open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ara: History Untold

**Ara: History Untold** on Oxide Interactiven vuoropohjainen strategiapeli. Peli julkistettiin 2022 ja se julkaistiin PC:lle 24. syyskuuta 2024.

Pelin perusidea on rakentaa valtio ja kehittää sitä läpi historian.

Osa Oxide Interactiven työntekijöistä työskenteli ennen Firaxis Gamesilla ja Ara: History Untold muistuttaakin Civilization-sarjan pelejä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
San Julián (1768)

**San Julián** oli Espanjan laivaston vuonna 1768 vesille laskettu San Isidro -luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.

## Valmistus

Jorge Juan y Santacilian suunnittelema alus tilattiin 16. lokakuuta 1766 Ferrolista Reales Astilleros de Esteirolta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 25. Alus laskettiin vesille 10. joulukuuta 1768.

## Palvelus
Alus lähti 8. kesäkuuta 1769 Cádizista partiomatkalle Kanariansaarille päällikkönään Joaquín Gutierrez. Se saattoi 19. kesäkuuta Tenerifestä Buenos Airesista saapuneen aarrelaivaston Cádiziin. Elokuussa 1881 alus lähti Ferrolista fregattien *Nuestra Señora del Carmenin* ja *Santa Catalinan* kanssa Montevideoon. Se saapui fregattien *Andaluzin* ja *Santa Catalinan* kanssa Cádiziin mukanaan 650&nbsp;000 pesoa. Lokakuussa 1773 alus huollettiin Cádizissa.

Marraskuussa 1774 alus kuljetti Cádizista elohopeaa ja muita tarvikkeita Callaoon, jonne se saapui kolmannesmiehistöstä sairaana. Alus lähti 2. joulukuuta 1775 Callaosta *San Pedro de Alcántaran* kanssa ja saapuivat 20. toukokuuta 1776 Cádiziin mukanaan 2,2 miljoonaa pesoa ja muita hyödykkeitä. Heinäkuussa 1776 se oli La Carracassa huollettavana.

Vuonna 1776 alus teki matkan Cádizista Havannaan ja takaisin. Se saattoi 20. maaliskuuta 1777 Cádizista viisi sotilaita, elohopeaa ja tarvikkeita kuljettanutta rahtilaivaa Veracruziin, jonne alus saapui 23. kesäkuuta. Se saapui 2. lokakuuta Havannaan mukanaan kuusi miljoonaa pesoa. Alus saapui 10. tammikuuta 1778 Cádiziin mukanaan viisi miljoonaa pesoa. Se lähti 23. kesäkuuta 1779 Cádizista Ulloan laivueen mukana partiomatkalle Azoreille, mistä se palasi laivueen mukana Cádiziin 1. lokakuuta.

Vuonna 1779 alus osallistui Gibraltarin piiritykseen. *HMS Royal Georgen* miehistö valtasi aluksen 16. tammikuuta 1780 Cabo de São Vicenten taistelussa ja aloitti hinauksen. Espanjalaismiehistö kuitenkin valtasi aluksensa takaisin. Seuraavana päivänä alus saapui Cádiziin, missä se ajoi karille ja tuhoutui 18. tammikuuta. Syynä tuhoon olivat myrsky sekä taistelussa saadut vauriot. 

## Lähteet
*

### Viitteet
David Lumsdaine

**David Lumsdaine** (31. lokakuuta 1931 Sydney – 12. tammikuuta 2024 York) oli australialainen säveltäjä.

Lumsdaine opiskeli Sydneyn yliopistossa ja New South Wales Conservatorium of Musicissa. Hän lähti vuonna 1953 Englantiin opiskelemaan Mátyás Seiberin johdolla. Hän myös työskenteli siellä säveltäjänä, kapellimestarina, opettajana ja musiikkitoimittajana. Lumsdaine saavutti varhaista mainetta säveltäjänä muun muassa teoksillaan *Kelly Ground* (1966), *Flights* (1967), *Mandala 1* (1967) ja *Mandala 2* (1969). Hän sävelsi myös kantaatteja yhteistyössä runoilija Peter Porterin kanssa. Lumsdaine pääsi luennoitsijaksi Durhamin yliopistoon, jossa hän myös johti perustamaansa elektronisen musiikin studiota. Tämän jälkeen hän opetti King’s College Londonissa. Vuodesta 1973 lähtien Lumsdaine jakoi aikansa Australian ja Ison-Britannian välillä.

Lumsdainen myöhempiin merkittäviin teoksiin kuuluvat muiden muassa *Aria for Edward John Eyre*, *Hagoromo*, *Mandala 5*, *Garden of Earthly Delights* ja *Kali Dances*. Hän sai musiikkiinsa innoitusta muun muassa Australian maisemista. Lumsdaine jatkoi myös opettamista ja johti workshopeja muun muassa Don Banksin kanssa. Hän jäi eläkkeelle akateemisista tehtävistään vuonna 1993 ja lopetti säveltämisen vaikeiden kuulo-ongelmien johdosta vuonna 1997. Lumsdaine oli naimisissa säveltäjä Nicola LeFanun kanssa. Hän kuoli kotonaan Yorkissa tammikuussa 2024.

## Lähteet
Prui

**Prui** on laskettelurinne Skigebiet Scuolin talviurheilukeskuksessa Scuolissa Sveitsissä.

Prui-rinteessä järjestettiin ensimmäiset lumilautailun maailmancupin parisuurpujottelukilpailut maaliskuussa 2018.

## Lähteet
*Skigebiet Scuol Motta Naluns bergbahnen-scuol.ch 
*Winter sports and road condition report  Engadin Scuol Zernez engadin.com 

### Viitteet
Maison de Verre

**Maison de Verre** ("lasitalo") on Pariisin 7. arrondissementissa sijaitseva vuonna 1932 valmistunut modernistinen asuintalo. Sen suunnitteli arkkitehti Pierre Chareau ystäväpariskunnalleen. Hän vastasi myös sisustuksesta. Talo on rakennettu teräksestä ja sen pihanpuoleinen julkisivu on kokonaan lasitettu, mikä tekee sisätiloista valoisat. Maison de Verren paikalla aiemmin sijainneen talon ylimmän kerroksen vuokralaisen vaatimuksesta kyseinen kerros säilytettiin ja talosta purettiin vain alimmat kerrokset. Chareaun rakennus on myöhemmin innoittanut monia muita arkkitehteja.

Paris 75007 Rue Saint-Guillaume no 31 facade 20120323.jpg|Kadunpuoleinen julkisivu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hallgeir

**Hallgeir** on muinaispohjoismaista alkuperää oleva miehen etunimi. Sen etuosa "hall" tarkoittaa kivipaatta ja jälkiosa "geir" keihästä. Norjassa oli 920 Hallgeir-nimistä henkilöä vuonna 2022, ja siellä Hallgeirin nimipäivää vietetään 7. joulukuuta. Suosituimmillaan nimi oli 1950-luvulla Hallgeir Brendenin olympiamenestyksen ansiosta. Kaksituhattaluvulla syntyneille nimeä ei enää ole juuri annettu.
## Tunnettuja Hallgeir-nimisiä
* Hallgeir Brenden (1929–2007), norjalainen maastohiihtäjä
* Hallgeir Engebråten (s. 1999), norjalainen pikaluistelija
* Hallgeir Pedersen (s. 1973), norjalainen jazzkitaristi
## Lähteet
Polyfenyleenisulfidi

**Polyfenyleenisulfidi**  tai **PPS** on  aromaattisiin polytioeettereihin kuuluva polymeeri. Polyfenyleenisulfidilla on useita käyttökohteita erityisesti korkean lämpötilan sovellutuksissa.

