open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kamil Semeniuk

**Kamil Semeniuk** (s. 16. heinäkuuta 1996 Kędzierzyn-Koźle) on puolalainen lentopalloilija, joka edustaa Puolan miesten lentopallomaajoukkuetta. Hän debytoi maajoukkueessa ystävyysottelussa Belgiaa vastaan 14. toukokuuta 2021.

## Seurajoukkuesaavutukset
**[[Puolan lentopalloliiga|Puolan-mestaruus]]:**
*  2016, 2017, 2022
*  2018, 2021
**Puolan cup:**
*  2017, 2021, 2022
**Puolan supercup:**
*  2019, 2020
**[[Lentopallon Mestareiden liiga|Mestareiden Liiga]]:**
*  2021, 2022
**[[Italian A1-liiga|Italian-mestaruus]]**
*  2024
**Italian cup:**
*  2024
**Italian supercup:**
*  2023, 2023

## Maajoukkuesaavutukset
**Kesäuniversiadit:**
*  2019
**Kansojen liiga:**
*  2023
*  2021
*  2022, 2024
**[[Lentopallon Euroopan-mestaruuskilpailut|Euroopan-Mestaruuskilpailut]]:**
*  2023
*  2021
**[[Lentopallon maailmanmestaruuskilpailut|Maailmanmestaruuskilpailut]]:**
*  2022
**[[Lentopallo olympialaisissa|Olympialaiset]]:**
*  2024

## Henkilökohtaiset palkinnot
* **2021:** Arvokkain pelaaja (MVP) finaaliturnaus Puolan Coupon
* **2022:** Arvokkain pelaaja (MVP) superfinaali Mestarien Liigan 
* **2022:** Parhaat vastaanotto Maailmanmestaruuskilpailut
* **2022:** Vuoden lentopalloilija mukaan CEV vuonna 2022

## Lähteet
Moscow Zero

**Moscow Zero** on kauhuelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2006. Sen on ohjannut Maria Lidon ja käsikirjoittanut Adela Ibanez. Sen pääosissa näyttelevät Rade Šerbedžija, Vincent Gallo, Oksana Akinšina, Joss Ackland ja Val Kilmer.

## Juoni
Antropologi Sergei (Rade Šerbedžija) katoaa katujen alla olevaan Moskovan metroon ja sen alla oleviin salaisiin katakombeihin. Niissä toimii ryhmä, jonka johtaja Andrei (Val Kilmer) on, ja he vartioivat siellä sijaitsevaa sisäänkäyntiä helvettiin. Venäläinen pappi Owen (Vincent Gallo) johtaa ryhmää, joka lähtee etsimään Sergeitä katakombien sokkeloista.

Horror News arvosteli elokuvan huonoksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Trent O’Dea

**Trent O’Dea** (s. 11. toukokuuta 1994 Sydney, Australia) on australialainen lentopalloilija, joka pelaa keskipelaajana.

## Saavutuksia
### Seurajoukkue
**[[Lentopallon seurajoukkueiden Pohjoismaiden-mestaruusturnaus|Pohjoismaiden-Mestaruusturnaus]]:**
*  2015
**Ruotsin Mestaruus:**
*  2015
*  2017

### Maajoukkue
**Aasian, Australian ja Oseanian Mestaruuskilpailut:**
*  2019

## Lähteet
Youssoufa Moukoko

**Youssoufa Moukoko** (s. 20. marraskuuta 2004 Yaoundé, Kamerun) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa Tanskan Superliigassa pelaavaa FC Kööpenhaminaa.

## Seurajoukkueura
Moukouko siirtyi Borussia Dortmundin akatemiaan FC St. Paulin akatemiasta heinäkuussa 2016 ja nousi Dortmundin edustusjoukkueeseen heinäkuussa 2020. Hän pelasi ensimmäiset Bundesliigan ottelunsa kaudella 2020–2021 ja teki myös ensimmäisen maalinsa. Hän pelasi Dortmundissa 76 Bundesliigan ottelua. Näissä otteluissa hän teki 17 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi Dortmund-vuosinaan 12 ottelua ja Eurooppa-liigassa kaksi ottelua, mutta ei tehnyt otteluissa maaleja.

Elokuussa 2024 Moukoko siirtyi yksivuotisella lainasopimuksella ranskalaisseura OGC Niceen. Lainasopimukseen sisältyi myös osto-optio. Moukoko pelasi lainakaudellaan Nicessä 11 Ligue 1:n ottelua, joissa hän teki kaksi maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä. Eurooppa-liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua. OGC Nice ei käyttänyt lainasopimukseen sisältynyttä osto-optiota ja Moukoko palasi lainakautensa päätteeksi takaisin Dortmundiin.

Kesäkuussa 2025 Moukoko siirtyi tanskalaisseura FC Kööpenhaminaan 5 miljoonalla eurolla.

## Maajoukkueura
Moukoko on pelannut kaksi A-maaottelua Saksan maajoukkueessa ilman tehtyjä maaleja. Hän kuului Saksan joukkueeseen Qatarin MM-kilpailuissa 2022 mutta pelasi vain viime hetket ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Japania vastaan.

## Lähteet
Mike Kluge

**Mike Kluge** (s. 25. syyskuuta 1962 Berliini, Saksa) on saksalainen pyöräilijä. Kluge on moninkertainen Saksan mestari ja amatöörimaailmanmestari cyclocrossissa vuosina 1985 ja 1987 ja ammattilaisten maailmanmestari vuonna 1992.

Vuonna 1992 Kluge perusti polkupyöriä valmistavan Focus Bikes -yrityksen Cloppenburgiin, Saksaan. Hän kilpaili myös miesten maastoajoissa vuoden 1996 kesäolympialaisissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mike Klugen kotisivut
Vetlanda-Posten

**Vetlanda-Posten** (lyh. **VP**; vuoteen 1931 muodossa *Hvetlanda-Posten*) on ruotsalainen vuonna 1893 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Vetlanda. Se ilmestyy kolmesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan sitoutumaton liberaali ja kuuluu Bonnier-konserniin. Lehti on ollut vuodesta 2013 tabloid-kokoinen.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Teheranin nykytaiteen museo

**Teheranin nykytaiteen museo** () on Laleh-puiston viereen Teheraniin rakennettu kolmekerroksinen taidemuseo, joka on yksi Iranin suurimmista taidemuseoista.

Farah Pahlavin mukaan idea Teheranin nykytaiteen museon perustamisesta tuli hänen keskustellessaan taiteilija Iran Darroudin kanssa 1970-luvulla ja Darroudin kertoessa toiveestaan saada tila entistä pysyväisluonteisempaa teosten esittelyä varten. Farah Pahlavin serkku, arkkitehti Kamran Diba suunnitteli tilat, jotka vihittiin käyttöön vuonna 1977. Sekä perinteinen persialainen että moderni arkkitehtuuri innoittivat rakennuksen suunnittelutyötä.

Iranin islamilaisen vallankumouksen (1979) jälkeen länsimaisten taiteilijoiden teokset siirrettiin museossa erityiseen säilytystilaan. Vuonna 1999 pidettiin ensimmäinen islamilaisen vallankumouksen jälkeinen länsimaisen taiteen näyttely. Teheranin nykytaiteen museossa on yhdeksän galleriaa, joista kolme on omistettu kansainvälisten taiteilijoiden maalauksille museon pysyvästä kokoelmasta. Näissä esitellään muiden muassa Claude Monet'n, Vincent van Goghin, Pablo Picasson, René Magritten ja Andy Warholin töitä. Tilapäisiä näyttelyitä järjestetään pitkin vuotta kuudessa muussa galleriassa. Paikalliset taiteilijat pitävät museossa välillä näyttelyitään. Teheranin nykytaiteen museossa on varattu veistoksille museokompleksin sisäpiha ja museon pohjoispuolella sijaitseva veistospuisto. Näissä on teoksia muiden muassa René Magrittelta, Alberto Giacomettilta, Marino Marinilta, Max Ernstiltä, Alexander Calderilta, Henry Moorelta, Eduardo Chillidalta, Max Billiltä ja Parviz Tanavolilta. Museossa on myös elokuva-arkisto, kirjasto, kahvila, kirjakauppa ja valokuvaukselle omistettu workshoptila.

