open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aspa-säätiö

**Aspa-säätiö** vuokraa asuntoja arjessaan tukea tarvitseville mielenterveyskuntoutujille ja eri tavoin vammaisille ihmisille eri puolilla Suomea.

Aspan perustivat vuonna 1995 13 sosiaali- ja terveysalan järjestöä: Epilepsialiitto, FDUV, Invalidiliitto, Kehitysvammaisten Palvelusäätiö, Kehitysvammaisten Tukiliitto, Kehitysvammaliitto, Kuurojen Liitto, Mielenterveyden keskusliitto, Neuroliitto, Nuorten Ystävät, Näkövammaisten liitto, Suomen CP-liitto ja Parkinsonliitto.

## Hankkeet ja kehittämistoiminta
Aspa-säätiön hankkeissa kehitetään asiakkaiden itsenäistä elämää ja tuetaan ihmisiä hyödyntämään ja tunnistamaan omia voimavarojaan.  

Hankkeissa ja toiminnoissa tarjotaan mielekästä sisältöä elämään ja ratkotaan itsenäisen arjen toteuttamiseen liittyviä haasteita. Toimintaan osallistumalla voi löytää uuden harrastuksen, oppia digitaitoja, osallistua asumisen ja palvelujen kehittämiseen ja löytää omia voimavaroja. Kokemustoimijat ovat toiminnassa tärkeässä roolissa.

## Aspa-konserni
Aspa-konsernin muodostavat Aspa-säätiö ja sen omistamat kaksi tytäryhtiötä: Tavana (Aspa Palvelut Oy) ja Aspa Asiantuntijapalvelut Oy.

Tavana (Aspa Palvelut Oy) on yhteiskunnallinen yritys, joka tuottaa yksilöllisiä asumispalveluja mielenterveys- ja päihdekuntoutujille, eri tavoin vammaisille ihmisille ja muille arjessaan tukea tarvitseville. Palvelua tarjoavia yksiköitä on eri puolilla Suomea.

Aspa Asiantuntijapalvelut Oy tarjoaa koulutuksia, konsultointia, vertaisarviointeja ja tukea asumisen palveluiden kehittämiseen.

## Suuntaaja-lehti
Aspa-säätiö julkaisi Suuntaaja-lehteä 2010-luvulla. Suuntaaja oli erityisryhmien asumiseen keskittyvä lehti. Lehden kirjoitukset käsittelivät muun muassa vammaisten ihmisten ja mielenterveyskuntoutujien asumista, osallisuutta ja yhdenvertaisuutta, asumispalveluiden nykytilaa ja tulevaisuutta, hyvinvointiyhteiskunnan palvelujärjestelmää ja sen problematiikkaa, järjestöjen toimintaedellytyksiä ja toimintakentän muutoksia.

## Lähteet
Britta Byström

**Britta Byström** (s. 1977 Sundsvall) on ruotsalainen säveltäjä.

## Elämä ja ura
Byström aloitti musiikillisen kouluttautumisensa trumpetinsoiton opinnoilla. Hän aloitti säveltämisen teini-ikäisenä ja opiskeli sävellystä Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa Tukholmassa vuosina 1995–2001. Hänen pääopettajansa siellä olivat Pär Lindgren ja Bent Sørensen.  

Byströmin tuotannossa pääpaino on ollut orkesterimusiikissa, mutta hän on säveltänyt myös kamari- ja vokaalimusiikkiteoksia sekä oopperaa. Hänen teoksiaan ovat esittäneet muiden muassa International Youth Wind Orchestra, Musica Vitae, Kroumata-perkussioyhtye, Tukholman kuninkaallinen filharmoninen orkesteri, BBC:n sinfoniaorkesteri, Kölnin Gürzenich-orkesteri, Detroitin sinfoniaorkesteri ja Ruotsin radion sinfoniaorkesteri. Lisäksi hän on säveltänyt teoksia sellaisille solisteille kuin Malin Broman, Rick Stotijn, Radovan Vlatković ja Janine Jansen.

Byström sai vuonna 2014 Da Capo -palkinnon Brandenburger Biennalessa *A Walk After Dark* -konsertollaan alttoviululle. Teoksen esittänyt solisti oli Ellen Nisbeth. Vuonna 2016 Byström voitti yhdysvaltalaisen Elaine Lebenbomin muistopalkinnon naissäveltäjille. Laulusarja *Notes From the City of the Sun* (solistina Malin Byström) oli yksi kymmenestä suositellusta teoksesta Kansainvälisessä säveltäjärostrumissa 2019. Vuonna 2020 Byströmin Malin Bromania ja Rick Stotijnia varten viululle/alttoviululle ja kontrabassolle säveltämä kaksoiskonsertto sai Suuren Christ Johnson -palkinnon. Näyttämöteos *Gállábártnit* (libretto: Rawdna Carita Eira), joka kantaesitettiin Toronton Soundstreamsissa marraskuussa 2019, sai kanadalaisen Dora Mavor Moore Award -ehdokkuuden ”erinomaisen uuden oopperan” (*outstanding new opera*) kategoriassa vuonna 2020.

Muihin Byströmin teoksiin kuuluvat *Many, Yet One* (2016, esittänyt James Gaffiganin johtama Detroitin sinfoniaorkesteri) sekä John Storgårdsin johtamien BBC:n filharmonikkojen elokuussa 2021 kantaesittämä *Parallel Universes*, jonka BBC Proms oli tilannut Royal Albert Hallin 150-vuotisjuhlaa varten. Byströmin teoksia on kustantanut Edition Wilhelm Hansen.

Byströmin musiikin CD-levy *Invisible Cities* oli Grammis-ehdokas vuonna 2015.

Byström valittiin vuonna 2016 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi.

## Lähteet
Orvo Kiesi

**Orvo Voitti Uolevi Kiesi** (14. helmikuuta 1930 Karjaa – 13. helmikuuta 2012 Espoo) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Kiesin vanhemmat olivat isäpuoli, maalarimestari Eemeli Saario ja Hilma Kiesi ja puoliso vuodesta 1952 konttoripäällikkö Liisa Helmi Paula Alppivuori. Kiesi kävi kansakoulun ja toimi pankin apulaisvahtimestarina. Opiskeltuaan ensin kauppakoulussa hän siirtyi kirjapano-oppilaaksi, meni sitten kirjapainokouluun ja opiskeli vielä kirjapainon työnjohtajan työnsä ohessa faktoriksi. Risto Orkon Ris-Ko-yrityksen palvelukseen Kiesi siirtyi 1960, graafisen alan koneiden ja laitteiden maahantuonnin pariin. 

Vuonna 1964 Kiesi perusti Nils Fredrikssonin kanssa kirjapainoyhtiön, joka siirtyi myöhemmin kokonaan hänen omistukseensa. Hän perusti myös Kansiopalvelu-yhtiön, jonka tuotteita olivat kotelot, salkut, pakkaukset, kassit ja erilaiset vähittäiskauppatuotteet. Kiesin kirjapainoyhtiö joutui konkurssiin 1990-luvun alussa, mutta hänen poikansa jatkoi sitä myöhemmin. Kansiopalvelu-yhtiö päätyi puolestaan Kiesin tyttären johdettavaksi. Kiesin omistama kustannusyhtiö Käännöskirjat julkaisi aikanaan sekä Pienen punaisen kirjan että Mannerheimin päiväkäskyt.