## Ominaisuudet
Polyfenyleenisulfidin molekyylimassa on tavanomaisesti 12&nbsp;000–1&nbsp;400&nbsp;000 g/mol. Sen sulamispiste on orgaaniseksi polymeeriksi korkea, noin 270–295 °C. Lasisiirtymälämpötila on 74–92 °C. Polyfenyleenisulfidi kestää useiden kemikaalien vaikutuksia, eikä esimerkiksi liukene orgaanisiin liuottimiin alle 200 °C:n lämpötilassa. Hapettimet kuitenkin vaikuttavat siihen suhteellisen helposti. Aineen kiteisyysaste on 40–83 % ja tiheys 1,3–1,44 g/cm3. Polyfenyleenisulfidi on kovaa, lujaa ja sen muoto säilyy hyvin korkeissakin lämpötiloissa. Sitkeyttä voidaan parantaa seostamalla lasikuidulla. Polyfenyleenisulfidi ei syty helposti palamaan ja se myös hiiltyy, mikä estää palamista. Polymeeri itsessään on sähköneriste, mutta esimerkiksi arseeniyhdisteillä douppaamalla sen johtavuutta saadaan parannettua.

## Valmistus ja käyttö
Polyfenyleenisulfidin valmistamiseen on useita tapoja, mutta teollisesti käytetään vain yhtä. p-Diklooribentseeni reagoi natriumsulfidin kanssa 160–260 °C °C:n lämpötilassa. Liuottimena käytetään korkealla kiehuvaa poolista liuotinta kuten N-metyylipyrrolidonia. N-metyylipyrrolidoni myös hydrolysoituu osittain N-metyyli-4-aminobutanoaatiksi, joka muodostaa polymeroitumista edistävän reaktiivisen kompleksin sulfidi-ionien kanssa.
:

Polyfenyleenisulfidista valmistetaan niin pinnoitteita, kalvoja, kuituja kuin kappaletuotteitakin. Yhdistettä käytetään esimerkiksi metallien ja kaapeleiden pinnoittamiseen, autojen ja lentokoneiden osien valmistamiseen, releiden, kondensaattorien ja muiden sähkötekniikan komponenttien valmistamiseen, suodatinmateriaalien valmistamiseen ja uuninkestävien astioiden valmistamiseen.

## Lähteet
Israelin ilmatorjuntahallinto

**Israelin ilmatorjuntahallinto** () on Israelin ilmavoimien yksikkö, jonka tehtävä on hoitaa Israelin maanpinnalta tapahtuvaa ilmatorjuntaa, ja täydentää hävittäjien suorittamaa ilmapuolustusta. 

Israeliin kohdistuu suuri ilmauhka, koska pienehköllä maalla on viholliset suhteet usean naapurimaansa kanssa. Lähialueilla toimii militanttijärjestöjä, kuten Hamas Gazassa, joka on ampunut jo pitkään ohjaamattomia raketteja Israeliin. Israel onkin kehittänyt useita erilaisia ilmatorjuntajörjestelmiä, joita on sanottu jopa maailman parhaiksi.

## Asejärjestelmät
* MIM-104 Patriot ”Yahalom”, keskipitkän ja pitkän kantaman ilmatorjuntaohjusjärjestelmä lentokoneita ja ohjuksia vastaan.
* Arrow-ohjusperhe, erittäin pitkän kantaman ohjustentorjuntajärjestelmä ballististen ohjusten tuhoamiseen stratosfäärissä. (Arrow 2 ja Arrow 3 käytössä)
* Daavidin linko (*David's Sling*), kehittynyt keskipitkän ja pitkän kantaman ilmatorjuntaohjusjärjestelmä ohjuksia, lentokoneita, drooneja yms. vastaan.
* Rautakupoli (*Iron Dome*), lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjusjärjestelmä raketteja, tykinammuksia ja muita kevyitä uhkia vastaan.
* Rautasäde (*Iron Beam*), lyhyen kantaman lasersädejärjestelmä raketteja, tykinammuksia ja muita kevyitä uhkia vastaan. (Koekäytössä)
* Kevytterä (*Light Blade*), lyhyen kantaman lasersädejärjestelmä sotilasilmapalloja, -leijoja, pieniä drooneja ja muita hyvin kevyitä uhkia vastaan.

## Lähteet
Konrad Hirsch

**Konrad Emanuel Nikolaus Hirsch** (27. toukokuuta 1900 Eidskog, Norja – 17. marraskuuta 1924 Surte, Ruotsi) oli ruotsalainen jalkapalloilija, joka edusti ruotsalaista GAIS:ia. Pelipaikaltaan Hirsch oli puolustaja.

Pariisin olympialaisissa 1924 Hirsch sai pronssia Ruotsin joukkueessa. Hän pelasi kisoissa yhdessä ottelussa.

## Lähteet
Karstulan sosiaali- ja terveysasema

Keski-Suomen hyvinvointialueen **Karstulan sosiaali- ja terveysasema** toimii Karstulassa osoitteessa Koulutie 9. Asemalla toimii lääkärin ja hoitajan vastaanotto, hoitotarvikejakelu, suun terveydenhuolto, kuntoutus, neuvola, mielenterveys- ja päihdepalvelut sekä sairaalan kuntoutusosasto.

Sairaalan yhteydessä toimii satelliittidialyysiyksikkö munaisten vajaatoimintaa sairastaville potilaille. Siellä annetaan keinomunuais- eli dialyysihoitoa näille potilalle. 

Fimlabin laboratorio toimii Karstulan sosiaali- ja terveysasemalla arkisin.

Toistaiseksi Karstulassa lääkärin vastaanotolle tulevat ohjataan Saarijärven terveysasemalle.

## Lähteet
Filip Štrauh

**Filip Štrauh** (8. elokuuta 1862 Pietari – 3. marraskuuta 1924 Leningrad) oli venäläinen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.

Štrauh kuului venäläisen *Gallia II* -veneen miehistöön sen saadessa 10mR-luokan olympiapronssia Tukholmasta 1912.

## Lähteet
Risteillä ristityt

**Risteillä ristityt** (*Крещенные крестами, Kreštšonnyje krestami*) on kirjailija-kuvataiteilija-lavastaja Eduard Kotšerginin kirjoittama puolidokumentaarinen muistelmateos. Sen on suomentanut Tuukka Sandström, ja suomennoksen on vuonna 2017 julkaissut Idiootti. Alkuteos on saanut Venäjällä vuonna 2010 Natsionalnyi bestseller- ja Sergei Dovlatov -palkinnot. "Risteillä ristityt" on tunnussana, jota pietarilaisen vankilan Krestyn vangit käyttivät tunnistaakseen toisensa. 

Jälkisanoissa suomentaja Tuukka Sandström kommentoi alkuteoksen kieltä, johon sisältyy venäläistä rikollisten kieltä *[[fenja]]a*. Fenjaan sisältyy venäjän lisäksi aineksia monista muista kielistä, kreikasta, turkkilaisista kielistä, marista, ja myöhemmin mukaan on tullut sanastoa jiddisistä. Kielen juuret ovat lähtöisin 1500-luvulta, kiertelevien kauppiaiden salakielestä. Sanoille ei ole vastineita suomen kielessä, joten suomennos on alkuteosta yleiskielisempää. 

Kotšergin kertoo muistelmissaan pakoretkestä Siperian Omskissa sijaitsevasta kansanvihollisten lasten orpokodista vuonna 1945 Leningradiin, jossa hän vihdoin tapasi vankilasta vapautuneen äitinsä. Isä oli teloitettu.

## Lähteet
Isabel Wilkerson

**Isabel Wilkerson** (s. 1961 Washington D.C. Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen toimittaja, tietokirjailija ja opettaja. Hän voitti ensimmäisenä afroamerikkalaisena naisena Pulitzer-palkinnon vuonna 1994.

