open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dénes Kovács

**Dénes Kovács** (18. huhtikuuta 1930 Vác – 14. helmikuuta 2005 Budapest) oli unkarilainen viulisti ja musiikkipedagogi.

Kovács opiskeli Ede Zathureczkyn johdolla Franz Lisztin musiikkiakatemiassa ja sai diplominsa vuonna 1951. Samana vuonna hän sijoittui kolmanneksi Itä-Berliinin Nuorisofestivaalin yhteydessä järjestetyssä viulukilpailussa. Vuonna 1955 hän voitti Lontoon kansainvälisen Carl Flesch -viulukilpailun. Vuodesta 1957 Kovács opetti Franz Lisztin musiikkiakatemiassa, vuodesta 1964 professorina. Hän johti akatemiaa vuosina 1967–1980 ja jatkoi opetustyötään tämän jälkeenkin.

Kovácsista tuli vuonna 1951 Unkarin valtionoopperan konserttimestari, ja vuonna 1963 Unkarin kansalliset filharmonikot kiinnitti hänet solistikseen. Kovács oli säännöllinen konsertoija ja tulkitsi konserttoja, kamarimusiikkia sekä soolo-ohjelmistoa barokista 1900-luvun teoksiin. Hän levytti esimerkiksi kaikki Ludwig van Beethovenin sonaatit viululle ja pianolle sekä Béla Bartókin teoksia täydelliseen Bartók-editioon. Oman aikansa säveltäjien teoksista hän levytti Gyula Dávidin, Frigyes Hidasin, Pál Kadosan, András Mihályn ja István Sárközyn konsertot.
 
Kovács sai monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten vuonna 1963 Kossuth-palkinnon.

## Lähteet
Kolmiokakalia

**Kolmiokakalia** eli **kakalia** eli **keihäsnauhus** (*Parasenecio hastatus*) on monivuotinen, joskus koristekasvina viljelty asterikasvilaji. Se on läheistä sukua mm. helonauhuksille ja ruttojuurille. Kolmiokakalia on pystykasvuinen ruoho, jonka lehtilavat ovat tyvipuolelta siipipalteiset ja ainakin varren alaosassa kärjestään kookkaan kolmionmuotoiset. Kukintona on mykeröstö, mykeröjen kukat ovat epäpuhtaan valkeita.

## Levinneisyys
Kolmiokakalia esiintyy alkuperäisenä luonnonkasvina Venäjällä Euroopasta Itä-Siperiaan, Kazakstanissa, Mongoliassa, Koillis-Kiinassa, Koreassa ja Japanissa. Suomessa kasvi on havaittu muutamia kertoja viljelykarkulaisena ja se arvioidaan luonnonvaraisena vakiintuneeksi tulokkaaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Kolmiokakalia – ''Parasenecio hastatus''
Juri Sotnik

**Juri Vjatšeslavovitš Sotnik** (, 11. kesäkuuta 1914 Vladikavkaz – 3. joulukuuta 1997 Moskova) oli venäläinen lasten- ja nuortenkirjailija.

Juri Sotnik syntyi taiteilijan perheeseen. Hän kirjoitti humoristisia lastenkertomuksia, nuortenromaaneja, näytelmiä ja elokuvakäsikirjoituksia.

## Suomennettu teos
* *Ihmeellinen lintu* (*Nevidannaja ptitsa*). Suom. Paavo Alatalo. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1954.

## Lähteet
Châteauneuf-sur-Loire

**Châteauneuf-sur-Loire** on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, noin 25 kilometriä Orléansin kaupungista itään.

Kaupungin linna *Château de Châteauneuf-sur-Loire* on rakennettu 1600-luvulla. Linna on nykyään kaupungin omistuksessa ja siellä on merimuseo *Musée de la marine de Loire*. Museo kertoo Loiren jokiliikenteen historiasta. Museo on ollut toiminnassa vuodesta 1962 lähtien. 1980-luvun lopulla alkuperäiskokoelmiin lisättiin Neversin keramiikkaa, kultakoruja ja harvinaisia puutöitä. Lisäksi museossa on osasto kaupungissa vuodesta 1872 lähtien toimineesta metallirakennusteollisuudesta, jonka elävä esimerkki on joen ylittävä riippusilta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Blumea

***Blumea*** on asterikasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu 89 lajia, joita esiintyy Afrikassa, Australiassa ja Aasian etelä- ja kaakkoisosissa sekä Japanissa. Suvun lajirunsaus keskittyy trooppiseen Aasiaan. Ne ovat ruohoja tai pensaita. Suomeksi on nimetty yksi *Blumea*-laji, kamferikasvi (*Blumea balsamifera*), jota käytetään joissain Aasian maissa lääkekasvina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Blumea''
Vera Smirnova

**Vera Vasiljevna Smirnova** ( 29. syyskuuta 1898 Pietari – 1977 Moskova) oli neuvostoliittolainen lastenkirjailija.

Vera Smirnova syntyi Pietarin taideakatemian vahtimestarin perheeseen. Hän vietti lapsuutensa Keski-Aasiassa, kävi lukion ja opiskeli naisten korkeakoulussa ja Vsevolod Meyerholdin teateristudiossa.

Smirnova julkaisi ensimmäiset teoksensa vuonna 1924. Hän kirjoitti lastenkirjoja, toimi vaikutusvaltaisena lastenkirjallisuuden kriitikkona ja työskenteli kirjallisuuslehti *[[Znamja]]n* toimittajana. 1930-luvun lopussa Smirnova laati kertomuskokoelman Stalinin lapsuudesta, mutta kirjan päähenkilö kielsi sen julkaisemisen.

## Suomennettu teos
* *Kaksi sydäntä* (*Dva serdtsa*). Petroskoi: Kirja, 1934. 

## Lähteet
Asteroideae

**Asteroideae** on alaheimo asterikasvien heimossa, joka voidaan jakaa 16 alaheimoon. Niistä Asteroideae on pääryhmä ja nuorin; evoluutiopuussa sitä lähimpänä ovat oman alaheimonsa muodostava suku *[[Corymbium]]* ja alaheimo Cichorioideae (aiemmin sikurikasvien heimo). Alaheimo jaetaan 22 tribukseen ja edelleen yli 1130 sukuun, joiden lajeja esiintyy maailmanlaajuisesti. Lajimäärältään suurimmat suvut ovat villakot (*Senecio*), nappiolkikukat (*Helichrysum*), marunat (*Artemisia*), *[[Baccharis]]*, mikaniat (*Mikania*), helosäteet (*Verbesina*), valkolatvat (*Ageratina*), rusokit (*Bidens*), steviat (*Stevia*), sauramot (*Anthemis*), kallioiset (*Erigeron*), *[[Pentacalia]]* ja koruasterit (*Aster*).

Pohjoismaissa kasvavat alaheimon kasvit ovat maitiaisnesteettömiä ruohoja (lukuun ottamatta puolipensaaksi kasvavaa aaprottimarunaa), joilla lehdet kasvavat kierteisesti. Mykerökukinnossa kukat ovat erilaistuneet kielimäisiin laitakukkiin ja torvimaisiin kehräkukkiin tai kielikukat ovat surkastuneet.

## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001–) Angiosperm Phylogeny Website: Asteraceae Version 14, July 2017.  Viitattu 18.11.2022.

### Viitteet
Vladimir Sutejev

**Vladimir Grigorjevitš Sutejev** (, 5. heinäkuuta 1903 Moskova – 10. maaliskuuta 1993 Moskova) oli neuvostoliittolainen animaatioelokuvien tekijä, kuvittaja ja lastenkirjailija.

Vladimir Sutejev syntyi lääkärin perheeseen. Hän kävi keskikoulun ja opiskeli Moskovan teknillisessä korkeakoulussa. Sutejev valmistui Valtion elokuvakoulusta vuonna 1928 ja työskenteli Mežrabpomfilm-elokuvastudiolla.

