open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Christina Schollin

**Christina Alma Elisabet Schollin** [skʊˈliːn] (s. 26. joulukuuta 1937 Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä.

Schollin kävi Dramatenin oppilaskoulun ja alkoi sen jälkeen esiintyä Kuninkaallisessa draamateatterissa. Suurelle yleisölle hän tuli tunnetuksi Lars-Magnus Lindgrenin ohjaamista elokuvista *Änglar finns dom...* (1961) ja *Käre John* (1964), joissa hänen vastanäyttelijänsä oli Jarl Kulle. Schollin on esiintynyt myös muun muassa vuoden 1982 *[[Fanny ja Alexander]]* -elokuvassa sekä *[[Öhmanin tavaratalo|Varuhuset]]*-televisiosarjassa.

Schollin sai vuonna 1966 parhaan naispääosan Guldbaggen elokuvasta *Ormen*.

## Yksityiselämä
Schollin oli naimisissa näyttelijä Hans Wahlgrenin (1937–2024) kanssa. Laulaja Pernilla Wahlgren on heidän tyttärensä. Lisäksi heidän poikansa Niclas ja Linus Wahlgren ovat näyttelijöitä.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Laura Les

**Laura Les** (s. 2. joulukuuta 1994 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen laulaja, säveltäjä, tuottaja ja kitaristi, joka muodostaa 100 gecs -yhtyeen yhdessä Dylan Bradyn kanssa. 100 gecsin lisäksi Les on julkaissut soolomusiikkia, aluksi taiteilijanimellä osno1 ja myöhemmin omalla nimellään.

## Elämä ja ura

Les kasvoi St. Louisin esikaupunkialueella ja kiinnostui musiikista teini-ikäisenä opittuaan soittamaan kitaraa. Vuonna 2013 hän muutti Chicagoon opiskelemaan akustista tekniikkaa Columbia College Chicagossa, missä hän alkoi julkaista musiikkia verkossa taiteilijanimellä osno1.

Vuonna 2016 Les julkaisi EP:n "hello kitty skates to the fuckin CEMETARY", jonka hän itse kuvaili olevan "kokoelma kappaleita kuolleista ruumiista". Vuonna 2017 hän julkaisi toisen EP:n nimeltä "i just dont wanna name it anything with 'beach' in the title".

Vuonna 2018 Les luopui osno1-taiteilijanimestä ja julkaisi kolmannen EP:nsä "Big Summer Jams 2018" omalla nimellään. EP sai positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta. Samana vuonna hän alkoi työskennellä yhdessä Dylan Bradyn kanssa 100 gecsin debyyttialbumin "1000 gecs" parissa. Les muutti myöhemmin Los Angelesiin vuonna 2020 helpottaakseen yhteistyötä Bradyn kanssa albumin menestyksen jälkeen.

Maaliskuussa 2021 Les julkaisi virallisesti soolosinglensä "Haunted", joka oli aiemmin saanut positiivisen vastaanoton hänen esiinnyttyään sillä virtuaalisessa DJ-setissä vuonna 2020. Kappale oli myöhemmin mukana HBO:n sarjan Euphoria toisella tuotantokaudella.

Les on maininnut transsukupuolisuutensa vaikuttaneen hänen eri laulutyylien tutkimiseensa, mukaan lukien korkeaksi muokatut "nightcore-tyyliset" vokaalit, joita hän käytti aluksi lähes yksinomaan musiikissaan äänidysforian takia. Vuoden 2021 Pitchforkin haastattelussa hän kuitenkin paljasti aloittaneensa laulutunnit ja äänittävänsä uutta 100 gecs -musiikkia ilman sävelkorkeuden muokkausta.

## Lähteet
Arlo Parks

**Arlo Parks** (oik. **Anaïs Oluwatoyin Estelle Marinho**; s. 9. elokuuta 2000 Lontoo, Englanti) on brittiläinen laulaja ja lauluntekijä. Hänen debyyttialbuminsa *Collapsed in Sunbeams* (2021) sai laajaa kriitikkojen kiitosta, voitti Mercury Prize -palkinnon ja nousi suosituksi koronapandemian aikana.

## Elämä ja ura

Parks syntyi ja kasvoi Lontoon Hammersmithissä. Hän julkaisi ensimmäisen EP-levynsä *Super Sad Generation* vuonna 2019.

Vuonna 2021 Parks julkaisi debyyttialbuminsa *Collapsed in Sunbeams*, joka voitti arvostetun Mercury Prize -palkinnon. Albumi keräsi ylistäviä arvosteluja, ja muun muassa Billie Eilish kutsui Parksia yhdeksi suosikkiartistikseen ja pyysi häntä lämmittelijäksi Lontoon konsertteihinsa. Vuoden 2022 Parks kiersi maailmaa esiintyen Harry Stylesin, Lorden ja Florence + the Machinen kanssa.

Syyskuussa 2022 Parks joutui perumaan Yhdysvaltain kiertuepäiviään uupumuksen vuoksi ilmoittaen sosiaalisen median kautta olevansa "uupunut ja vaarallisen väsynyt" 18 kuukauden yhtäjaksoisen kiertueen jälkeen.

Toinen albumi *My Soft Machine* julkaistiin 26. toukokuuta 2023 Transgressive-levy-yhtiön kautta. Albumin soundia on kuvailtu edeltäjäänsä iskukykyisemmäksi ja syntetisaattoripainotteisemmaksi. Parks on kertonut saaneensa vaikutteita artisteilta kuten Jai Paul, Joy Orbison ja John Glacier. Albumi käsittelee teemoiltaan rakkautta, ihmissuhteita ja intiimejä hetkiä Parksin elämässä.

Parks muutti Los Angelesiin toukokuussa 2022 ja on seurustellut räppäri Ashnikkon kanssa.

## Musiikillinen tyyli
The Guardian on kuvaillut Parksin musiikkia melankoliseksi makuuhuonepopiksi, joka saa voimansa herkkyydestä ja rehellisyydestä. Hänen sanoituksensa käsittelevät usein mielenterveyttä, ihmissuhteita ja arkisia kokemuksia yksityiskohtaisella ja runollisella tavalla.

## Lähteet
Yumi Matsutōya

**Yumi Matsutōya** (, syntyjään **Yumi Arai**, 荒井由実, *Arai Yumi*; s. 19. tammikuuta 1954 Hachiōji, Tokio) on japanilainen laulaja ja lauluntekijä, joka käyttää myös lempinimeä **Yuming** (ユーミン). Häntä pidetään yhtenä Japanin merkittävimmistä pop-artisteista, ja hänen vaikutuksensa on näkynyt japanilaisessa musiikissa jo vuosikymmenien ajan.

Matsutōyan musiikki on saanut kansainvälistä näkyvyyttä muun muassa Studio Ghiblin animaatioelokuvien kautta.

## Ura ja vaikutus
Matsutōya syntyi Tokion Hachiōjissa ja aloitti musiikkiuransa jo nuorena. Hän työskenteli 14-vuotiaana sessiomuusikkona ja kirjoitti ensimmäisen alkuperäisen kappaleensa 17-vuotiaana. Hänen esikoisalbuminsa *Hikōkigumo* (ひこうき雲, ’Lentokoneenpilvi’) julkaistiin vuonna 1973 hänen tyttönimellään Yumi Arai. Albumi erosi merkittävästi sen ajan valtavirrasta olevasta japanilaisesta musiikista, tarjoten hienostunutta ja modernia kaupunkielämää kuvaavaa pop-musiikkia, johon oli sekoitettu vaikutteita klassisesta musiikista sekä länsimaisista artisteista kuten Procol Harum ja Françoise Hardy.