Teollisuusneuvoksen arvonimen Kiesi sai 1983. Hän oli erittäin näkyvästi mukana etenkin pienen ja keskisuuren teollisuuden kehittämisessä, mutta myös useissa muissa järjestöissä, ja osallistui esimerkiksi Keran toimintaan. Yritystoiminnasta Kiesi jäi eläkkeelle vuonna 2000.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* *PKT:n puolesta: neljännesvuosisata Orvo Kiesin matkassa*, 2000, Juhani Ristimäki
Tiia Rantanen

**Tiia Savukoski** (o.s. Rantanen**,** s. 23. elokuuta 1983) on suomalainen toimittaja ja sisällöntuottaja. Savukoski on tullut tutuksi Yleisradion suositusta *Kaverin puolesta kyselen* -podcastista, jota hän on juontanut yhdessä kirjailija ja toimittaja Anna Karhusen kanssa.

## Teokset
* Tiia Rantanen & Anna Karhunen: *Kaverin puolesta kyselen*. Kosmos 2018.
* 

## Lähteet
Marmagne (Côte-d’Or)

**Marmagne** on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 2 kilometriä Montbardin kaupungista itään.

Kunnan nähtävyys on vuonna 1118 perustettu Fontenayn apottiluostari, joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Vuosittain luostarissa käy yli 100 000 vierailijaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Marmagne

**Marmagne** voi tarkoittaa seuraavia:

## Maantiede
* Marmagne, kunta Ranskassa Cherin departementissa
* Marmagne, kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa
* Marmagne, kunta Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa
Jake Neighbours

**Jake Neighbours** (s. 29. maaliskuuta 2002, Calgary, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Neighbours edustaa WHL-seura Edmonton Oil Kingsiä. NHL-seura St. Louis Blues varasi vasempana laitahyökkääjänä pelaavan Neighboursin  ensimmäisellä kierroksella 26. varausvuorolla. Hän on pelannut Bluesissa 135 NHL-runkosarjaottelua. Näissä hän on tehnyt 53 tehopistettä. Tilastot päivitetty 22. lokakuuta 2024. Lokakuussa 2024 Neighbours solmi Bluesin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 7,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

## Lähteet
Claudia Marcella Major

**Claudia Marcella Major** (syntyi n. 43/41 eaa.) oli Augustuksen sisaren Octavian ja Gaius Claudius Marcelluksen vanhempi tytär. Marcellalla oli kaksi sisarusta: Marcus Claudius Marcellus ja Claudia Marcella Minor. Marcellalla oli myös kaksi siskopuolta äitinsä avioliitosta Marcus Antoniuksen kanssa.
 
Marcella Major meni 28 eaa. naimisiin Marcus Vipsanius Agrippan kanssa, joka oli Augustuksen läheinen liittolainen. Avioliiton tarkoituksena saattoi olla Agrippan sitominen vanhoihin tasavaltalaissukuihin tai lujittaa miesten välistä sidettä. He saivat mahdollisesti kaksi tytärtä. He erosivat 21 eaa. jotta Agrippa voisi mennä naimisiin Augustuksen tyttären Julian.
 
Marcella Major meni seuraavaksi naimisiin Iullus Antoniuksen kanssa, joka oli Marcus Antoniuksen ja Fulvian poika. He olivat kasvaneet yhdessä, sillä Octavia oli huolehtinut Marcus Antoniuksen muista lapsista. Marcella Major ja Iullus saivat pojan, Lucius Antoniuksen, ja mahdollisesti tyttären. Vuonna 2 eaa. puhkesi skandaali, jonka keskiössä olivat Augustuksen tytär Julia ja Iullus. Julia karkotettiin ja Iullus teloitettiin tai hän teki itsemurhan.

## Lähteet
* 
### Viitteet
Claudia Marcella Minor

**Claudia Marcella Minor** (syntyi 40/39 eaa.) oli Augustuksen sisaren Octavian ja Gaius Claudius Marcelluksen nuorempi tytär. Marcella minor syntyi isänsä kuoleman jälkeen. Marcellalla oli kaksi vanhempaa sisarusta: Marcus Claudius Marcellus ja Claudia Marcella Major sekä kaksi sisarpuolta Antonia Major ja Antonia Minor Octavian avioliitosta Marcus Antoniuksen kanssa. 

Marcella on saattanut olla aiemmin naimisissa, mutta 15 eaa. Marcella meni naimisiin Paullus Aemilius Lepiduksen kanssa. Lepidus oli vuoden 34 eaa. consul suffectus. He saivat yhden pojan, Paullus Aemilius Reguluksen, ennen Lepiduksen kuolemaa. 

Marcellan toinen aviomies oli Valerius Messala Barbatus Appianus, vuoden 12 eaa. konsuli. Heillä oli tytär Claudia Pulchra, ja poika Messala Barbatus, joka oli Messalinan isä. Marcella eli pidempään kuin miehensä, mutta Marcellan kuolinvuotta ei tiedetä. 

## Lähteet
* 
### Viitteet
Kokemuksellinen perspektiivimuutos

**Kokemuksellinen perspektiivimuutos** on kognitiivinen tietoisuuden muutos, jonka jotkut astronautit ovat raportoineet avaruuslentojen aikana, usein katsoessaan Maata ulkoavaruudesta. Se on kokemus nähdä omakohtaisesti Maan todellisuus avaruudessa, joka ymmärretään välittömästi pieneksi, hauraaksi elämänpalloksi, joka "riippuu tyhjiössä", jota suojaa ja ravitsee paperinohut ilmakehä. Vaikutus voi myös herättää tunteen ylityksestä ja yhteydestä koko ihmiskuntaan, jonka kansalliset rajat näyttävät pieniltä.

Termin ja käsitteen loi vuonna 1987 Frank White, joka tutki teemaa kirjassaan * The Overview Effect — Space Exploration and Human Evolution * (Houghton-Mifflin, 1987; AIAA, 1998).

Elokuussa 2020 antropologi Deana L. Weibel esitteli rinnakkaistermin ultraview effect, joka on subjektiivinen reaktio voimakkaasta kunnioituksesta, jonka jotkut astronautit ovat kokeneet katsellessaan suuria "tähtikenttiä" avaruudessa, ja hän kuvaili yleisnäkymäefektin ja ultraview effectin vaikutuksesta astronauttien uskonnollisiin uskomuksiin.

Kosmonautti Juri Gagarinin, astronauttien Michael Collins, Rusty Schweikart,  Edgar Mitchell, James Irwin, Tom Jones,  Ron Garan,  Scott Kelly, Mike Massimino, André Kuipersin, Chris Hadfieldin,  Sally Riden, Anne McClainin, ja avaruusturisti William Shatnerin kerrotaan kaikkien kokeneen muutoksen.

Vuonna 2018 luotiin Spacebuzz-projekti, jotta "lapset ympäri maailmaa voivat myös kokea kokemuksellisen perspektiivimuutoksen". Astronautti André Kuipers ilmoitti asiasta lehdistötiedotteessa 20. joulukuuta Euroopan avaruusjärjestön (ESA) verkkosivuilla. Spacebuzz pyrkii antamaan lapsille yleiskatsauksen, kuten virtuaalitodellisuuden (VR) käyttökokemuksen, jotta he saavat saman näkemyksen kuin astronautit näkevät maapallon avaruudesta. Spacebuzz on ESAn ja Alankomaiden avaruustoimiston tukeman Overview Effect Foundationin käynnistämä projekti.
 
## Lähteet
Suolavedos

**Suolavedos** oli hallitseva paperipohjainen valokuvausprosessi positiivikuvien tuottamiseksi negatiivista vuodesta 1839 noin vuoteen 1860.

