta helmikuulle.

Australiankupusilliä kalastetaan kaupallisesti erityisesti Etelä-Australiassa, joskin suuri osa saaliista tulee karppien kalastuksen sivusaaliina. Eräät Victorian alueella eläneet aboriginaalit ovat pitäneet autraliankupusillin syömistä seksuaalisia haluja lisäävänä, ja siten tabuna nuorille naisille.

## Lähteet
Marco Padalino

**Marco Padalino** (s. 8. joulukuuta 1983 Viganello, Lugano) on sveitsiläinen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, joka pelasi pääsääntöisesti oikean laitapuolustajan pelipaikalla. Toisinaan hän pelasi myös oikeana keskikenttäpelaajana tai oikeana laitahyökkääjänä. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen.

Padalino pelasi neljä ottelua Sveitsin alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa. A-maajoukkueeseen hän liittyi marraskuussa 2009. Siinä hän pelasi yhdeksän virallista maaottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hän kuului joukkueensa kokoonpanoon vuoden 2010 MM-kilpailuissa, mutta hän oli penkitettynä joukkueensa kaikki kolme ottelua.

## Lähteet
Armand Penverne

**Armand Pierre Adolphe Penverne** (26. marraskuuta 1926 Pont-Scorff – 28. helmikuuta 2012) oli ranskalainen jalkapalloilija, joka pelasi puolustavan keskikenttäpelaajan pelipaikalla. Hän oli pituudeltaan 172-senttimetrinen.

Penverne voitti Stade Reimsin joukkueessa neljästi Ranskan liigamestaruuden kausina 1948–1949, 1952–1953, 1954–1955 ja 1957–1958. Lisäksi hän saavutti joukkueessa kahdesti Ranskan cupin mestaruuden 1949–1950 ja 1957–1958.

Penverne pelasi Ranskan A-maajoukkueessa 40 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Hän pelasi yhden ottelun vuoden 1954 MM-kilpailuissa. Hänet valittiin joukkueeseen myös seuraavissa MM-kilpailuissa, jossa hän pelasi joukkueensa kaikki kuusi ottelua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
T. Svatopluk

**T. Svatopluk**, oikealta nimeltään **Svatopluk Turek** (25. lokakuuta 1900 Hodslavice – 30. joulukuuta 1972 Gottwaldov), oli tšekkiläinen kirjailija.

Lääkäriperheeseen syntynyt Svatopluk opiskeli Prahan taideakatemiassa, työskenteli taiteilijana ja osallistui Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen toimintaan. Hän julkaisi ensimmäisen kertomuksensa vuonna 1925 ja avusti sen jälkeen säännöllisesti sanoma- ja aikakauslehtiä. Svatopluk kirjoitti 1930-luvulla köyhiä ja sorrettuja kuvaavaa yhteiskuntakriittistä ja psykologisoivaa proosaa. Vuonna 1933 ilmestyi Tomáš Baťan kenkätehtaan työmenetelmiä kriittisesti kuvaava romaani *Liukuhihna ei odota* (*Botostroj*), joka kiellettiin kunnianloukkausjutun seurauksena vuonna 1938.

Svatopluk osallistui toisen maailmansodan aikana kommunistisen vastarintaliikkeen toimintaan ja työskenteli sen jälkeen muun muassa *[[Rudé právo]]* -lehden toimituksessa. Hänestä tuli yksi johtavista sosialistisista kirjailjoista, joka muokkasi myös vanhoja teoksiaan sodanjälkeisen ajan vaatimusten mukaisiksi. Romaani *Bez šefa* (1953) kuvaa samalla kenkätehtaalla tapahtuneita muutoksia. Kirjailijan tuotannossa on myös satiirisia aineksia (esimerkiksi novelli *Švédský mramor* 1961). Hän kirjoitti 1940-luvulta lähtien myös opettavaisia lastenkirjoja.

Svatoplukin teosten pohjalta on tehty kaksi elokuvaa, *Botostroj* (1954) ja *Bez šefa* -romaaniin perustuva *Nevěra* (1956) sekä näytelmä *Skandál v Březůvka* (*Švédský mramorin* pohjalta 1974).

## Suomennettu teos
* *Liukuhihna ei odota* (*Botostroj*). Suom. Annikki Maruna. Helsinki: Kansankulttuuri, 1956.

## Lähteet
Mario Eggimann

**Mario Eggimann** (s. 24. tammikuuta 1981 Brugg) on sveitsiläinen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, joka pelasi keskuspuolustajan pelipaikalla. Hän on pituudeltaan 189-senttimetrinen.

Eggimann edusti Sveitsin alle 16-, alle 17-, alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueita. Hän liittyi kesäkuussa 2007 Sveitsin A-maajoukkueeseen ja pelasi kymmenen virallista maaottelua. Hän pelasi vuoden 2010 MM-kilpailuissa yhden ottelun Espanjaa vastaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ignacio Zoco

**Ignacio Zoco** (31. heinäkuuta 1939 Garde – 28. syyskuuta 2015) oli espanjalainen jalkapalloilija. Hän pelasi pääsääntöisesti puolustavan keskikenttäpelaajan pelipaikalla mutta toisinaan myös keskuspuolustajana. Hän oli pituudeltaan 183-senttimetrinen.