Matsutōyan läpimurto tapahtui vuonna 1975 hänen ensimmäisen ykkössinglensä ”Ano hi ni kaeritai” (あの日に帰りたい, ’Haluan palata tuohon päivään’) myötä, joka oli suositun TV-draaman *Katei no Himitsu* (家庭の秘密, ’Perheen salaisuus’) tunnusmusiikkia. Vuonna 1976 hän meni naimisiin pitkäaikaisen yhteistyökumppaninsa ja tuottajansa Masataka Matsutōyan kanssa ja alkoi esiintyä aviomiehensä sukunimellä. Matsutōyan musiikki vaikutti vahvasti japanilaiseen pop-musiikkiin yhdistämällä länsimaisen pop-tyylin sointukulkuja ja järjestelyjä kiehtoviin sanoituksiin, joiden on kuvailtu heijastavan nuorekasta tyylikkyyttä. Hän muodosti pohjan useille tuleville musiikkiliikkeille, mukaan lukien city popille.

Matsutōyan vaikutus japanilaiseen pop-musiikkiin on ollut valtava. Hän on myynyt yli 40 miljoonaa levyä ja hänen 24 albumiaan on yltänyt Oricon-listan kärkeen. Erityisen merkittävä saavutus oli hänen 17 peräkkäistä ykkösalbumiaan vuosina 1981–1997, mikä on Japanin ennätys. Hän on ollut myös ensimmäinen artisti, joka on yltänyt listaykköseksi viitenä peräkkäisenä vuosikymmenenä (1970–2010-luvut).

Matsutōyan musiikki on saanut näkyvyyttä myös Studio Ghiblin animaatioelokuvien kautta. Vuonna 1989 hänen kappaleitaan ”Rouge no dengon” ja ”Yasashisa ni tsutsumareta nara” käytettiin elokuvassa *[[Kikin lähettipalvelu]]*. Myöhemmin vuonna 2013 hänen debyyttialbuminsa nimikappale ”Hikōkigumo” valittiin Hayao Miyazakin elokuvan *[[Tuuli nousee]]* tunnusmusiikiksi.

Vuonna 2013 Matsutōya palkittiin Kunniamitalilla ja purppuranauhalla tunnustuksena hänen merkittävistä ansioistaan taiteiden parissa. Monista hänen kappaleistaan on tullut japanilaisen populaarimusiikin klassikoita, joita esitetään edelleen aktiivisesti ja opetetaan jopa japanilaisissa koulukirjoissa.

## Lähteet
Heli Kemiläinen

**Heli Kemiläinen** (s. 1985 Joensuu) on suomalainen kuvataiteilija ja kuvataiteenopettaja. Hän asuu ja työskentelee Helsingissä. Hän tekee kuvituksia, piirustuksia, maalauksia ja seinämaalauksia. 

Kemiläinen opiskeli ala-asteikäisenä joensuulaisessa Pekkalan kuvataidekoulussa. Myöhemmin hän on opiskellut Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulussa (nyk. Karelia), josta hän valmistui kuvataiteilijaksi vuonna 2009. Hän valmistui taiteen maisteriksi vuonna 2015 Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta. 

Kemiläisellä on ollut yhteisnäyttely rap-artisti Jodarokin kanssa.

## Lähteet
Daniel Risch

**Daniel Risch** (s. 5. maaliskuuta 1978) on liechtensteinilainen poliitikko, joka toimi maan pääministerinä vusoina 2021–2025. Hän oli aiemmin varapääministeri vuosina 2017–2021 Adrian Haslerin hallituksessa.

## Lähteet
SM UB-26

**SM UB-26** oli Saksan keisarikunnan laivaston UB18-luokan (tyyppi UBII) sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin Weserilta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 240. Alus laskettiin vesille 14. joulukuuta 1915 ja otettiin palvelukseen 7. tammikuuta 1916.

## Palvelus
Alus palveli Flanderin alueella. Se upposi 5. huhtikuuta 1916 Le Havresssa jäätyään kiinni satamaa suojanneeseen verkkoon. Ranskan laivasto nosti hylyn 30. elokuuta 1917. Alus liitettiin Ranskan laivastoon nimellä *Roland Morillot*. Alus poistettiin palveluksesta 21. tammikuuta 1925, minkä jälkeen sitä käytettiin erilaisissa testeissä. Alus romutettiin 1931 Cherbourgissa.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Alfred Sjöström

**Alfred Wilhelm Sjöström** (24. elokuuta 1838 Turku – 22. tammikuuta 1911 Helsinki) oli suomalainen agronomi, joka toimi muun muassa lääninagronomina ja maataloushallituksen ylitarkastajana. Lääninagronomina Sjöström osallistui meijeritalouden ja -koulutuksen kehittämiseen ja myös opetti ammattiaineita. Hän julkaisi vuonna 1891 maatalousrakentamisen oppaan, jota käytettiin pitkään alan oppilaitoksissa oppikirjana.

Arkkitehtuurista kiinnostunut Sjöström suunnitteli Iisalmeen ainakin kansakoulun laajennusosan (1886) ja ruiskuhuoneen eli paloaseman (1887). Hän suunnitteli myös asuinrakennusten korjauksia ja uudistuksia ja teki suunnittelutöitä Kuopion läänin alueen kartanoille. Sjöström suunnitteli vuonna 1885 Pölkkyinniemen kartanon pihaan Iisalmeen Koljonvirran taistelun muistomerkiksi paljastetun *Virran taistelun muistomerkin* eli *Sandelsin patsaan*.

Alfred Sjöstömin isä oli nimismies Fredrik Wilhelm Sjöström ja äiti Anna Lovisa o.s. Ahlblad. Arkkitehti Frans Sjöström oli hänen nuorempi veljensä. Sjöströmin ensimmäinen puoliso oli Sigrid o.s Lagus, joka oli Iisalmen kirkkoherran Johan Lorentz Laguksen tytär. Heidän lapsiaan olivat taidemaalari Wilho Sjöström, juristi Bertil Alfred Sjöström, arkkitehti Einar Sjöström ja lääkäri Lennart Sjöström.   

## Teos
* 

## Lähteet
Pakhshan Azizi

**Pakhshan Azizi** () on iranilainen kurditaustainen avustustyöntekijä ja ihmisoikeusaktivisti, joka on tuomittu kuolemaan Iranissa. Azizi on toiminut avustustyöntekijänä Syyriassa auttaen naisia ja lapsia, jotka pakenivat Isis-äärijärjestön harjoittamaa väkivaltaa.

## Oikeudenkäynti ja tuomio

Pakhshan Azizi pidätettiin Teheranissa 4. elokuuta 2023 yhdessä isänsä Aziz Azizin, sisarensa Parshang Azizin ja lankonsa Hossein Abbasin kanssa. Häntä pidettiin viisi kuukautta Iranin vallankumouskaartin Evinin vankilan 209. osastolla ilman mahdollisuutta tavata omaisiaan tai asianajajiaan. Tämän jälkeen hänet siirrettiin Evinin naisten osastolle. Pakhshan Azizi oli aiemmin pidätetty jo vuonna 2009 poliittisen toimintansa vuoksi, mutta hänet vapautettiin takuita vastaan neljän kuukauden jälkeen.

Azizin oikeudenkäynti järjestettiin 16. ja 17. kesäkuuta 2024. Teheranin vallankumouksellinen tuomioistuin, tuomari Afsharin johtama osasto 26, tuomitsi hänet kuolemaan syytettynä ”aseellisesta kapinasta aseellisiin oppositioryhmiin kuulumisen kautta”. Hänen asianajajilleen ilmoitettiin tuomiosta 23. heinäkuuta. Iranin korkein oikeus vahvisti tuomion tammikuun alussa 2025.

Azizin valitus tuomiosta hylättiin 25. tammikuuta 2025 korkeimman oikeuden osastolla 39, mistä hänen asianajajiaan tiedotettiin 5. helmikuuta. Hänen asianajajansa Amir Raisian julkaisi sosiaalisessa mediassa oikeuden päätöksen, josta kävi ilmi, että tuomari oli virheellisesti olettanut Azizin olevan ISISin jäsen, vaikka todellisuudessa hän oli tehnyt humanitaarista työtä ISISin hyökkäyksien uhrien auttamiseksi.