Wilkerson valmistui Howardin yliopistosta, jonka jälkeen hän meni töihin *[[The New York Times]]ille*. Hän on opettanut Princetonin yliopistossa, Emory Universityissä ja Bostonin yliopistossa sekä luennoinut lukuisissa muissa korkeakouluissa Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Aasiassa. Hän on kirjoittanut *The New York Timesin* bestsellerin ja kriitikoiden ylistämän The Warmth of Other Suns -teoksen, joka voitti National Book Critics Circle -palkinnon ja se valittiin *The New York Timesin* kymmenen parhaan tietokirjan joukkoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tuomaan Markkinat

**Tuomaan Markkinat** () ovat vuodesta 1994 lähtien Helsingissä järjestetyt joulumarkkinat. Alunalkaen markkinat järjestettiin Esplanadin puistossa, kunnes ne siirrettiin nykyiselle pitopaikalleen Senaatintorille. Tapahtuma kerää vuosittain yli 300 000 kävijää.

Helsingin tuomiokirkon edustalle pystytetään suuri joulukuusi, ja torilla on kojuja, joissa myydään riisipuuroa, glögiä, talvicocktaileja, kudottuja käsitöitä, muun muassa lapasia ja pipoja sekä matkamuistoja. Markkinoiden vetonauloihin kuuluu myös ilmainen karuselli.

Marraskuussa 2023 yhdysvaltalainen mediajätti CNN listasi Tuomaan Markkinat yhdeksi maailman parhaimmiksi joulumarkkinoiksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tuomaan Markkinat
Jylisevän tuulivoimalaitos

**Jylisevän tuulivoimalaitos** on Etelä-Pohjanmaalla Kurikan (Jalasjärvi) Ilvesjoen kylässä sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 0,75 megawattia. Voimalan omistaa ja sitä operoi Kauppilan autohajottamo Oy.

## Yleistä
Tuulivoimalaitos sijaitsee Ilvesjoen kylässä. Voimalaitoksen tarkka paikka on epävarma, sillä Maamittauslaitoksen Karttapaikka palvelun kartoissa tai ilmakuvissa ei erotu tuulivoimalaitosta Jylisevän maatilalla tai autohajottamon alueella. Vanhin tieto osoittaa maatilalle  vesivoimalaitoksen lähistöllä ja Tuulivoimayhdistyksen kartta osoittaa autohajottamolle. Näin ollen voimala sijaitsee 115–120 metrin korkeudella mpy.

Tuulivoimalaitos on uusimpien tietojen mukaan  saksalaisen Südwindin valmistama S46, jonka napakorkeus on 76 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 46 metriä, ja jonka kapasiteetti on 0,75 megawattia. Tuulivoimala saavuttaa nimellistehonsa, kun tuulee 12–13 metriä sekunnissa ja se pysähtyy 25 m/s myrskytuulessa.

## Historiaa
Kauppilan autohajottamo hankki tuulivoimalaitoksensa käytettynä ja se pystytti sen vuonna 2009. Tuolloin hankittu tuulivoimala tuotti haastattelun perusteella sähköä lähinnä yrityksen omaan käyttöön ja tuulisina päivinä myös sähköverkkoon. VTT:n tuulivoiman vuoden 2010 vuositilastoissa sitä ei mainita, joten voimalaitos tuotti alussa sähköä ilmeisesti vain omaan käyttöön. Tässä käytetyistä lähteistä ei selvinnyt, millaisesta tuulivoimalaitoksesta oli kyse. Maatuuli Oy hankki Suomeen kolme Südwindin tuulivoimalaa vuonna 2011 ja kaksi niistä päätyi Jalasjärvelle. Toinen Ilvesjoen tuulivoimalaitos kuuluu Pramialle, ja se toimi moitteettomasti tammikuusta 2011 lähtien. Autohajottamon tuulivoimalaitosta ei mainita VTTn tuulivoiman vuosiraportissa vuosina 2009–2013. Vuonna 2014 se ilmestyy vuosiraporttiin vuonna 2009 hankitulla voimalallaan, joka on Südwindin valmistama samaa mallia. Pitkän tauon on saattanut aiheuttaa onnettomuus, joka hajotti voimalan ohjausjärjestelmän. Sen korjaamiseksi oli hankala löytää varaosia, mutta ongelma näyttää korjaantuneen.

## Katso myös
* Luettelo Suomen tuulivoimaloista

## Lähteet
Karstulan paloasema

**Karstulan paloasema** sijaitsee Karstulassa osoitteessa Kukontie 2. Se toimii Keski-Suomen pelastuslaitoksen alaisuudessa. Paloasema valmistui vuonna 2023 ja sen omistaa Karstulan kunta. Rakennuskustannukset olivat noin 3,8 miljoonaa euroa. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Arkkitehtipalvelu Oy. Paloaseman pinta-ala on 1 061 m2. Autohallissa on paikka yhdelle ensivasteautolle ja kolmelle paloautolle. Lisäksi on pesuhalli ja korjauspaja. Miehistölle on sosiaalitilat, joihin kuuluvat esimerkiksi pukuhuoneet, saunaosasto sekä kuntosali.

Paloasemaa käyttävät sivutoimiset palokuntalaiset, joiden päivystysvahvuus on kaksi henkilöä virka-ajan ulkopuolella. Hälytyksiin osallistuu satunnaisesti myös muita sivutoimisia palokuntalaisia päivystysvuoronsa ulkopuolelta. Jos käytettävissä oleva resurssi ei riitä, hälytetään apua muilta lähialueen paloasemilta.  Keski-Suomen hyvinvointialueen ensihoito ylläpitää yhtä hoitotason ensihoitoyksikköä Karstulassa ympärivuorokautisesti.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Keski-Suomen pelastuslaitos (verkkosivut)
Markus H. Korhonen

**Markus Hemminki Korhonen** (s. 1963 Oulu) on oululainen kulttuurihistorioitsija, kirjailija, tapakouluttaja ja kamarineuvos. 
Koulutukseltaan Korhonen on filosofian maisteri. Hänet tunnetaan myös nimellä *Markus de Lergas*. Hänen Suomen ja Skandinavian historian pro gradu -tutkielmansa *Syntyperän tähden - neljä tutkimusta syntyperän vaikutuksesta* (1999) käsittelee eräiden aatelisten, mm. Carl Gustaf Emil Mannerheimin ja Ebba zu Solms-Braunfelsin elämänvaiheita. Opinnäytetyön aihe edustaa erästä Korhosen kiinnostusten ja asiantuntemuksen alueista. 

Korhonen loukkaantui vaikeasti auto-onnettomuudessa vuonna 2007. 

Hänet valittiin vuonna 2023 Oulun 38. Rotuvaariksi. Rotuvaari on Oulun keskustaa kehittäneelle henkilölle myönnettävä arvonimi,
joka viittaa kävelykatu Rotuaariin. Markus H. Korhosen isä käräjätuomari Yrjö Korhonen (1932–2019) toimi sotaoikeuden puheenjohtajana vuosina 1982–84 ollen viimeinen sotatuomari Oulussa.

## Julkaisuja
* Korhonen, Markus H. 2000. Tervakaupungin tarinoita. Oulu:Kaimax-Media.
* Korhonen, Markus H. 2000. Viktoriaaninen loma Pohjolassa : lordeja Oulujoen koskissa. Pohjois-Suomen historiallien yhdistys.
* Korhonen, Markus H. 2001. Tervakaupungin tarinoita. 2. osa.
* Korhonen, Markus H. 2001. Ebba zu Solms-Braunfels : en tysk prinsessa från Finland : liv och leverne av Ebba Louisa Charlotta Lavonius sedermera prinsessan zu Solms-Braunfels (1850-1927) med resuméer på fin. Harald Ekman.
* Korhonen, Markus H. 2002. Kaupunginkellarista seurahuoneelle : keveästi oululaisen kestikulttuurin vaihelta. Oulu: Uusi seurahuone.
* Korhonen, Markus H. 2002. Puistola. Oulu: Studio Ilpo Okkonen.
* Korhonen, Markus H. ym. 2006. J. V. Snellman - pienenä Oulussa, suurena historiassa : Johan Vilhelm Snellman 12.5.1806 - 4.7.1881. Oulu: Oulun kaupungin opetusvirasto, Snellman-työryhmä.
* Vahtola, Jouko ym. 2005. Oulun vuosisadat 1605-2005. Oulu: Pohjois-Suomen historiallinen yhdistys, Oulun yliopiston historian laitos.
* Paula Rossi, Markus H. Korhonen (toim.) 2010. Svenska klubben i Uleåborg 2000-2010 / Oulun ruotsalainen klubi 2000-2010. Uleåborg: Svenska klubben i Uleåborg.