Sutejev oli yksi neuvostoliittolaisen animaatioelokuvan edelläkävijöistä. Vuonna 1931 hän ohjasi ensimmäisen animoidun äänielokuvan *Ulitsa poperjok*. Vuonna 1935 Sutejev siirtyi Viktor Smirnovin kokeelliseen animaatiostudioon ja vuonna 1936 Sojuzmultfilmille. Hän työskenteli piirroselokuvien taiteilijana, käsikirjoittajana ja ohjaajana.

Vuodesta 1947 lähtien Sutejev työskenteli lastenkirjallisuuden kustannusliikkeessä. Hän kuvitti lastenkirjoja ja julkaisi ensimmäisen oman kirjansa vuonna 1949. Sutejev kirjoitti lukuisia satuja, joiden kuvituksessa on paljon animaatioelokuvien piirteitä. Hän oli molempikätinen ja pystyi kirjoittamaan ja piirtämään samanaikaisesti.

## Suomennettuja teoksia
* *Erilaiset pyörät: purjevene* (*Raznye koljosa*). Moskova: Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliike, 1961.
* *Kaksi satua kynästä ja väreistä* (*Dve skazki pro karandaš i kraski*). Suom. Anna-Liisa Levänen. Petroskoi: [s.n.], [s.a.]
* *Kuka sanoi nau?* (*Kto skazal ”mjau”?*). Suom. Nikolai Gippijev. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1957.
* *Parittomat pyörät* (*Raznyje koljosa*). Suom. Anita Mitrošin. Helsinki: Kansankulttuuri, 1984.
 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Baccharis

***Baccharis*** on asterikasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu noin 430 lajia, joita esiintyy alkuperäisenä Amerikassa, Yhdysvalloista Etelä-Amerikan eteläosiin.

Suomeksi on nimetty yksi *Baccharis*-suvun kasvi, pilvisutilatva (*Baccharis halimifolia*). Se kasvaa alun perin Yhdysvaltojen itäosassa, Kanadan Nova Scotialla, Meksikon koillisosassa, Kuubassa ja Bahamalla. Pilvisutilatva on kookas pensas, jonka Euroopan unioni on luokitellut haitalliseksi vieraslajiksi. Euroopassa se on levinnyt toistaiseksi ainakin Espanjaan, Ranskaan, Isoon-Britanniaan ja Alankomaihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Baccharis'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Baccharis''
Huiskunauhukset

**Huiskunauhukset** (*Sinacalia*) on asterikasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu kolme lajia, joita esiintyy Kiinassa. Lajit on alun perin sijoitettu kantavillakoihin (*Senecio*) tai helonauhuksiin eli nauhuksiin (*Ligularia*) ja suku on kuvattu vasta 1970-luvulla. Huiskunauhukset ovat ruohoja, joilla on vankka mukulamainen juurakko. Läheisimmistä sukulaisista helonauhuksista erottava tuntomerkki on lehtikannan tupettomuus.

Liuskahuiskunauhusta eli huiskunauhusta (*Sinacalia tangutica*) viljellään perennana. Laji on Kiinan ulkopuolella levinnyt vakiintuneeksi viljelykarkulaiseksi ainakin Ruotsissa, Norjassa ja Britanniassa, Suomessa laji on satunnaisesti levinnyt luontoon. Muut lajit ovat *Sinacalia davidii* ja *Sinacalia macrocephala*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Huiskunauhukset – ''Sinacalia''
Kuhmon terveysasema

**Kuhmon terveysasema** on Kainuun Kuhmossa toimiva julkisen palvelun terveysasema. Sen palvelut tuottaa Kainuun hyvinvointialue. Kuhmon  terveysasemalla on hyvinvointyhtymä NordLabin näytteenottopiste.
 
Kuhmon kaksikerroksinen, tiiliverhoiltu terveysasemarakennus valmistui vuonna 1981. Terveysaseman vuodeosastolla on 22 sairaansijaa, mutta vuoden 2024 alusta vuodeosasto muutetaan kuntoutus- ja arviointiyksiköksi. Kuhmon akuuttisairaanhoito keskitetään Kainuun keskussairaalaan. (Kuhmon terveyskeskussairaala, 2021). Kuhmon terveysaseman palvelutuotanto oli 2010-luvulle tultaessa ulkoistettuna muutaman vuoden ajan yksityiselle terveyspalveluyritykselle.
 
Kuhmon terveysasema palvelee normaalisti maanantaista torstaihin kello 8–16 ja perjantaisin (ja pyhien aattona) kello 8-15.  Viikonloppuna ja pyhäaikoina potilaat hoidetaan Kainuun keskussairaalan yhteispäivystyksessä. Kiireellisestä hoitoa tarvittaessa otetaan yhteys Päivystysapuun (116&nbsp;117; hätätilanteessa tietysti yleiseen hätänumeroon 112). Ensiapu- ja päivystyspalvelut tarjoaa ympärivuorokautisesti aukioleva Kainuun keskussairaalan yhteispäivystys (Päivystyksen ovi F2, Sotkamontie 13, Kajaani).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kuhmon terveysaseman sijaintikartta (kuhmo.karttatiimi.fi)
Idänkakaliat

**Idänkakaliat** eli **kakaliat** (*Parasenecio*) on asterikasveihin kuuluva kasvisuku. Se on läheisintä sukua helonauhuksille ja huiskunauhuksille. Idänkakalioihin kuuluu 69 lajia, joita esiintyy Venäjän Euroopan puoleisesta osasta Keski- ja Itä-Aasiaan yltävällä alueella. Yhden lajin levinneisyys ulottuu Itä-Aasiasta Pohjois-Amerikan puolelle Aleuteille. Suurin osa lajeista esiintyy Kiinan ja Himalajan alueella. Kasvit ovat monivuotisia juurakollisia ruohoja.

Suomeksi on nimetty yksi laji, kolmiokakalia eli kakalia eli keihäsnauhus (*Parasenecio hastatus*, aikaisemmin *Cacalia hastata*). Se on perennana viljelty ruoho, jolla on kolmion muotoiset varsilehdet. Suomessa kolmiokakaliaa on joskus havaittu viljelykarkulaisena tai -jäänteenä. Sen entinen suku *Cacalia* on hajotettu sukuryhmän *[[Senecioneae]]* muihin sukuihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Parasenecio''
* Suomen Lajitietokeskus: Idänkakaliat – ''Parasenecio''
The Green Inferno

**The Green Inferno** on vuonna 2013 valmistunut Eli Rothin ohjaama kauhuelokuva. Se sai inspiraationsa 1970- ja 1980-lukujen italialaisista kannibaaliaiheisista eksploitaatioelokuvista, joista tunnetuin on *[[Kannibaalien polttouhrit]]* (1980). *The Green Infernon* pääosissa näyttelevät muun muassa Lorenza Izzo, Ariel Levy sekä Daryl Sabara, ja se kertoo joukosta aktivistinuoria, jotka haluavat suojella Perun alkuperäiskansoja, mutta päätyvätkin itse erään kannibalistisen heimon käsiin.

## Juoni
Elokuvan alussa fuksi nimeltä Justine (Lorenza Izzo) kiinnostuu opiskelijoiden aktivistiryhmästä, jota vetää karismaattinen Alejandro (Ariel Levy). Ryhmä on huolissaan Amazonin sademetsien hakkuista, jotka uhkaavat alkuperäiskansojen elinalueita. Ryhmä matkustaa Peruun lisätäkseen ihmisten tietoisuutta asiasta, mutta erinäisten sattumusten seurauksena heidän lentokoneensa putoaa sademetsään ja eloonjääneet joutuvat paikallisen heimon vangeiksi.  