Amnestyn mukaan Azizitä on vankeusaikanaan myös kidutettu, ja kuulustelijat ovat sanoneet, ettei hänellä ole oikeutta elää. Kuolemantuomion täytäntöönpano voi tapahtua milloin tahansa.

## Kansainvälinen reaktio

Iran Human Rights -järjestö (IHRNGO) pitää Pakhshan Azizin kuolemantuomiota osana Iranin islamilaisen tasavallan harjoittamaa pelottelupolitiikkaa, joka seurasi ”Nainen, elämä, vapaus” -mielenosoituksia. Järjestö on korostanut teloitusten jyrkkää nousua vuonna 2024, erityisesti naisten teloitusten osalta.

IHRNGO:n johtaja Mahmood Amiry-Moghaddam on todennut: ”Pakhshan Azizin valituksen hylkääminen osoittaa, että islamilainen tasavalta ei näe muuta tietä eteenpäin kuin teloitukset ja lisääntyvän sorron. Pakhshanin teloitusuhka on vakava, ja voimme estää sen vain nostamalla poliittisia kustannuksia julkisten protestien ja kansainvälisen painostuksen avulla.”

## Lähteet
Nia Archives

**Nia Archives** (oik. **Dehaney Nia Lishahn Hunt**; s. syyskuu 1999 Bradford, West Yorkshire) on brittiläinen DJ, tuottaja ja laulaja-lauluntekijä, joka esittää jungle- ja drum and bass -musiikkia. Hän on saanut huomiota yhdistämällä 1990-luvun jungle-musiikin tunnelmaa nykyaikaiseen äänimaisemaan ja on ensimmäinen elektronisen musiikin artisti, joka on voittanut arvostetun BBC Music Introducing -palkinnon vuoden artistina.

## Ura ja vaikutteet

Hunt aloitti musiikillisen uransa vuonna 2020 julkaisemalla omakustanteena "Sober Feels" -singlen, jonka hän tuotti ja markkinoi käyttäen opintolainaansa. Hän on julkaissut useita kriitikkojen ylistämiä EP-levyjä ja häntä on kuvailtu The New Yorker -lehdessä "yhdeksi kirkkaimpia lahjakkuuksia jälleen kukoistavalla drum'n'bass-kentällä".

Hunt on tehnyt yhteistyötä merkittävien artistien kanssa, kuten drum and bass -ryhmä Watch the Riden (johon kuuluvat DJ Die, Dismantle ja DJ Randall) kanssa kappaleessa "Mash Up the Dance". Hänen remix-versionsa Jorja Smithin kappaleesta "Little Things" saavutti suuren suosion sosiaalisessa mediassa. Vuonna 2023 Hunt esiintyi Beyoncén Renaissance-kiertueen lämppärinä Lontoossa.

Hunt julkaisi debyyttialbuminsa "Silence Is Loud" vuonna 2024. Huntin musiikillisiin vaikutteisiin kuuluvat Amy Winehouse, The Beatles, Blur ja Natalie Imbruglia.

Vuonna 2022 Hunt kirjoitti avoimen kirjeen MOBO Awardsille kannustaen heitä lisäämään elektronisen/tanssimusiikin kategorian palkintogaalaan. Kun kategoria lopulta otettiin käyttöön, Huntista tuli sen ensimmäinen voittaja.

## Yksityiselämä
Musiikki on aina ollut vahvasti läsnä Huntin suvussa. Hänen isoäitinsä pyöritti piraattiradioasemaa Bradfordissa sekä sound systemiä, jonka kautta Hunt tutustui dub- ja soul-musiikkiin. Hunt varttui Leedsin liepeillä sijaitsevassa Horsforthissa, jossa hän ja hänen veljensä olivat ainoita tummaihoisia lapsia koulussaan. Hän muutti itsenäisesti Manchesteriin 16-vuotiaana.

## Lähteet
Pearl Eaton

**Pearl Eaton** (1. elokuuta 1898 Norfolk, Virginia – 10. syyskuuta 1958 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen tanssija ja koreografi.

Eaton teki varhaisia esiintymisiä sisarustensa Doriksen ja Maryn kanssa teatterituotannoissa Virginiassa, Washington DC:ssa ja Marylandissa. Muutettuaan New Yorkiin hän sai opetusta Ned Wayburnilta. Eaton esiintyi pääasiassa kuorotanssijana useissa *[[Ziegfeld Follies]]* -tuotannoissa Broadwaylla vuosina 1916–1923. Hän muutti Hollywoodiin, jossa hänen mentorinsa oli Paramount Studiosin Elsie Janis. Eaton teki useita koreografioita musikaaleihin, joihin kuuluivat *Rio Rita* (1929), *Hit the Deck* (1930), *Paramount on Parade* (1931) ja *Dance, Girl, Dance* (1933).

Eaton tanssi muiden muassa elokuvissa *Men of the Night* (1934), *Goin’ to Town* (1935) ja *Klondike Annie* (1936). Tämän jälkeen hän teki Elsie Janisin kanssa yhteistyötä tuotannossa. Eaton kuoli henkirikoksen uhrina vuonna 1958. Tapauksessa ei ilmennyt johtolankoja eikä epäiltyjä vaan se jäi selvittämättömäksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Museum of the Bible

**Museum of the Bible** on Washington (DC):ssä sijaitseva kulttuurimuseo, joka on omistettu *[[Raamattu|Raamatun]]* tarinan, historian ja vaikutuksen esittelemiselle. Museo avattiin yleisölle marraskuussa 2017, ja se sijaitsee lähellä National Mall -aluetta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Museon verkkosivusto
Obiliqi

**Obiliqi** ( tai *Kastrioti*, ) on kaupunki ja kunta Kosovossa. Se sijaitsee Pristinan piirissä noin 10 kilometriä Pristinasta luoteeseen. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väkiluku oli 21&nbsp;549 asukasta.

Vuoden 2011 väestönlaskennassa Obiliqin 21&nbsp;549 asukkaasta 19&nbsp;854 oli albaaneja, 661 romaneja, 578 aškaaleita, 276 serbejä, 58 bosniakkeja, 27 egyptiläisiä, 5 goraneita ja 2 turkkilaisia. 48 asukasta kuului muihin etnisiin ryhmiin ja 40 ei määritellyt etnisyyttään.

Kosovon kaksi suurinta voimalaitosta, Kosova B ja Kosova A, jotka tuottavat yli 90 prosenttia Kosovon sähköstä, sijaitsevat kunnassa.

## Huomautukset

## Lähteet
Mary Eaton

**Mary Eaton** (29. tammikuuta 1901 Norfolk, Virginia – 10. lokakuuta 1948 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja.

Eaton oli Pearl Eatonin ja Doris Eaton Travisin sisko. Hän opiskeli balettia Theodore Kosloffin johdolla ja sitten Ned Wayburnin studiolla. Eaton teki New Yorkissa teatteridebyyttinsä Tyltylin roolissa *The Blue Birdissä* vuonna 1915. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa Broadwaylla teoksessa *Follow Me* (1916). Eaton osallistui kolmeen *[[Ziegfeld Follies]]* -tuotantoon vuosina 1920–1922. Hän esiintyi myös elokuvissa, joihin kuuluivat *Cocoanuts*, *His Children’s Children* ja *Glorifying the American Girl*.

Eaton oli naimisissa ohjaaja Millard Webbin kanssa, mutta avioliitto päättyi eroon. Myöhemmin hän meni naimisiin näyttelijä Eddie Laughtonin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Maj-Lis Pitkänen

**Maj-Lis Pitkänen** (os. **Latva**, s. 1945 Kittilä) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.

Kittilän Kaukosen kylässä syntynyt Pitkänen oli taidemaalari Kalervo Palsan läheisin ystävä 1960-luvun lopusta lähtien. 
Vuonna 1987 kuollut Palsa testamenttasi hallussaan olleet teoksensa ja kirjallisen jäämistönsä Pitkäselle, joka pelasti Kittilässä sijainneesta ateljeesta yli 3 000 teosta. Suurin osa niistä lahjoitettiin myöhemmin Kiasman kokoelmiin. Palsan kuoleman jälkeen Pitkänen toimitti hänen päiväkirjansa, jotka julkaistiin suuren kohun saattelemana vuonna 1990. Pitkänen on toimittanut myös Palsan matkapäiväkirjan vuodelta 1986 sekä julkaissut kirjan hänen kanssaan käymästään kirjeenvaihdosta. Lisäksi Pitkänen myös kuratoinut useita Palsan näyttelyitä.