## Lähteet
Pikkuteatteri (Lahti)

**Pikkuteatteri** on kaikille avoin lahtelainen teatteritila. Se sijaitsee Lahden keskustassa vuonna 1911 valmistuneessa jugendrakennuksesa osoitteessa Loviisankatu 8, samassa rakennuksessa ravintola Torven kanssa. Rakennus on eräs Suomen vanhimmista teatterikäyttöön valmistuneista rakennuksista. 

Teatterin juhlasali on ollut käytössä vuodesta 1912, Teatterissa on 150 istumapaikkaa ja 80 neliömetrin näyttämö.

Viime vuosina Pikkuteatterin aktiivisia käyttäjiä ovat olleet Lahden Nuorisoteatteri, Lahden Lauantainäytämö ja Lahden kesänäyttämö, minkä lisäksi tiloissa on aktiivista tapahtumatoimintaa, kuten Lahden Taideviikot, Taidelauantai, kansainenvälinen Fringe festivaali, Mastofestivaali, Lahden Jazztori, Lahden Lasten Talvikarnevaalit ja stand-up -iltoja.

## Historia
Loviisankatu 8 vihittiin käyttöön 16.3.1911. Rakennuksesta tuli Lahden tärkein varhaisen teatteri- ja orkesteritoiminnan keskus ja se toimi Lahden amatööriteatterin, Lahden teatterin ja Lahden kaupunginteatterin keskuksena vuoteen 1957 asti. Talossa sijaitsi Lahden Kirjapaino- ja Sanomalehtiosakeyhtiön- ja Suomalaisen Seuran tilat, asuntoja, liikehuoneistoja ja juhlasali, joka oli siihen aikaan kaupungin suurin ja ajanmukaisin. Juhlasali oli aktiivisesti teatteriharrastajien käytössä ja rakennusta alettiin kutsua 1920-luvulta alkaen teatteritaloksi. Tiloja uudistettiin kesällä 1938 ja seuraavan kerran vuosina 1974-1976, jolloin teatteritilan yleisilmettä, teknisiä ratkaisuja, näyttämöä ja katsomoa remontoitiin. Uudistettu teatteri nimettiin Pikkuteatteriksi ja sen ensi-iltaa juhlistettiin 16.-18.1.1976 Minna Canthin näytelmällä *[[Kovan onnen lapsia]]*.

Lahden kaupunginteatteri esiintyi Pikkuteatterissa viimeisen kerran syksyllä 1982 Martti Kainulaisen tulkinnalla näytelmästä *[[Hamlet]]*, jonka pääosissa esiintyi Kari Hakala ja Erja Manto. Pikkuteatterin toiminta on jatkunut harrastajaryhmien, kuten Nuorisoteatterin, elokuvakerhojen, Satuteatterin, Lahden Lauantainäyttämön, Timotei-teatterin ja Päijät-Hämeen lausujien käytössä.

Pikkuteatterissa on vuosikymmen aikana esiintynyt useita tunnettuja nimiä, kuten veljeksi Joel ja Jalmari Rinne, Topo Leistelä, Reino Valkama, Kerttu Hämeranta, Uljas Kandolin, Veikko Tyrväinen, Maikki Ruoppila, Aino Ackté, Toivo ja Alma Kuula, Aarne Orjatsalo, Elli Tompuri, Iida Aalberg, Eeva-Kaarina Volanen, Tauno Palo**,** Ensio Jouko, Kauko Helovirta, Rauni Ranta, Evert ja Kirsi Suonio, sekä Fritz-Hugo Backman.

## Lähteet
Ähtärin helluntaiseurakunta

**Ähtärin helluntaiseurakunta** eli **Ähtärin helluntailähetys** on ähtäriläinen helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1938 ja rekisteröity yhdistykseksi vuonna 1986. Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat lapsi- ja nuorisotyö, toritoiminta sekä lähetystyö. Seurakunnan pastori on Samuel Kuusela ja hallituksen puheenjohtaja Minna Nyyssölä.

Seurakunnan tilaisuuksia lähetetään muun muassa TV7:n televisio- ja verkkokanavilla.

## Lähteet
Pohjanmaan kautta

**Pohjanmaan kautta** on Alfa-tv:n syksyllä 2022 esittämä yhdeksänosainen komediasarja, joka on leikattu amatöörivoimin ja minimibudjetilla tehdyistä kolmesta lyhytelokuvasta *Muistoseurat: komedia eteläpohjalaisista* (2017), *Muistoseurat 2: Anteron aarteen jäljillä* (2018) ja *Muistoseurat 3: Haaveita ja harha-askelia* (2019), jota venytettiin lisäkuvauksilla kesällä 2020 pitkän näytelmäelokuvan mittaiseksi ”versioksi 3.5”. Tarinat on tuottanut Evijärvellä, Kauhavalla ja Lappajärvellä toimiva Järvilakeuden kansalaisopisto ja käsikirjoittanut sen rehtori Leea Keto. Toisena ohjaajana on ollut maalaiskomediasarjojen erikoismies Jukka Mäkinen.

Sarjan ensimmäinen jakso ensiesitettiin tiistaina 27. syyskuuta ja viimeinen tiistaina 22. marraskuuta 2022, muutamaa päivää ennen kuin Alfa-tv:n emoyhtiö ilmoitti konkurssihakemuksesta ja kanavan lopettamisesta.

## Juoni
Eteläpohjalainen Antero on kuollut epäselvissä olosuhteissa venetsialaisten eli kesämökkikauden päättäjäisten aikaan. Hänen ystävänsä Pena ja Kale päättävät seuraavana kesänä toteuttaa Anteron muistoksi tämän pitkäaikaisen haaveen ajaa Kauhavan lentokentän juhannusjuhlille hienolla limusiinilla. Matkaan lähdetään pakettiauton rämällä, ja mukaan tulee muitakin kyydittäviä, kuten muuan oululainen runoilija Torsti. Myöhemmissä jaksoissa Anteron jäämistöstä löytyy salaperäinen aarteesta vihjaileva kirje, jonka perusteella leski Maire ja velipoika Kale lähtevät etsintöihin Lappajärven suunnalle. Kyytiin tulee myös varjoliitäjä Uskoon ihastunut äitee-Lempi, ja monien kommellusten jälkeen seurue pääseekin aarteen jäljille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
*
*
Bones and All

**Bones and All** on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut kansainvälisesti tuotettu romanttinen kauhudraamaelokuva, jonka on ohjannut Luca Guadagnino. Se perustuu Camille DeAngelisin vuonna 2015 julkaistuun romaaniin *Bones & All*, jonka on sovittanut käsikirjoitukseksi David Kajganich. Elokuvan pääosia esittävät muun muassa Taylor Russell, Timothée Chalamet, Mark Rylance, André Holland, Michael Stuhlbarg, David Gordon Green, Chloë Sevigny ja Jessica Harper.

Elokuvan keskiössä on kannibalistinen nuoripari (Russell ja Chalamet), joka lähtee road tripille Yhdysvaltojen halki.

*Bones and All* sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 2. syyskuuta 2022, missä se palkittiin parhaan ohjauksen Hopeisella leijonalla. Taylor Russell palkittiin myös Marcello Mastroianni -palkinnolla, joka jaetaan vuosittain parhaalle nousevalle nuorelle näyttelijälle. Suomen-ensi-iltansa elokuva sai 25. marraskuuta 2022. Elokuva sai pääosin positiivisia arvosteluja kriitikoilta, jotka kehuivat erityisesti roolisuorituksia, ohjausta, kuvausta sekä eri genrejen yhdistelyä.