## Lähteet
Menna

**Menna** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Domenico Menna (1875–1957), italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa
* Katri Menna (s. 1986), suomalainen koripalloilija
* Outi Menna (s. 1973), suomalainen kääntäjä
* Tuuli Menna (s. 1996), suomalainen koripalloilija
FC Nokia

**FC Nokia** on vuonna 2004 perustettu nokialainen jalkapalloon ja futsaliin erikoistunut urheiluseura. Seuralla on toimintaa ainoastaan nais- ja tyttöjalkapallossa sekä -futsalissa.

Kaudella 2024 FC Nokian jalkapallon edustusjoukkue pelaa Suomen neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Naisten Kolmosessa. Seuralla on myös toinen joukkue, joka pelaa Naisten Nelosessa. FC Nokian kotikenttänä toimivat Nokian keskusurheilukentät. 

Futsalissa FC Nokian edustusjoukkue pelaa kaudella 2023–2024 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Futsal-Ykkösessä. Seuralla on myös joukkue junioreiden korkeimmalla sarjatasolla, T19 Futsal-Liigassa. FC Nokia on pelannut historiansa aikana useamman kauden Naisten Futsal-Liigassa ja voittanut myös SM-pronssia vuonna 2010 turnausmuotoisessa futsalin SM-sarjassa. Kotiottelunsa FC Nokia pelaa kaudella 2023–2024 Emäkosken koululla Nokialla.

Vuonna 2020 FC Nokia palkittiin vuoden Grassroots-seurana Captain's Ball -gaalassa. FC Nokian omien kotisivujen mukaan seurassa pelaa noin 400 pelaajaa.

## Lähteet
Columbia-luokka (sukellusvene)

**Columbia-luokka** on Yhdysvaltain laivaston strategisin ballistisin ohjuksin varustettujen ydinsukellusveneiden (SSBN) muodostama alusluokka, joka on suunniteltu korvaamaan palveluksesta vuodesta 2029 alkaen poistettavat Ohio-luokan sukellusveneet.

## Tausta
Joulukuussa 2009 Defense Acquisition Board aloitti Ohio Replacement Program -ohjelman, jossa tutkittiin mahdollisuuksia kehittää Virginia-luokasta ohjussukellusvene, kehittää Ohio-luokan pohjalta uusi vene tai kokonaan uusi luokka. Uudelle veneelle on annettu tunnus SSBN-X.

## Alukset
Ensimmäisen vene tilattiin General Dynamicsin Electric Boatin Newport News Shipbuildingilta, missä köli laskettiin 4. kesäkuuta 2020. Uuden aluksen nimeksi on ilmoitettu *[[USS District of Columbia (SSBN-826)|USS District of Columbia]]* runkonumerolla SSBN-826. Sen on määrä aloittaa partiointinsa lokakuussa 2030.

## Lähteet
Simon Le Coultre

**Simon Le Coultre** (s. 9. elokuuta 1999) on sveitsiläinen jääkiekkoilija. Le Coultre pelaa Sveitsin NLA-liigassa Genève-Servette HC:n joukkueessa. Hänen pelipaikkansa on puolustaja ja hän laukoo vasemmalta.

Ennen Genėve–Servetteen siirtymistä hän pelasi kolmen kauden ajan Kanadan QMJHL-juniorisarjassa Moncton Wildcatsin joukkueessa. Le Coultre on pelannut 224 NLA:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt 21 maalia ja 79 syöttöä eli sata tehopistettä. Le Coultre on pelannut 27 NLA:n pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt yhden maalin ja kymmenen syöttöä eli 11 tehopistettä. Le Coultre edusti Sveitsiä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2018 ja 2019. Kaikki uran tilastot päivitetty 16. tammikuuta 2024.

## Lähteet
Carolina Östberg

**Beata Carolina Östberg** (17. toukokuuta 1853 Tukholma – 27. helmikuuta 1924) oli ruotsalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano. Hän oli yksi maansa tunnetuimmista oopperalaulajista 1800-luvun viimeisinä vuosikymmeninä.

Östberg pääsi 16-vuotiaana Tukholman kuninkaallisen musiikkiakatemian korkeakouluun. Siellä saamansa opetuksen ohella hän tutustui Christina Nilssonin ja Zelia Trebelli-Bettinin laulutekniikoihin. Östberg teki debyyttinsä Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa Annan roolissa Carl Maria von Weberin oopperassa *[[Taika-ampuja]]* 15. joulukuuta 1873. Vuonna 1874 hän esiintyi siellä Carlo Broschin miesroolissa Daniel Auberin oopperassa *[[La part du diable]]* ja sai kiinnityksen. Östberg lauloi kuninkaallisessa oopperassa kolmen vuoden ajan ja teki esiintymisiä muun muassa Wolfgang Amadeus Mozartin *[[Figaron häät|Figaron häissä]]* ja *[[Taikahuilu]]ssa*. Vuonna 1878 Östberg meni naimisiin Moritz Horwitzin kanssa ja aikoi lopettaa uransa. Hän kuitenkin teki paluun jo vuonna 1879 Franz von Suppén operetin *[[Boccaccio (operetti)|Boccaccio]]* esityksessä Nya teaternissa. Östberg kiinnitettiin Nya teaterniin, jossa hän lauloi vuoteen 1885 saakka. Tänä aikana hän esiintyi muun muassa Charles Lecocqin oopperassa *Le petit duc*, Jacques Offenbachin oopperassa *[[Madame Favart]]* ja Charles Grisartin oopperassa *Les poupées de l'Infante*. Samaan aikaan Östberg teki vierailevia esiintymisiä muun muassa Tanskassa (1880), Saksassa ja Alankomaissa (1882–1883) sekä Norjassa (1885).

Östberg kiinnitettiin jälleen Ruotsin kuninkaalliseen oopperaan vuonna 1886. Hän kuului sen pysyvään esiintyjistöön vuoteen 1906 saakka yhtäjaksoisesti lukuun ottamatta vuosia 1892–1894, jolloin sopraano kiersi Yhdysvalloissa. Laulajan uransa jälkeen Östberg työskenteli yksityisenä laulunopettajana. Hänet valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi vuonna 1897. Östberg sai Litteris et Artibus -mitalin vuonna 1891, ja kuningas Oskar II:n syntymäpäivänä vuonna 1900 hän sai tältä epätavallisen timantein koristellun Litteris et Artibus -mitalin. Östberg toimi jonkin aikaa naisten Nya Idun -kulttuurijärjestössä. Hän kuoli vuonna 1924, ja hänet haudattiin Solnan Norra begravningsplatseniin. Östbergiltä on säilynyt yhdeksän gramofoniäänitystä vuodelta 1905.

## Lähteet
Neveh Dekalim

**Neveh Dekalim** tai **Neve Dekalim** () oli Israelin siirtokunta Gazan kaistan Gush Katifin siirtokunta-alueella. Israel vetäytyi alueelta vuonna 2005 ja siirtokunta tyhjennettiin. Neveh Dekalim oli alueen suurin siirtokunta, ja sen asukasluku vuonna 2002 oli 2&nbsp;470.

## Maantiede
Neveh Dekalim sijaitsi Gazan kaistan eteläosassa osana Gush Katifin israelilaista siirtokunta-aluetta. Lähellä sijaitsi Khan Yunisin palestiinalainen kaupunki.