Maj-Lis Pitkänen on ammatiltaan opettaja. Hän työskenteli pitkään rehtorina Espoossa. Pitkäsen puoliso oli kuvanveistäjä Pekka Pitkänen, joka kuului myös Palsan ystäväpiiriin. Heidän tyttärensä on kuvataiteilija Veera Pitkänen. Kuvataiteilija Noora Ylipieti on Pitkäsen sisarentytär.

## Teokset
* (2. painos Helsinki: WSOY, 2002. )
*
*

## Lähteet
Veera Pitkänen

**Veera Kaamos Pitkänen** (s. 18. tammikuuta 1984 Espoo) on suomalainen kuvataiteilija.

## Ura
Pitkänen on opiskellut Taideteollisessa korkeakoulussa, Viron taideakatemiassa ja Tanumin Gerlesborgsskolanissa. Pitkänen aloitti uransa tussi- ja guassipiirroksilla, mutta siirtyi myöhemmin kollaaseihin, joita hän tekee kierrätysmateriaaleista kuten lehdistä ja kirjoista. Pitkänen ottaa töihinsä vaikutteita esoteriasta.

Pitkäsen teoksia on Suomen ohella ollut näytteillä muun muassa Ruotsissa, Saksassa, Italiassa, Ranskassa ja Iso-Britanniassa. Suomessa niitä on nähty muun muassa Oitbackan kartanossa (2011), Taidekeskus Honkahovissa (2012), Hanasaaren kulttuurikeskuksessa (2015), Heinolan taidemuseossa (2019), Espoon kulttuurikeskuksessa (2019), Emil Cedercreutzin museossa (2021), Keuruun taidemuseossa (2021), Särestöniemi-museossa (2021) ja Taidekeskus Ahjossa (2022). Hän on ollut toimittamassa Kalervo Palsan matkapäiväkirjoja sekä kuvittanut Johannes Nefastoksen kirjan *Argarizim* ja Aale Tynnin suomentaman *[[Runo-Edda]]n* uusintapainoksen.

## Perhe
Veera Pitkäsen isä on kuvanveistäjä Pekka Pitkänen ja äiti kirjailija Maj-Lis Pitkänen. Kuvataiteilija Noora Ylipieti on hänen serkkunsa.

## Teokset
* 
*
*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Veera Pitkäsen kotisivut
Alexandra Myšková

**Alexandra Myšková** (s. 4. huhtikuuta 1922 Praha) on tšekkiläissyntyinen näyttelijä, teatteriohjaaja ja draamaopettaja.

Myšková valmistui Prahan konservatoriosta vuonna 1941. Hän työskenteli toisen maailmansodan ja miehityksen aikana Divadélko pro 99 -nimisessä teatterissa Prahassa. Hänen molemmat vanhempansa kuolivat miehityksen aikana. Myšková työskenteli vuosina 1945–1946 kansallisteatterin studiolla ja vuosina 1946–1950 Realistisessa teatterissa. Vuosina 1950–1970 hän oli Prahan kaupunginteatterien jäsen. Elokuvia, joissa Myšková esiintyi, olivat muiden muassa *[[Pitkä matka]]* (1949), *[[Rakkaus ja pimeys]]* (1959), *[[Zkouška pokračuje]]* (1959), *[[Dům ztracených duší]]* (1967) ja *[[Spravedlnost pro Selvina]]* (1968).

Myšková opetti Prahan esittävien taiteiden akatemiassa vuodesta 1961. Hän oli jo 1950-luvulla ollut kriittinen poliittista järjestelmää kohtaan ja saanut tästä seuraamuksia. Vuonna 1970 hän loikkasi Norjaan. Myšková jatkoi opetustyötään Norjassa ja työskenteli teatteriohjaajana Oslossa. 1. heinäkuuta 1992 hänelle myönnettiin kultainen Kuninkaan ansiomitali. Lisäksi hän sai Norjalaisen teatterikriitikoiden palkinnon (1982/1983).

Myšková on ollut kolmesti naimisissa. Yksi puolisoista oli puvustaja, lavastaja Zdeněk Seydl. Avioliitosta näyttelijä Vladimír Rážin kanssa Myšková sai kaksi lasta: Davidin ja Martinin. David kuoli kuuden kuukauden ikäisenä. Martin muutti äitinsä kanssa Norjaan. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Leena Räsänen

**Leena Katariina Räsänen** (s. 7. heinäkuuta 1946 Helsinki) on suomalainen ravitsemustieteen emeritaprofessori.

Leena Räsänen syntyi agronomi Yrjö Antero Räsäsen ja merkonomi Tyyne Alina Pylvänäisen perheeseen. Hän tuli ylioppilaaksi Mannerheimintien yhteiskoulusta 1965 ja valmistui Helsingin yliopistosta maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1970 ja lisensiaatiksi 1977 ja väitteli siellä maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi 1980.

Räsänen oli Helsingin yliopiston ravintokemian assistentti 1970–1971, Suomen Akatemian tutkimusassistentti 1972–1977 ja nuorempi tutkija 1978–1979, Tampereen yliopiston kansanterveystieteen vt. apulaisprofessori 1978–1979 ja apulaisprofessori 1979–1982 ja sitten Helsingin yliopiston ravitsemustieteen professori. Hänellä on ollut myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Räsänen on sekä julkaissut tieteellisiä tutkimuksia että ollut toimittamassa ja kirjoittamassa tietoteoksia.

## Lähteet
Suuri seikkailu (vuoden 2025 suomalainen televisiosarja)

**[[Suuri Seikkailu|Suuressa seikkailussa]]** julkisuuden henkilöt lähtevät Lappiin kilpailemaan suurimaan seikkailijan tittelistä ja 20 000 euron voittopotista. Kuvattu Muoniossa vuonna 2024, esitetään Nelosen TV-kanavalla keväällä 2025.

Lappiin seikkailemaan lähtevät ex-mäkikotka Janne Ahonen, takavuosien aerobic-mestari Tuuli Matinsalo, hiihtolegenda Jari Isometsä, mediapersoona Rosanna Kulju, laulaja Paul Uotila, näyttelijä Joanna Wallinheimo, kampaamoyrittäjä Antonio Flores, laulaja Petra Gargano, vaikuttajat Arttu Laitinen ja Nelli Orell, ex-vapaaottelija Teemu Packalén, koomikko Helena Pöllänen, muusikko PapiPike, avaruus- ja ilmakehätutkija Sini Merikallio, radiojuontaja Oku Luukkainen ja näyttelijä Irina Isberg.

Juontajana toimii edellisen vuoden tapaan Jaana Pelkonen.

Kausi sai ennennäkemättömän lopun kun kaksipäiväisen finaalin päätteeksi Teemu Packalén ja Paul Uotila päättivät jakaa voiton saapuen maaliin yhdessä. Tuuli Matinsalo putosi ensimmäisen päivän jälkeen sijoittuen kolmanneksi.

## Kilpailijat

.
ICR Discovery Center

**ICR Discovery Center for Science and Earth History** on Dallasissa, Texasissa sijaitseva museo, jonka taustalla toimii Institute for Creation Research (ICR). Museokeskus esittelee luonnontieteitä ja maapallon historiaa raamatullisesta luomiskertomuksesta käsin tarkasteltuna.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Museon verkkosivusto
Jan von Gerich

**Jan von Gerich** (s. 1979) on suomalainen tuotantotalouden diplomi-insinööri, joka on toiminut Nordea-pankin pääanalyytikkona vuodesta 2011. Hän on työskennellyt Nordeassa vuodesta 2004, Helsingin lisäksi Kööpenhaminassa ja Tukholmassa.