## Näyttelijät

## Vastaanotto
Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 83% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan keskiarvolla 7,5/10. Keräys perustuu 253 arviointiin. Metacriticissä elokuvalla on 74 pistettä 100:sta. Keräys perustuu 53 arvosteluun.

*[[The Guardian]]* antoi elokuvalle täydet viisi tähteä ja piti sitä pelottavana, ilkeänä ja hätkähdyttävänä kaikessa romanttisuudessaan. Muropaketti, *[[Episodi (lehti)|Episodi]]* ja Kulttuuritoimitus antoivat elokuvalle neljä tähteä ja kehuivat erityisesti sen roolisuorituksia. *[[Helsingin Sanomat]]* antoi elokuvalle niin ikään neljä tähteä ja piti sitä Guadagninon parhaimpana ja mielenkiintoisimpana teoksena.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto  
*
Mohammed Muntari

**Mohammed Muntari** (; s. 20. joulukuuta 1993 Kumasi, Ghana) on ghanalaissyntyinen qatarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 194-senttimetrinen. Hän on pelannut koko pääsarjauransa Qatarissa ja edustanut el-Jaishia, al-Duhailia sekä al-Ahlia.

Qatarin maajoukkueessa Muntari on pelannut helmikuun 2023 alkuun mennessä 55 maaottelua ja tehnyt niissä 14 maalia. MM-kilpailuissa 2022 hän tuli Qatarin kaikissa kolmessa ottelussa vaihdosta kentälle ja teki toisessa ottelussa Senegalia vastaan Qatarin ainoan maalin.

## Lähteet
Tarhagallianruusut

**Tarhagallianruusut** eli **ranskanruusut** eli *ranskanruusu* (*Rosa* Gallica-ryhmä) on viljeltyjen ruusuristeymien lajikeryhmä. Risteymien tunnistettavana kantalajina on Euroopassa alkuperäisenä kasvava laji gallianruusu (*Rosa gallica*), jota on myös kutsuttu joskus ranskanruusuksi.

## Lajikkeita
Tarhagallianruusuryhmän tunnettuja lajikkeita ovat muun muassa:

* *Rosa* 'Alika'
* *Rosa* 'Cardinal de Richelieu'
* *Rosa* 'Charles de Mills'
* *Rosa* 'Duchesse de Montebello'
* *Rosa* 'Frankfurt'
* *Rosa* 'Iitin Tiltu'
* *Rosa* 'Jenny Duval'
* puna-apteekkarinruusu eli apteekkarinruusu (*Rosa* 'Officinalis')
* vihdinruusu (*Rosa* ’Olkkala’) – myös kirkonruusujen ryhmään luokiteltu
* kirjoapteekkarinruusu (*Rosa* 'Rosa Mundi')
* *Rosa* 'Rose du Maitre d'Ecole'
* *Rosa* 'Tuscany'

## Lähteet
Ray Noppa

**Noppa** on RAY:n varhainen videopohjainen raha-automaatti. Raha-automaatin julkistus tapahtui vuonna 1991. Pelin grafiikka oli tarkoitus saada näyttämään kolmiulotteiselta, joskaan se ei ollut sitä aidosti. Peli ei ollut erityisen suosittu huolimatta kehittyneisyydestä ja näyttävyydestä. Pelissä oli muutamia erityisiä toimintoja, kuten tuplauksessa valitun näppäimen vilkkuminen tuplauksen onnistuessa. Pelaaja saattoi kontrolloida, kuinka kauan noppia sekoitettiin.Noppien määrä on kolme ja suora voi muodostua vain peräkkäisistä nopista. Lisäksi pelissä on tuplaustoiminto Pelin päävoitto oli 200 markkaa 5 markan panoksella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* https://www.nostalgiapelit.fi/historia.html
Cheltenham Township

**Cheltenham Township** on kunta (*township*) Yhdysvalloissa Pennsylvanian osavaltiossa. Sen väkiluku oli 37&nbsp;452 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Montgomeryn piirikunnan eteläosassa. Cheltenham Township kuuluu Philadelphian esikaupunkialueeseen. 

## Väestö
Vuonna 2020 Cheltenham Townshipin 37&nbsp;452 asukkaasta valkoisia oli 45,3&nbsp;%, mustia 37,8&nbsp;%, aasialaisia 7,1&nbsp;% ja alkuperäisasukkaita 0,3&nbsp;%. Asukkaista 3,2&nbsp;% kuului johonkin muuhun rotuun ja 6,3&nbsp;% asukkaista asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. Asukkaista 14,0&nbsp;% puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 12,2&nbsp;% asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

## Lähteet
Ben-Zion Orgad

**Ben-Zion Orgad** (; 1926 Gelsenkirchen, Saksa – 28. huhtikuuta 2006 Tel Aviv, Israel) oli säveltäjä, musiikkipedagogi ja runoilija. Hän syntyi Saksassa, mutta emigroitui nykyisen Israelin alueelle vuonna 1933.

Orgad aloitti viulunsoiton opiskelun vuonna 1934 Rudolf Bergmanin johdolla. Hän sai myös musiikin teorian ja sävellyksen opetusta Paul Ben-Haimilta. Vuonna 1947 Orgad valmistui Jerusalemin musiikkiakatemiasta Josef Talin opiskelijana. Hänen muita opettajiaan olivat Jerusalemissa Solomon Rosowsky ja Yhdysvalloissa Aaron Copland. Orgadin tuotannossa tärkeä asema on heprean kielellä. Huomattavan osan hänen tuotannostaan muodostavat hänen vokaalimusiikkiteoksensa. Niiden innoittajina olivat raamatulliset kirjoitukset, keskiaikaiset hepreankieliset tekstit ja moderni hepreankielinen runous. Orgad oli myös itse tuottelias runoilija ja kirjoittaja. Hänen teoksiaan esitettiin sellaisten johtavien kapellimestarien kuin Leonard Bernsteinin ja Gary Bertinin johdolla. Vuonna 1997 Orgadille myönnettiin Israel-palkinto musiikista.

Orgad toimi vuosina 1975–1988 Israelin kansallisena musiikkikoulutuksen superintendenttinä. Hänen sävellystensä joukossa on *Mizmorim* (Psalmien kirja, 1966–1968). Hän laati teoksia myös orkesterille (esimerkiksi sinfonia *Hatzvi Israel*, 1949/1964) ja kamarimusiikkikokoonpanoille. Orgad kuoli Tel Avivissa pitkään sairastettuaan.

## Lähteet
Grethe Kausland

**Grethe Kausland** (3. heinäkuuta 1947 Horten – 16. marraskuuta 2007 Oslo) oli norjalainen laulaja ja näyttelijä. Kausland teki läpimurtonsa kahdeksanvuotiaana kappaleella "Teddyen min", jota myytiin yli 100 000 kappaletta. Elokuvadebyyttinsä Kausland teki vuonna 1957 elokuvassa *Smuglere i smoking*. Ensimmäisen pääosansa Kausland esitti vuonna 1959 elokuvassa *Ugler i mosen*. Uransa alkuaikoina Kausland tunnettiin nimellä Lille Grethe.

Kausland voitti Melodi Grand Prix'n 1972 duettona Benny Borgin kanssa kappaleella "Småting" ja duo valikoitui näin Norjan edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa duo sijoittui 14:nneksi 18 kilpailijan joukosta.

Kausland teki vuodesta 1973 runsaasti yhteistyötä Dizzie Tunes -yhtyeen kanssa.

Kausland kuoli keuhkosyöpään 60-vuotiaana vuonna 2007.

## Diskografia
### Albumit
**A Taste Of...* (1978)
**Grethe Synger Lille Grethe* (1979)
**Stay With Me* (1984)
**Jazz My Way* (2008)

#### Dizzie Tunes -yhtyeen kanssa
**Toppopp 1* (1972)
**Norsklåt* (1973)
**Hei-Hå Hei-Hå* (1973)
**Tut Og Kjør* (1975)
**På Go'fot* (1976)
**Memories Of Music* (1982)
**Go'biter - Live At Dizzie* (1991)

## Lähteet
*

### Viitteet
Aymen Dahmen

**Aymen Dahmen** (, s. 28. tammikuuta 1997 Sfax) on tunisialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa CS Sfaxienia. 

