open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jiyūgaoka

**Jiyūgaoka** () on Tokion kaupunginosa Meguron erillisalueella. Se sijaitsee Musashinon ylängöllä Meguron etelärajalla. Jiyūgaoka on yläluokkaista asuinaluetta, joka on rakentunut Tōkyū-rautateiden Jiyūgaokan risteysaseman ympärille. Kaupunginosa sai alkunsa 1930-luvulla yhtenä Tokion lähiöistä. Jiyūgaokan aseman ympäristö tunnetaan tyylikkäänä, eurooppalaisvaikutteisena liikealueena.

Jiyūgaokan kaupunginosan pinta-ala on 0,55 neliökilometriä, ja se jakautuu kolmeen osa-alueeseen, jotka on numeroitu Jiyūgaoka 1-chōme–Jiyūgaoka 3-chōme. Niissä on yhteensä 7&nbsp;447 asukasta (helmikuussa 2025). Kaupunginosan väestötiheys on siten noin 13&nbsp;500 asukasta neliökilometrillä.

## Historia
Jiyūgaoka alkoi rakentua esikaupunkina rautatielinjan varrelle 1920–1930-luvuilla. Kaupunginosan nimi tarkoittaa kirjaimellisesti ’vapauden kukkulaa’, ja sen keksijäksi on sanottu tanssija Baku Ishiitä, joka oli yksi alueen varhaisista asukkaista. Liberaalin koulutuksen edistäjä Kishie Tezuka perusti alueelle Jiyūgaoka gakuen -nimisen koulun, minkä myötä Tōkyū-yhtiö nimesi aluetta palvelevan rautatieaseman Jiyūgaokan asemaksi. Vuonna 1932 Jiyūgaoka otettiin virallisesti käyttöön kaupunginosan nimenä.

## Kaupunkikuva ja rakennukset
Jiyūgaoka sijaitsee Tokion lounaisosassa Musashinon ylängöllä Meguron ja Setagayan erillisalueiden rajalla. Naapurikaupunginosia ovat Meguron puolella pohjoisessa Yakumo ja Nakane sekä idässä Midorigaoka, Setagayan puolella etelässä Okusawa ja lännessä Todoroki. Jiyūgaoka on rakentunut Jiyūgaokan rautatieaseman ympärille ja pohjoispuolelle. Se on pääosin vaurasta asuinaluetta. Liiketoiminta on keskittynyt aseman ympäristöön.

Jiyūgaoka tunnetaan ylellisenä ja muodikkaana mutta rentona ostosalueena, jossa on muoti- ja sisustusliikkeitä sekä ravintoloita ja kahviloita. Alueeseen liitetään myös eurooppalainen tunnelma, ja sinne on rakennettu esimerkiksi pieni venetsialaistyylinen aukio ”La Vita”, joka valmistui 1990-luvun vaihteessa. Jiyūgaokan aseman eteläpuolella on kaksi ostoskatua, erityisesti naisille suunnattu Marie Claire -katu ja vehreä Kuhonbutsujoen päälle rakennettu bulevardi. Jiyūgaokassa on muun muassa kondiittori Hironobu Tsujiguchin liike.

Jiyūgaokan nähtävyyksiin kuuluu šintolainen pyhäkkö Kumano-jinja, jonka päähalli on rakennettu 1900-luvun alussa.


Tiedosto:Kumano jinja(Meguroku) torii2.jpg|Kumano-jinjan šintolainen pyhäkkö
Tiedosto:Very cool shopping street in jiyugaoka (2460034101).jpg|Ostoskatu Jiyūgaokassa
Tiedosto:Jiyugaoka 3-chome.jpg|Jiyūgaoka 3-chōmen osa-aluetta
Tiedosto:Jiyugaoka-Sta-Platforms.JPG|Jiyūgaokan asema


## Liikenne
Jiyūgaokan eteläosassa sijaitsee Tōkyū-rautatieyhtiön Jiyūgaokan asema, jolla risteävät Tōyoko-linja ja Ōimachi-linja. Tōyoko-linja liittää Jiyūgaokan Shibuyaan, Ōimachi-linja Ōin suuntaan.