## Näyttelijät

## Vastaanotto
*The Green Inferno* valmistui vuonna 2013, mutta pääsi levitykseen vasta muutamaa vuotta myöhemmin tuotantoyhtiön ongelmien vuoksi. Ilmestyessään elokuva sai lähinnä kielteisiä arvioita. *[[Rotten Tomatoes]]* -sivuston mukaan 38 % kriitikoista antoi elokuvalle myönteisen arvostelun. Yhteenvedon mukaan *The Green Inferno* ei tuo Rothille uusia ihailijoita, mutta vanhat fanit saavat sitä mitä kaipaavatkin. *[[AllMovie]]n* Dan Gelb piti elokuvan markkinointia harhaanjohtavana. Raa’an väkivallan sijaan suurin osa elokuvasta jumiutuu kuvaamaan tympeiden hahmojen välistä tympeää draamaa.

*[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* elokuvakriitikko Juho Typpö sanoi elokuvan olevan tyypillinen Eli Rothin elokuva — ”överiä verenlennätystä häijyllä huumorilla höystettynä”. Typpö tiedosti *The Green Infernon* pyrkimyksen jatkaa 70- ja 80-lukujen italialaisten kannibaalielokuvien shokeeraavaa perinnettä, muttei kokenut elokuvan yltävän niiden tasolle, sillä Roth ei ”osaa tai uskalla tehdä aidosti järkyttävää elokuvaa”. 

*[[Aamulehti|Aamulehden]]* Antti Selkokari nosti *The Green Infernon* syvällisimpänä antina esiin elokuvan alun ilkeän satiirin ”kulutuskulttuuriin täysillä osallistuvasta opiskelevasta nuorisosta, joka samalla myös harjoittaa aktivismia hyvien asioiden, kuten sademetsien viimeisten alkuperäisheimojen takia”. Tämä tosin saa pian väistyä ”veriroiskeiden ja ennennäkemättömän niljakkaiden raateluiden” tieltä, sillä niiden takia ihmiset Eli Rothin elokuvia menevät katsomaan.

Yhdysvaltalainen kirjailija Stephen King ylisti elokuvaa Twitterissä. Roth vastasi twiittiin kertomalla olevansa ”sanaton” ja kutsui Kingiä ”sankarikseen”.

## Lähteet
Akseli Leppänen

**Akseli Artturi Leppänen** (26. heinäkuuta 1879 Ikaalinen – 1. heinäkuuta 1938 Lappeenranta) oli suomalainen ylikonemestari ja insinööri. Hän palveli 1910-luvulla Belgian Kongossa Kongo-joella jokilaivojen konemestarina ja hän piti Kongossa ollessaan päiväkirjaa vuosina 1913–1921. 

Kahdeksanlapsiseen maanviljelijäperheeseen syntynyt Akseli Leppänen harjoitteli konepajoilla ja toimi lämmittäjänä laivoissa. Hän sai 1899 oikeuden toimia koneenhoitajana ja vuonna 1900 hän suoritti perämiestutkinnon Tampereella. Vuosina 1901–1908 Leppänen oli Nokian tehtaalla koneasentajana ja korjaustöiden valvojana. Hän sai 1910 päästötodistuksen Tampereen teollisuuskoulusta, 1911 hän suoritti polttomoottoritutkinnon Helsingin teollisuuskoulussa ja 1912 julkisen koneenkäyttäjätutkinnon Tampereen teollisuuskoulussa. Hän matkusti sitten Ruotsiin ja oli puolen vuoden ajan työssä Diesel-Motorer-yhtymän teollisuuslaitoksilla Tukholmassa.

Leppänen lähti vuonna 1913 Belgian valtion palvelukseen Belgian Kongoon työskennelläkseen siellä jokilaivojen konemiehenä ja saapui Kongoon maaliskuussa 1913. Hän palveli aluksi konemiehenä *Hainaut*, *Roi Albert* ja *August Doniol -*nimisillä jokilaivoilla ja matkasi useita kertoja Kongo-joella ylä- ja alavirtaan Leopoldvillen ja Stanleyvillen välillä. Hän oli työssä myös jokilaivatelakalla Leopoldvillessä ja korjasi ja huolsi jokilaivoja. Kolmivuotisen Afrikassa palvelun jälkeen hän palasi Eurooppaan marraskuussa 1916. Venäjän Lontoon konsulaatti ei kuitenkaan myöntänyt Leppäselle lupaa päästä Suomeen koska hän oli Saksan ensimmäisen maailmansodan aikana miehittämän Belgian palveluksessa. Leppänen joutui palaamaan takaisin Kongoon, jossa hän sitten työskenteli vuoteen 1931 saakka. Hän yleni laivatarkastajaksi ja telakan päälliköksi, sai kunniamerkkejä ja hänelle myönnettiin vuonna 1931 täysin palvelleena Belgian valtion eläke. Leppänen palasi samana vuonna Suomeen.

Leppänen sai 1921 Merenkulkuhallituksesta ylihöyrykonemestarin ja ylimoottorikonemestarin kirjat. Hän opiskeli 1924–1928 Antwerpenin Polyteknillisessa opistossa  ja hänet nimitettiin 1928 insinööriksi. Hän sai vuonna 1926 Belgian siirtomaaministeriöltä erivapauden toimia laivan päällikkönä. Suomeen palattuaan Leppänen oli muun muassa Suomen Konemestariliiton liittohallituksen jäsenenä ja aikakauslehtien toimituksien jäsenenä. Hänet on haudattu Hämeenkyrön hautausmaalle.

Jouko Aaltonen ja Seppo Sivonen tekivät vuonna 2009 Akseli Leppäsestä ''Kongon Akseli'' -nimisen dokumenttielokuvan. Vuonna 2022 Aaltonen ja Sivonen julkaisivat myös kirjan Kongon Akseli.

## Lähteet
Ristijärven terveysasema

**Ristijärven terveysasema** on Kainuun Ristijärven kunnassa toimiva julkisen palvelun terveysasema. Sen palvelut tuottaa Kainuun hyvinvointialue. Ristijärven terveysaseman yhteydessä on myös hyvinvoiniyhtymä NordLabin näytteenottopiste.
 
Terveysasema toimii nykyään vuonna 2020 valmistuneessa Ristijärven palvelukeskuksessa, joka on yksityisen terveys- ja hoivapalveluyritys Attendon rakennuttama, paikkakunnan terveys- ja hoivapalveluja kokoava rakennus. Terveysaseman lisäksi siellä toimii kunnan päiväkoti sekä yksityinen ja julkinen hoivakoti. Ristijärven aiempi, naapuritontilla (Saukontie 1) sijaitseva yksikerroksinen terveysasemarakennus oli valmistunut vuonna 1986.
 
Ristijärven terveysasema palvelee normaalisti maanantaista torstaihin kello 8-16 ja perjantaisin (ja pyhien aattona) kello 8-15. Muulloin kiireellisestä hoitoa tarvittaessa otetaan yhteys Päivystysapuun (116 117; hätätilanteessa luonnollisesti Yleiseen hätänumeroon 112). Ensiapu- ja päivystyspalvelut tarjoaa ympärivuorokautisesti aukioleva Kainuun keskussairaalan yhteispäivystys (Päivystyksen ovi F2, Sotkamontie 13, Kajaani).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Uuden palvelukeskuksen avoimet ovet 19.2. klo 14-17 (6.2.2020) (ristijarvi.fi)
*Milka Krogerius (20.4.2020) Ristijärven terveysasema avataan jälleen – aikoja vain niille, joilla ei ole akuutteja hengitystieinfektio-oireita (yle.fi)

*Tiia Korhonen (2.4.2020) Ristijärven terveysaseman vastaanottotoiminta suljetaan toistaiseksi – Terveysjohtaja: Ei johdu koronasta, vaan muusta resurssivajeesta (yle.fi)
Kroatian presidentinvaali 2014–2015

**Kroatian presidentinvaali 2014–2015** järjestettiin Kroatiassa joulukuussa 2014 ja tammikuussa 2015. Vaalin ensimmäinen kierros oli 28. joulukuuta 2014 ja toinen kierros 11 tammikuuta 2015.

Uudeksi presidentiksi valittiin Kroatian demokraattisen liikkeen ehdokas Kolinda Grabar-Kitarović, joka voitti istuvan presidentin Ivo Josipovićin niukasti. Kolindasta tuli samalla myös Kroatian ensimmäinen naispresidentti.