## Seurajoukkueura
Dahmen aloitti uransa kasvattajaseurassaan CS Sfaxienissa kaudella 2017–2018. Tuolloin hän oli joukkueen varamaalivahti. Rami Jridin siirryttä kauden jälkeen Esperanceen nousi Dahmen seuran ykkösmaalivahdiksi. Hän saavutti joukkueen kanssa Tunisian cupin mestaruuden, kun pääsarjassa joukkue sijoittui kolmanneksi.

Kaudella 2019–2020 Dahmenin Sfaxien sijoittui Tunisian pääsarjassa toiseksi Esperancen voitettua mestaruuden.

Kausi 2020–2021 meni vaihtelevasti, kun joukkue sijoittui pääsarjassa viidenneksi. Sitä vastoin Dahmen saavutti Sfaxienin kanssa toistamiseen Tunisian cupin mestaruuden.

Dahmen saavutti myös kaudella 2021–2022 Tunisian cupin mestaruuden, kun Sfaxien voitti loppuottelussa AS Marsan 0–2.

## Maajoukkueura
Dahmen pelasi Tunisian alle 23-vuotiaiden maajoukkueissa vuosina 2018–2019. Hänen ensimmäinen A-maaottelu Tunisian paidassa oli 28. maaliskuuta 2021 Päiväntasaaja vastaan Afrikan kisojen karsintaottelussa. Tunisia voitti ottelun 2–1.

Kesäkuussa 2022 Dahmen saavutti Tunisialle Kirin Cupin mestaruuden. Hän pelasi kisojen kaikki ottelut.

Dahmen valittiin Tunisian maajoukkueeseen 2022 MM-kilpailuihin Qatariin.

## Lähteet
Benny Borg

**Artie Benny Borg** (s. 13. marraskuuta 1945 Göteborg) on ruotsalaissyntyinen norjalainen laulaja. Borg muutti Norjaan vuonna 1969. Borg tunnetaan yhteistyöstään Dizzie Tunes -yhtyeen ja Grethe Kauslandin kanssa. Borg voitti Kauslandin kanssa Melodi Grand Prix'n 1972 kappaleella "Småting" ja duo valikoitui näin Norjan edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa duo sijoittui 14:nneksi 18 kilpailijan joukosta. Borg osallistui Melodi Grand Prix'in myös vuonna 1975 kappaleella "En enkel sang", joka sijoittui kilpailussa kolmanneksi.

Borgin suurimpia hittejä Norjassa ovat olleet "Balladen om Morgan Kane" (1972) ja "Legenden om Metzgar" (1973). Borgille myönnettiin parhaan miesartistin Spellemannprisen-palkinto vuonna 1973.

Borg oli naimisissa laulaja Kirsti Sparboen kanssa vuosina 1972–1978.

## Diskografia
### Albumit
**Mine Låter På Min Måte* (1974)
**Mina Låtar På Mitt Sätt* (1976)
**Tur -Retur* (1978)
**The Nashville Collection* (1979)
**Benny Borg Synger Elvis* (1980)
**Idag* (1993)
**Den Største Reisen* (2016)

## Lähteet
*

### Viitteet
Mr. Do’s Castle

**Mr. Do’s Castle** (myös **Mr. Do!'s Castle** ja **Mr. Do! v.s Unicorns**) on Universalin kehittämä ja julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna  kolikkopelinä ja seuraavana vuonna Atari 2600:lle, Atari 5200:lle, Atarin 8-bittisille, ColecoVisionille, Commodore 64:lle ja MSX:lle.

## Pelaaminen
Pelissä pelaaja omaksuu sirkusklovni Mr. Do:n roolin.

Pelaajalla on käytössään vasara, jolla voi pudottaa tasoja alas. Tasoja pudottamalla voi myös tappaa vihollisia. Taso on suoritettu, kun joko kaikki kirsikat on pudotettu alas tai viholliset on tapettu. Pelissä on myös avaimia, joita keräämällä voi saada suojakilven ja pelaajan täytyy kerätä kirjaimia saadakseen EXTRA-sanan ja pääsee näin seuraavaan kenttään. Pelaajan tuhottua tietyn kirjaimen nousee lippu linnan yläosaan. Lisäksi pelissä on tikapuita joita voi siirtää.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* https://strategywiki.org/wiki/Mr._Do%27s_Castle
Menachem Avidom

**Menachem Avidom** (; 6. tammikuuta 1908 Stanislaviv, Itävalta-Unkari – 5. elokuuta 1995 Tel Aviv, Israel) oli israelilainen säveltäjä.

Avidom oli itävaltalaisen säveltäjä Gustav Mahlerin serkku. Hän emigroitui Palestiinan brittiläiselle mandaattialueelle vuonna 1925. Avidom opiskeli musiikkia ja säveltämistä Beirutin amerikkalaisessa yliopistossa sekä Pariisin konservatoriossa, jossa hänen opettajiinsa kuului Henri Rabaud. Hän vietti myös neljän vuoden jakson Egyptissä. Vuosina 1935–1946 Avidom opetti konservatoriossa ja musiikin opettajien koulutuslaitoksessa Tel Avivissa. Lisäksi hän työskenteli musiikkikriitikkona.

Avidom sävelsi varhaisia teoksia impressionistiseen tyyliin, mutta siirtyi sitten kohti atonaalista sävelkieltä. Vuonna 1939 hän teki sovituksia Jemenin juutalaiselle laulaja Bracha Zefiralle. Avidom alkoi tuntea mielenkiintoa Lähi-idän ja Euroopan musiikin teorioiden yhdistämistä kohtaan. Vuodesta 1944 hän sävelsi teoksia tämän pohjalta syntyneellä uudella tyylillään, joka oli leimallinen hänen myöhemmällekin sävellystuotannolleen. Tätä "välimerelliseksi" kuvattua tyyliä edustivat muiden muassa huilukonsertto (1944) sekä sinfoniat nro 1 ("Amamit", 1945) ja nro 3 ("Yam ha'Tichonit", 1951). Avidom esimerkiksi käytti itämaisia melodisia motiiveja, mutta hänen orkestraatioonsa vaikuttivat Maurice Ravel ja Les Six -ryhmän ilmaisu. Avidomin toinen sinfonia ("David", 1948–1949) kuvaa raamatullisen kuninkaan elämää; hänen viides sinfoniansa ("Shirat Eilat", 1956–1957) yhdistää perinteisen sinfonisen muodon ja laulusarjan.

Israelin musiikissa tulivat 1960-luvun alkupuolella enemmän muotiin kansainväliset tyylit ja tekniikat alueellisen painotuksen kustannuksella. Tämä vaikutti myös Avidomiin, joka alkoi käyttää kaksitoistasäveljärjestelmää. Hänen viimeisessä sinfoniassaan (nro 10, 1981) kaksitoistasäveljärjestelmä on yhdistetty itämaisiin melodioihin. Avidom käytti useissa teoksissaan muusikoiden nimien kirjaimiin sopineiden nuottien sarjoja. Sinfoniassaan nro 7 (1960–1961) hän viittasi tällä tavalla itseensä, teoksessa *ArtHur ruBinStEin* (kuusi inventiota pianolle) Arthur Rubinsteiniin ja teoksessa *Bachiana* (1984–1985) Johann Sebastian Bachiin.

Avidom sävelsi sinfonioidensa lisäksi muun muassa oopperoita, joista *Alexandra ha'khashmonait* toi hänelle Israel-palkinnon vuonna 1961. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös kamarimusiikkiteoksia, pianosävellyksiä ja vokaalimusiikkia. Israel-palkinnon lisäksi Avidom sai useita muitakin palkintoja, kuten Tel Avivin kunnan palkinnot vuosina 1947 ja 1956. Avidom työskenteli Israelin filharmonisen orkesterin pääsihteerinä vuosina 1945–1952, Israelin matkailuministeriön neuvonantajana taiteissa 1952–1955, Israelin säveltäjäliiton puhemiehenä 1958–1971 ja tekijänoikeusjärjestö ACUM:n pääjohtajana 1955–1980.