Jiyūgaokan pohjoisrajalla kulkee itä–länsisuuntainen päätie Meguro-dōri eli Tokion prefektuurintie 312. Pienempiä pohjois–eteläsuuntaisia katuja ovat Jiyū-dōri eli prefektuurintie 426 ja Gakuen-dōri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Freitag

**Freitag** voi tarkoittaa seuraavia:

* *[[Der Freitag]]*, saksalainen viikkolehti

## Sukunimenä
* Jacques Freitag (1982–2024), eteläafrikkalainen korkeushyppääjä
* Richard Freitag (s. 1991), saksalainen mäkihyppääjä
* Selina Freitag (s. 2001), saksalainen mäkihyppääjä
Focus (lehti)

**Focus** on saksalainen lauantaisin ilmestyvä viikkolehti, joka perustettiin vuonna 1993 kilpailijaksi *[[Der Spiegel]]ille*.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lehden verkkosivut
Dmitri Simašev

**Dmitri Simašev** (s. 4. helmikuuta 2005 Kostroma, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Utah Mammothia. Simašev on pelipaikaltaan puolustaja.

Simaševin kasvattajaseura on Lokomotiv Jaroslavl. Entinen NHL-joukkue Arizona Coyotes varasi hänet ensimmäisellä kierroksella kuudennella varausvuorolla . Simašev teki Mammothin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen toukokuussa 2025. Simašev on pelannut 137 KHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt viisi maalia ja 11 syöttöä eli yhteensä 16 tehopistettä. Simašev on pelannut 17 KHL:n pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on syöttänyt yhden maalin. Simašev on pelannut 25 NHL:n runkosarjan ottelua tehden yhden syötön. Uran tilastot päivitetty 5. maaliskuuta 2026.

## Lähteet
I Naftemporikí

**I Naftemporikí** () on kreikkalainen kuudesti viikossa ilmestyvä sanomalehti, joka keskittyy talouteen. Se on perustettu vuonna 1924 ja on linjaltaan konservatiivinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Próto Théma

**Próto Théma** () on kreikkalainen sunnuntaisin ilmestyvä viikkolehti. Se on perustettu vuonna 2005 ja on linjaltaan liberaali. Lehteä on syytetty kritiikittömästä suhtautumisesta Kultainen aamunkoitto -puolueeseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Analogy of Religion

**The Analogy of Religion, Natural and Revealed, to the Constitution and Course of Nature**
on anglikaanisen teologin ja filosofin Joseph Butlerin apologeettinen teos vuodelta 1736.

Teos pyrkii osoittamaan todellisen vastaavuuden eli analogian yhtäältä kristinuskon uskomusten ja toisaalta luonnon ja kaitselmuksen toiminnan välillä, ja että tämän analogian kautta molemmilla on yksi ja sama alkulähde. Teos pitää Jumalan olemassaoloa itsestäänselvyytenä. Vaikka kirjassa ei mainita deistejä, jotkut katsovat sen mitään muuta yksittäistä teosta enemmän vaikuttaneen deismin hiipumiseen. Kirjasta on otettu useita painoksia.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Analogy of Religion Project Gutenberg 
*Analogy of Religion LibriVox (public domain audiobooks) 
*Analogy of Religion Internet Archive 
*Analogy of Religion Christian Classics Ethereal Library
Stuttgarter Zeitung

**Stuttgarter Zeitung** on Saksan Stuttgartissa kuudesti viikossa ilmestyvä sanomalehti, joka on perustettu vuonna 1945. Sillä on yhteistoimitus *[[Stuttgarter Nachrichten]]in* kanssa.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Aleksi Mäkiluoma

**Aleksi Mäkiluoma** (s. 20. helmikuuta 2001 Alahärmä) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa Mestaruusliigassa pelaavaa AC Oulu Volleytä. Pelipaikaltaan Mäkiluoma on libero.