Zoco voitti Real Madridin joukkueessa Espanjan liigamestaruuden kausina 1962–1963, 1963–1964, 1964–1965, 1966–1967, 1967–1968, 1968–1969 ja 1971–1972. Lisäksi hän voitti joukkueessa Euroopan Cupin 1965–1966 sekä kahdesti Copa del Reyn 1969–1970 ja 1973–1974. Zoco pelasi Espanjan maajoukkueessa 25 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hän oli mukana voittamassa vuoden 1964 EM-kilpailuja ja pelasi turnauksessa kaksi ottelua. Lisäksi hän pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua MM-kilpailuissa 1966.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pyhän Yrjön ritarikunta (Hannover)

**Pyhän Yrjön ritarikunta** (, ) on Hannoverissa jaettu kunnianosoitus, joka perustettiin 23. huhtikuuta 1839 kuningas Ernst Augustin käskystä. Ritarikunnalla palkitaan henkilöitä, jotka ovat ansioituneet poikkeuksellisella tavalla valtion hyväksi. Nimitettävien määrä oli rajoitettu 16 henkilöön, joiden tuli olla hyvämaineisia aatelisia. Ylimääräisiä nimityksiä annettiin Hannoverin kuningasperheen jäsenille. Vuodesta 1866 lähtien kunnianosoitusta on myönnetty vain harvakseltaan, viimeksi vuonna 1906.

Ritarikunnassa oli vain yksi luokka ja sen nauha oli tummanpunainen:

*  ritari

## Lähteet
Bifidobacterium

**Bifidobakteerit** ovat anaerobisia ja gram-positiivisia bakteereita, joiden muoto muistuttaa luuta.  

Ihmisen suolistossa elävät bifidobakteerit tuottavat B-vitamiineja. Lisäksi ne käyttävät kuituja ravinnokseen tuottaen niistä lyhytketjuisia rasvahappoja, jotka edistävät suolen hyvinvointia.

Bifidobakteereilla on myös kyky tuottaa aineita, jotka estävät myrkyllisten aineiden kulkeutumista verenkiertoon. Ne saattavat tämän vuoksi ehkäistä esimerkiksi *[[Kolibakteeri|E. coli]]* -bakteerin aiheuttamia tulehduksia.

Bifidobakteerit eivät aiheuta yleensä sairauksia, poikkeuksena kuitenkin *[[Bifidobacterium dentium]]*, jolla on raportoitu olevan  haitallisia terveysvaikutuksia. 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Bifidobacterium
* UniProt: Taxonomy - Bifidobacterium
Branderslev

**Branderslev** on taajama Lollandin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 207 asukasta vuoden 2025 alussa.

## Väestökehitys

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pohjalaismaakunnat

**Pohjalaismaakunnat** on nimitys, jota käytetään Etelä-Pohjanmaan, Keski-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakuntien muodostamasta alueesta. Pohjois-Pohjanmaata ei nimestään huolimatta lasketa osaksi pohjalaismaakuntia. Pohjalaismaakunnat vastaa alueeltansa Vaasan vaalipiiriä. Historiallisesti Pohjalaismaakunnat ovat kuuluneet samaan hallinnolliseen alueeseen vuodesta 1634 vuoteen 2009, Pohjanmaan lääniin vuosina 1634–1775, Vaasan lääniin vuosina 1776–1997 ja Länsi-Suomen lääniin vuosina 1997–2009. Pohjalaismaakunnat ovat kulttuurisesti hyvin lähellä toisiaan.

## Kunnat

## Lähteet
Maribo

**Maribo** on taajama Lollandin kunnassa Tanskassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajamassa oli 5&nbsp;786 asukasta vuoden 2025 alussa.

Vuoteen 2007 saakka Maribo oli samannimisen kunnan keskustaajama. Maribo syntyi 1400-luvulla Maribon luostarin yhteyteen. Se sai kaupunkioikeudet vuonna 1488. Maribon tuomiokirkko on Lolland-Falsterin hiippakunann pääkirkko.

## Väestökehitys

## Kuvia

Ruiner af Maribo Kloster.JPG|Maribon luostarin rauniot
Brødregade, Maribo 2008.jpg|Brødregade
Maribo Rådhus1.JPG|Raatihuone
ØSJS 2 with heritage train 01.JPG|Maribon ja Bandholmin välillä on museorautatie.


## Tunnettuja henkilöitä
* Henrik Nicolai Clausen (1793–1877), teologi ja poliitikko
* Kaj Munk (1898–1944), pappi, näytelmäkirjailija ja vastarintamies
* Agnes Rehni (1887–1966), näyttelijä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rudé právo

**Rudé právo** oli Prahassa vuosina 1920–1989 ilmestynyt Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen pää-äänenkannattaja.