## Lähteet
Véronique Müller

**Véronique Müller** (s. 9. helmikuuta 1948 Murten) on sveitsiläinen laulaja. Müller valittiin julkisessa karsinnassa edustamaan Sveitsiä Eurovision laulukilpailussa 1972 kappaleella "C'est la chanson de mon amour". Samana vuonna Müller esitti Sveitsin karsinnassa myös kappaleen "La rose et le tambour". Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Müller sijoittui kahdeksanneksi. Müller sanoitti Sveitsin vuoden 1980 euroviisuedustuskappaleen "Cinema", jonka esitti Paola.

## Diskografia
### Albumit
**beidi zwöi* (1979)
**Y Üsne Breitegrade* (1984)
**Viviamo Per Amare* (1990)
**Los E Mal... - Neui Lieder Für Chind Und Settegi Wo Gross Worde Sind*
**Véronique Muller Presents International And Swiss Popular Songs*
**Üsi Lieder Und Lieder Vo Üs*
**Du*
**Wie Du Und Ig*

## Lähteet
Yardena Alotin

**Yardena Alotin** (; 19. lokakuuta 1930 Tel Aviv – 5. lokakuuta 1994 New York, New York) oli israelilainen säveltäjä ja pianisti.

Alotin aloitti 5-vuotiaana pianonsoiton opiskelun Moshe Sharettin siskon Rivka Sharett-Hozin johdolla. Hän opiskeli vuosina 1948–1950 Tel Avivin musiikin opettajien koulutuslaitoksessa ja vuosina 1950–1952 Israelin musiikkiakatemiassa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Alexander Uriah Boskovich (musiikin teoria), Mordecai Seter (harmonia, kontrapunkti), Paul Ben-Haim (orkestraatio), Ilona Vincze-Krausz (pianonsoitto) ja Ödön Pártos (sävellys). Alotin toimi vuosina 1975–1976 Bar-Ilanin yliopiston residenssisäveltäjänä.

Alotin yhdisteli tyylissään itäisten ja läntisten traditioiden vaikutteita sekä juutalaista kansanperinnettä ja moderneja ideoita keskenään. Hän sai ensimmäisellä teoksellaan (*Yefei Nof* sekakuorolle, 1952) Nissimov-palkinnon. Hän teki tästä sävellyksestä myös uuden version soolohuilulle James Galwayta varten vuonna 1978. Alotinin tuotannon joukossa merkittäviksi nousivat vuodelta 1958 olevat a cappella -kantaatti ja *Al Golah D'vuyah* (*The Painful Exile*) lauluäänelle sekä orkesterille. Lisäksi hänen pianoteoksiaan, kuten sarjaa (1974), on esitetty usein. Tel Avivin kirjallisuus- ja taidejärjestö tilasi Alotinilta vuonna 1984 teoksen Tel Avivin kaupungin 75-vuotisjuhlan kunniaksi.

Alotin kuoli vuonna 1994. Hänen leskensä perusti vuonna 1998 hänen mukaansa nimetyn rahaston israelilaisen esittävän säveltaiteen tueksi.

## Lähteet
Juhani Marttila

**Paavo Juhani Marttila** (10. toukokuuta 1916 Konginkangas – 4. marraskuuta 1986 Kokkola) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Marttilan vanhemmat olivat kaupanhoitaja Paavo Albert Marttila ja Vappu Augusta Berggrén ja puoliso vuodesta 1940 Kerttu Marjatta Ypyä. Marttila kävi keskikoulun Kannuksen yhteiskoulussa 1932 ja sai päästötodistuksen Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta 1935. Hän oli Keski-Pohjanmaan Osuuskaupan mainoshoitaja 1935–1944, Sotainvalidien Keski-Pohjanmaan piirin piirisihteeri 1944–1946, Pukumies Oy:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja 1946–1977 ja hallituksen puheenjohtaja 1977–1986 sekä Pohjan Puku Oy:n toimitusjohtaja 1946–1950. Marttilalla oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri. Vapaamuurarina tunnettu Marttila oli myös lahjoittaja. Hän tuki taloudellisesti merkittävällä tavalla muun muassa sotainvalideja. Suomen Kulttuurirahaston Keski-Pohjanmaan rahastoon perustettiin Kerttu ja Juhani Marttilan nimikkorahasto. Kauppaneuvoksen arvonimen Marttila sai 1978.

## Lähteet
Viljo Meriläinen

**Viljo Meriläinen** (18. elokuuta 1916 Sotkamo – 23. huhtikuuta 1995 Kuhmo) oli suomalainen kauppias ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Meriläisen vanhemmat olivat maanviljelijä Konsta Meriläinen ja Katri Huotari ja puoliso vuodesta 1941 Irja Annikki Korhonen. Meriläinen kävi kansakoulun ja maamieskoulun ja suoritti osuuskassakurssin ja diplomikauppiastutkinnon. Hän oli Sotkamon Osuuskassan toimitusjohtaja 1939–1944, Sotkamon Keskus-Liike Oy:n liikeapulainen 1944–1945 ja Aug. Korhonen Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1945. Sotkamon työvoimapäällikkönä Meriläinen toimi 1940–1941. Hän oli Kuhmon kunnanhallituksen jäsen 1956–1960 ja hänellä oli lisäksi useita kaupan alan ja muita luottamustehtäviä.  Keskon neuvottelukunnan jäsen hän oli 1949–1951 ja 1983–1985 ja puheenjohtajana 1955–1957 ja hallintoneuvoston jäsen 1958–1978 ja varapuheenjohtaja 1968–1978. Sotkamon suojeluskuntaan 1933–1944 kuulunut ja molempiin sotiin osallistunut Meriläinen oli sotilasarvoltaan reservin majuri. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1978. 

## Lähteet
Heikki Saloheimo

**Heikki Viktor Saloheimo** (31. maaliskuuta 1926 Hankasalmi – 18. elokuuta 2006 Kuopio) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Saloheimon vanhemmat olivat lääketieteen lisensiaatti Viktor Rafael Saloheimo, aiemmin Berner, ja Karin Elisabeth Fallström. Hänen puolisonsa vuodesta 1951 oli opettaja Raili Kyllikki Parrio. Saloheimo tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1946 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1952. Hän oli Hankkijan Jyväskylän konttorin neuvontaosaston hoitaja 1951–1953, pääkonttorin maatalouskoneosaston päällikkö Helsingissä 1954–1957, Mikkelin konttorin johtaja 1957–1959, Oulun konttorin johtaja 1959–1963, Tampereen konttorin johtaja 1963–1967, pääkonttorin liiketaloudellisen osaston apulaisjohtaja 1967–1970, Kuopion konttorin johtaja 1970 ja Itä-Suomen yhteistoiminta-alueen aluejohtaja 1971–1987. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Saloheimo oli reservin alikersantti. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1978. 

## Lähteet
Rashad al-Alimi

**Rashad Muhammad al-Alimi** (; s. 15. tammikuuta 1954) on jemeniläinen poliitikko. Hän johtaa maata hallitsevaa presidenttineuvostoa huhtikuusta 2022 alkaen.
Aikaisemmin hän on toiminut Jemenin sisäministerinä.

## Lähteet
Kristian Brander

**Kristian Brander** (26. marraskuuta 1862 Raahe – 4. joulukuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja ''Virallisen lehden'' toimitussihteeri. Hänen toimittajanuransa kesti 49 vuotta.

Kristian Branderin äiti oli emännöitsijä Katarina Elisabet Brander. Hän kävi Tampereen reaalikoulua, pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1884 ja opiskeli Helsingin yliopiston historiallis-filologisessa tiedekunnassa.