## Seuraura
Mäkiluoma on Alahärmän Kisan ja Kauhavan Wisan kasvatti. Hän pelasi kaudella 2016–2017 Wisan 2-sarjan joukkueessa ja kaudella 2017–2018 Kisan samassa sarjassa pelaavassa joukkueessa.  Hän saavutti Wisassa C-pojissa SM-hopeaa kaudella 2014–2015, B-pojissa SM-pronssia kaudella 2016–2017 ja 2017–2018 sekä A-pojissa hän saavutti SM-pronssia kaudella 2018–2019.

Mäkiluoma siirtyi Kokkolan Tiikereiden organisaatioon kaudella 2019–2020. Tiikerit allekirjoittivat Mäkiluoman kanssa jatkosopimuksen vuonna 2020 ja 2022. Mäkiluoma nousi seuran ykkösliberoksi entisen ykkösliberon Ville Sihvosen siirryttyä seurasta TuTo Volleyhin. Mäkiluoma jatkoi Tiikereissä pelaamista sopimuksella kaudella 2023–2024. Kauden alussa hän kilpaili ykkösliberon paikasta Teemu Lahden kanssa ja pelasi noin puolissa otteluista tuona kautena.

Mäkiluoma siirtyi Vaasan Kiistoon kaudeksi 2024–2025.

## Saavutukset
### Pelaajana
* 1 C-poikien SM-hopea: 2015, 2016
* 2 B-poikien SM-pronssia: 2016, 2018
* 1 B-poikien SM-hopea: 2017
* 1 A-poikien SM-pronssi: 2019
* 1 SM-pronssi: 2021
* 1 Suomen Cup - hopea, 2021

## Yksityiselämä
Mäkiluoma aloitti tradenomin opinnot Centria-ammattikorkeakoulussa vuonna 2020.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Aleksi Mäkiluoma Lentopalloliiton sivuilla
* Aleksi Mäkiluoma Volleybox-sivustolla
Daniil But

**Daniil But** (s. 15. helmikuuta 2005 Jaroslavl, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. But edustaa NHL-joukkue Utah Mammothin organisaatiota. Hän pelaa pääasiassa AHL-joukkue Tucson Roadrunnersissa.

Entinen NHL-joukkue Arizona Coyotes varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 12. varausvuorolla . Toukokuussa 2025 But teki Mammothin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen.

But on pelannut 124 KHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt 21 maalia ja 30 syöttöä eli yhteensä 51 tehopistettä. But on pelannut 20 KHL:n pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt yhden maalin ja yhden syötön eli yhteensä kaksi tehopistettä. Uran tilastot päivitetty 23. maaliskuuta 2025.

## Lähteet
Stanislav Jarovoi

**Stanislav Jarovoi** (s. 26. elokuuta 2003 Tuimazy, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Jarovoi edustaa KHL-joukkue HK Vitjazia. Hänellä on sopimus joukkueen kanssa kauden 2024–2025 loppuun saakka. 

Jarovoin kasvattajaseura on HK Orjol. NHL-joukkue Carolina Hurricanes varasi hänet neljännellä kierroksella 126. varausvuorolla . Jarovoi on pelannut 130 KHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt 17 maalia ja 22 syöttöä eli yhteensä 39 tehopistettä. Jarovoi on pelannut kolme KHL:n pudotuspelien ottelua ilman tehopisteitä. Uran tilastot päivitetty 24. maaliskuuta 2025.

## Lähteet
Chaniótika Néa

**Chaniótika Néa** (, ”Chaniálaiset uutiset”) on Kreikan Chaniássa ilmestyvä paikallislehti. Se on perustettu vuonna 1967 ja on linjaltaan liberaali.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Kromosomi 4

**Kromosomi 4** on ihmisen neljänneksi suurin kromosomi. Se koostuu noin 191 miljoonasta emäsparista ja 757 proteiinia koodaavasta geenistä. Kromosomi kattaa yli kuusi prosenttia ihmisen koko perimästä.