Englantilainen tiedemies ja keksijä Henry Fox Talbot loi suolapaperitekniikan 1830-luvun puolivälissä. Hän teki niin sanotun "herkän paperin" "valokuvaukseen" kastelemalla kirjoituspaperiarkin heikosti tavallisen ruokasuolan ( natriumkloridi) liuoksella, pyyhkimällä ja kuivaamalla sen ja harjaamalla sen toiselta puolelta vahvalla hopeanitraattiliuoksella. . Tämä tuotti kestävän hopeakloridipinnoitteen, joka oli erityisen valoherkkä kemiallinen tila. Paperi tummui, kun se oli alttiina valolle. Kun tummuminen arvioitiin riittäväksi, valotus lopetettiin ja tulos stabiloitiin käyttämällä *vahvaa* suolaliuosta, joka muutti kemiallista tasapainoa ja teki paperista vain hieman herkkiä lisäaltistukselle. Vuonna 1839 pesu natriumtiosulfaattiliuoksella ("hypo") todettiin tehokkaimmaksi tavaksi saada tulokset todella valonkestäviä.

Suolavedostus sekoitetaan usein Talbotin hieman myöhemmin vuonna 1841 kehittämään kalotypiaan tai "talbotypia"-menetelmään, osittain koska suolavedostusta on useimmiten käytetty tekemään tulosteita calotype paperinegatiiveista pikemminkin kuin elävien aiheista. Kalotypiassa käytettiin hopeajodidia hopeakloridin sijaan. Merkittävin toiminnallinen ero kalotyypiassa suolavedokseen on se, että se mahdollisti paljon lyhyemmän valotuksen. Tämä teki kalotypiasta paljon käytännöllisemmän käytettäväksi kamerassa. Suolavedosta tarvitsee valottaa tyypillisesti vähintään tunnin ajan kamerassa. 

Suolatun paperin painatuksen kultasävytys oli suosittu tekniikka tehdä siitä paljon pysyvämpi.  

## Lähteet
Boulignyn kantoni

**Bouligny** on Ranskassa yksi Meusen departementin kantoneista (yleisneuvoston vaalipiiri). Se käsittää 26 kuntaa ja sen alueella asui vuoden 2015 alussa 9 408 ihmistä. Boulignyn kantonin keskustoimisto on Boulignyn kunnassa.

## Kunnat
Boulignyn kantonin kunnat:

* Amel-sur-l'Etang
* Arrancy-sur-Crusne
* Billy-sous-Mangiennes
* Bouligny
* Dommary-Baroncourt
* Domremy-la-Canne
* Duzey
* Éton
* Foameix-Ornel
* Gouraincourt
* Lanhères
* Loison
* Mangiennes

* Morgemoulin
* Muzeray
* Nouillonpont
* Pillon
* Rouvres-en-Woëvre
* Rouvrois-sur-Othain
* Saint-Laurent-sur-Othain
* Saint-Pierrevillers
* Senon
* Sorbey
* Spincourt
* Vaudoncourt
* Villers-lès-Mangiennes

## Lähteet
Abid Raja

**Abid Qayyum Raja** (s. 5. marraskuuta 1975 Oslo) on norjalainen liberaalipuolueen poliitikko ja puolueensa 2. varapuheenjohtaja vuodesta 2020. Hän on istunut suurkäräjillä vuodesta 2013 ja toimi Solbergin hallituksessa kulttuuri- ja tasa-arvoministerinä vuosina 2020–2021. Koulutukseltaan hän on juristi.

## Teokset
* Raja, Abid. *Talsmann*. Aschehoug forlag, 2008. 
* Raja, Abid. *Dialog – om vold, undertrykkelse og ekstremisme*. CappelenDamm, 2010. 
* Raja, Abid. *Min skyld*. CappelenDamm, 2021. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Abid Raja Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Viestipataljoona 3 (jatkosota)

**Viestipataljoona 3** eli **VP 3** oli jatkosodan aikainen linjanrakennuspataljoona. Pataljoona oli Päämajan alainen ja sen tehtävänä oli kiinteiden puhelinyhteyksien rakentaminen Päämajan ja sotatoimiyhtymien välille. Pataljoona oli organisaatioltaan Päämajan B-tyypin mukainen viestipataljoona.
## Kokoonpano
* Komentajat
** majuri Vilho Elo (18.6.1941-10.7.1941)
** luutnantti (myöh. kapteeni) Tapio Kauko (10.7.1941-31.1.1942)
** kapteeni Olavi Larkas (helmikuu 1942-10.6.1942)
** kapteeni Väinö Nousiainen (10.6.1942-1943)
** majuri Leo Teppola (1943-1944)
** kapteeni S. Pöyhönen (toukokuu 1944-) 
* E/VP3 (esikunta)
* 1/VP3 (puhelinkomppania)
* 2/VP3 (puhelinkomppania)
* 3/VP3 (puhelinkomppania)

## Sotatie
Viestipataljoona 3:n tehtävänä oli rakentaa ja ylläpitää runkoyhteyksiä Päämajan ja Karjalan kannaksen alueella toimineiden sotatoimiyhtymien välillä. Hyökkäysvaiheessa pataljoona muodosti Päämajan puhelinrakennusosasto I:n.

## Lähteet
Rametti

**Rametti** () on kasviyksilön osa, joka pystyisi elämään myös itsenäisenä kasviyksilönä. Koko kasviyksilöä eli emokasvia kaikkine rametteineen kutsutaan genetiksi (). Genomiltaan kaikki rametit ovat emokasviinsa nähden identtisiä.

Rametit ovat yhteydessä emokasviinsa sekä toisiinsa joko rönsyjen tai juuriston kautta ja näitä rönsyjä tai juuria kasvi voi käyttää eri aineiden varstoina tai kuljetusväylinä. Emokasvi voi siirtää rameteilleen esimerkiksi vettä ja ravinteita, minkä ajatellaan auttavan kasvia pärjäämään paremmin ympäristössä, jossa sen tarvitsemat aineet ovat epätasaisesti jakautuneita. Tällainen aineiden kuljetusmahdollisuus voi tehdä kasvista kasvupaikallaan paremman kilpailijan ja se voi mahdollisesti myös levitä tehokkaammin.

Rametteja muodostavista kasveista voidaan erottaa kaksi ääripäätä muodostavaa tyyppiä: toiset kasvit pyrkivät muodostamaan rameteista erillisiä, itsenäisiä yksilöitä ja toiset taas pyrkivät säilyttämään emokasvin ja ramettien väliset yhteydet ramettien koko eliniän ajan. Eri kasvilajit muodostavat vuoden aikana myös eri määriä uusia rametteja.

## Lähteet
* Benedek, V. & Englert, P., 2019: The effect of ramet mortality on clonal plant growth — *Theory in Biosciences*, vol. 138, s. 215–221, DOI:10.1007/s12064-019-00274-6
Terry Ablade

**Terry Ablade** (s. 13. lokakuuta 2001 Accra) on suomalainen jalkapalloilija, joka on viimeksi edustanut Skotlannin mestaruussarjassa pelaavaa Partick Thistlesiä lainasopimuksella englantilaisesta Fulhamista.

## Ura
### Seurajoukkueet
Ghanassa syntynyt Ablade aloitti jalkapalloilun Vaasassa, jossa hänen isänsä Seth Ablade pelasi. Vuonna 2016 Abalde siirtyi porilaisen FC Jazzin junioreihin ja teki myös sopimuksen seuran edustusjoukkueen kanssa. Kausina 2017–2018 hän pelasi FC Jazzissa 20 Kakkosen ottelua ja teki niissä neljä maalia. 

Kesällä 2018 Ablade siirtyi lontoolaisen Fulhamin U18-joukkueeseen. Tammikuussa 2022 Ablade solmi Fulhamin kanssa vuoteen 2025 ulottuvan sopimuksen ja siirtyi samalla lainaan Wimbledoniin. Hän teki debyyttinsä Ykkösliigassa 15. tammikuuta 2022 ottelussa Morecambea vastaan.