Brander toimi opettajan sijaisena Raahen alkeiskoulussa ja kauppakoulussa sekä oli pari lukuvuoden ajan tuntiopettajana Helsingissä Hedengrenin kauppakoulussa. Hän siirtyi sitten sanomalehtialalle sanomalehtimiesuralle ja oli työssä aputoimittajana ''Uusi Suometar'' -lehden toimituksessa 1889–1898. Vuosina 1898–1899 Brander oli Kemissä *[[Perä-Pohjolainen]]*-lehden päätoimittajana. Hän oli sitten nelisen vuotta Viipurissa sanomalehtimiehenä avustaen kaupungissa ilmestyneitä lehtiä kunnes hän tuli vuoden 1905 alussa työhön Suomen virallisen lehden toimitukseen. Brander oli *Virallisen lehden* toimitussihteerinä 1908–1930. Hän jäi eläkkeelle 1930. Brander toimi vielä senkin jälkeen vapaana toimittajana avustaen pääkaupunkilaislehtiä.

Brander oli naimisissa kolme kertaa; 1890–1909 Maria Kristina Gleisnerin kanssa liiton päättyessä avioeroon, 1912–1924 Ester Johanna Nymanin (k. 1924) kanssa ja vuodesta 1925 Helene Stutzerin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kristian Brander : Muisteloita pääkonsuli Akseli Rauanheimosta sanomalehtimiehenä, Suomen viesti, 01.12.1932, nro 9, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Antti Keinänen

**Antti Keinänen** on suomalainen balettitanssija. Hän on ollut kiinnitettynä Suomen Kansallisbalettiin vuodesta 2000 alkaen, ja on toiminut 1. solistitanssijana vuodesta 2010. Keinänen on valmistunut Suomen kansallisoopperan balettikoulusta vuonna 1995 opettajinaan muun muassa Ilkka Lampi ja Jarmo Rastas. Keinänen on palkittu *Tanssin kukan* Nuppu-palkinnolla 2001 ja Pro Dance -palkinnolla 2003.

Balettitanssijan uran lisäksi Antti Keinänen on esiintynyt Helsingin kaupunginteatterin ''Billy Elliot'' -musikaalissa 2015 aikuisen Billyn roolissa. Hän on osallistunut joulukuussa 2020 MTV3-kanavalla esitettyyn ''Laulu rakkaudelle – Secret Song Suomi'' -ohjelmaan, jossa hän ja näyttelijä-laulaja Irina Björklund yllättivät Jorma Uotisen esityksellään "Balladi elokuvasta Klaani” -kappaleesta kunnoittaakseen tämän uraa.

Keinäsen puoliso on balettitanssija Teemu Tainio.

## Lähteet
Johannes de Plano Carpini

**Johannes de Plano Carpini** () (n. 1182 Umbria, Italia – 1. elokuuta 1252) oli italialainen tutkimusmatkailija ja fransiskaanimunkki. Hän oli ensimmäinen merkittävä mongolivaltakunnan eurooppalainen tutkimusmatkailija 1200-luvulla ja varhaisimman merkittävän länsimaisen teoksen kirjoittaja, joka käsittelee Pohjois- ja Keski-Aasiaa, Venäjän Eurooppaa ja muita mongolivaltakunnan alueita. 

## Elämä
Johannes oli ilmeisesti kotoisin Umbriasta. Hän oli yksi maanmiehensä Franciscus Assisilaisen kumppaneista ja oppilaista, ja osallistui merkittävällä tavalla fransiskaanien opetuksen levittämiseen Pohjois-Euroopassa. Hän kuului toiseen niistä lähetystöistä, jotka paavi Innocentius IV lähetti mongolien maahan, ja kirjoitti kertomuksen matkasta. Lähetystö pyrki osittain vastustamaan mongolien hyökkäystä kristittyjen maille, osittain keräämään luotettavaa tietoa mongoleista ja heidän tavoitteistaan. Taustalla saattoi piillä myös ajatus diplomaattisen kanssakäymisen aloittamisesta mongolien kanssa, jotta liitto muslimeja vastaan voitaisiin solmia. 

Tämä lähetystö lähti toisena pääsiäispäivänä 1245 Lyonista, kulki Krakovan ja Kiovan kautta Dneprin yli Batu-kaanin pääleiriin Volgan rannalle, sai Batulta turvasaaton suurkaanin luo Karakorumiin, jossa se oleskeli seuraavan talven. Ögödei-kaanin kuoleman jälkeen oli tapahtunut hallitsijavaihdos, ja Johanneksella oli tilaisuus nähdä siellä 4 000 lähettilästä kaikista mongolivaltakunnan eri kansoista, jotka olivat rientäneet osoittamaan uudelle hallitsijalleen Güyük-kaanille alamaisuuttansa suurilla mongolien heimopäivillä. Marraskuussa he saivat lähteä, mukanaan paaville osoitettu lyhyt mongoli-, arabiankielinen ja latinankielinen kirje. Lähetystö palasi Kiovaan 9. kesäkuuta 1247, jossa heidät otettiin vastaan juhlallisella vieraanvaraisuudella. He ylittivät Reinin Kölnin kohdalla ja toimittivat raporttinsa ja kaanin kirjeen paaville Lyoniin kahden vuoden poissaolon jälkeen.

Matkan jälkeen Johannes, joka oli matkalle lähtiessään vanha ja lihava ja palattuaan sairas, palkittiin Dalmatian Antivarin arkkipiispan viralla. Hän kirjasi keräämänsä tiedot teokseen, joka on jaettu kahdeksaan laajaan lukuun, jotka käsittelevät mongolien maata, ilmastoa, tapoja, uskontoa, luonnetta, historiaa, politiikkaa ja taktiikkaa sekä parasta tapaa vastustaa heitä, minkä jälkeen seuraa luku lähetystön vierailemista alueista. Teos oli kenties keskiajan kristittyjen kirjailijoiden paras esitys aiheesta.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* de Plano Carpini, Johannes: *Mongolien historia: matka tartarien maahan vuosina 1245-1247.* Suom. Sami Jansson; johdanto, viitteet ja kirjeiden suom. Antti Ruotsala. Alkuteos: *Historia Mongalorum* (1247). 1. painos 2003, 2. painos 2015, 2019, Gaudeamus. , E-kirja 9789524959957
Aïssa Laïdouni

**Aïssa Bilal Laïdouni** (, s. 13. joulukuuta 1996 Montfermeil, Ranska) on ranskalais-tunisialainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Laïdouni edustaa qatarilaista Al-Wakrahia, johon hän siirtyi kesällä 2024 Saksan Bundesliigan Union Berlinistä.

Laïdouni pelasi Angersissa yhden ottelun Ligue 1:ssä huhtikuussa 2016. FC Voluntarissa hän pelasi kausilla 2018–2020 putoamiskarsinnat mukaan lukien 52 Romanian pääsarjaottelua ja teki seitsemän maalia. Hän pelasi Ferencvárosissa kahden ja puolen kauden aikana 64 Unkarin liigan ottelua ja teki kuusi maalia. Hän voitti Unkarin-mestaruuden vuosina 2021 ja 2022 sekä Unkarin cupin 2022. Hän pelasi Ferencvárosissa viisi ottelua Mestarien liigassa. Eurooppa-liigassa hän teki yhden maalin pelaamissaan kymmenessä ottelussa. Union Berlinissä hän on vuodenvaihteeseen 2023–2024 mennessä pelannut Bundesliigassa 27 ottelua ja tehnyt kaksi maalia. Eurooppa-liigassa hän on pelannut neljä ja Mestarien liigassa kuusi ottelua ilman maaleja.

## Maajoukkueura
Laïdouni pelasi ensimmäisen maaottelunsa 25. maaliskuuta 2021 Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Libyaa vastaan. Hän on pelannut lokakuun 2023 loppuun mennessä 36 maaottelua ja tehnyt maalin MM-karsinnoissa Sambiaa vastaan marraskuussa 2021 ja ystävyysottelussa Egyptiä vastaan syyskuussa 2023.