## Geenit
Kromosomissa 4 sijaitsevat muun muassa seuraavat geenit:
* HTT, huntingtiini
* F11, tekijä XI
* FGA, fibrinogeenin α-ketju
* FGB, fibrinogeenin β-ketju
* FGG, fibrinogeenin γ-ketju

## Sairaudet
Seuraavat sairaudet on yhdistetty kromosomiin 4:
* Fasioskapulohumeraalinen lihasdystrofia (FSHD)
* Huntingtonin tauti
* Myelooma
* Wolf–Hirschhornin oireyhtymä

## Lähteet
Raimo Rajala

**Raimo Rajala** -nimisiä henkilöitä ovat:

* Raimo Rajala (s. 1945), suomalainen pesäpalloilija ja pesäpallovaikuttaja
* Raimo Rajala (s. 1949), suomalainen kasvatustieteen professori.
Remseck am Neckar

**Remseck am Neckar** on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa lounaisessa Saksassa. Se sijaitsee Ludwigsburgin piirikunnan kaakkoisosassa Stuttgartin suurkaupunkialueella. Neckar virtaa Remseckin halki.

## Maantiede
Remseck am Neckar sijaitsee Reinin 367-kilometrisen sivujoen Neckarin varrella noin 12 kilometriä Stuttgartista koilliseen. Remseckin kuusi kaupunginosaa sijaitsevat hieman erillään toisistaan. Rems-joki yhtyy Neckariin Remseckin alueella. Jokien virtaussuunta on pohjoinen.

## Historia
Remseck am Neckar koostuu kaupunginosista Aldingen, Hochberg, Hochdorf, Neckargröningen, Neckarrems ja Pattonville. Kaupunki muodostettiin 1970-luvulla liittämällä edellämainitut maalaiskunnat yhteen. Pattonvillea lukuunottamatta niiden historia ulottuu satojen vuosien taakse. Kaakkoinen Neckarremsin kaupunginosa mainitaan ensi kerran 1268. Asukasluvultaan suurin on läntinen Aldingen, jossa elää noin kolmasosa remseckiläisistä.

Remseck am Neckarin vanhaa rakennuskantaa edustaa muun muassa kirkko Michael-Sebastianskirche, jonka historia alkaa noin vuodesta 1500. Se sijaitsee Neckarremsin kaupunginosassa, kuten myös vanha raatihuone, jonka historia alkaa 1560-luvulta.

## Talous ja liikenne
Remseck am Neckarin yrityksiä on muun muassa kierrätysalan Gesellschaft für Wertstoff-Verwertung mbH. Kaupunki on Stuttgartin paikallisjunaliikenteen piirissä. Lähin moottoritie on BAB 81, joka kulkee kaupungin länsipuolitse.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Remseck am Neckar, Baden-Württemberg, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Dmitri Butšelnikov

**Dmitri Butšelnikov** (s. 6. syyskuuta 2003 Nižni Tagil, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Butšelnikov edustaa KHL-joukkue HK Vitjazia. Hänellä on sopimus joukkueen kanssa kauden 2025–2026 loppuun saakka.

Butšelnikovin kasvattajaseura on Gazovik Tjumen. Hän on edustanut KHL:ssä myös SKA Pietaria ja Admiral Vladivostokia. NHL-joukkue Detroit Red Wings varasi hänet toisella kierroksella 52. varausvuorolla . Butšelnikov on pelannut 130 KHL:n runkosarjan ottelua. Näissä ottelussa hän on tehnyt 29 maalia ja 56 syöttöä eli yhteensä 85 tehopistettä. Uran tilastot päivitetty 24. maaliskuuta 2025.

## Lähteet
Lotten von Kræmer

**Charlotta "Lotten" Lovisa von Kræmer** (6. elokuuta 1828 Tukholma – 23. joulukuuta 1912 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija, naisasianainen ja mesenaatti. Hän tuli rikkaasta suvusta ja eli säästäväisesti jättäen perinnön, jolla perustettiin Samfundet De Nio. Von Kræmerin kirjallinen tuotanto kattoi muun muassa runokokoelmia, novelleja ja matkakertomuksia, mutta ne jäivät vähälle huomiolle.

