Thukydideen tyylistä

**Thukydideen tyylistä** (, ) on Dionysios Halikarnassoslaisen kirjoittama antiikin aikainen retoriikan alan tutkielma, joka käsittelee Thukydideen tyyliä tämän historiateoksessa *[[Peloponnesolaissota (Thukydides)|Peloponnesolaissota]]*.

## Historia

Dionysios Halikarnassoslainen eli ja kirjoitti ensimmäisen vuosisadan eaa. lopulla. Teoksen *Thukydideen tyylistä* hän kirjoitti ystävänsä Quintus Aelius Tuberon pyynnöstä, jotta voisi tarkemmin selittää aiempia kirjoituksiaan Thukydideestä. Tutkielmaa on luonnehdittu Dionysioksen perusteellisimmaksi ja tasapainoisimmaksi yksittäistä kirjailijaa käsitteleväksi kriittiseksi työksi. Koska Dionysios tarkastelee tässä teoksessa suurta historioitsijaa retorisesta näkökulmasta, hänen arvionsa voi kuitenkin nähdä usein epäoikeudenmukaisena ja virheellisenä.

Dionysioksen toinen ystävä Ammaios huomioi, että Dionysios jätti tutkielmassa käsittelemättä tiettyjä Thukydideen tyylillisiä seikkoja ja pyysi aiheesta lisäkäsittelyä, ja siksi Dionysios jatkoi aiheesta myöhemmin kirjeen muotoisessa esityksessään *[[Toinen kirje Ammaiokselle]]*.

## Sisältö

Tutkielmassa Dionysios tarkastelee Thukydidestä itsekin historioitsijana, joka arvioi toista historioitsijaa ammatillisesta näkökulmasta ja osoittaa syvää ymmärrystä historiankirjoituksen vaikeuksista. Hän ylistää Thukydideen tinkimätöntä totuudenrakkautta sekä kykyä analysoida ihmisten motiiveja ja luonteita, mutta suhtautuu kriittisesti tapahtumien vuodenaikoihin perustuvaan järjestykseen, jonka hän katsoo rikkovan kerronnan jatkuvuuden, erityisesti *Peloponnesolaissodan* kirjassa III. Hän osoittaa myös ristiriitoja, epäselvyyksiä ja painotusvirheitä kirjassa I, ja ehdottaa jopa joidenkin jaksojen poistamista teoksesta.

Toisaalta Dionysios ihailee suuresti Thukydideen draamallisia huipennuksia, kuten Perikleen hautajaispuheen ja Ateenan kulkutaudin vastakkainasettelua sekä Syrakusan Suuressa satamassa käydyn taistelun kuvausta, vaikka pitää joitakin kohtia liian kylminä ja etäisinä verrattuna hellenistiselle kaudelle tyypilliseen historiankirjoitukseen.

Tyylianalyysissaan Dionysios näkee Thukydideen todellisena uudistajana: ei siksi, että yksittäiset piirteet olisivat täysin uusia, vaan koska hän yhdistää ne ainutlaatuiseksi kokonaisuudeksi, niin sanotuksi suurtyyliksi. Dionysios kuitenkin kritisoi joidenkin jaksojen monimutkaista rakennetta ja hämäryyttä ja tarjoaa itse selkeämpiä vaihtoehtoja.

Thukydideen teoksessaan esittämien puheiden kohdalla Dionysios korostaa retorista sopivuutta: hän ylistää plataiailaisten ja spartalaisten välistä dialogia, mutta torjuu Melos-dialogin moraalisesti ja tyylillisesti, missä arviossa konservatiivisen reettorin voi nähdä syrjäyttävän historioitsijan. Lopuksi Demosthenes nousee Dionysioksen mielestä Thukydideen merkittävimmäksi jäljittelijäksi. Kokonaisuutena Dionysios osoittaa kuitenkin Thukydideen omaperäisyyden ja aseman historiankirjoituksen huipulla.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* Dionysius of Halicarnassus: *Thucydides*. Teoksessa 

## Aiheesta muualla

* Dionysius of Halicarnassus: *[https://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus:text:2008.01.0584 Thucydides]*. Perseus. 
* Διονυσίου Ἁλικαρνασσέως Περὶ Θουκυδίδου.