## Historia

Israel valtasi Gazan kaistan kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967. Siirtokunta-alue Gush Katif perustettiin puskurialueeksi tiheään asutettujen palestiinalaisalueiden välille. Neveh Dekalim oli yksi monista siirtokunnista, ja se perustettiin vuonna 1983. Neveh Dekalimista muodostui siirtokunta-alueen urbaani keskus. Paikalla sijaitsi Katifin teollisuusalue, hallinnollisia rakennuksia, sekä alueen suurin synagoga. Siirtokuntaan viitattiin alueen "pääkaupunkina".

Israel päätti vetäytyä Gazan kaistalta vuonna 2005. Osana tätä siirtokunnat alueella päätettiin tyhjentää. Siirtolaiset protestoivat siirtokuntien tyhjentämistä. Neveh Dekalimissa joukko mielenosoittajia linnoittautui paikalliseen synagogaan. Israelin puolustusvoimat ja poliisi onnistuivat kuitenkin tyhjentämään siirtokunnan. Siirtolaisten poistamisen yhteydessä siirtokunnan rakennukset tuhottiin. Paikalliset poistetut siirtolaiset perustivat myöhemmin Bnei Dekalimin kylän Israelissa. Hamasin uutisoitiin tehneen tyhjennetystä alueesta suljetun sotilasharjoitusalueen. Myöhemmin alueelle rakennettiin Al-Aqsan yliopiston kampusalue.

## Väestö

Neveh Dekalimin asukasluku vuonna 2002 oli 2&nbsp;470. Sen asukkaat olivat pääasiassa uskonnolisia juutalaisia.

## Lähteet
Gritty

**Gritty** on Philadelphia Flyers -nimisen jääkiekkojoukkueen nykyinen virallinen maskotti. Grittyn esiintyi tehtävässään ensimmäistä kertaa 24. syyskuuta 2018. Grittylla on alusta asti ollut aktiivinen Twitter-tili, jossa se on osallistunut leikkimieliseen kiusantekoon uhkaillen mm. Pittsburgh Penguinsin maskottia.

## Tausta ja ulkonäkö
Joukkueen mukaan Gritty ryömi remontin yhteydessä esiin Wells Fargo Center -areenan alta syömään lunta ja pelottelemaan Philadephia Flyersin faneja.

Gritty on oranssin turkin peittämä otus, jolla on irtosilmät, joita se ei räpsyttele. Pituutta Grittylla on 7 jalkaa (hieman reilu 2 metriä) ja maskottina se on sonnustautunut kotijoukkueensa pelipaitaan ja mustaan jääkiekkokypärään. Lisäksi Grittylla on kaljamaha ja navassa nappi, josta kuuluu vinkulelua muistuttava ääni.

## Vastaanotto
Grittyn ensiesiintymisessä se liukastui ja kaatuili jäällä useampaan otteeseen. Tästä huolimatta Grittyn ensiesiintymistä pidettiin menestyksenä. Maskotista tuli lähes saman tien lukuisten internetmeemien kohde. Vuorokausi maskotin ensiesiintymisen jälkeen "Philadelphia Flyers mascot" oli googletetuin hakusana.

*[[The Guardian]]* sen sijaan kuvasi maskottia "kammottavaksi parrakkaaksi muppetin ja ihmisen hypridiksi". 

## Lähteet
Choe Son-hui

**Choe Son-hui** (; s. 1964 Pjongjang) on pohjoiskorealainen diplomaatti ja poliitikko.

Choe on Pohjois-Korean pääministerinä toimineen Choe Yong-rimin adoptiotytär. Hän opiskeli Pohjois-Koreassa, Kiinassa, Itävallassa ja Maltalla. Choe nousi esiin tiedotusvälineissä ensimmäisen kerran vuonna 1997 hänen toimiessaan tulkkina Pohjois-Korean edustajille neljän osapuolen välisissä ydinaseneuvotteluissa. Myöhemmin hän osallistui kuusikantaneuvotteluihin Pohjois-Korean ydinaseohjelmasta. Choe eteni Pohjois-Korean neuvottelijaryhmän avainjäseneksi. Helmikuussa 2018 hän sai nimityksen Pohjois-Korean varaulkoministeriksi. Kesäkuussa 2022 Choe sai nimityksen Pohjois-Korean ensimmäiseksi naispuoliseksi ulkoministeriksi.

Choe tapasi Bill Clintonin tämän elokuussa 2009 tekemällä matkalla Pjongjangiin. Vuosina 2018 ja 2019 hän tapasi Kim Jong-unin kanssa Donald Trumpin Singaporen ja Hanoin huippukokouksissa. 14. tammikuuta 2024 Choe lähti harvinaiselle vierailulle Moskovaan keskustelemaan Sergei Lavrovin kanssa tämän kutsumana Pohjois-Korean ja Venäjän taloudellisten, poliittisten ja sotilaallisten yhteyksien syventämisestä. Venäjän kansainvälisen aseman heikennyttyä Ukrainan sodan (2022) myötä analyytikot arvioivat Venäjän alkaneen nähdä suhteensa Pohjois-Koreaan aiempaa arvokkaampana.

## Lähteet
Sarah Gigante

**Sarah Gigante** (s. 6. lokakuuta 2000 Melbourne) on australialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Team Tibco-Silicon Valley Bankisa, jota edusti vuodet 2020–2021. Tämän jälkeen hän ajoi Movistar Teamissä kaudet 2022–2023. Vuodesta 2024 alkaen hänen joukkueensa on ollut AG Insurance–Soudal.

Gigante voitti Australian-mestaruuden maantieajossa vuonna 2019 sekä aika-ajossa 2020 ja 2021. Hän voitti vuonna 2024 Women's World Touriin kuuluneen Tour Down Underin 20 sekunnin erolla Nienke Vinkeen. Hän voitti mäkikirikilpailun ja kaksi etappia Giro d'Italia Women -kilpailussa 2025. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmanneksi.

## Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
### Ratapyöräily
;2018
:Nuorten MM-kilpailut, pisteajossa hopeaa

### Maantiepyöräily
;2017
:Oseanian-mestaruuskilpailut, nuorten maantieajossa hopeaa
;2018
:Nuorten maantieajon, aika-ajon ja kriterium-ajon Australian-mestaruus
:Oseanian-mestaruuskilpailut, nuorten maantieajossa kultaa, aika-ajossa pronssia
;2019
:Maantieajon Australian-mestaruus
:Oseanian-mestaruuskilpailut, maantieajossa hopeaa, alle 23-vuotiaiden aika-ajossa kultaa
;2020
:Aika-ajon Australian-mestaruus
;2021
:Aika-ajon Australian-mestaruus
:Olympialaiset, aika-ajossa 11:s
;2022
:Emakumeen Nafarroako Women's Elite Classics, voitto
;2024
:Tour Down Under, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto
:Tour de France Femmes, kokonaiskilpailussa seitsemäs
;2025
:Giro d'Italia Women, kokonaiskilpailussa kolmas, mäkikirikilpailun sekä 4. ja 7. etapin voitto
:Tour de France Femmes, kokonaiskilpailussa kuudes, 8. etapilla toinen 

## Lähteet
Gaia Realini

**Gaia Realini** (s. 19. kesäkuuta 2001 Pescara) on italialainen maantiepyöräilijä, joka on menestynyt etenkin etappikilpailuissa ja mäkisessä maastossa ajettaessa. Hän aloitti ammattilaisuransa Isolmant–Premac–Vittoria-joukkueessa vuosina 2021–2022 ja on edustanut Trek-Segafredo / Lidl-Trek-tallia vuodesta 2023 lähtien. Hän on kilpaillut myös cyclocrossissa.