Von Gerichin perheeseen kuuluu vaimo ja kolme lasta. He asuvat Vihdin Nummelassa. Von Gerich harrastaa lisäpainoleuanvetoa SM-tasolla ja maastoesteratajuoksua () EM- ja MM-tasolla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Miksi pankkiunioni on nyt mätä omena, Nordean pääanalyytikko Jan von Gerich? Haastattelu *Brysselin kone* -ohjelmassa 2018, audio 45 min, Yle Areena.
Zeev Buium

**Zeev Buium** (s. 7. joulukuuta 2005 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Buium edustaa NHL-joukkue Vancouver Canucksia.

Ennen NHL-uraansa Buium pelasi Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelmassa ja Denverin yliopiston joukkueessa. Minnesota Wild varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 12. varausvuorolla . 

Joulukuussa 2025 Wild kauppasi Buiumin, Marco Rossin, Liam Öhgrenin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron vuoden 2026 varaustilaisuudessa Vancouver Canucksiin vaihdossa Quinn Hughesiin.

Buium on pelannut 31 NHL:n runkosarjaottelua tehden niissä kolme maalia ja 11 syöttöä eli yhteensä 14 tehopistettä. Hän on pelannut myös neljä NHL:n pudotuspelien ottelua tehden niissä yhden syöttöpisteen. Hän kuului Yhdysvaltain joukkueeseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2024 ja 2025. Uran tilastot päivitetty 13. joulukuuta 2025.

## Lähteet
Anni Hakasalo

**Anni Hakasalo** (s. 2002) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Kansallisessa liigassa Åland Unitedia.

Hakasalo pelasi juniorina porilaisessa NiceFutiksessa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Ykkösessä NiceFutiksen edustusjoukkueessa heinäkuussa 2017. Seuraavalla kaudella hän pelasi säännöllisesti Kakkoseen pudonneessa NiceFutiksen edustusjoukkueessa. Vuonna 2019 hän siirtyi raumalaisseura Pallo-Iiroihin, jonka edustusjoukkueessa Ykkösessä hän oli tärkeässä roolissa kausina 2020–2022. Tämän jälkeen hän siirtyi Kansallisessa liigassa pelaavaan Åland Unitediin. Hän saavutti kaudella 2023 SM-pronssia ja pelasi 21 liigaottelua, joissa hän teki yhden maalin, elokuun alussa Tampereen Ilvestä vastaan. Kaudella 2024 hän pelasi Åland Unitedin joukkueessa 24 liigaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia, millä hän oli Aada Törrösen kanssa joukkueen paras maalintekijä.

Hakasalo on pelannut Suomen alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa.

## Lähteet
Tilda Råtts

**Tilda Råtts** (s. 5. huhtikuuta 2006) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Kansallisessa liigassa Åland Unitedia.

Råtts on vaasalaisen FC Sportin kasvatti, ja hän pelasi seuran edustusjoukkueessa Ykköstä. Kaudesta 2023 alkaen hän on edustanut Kansallisessa liigassa Åland Unitedia. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän saavutti SM-pronssia ja pelasi 23 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia. Kaudella 2024 hän pelasi Åland Unitedin joukkueessa 24 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia.

Råtts on pelannut Suomen alle 16-, alle 17-, alle 18- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.

## Lähteet
Leslie Gourse

**Leslie Gourse** (1. tammikuuta 1939 Fall River, Massachusetts – 23. joulukuuta 2004 New York) oli yhdysvaltalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hänen erikoisalaansa olivat jazzmusiikista ja -muusikoista kertovat kirjat, joita hän julkaisi kolmisenkymmentä.

Gourse valmistui Columbian yliopistosta vuonna 1960. Hän toimi aluksi radio- ja sanomalehtitoimittajana. Hänen ensimmäinen romaaninsa oli Israeliin sijoittunut romanttinen tarina *With Gall and Honey*, joka julkaistiin vuonna 1961. Hänen ensimmäinen musiikkikirjansa oli amerikkalaisista jazzlaulajista kertova *Louis' Children* vuodelta 1984. Hänen pääteoksensa oli jazzia soittavista ja säveltävistä naisista kertova *Madame Jazz: Contemporary Women Instrumentalists*, joka ilmestyi Oxford University Pressin kustantamana vuonna 1995. Teos perustui osittain JazzTimes-lehdessä julkaistuun artikkelisarjaan, josta Gourse sai ASCAP-tekijänoikeusjärjestön toimittajapalkinnon vuonna 1991.

Gourse kirjoitti elämäkerrat muun muassa muusikoista Art Blakey, Nat King Cole, Ella Fitzgerald, Billie Holiday, Wynton Marsalis, Carmen McRae, Thelonious Monk, Sarah Vaughan ja Joe Williams. Hän kirjoitti joitakin lastenkirjoja ja koulujen käyttöön muutamia jazziin johdattavia yleisluontoisia teoksia. Hän kirjoitti jazzista lukuisiin sanoma- ja aikakauslehtiin sekä jazzin erikoislehtiin.

## Lähteet
La Chapelaude

**La Chapelaude** on kunta Ranskassa Allier'n departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 12 kilometriä Montluçonin kaupungista luoteeseen.

Kunta on kehittynyt 1000-luvulta peräisin olevan Saint-Nicolasin kirkon ympärille. Kirkko oli tuolloin osa Saint-Denis’n luostarilaitosta, ja se sijaitsi roomalaisen tien varrella. Paikallisesta punaisesta hiekkakivestä tehty kirkko on omistettu pyhälle Nikolaukselle, ja se on listattu historialliseksi muistomerkiksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ella Degerstedt

**Ella Margaretha Degerstedt** (s. 23. heinäkuuta 2002) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Suomen Kansallisessa liigassa Åland Unitedia.

Degerstedt pelasi kausina 2022–2023 Ruotsin toisella sarjatasolla Elitettanissa Lidköpingin, Trelleborgin ja Uddevallan joukkueissa. Kaudella 2024 hän pelasi Suomessa Åland Unitedin joukkueessa 20 Kansallisen liigan ottelua ja teki maalin elokuussa Pallokerho-35:tä vastaan.

## Lähteet
Kirjasto- ja kulttuuritalo Virta

**Kirjasto- ja kulttuuritalo Virta** avattiin Nokian keskustaan kesällä 2020. Virrassa pääkirjasto, uudet nuorisotilat, työskentely- ja kokoontumistiloja sekä taidetta ja kulttuuria kaiken ikäisille.

## Lähteet
* Uusi kirjasto- ja kulttuuritalo Virta avataan Nokialla 1.6. – Virta tuo taidetta ja kulttuuria Nokian keskustaan osaksi arkiympäristöä; Nokiankaupunki.fi 25.5.2020
Ranskan sotakorvaussukellusveneet

**Ranskan sotakorvaussukellusveneet** olivat ensimmäisen maailmansodan jälkeen 20. kesäkuuta 1920 suurlähettiläiden kokouksen päätös, jonka mukaan Ranskalle luovutettaisiin suurehko joukko sukellusveneitä. Näistä kymmenen liitettiin Ranskan laivastoon, missä ne palvelivat 1930-luvun jälkipuoliskolle:
**[[SM U-79]]* nimellä *Victor Réveille*
**[[SM U-105]]* nimellä *Jean Autric*
**[[SM U-108]]* nimellä *Léon Mignot*
**[[SM U-119]]* nimellä *René Audry*
**[[SM U-139]]* nimellä *Halbronn*
**[[SM U-162]]* nimellä *Pierre Marrast*
**[[SM U-166]]* nimellä *Jean Roulier*
**[[SM UB-94]]* nimellä *Trinité-Schillemans*
**[[SM UB-99]]* nimellä *Carissan*
**[[SM UB-155]]* nimellä *Jean Corre*
Näiden lisäksi Ranskalle luovutettiin romutettavaksi 36 sukellusvenettä: *SM U-25*, *SM U-38*, *SM U-39*, *SM U-57*, *SM U-71*, *SM U-91*, *SM U-113*, *SM U-118*, *SM U-121*, *SM U-136*, *SM U-151*, *SM U-157*, *SM UB-23*, *SM UB-24*, *SM UB-73*, *SM UB-84*, *SM UB-87*, *SM UB-114*, *SM UB-118*, *SM UB-121*, *SM UB-126*, *SM UB-130*, *SM UB-142*, *SM UB-154*, *SM UC-22*, *SM UC-27*, *SM UC-28*, *SM UC-56*, *SM UC-58*, *SM UC-74*, *SM UC-100*, *SM UC-103*, *SM UC-104* ja *SM UC-107*.