Ablade oli ensimmäisen kerran Fulhamin edustusjoukkueen kokoonpanossa Valioliigan ottelussa Brentfordia vastaan elokuussa 2022. Muutamaa päivää myöhemmin hän pääsi ensimmäistä kertaa kentälle Liigacupin ottelussa.

Kauden 2023–2024 Ablade pelasi lainallla Englannin Ykkösliigan Carlisle Unitedissa ja 2024-2025 Skotlannen mestaruussarjan Partick Thistlessä.

### Maajoukkueet
Ablade on edustanut Suomen alle U18, U19 ja U21-maajoukkueita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Terry Ablade Suomen Palloliitto.
Vaharokkio

**Vaharokkio** (*Andrachne telephioides*) on laipikkakasvien (Phyllanthaceae) heimoon, rokkioiden (*Andrachne*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on luokiteltu aiemmin tyräkkikasvien (Euphorbiaceae) heimoon kuuluvaksi.

Vaharokkio on monivuotinen ruoho, jonka puutuneesta tyvestä haarautuu useita varsia. Varret ovat kasvutavaltaan usein maanmyötäisiä, joskus harvoin pystyjä. Varsissa on tiheästi lyhytruotisia lehtiä. Lehtiruodit ovat 0,5–2 mm pitkiä, joskus jopa 4 mm pitkiä. Lehtilavat ovat soikeita, 2–12 mm pitkiä ja 1,5–8 mm leveitä. Korvakkeet ovat 0,5–1 mm pitkiä. Kukat sijaitsevat tavallisesti yhden emikukan ja kahden hedekukan muodostamina ryhminä. Hedelmät ovat halkaisijaltaan 2–4 mm ja siemenet ovat 1,5–2 mm pitkiä sekä kalvaankellertäviä tai -ruskeita.

Vaharokkio on tavallinen avoimilla ja kivikkoisilla kasvupaikoilla. Sitä tavataan myös hiekkadyyneillä sekä hiekkaisilla savimailla ja rikkaruohona viljelyksillä. Vaharokkio kasvaa luonnossa Välimeren ympäristössä, Lähi-idässä ja Afrikan koillisosissa. Levinneisyysalue ulottuu Kap Verden saarilta ja Espanjasta itään Pakistaniin sekä etelään Somaliaan.

## Lähteet
* Flora of Pakistan: ''Andrachne telephioides'' 

## Aiheesta muualla
* JSTOR Global Plants: ''Andrachne telephioides'' 
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Andrachne telephioides'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Andrachne telephioides''
Niklas Pyyhtiä

**Niklas Pyyhtiä** (s. 25. syyskuuta 2003 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie B:ssä pelaavaa Südtirolia, lainasopimuksella Serie A:n Bolognasta. 

## Ura
Pyyhtiä on Turun Palloseuran kasvatti, joka pelasi ensimmäisen ottelunsa Veikkausliigassa kaudella 2020. Talvella 2021 Pyyhtiä siirtyi FC Honkaan, jossa hän pelasi kauden aikana 17 Veikkausliigan ottelua. Syyskuussa 2021 Pyyhtiä teki sopimuksen Bolognan kanssa ja debytoi Serie A:ssa tammikuussa 2022 ottelussa Napolia vastaan.

Elokuussa 2023 Pyyhtiä siirtyi lainasopimuksella Ternanan riveihin kaudeksi 2023–2024. Tammikuussa 2025 Pyyhtiä lainattiin loppukaudeksi Südtiroliin.

## Muuta
Pyyhtiän veljet Tuomas ja Mikael pelaavat jääkiekkoa. Veljesten isä Tomi Pyyhtiä on pelannut jalkapalloa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Niklas Pyyhtiä Suomen Palloliitto.
Anna Karhunen

**Anna Karhunen** (s. 4. kesäkuuta 1981) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Karhunen on tullut tutuksi Yleisradion suositusta *Kaverin puolesta kyselen* -podcastista, jota hän on juontanut yhdessä toimittaja Tiia Savukosken kanssa vuodesta 2018 alkaen.

Vuonna 2021 ilmestyi Karhusen esikoisromaani *Jos*. Hänen toinen romaaninsa *Juomishäiriö* julkaistiin 2024.

Karhunen on puhunut julkisuudessa myös sairastamastaan MS-taudista sekä suhteestaan alkoholin käyttöön.

## Teokset
* 
* 
* 

## Lähteet
West Nicholson

**West Nicholson** eli **Tshabezi** on kaupunki Zimbabwen lounaisosissa. Se sijaitsee noin 44 km maakunnan (Etelä-Matabelemaan) pääkaupungista Gwandasta kaakkoon, Beitbridgestä Bulawayoon johtavan moottoritien varrella. Kaupungin vierestä kulkee myös rautatie, joka kuljettaa sekä ihmisiä että rahtia, ja kaupungin läpi virtaa Mzingwane-joki.

West Nicholsonin kaupunki on nimetty Andy Nicholsonin mukaan.

West Nicholsonissa toimi suuri lihajalostamo, joka on nykyisin suljettu. Aiemmin kaupungin ympäristössä oli myös useita pieniä kultakaivoksia, mutta nykyisin ainoa merkittävämpi toiminnassa oleva kaivos on noin neljän kilometrin päässä Bulawayoon johtavan tien varrella.
Thank God I’m an Atheist

**Thank God I’m an Atheist** on suomalaisen indie pop -artisti Oliveran kappale, joka julkaistiin 19. tammikuuta 2022. Hän osallistui kappaleella Uuden Musiikin Kilpailuun ja kilpaili paikasta Suomen edustajana Eurovision laulukilpailussa 2022. Kappale sijoittui kilpailussa neljänneksi.

Kappaleen ovat kirjoittaneet Oliveran lisäksi hänen puolisonsa DJ Lenno sekä Alpo Nummelin. Sen tuotannosta vastaavat Lenno ja Nummelin. Oliveran mukaan kappaleessa ihmetellään kuolemaa ja ikuisen elämän mahdollisuutta.

## Tuotanto
* Olivera – laulu, sanoitukset
* Lenno – sävellys, tuotanto
* Alpo Nummelin – sävellys, tuotanto
* Anders Hvenare – miksaus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kappaleen lyriikkavideo YouTubessa
Museo Leikki

**Museo Leikki** (ent. *Linnanmäen lelu- ja leikkimuseo*, *Leikkilinna – Suomen lelumuseo* ja *Suomen Lelumuseo Hevosenkenkä*) on lelun, leikin ja lapsuuden historiaan erikoistunut museo. Museo avautui toukokuussa 2022 uudisrakennukseen, Näyttelykeskus WeeGeen viereen Espoon Tapiolaan. Museossa on päänäyttely ja vaihtuvanäyttely. Näiden lisäksi museossa järjestetään pienempiä pop-up-näyttelyitä. Museossa järjestetään pysyvää yleisöohjelmaa sekä vaihtuvia aktiviteetteja. Vakio-ohjelmaan kuuluu muun muassa Lego-rakentelupaja.

## Historia
Museo Leikin tarina sai alkunsa vuonna 1984, kun sosiaalineuvos Aira Heinäsen aloitteesta ja Lasten Päivän Säätiön tuella aloitettiin valtakunnallinen leikkikalukeräys tulevaa lelu- ja leikkimuseota varten. Säätiö halusi tukea lastenkulttuuria perustamalla Linnanmäelle eri sukupolvet yhdistävän kohteen, joka kiinnostaisi kaikenikäisiä kävijöitä. Vuonna 1988 tulevan museon tukiyhdistykseksi perustettiin Suomen Leikki- ja Lelumuseon Ystävät ry. Yhdistys toimii nykyisin edelleen aktiivisesti nimellä Museo Leikin ystävät ry. Varsinainen Linnanmäen lelu- ja leikkimuseo avattiin huhtikuussa 1996. Museo järjesti huvipuistovuosinaan lukuisia erikoisnäyttelyitä ja yleisötapahtumia. Kävijämäärältään se oli Suomen suurin erikoismuseo.