Lotten von Kræmer kuului suomalais-ruotsalaiseen aatelissukuun, ja hänen isänsä toimi Uppsalan läänin maaherrana. Hän sai laajaa kotiopetusta Uppsalan yliopiston opettajilta ja matkusti perheensä mukana ulkomailla. Perhetuttaviin kuuluivat muun muassa Per Atterbom, Malla Silfverstolpe ja Erik Gustaf Geijer. Sairastettuaan teini-iässä tulirokon von Kræmer alkoi vähitellen kuuroutua, mikä leimasi hänen loppuelämäänsä.

Lotten von Kræmer aloitti runojensa julkaisemisen vuonna 1863 ja osallistui yhteiskunnalliseen keskusteluun. Hän tuki Viktor Rydbergin uskonnollista liberalismia ja Tanskan taistelua Saksaa vastaan sekä kannatti sosiaalisia uudistuksia ja naisen aseman parantamista. Jonkin aikaa hän kirjoitti Sophie Adlersparren *Tidskriftet för hemmet* -lehteen ja julkaisi sitten omaa *Vår tid* -lehteä, jota kuvittaessaan hän pääsi osoittamaan myös piirtäjän taitojaan. Vuonna 1872 hän perusti stipendin naispuolisille Uppsalan yliopiston opiskelijoille. Lisäksi hän teki lahjoituksia muun muassa naisasiajärjestö Fredrika Bremer-förbundetille ja naisten äänioikeutta ajaneelle LKPR:lle. Vuonna 1911 hän osallistui Tukholmassa pidetyn kansainvälisen naisten äänioikeusliikkeen kongressin järjestämiskuluihin.

Von Kræmer asui vuodesta 1879 Tukholmassa osoitteessa Villagatan 14. Hänen vanhuutensa oli kuurouden vuoksi sosiaalisesti rajoittunutta. Vuosisadan vaihteessa hän päätti perustaa kirjallisen seuran, jonka jäsenistä puolet olisi miehiä ja puolet naisia. Hän testamenttasi varansa tätä tarkoitusta varten, mikä sai perintöä odottavat sukulaiset kyseenalaistamaan von Kræmerin psyykkisen kunnon, mutta lääkärit totesivat hänen olevan täysin kykeväinen päättämään rahoistaan. Von Kræmer kuoli jouluaaton aattona 1912 ja hänet haudattiin Uppsalaan lähelle lapsuudenkotiaan. Seuraavana vuonna perustettiin Samfundet De Nio, jonka ensimmäiset jäsenet von Kræmer oli itse valinnut.

## Teoksia
* *Fantasi-klängväxter kring verklighets stam* (1865)
* *Tankar i religiösa ämnen* (1866)
* *Bland skotska berg och sjöar* (1870)
* *Ackorder* (1870)
* *Den kämpande anden* (1892)
* *Hägringar och luftslott* (1895)
* *Nästa gång... Berättelser och skisser* (1902)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kiekko-Laser Juniorit

**Kiekko-Laser Juniorit** (**ry**) eli **K-Laser Juniorit** on jääkiekkoseura Oulun sekä Lakeuden alueella.

Kiekko-Laser Juniorit ry:n toiminta keskittyy U8–U14-ikäisiin jääkiekon pelaajiin sekä luistelu- ja kiekkokouluun. Kilpakiekon osalta U15–U20-pelaajille on järjestetty edustusoikeus yhdessä Oulun Kärpät 46 ry:n sekä Oulun alueen muiden jääkiekkoseurojen kanssa alueellisen seurayhteistyön puitteissa. 

Kiekko-Laser Junioreille myönnettiin Suomen Olympiakomitean lasten ja nuorten Tähtiseura-merkki vuonna 2024 osoituksena laadukkaasta toiminnasta.