## Lähteet
Kroatian presidentinvaali 2019–2020

**Kroatian presidentinvaali 2019–2020** järjestettiin Kroatiassa joulukuussa 2019 ja tammikuussa 2020. Vaalin ensimmäinen kierros oli 22. joulukuuta 2019 ja toinen kierros 5 tammikuuta 2020. Istuva presidentti Kolinda Grabar-Kitarović pyrki jatkokaudelle, mutta hävisi vaalit sosiaalidemokraattisen puolueen ehdokkaalle, entiselle pääministerille Zoran Milanovićille toisella kierroksella.

## Lähteet
Teemu Rinne

**Teemu Rinne** (s. 9. heinäkuuta 1953) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.  

Tuotanto: Keskiyön Blues 1989. Komisario Palmu, Murharyhmä 2002, Diiva Hannele Laurin elämäkerta 2014. Koiran elämää 2018. Runokokoelma, käsikirjoituksia. 

Rinne tekee myös TV -ja radiotöitä.

## Lähteet
Suomussalmen terveysasema

**Suomussalmen terveysasema** on Kainuun Suomussalmella toimiva julkisen palvelun terveysasema. Sen palvelut tuottaa Kainuun hyvinvointialue. Suomussalmen terveysasemalla on myös hyvinvointiyhtymä NordLabin näytteenottopiste.
 
Suomussalmen kaksikerroksinen, tiiliverhoiltu terveysasemarakennus valmistui vuonna 1981.  Terveysaseman vuodeosastolla on 22 sairaansijaa (Suomussalmen terveyskeskussairaala, 2021). Lisäksi terveyskeskussairaalassa on 2010-luvun alun muutostöiden jälkeen ollut nelisenkymmentä akuutti- ja kuntoutuspotilaiden paikkaa.
 
Suomussalmen terveysasema palvelee normaalisti maanantaista torstaihin kello 8-16 ja perjantaisin (ja pyhien aattona) kello 8-15. Muulloin kiireellisestä hoitoa tarvittaessa otetaan yhteys Päivystysapuun (116 117; hätätilanteessa luonnollisesti Yleiseen hätänumeroon 112). Ensiapu- ja päivystyspalvelut tarjoaa ympärivuorokautisesti aukioleva Kainuun keskussairaalan yhteispäivystys (Päivystyksen ovi F2, Sotkamontie 13, Kajaani).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Ulla Toikkanen ja Anne Seppänen (12.2.2016) Työn perässä Suomeen (Lääkärilehti  71 (6/2016): 384-387) (laakarilehti.fi)
Helsingin Puhelinyhdistyksen talo

**Helsingin Puhelinyhdistyksen talo** on arkkitehti Lars Sonckin suunnittelema rakennus Helsingin Kaartinkaupungissa osoitteessa Korkeavuorenkatu 35, vastapäätä Erottajan paloasemaa. Talo on valmistunut vuonna 1905.

## Historia
Talo rakennettiin Helsingin Puhelinyhdistyksen käyttöön, ja siinä toimi alkuaan sekä yhtiön pääkonttori että puhelinkeskus. Puhelinyhdistys tilasi suunnitelman Lars Sonckilta vuonna 1901 ja hyväksyi Sonckin laatimat piirustukset alkuvuodesta 1904. Rakennustöitä johti rakennusmestari Heikki Kaartinen, joka tunnetaan myös itse talojen suunnittelijana. Talo valmistui syksyllä 1905, mutta puhelinkeskus aloitti toimintansa vasta vuonna 1907. Keskus sijoitettiin ullakkokerrokseen, muissa kerroksissa oli toimistoja ja työntekijöiden asuntoja. Taloa laajennettiin vuonna 1912 Sonckin suunnittelemalla lisäosalla. Sonck suunnitteli taloon 1930-luvun lopussa korotuksen, johon olisi liittynyt päätytornin purkaminen, mutta sitä ei toteutettu sodan puhjettua.

Helsingin puhelinyhdistys hankki ajan myötä omistukseensa myös viereiset talot osoitteissa Korkeavuorenkatu 31–33 ja 37 sekä korttelin vastakkaisella puolella osoitteessa Kasarmikatu 36. Puhelinyhdistyksen seuraaja Elisa Oyj myi kaikki talot kiinteistösijoitusyhtiö Spondalle vuonna 2004. Vuosina 2006–2011 talo oli Sulake Oy:n pääkonttorina. Nykyisin siinä toimii muun muassa Lääketietokeskus ja eri yrityksiä. Talon sisäpihalla oli pitkään maamerkkinä toiminut tietoliikennemasto, joka poistettiin vuonna 2018.

Rakennuksen julkisivu, portaikko ja eräät muut sisätilat on suojeltu. Taloa on entisöity vuosina 1982 ja 2012.

## Arkkitehtuuri

Puhelinyhdistyksen talo kuuluu sekä Sonckin päätöihin että kansallisromanttisen arkkitehtuurin merkkiteoksiin Suomessa. Talon arkkitehtuuri on saanut innoitusta keskiaikaisista linnoista. Tiilestä muuratut ulkoseinät on vuorattu lohkotuilla, erivärisillä graniittipaasilla. Ne on työstetty niin sanotulla squared rubble -tekniikalla, jossa kiven pinta jätetään karkeaksi. Sonck käytti samaa ratkaisua myös samoihin aikoihin suunnittelemissaan Tampereen tuomiokirkossa ja Kallion kirkossa. Lisäksi julkisivussa on käytetty sileäksi hiottua vuolukiveä. Pääsisäänkäynnin kolmiomainen kehys muistuttaa myös Tampereen tuomiokirkkoa. Julkisivun päädyssä on torni ja sen kohdalla erkkeri. Talossa oli alkuaan punainen tiilikatto, mutta se korvattiin vuonna 1960 kuparisella katolla arkkitehti Kurt Simbergin suunnitelman mukaan.

Elisa lahjoitti talon piirustukset Suomen rakennustaiteen museolle vuonna 2000.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*‘Puhelinlaitos’ Korkeavuorenkatu 35 Helsinki Jugendstil
Benz Antoine

**Ruben ”Benz” Antoine** (s. 22. kesäkuuta 1972 Montreal, Quebec) on kanadalainen näyttelijä, joka on esiintynyt esimerkiksi elokuvissa *[[Romeon on kuoltava]]*, *[[Neljä veljeä]]* ja *[[Death Race – kuolonajot]]*. Lisäksi hän oli mukana rikossarjassa *19-2* ja videopelissä *[[Overwatch]]*.

## Alkuvuodet
Antoine syntyi Kanadassa ja omaa haitilaiset sukujuuret isoäitinsä puolelta. Hän on vanhin kolmilapsisessa perheessä ja opiskeli aluksi taloustiedettä ja filosofiaa, kunnes päätti 21-vuotiaana kokeilla uraa räppääjänä.

## Näyttelijänä
Antoine aloitti uransa 1990-luvulla tekemällä sivurooleja televisiosarjoihin, kuten *[[Millennium (televisiosarja)|Millennium]]*, *[[Vartija (televisiosarja)|Vartija]]*, *[[Tähtiportti]]*, *[[Lemmen solmut]]*, *[[Verkkopeli (televisiosarja)|Verkkopeli]]* ja *[[Äärirajoilla]]*. Antoine esiintyi 2000-vuosikymmenellä televisiosarjojen lisäksi myös isomman budjetin elokuvissa pienissä rooleissa, kuten Jet Lin kanssa *[[Romeon on kuoltava]]*, Mark Wahlbergin ja Tyrese Gibsonin kanssa rikostoiminnassa *[[Neljä veljeä]]* ja Jason Stathamin kanssa toimintaelokuvassa *[[Death Race – kuolonajot]]*.