Laïdouni pelasi Tunisian maajoukkueesssa MM-kilpailuissa 2022 Qatarissa. Hänet valittiin avausottelussa Tanskaa vastaan ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän pelasi avauskokoonpanossa myös Tunisian kahdessa muussa ottelussa.

Laïdouni valittiin Tunisian vuoden jalkapalloilijaksi 2022.

## Lähteet
Frivolitee

**Frivolitee** (fr frivolité, sv frivolitet) eli **käpy-** tai **sukkulapitsi** on lankatekniikoihin kuuluva käsityö, joka solmitaan yhden tai useamman pienen sukkulan eli kävyn avulla.  Työ muodostuu siroiksi riveiksi asettuvista kaksoissolmuista, jotka tehdään kahdessa vaiheessa, ylä- ja alasolmu erikseen. Solmut ryhmitellään ja yhdistetään ympyröiksi ja kaariksi. Näiden määrää, kokoa ja pituutta muuntelemalla saadaan monenlaisia yhdistelmiä, joita toistamalla ja ryhmittämällä syntyy uusia pitsimalleja.

Valmis frivoliteetyö on yksinkertaisimmillaan ympyröistä, kaarista tai molemmista sekä silmuista koostuva pieni somiste, kapea reunus tai nauha. Käpyilemällä voidaan kuitenkin valmistaa myös asusteita, kookkaita tekstiilejä tai erilaisia kolmiulotteisia kappaleita. 

## Materiaalit ja työvälineet

Frivoliteehen käytetään tiukkakierteistä ja vetoa kestävää lankaa, jossa solmut pysyvät hyvin. Sellaisia ovat esimerkiksi puuvillainen virkkuulanka ja helmilanka, mutta harrastajat käyttävät muitakin kuituja työn paksuudesta ja toivotusta vaikutelmasta riippuen. Erilaisiin korutöihin käytetään myös koristehelmiä ja muita koristeosia, jotka pujotetaan lankaan ennen työn aloittamista. 

Työn vaativuudesta riippuen solmut tehdään yhdellä tai useammalla kävyllä. Työskentelyn aluksi lanka kierretään aluksi kävyn keskiosassa sijaitsevan kelan tai kiinteän keskiosan ympäri. Sieltä juokseva lanka pujotetaan kävyn avulla eri tavoin solmuiksi tai annetaan sen asettua eri mittaisiksi silmuiksi. Silmuilla on kaksi tehtävää: ne koristavat työtä ja toimivat ankkureina, kun työn osia yhdistetään toisiinsa. Jotta lankaa ei tarvitse katkaista, käytetään varsinkin yhdellä kävyllä työskenneltäessä koukkua myös silloin, kun halutaan kuljettaa lanka huomaamattomasti työn takana kohtaan, josta työtä jatketaan. Muita työvälineitä ovat neula tai puikko sekä sakset.

## Katso myös
* Makramee
* Virkkaus

## Lähteet
* Hoare, Katharin L.: The Art of Tatting. Longmans, Green and Co., London, 1910. Teoksen verkkoversio.
* Orr, Anne: Tatting, Book Nr. 43.  Anne Orr Studios, Nashville Tennessee, USA. 1942. 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Puroaho, Maire: Sukkulapitsikorut. Lankava-sivusto
Abdulellah al-Malki

**Abdulellah al-Malki** (s. 11. lokakuuta 1994) on saudiarabialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut kotimaansa pääsarjassa al-Wehdaa, vuosina 2019–2022 al-Ittihadia ja tammikuusta 2022 alkaen al-Hilalia.

Saudi-Arabian maajoukkueessa al-Malki pelasi ensimmäisen kerran vuonna 2019. Hän on ennen vuoden 2022 MM-kilpailuja pelannut 27 maaottelua. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi täydet minuutit ensimmäisessä alkulohko-ottelussa, jossa Saudi-Arabia voitti turnauksen ennakkosuosikeihin kuuluneen Argentiinan maalein 2–1.

## Lähteet
Yhdysvaltain Riukiusaarten siviilihallinto

**Yhdysvaltain Riukiusaarten siviilihallinto** (englanniksi *United States Civil Administration of the Ryukyu Islands*, japaniksi 琉球列島米国民政府, *Ryūkyū-rettō Beikoku Minseifu*, okinawaksi *Rūcū ʔAmirika Minhyōjōju*) oli Tyynellämerellä, Riukiusaarilla Yhdysvaltain sotilashallinnon korvannut siviilihallinto vuosina 1950–1972, minkä jälkeen saaret palautettiin Japanille.

## Historia
Okinawan taistelun jälkeen vuonna 1945 Yhdysvaltain laivasto otti alueen saaret hallintaansa, jotka se myöhemmin luovutti muille armeijan joukoille. Samana vuonna laivasto sai alueet takaisin ja perusti Yhdysvaltain Riukiusaarten sotilashallinnon, jotka luovutettiin taas seuraavana vuonna armeijalle. Vuonna 1950 alueelle annettiin siviilihallinto.

Riukiusaarten valuutta oli vuoteen 1958 B-jeni, jolloin se vaihdettiin dollariin. Saarten alueella ajettiin tien oikealla puolella, joka oli päinvastoin Japanin tapoja. Vuonna 1978, kuusi vuotta saarten luovutuksen jälkeen ajopuoli siirrettiin vasemmalle.

Saarten palauttamisesta tehtiin sopimus 17. kesäkuuta 1971, ja ne luovutettiin Japanille toukokuussa 1972.

## Lähteet
Aleksanterinkatu (Lahti)

**Aleksanterinkatu** on Lahden pääkatu. Se kulkee kaupungin keskustan halki itä–länsisuuntaisesti ja sen pituus on noin 850 metriä. Itäpäässä katu jatkuu eteenpäin Karjalankatuna ja länsipäässä Hollolankatuna. Noin kadun puolivälissä on sen tärkein poikkikatu, Vesijärvenkatu.

Aleksanterinkadun varrella sijaitsee useita nähtävyyksiä ja palveluita, kuten Lahden tori, Hakkapeliittojen kotiinpaluu -patsas, Lanunaukio, Lahden Sokos, Lahden Seurahuone ja Kauppakeskus Trio. Sen kautta kulkee useita paikallisliikenteen busseja.

Katu muutettiin yksisuuntaiseksi vuonna 2014. Sitä uudistettiin merkittävästi vuonna 2016, kun mm. jalankulkuväyliä levennettiin.

## Lähteet
Höyrylaiva Oy Kusten

**Höyrylaiva Oy Kusten**, nimi vuoteen 1931 *Ångfartygs Aktiebolaget Kusten* oli vuosina 1914–1942 toiminut suomalainen varustamo, joka omisti useita matkustajahöyrylaivoja. Ensimmäiset laivansa se osti vuonna 1914 toimintansa lopettaneelta Åbo Läns Kustångbåts Aktiebolag-varustamolta, joka oli Suomen suurin rannikko- ja saaristoliikennevarustamo. Uuden varustamon perustajat merikapteenit Mikael Blomberg, Julius Börman ja Gustaf Engström olivat olleet tämän varustamon palveluksessa.

Varustamon toimitusjohtajana oli merikapteeni Mainio Merimo, entinen Grönroos (1878–1944). Varustamon laivat liikennöivät muun muassa linjoilla Helsinki–Viipuri, Helsinki–Turku–Pori ja Turku–Maarianhamina. Vuodesta 1920 alkaen varustamon pääomistaja oli Meritoimi Oy, jonka toimitusjohtaja ja pääomistaja Merimo oli. Varustamon toiminta päättyi kun se myi vuonna 1942 viimeisen laivansa S/S Ilman ja varustamoyhtiö asetettiin selvitystilaan.