Vuonna 2006 museo muutti Tapiolaan Näyttelykeskus WeeGeelle, jossa se toimi vuoteen 2010 saakka nimellä Leikkilinna – Suomen lelumuseo. Vuonna 2010 museo pääsi Teatteri Hevosenkengän kannatusyhdistyksen siipien suojaan ja nimeksi tuli Suomen Lelumuseo Hevosenkenkä. WeeGeellä ollessaan museon painotti aktiivista yleisötyötä, ja museo saavuttikin vuosi vuodelta kasvavan yleisön. Museon näyttelyssä pääsi tutustumaan lelujen ja leikin historiaan 1800-luvun lopulta nykypäivään.

Vuosina 2020–2022 tehtiin suuri näyttely- ja konseptiuudistus. Museon painopiste siirtyi lelujen esittelystä leikin maailmaan yleisemmin. Syksyllä 2021 museon nimi muuttuikin Museo Leikiksi. Uudistuksen myötä museo myös muutti uusiin tiloihin Näyttelykeskus WeeGeen viereen, osoitteeseen Ahertajantie 3. Museo Leikki avautui yleisölle uusissa tiloissa toukokuussa 2022. Museo jatkaa yhteistyötä Teatteri Hevosenkengän kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Museo Leikki
Marcia Warren

**Marcia Warren** (s. 26. marraskuuta 1943 Watford, Hertfordshire) on englantilainen näyttelijä.

Warren on palkittu teatteriesiintyjä, joka on voittanut parhaan naissivuosan Olivier-palkinnon kaksi kertaa. Ensimmäisen palkintonsa hän sai *Stepping Out* -näytelmästä vuonna 1984 ja toisen *Humble Boy* -näytelmästä vuonna 2002. Televisiorooleja Warrenilla on ollut muun muassa sarjoissa *[[Coronation Street]]*, *[[Inside No. 9]]*, *[[Pokka pitää]]* ja *[[Uusi Sherlock]]*.

Netflix-sarja *[[The Crown (televisiosarja)|The Crownin]]* viidennellä ja kuudennella tuotantokaudella Warren esitti kuningataräiti Elisabetia.

## Lähteet
Miesten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1950

**Vuoden 1950 pikaluistelun [[yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut|MM-kilpailut]]** pidettiin 18.–19. helmikuuta. Miesten kisapaikkana oli Ruotsin Eskilstuna ja sen Tunavallen-kenttä.

## Tulokset

:  * = kaatui
:  NC = ei jatkoon eli viimeiselle matkalle
:  NS = ei startannutt
:  DQ = disqualifioitu

## Lähteet
* Speed Skating - World Allround Championships - 1950/1951
Ghanankopaivapuu

**Ghanankopaivapuu** (*Copaifera salikounda*) on hernekasvien (Fabaceae) heimoon, kopaivapuiden (*Copaifera*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se sekoitetaan usein *[[Detarium senegalense]]* -lajiin, mutta lajit eroavat toisistaan muun muassa lehtien lehdyköiden ulkonäön perusteella.

Ghanankopaivapuu on ainavihanta puu, joka voi kasvaa korkeimmillaan 40 metriä korkeaksi. Rungon halkaisija voi olla yli metrin ja ympärysmitta yli kolme metriä.

Ghanankopaivapuu kasvaa luonnossa ainavihannissa sademetsissä, rannoilla sekä rinteillä merenpinnan tasosta aina 950 metrin korkeuteen asti. Ghanankopaivapuuta tavataan trooppisessa Länsi-Afrikassa Sierra Leonesta Ghanaan ulottuvalla alueella. Laji voi olla paikallisesti yleinen ja sen lisääntyminen onnistuu yleensä hyvin, mutta runsaiden hakkuiden sekä elinympäristöjen häviämisen myötä ghanankopaivapuu on luokiteltu vaarantuneeksi (VU) lajiksi.

Ghanankopaivapuuta kerätään luonnosta siitä saatavan hartsimaisen aineen sekä laadukkaan puutavaran vuoksi. Lajin pintapuu on vaaleaa ja heti sahauksen jälkeen siitä alkaa erittyä kopaalia. Sydänpuu on punaruskeaa ja se erottuu selvästi sen ympärillä olevasta, noin 5–10 cm paksusta pintapuukerroksesta. Ghanankopaivapuun puuainesta käytetään muun muassa sisustukseen, panelointiin, parketteihin sekä korkealuokkaisiin huonekaluihin.

## Lähteet
* Useful Tropical Plants: ''Copaifera salikounda'' 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* JSTOR Global Plants: ''Copaifera salikounda'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Copaifera salikounda''
Palladiumoksidi

**Palladiumoksidi** (PdO) on palladium- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa palladiumoksidi on mustaa tai vihertävää kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on tetragoninen. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedellinen hydraatti, jossa kideveden määrä vaihtelee. Palladiumoksidi on veteen liukenematonta, eikä se liukene emäksiin tai happoihin kuningasvettä lukuun ottamatta. Kuumennettaessa yhdistettä 750–850 °C:n lämpötilaan se hajoaa palladiumiksi ja hapeksi.

Palladiumoksidia voidaan valmistaa kuumentamalla hienojakoista palladiumia happivirrassa yli 600&nbsp;°C:n lämpötilaan. Toinen tapa on palladiumkloridin ja natriumnitraatin reaktio.
:2 Pd + O2 → 2 PdO
:2 PdCl2 + 4 NaNO3 → 2 PdO + 4 NaCl + 4 NO2 + O2

Palladiumoksidia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä vedytysreaktioissa.

## Lähteet
Copaifera reticulata

***Copaifera reticulata*** on hernekasvien (Fabaceae) heimoon, kopaivapuiden (*Copaifera*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on suuri ja ainavihanta puu, joka kasvaa yleensä 30–45 metriä korkeaksi. Puun runko on suora ja se voi olla oksaton 30 metrin korkeuteen saakka.

*Copaifera reticulata* kasvaa luonnossa kosteissa metsissä sekä ylänköjen sademetsissä hiekkaisella maaperällä. Lajia tavataan luonnossa Etelä-Amerikassa Brasiliassa, Perussa ja Boliviassa.

*Copaifera reticulata* on yksi tärkeimmistä niistä kopaivapuista, joista saatavasta hartsista voidaan valmistaa kopaivabalsamia. Muista kopaivabalsamin tuotantoon sopivaa hartsia tuottavista kopaivapuita kolme tärkeintä ovat *[[Copaifera officinalis]]*, *[[Copaifera multijuga]]* ja *[[Copaifera langsdorffii]]*. Kopaivabalsamin lisäksi *Copaifera reticulata* -lajia kaadetaan puutavaraksi. Etelä-Amerikan alkuperäisasukkaat ovat hyödyntäneet *Copaifera reticulata* -lajia jo pitkään erityisesti juuri siitä saatavan hartsin, mutta myös siitä saatavan puutavaran takia.

*Copaifera reticulata* -lajin sydänpuun väri vaihtelee vaaleanpunaisesta punaruskeaan ja sen ympärillä on selvästi erottuva, 2–3 cm paksu kerros pintapuuta. *Copaifera reticulata* -lajin puuaines on kevyttä ja pehmeää tai keskikovaa. Puutavaraa voi käyttää moneen eri tarkoitukseen, kuten rakentamiseen, sisustukseen, panelointiin, parketteihin, vaneriin, lastulevyihin, pakkauksiin ja huonekaluihin.