## Lähteet
*

### Viitteet
Myths of Fate

**Myths of Fate** on Leaves’ Eyesin studioalbumi, joka julkaistiin 22. maaliskuuta 2024 AFM Recordsin kautta. Albumilta julkaistiin ennakkoon single "In Eternity", jolle julkaistiin myös musiikkivideo.

## Kappaleet

## Vastaanotto
Albumilla käsitellään viikinkikulttuuria, ja kerrotaan mytologiaa Pohjois- ja Itä-Euroopasta. Aiempaan verrattuna albumilla on vähemmän Alexander Krullin murinalaulua ja Elina Siiralalla on suurempi rooli. Orkesterisävellykset on tehnyt Jonah Weingarten. Kappale "Realm of Dark Waves" kertoo meren jumalasta Ránista ja "Who Wants to Live Forever" kertoo nuoruuden jumalasta Iðunnista.

## Kokoonpano
Yhtyeen kokoonpano:

* Elina Siirala: laulu
* Alexander Krull: laulu
* Micki Richter: kitarat
* Luc Gebhardt: kitarat
* Joris Nijenhuis: rummut

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Irea Virtanen Espejo

**Irea Virtanen Espejo** (s. 24. syyskuuta 2003) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Kansallisessa liigassa PK-35 Vantaata.

Virtanen Espejon kasvattajaseura on Pohjois-Espoon Ponsi. Hän pelasi myöhemmin myös Esbo Bollklubbin juniorijoukkueissa. Kaudella 2021 Virtanen Espejo oli PK-35 Vantaan varamaalivahtina neljässä Kansallisen liigan ottelussa EBK:n kanssa voimassa olleen yhteistyösopimuksen myötä, ja loppuvuonna 2021 hän teki sopimuksen PK-35 Vantaan kanssa. Virtanen Espejo on pelannut PK-35 Vantaan joukkueessa Kansallista liigaa 16 ottelua kaudella 2022, 17 ottelua kaudella 2023 ja 14 ottelua kaudella 2024.

## Lähteet
Pahnakallio

**Pahnakallio** on Hyvinkäällä sijaitseva kalliomuodostelma. Se on piirteiltään varsin jyrkkä avokallio, joka sijaitsee noin 250 metriä lounaaseen Vantaanjoen varresta metsäisen suoalueen laidassa. Graniittisen kallion lounaissivussa on luola, joka koostuu jääkauden aikana syntyneestä lippaluolasta ja rakokiviluolasta. Lippaluola on kooltaan 10 metriä leveä, 1–5 metriä korkea ja 2–3 metriä syvä. Rakoluola taas on kooltaan 0,6–1,5 metriä leveä, 1,5–2 metriä korkea ja 9 metriä pitkä. Rakoluola on hieman L-kirjaimen muotoinen ja se koostuu laajemmasta etukamarista sekä kapeammasta peräosasta. Pahnakallion alue on paikallisesti arvokas luontokohde.

Pahnakalliota ympäröi Hangonväylään, Vantaanjokeen ja Kaltevantiehen rajoittuva metsä. Kaltevantien pohjoispuolella metsä on nuorta koivikkoa sekä turvekankaan nuorta ja varttuvaa kuusivaltaista sekametsää ja lehtoa. Pahnakallion etelä- ja länsipuolella on tuoreen kankaan ja lehdon nuorta ja varttuvaa kuusivaltaista metsää. Kallion kaakkoispuolella on nuorta kuusikkoa ja kuusivaltaista sekametsää. 

Keväällä 2004 tehdyssä tutkimuksessa Pahnakallion rakoluolan laajimmasta osasta löytyi todennäköisesti rautakauden lopun tai varhaiseen historialliseen aikaan ajoittuva keramiikka-astian reunapala. Luolan edustalta on myös löydetty ilmeisesti historiallisen ajan keramiikkaa. Tutkimuksessa löydettiin myös noin 20 metriä luolan suulta luoteeseen kallion toiselle puolelle johtavan polun laidasta tyypillisen kampakeramiikan aikainen piikärjen kantakatkelma. Luolan etukamarin seinillä on havaittu joitakin hiilellä piirrettyjä kuvioita, jotka on sijoitettu kallioseinän tasaisempaan kohtaan. 

## Lähteet
Voiskorova

**Voiskorova** () oli inkeriläinen kylä, Inkereen luterilaisen seurakunnan kirkonkylä. Se sijaitsi paikalla, jossa  Inkereenjoki tekee apilanlehden muotoisen mutkan. Entinen kylän alue hallinnollisesti kuuluu nyt Leningradin alueen Tusinan piiriin. 

Paikalla oli inkeroinen asutus jo keskiajalla. Ruotsin vallan asiakirjoissa mainitaan 1600-luvulla Ingris (Ingere, Ingeros) pogosta, *Ingris hoff*, *Ingris kyrka*, ja vuonna 1663 - *Ingris pastorat*. Vuonna 1688 käsiteltiin valitus, jonka mukaan kirkkoherra Elianus olisi pakottanut inkerikkotalonpoikia ehtoolliselle vastoin näiden tahtoa ja turmellut heidän ikonia. 

Inkereen luterilainen seurakunta perustettiin noin vuonna 1625. Ilmeisesti silloin rakennettiin ensimmäinen kirkko, josta ei säilynyt tietoja. 
Toinen puukirkko pystytettiin vuonna 1769. Se korvattiin 1830-luvulla uudella, jonka rakentamiseen valtio myönsi 20000 ruplaa. Uusi puukirkko vihittiin käyttöön 30. marraskuuta 1839. Vuonna 1804 rakennettu pappila paloi lokakuussa 1892, ja uusi valmistettu vuonna 1893. Viimeinen jumalanpalvelus pidettiin kirkossa vuonna 1938, ja se tuhottiin varmasti vuonna 1944, sotatoimien aikana.

Vuonna 1849 Voiskorovan asukasluku oli 104 ihmistä (40 miestä ja 64 naista), kaikki inkeriläisiä (savakoita).
Vuonna 1870 kylään perustettiin suomenkielinen kirkkokoulu, ja myöhemmin - kansakoulu. Pappilassa toimi kirjasto. 

Kylän isot suvut oli Tomberg (Tomber) ja Puolakkainen. Näyttelijä Liisa Tomberg on syntynyt Voiskorovossa. Vuonna 1926 Voiskorovassa oli 53 taloa ja 220 asukasta, niistä 219 (52 taloa) - inkeriläisiä.  
Toisen maailmansodan aikana Voiskorovo tuhottiin kokonaan. Sodan jälkeen nimi "Voiskorovo" annettiin asutukselle, joka rakennettiin toisella paikalla, Inkereenjoen itärannalla.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Vuoden 2025 konklaavi

**Vuoden 2025 konklaavissa** valittiin katolisen kirkon uusi paavi. Konklaavi kutsuttiin kokoon paavi Franciscuksen kuoleman jälkeen 21. huhtikuuta 2025 valitsemaan hänelle seuraaja. Konklaavi alkoi Sikstuksen kappelissa 7. toukokuuta 2025. Ensimmäisenä päivänä pidettiin yksi äänestys ja muina neljä, kaksi aamulla ja kaksi illalla.