Sittemmin 2018 Antoine teki ensimmäisen ääniroolinsa videopeliin Dungeon Hunter Champions ja myöhemmin 2019 hän oli Weaverin äänenä Tom Clancy’s Ghost Recon Breakpoint videopelissä. Antoine oli mukana myös Blizzardin videopelissä *[[Overwatch]]*, jossa hänellä on äänirooli Baptiste-nimisenä haitilaisena taistelulääkintämiehenä. Hän oli hahmon äänenä myös nimikkolyhytanimaatiossa.

## Lähteet
Benz

**Benz** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

## Henkilöitä
* Karl Benz (1844–1929), saksalainen autoinsinööri ja autoilun pioneeri, Benz-automerkin perustaja
* Bertha Benz (1849–1944), Karl Benzin vaimo, ensimmäisen automatkan suorittanut ihminen
* Josef Benz (1944 –2021), saksalainen rattikelkkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari
* Julie Benz (s. 1972), yhdysvaltalainen näyttelijä ja taitoluistelija
* Laura Benz (s. 1992), sveitsiläinen jääkiekkoilija
* Sara Benz (s. 1992), sveitsiläinen jääkiekkoilija, Laura Benzin kaksoissisar.

Karl ja Bertha Benzistä kertoo 2011 ilmestynyt TV-elokuva *Carl & Bertha* 
## Yhtiöitä ja automerkkejä
* Benz, Karl Benzin perustamat automerkit Benz & Cie. ja C. Benz Söhne
* BharatBenz, intialainen  Daimler India Commercial Vehiclesin valmistama kuorma- ja linja-automerkki
* Daimler-Benz, vuosina 1926–1998 toiminut saksalainen autonvalmistaja, nykyisen Daimler AG:n edeltäjä
* Mercedes-Benz, saksalainen automerkki.
Karl Johan Boström

**Karl Johan Boström** (19. elokuuta 1839 Mustasaari – 15. kesäkuuta 1910 Kristiinankaupunki) oli suomalainen tuomari ja valtiopäivämies.

Boströmin vanhemmat olivat isäpuoli, puuseppä Henrik Petter Boström ja Anna Kristina Lund ja puoliso vuodesta 1874 Johanna Helene Åström. Boström tuli ylioppilaaksi 1860, suoritti tuomarintutkinnon 1863 ja sai varatuomarin arvon 1866. Hän oli Tornion tuomiokunnan tuomari 1881–1897 ja Närpiön tuomiokunnan 1897–1903. Hän toimi myös Oulun läänin varalääninsihteerinä 1867 ja Tornion pormestarina 1869 ja oli Tornion kaupunginvaltuuston jäsen 1890 ja puheenjohtaja 1891. Boström oli  porvarissäädyssä Tornion edustaja valtiopäivillä  1872 ja 1877–1878.

## Lähteet
Johan Fredrik Gummerus

**Johan Fredrik Gummerus** (6. kesäkuuta 1839 Raahe – 3. helmikuuta 1876 Oulu) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.

Gummeruksen vanhemmat olivat pormestari, kollegiasessori Gregorius Gummerus ja Johanna Wilhelmina Crohns ja puolisot vuodesta 1867 Johanna Kristina Snellman (k. 1872) ja vuodesta 1873 tämän sisar Emilia Charlotta Snellman. Tultuaan ylioppilaaksi Gummerus suoritti tuomarintutkinnon 1862 ja sai varatuomarin arvon 1864. Hän oli Vaasan hovioikeuden kanslisti 1865 ja aktuaari ja kielenkääntäjä 1869, vt. pormestari Oulussa 1866–1867 ja oikeuspormestari Oulussa vuodesta 1869. Gummerus oli porvarissäädyssä Oulun edustaja valtiopäivillä  1872

## Lähteet
Jawline

**Jawline** on vuonna 2019 julkaistu dokumenttielokuva, jonka on ohjannut Liza Mandelup. Dokumentti kertoo sosiaalisesta mediasta ja internetjulkkiksista. Helmikuussa 2019 Hulu hankki Yhdysvaltain levitysoikeudet elokuvalle.

## Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Mathias Jaatinen

**Axel Mathias Jaatinen** (11. helmikuuta 1834 Pälkjärvi – 22. syyskuuta 1907 Helsinki) oli suomalainen tuomari ja valtiopäivämies, joka toimi Kokkolan pormestarina.

Jaatisen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Jaatinen ja Marias Könönen ja puoliso vuodesta 1869 Hilma Emilia Kristina Stenberg. Jaatinen tuli ylioppilaaksi 1869, suoritti tuomarintutkinnon 1865 ja sai varatuomarin arvon 1868. Hän oli Kokkolan pormestari 1869 ja Ruoveden tuomiokunnan tuomari 1886–1900. Jaatinen asui pitkään Vilppulassa ja osallistui siellä aktiivisesti kirkon rakennustoimikuntaan. Hän oli   porvarissäädyssä Kokkolan edustaja valtiopäivillä  1872.

## Lähteet
Xavier Koller

**Xavier Koller** (s. 17. kesäkuuta 1944 Ibach, Sveitsi) on sveitsiläinen elokuvaohjaaja. Hänen ohjaamansa *[[Unelma onnesta]]* palkittiin parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkinnolla.

Koulutus: Zürcher Hochschule der Künste

## Aiheesta muualla
*
Nikolai Lisitzin

**Nikolai Lisitzin** (7. marraskuuta 1826 Käkisalmi – 10. joulukuuta 1873 Käkisalmi) oli suomalainen kauppias ja liike- ja valtiopäivämies.

Lisitzin harjoitti kaupankäyntiä neljän veljensä kanssa Käkisalmella ja Hiitolassa ja varusti myös laivoja Laatokalle. Hänellä oli Käkisalmessa viinanpolttimo ja Hiitolassa nahkatehdas. Lisitzin oli porvarissäädyssä Käkisalmen  edustaja valtiopäivillä 1872. Hän ei käyttänyt valtiopäivillä yhtään puheenvuoroa.

## Lähteet
Albert Schogster

**Robert Albert Bernhard Schogster** (17. helmikuuta 1838 Sipoo – 25. joulukuuta 1918 Lappeenranta) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies, joka toimi Lappeenrannan pormestarina.

Schogsterin vanhemmat olivat kappalainen Albert Wilhelm Schogster ja Sofia Maria Wallgren ja puoliso vuodesta 1867 Ida Sigfridina Stenbäck. Schogster tuli ylioppilaaksi 1857, suoritti tuomarintutkinnon 1864 ja sai varatuomarin arvon 1870. Hän oli Lappeenrannassa oikeusraatimies ja vankilanjohtaja 1867 ja pormestari 1870–1895 ja sitten Lappeen kihlakunnan kruununvouti 1895–1902, toimien samalla rakuunarykmentin sotatuomarina Lappeenrannassa 1890–1902. Schogster sai kollegiasessorin arvon 1885. Hän oli porvarissäädyssä Lappeenrannan edustaja valtiopäivillä  1872, joiden täysistunnoissa hän ei kuitenkaan käyttänyt yhtään puheenvuoroa.

## Lähteet
Matti Myllymäki

**Matti Myllymäki** (taiteilijanimi **Taisto Kovakanki**; 7. marraskuuta 1951 – toukokuu 2019) oli suomalainen pellehyppääjä, joka sai julkisuutta Tampereen Ratinan suvantoon tekemästään epäonnisesta 50 metrin pellehypystä.

## Elämä ja ura
Myllymäen uran tunnetuin hyppy lienee hänen 50-vuotissyntymäpäivänsä kunniaksi kesällä 2001 tekemänsä hyppy 50 metristä Tampereella Ratinan suvantoon. Hyppyä oli katsomassa noin 5&nbsp;000 henkeä, ja siitä saadut tuotot käytettiin syöpää sairastavien lasten hyväksi. Hyppy epäonnistui pahoin. Tuuli tarttui Myllymäen hyppyasuun, joista tuli purje. Myllymäki iskeytyi veteen vasen kylki edellä, 120 kilometrin tuntinopeudella.