## Lähteet
* Useful Tropical Plants: ''Copaifera reticulata'' 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Copaifera reticulata''
USS Richard P. Leary

**USS Richard P. Leary** (runkonumero DD-684) oli Yhdysvaltain  laivaston vuonna 1943 vesillelaskettu Fletcher-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin Bostonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 4. heinäkuuta 1943. Se laskettiin vesille 6. lokakuuta kumminaan George K. Crozer III:n puoliso ja otettiin palvelukseen 23. helmikuuta 1944 ensimmäisenä päällikkönään Frederick S. Habecker.

## Palvelus
Bermudalla järjestettyjen koeajojen päätyttyä alus lähti Panaman kanavan kautta Pearl Harboriin. Heinäkuussa alus oli saattuepalveluksessa Eniwetokilla ja Saipanilla, mistä se siirtyi tukemaan Peleliun maihinnousua 15. syyskuuta  ja Leyten maihinnousua 20. lokakuuta.
 
Surigaon salmessa 25. lokakuuta käydyssä taistelussa alus laukaisi torpedonsa, ampui alas hyökänneen lentokoneen ja suojasi vaurioitunutta *USS Albert W. Grantia*. Partioidessaan Leytenlahdella 1. marraskuuta aluksen miehistö pelasti 70 *USS Abner Readin* eloonjäänyttä. Lingayeninlahden operaatioissa alus ampui 6. tammikuuta 1945 alas lentokoneen ja oli maihinnousun tulituessa 9. tammikuuta.

Alus oli 19. helmikuuta Iwo Jimalla tulituessa ja Okinawan maihinnousussa 1. huhtikuuta. Se saattoi 6.-7. huhtikuuta vaurioituneen *USS Morrisin* Kerama Rettoon. Vapauduttuaan Okinawan operaatioista alus siirrettiin elokuussa Adakiin Alaskaan. Oltuaan Aleuteilla alus lähti Japaniin Ominatoon, jonne se saapui 8. syyskuuta. Alus lähti 30. syyskuuta Japanista San Diegoon Kaliforniaan.

Kaliforniassa alus määrättiin palveluksesta poistettavaksi ja poistettiin palveluksesta 10. joulukuuta 1946 sekä liitettiin Tyynenmeren laivaston reserviin. Alus luovutettiin 10. maaliskuuta 1959 Japanille.

### JDS Yūgure
Alus hinattiin Japaniin, missä se liitettiin Japanin meri-itsepuolustusvoimiin nimellä *JDS Yūgure* runkonumerolla DD-184. Alus modernisoitiin maaliskuussa 1963, jolloin siltarakenne uusittiin, suurennettiin taistelunjohtokeskusta, asennettiin uudet tutkat ja kolmijalkainen masto.

Lisäksi alukselta poistettiin 5 tuuman tykkitorni No.3, millä laskettiin alusten painopistettä. Alus poistettiin palveluksesta 1974.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Melodi Grand Prix 2011

**Melodi Grand Prix 2011** oli Norjassa 15. tammikuuta – 12. helmikuuta 2011 järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 2011 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu koostui kolmesta semifinaalista, toisesta mahdollisuudesta ja finaalista. Jokaisessa semifinaalissa kilpaili seitsemän kappaletta, joista puhelinäänestäjät äänestivät kaksi finaaliin, ja puhelinäänestyksen seuraavat kaksi pääsivät toiseen mahdollisuuteen. Lisäksi semifinaalien jälkeen kaksi eniten semifinaaleissa ääniä saanutta semifinaalin viidettä pääsi toiseen mahdollisuuteen. Toisessa mahdollisuudessa kahdeksan kappaletta jaettiin neljään pariin, joista jokaisesta toinen äänestettiin toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella neljä kappaletta jaettiin kahteen kappalepariin, joista kummastakin toinen äänestettiin finaaliin.

Finaalissa voittaja valittiin kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella puhelinäänestäjät äänestivät kahdeksasta kappaleesta neljä toiselle kierrokselle, jossa voittajan valitsivat yhdessä puhelinäänestäjät ja neljä alueraatia. Kilpailun voitti Stella Mwangi kappaleella ”Haba Haba”.

## Kilpailun kulku
### Ensimmäinen semifinaali
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 15. tammikuuta Ørland Hovedflystasjonissa Ørlandissa.

### Toinen semifinaali
Toinen semifinaali kilpailtiin 22. tammikuuta Florø Idrettssenterissä Florøssä.

### Kolmas semifinaali
Kolmas semifinaali kilpailtiin 29. tammikuuta Fritidsparkissa Skienissä.

### Toinen mahdollisuus
Toinen mahdollisuus kilpailtiin 5. helmikuuta Sparta Amfissa Sarpsborgissa.

### Finaali
Finaali kilpailtiin 12. helmikuuta Oslo Spektrum -areenalla Oslossa.

## Lähteet
*https://escnorge.no/mgp-2011/
*https://eurovisionworld.com/national/norway/melodi-grand-prix-2011
*http://natfinals.50webs.com/10s_20s/Norway2011.html

## Aiheesta muualla
*Koko karsintafinaali NRK:n sivuilla
Kaunisvaara

**Kaunisvaara** on kylä Pajalan kunnassa Ruotsissa noin 26 km pohjoiseen Pajalan keskustaajamasta.
Noin kilometrin päässä sijaitsevat Vaaranrinta ja Sahavaara, jossa myös sijaitsee Kaunisvaaran kirkko.

## Kaunisvaaran kaivos

Northland Resources SA solmi 2010 lopussa sopimuksen Kaunisvaaran kaivoksen perustamisesta. Kaunisvaara-projektiin kuuluvissa Tapulissa ja Sahavaarassa on 176 miljoonan tonnin rautamalmivarat. Malmi sisältää keskimäärin 32,5% rautaa. Northlandin oli tarkoitus tuottaa 2014 lähtien 5 miljoonaa tonnia malmirikastetta vuodessa.
Kaivos ajautui syksyllä 2014 konkurssiin.

Syksyllä 2017 konkurssipesä myi oikeudet Abecede AB:lle (myöhemmin Kaunis Iron AB).
Kaivoksen tuotanto alkoi uudelleen kesällä 2018.

## Lähteet
Rosopallopuu

**Rosopallopuu** (*Kiggelaria africana*) on kapikkikasvien (Achariaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Sen koko ja ulkomuoto vaihtelevat noin kolme metriä korkeasta pensaasta korkeimmillaan noin 17 metriä korkeaksi puuksi. Rosopallopuu on ainavihanta tai lyhyeksi aikaa lehtensä pudottava, kausivihanta kasvi. Rosopallopuu on kaksikotinen ja hyvin muunteleva laji.

Rosopallopuu kasvaa luonnossa sademetsissä sekä muissa kosteissa metsissä 1370–2550 metrin korkeudella merenpinnasta. Toisinaan lajia tavataan metsien reunoilla. Luonnossa lajia tavataan Etelä-Afrikassa.

## Käyttö ja kasvatus
Rosopallopuuta kaadetaan luonnosta siitä saatavan puutavaran vuoksi, mutta lajia myös kasvatetaan aidanteena. Rosopallopuun puuaines on vaaleanpunertavaa sekä kovaa ja se soveltuu moniin erilaisiin puusepäntöihin, sisustukseen, parketteihin tai huonekalujen valmistukseen. Aikoinaan puuta käytettiin myös kärryjen pyörien pinnoihin.

Kasvatettuna rosopallopuu menestyy subtrooppisilla ja trooppisilla alueilla. Laji sietää alimmillaan noin –2°C:n lämpötiloja, mutta menestyy myös alueilla, joilla päivälämpötila voi nousta +36°C:een. Rosopallopuu kasvaa parhaiten runsaasti orgaanista ainesta sisältävässä maaperässä aurinkoisella kasvupaikalla. Rosopallopuu tarvitsee keskimääräisen paljon vettä, mutta on myös kuivuutta kestävä. Suotuisissa olosuhteissa rosopallopuu kasvaakin nopeasti ja voi kukkia jo kaksivuotiaana. Tavallisesti laji alkaa muodostaa oksia melko läheltä varren tyveä, jolloin alimmat oksat on leikattava, mikäli haluaa rosopallopuusta enemmän puumaisennäköisen.