## Saavutuksia
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

### Cyclocross
;2019
:Saccolongo, voitto
;2021
:Alle 21-v. EM-kilpailut, kuudes
:International Cyclocross Increa Brugherio, voitto
;2022
:Alle 23-v. Italian-mestaruus

### Maantiepyöräily
;2021
:Giro Donne, nuorten kilpailussa toinen
:Giro della Toscana Int. Femminile – Memorial Michela Fanini, mäkikirikilpailun voitto
:EM-kilpailut, alle 23-v. aika-ajossa viides
;2022
:Giro Donne, nuorten kilpailussa kolmas
:Giro della Toscana Int. Femminile – Memorial Michela Fanini, mäkikirikilpailun voitto
;2023
:UAE Tour, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun voitto
:Trofeo Oro in Euro, voitto
:La Flèche Wallonne, kolmas
:La Vuelta Femenina, kokonaiskilpailussa kolmas, mäkikirikilpailun voitto, 6. etapin voitto, 7. etapilla toinen
:Giro Donne, kokonaiskilpailussa kolmas, nuorten kilpailun voitto, mäkikirikilpailussa toinen, 7. etapilla kolmas
:Tour de l'Avenir, 4. etapin voitto
:Gravelin MM-kilpailut, yhdeksäs
;2024
:UAE Tour, kokonaiskilpailussa neljäs
:Giro d'Italia Women, kokonaiskilpailussa seitsemäs
:Tour de France Femmes, kokonaiskilpailussa viides
:Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa kolmas, nuorten kilpailun voitto
:MM-kilpailut, sekaviestissä pronssia

## Lähteet
Vihreän delfiinin maa

**Vihreän delfiinin maa** () on vuonna 1947 ensi-iltansa saanut Victor Savillen ohjaama yhdysvaltalainen historiallinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Lana Turner, Van Heflin, Donna Reed ja Richard Hart. Elokuva perustuu Elizabeth Goudgen vuonna 1944 julkaistuun samannimiseen romaaniin, jonka pohjalta Samson Raphaelson sovitti käsikirjoituksen.

*Vihreän delfiinin maa* julkaistiin elokuvateattereissa Yhdysvalloissa 5. marraskuuta 1947 ja Suomessa 20. toukokuuta 1949. Ilmestyttyään elokuva menestyi hyvin, ja se palkittiin parhaiden erikoistehosteiden Oscarilla.

Lana Turner ja Van Heflin uusivat roolinsa elokuvan radiosovituksessa syyskuussa 1949.

## Juoni

*Vihreän delfiinin maa* alkaa vuodesta 1840 ja kertoo kahdesta sisaruksesta, Mariannesta (Lana Turner) ja Margueritesta (Donna Reed), jotka rakastuvat samaan mieheen Williamiin (Richard Hart). William itse ihastuu Margueriteen, mutta mustasukkainen Marianne pyrkii estämään siskonsa onnen. Sittemmin William päätyy takaisin kotimaahansa Uuteen-Seelantiin huonon tuurin ja Mariannen juonittelun vuoksi. Etäisyys ei kuitenkaan estä Patourelin sisaruksia olemaan poissa Williamin elämästä, kunnes äkillinen luonnonkatastrofi muuttaa sisarusten elämän ikuisesti.

## Näyttelijät

## Tuotanto

### Esituotanto

*Vihreän delfiinin maan* tuotannon oli alun perin määrä alkaa kesällä 1945. Tällöin elokuvan pääosiin oli harkittu Gregory Peckiä ja Laraine Daytä, ja myöhemmin Katharine Hepburnia kaavailtiin elokuvan naispääosaan. Vuonna 1946 Lana Turner kiinnitettiin elokuvan naispääosaan. Rooliaan varten hän värjäsi hiuksensa ruskeaksi ja pudotti painoa noin seitsemän kiloa. Samana vuonna June Allyson oli ollut kiinnitettynä Margueriten rooliin, joka meni lopulta Donna Reedille.

### Kuvaukset

*Vihreän delfiinin maan* tuotanto kesti vuoden 1946 syyskuun puolivälistä vuoden 1947 tammikuun puoleen väliin. Elokuvaa kuvattiin Humboldtin piirikunnassa Kaliforniassa ja Klamathjärvellä Oregonissa. Elokuvan nelimiljoonaisesta budjetista puoli miljoonaa dollaria käytettiin pelkästään maanjäristyskohtaukseen.

## Vastaanotto

Ilmestyttyään *Vihreän delfiinin maa* menestyi hyvin sekä Pohjois-Amerikassa että Isossa-Britanniassa. Se oli yksi Metro-Goldwyn-Mayerin vuoden 1947 tuottoisimmista elokuvista.

### Palkinnot ja ehdokkuudet

*Vihreän delfiinin maa* oli ehdolla American Film Instituten 100-vuotissarjan vuonna 2005 julkaistuun  -listaukseen.

#### Oscar-palkinnot

## Katso myös

* On Green Dolphin Street, elokuvan tunnuskappale

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Erkko Kajander

**Erkko Aarnenpoika Kajander** (s. 18. kesäkuuta 1949 Helsinki) on suomalainen kemianteollisuuden yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Kajander syntyi kelloseppämestari, talousneuvos Aarne Walfrid Kajanderin ja diplomikauppias Maj-Lis Cecilia Kotisalon perheeseen. Höän avioitui 1972 Annukka Aarnion kanssa. Kajander tuli ylioppilaaksi Helsingin Ranskalais-suomalaisesta yhteiskoulusta 1969 ja valmistui ylioppilasmerkonomiksi 1970. Hänellä on myös tutkinto Lausannen yliopistosta. Kajander oli Finnairin myynninedistäjä 1971 ja 1972, Palkki Oy:n, Pellos Oy:n, Oy Kiteen Puhos Ab:n vienti- ja hallintotehtävässä 1976–1977 ja Pellos Products Ltd:n hallintojohtaja Englannissa 1977–1981 sekä hallituksen jäsen 1976–1982.

Pellos Oy:n vientipäällikkö Kajander oli 1981–198, Oy Wilhelm Schauman Ab:n aluemarkkinointipäällikkö 1983 ja tulosyksikön johtaja 1984–1986, Oy Noresin Ab:n vienti- ja ulkomaantoimintojen päällikkö 1986–1987, yhdysvaltalaisen Noresin Inc:n varatoimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 1987–1988, Oy Noresin Ab:n,  vuodesta 1991 Dynoresin Oy, liiketoimintajohtaja 1988–1991, kaupallinen johtaja 1991–1995, hallituksen varajäsen 1991–1999, teollisuusliimojen toimialajohtaja 1995–1999 sekä toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 1999–2000. 

Kajander oli Bakelite Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 2001–2005, Bakelite Groupin johtoryhmän jäsen 2001–2005 ja sitten Hexion Specialty Chemicals Oy:n, vuodesta 2010 Momentive Specialty Chemicals Oy, toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen. Hänellä on lisäksi ollut lukuisia liike-elämän ja muita asiantuntija- luottamustehtäviä, muun muassa maanpuolustusjärjestöissä. Teollisuusneuvoksen arvon Kajander sai 2005. Joensuun yliopisto myönsi hänelle kunniatohtorin arvon 2009.

## Lähteet
Ole Gabriel Ueland

**Ole Gabriel Ueland** (28. lokakuuta 1799 Lund – 9. tammikuuta 1870 Lund) oli norjalainen maanviljelijä, opettaja ja poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1833–1869 ja oli siellä talonpoikaisryhmittymän johtaja. Ueland kannatti säästeliäisyyttä valtiontalouteen, kunnallista itsehallintoa, elinkeinovapautta, yleistä asevelvollisuutta ja Norjalle tasa-arvoisempaa asemaa unionissa Ruotsin kanssa. Hän vastusti 1840-luvulla lakiuudistusta, joka salli juutalaisten muuttaa Norjaan.

Uelands gate fra Aexander Kiellands plass.JPG|Uelandin mukaan nimetty Uelands gate Oslossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Moi (Norja)

**Moi** on taajama Lundin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,7 neliökilometriä ja asukasluku 1&nbsp;964 vuonna 2023.