Myllymäen vammat olivat vakavat. Hänen kaikki vasemman puolen kylkiluunsa murtuivat, keuhkot repesivät, munuaiset lakkasivat toimimasta, ja perna piti poistaa. Hänet asetettiin keinotekoiseen koomaan, josta hänet herätettiin 7. syyskuuta 2001, runsaan kuukauden kuluttua hypyn jälkeen.

Vuonna 2006 Myllymäki osallistui Ennätystehtaan ensimmäiselle tuotantokaudelle, jossa hän yritti ensimmäisessä jaksossa hypätä pesuvatiin ja onnistui.

Myllymäki löydettiin toukokuussa 2019 kuolleena asunnostaan. Hän oli ehtinyt olla kuolleena kaksi viikkoa. Hän oli kuollessaan 67-vuotias.

## Lähteet
Birago Diop

**Birago Diop** (1906 Ouakam, Ranskan Länsi-Afrikka, nyk. Senegal – 25. marraskuuta 1989 Dakar, Senegal) oli senegalilainen kirjailija, eläinlääkäri ja diplomaatti.

Diopin novelli- ja runokokoelmat sisätävät humoristista ja älykästä kuvausta senegalilaisten elämästä ja perinteestä. Hän on kirjoittanut myös muistelmat.

Suomennettu Diopin novelli "Pikkuisä" sisältyy antologiaan *Afrikka kertoo: valikoima nykyafrikkalaista proosaa* (suom. Tuomas Anhava Tammi 1962). Anja Samoojan suomentama runo "Matkaeväs" on julkaistu Parnassossa (1954; nro 3; s. 109).

## Palkinnot ja tunnustukset
* 1947 Grand Prix Littéraire de l'Afrique Occidentale Française teoksesta *Contes d'Amadou Koumba*
* 1964 Grand Prix d'Afrique Noire teoksesta *Contes et lavanes*
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Adolf Albin Sopanen

**Adolf Albin Sopanen** (21. lokakuuta 1835 Kangaslampi – 14. maaliskuuta 1879 Savonlinna) oli suomalainen kauppias ja liike- ja valtiopäivämies.

Sopasen vanhemmat olivat maanviljelijä, sahanomistaja Pietari Sopanen ja Maria Pöllänen. Sopanen muutti 1863 Savonlinnaan, jonne hän rakennutti höyrysahan ja jossa hän harjoitti tukkukauppaa ja laivanvarustusta, perusti kirjapainon ja *[[Savonlinna (1876–1881)|Savonlinna]]*-lehden ja oli kaupungin valtuusmies. Sopanen oli porvarissäädyssä Savonlinnan edustaja valtiopäivillä 1872 ja 1877–1878.

Kansanedustaja, ministeri Elias Sopanen oli Adolf Albin Sopasen ja tämän vaimon Maria Tarasoffin poika.

## Lähteet
David Diop

**David Diop** (1927 Bordeaux, Ranska – 1960 Senegal) oli senegalilainen runoilija ja jyrkän linjan négritude-kirjailija.

Diop oli Ranskan Länsi-Afrikan (nyk. Senegal) lahjakkaimpia kirjailijoita. Hänen ainoa kokoelmansa *Coups de pilon* ilmestyi 1956. Runoissaan hän ilmaisee vastalauseensa eurooppalaisia kulttuuriarvoja kohtaan. Hän kuoli Senegalin rannikolla lähellä Dakaria tapahtuneessa lento-onnettomuudessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Petri Liukkonen, David Diop, Books and Writers, Authors' Calendar
Lipton Cockton in the Shadows of Sodoma

**Lipton Cockton in the Shadows of Sodoma** on Jari Halosen ohjaama suomalainen science fiction- ja toimintaelokuva vuodelta 1995. Elokuva sijoittuu vuoteen 2037, jolloin Euroopan liittovaltiossa toimiva yksityisetsivä Lipton Cockton alkaa tutkia Vladivostokissa tapahtuneita sarjamurhia. 

## Palkinnot
* Jukka Uusitalo, Ilmari Hakala ja Jouni Nikkanen voittivat elokuvasta parhaan lavastuksen Jussin vuonna 1996. 

## Lähteet
Joulubileet

**Joulubileet** on Jari Halosen ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1996. Elokuvassa neljän miehen joukko on aiemmin tehnyt epäonnistuneen ryöstön, jonka vuoksi ainoastaan Mike on joutunut vankilaan. Miken vapautuessa vankilasta ryöstönelikön muut jäsenet päättävät järjestää tämän kunniaksi joulubileet. 

## Palkinnot
* Jorma Tommila voitti elokuvasta parhaan miespääosan Jussin vuonna 1997. 
* Oiva Lohtander voitti elokuvasta parhaan miessivuosan Jussin vuonna 1997. 

## Lähteet
Adolf Wilhelm von Zweygberg

**Adolf Wilhelm von Zweygberg** (27. syyskuuta 1833 Viipuri – 10. toukokuuta 1917 Jyväskylä) oli suomalainen metsänhoitaja, yritysjohtaja ja virka- ja valtiopäivämies.

Von Zweygbergin vanhemmat olivat ylitarkastaja, hovineuvos Adolf von Zweygberg ja Sofie Ramsay. Von Zweygberg opiskeli Pietarissa, suorittaen metsänhoitokurssin ja jatkaen metsänhoidon opintoja Saksassa 1850-luvun lopussa. Hän toimi ensin maanmittauksen ja metsänhoidon ylihallituksen palveluksessa ja sitten ylimetsänhoitajana Vaasan tarkastuspiirissä vuodesta 1859 vuoteen 1890, jolloin hän sai hovineuvoksen arvon. Von Zweygberg oli Kankaan paperitehtaan isännöitsijä 1879–1894 ja Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen yli 20 vuotta. Hän oli porvarissäädyssä Jyväskylän edustaja valtiopäivillä 1872.

Sellotaiteilija ja musiikkipedagogi Lennart August von Zweygberg oli Adolf Wilhelm von Zweygbergin poika.

## Lähteet
Nederlandse Omroep Stichting

**Nederlandse Omroep Stichting** eli NOS on hollantilainen yleisradioyhtiö, joka tuottaa radiota ja televisiota. 

Duncan Laurencen voitettua Eurovision laulukilpailun vuonna 2019, NOS oli yksi yleisradioyhtiöistä vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa.

## Lähteet
Ilmari Koskiala

**Heikki Ilmari Koskiala**, sukunimi aik. *Koskelin* (11. huhtikuuta 1904 Jyväskylä – 15. joulukuuta 1979) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Ylioppilaslehden päätoimittaja.

Koskialan vanhemmat olivat kunnallisneuvos Kaarlo William Koskelin ja Agnes Fredrika Kahelin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1923 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1928.

Koskiala oli insinöörinä Maalentokoulussa vuodesta 1930 sekä ilmavoimien esikunnassa toimistoinsinöörinä vuodesta 1933, tarkastusinsinöörinä vuodesta 1934 ja toimistopäällikkönä vuodesta 1941. Hän oli lentovarikon apulaispäällikkönä vuodesta 1944, Sotevassa osastopäällikkönä vuodesta 1945 ja koneenrakennuksen johtajana vuodesta 1949 sekä valtion lisenssitoimistossa osastopäällikkönä vuodesta 1950 ja apulaisjohtajana vuodesta 1952. Hänet ylennettiin insinööriluutnantiksi 1931, insinöörikapteeniksi 1933, insinöörimajuriksi 1940 ja insinöörieverstiluutnantiksi 1942.

Koskiala oli Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan hallituksen puheenjohtajana 1928 ja taloudenhoitajana 1930–1952. Hän oli Suomen ylioppilaskuntien liiton varapuheenjohtaja 1929 ja Ylioppilaslehden päätoimittaja 1930. Koskiala oli johtokunnan jäsenenä Suomen Teknikkojen seurassa 1932–1934 ja 1945–1949, Insinööriupseeriyhdistyksessä 1934–1935 sekä Suomen Ilmailuklubissa 1935–1937.