## Lähteet
* Useful Tropical Plants: ''Kiggelaria africana'' 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Rosopallopuu (''Kiggelaria africana'')
* JSTOR Global Plants: ''Kiggelaria africana'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Kiggelaria africana''
Henrik Asheim

**Henrik Asheim** (s. 21. elokuuta 1983 Bærum) on norjalainen oikeistopuolueen poliitikko. Hän toimi Solbergin hallituksessa tutkimus- ja korkeakouluministerinä vuosina 2020–2021. Hän on istunut suurkäräjillä vuodesta 2013. Vuosina 2008–2012 hän johti oikeistopuolueen nuorisojärjestöä Unge Høyreä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Henrik Asheim Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Raja Harishchandra

**Raja Harishchandra** (suomeksi ”Kuningas Harishchandra”) on vuonna 1913 ensi-iltansa saanut intialainen mykkäelokuva, jonka ohjasi ja tuotti Dadasaheb Phalke. Elokuvan juoni perustuu hindumytologiaan ja se sai ensi-iltansa Bombayssa 3. toukokuuta 1913. Sitä pidetään usein ensimmäisenä täyspitkänä intialaisena elokuvana. Se on osittain kadonnut.

## Juoni
Kuningas Harishchandra (D. D. Dabke) opettaa poikaansa Rohitashvaa (Bhalchandra Phalke) ampumaan jousella ja nuolella kuningatar Taramatin (Anna Salunke) läsnäollessa. Hänen kansalaisensa pyytävät häntä lähtemään metsästysretkelle. Metsästäessään Harishchandra kuulee naisten huutoja. Hän saapuu paikalle, jossa viisas Vishvamitra (Gajanan Sane) suorittaa *yajnaa* (rituaali tulen edessä) saadakseen apua *Triguna Shaktilta* (kolme voimaa) vastoin heidän tahtoaan. Harishchandra keskeyttää tietämättään Vishvamitran yajnan kesken kolmen voiman vapauttamisen. Rauhoittaakseen Vishvamitran vihaa Harishchandra tarjoaa valtakuntaansa. Palatessaan kuninkaalliseen palatsiin hän kertoo Taramatille tapahtumista. Vishvamitra lähettää Harishchandran, Taramatin ja Rohitashvan maanpakoon ja pyytää heitä järjestämään *dakshinan* (lahja). Maanpaossa Rohitashva kuolee ja Harishchandra lähettää Taramatin pyytämään Domin kuningasta järjestämään ilmaisen polttohautauksen. Kun Taramati on matkalla tapaamaan Domin kuningasta, Vishvamitra lavastaa hänet syylliseksi Kashin prinssin murhaan. Taramati joutuu oikeuteen, tunnustaa syyllisyytensä ja Harishchandra määrätään mestaamaan hänet. Kun hän nostaa miekkansa suorittaakseen tehtävänsä, tyytyväinen Shiva ilmestyy. Vishvamitra paljastaa, että hän testasi Harishchandran lahjomattomuutta, palauttaa tälle kruunun ja herättää Rohitashvan takaisin henkiin.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gleaves-luokka

**Gleaves-luokka** oli Yhdysvaltain laivaston 66 hävittäjän muodostama alusluokka, joka perustuu Gibbs & Coxin vuoden 1938 hankintoihin tekemiin suunnitelmiin. Luokka oli Sims-luokasta paranneltu, mutta samoin aseistettu. Luokassa oli sallittua parantaa propulsiojärjestelmää vauriokestävyyden parantamiseksi. Aluksille asennettiin ensikertaa pääkannelle dieselgeneraattori hätätilanteisiin.

## Alukset

## Lähteet

*
*

### Viitteet
DFDT

**Difluorodifenyylitrikloorietaani** (**DFDT**; C14H9Cl3F2) on DDT:n kaltainen yhdiste, joka kehitettiin Saksassa toisen maailmansodan aikana hyönteistentorjuntaan Pohjois-Afrikassa ja trooppisilla alueilla käytäviin sotiin. Eräänä syynä DFDT:n kehittämiseen pidetään DDT:n lisenssimaksujen välttämistä. Toisen maailmansodan jälkeen tutkimusta ei jatkettu, ja DDT syrjäytti DFDT:n myös Saksassa. 2000-luvulla ainetta on tutkittu jälleen mahdollisena vaihtoehtona malariaa levittävien hyttysten torjuntaan.

## Ominaisuudet
DFDT on ominaisuuksiltaan hyvin paljon DDT:n kaltainen. Ero molekyyleissä on vain kaksi aromaattiseen renkaaseen kiinnittynyttä klooria, jotka on korvattu fluoriatomeilla. Molemmat aineet ovat tehokkaita tappamaan selkärangattomia, mutta hyönteiset kehittyvät nopeasti vastustuskykyisiksi aineille. DFDT ei ole akuutisti kovin myrkyllistä ihmisille, mutta jatkuva annos voi olla haitallinen DDT:n tapaan.

## Lähteet
Leprapuut

**Leprapuut** (*Hydnocarpus*) on kapikkikasvien (Achariaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 40 lajia. Leprapuut on sijoitettu aiemmin Flacourtiaceae-heimoon.

Leprapuut ovat puita tai joskus harvoin pensaita. Lajit ovat tavallisesti myös kaksikotisia, mutta joskus harvoin yksikotisia tai sekasopuisia. Lehtiasento on vuorottainen ja lehdet ovat yleensä ruodillisia. Korvakkeet ovat pienet. Lehtilavat ovat nahkamaisia, sulkasuonisia sekä ehyt- tai hammaslaitaisia. Kukat sijaitsevat lehtihangoissa viuhkomaisissa kukinnoissa. Joskus kukinnot ovat vain yksikukkaisia, joskus harvoin pitkiä ja terttumaisia. Kukissa on yleensä neljä tai viisi verholehteä, mutta verholehtien lukumäärä voi vaihdella kolmesta yhteentoista. Terälehtiä on niin ikään neljä tai viisi tai joskus jopa neljätoista. Hedekukkien heteiden määrä vaihtelee viidestä lukuisiin – heteitä voi olla jopa yli sata kappaletta. Heteiden palhot ovat erillisiä ja joskus hyvin lyhyitä. Emikukissa on viisi tai useampia joutoheteitä, jotka muistuttavat varsinaisia heteitä, mutta niiden ponnet ovat surkastuneet tai puuttuvat kokonaan. Emissä on kolmesta kuuteen vartaloa ja sikiäimessä useita siemenaiheita. Leprapuiden hedelmä on muodoltaan pallomainen tai munanmuotoinen, joskus harvoin pitkulainen ja kussakin hedelmässä on muutamia tai useita siemeniä.

Leprapuut kasvavat luonnossa trooppisessa Aasiassa. Kiinassa tavataan kolmea leprapuulajia.