Tällä hetkellä maailmassa on 252 kardinaalia, joista 135 on alle 80-vuotiaita. Heistä 133 osallistui konklaaviin. Kaikilla alle 80-vuotiailla kardinaaleilla on oikeus osallistua paavin valintaan. Äänestyskierroksia pidetään niin monta, kunnes joku ehdokas saa riittävän määrän ääniä, eli kaksi kolmasosaa kaikista äänistä. Äänestys tapahtuu salassa suljettuna lippuäänestyksenä. Vaalin aikana kardinaalit eivät myöskään saa olla yhteydessä ulkomaailmaan muussa kuin hätätapauksessa.

Kun äänestystulos on tarkistettu, äänestysliput poltetaan, ja piipusta nousee valkoinen savu, mikä merkitsee uuden paavin valintaa. Jos äänestys epäonnistuu, piipusta nousee musta savu.

Ennen valintaa neljä nimeä oli mainittu julkisuudessa todennäköisimpinä ehdokkaina uudeksi paaviksi:
* Pietro Parolin,  Italia
* Luis Antonio Tagle, Filippiinit
* Matteo Zuppi, Italia
* Peter Turkson, Ghana

Valkoinen savu merkkinä siitä, että seuraaja on valittu, nähtiin 8. toukokuuta. Paaviksi valittiin yhdysvaltalainen Robert Francis Prevost, joka otti nimekseen Leo XIV.

## Lähteet
Poru

**Poru** () on entinen inkeriläinen kylä, joka kuului Venjoen luterilaisen seurakuntaan. Nykyään Poru kuuluu hallinnollisesti Leningradin alueen Hatsinan piiriin. 

Kylä sijaitsee Inkereenjoen etelärannalla. Se esintyy eri nimillä Ruotsin vallan aikana asiakirjoissa: Bur vuonna 1634, Bår (1637), Boro by (1640), Påhroby (1643), Borus by (1673), Pårro (1693) jne. 

Perimätiedon mukaan kylän perusti 1600-luvulla Kolomainen, Suomalainen ja Tarkiainen, jotka souteli pitkin Inkereenjokea Suomesta. He löysivät autioituneen asutuksen, ilmeisesti inkeroisen, ja rakensivat omat talot lähellä sitä. Vuosikymmenien aikana tapahtui tulipalo, joka poltti talot maan tasalle. Kolomaisten uutta taloryhmää alettiin nimittää Porokyläksi, ja Suomalaisten ja Tarkiaisten - Kekälekyläksi. Vuosien kuluessa kylät kasvoivat jälleen yhteen, mutta nimet säilyivät. Poronkylä oli taipunut ajan kuluessa Porunkyläksi. Kekälekylä (ven. Kekkelevo) myös sai toisen nimen, Ryyssölä (ven. Rjuzelevo). 

Vuonna 1849 Porussa asui 87 ihmistä ja Kekälekylässä 95 (kaikki inkeriläisiä (savakoita). 

Kylän elinkeino oli maatalous. Viljeltiin perunaa ja kauraa, ja harjoitettiin heinäkauppaa. Vehnää ei viljelty, koska se oli halpaa. Lypsykarjaa oli vähän. 1900-luvun alussa aloitettiin haja-asutusohjelman toteuttaminen. Palstajako hävitettiin ja palstat yhdistettiin yhtenäiseksi tilaksi, *huttereiksi* (ven. hutor). Oma koulua kylässä ei ollut, vaan lapset kävivät Luukkasin koulussa.

Kylän suvut olivat Jakonen, Juonolainen, Kolomainen, Myllärinen ja Tarkiainen.

Vuonna 1926 Porussa oli 33 taloa ja 139 asukasta, kaikki inkeriläisiä, Kekälekylässä 42 taloa ja 181 ihmistä (inkeriläisiä 177). 

Toisen maailmansodan aikana kylä oli saksalaisjoukkojen miehittämä. Vuonna 1943 inkeriläisiä vietiin Viron kautta Suomeen.  Sodan jälkeen osa heistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikyläänsä, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää.

## Lähteet
Ğəbderrəxim Utız İməni

**Ğəbderrəxim bine Ğosman Utız İməni əl-Bolğari** (Габдеррәхим бине Госман Утыз Имәни әл-Болгари; 1754 Kazanin kuvernementti – 1834 Orenburgin kuvernementti) oli tataarien runoilija ja teologi.

## Elämäkerta
Ğəbderrəxim bine Ğosman syntyi Kazanin kuvernementin Tšistopolskin ujestissa vuonna 1754. Ğəbderrəximin vanhemmat kuolivat kun hän oli lapsi, jolloin hänen sukulaisensa ottivat hänet huostaansa.

Ğəbderrəxim aloitti uskonnollisen opiskelunsa kotiseudullaan, jatkaen kaupungeissa kuten Buhara, Samarkand ja Kabul. Vuodesta 1798 hän toimi uskonnollisena johtajana (imam-xətib) sekä opettajana (mödərris). Ğəbderrəxim kuoli vuonna 1834 Oreburgin kuvernementin Bugulman ujestissa.

## Kirjallinen työ
Utız İməni kirjoitti yli sata teosta. Hän käytti tataarin lisäksi merkittävästi arabian ja persian kieltä. Utız İmənin työ käsittää lähes kaikki perinteisen idän kirjallisuuden lajit, kuten gaseeli, masnavi ja hikmat. Hänen tunnetuin runonsa on Möhimmət əz-zaman ("Ajan tärkeät piirteet"), mikä keskittyy ihanteeseen eettisestä muslimihenkilöstä (İnsan-i kamil). Muihin merkittäviin runoihin lukeutuu Tənzih əl-əfkər fi nəsalix əl-əxyər ("Puhdistavia ajatuksia hyödyllisten neuvojen avulla") ja Cənax əl-fəlləx fi zəmmil möbax ("Polku pelastukseen on sallitun kritisoinnissa"). Utız İməni myös kirjoitti kommentaareja muun muassa al-Ghazalin ja Rumin töistä.

Arabian kielisissä uskonnollisissa tutkielmissaan Utız İməni otti kantaa aikansa yhteiskunnan puutekohtiin uskoen, että vain islam voi elvyttää tataariyhteiskunnan. Tutkielmassa Cəwəhir əl-bəyən ("Selityksen jalokivet") hän painotti elämistä Koraanin, šarian ja sunnan normien mukaisesti; vain näiden tiukka noudattaminen säilyttäisi tataarien etnouskonnollisen identiteetin. Teoksessa Ğawarif əz-zaman ("Aikakauden lahjat"), Utız İməni erikseen listaa näitä vastaan olevia harhaoppeja (bidğət), kuten Tarawih -rukousten suorittaminen moskeijan ulkopuolella, rukoilu likaisissa vaatteissa, kokoontumisten järjestäminen moskeijassa ja päihteiden käyttö. İnqaz əl-xaliqin ("Pelastus tuomituille") painottaa tieteiden tärkeyttä, mutta samalla hylkää logiikan ja filosofian väittäen, että ne johtavat tietämättömät tataarit harhaan eivätkä ole hyödyksi yhteiskunnalle.

Teoksessa Risalə-i şəfəqiya ("Tutkielma aamunkoitteesta") Utız İməni puolestaan esittää, että Volga-Uralin muslimit eivät olisi velvollisia suorittamaan yörukouksia kesällä, kun auringonlaskun- ja nousun välinen aika on lyhyt. Tämä näkemys saattoi hänet ristiriitaan muiden ajattelijoiden kanssa.

## Lähteet

## Huomautukset
Hilla Romppanen

**Hilla Romppanen** (s. 31. heinäkuuta 2005) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Kansallisessa liigassa PK-35 Vantaata.

Romppanen aloitti jalkapalloilun Keravan Pallo -75:ssä. Hän siirtyi vuonna 2018 Pallokerho Keski-Uusimaahan, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi Ykköstä kausina 2020–2023. Kaudeksi 2024 hän siirtyi liigajoukkue PK-35 Vantaaseen, jossa hän pelasi avauskaudellaan 23 ottelua ja teki kaksi maalia, heinäkuussa peräkkäisissä otteluissa helsinkiläistä Pallokerho-35:tä ja Tampereen Ilvestä vastaan.