Ilmari Koskiala oli naimisissa vuodesta 1935 Helvi Maija-Liisa Oksasen kanssa. Heillä oli neljä lasta.

## Lähteet
Nikolai Sladkov

**Nikolai Ivanovitš Sladkov** (, 5. tammikuuta 1920 Moskova – 28. kesäkuuta 1996 Moskova) oli venäläinen lastenkirjailija.

Nikolai Sladkov syntyi työläisperheeseen. Hän harrasti luontoa ja ystävystyi lastenkirjailija Vitali Biankin kanssa. Sladkov työskenteli Koillisväylän tutkimusinstituutissa ja toisesta maailmansodasta lähtien armeijan topografina.

Sladkovin ensimmäinen lastenkirja *Serebjanyi hvost* (”Hopeahäntä”) ilmestyi vuonna 1953. Hänen teoksensa kuvaavat luontoa ja niiden sankareina toimivat yleensä eläimet. Sladkov on laatinut myös populaaritieteellisiä kirjoja. Biankin *[[Metsän sanomia joka vuodelle|Metsän sanomien]]* mallin mukaan laadittu *Podvodnaja gazeta* (”Vedenalainen lehti”, 1966) sai VSFNT:n valtionpalkinnon vuonna 1976.

## Suomennettuja teoksia
* *Ihmeplaneetta* (*Planeta tšudes*). Suom. Olga Kukkonen. Moskova–Petroskoi: Edistys, 1965. 
* *Pieniä ja taitavia* (*Ptentsy-hitretsy*). Suom. Salme Peterzéns. Petrozavodsk: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1956.
* *Tuhma nalle* (*Nesluh*). Suom. Tyyne Perttu. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1957. 

## Lähteet
Bagheria

**Bagheria** on kunta Sisilian luoteisosassa Italiassa. Se kuuluu Palermon metropolikaupunkiin. Bagheria on kuulu näyttävistä barokkihuviloistaan, ja sitä kutsutaan myös nimellä Città delle ville, Huviloiden kaupunki.

## Maantiede ja ilmasto
Bagheria sijaitsee Tyrrhenanmeren rannalla Conca d'Oron tasangon itäosassa noin 13 kilometriä Palermon keskustasta itäkaakkoon. Bagheriaan kuuluu Aspran merellinen frazione. Alueella vallitsee välimerenilmasto kuumine kesineen ja leutoine talvineen. 

## Historia

Bagherian alueella sijaitsevassa Monte Porcarassa asuttiin jo ennen ajanlaskun alkua. Nykyisen Bagherian historia alkaa vuodesta 1658, jolloin prinssi Giuseppe Branciforti (1619–1675) rakennutti alueella villansa, Palazzo Buteran, jonka ympärille alkoi kohota kaupunkimainen yhteisö. 1760-luvulla Salvatore Branciforti hahmotteli Bagherian ruutukaavaa ja sen keskusakselia, Corso Buteraa, jonka varrelle rakennettiin kirkko Chiesa Madrice (1771). Kirkon edustalta alkaa Bagherian toinen pääakseli, Corso Umberto I, joka on niin ikään Brancifortin hahmottelema.

Bagherian useista barokkitaloista merkittävin on Tommaso Maria Napolin (1659–1725) suunnittelema Villa Palagonia (1715). Se levittäytyy puutarhoineen Corso Umberto I:n pohjoispuolelle. Niin ikään Napolin suunnittelemaa Villa Valgualneraa (1721) ympäröi laaja puutarha.

## Talous ja liikenne
Bagheriassa harjoitetaan muun muassa elintarviketeollisuutta ja mekaanista teollisuutta. Maatalous on tärkeä elinkeino (sitrushedelmät, oliivit, vilja, rehu). Bagherian rautatieasema, Stazione di Bagheria, avattiin 1863. Rautatieliikenne Palermosta Agrigentoon, Messinaan ja Cataniaan kulkee Bagherian kautta. Autostrada A19 (Palermo–Catania) kulkee Bagherian eteläpuolitse.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Bagheria, Sisilia, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength
Per Gunnar Evander

**Per Gunnar Evander** (25. huhtikuuta 1933 Ovansjö, Ruotsi – 16. toukokuuta 2022 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija ja televisiotuottaja. Hän oli koulutukseltaan filosofian maisteri. Hänen läpimurtoromaaninsa oli 1969 ilmestynyt *Nousukkaat* (*Uppkomlingarna*), joka on näennäisen dokumentaarinen mutta kafkamainen kertomus yövartijasta. Monissa teoksissaan hän antaa aikalaiskuvaa 1970-luvun ruotsalaisesta yhteiskunnasta.

## Suomennetut teokset
* *Nousukkaat: henkilötutkinta* (*Uppkomlingarna*), suom. Margit Salmenoja, Kirjayhtymä 1984  Sarja: Arena
* *Mielenosoittaja: kuunnelma* (*Demonstranten*), suom. Raija Mattila. Helsinki: Yleisradio, 1969

## Lähteet
Routasydän (elokuva)

**Routasydän** on Tuomas Sallisen ohjaama suomalainen science fiction- ja toimintaelokuva vuodelta 1993. Elokuvassa Suomi on liittynyt Euroopan yhteisöön, sen talous on romahtanut ja Suomeen on tullut paljon pakolaisia. Joensuun yliopistossa opettajana toimiva Aaro lähtee lastensa sekä ystäviensä kanssa pakoon Itä- ja Pohjois-Suomessa toimivia sissejä, jotka pyrkivät perustamaan itsenäisen valtion. Elokuva on esitetty televisiossa kolme kertaa. VLMedia julkaisi sen DVD-muodossa vuonna 2018.

## Näyttelijät

## Tuotanto

Elokuva kuvattiin syys-lokakuussa 1992 Vantaalla, Espoossa ja Helsingissä. Inarin rooliin kaavailtiin aluksi Anna-Leena Härköstä ja Jonna Järnefeltiä, Wenesjärven rooliin Vesa-Matti Loiria, Auneksi Elina Saloa, Sireniksi Kari Heiskasta ja Lehikoiseksi Ari-Kyösti Seppoa. Elokuvan lopullisesta versiosta leikattiin pois Aaron ja Inarin makuuhuonekohtaus. 

## Televisioesitykset

## Lähteet
Kypärijärvi

**Kypärijärvi** on Uudellamaalla Vihdin lounaisosassa Metsäkulman lähellä sijaitseva järvi. Etäisyys Nummelasta on viisi kilometriä etelään ja Helsingin keskustasta 35 kilometriä länsiluoteeseen.

## Maantietoa
Kypärijärvi on 1,4 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 53 hehtaaria. Se on muodostunut kallioisen mäkimaaston painanteeseen aivan Palojärven länsipuolelle. Mäet ovat moreenipeitteisiä, mutta painaumassa on savimaata . Järvi on J-kirjaimen muotoinen ja se keskellä sijaitsee järven ainoa saari Tuusansaari. Sen pinta-ala 0,79 hehtaaria ja saaressa on kaksi vapaa-ajan asuntoa. Kypärijärvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järvi on yli kolme metriä syvä lukuun ottamatta molempia lounaaseen työntyviä matalia lahtia. Järven tilavuudeksi on määritetty 1,87 miljoonaa kuutiometriä, jolloin sen keskisyvyydeksi tulee 3,6 metriä . Järven pohja on siten hyvin tasainen. Pohjoisosassa sijaitsee on 6,1 metriä syvä syvänne . Kypärijärven rantaviivan pituus on 5,4 kilometriä, josta saarella on 350 metriä . Rannoille on rakennettu yli 40 kiinteästi asuttua tai vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet järven sen pohjoispuolelta ohittavalta Helsinki–Turku-moottoritieltä tai siitä haarautuvilta kyläteiltä.

## Luontoarvoja
Maa- ja metsätalous sekä asutus ja liikenne kuormittavat Kypärijärveä, jonka ekologinen tila on hyvä. Alusveden happitilanne on kuitenkin ajoittain heikko.