Varustamon matkustajahöyrylaivoja :
* S/S Ahkera, rakennettu Ruotsissa 1869, omistuksessa 1914–1940, liikennöi reitillä Helsinki–Hanko– Turku–Maarianhamina. Ajoi karille ja upposi 28. elokuuta 1940 Turun Järvistensaaren edustalla, onnettomuudessa ei kuollut ihmisiä. Hylky nostettiin ja myytiin 1943 Hankoon, jossa se muutettiin apukoneella varustetuksi purjealukseksi nimellä *M/S Artfago*. Oli sitten rannikkorahtiliikenteessä vuoteen 1964 saakka, jolloin se upposi Hangon Tulliniemen lähellä Koppnäsuddenin rantaan. Hylky on jäänyt täytemaan alle satama-aluetta laajennettaessa. 
* S/S Delet, rakennettu Ruotsissa 1858, omistuksessa 1923–1938, ajoi karille Sottungan lähellä 25. marraskuuta 1937, nostettiin ylös ja romutettiin Taalintehtaalla. 
* S/S Ilma, rakennettu 1875 Ruotsissa, entinen *Kimito Ångbåtsin* laiva, omistuksessa 1924–1942, liikennöi Turku–Helsinki-linjalla, viimeksi rannikkotykistölinnakkeiden yhteysaluksena 
* S/S von Konow, rakennettu Porissa 1901, omistuksessa 1933–1937 Turku–Helsinki ja Turku–Pori reiteillä, vuosina 1947–1975 Ålandsbolagetin omistuksessa reitillä Turku–Maarianhamina, sen jälkeen proomuna, romutettu 1990-luvun alussa Hirvensalossa Turun lähellä.
* S/S Kustavi, entinen *Necken*, rakennettu Tukholmassa 1877, omistuksessa 1920–1921, upposi myrskyssä Hangon edustalla 5. marraskuuta 1921, onnettomuudessa kuoli 28 ihmistä
* S/S Norden, rakennettu Porissa 1884, omistuksessa 1914–1936, liikennöi Turku–Pori, Turku–Maarianhamina, Maarianhamina–Turku–Helsinki ja Turku–Helsinki reiteillä, muutettu proomuksi 1936 ja romutettu 1937. 
* S/S Södern, rakennettu 1887 Porissa, omistuksessa 1914–1920 Turku–Helsinki–Viipuri reitillä, myöhemmin Lovisa Ångfartygs Ab:n omistuksessa Helsinki–Loviisa–Kotka–Hamina–Viipuri reitillä vuoteen 1932 saakka, romutettu 1936 Helsingissä

## Lähteet
Vapaudenkatu (Lahti)

**Vapaudenkatu** on Lahden keskustassa sijaitseva merkittävä kulkuväylä ja kauppakatu. Se kulkee itä–länsisuuntaisesti sen eteläpuolella sijaitsevan kaupungin pääkadun, Aleksanterinkadun, myötäisesti. Katu alkaa lännestä Lahdenkadun risteyksestä ja päättyy Saimaankadun risteykseen, jossa se muuttuu Laaksokaduksi.

Vapaudenkadun kautta liikennöi useita Lahden seudun liikenteen paikallisbussilinjoja. Katu on yksisuuntainen.

Vapaudenkadun palveluihin kuuluu muun muassa Lahden kauppatori, Lanunaukio, Kuvapalatsi, Kauppakeskus Trio ja lukuisia kauppoja ja ravintoloita.

Puolustusvoimien valtakunnallinen itsenäisyyspäivän paraati järjestettiin Lahdessa vuonna 2021, jolloin paraatin ohimarssi kulki Vapaudenkadun kautta.

Vapaudenkatu tunnetaan Lahdessa myös lempinimellä *Vapari*.

## Lähteet
Vesijärvenkatu

**Vesijärvenkatu** on Lahden keskustan merkittävin pohjois–eteläsuuntainen väylä. Se alkaa Sibeliustalon luota Lahden satamasta ja päättyy Lahden rautatieasemalle, jossa se vaihtuu Uudenmaankaduksi. Kadun pituus on noin 2,5 kilometriä ja sen tärkeimpiin poikkikatuihin kuuluvat pääkatu Aleksanterinkatu, Vapaudenkatu sekä Harjukatu.

Vesijärvenkadun varrella ovat mm. Lanupuisto, kauppakeskus Syke, Kirkkopuisto, kauppakeskus Trio ja Kaupungintalonpuisto. Merkittäviä rakennuksia ovat myös mm. Asunto Oy Lahden Hämeenkatu 24, entinen Lahden taidemuseo, Vesijärvenkadun huoltoasema ja Vesijärvenkadun sähkölaitos. Kadun varrella on sijainnut myös musiikkistudio Microvox.

Lahden kaupunki on pyrkinyt rauhoittamaan Vesijärvenkatua, sillä sen vilkas läpimenoliikenne on koettu epämiellyttäväksi ja kadulla on todettu liikenneturvallisuus-, melu- ja ilmanlaatuongelmia. Toisaalta kadusta ollaan tekemässä paikallisliikenteen tärkeintä solmukohtaa Lahden kauppatorin ympäristön rauhoittamisen myötä.

Vesijärvenkatu tunnetaan Lahdessa myös lempinimellä *Vesku*.

## Lähteet
Firas al-Buraikan

**Firas al-Buraikan** (s. 14. toukokuuta 2000) on saudiarabialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän aloitti kotimaan pääsarjauransa al-Nassrin joukkueessa, jossa hän voitti liigamestaruuden vuonna 2019. Hän siirtyi heinäkuussa 2021 al-Fatehiin.

Saudi-Arabian maajoukkueessa al-Buraikan pelasi ensimmäisen kerran lokakuussa 2019. Hän on ennen vuoden 2022 MM-kilpailuja pelannut 27 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia, joista kolme MM-karsintaotteluissa. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa, jossa Saudi-Arabia voitti turnauksen ennakkosuosikeihin kuuluneen Argentiinan maalein 2–1, ja syötti joukkueensa 1–1-tasoitusmaalin.

## Lähteet
Indian Airlinesin lento 171

**Indian Airlinesin lento 171** oli 12. lokakuuta 1976 tapahtunut lento-onnettomuus, jossa intialaisen Indian Airlinesin Caravelle-matkustajakone tuhoutui räjähdyksessä sen yrittäessä hätälaskua pian lähdettyään Bombayn (nyk. Mumbai) silloiselta Santa Cruzin lentoasemalta kohti Madrasia (nyk. Chennai). Kaikki koneessa olleet 89 matkustajaa ja kuusihenkinen miehistö saivat surmansa, useimmat pahoin palaneina.

Onnettomuus aiheutui heti nousussa ilmenneestä kakkosmoottorin viasta, joka aiheutti tulipalon. Tuli pääsi leviämään, kun miehistö ei heti sulkenut polttoaineen syöttöä moottoriin. Tuli vaurioitti koneen hydrauliikkaa, mikä aiheutti koneen hallinnan menettämisen hätälaskussa. Kone iskeytyi maahan 45 asteen kulmassa nokka edellä noin 300 metriä ennen kiitotien alkua..

## Lähteet
Mohammed al-Owais

**Mohammed al-Owais** (s. 10. lokakuuta 1991) on saudiarabialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän on  edustanut kotimaansa pääsarjassa ensin al-Shababia, vuosina 2017–2022 al-Ahlia ja tammikuusta 2022 alkaen al-Hilalia. Vuonna 2022 hän voitti ensi kertaa maansa mestaruuden. Vuonna 2014 hän oli varamaalivahtina voittamassa Saudi-Arabian cupia.

Saudi-Arabian maajoukkueessa al-Owais on pelannut runsaat 40 maaottelua. MM-kilpailuissa 2018 kukin Saudi-Arabian kolmesta maalivahdista pelasi yhden ottelun, ja al-Owais pelasi niistä keskimmäisen, jonka se hävisi Uruguaylle 0–1. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi turnauksen ennakkosuosikeihin kuulunutta Argentiinaa vastaan alkulohko-ottelussa, jonka Saudi-Arabia voitti 2–1.

## Lähteet