Romppanen on pelannut Suomen alle 18- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.

Romppanen on pelannut futsalia Naisten Futsal-Liigassa HIFK Futsalin joukkueessa kausina 2020–2023.

## Lähteet
Großes Hauptquartier

**Großes Hauptquartier** oli keisarillisen Saksan armeijan päämaja ja keisari Vilhelm II:n strateginen komentokeskus ensimmäisessä maailmansodassa. Keisarin lisäksi päämajassa olivat edustettuina Saksan keisarikunnan korkeimman tason poliittiset ja sotilaalliset päätöksentekijät sekä diplomaatit. Päämaja perustettiin 16. päivä elokuuta vuonna 1914 Koblenziin. Keisari delegoi sotatoimien operatiivisen johtamisen yleisesikunnan päällikölle. Päämaja seurasi taisteluiden kulkua siirtymällä paikasta toiseen. Sen jälkeen, kun Vilhelm II oli 9. marraskuuta 1918 lähtenyt maanpakoon Alankomaihin, päämaja vetäytyi Kasseliin.

## Lähteet
Inga Ek

**Inga Ek** (s. 15. tammikuuta 2008) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai hyökkääjä. Hän edustaa Kansallisessa liigassa PK-35 Vantaata.

Ek on Tikkurilan Palloseuran kasvatti. Hän siirtyi syksyllä 2023 PK-35 Vantaaseen ja ehti pelata tuolla kaudella kolme liigaottelua. Kaudella 2024 hän pelasi 15 liigaottelua, joissa hän oli viisi kertaa avauskokoonpanossa.

Ek on pelannut Suomen alle 15-, alle 16- ja alle 17-vuotiaiden maajoukkueissa.

## Lähteet
Syncthing

**Syncthing** on avoimen lähdekoodin tietokoneohjelma tiedostojen synkronointiin laitteiden välillä. Ohjelma perustuu vertaisverkkoon ja päivittää synkronoidun hakemiston sisällön suoraan käyttäjän laitteiden välillä ilman keskitettyä palvelinta. Syncthing on saatavilla Microsoft Windowsille, macOS:lle, Linuxille, Oracle Solarikselle, sekä useille BSD-käyttöjärjestelmille MPL-2.0-lisenssillä.

## Toiminta ja ominaisuudet
Ohjelmalla käyttäjän laitteista muodostetaan vertaisverkko jossa laitteet välittävät tietoja suoraan toisilleen lähiverkon tai internetin kautta BitTorrent-protokollan tapaisesti. käyttäjä voi valita mitä kansioita synkronoidaan millekin laitteelle ja missä ne laitteilla sijaitsevat.

Internetin kautta muodostettavassa yhteydessä vertaisverkon laitteet ottavat yhteyttä käyttäjän omiin tai yhteisön julkisiin hakupalvelimiin (discovery server), jotka yhdistävät laitteet toisiinsa. Jos kaikki laitteet ovat osoitteenmuunnoksen (NAT) takana eikä suora yhteys laitteiden välillä onnistu, liikenne voidaan ohjata  välityspalvelimien kautta latausnopeuden kustannuksella. Välityspalvelin voi hakupalvelimen tavoin olla jokin Syncthingin yhteisön palvelimista tai käyttäjän yksityinen palvelin. Laitteiden välinen liikenne on salattu TLS-protokollalla, jolloin palvelin tai muu välittävän verkon osa ei voi nähdä synkronoitavia tietoja.

Syncthing laskee synkronoitaville tiedostolohkoille SHA256-tiivisteen ja vertaa sitä muiden vertaisverkon laitteiden tiivisteisiin. Mikäli tiedostoa on muutettu ja tiivisteet eivät täsmää, ohjelma lataa oikean version tiedostosta muilta vertaisverkon laitteilta. Jos tiedostoa tai hakemistoa on muokattu samanaikaisesti usealla laitteella, ohjelma tunnistaa ristiriidan ja nimeää tiedostot uudelleen.

Ohjelmaa hallitaan pääasiassa selainkäyttöliittymän kautta. Linuxille ja macOS:lle on olemassa yhteisön kehittämiä työpöytäliittymiä. Virallisen Android-sovelluksen tuki lopetettiin joulukuussa 2024. Androidille on saatavilla yhteisön ylläpitämä sovellus, joka on haarautunut virallisesta sovelluksesta.

## Katso myös
* Rsync

## Huomautukset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ArchWiki -artikkeli Syncthingistä 
* Syncthingin dokumentaatio
Elmshaven

**Elmshaven** on St. Helenassa, Kaliforniassa sijaitseva historiallinen kartano, joka tunnetaan erityisesti adventistiliikkeen perustajiin kuuluneen Ellen G. Whiten (1827–1915) viimeisenä kotina. Elmshaven toimii nykyään museona ja historiallisena nähtävyytenä. Ellen White muutti Elmshaveniin vuonna 1900 ja asui siellä kuolemaansa saakka. Tänä aikana hän kirjoitti useita merkittäviä teoksia ja kirjeitä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Museon verkkosivut
Gustav Ritter von Neumann

**Gustav Ritter von Neumann** (19. kesäkuuta 1859 Dornbach – 14. toukokuuta 1928 Wien) oli itävaltalainen arkkitehti.

## Elämä
Gustav Ritter von Neumann oli Coburgin herttuan arkkitehti Franz von Neumann vanhemman poika ja valmistui vuonna 1877. Sitten hän osallistui Wienin yliopiston teknilliseen rakennuskouluun. Vuonna 1884 hän siirtyi Wienin kuvataideakatemiaan Friedrich von Schdmidtin mesrtarikouluun. Vuonna 1887 hänestä tuli Liechtensteinin Juhana II hoviarkkitehti. Vuonna 1903 hän suunnitteli Liechtensteinin hallintorakennuksen. 1925 vuoden lopusta hän jäi eläkkeelle. Hänet on haudattu Wienin keskushautausmaalle.

Neumann oli naimisissa Irene Wellspacherin kanssa. Avioliittoon syntyi poika Gustav Franz (1892-1939).

## Suunnittelemat rakennukset
* Liechtensteinin hallintorakennus

* Pyhän sydämen kirkko Wienissä

* Caniciuksen kirkko Wienissä

* Seurakunnan kirkko Semmeringissä

* Seurakunnan kirkko St. Fridolin Ruggellissä
* Seurakunnan kirkko St. Nikolaus Balzersissa
* Paikallinen kirkko Gießhülissa
* Paikallinen kirkko Schaanissa

## Lähteet
* Gustav Neumann. In: Architektenlexikon Wien 1770–1945. 
* Herausgegeben vom
Jack A. Butterfield Trophy

**Jack A. Butterfield Trophy** on AHL-kiekkoliigan palkinto, joka myönnetään vuosittain sarjan pudotuspelien arvokkaimmalle pelaajalle. Palkinto on nimetty American Hockey Leaguen entisen presidentin ja rahastonhoitajan, Jack Butterfieldin, mukaan. 

Jack Butterfield, joka toimi hallintoneuvoston puheenjohtajana kuolemaansa saakka vuonna 2010, palveli toistaiseksi pisimmän ajan AHL:n presidenttinä, jopa 28 vuoden ajan. Hän oli vuonna 1980 valittu Hockey Hall of Fameen ja vuoden 2006 American Hockey League Hall of Fameen avausluokan jäsen.

Ennen tuloaan AHL:n etutoimistoon, Mr. Butterfield oli pitkän uran toimitusjohtajana Springfield Indianssissa, toimien Calder Cupin mestaruusjoukkueiden pääjohtajana vuosina 1960, 1961 ja 1962.

## Voittajat

## Lähteet
* https://ahlhalloffame.com/jack-a-butterfield-trophy