## Vesistösuhteet
Kypärijärvi sijaitsee Siuntionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 22), jonka Björnträskin alueeseen (22.003) järvi kuuluu. Sen valuma-alueen pinta-ala on 6,31 neliökilometriä . Järveen on johdettu lyhyitä metsäojia ja lounaassa sijaitsevasta Valkjärvestä tulee eteläisimpään lahteen sen laskuoja. Kypärijärven laskuoja Kypärinoja alkaa samasta lahdesta ja se laskee puolen kilometrin päässä Palojärven Mustalahteen. Järven vedenpinnan korkeus on 45,1 metriä mpy (N2000), joten Kypärinojalle kertyy pudotusta 0,9 metriä.

## Historiaa
Kun viime jääkauden loppuvaiheessa mannerjäätikön reuna vetäytyi järven yltä, jäi järven pohja vielä 100 metrin syvyyteen merenpinnan alle. Maankohoamisen seurauksena maanpinta nousi hitaasti merestä ja ympäristön mäet muodostivat saariston. Saariston noustessa edelleen merestä, järvi kuroutui Itämeren Ancylus-vaiheessa noin 9&nbsp;200&nbsp;vuotta sitten. Siitä alkaen järven laskukynnys on säädellyt järven vedenpinnan tasoa. Järven syvänteeseen, jossa on 6,1 metriä syvää, on tutkimuksen mukaan kertynyt sedimenttiä yli 6,0 metriä. 

## Lähteet
Adolf Fredrik Liljeros

**Adolf Fredrik Liljeros** (10. heinäkuuta 1829 Lohja – 23. syyskuuta 1887 Helsinki) oli suomalainen kauppias ja valtiopäivämies.

Liljerosin äiti oli kätilö Greta Lovisa Binder. Helsinkiin muuttaneesta Liljerosista tuli kunnallisraatimies 1868, kaupungissa hän oli harjoittanut siirtomaa- ja sekatavarakauppaa jo pitkään. Liljeros oli porvarissäädyssä Uudenkaupungin edustaja valtiopäivillä 1877–1878, tehtävään ensin jo valitun kauppias F. Silcken sairastuttua.

## Lähteet
Georgi Skrebitski

**Georgi Aleksejevitš Skrebitski** (, 2. elokuuta 1903 Moskova – 18. elokuuta 1964 Moskova) oli venäläinen eläintieteilijä ja lastenkirjailija.

Georgi Skrebitski kasvoi lääkärin perheessä Tulan läänin Tšernin pikkukaupungissa. Hän opiskeli kirjallisuutta ja eläintiedettä ja työskenteli turkis- ja metsästystalouden tutkimuslaitoksessa. Myöhemmin hänestä tuli Moskovan yliopiston eläinfysiologian dosentti.

Skrebitskin ensimmäinen kertomus ilmestyi vuonna 1939. Hän kirjoitti luontoaiheisia lastenkirjoja, joista parhaina pidetään omaelämänkerrallisia kertomuksia *Ot pervyh protalin do pervoi grozy* (”Ensimmäisistä pälvistä ensimmäiseen ukkoseen”) ja *U ptentsov podrastajut krylja* (”Poikasille kasvaa siivet”).

## Suomennettu teos
* *Lapsuuteni ystäviä* (*Druzja mojego detstva*). Suom. Jenny Gerasimova. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1955.

## Lähteet
Valkjärvi (Vihti)

**Valkjärvi** on Vihdin lounaisosassa läntisellä Uudellamaalla sijaitseva viidentoista hehtaarin laajuinen syvä ja kirkasvetinen järvi. Etäisyys Nummelasta on kuusi kilometriä etelään ja Helsingin keskustasta 35 kilometriä länsiluoteeseen.

## Maantiede
Valkjärven pituus on noin 1,1 kilometriä, järvi on saareton ja rannat ovat osin jyrkkää kallioseinämää. Koillisilla rannoilla on harvakseltaan asutusta, pääosin rannat ovat metsää. Valkjärven eteläosaan virtaa laskuoja, järven pohjoiskolkasta lähtee laskuoja Kypärijärveen, jonka korkeustaso on kaksitoista metriä Valkjärveä alempana. Valkjärven itäpuolella sijaitsee Palojärvi. Valkjärveä ympäröivien mäkien korkeustaso on 80–100 metriä mpy. Järven lounaisin osa sijaitsee Siuntion alueella.

## Luontoarvoja
Valkjärven pinta- ja väliveden happipitoisuus on hyvä. Pintaveden ravinnepitoisuus on vähäinen.

## Vesistösuhteet
Valkjärvi sijaitsee Siuntionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 22), jonka Björnträskin alueeseen (22.003) järvi kuuluu. Siihen on johdettu yksi metsäoja. Sen laskuoja alkaa koillisrannasta ja se laskee 300 metrin päässä Kypärijärveen. Järven vedenpinnan korkeus on 57,2 metriä mpy (N2000), joten laskuojalle kertyy pudotusta 12,1 metriä..

## Lähteet
Annikki Toikka-Karvonen

**Annikki Toikka-Karvonen** (2. joulukuuta 1915 Hietamäki, Inkerinmaa – 30. toukokuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri, museonjohtaja, taideteollisuuskriitikko ja päätoimittaja.

Annikki Toikka-Karvosen vanhemmat olivat agronomi Toivo J. Toikka (1889–1955) ja Ruusa Vesanto (1888–1976). Toikka-Karvonen pääsi ylioppilaaksi 1935 Helsingin Tyttönormaalilyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valtio-oppia, kansantaloustiedettä, englantilaista ja saksalaista filologiaa sekä taidehistoriaa valmistuen filosofian maisteriksi 1941. Jatkosodan aikana Toikka-Karvonen oli Suurtalkoot ry:n naisten toiminnanjohtajana 1942–1944. Hän oli Ylioppilaslehden päätoimittajana marraskuusta 1945 helmikuuhun 1947 ja opiskeli samalla taidehistoriaa seuraten Onni Okkosen ja Ludvig Wennervirran luentoja. Toikka-Karvonen oli vuodesta 1946 Taiteen Maailma-lehden avustajana ja lehden päätoimittajana 1950–1953. Hän kirjoitti kuvataiteista ja taideteollisuudesta myös Viikkosanomat- ja Pirkka-lehtiin. Vuodesta 1953 alkaen Toikka-Karvonen oli Helsingin Sanomien taideteollisuuskriitikkona kymmenen vuoden ajan vuoteen 1963 saakka. Hän oli Viikkosanomien taidetoimittajana 1952–1959 ja Kotiliesi-lehden sisustustoimittajana 1959–1965.

Toikka-Karvonen oli vuodesta 1946 professori Onni Okkosen tutkimusassistenttina tämän kirjoittaessa Akseli Gallen-Kallelan elämäkertaa. Hän oli Okkosen assistenttina aina vuoteen 1956 saakka. Tämän jälkeen Toikka-Karvonen valittiin 1958 vasta perustetun Tarvaspään museon intendentiksi ja hän oli museon johtajana eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1978 saakka.

Annikki Toikka-Karvonen oli naimisissa vuodesta 1941 lääkintäkenraali Martti Karvosen kanssa.

## Julkaisuja
* *Gallen-Kallelan Tarvaspää : museo-opas - Vandring genom museet - Museum guide*. WSOY - Akseli Gallen-Kallelan museosäätiö 1962, 1968, 1972
* *Tapiolan koteja : Homes in Tapiola*. WSOY 1963
* *Ryijy*; värikuvat Osmo Thiel. Otava 1971

## Suomennoksia
* *Kotien käyttötaidetta : pohjoismainen taidekäsityö ja taideteollisuus*; toim. Erik Zahle ; suomalaiset toim. H. O. Gummerus ja Benedict Zilliacus ; tanskalaisesta alkuteoksesta suom. Kaarina Visakanto ja Annikki Toikka-Karvonen ; valokuvat Erik Hansen. WSOY 1961

## Lähteet