Nordanfabrikkmoi.png|NorDanin ikkunatehdas Moissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lundin kirkko (Lund)

**Lundin kirkko** () on Norjassa Rogalandin läänissä Lundin kunnassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1812.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hjemmet

**Hjemmet** on vuonna 1904 perustettu tanskalainen viikkolehti, jossa on muun muassa artikkeleita, novelleja, pulmatehtäviä ja tv-ohjelmatietoja. Lehden levikki oli noin 103&nbsp;100 vuonna 2013, ja se on Tanskan suosituimpia viikkolehtiä.

Vuodesta 1911 lehdestä on ilmestynyt myös norjalainen versio. Sen levikki oli 137&nbsp;000 vuonna 2017.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut 
* Lehden verkkosivut
Pierre Hubert L’Archevêque

**Pierre Hubert L’Archevêque** (1. toukokuuta 1721 Nimes, Ranska – 25. syyskuuta 1778 Montpellier, Ranska) oli ranskalaissyntyinen Ruotsissa työskennellyt kuvanveistäjä. Hän oli Edmé Bouchardonin oppilas. Bouchardonin veli Jacques-Philippe Bouchardon johti Tukholman kuninkaanlinnan koristelutöitä, ja hänen kuoltuaan L'Archevêque nimettiin hänen seuraajakseen vuonna 1755. Ruotsissa L’Archevêque toteutti eräitä nykyisinkin tunnettuja patsaita ja toimi Kuninkaallisen taidemaalaus- ja kuvanveistoakatemian johtajana vuosina 1768–1777.

L’ Archevêque oli Tukholmassa yli 20 vuotta ja toimi kuninkaan hovikuvanveistäjänä. Hän teki  koristeellisia veistoksia, rintakuvia, esimerkiksi Jonas Alströmerin, Olof von Dalinin ja Anders Plomgrenin patsaat, sekä pääteoksinaan Kustaa Vaasalle vuona 1774 ja Kustaa II Aadolfille vuonna 1796 pystytetyt pronssikuvapatsaat. Hän oli Johan Tobias Sergelin opettaja.

## Teoksia

Gustav Vasa-statyn.jpg|Kustaa Vaasaa esittävä patsas Tukholman ritarihuoneen edustalla.
Gustav II Adolg stay detalj 2012c.jpg|Kustaa II Aadolfin ratsastajapatsas Gustav Adolfs torgilla Tukholmassa.
P.H. l´Archeveque - Epitafium greve Gabriel von Seth Byarums kyrka. (2).jpg|Gabriel von Sethin hautakivi, Byarumin kirkko.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Paul Wegener

**Paul Wegener** (11. joulukuuta 1874 Arnoldsdorf, Saksa – 13. syyskuuta 1948 Berliini, Saksa) oli saksalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.

## Filmografia

## Lähteet
Kirsi Aaltola

**Kirsi Aaltola** (o.s. **Hyttinen**, s. 16. tammikuuta 1986) on suomalainen lentopalloilija ja valmentaja. Hän on voittanut rantalentopallon Suomen-mestaruuden vuonna 2010 (parina Merja Korhonen) ja 2013 (parina Taru Lahti) sekä edustanut Suomea Taru Lahden kanssa lajin EM-kilpailuissa 2013. Lisäksi hän on pelannut lentopalloa pääsarjatasolla useita vuosia 2005–2013. Hän toimi Helsinki Volleyn valmentajana usean vuoden.

Koulutukseltaan Aaltola on kasvatustieteilijä. Hän on suorittanut kandidaatin ja maisterin tutkinnot Jyväskylän yliopiston kasvatustieteistä. Aaltola on väitellyt informaatioteknologian kognitiotieteistä. Hänen väitöskirjansa tavoitteena oli selvittää modernien oppimisympäristöjen vaikutuksia ihmisten oppimiseen ja taitojen hyödyntämiseen todellisessa työympäristössä.

Aaltola on toiminut vuodesta 2021 alkaen johtajana HAUS kehittämiskeskuksella. Sitä ennen hän työskenteli VTT:llä.

Kirsi Aaltolan puoliso on politiikan tutkija ja europarlamentaarikko Mika Aaltola.

## Lähteet
Jacques-Philippe Bouchardon

**Jacques-Philippe Bouchardon** (1711–1753) oli ranskalainen kuvanveistäjä. Hänen veljensä oli kuvanveistäjä Edmé Bouchardon.

Bouchardon opiskeli Roomassa veljensä johdolla. Tukholmaan hän tuli vuonna 1741 ruotsalaisen ministerin eli Ranskan-lähettiläs Carl Gustaf Tessinin ja yli-intendentti, arkkitehti Carl Hårlemanin kutsumana. Siellä hän toimi kuolemaansa saakka kuninkaallisena hovikuvanveistäjänä. 

Bouchardon teki Tukholman kuninkaanlinnaan useita vertauskuvallisia eli allegorisia veistoksia, muun muassa Kaarle XII:n ja Fredrik I:n pronssiset rintakuvat. Hän oli opettajana vuonna 1735 perustetussa Kuninkaallisessa piirustusakatemiassa (nyk. Tukholman taideakatemia) yhdessä koristemaalari Guillaume Thomas Raphaël Taravalin kanssa.


Bist of König Karl XII. von Schweden-Marmorsaal ("Marble Hall")-Interior of Schloss Sanssouci.jpg|Kaarle XII
Fredrik I x Jacques-Philippe Bouchardon brons.jpg|Fredrik I


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Edmé Bouchardon

**Edmé Bouchardon** (1698–1762) oli ranskalainen kuvanveistäjä, Guillaume Coustou nuoremman oppilas. Hänen veljensä oli kuvanveistäjä Jacques-Philippe Bouchardon.

Bouchardon oli Pariisin taideakatemian professori. Hänen puhdasta tyyliä osoittavista teoksistaan tunnetuimpia ovat suihkukaivo Pariisissa rue de Grenellen varrella ja siellä ollut mutta vallankumouksessa 1792 hävitetty Ludvig XV:n ratsastajapatsas.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bouchardon

**Bouchardon** on muun muassa seuraavien ranskalaisten henkilöiden sukunimi:

* Edmé Bouchardon (1698–1762), kuvanveistäjä
* Jacques-Philippe Bouchardon (1711–1753), kuvanveistäjä, joka vaikutti Ruotsissa
* Jean-Baptiste Bouchardon (1667–1742), kuvanveistäjä ja arkkitehti, Edmén ja Jacques-Philippen isä
* Pierre Bouchardon (1870–1950), tuomari
Australian avoin tennisturnaus 2024 – naisten kaksinpeli

Aryna Sabalenka oli puolustava mestari ja voitti jälleen turnauksen.

## Sijoitetut pelaajat


# Iga Świątek *(3. kierros)*
# **[[Aryna Sabalenka]]** **(mestari)**
# Jelena Rybakina *(2. kierros)*
# Cori Gauff *(välierät)*
# Jessica Pegula *(2. kierros)*
# Ons Jabeur *(2. kierros)*
# Markéta Vondroušová *(1. kierros)*
# María Sákkari *(2. kierros)*
# Barbora Krejčíková *(puolivälierät)*
# Beatriz Haddad Maia *(3. kierros)*
# Jeļena Ostapenko *(3. kierros)*
# Zheng Qinwen *(loppuottelu)*
# Ljudmila Samsonova *(1. kierros)*
# Darja Kasatkina *(2. kierros)*
# Veronika Kudermetova *(1. kierros)*
# Caroline Garcia *(2. kierros)*
# Jekaterina Aleksandrova *(1. kierros)*
# Viktoryja Azaranka *(4. kierros)*
# Elina Svitolina *(4. kierros)*
# Magda Linette *(1. kierros, luovutus)*
# Donna Vekić *(1. kierros)*
# Sorana Cîrstea *(1. kierros)*
# Anastasija Potapova *(1. kierros)*
# Anhelina Kalinina *(1. kierros)*
# Elise Mertens *(2. kierros)*
# Jasmine Paolini *(4. kierros)*
# Emma Navarro *(3. kierros)*
# Lesja Tsurenko *(3. kierros)*
# Zhu Lin *(1. kierros)*
# Wang Xinyu *(1. kierros)*
# Marie Bouzková *(1. kierros)*
# Leylah Fernandez *(2. kierros)*


## Kaavio

### Loppukierrokset

## Lähteet
* Main draw

### Viitteet
Australian avoin tennisturnaus 2024 – miesten kaksinpeli

Novak Đoković oli turnauksen puolustava mestari. Jannik Sinner voitti uransa ensimmäisen grand slam -mestaruuden.