Lehti perustettiin syyskuussa 1920 Tšekkoslovakian sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen vasemmiston äänenkannattajaksi. Toukokuussa 1921 siitä tuli Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen keskuskomitean äänenkannattaja. Sen rinnalla ilmestyivät iltalehti *Rudé právo–Večernik* (1920–1928) ja *Rudý večernik* (1928–1934) sekä maaseutupainos *Rudá zář* (1922–1936). Lehti joutui maailmansotien välillä usein takavarikoiduksi, kielletyksi ja ilmestyi maan alla.

*Rudé právo* väitti olevansa Tšekkoslovakian sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen vuonna 1897 perustetun päivälehden *[[Pravo lidu]]n* jatkaja. Sen ensimmäinen päätoimittaja oli puoluejohtaja Bohumír Šmeral. Maanalaista toimittajaa Filip Dobrovolnýa avusti slovakkirunoilija Laco Novomeský. Lehden levikki laski jatkuvasti vuosina 1922–1930 ja oli 15&nbsp;000 kappaletta vuonna 1927. Toimittajat Josef Guttmann ja Jan Šverma erotettiin puoluejohdosta kansallisen fasisminvastaisen linjansa takia

*Rudé právon* levikki kasvoi vuoden 1938 kriisiin aikana, jolloin se julkaisi eri kansalaispiirien isänmaallisia julistuksia. Lehti lakkasi lokakuussa 1938 ja alkoi ilmestyä uudelleen maan alla elokuussa 1939. Natsit teloittivat neljä sen toimittajaa. Ilmestyminen keskeytyi jälleen vuonna 1942 sekä vuoden 1944 loppupuolella. Kaikkiaan sodan aikana ilmestyi 61 numeroa.

*Rudé právo* alkoi ilmestyä uudelleen toukokuussa 1945, ja siitä tuli 750&nbsp;000 kappaleen levikillään maan suurin sanomalehti. Helmikuussa 1948, kun Tšekkoslovakian sosiaalidemokraattinen puolue ja sen lehti liitettiin kommunistipuolueeseen, levikki kasvoi miljoonaan. Päätoimittaja Vilém Novýn aikana lehdestä tuli kuivakka propagandajulkaisu, ja Oldřich Švestka yritti hidastaa stalinismin purkamista vuosina 1956–1966. Levikki vaihteli 750&nbsp;000:n ja miljoonan välillä.

Antonín Novotnýn ja Alexander Dubčekin kannattajat taistelivat *Rudé právosta* vuonna 1968. Neuvostomiehityksen aikana se ilmestyi salaa pienikokoisena ilmaisjakelulehtenä kahdentoista päivän ajan. Lehti palasi normaaliin muotoonsa syyskuun alussa, ja uusi puoluejohto otti sen vähitellen haltuunsa Miroslav Mocin johdolla. Yli 40 prosenttia toimittajakunnasta erosi lehdestä.

Vuonna 1975 *Rudé právon* painosmäärä oli 850&nbsp;000 ja sen lauantainumeron 1&nbsp;080&nbsp;000 kappaletta. Lehden perustamispäivää vietettiin Tšekkoslovakian lehdistön, radion ja television päivänä.

*Rudé právo* yksityistettiin vuoden 1989 samettivallankumouksen jälkeen, ja sen jatkaja sai vuonna 1995 nimen *[[Právo]]*. Nykyisellä lehdellä ei ole sisällöllistä yhteyttä entiseen kommunistilehteen.

## Lähteet
Henrik Nicolai Clausen

**Henrik Nicolai Clausen** (22. huhtikuuta 1793 Maribo – 28. maaliskuuta 1877 Kööpenhamina) oli tanskalainen teologi ja poliitikko. Hän toimi professorina Kööpenhaminan yliopistossa vuodesta 1822. Clausenin ajattelussa oli vaikutteita Friedrich Schleiermacherin kriittisestä raamatuntulkinnasta ja romantiikasta. N. F. S. Grundtvig hyökkäsi hänen kirjoituksiaan vastaan vuonna 1825 syyttäen niitä harhaoppisiksi. Poliitikkona Clausen kuului kansallisliberaaleihin, jotka vastustivat kuninkaan yksinvaltaa ja halusivat edistää Schleswigin tanskalaistamista. Vuonna 1849 hänet valittiin vastaperustetun kansankäräjien jäseneksi.

## Kunnianosoitukset
*  Dannebrogin ritarikunta, suurristi
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Villa Royal

**Villa Royal** on Sastamalan Hyynilässä sijaitseva vuonna 1897 rakennettu hirsinen maatalo, joka toimi sittemmin kyläkouluna. Markku ja Sirpa Ellala ostivat talon vuonna 2003 ja aloittivat entisöinnin. Villa Royal avattiin avattiin matkailukohteena 2006. 

Villa Royal on entinen Hyynilän Kortejärven koulu.

## Lähteet