## Lajeja
* *[[Hydnocarpus annamensis]]*
* *[[Hydnocarpus anomalus]]*
* *[[Hydnocarpus anthelminthicus]]*
* *[[Hydnocarpus calophyllus]]*
* *[[Hydnocarpus hainanensis]]*
* *[[Hydnocarpus kunstleri]]*
* leprapuu eli chaulmoogra (*Hydnocarpus kurzii*)
* *[[Hydnocarpus macrocarpus]]*
* *[[Hydnocarpus pentandrus]]*
* *[[Hydnocarpus sumatranus]]*
* *[[Hydnocarpus venenatus]]* (sisältää lajin *H. inebrians*)

## Lähteet
Futurians

**Futurians** oli Yhdysvalloissa, lähinnä New Yorkissa, vuosina 1938–1945 vaikuttanut tieteiskirjallisuuden kirjoittajien ja harrastajien ryhmä. Ryhmän jäsenet olivat vakuuttuneita siitä, että tieteiskirjallisuuden harrastajien tulisi olla tulevaisuuteen suuntautuneita ja luonteeltaan rakentavia.

Ryhmä sai nimensä J. Michael Rosenblumin perustaman brittiläisen fanzine-julkaisu *The Futurianin* mukaan. Futurians-ryhmän jäseniä olivat muun muassa Isaac Asimov, James Blish, Cyril M. Kornbluth, Walter Kubilius, David A. Kyle, Robert A. W. Lowndes, John B. Michel, Frederik Pohl, Donald A. Wollheim ja Judith Merril.

## Lähteet
Työttömän pöytäkirja

**Työttömän pöytäkirja** on Kanerva Cederströmin ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1994. 

Elokuva on yhteiskunnallinen dokumentti, joka käsittelee työttömyyttä. Se perustuu käsikirjoittaja Riikka Tannerin päiväkirjoihin, joita hän piti vuosina 1990-1991 ollessaan työttömänä.

## Lähteet
Govorovon metroasema

**Govorovo** () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. elokuuta 2018.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Laila (elokuva)

**Laila** on Kanerva Cederströmin ja Riikka Tannerin ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1989. 

Elokuva on henkilö- ja haastatteludokumentti suomalaisesta iskelmälaulajasta Laila Kinnusesta.

## Lähteet
Hydnocarpus hainanensis

***Hydnocarpus hainanensis*** on kapikkikasvien (Achariaceae) heimoon ja leprapuiden (*Hydnocarpus*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta puu, joka voi kasvaa 6–12 metriä korkeaksi. Lajin lisääntyminen on kuitenkin heikkoa ja laji on luokiteltu yleisesti vaarantuneeksi lajiksi (VU).

*Hydnocarpus hainanensis* kasvaa ainavihannissa metsissä 300–1800 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan luonnossa Kiinan eteläosissa (Hainanin saari ja Guangxi) sekä Vietnamissa.

*Hydnocarpus hainanensis* -lajia on kerätty luonnosta paikalliseen käyttöön lääkinnällisiin tarkoituksiin sekä puutavaraksi. Lajin siemenissä on suhteellisen paljon chaulmoogra-öljyä, joka on paikallisesti tärkeä aine ihovaivojen hoidossa. *Hydnocarpus hainanensis* -lajin puuaines on kovaa, painavaa sekä kestävää ja sitä käytetään muiden leprapuulajien puuaineksen tavoin talojen ja aitojen rakentamiseen, sisustukseen, panelointiin sekä ovien karmeihin ja ikkunoiden puitteisiin.

## Lähteet
* Useful Tropical Plants: ''Hydnocarpus hainanensis'' 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Hydnocarpus hainanensis'' 
* Flora of China: ''Hydnocarpus hainanensis''
Platanin talo

**Platanin talo** on Lappeenrannan keskustassa Kylpylän kaupunginosassa sijaitseva suojeltu puurakennus. Talo on valmistunut vuonna 1927 ja se edustaa rakennustyyliltään 1920-luvun klassismia. Rakennus on arvioitu kulttuurihistoriallisesti ja kaupunkikuvallisesti merkittäväksi. Rakennus sijaitsee Anni Swanin kadun ja Koulukadun kulmassa, ja sen pihapiiri on nimetty Anni Swanin puistoksi. 

Rakennusmestari Väinö V. Häkkinen suunnitteli talon asunnoksi tohtori Erik Platanille. Rakennus peruskorjattiin 1974 terveysasemaksi, ja se toimi terveystoimen tiloina vuoteen 2013 asti. Talossa oli muutaman vuoden kotihoitokeskus ja viime vuodet talo on toiminut työmaatoimistona läheisille rakennustyömaille. 

Vuonna 2022 Lappeenrannan kaupunki teki alueelle asemakaavamuutoksen jonka myötä puistoon on rakenteilla kerrostalo. Rakennuksen edustalle Koulukadun ja Oikokadun risteykseen on suunnitteilla liikenneympyrä. Lappeenrannan kaupunki on myymässä Platanin taloa.

## Lähteet
Kujakissa – 35 laulua tästä elämästä

**Kujakissa – 35 laulua tästä elämästä** on Seppo Närhen kokoelma-albumi vuodelta 2009. Se sisältää kappaleita Närhen vuonna 1975 alkaneen soololevytysuran varrelta.

## Kappaleet
### CD 1
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### CD 2
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Tekijät
### Muusikoita
* Seppo Närhi – laulu
* Kalle Fält ja Pepe Willberg – taustalaulut (CD 1–9)
* Olli Ahvenlahti – sähköpiano (CD 1–9)
* Nono Söderberg – kitarat (CD 1–9, CD 2–15)
* Olli Haavisto – steel-kitara (CD 2–15)
* Heikki ”Häkä” Virtanen – basso (CD 1–9)
* Upi Sorvali – rummut ja lyömäsoittimet (CD 1–9)

; Kurimus-taustayhtye kappaleella ”Riita halki ja voita väliin” (CD 2–15)
* Raimo Karima – piano
* Matti Auranen – kitara
* Tapio Hamara – basso
* Seppo Raatikainen – rummut
Lähde:

### Tuotanto
* Tommi Liuhala ja Nono Söderberg – tuottajat (CD 1–9, CD 2–15)
* Scandian ja Höyläämötien studiot, Helsinki – äänitys (CD 1–9)
* Harri Sutinen ja Per Wallenius, MTV-musiikkistudiot, Helsinki – äänitys (CD 2–15)
Lähde:

## Lähteet
Ozjornajan metroasema

**Ozjornaja** () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. elokuuta 2018.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kellosinililjat

**Kellosinililjat** (*Hyacinthoides*) on parsakasvisuku, johon kuuluu kaksitoista Länsi-Euroopassa ja Luoteis-Afrikassa esiintyvää lajia. Sukuun kuuluu koristekasvina tunnettuja sipulikasveja, joilla on siniset kellomaiset kukat nuokkuvissa kukinnoissa.

## Lajeja
* espanjansinililja (*Hyacinthoides hispanica*, syn. *Endymion campanulatus*, *Scilla hispanica* (kevättähtien suvussa)) 
* englanninsinililja (*Hyacinthoides non-scripta*, syn. *Endymion nutans*, *Scilla non-scripta*)
* italiansinililja (*Hyacinthoides italica*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Kellosinililjat – ''Hyacinthoides''
Punakarhunköynnös

**Punakarhunköynnös** (*Convolvulus dahuricus*) on valkokarhunköynnöksen lähisukuinen ja myös samaan lajiin luokiteltu kiertokasvi. Lajien näkyvin ero löytyy kukan väristä, joka punakarhunköynnöksellä on vaaleanpunainen; valkokarhunköynnöksen kukat ovat yleensä enintään heikosti punertavat. Punakarhunköynnös esiintyy alkuperäisenä Venäjän Kaukoidässä, Koillis-Kiinassa, Koreassa, Japanissa ja Sahalinilla. Laji on vakiintunut tulokas Pohjoismaissa ja Isossa-Britanniassa. Suomessa sitä tavataan viljelykarkulaisena monin paikoin varsinkin maan eteläosassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2021: Punakarhunköynnöksen (''Convolvulus dahuricus'') levinneisyys Suomessa
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Convolvulus dahuricus'' - punakarhunköynnös