## Sijoitetut pelaajat


# Novak Đoković *(välierät)*
# Carlos Alcaraz *(puolivälierät)*
# Daniil Medvedev *(loppuottelu)*
# **[[Jannik Sinner]]** **(mestari)**
# Andrei Rubljov *(puolivälierät)*
# Alexander Zverev *(välierät)*
# Stéfanos Tsitsipás *(4. kierros)*
# Holger Rune *(2. kierros)*
# Hubert Hurkacz *(puolivälierät)*
# Alex de Minaur *(4. kierros)*
# Casper Ruud *(3. kierros)*
# Taylor Fritz *(puolivälierät)*
# Grigor Dimitrov *(3. kierros)*
# Tommy Paul *(3. kierros)*
# Karen Hatšanov *(4. kierros)*
# Ben Shelton *(3. kierros)*
# Frances Tiafoe *(2. kierros)*
# Nicolás Jarry *(1. kierros)*
# Cameron Norrie *(4. kierros)*
# Adrian Mannarino *(4. kierros)*
# Ugo Humbert *(3. kierros)*
# Francisco Cerúndolo *(2. kierros)*
# Alejandro Davidovich Fokina *(2. kierros)*
# Jan-Lennard Struff *(2. kierros)*
# Lorenzo Musetti *(2. kierros)*
# Sebastián Báez *(3. kierros)*
# Félix Auger-Aliassime *(3. kierros)*
# Tallon Griekspoor *(3. kierros)*
# Sebastian Korda *(3. kierros)*
# Tomás Martín Etcheverry *(3. kierros)*
# Aleksandr Bublik *(1. kierros)*
# Jiří Lehečka *(2. kierros)*


## Kaavio

### Loppukierrokset

### Kaavion yläosa
#### Lohko 1

#### Lohko 2

#### Lohko 3

#### Lohko 4

### Kaavion alaosa
#### Lohko 5

#### Lohko 6

#### Lohko 7

#### Lohko 8

## Lähteet
* Main draw

### Viitteet
Frakkisirkku

**Frakkisirkku** (*Urothraupis stolzmanni*) on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.

## Koko ja ulkonäkö
Frakkisirkku kasvaa noin 15 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, selkä ja siivet ovat mustat. Kurkku ja rinta ovat valkoiset ja muuttuvat vatsaa ja kylkiä kohden harmaiksi. Frakkisirkun rinnassa on harmaita ja vatsassa valkoisia pieniä laikkuja.

## Levinneisyys ja elintavat
Frakkisirkkua tavataan Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Lajin elinympäristöä ovat kosteat vuoristometsät ja pensaikot juuri puurajan alapuolella 3&nbsp;000–4&nbsp;000 metrin korkeudella merenpinnasta. Lintu liikkuu usein pieninä ryhminä ja liittyy myös sekaparviin. Frakkisirkun ravintoa ovat hyönteiset.

## Lähteet
Kypäräinen

**Kypäräinen** on Kuopion alueella, entisen Säyneisen kunnan alueella sijaitseva korkea mäki. Kypäinen sijaitsee Pisanvuoren ja Ala-Siikajärven pohjoispuolella. Kypäräinen on yli 100 metriä läheisten järvien veden pinnan yläpuolella. Se kuuluu Pisa-Kypäräisen Natura 2000-alueeseen, missä kallioperä on enimmäkseen kiillegneissiä ja missä on paikoin kvartsiselänteitä. Kypäräisen lähellä kulkee Salmenpellontie.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://pohjanpiika.blogspot.com/2011/07/kyparainen.html
San Francisco de Paula (1769)

**San Francisco de Paula** oli Espanjan laivaston vuonna 1769 vesille laskettu San Francisco de Paula -luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.

## Valmistus

Jorge Juan y Santacilian suunnitelmiin perustuva alus tilattiin 17. lokakuuta 1766 Havannasta Real Astillero de Habanalta. Alus laskettiin vesille 12. tammikuuta 1769 ja otettiin palvelukseen lokakuussa ensimmäisenä päällikkönään Antonio Osorono y Herrara.

## Palvelus
Alus partioi Havannan edustalla, kunnes se lähti 22. helmikuuta 1770 Havannasta Ferroliin, jonne alus saapui 9. huhtikuuta. Alus oli koeajoissa *[[Santo Domingo (1769)|Santo Domingon]]* kanssa, minkä jälkeen se sijoitettiin 1770 reserviin Havannassa.

Elokuussa 1771 alus saattoi Kanariansaarilta saattueen Cádiziin. Elokuussa 1772 se lähti Ferrolista Cádiziin. Vuonna 1772 alus partioi Välimerellä ja vieraili Genovassa, Napolissa, Majorcalla ja Cartagenassa. Se palasi lokakuussa Cádiziin, missä se sijoitettiin reserviin.

Tammikuussa 1773 alus lähti Cádizista Havannaan ja Veracruziin ja palasi 4. toukokuuta 1773 Havannasta Cádiziin. Se palautettiin maaliskuussa 1775 palvelukseen Cádizissa. Huhtikuussa alus saattoi Cádizista kauppa-aluksia Cartagenaan. Se lähti 7. toukokuuta Cádizista Arcen laivueen mukana Cartagenaan, mistä se lähti kesäkuussa Castejónin laivueen mukana Algerin sotaretkelle. Se palasi 17. syyskuuta Cádiziin ja kuljetti joukkoja *[[Oriente (1753)|Orienten]]*, *[[Diligente (1756)|Diligenten]]* ja fregattien *Santa Martan* ja *[[Nuestra Señora del Carmen (1770)|Nuestra Señora del Carmenin]]* sekä šebekkien *Atrevido* ja *Gamo* kanssa. Vuonna 1776 alus partioi Gastonin laivueen mukana Portugalin rannikolla ja Kanariansaarilla, missä se torjui salakuljetusta Mazarredon laivaston kanssa. Maaliskuussa 1777 alus sijoitettiin Cádizissa reserviin. Se huollettiin 22. tammikuuta 1779 Arsenal de la Carracassa.

Kesäkuussa 1779 alus osallistui 1. Englannin kanaalin sotaretkeen. Se oli joulukuussa Cádizissa. Alus lähti 28. huhtikuuta 1780 Cádizista Solanon laivueen mukana Havannaan. Se lähti Veracruzista *Drágonin* ja fregatti *Santa Matilden* sekä kolmen kolme miljoonaa pesoa kuljettavan rahtialuksen kanssa Havannaan, mistä se lähti 10. huhtikuuta 1781 Solanon laivaston mukana Pensacolan sotaretkelle.

Alus saattoi 16. syyskuuta 1781 Veracruzista kuusi rahtialusta Havannaan, missä se oli marraskuussa. Alus lähti 5. maaliskuuta 1782 Guaricoon Solanon laivaston kanssa. Ajettuaan takaa kaapparia se saapui 20. tammikuuta 1783 Havannaan. Alus saapui 11. helmikuuta Havannaan saatettuaan Veracruzista saapuneita aluksia. Alus saapui Havannasta Solanon laivaston mukana Cádiziin, missä se sijoitettiin reserviin. Se paloi 26. syyskuuta 1783 telakalla tapahtuneessa onnettomuudessa.

## Lähteet
*

### Viitteet