## Historia
Ennen Kiekko-Laser Juniorit ry:n perustamista Oulunsalon ja Kempeleen alueen jääkiekkotoiminnasta vastasi Kempeleen Kiekko-Ketut, ja sitä ennen KePa-77. Kempeleen Kiekko-Kettujen ja Limingan Kiekon junioritoiminta fuusioitiin kaudella 1997, mistä muodostui silloinen Laser HT. Myöhemmin alkuperäisen Laser HT:n nimeksi vaihtui Kiekko-Laser Juniorit ja nykyisin uudelleen perustettu, täysin erillinen sekä vanhaan että nykyiseen junioriseuraan liittymätön Laser HT keskittyy aikuisten toiminnan järjestämiseen omana, täysin erillisenä seuranaan.

1998 perustetun alkuperäisen Laser HT:n miesten edustusjoukkue nousi Suomi-sarjaan keväällä 2005, jolloin silloisen Laser HT:n miesten edustusjoukkue yhdistyi Kiekko-Oulun kanssa muodostaen Kiekko-Laserin. Kiekko-Laser nousi Mestikseen keväällä 2010, mutta osakeyhtiönä toimineen erillisen edustusjoukkueen toiminta päättyi osakeyhtiön konkurssiin jo vuonna 2012. Kiekko-Laser Juniorit Ry:n junioripelaajat jäivät jatkamaan Kiekko-Laseria.

Kaudeksi 2016–2017 nykyinen Laser HT palasi joukkueeksi, kun Kiekko-Laserin uudelleen perustetun miesten joukkueen yhteistyö juniorijaoston, Kiekko-Laser Juniorit ry:n, kanssa päättyi ja miesten toiminnan aloitti uudelleen Oulun nuorten kiekkoilijoiden tuki ry.

## Seuran kasvatit

### Kasvatit Pohjois-Amerikassa ([[NHL]] & [[American Hockey League|AHL]])

* Pekka Rinne
* Mikael Granlund
* Markus Granlund
* Saku Mäenalanen
* Janne Kuokkanen
* Justus Annunen
* Samu Tuomaala

### Kasvatit ammattilaissarjoissa

* Pekka Saarenheimo
* Tommi Paakkolanvaara
* Tomi Körkkö
* Oskari Korpikari
* Eemil Erholtz
* Ville Ruotsalainen
* Kalle Ervasti
* Jere Henriksson

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kotisivut: www.k-laser.fi
Irtikytkentä (ekologia)

**Irtikytkennällä** () tarkoitetaan luonnonvarojen kulutuksen ja talouskasvun irrottamista toisistaan. Irtikytkentä on keskeinen käsite kestävään kehitykseen, ympäristö- ja ilmastopolitiikkaan ja kiertotalouteen liittyvissä keskusteluissa. 

## Teoria
Ympäristötaloustieteen mukaan luonnonvarojen kulutuksen ja talouskasvun välinen korrelaatio on johtanut merkittävin osin siihen, että ihmiskunnan aineellisen hyvinvoinnin parantuessa myös ihmisen negatiiviset ulkoisvaikutukset maapalloon ovat kasvaneet. Puhutaan ns. liikakulutuksesta, jossa ihmisten kulutus ylittää maapallon kantokyvyn ja johtaa siten kasvaviin ympäristöongelmiin.
Poliittisessa päätöksenteossa ja valtavirran taloustieteessä talouskasvua pidetään toivottavana kehityksenä, kun taas luonnonvarojen kulutuksen aiheuttamat ongelmat käsitetään talouskasvun ei-toivottuna ulkoisvaikutuksena.

Irtikytkennän tavoite on pienentää luonnonvarojen kulutuksen ja talouskasvun välistä korrelaatiota erityisesti fossiilisten polttoaineiden kulutuksen korvaamisella uusiutuvilla polttoaineilla. 
Irtikytkentä voidaan jakaa kahteen eri näkökulmaan:

**suhteellinen irtikytkentä** - jossa talous kasvaa luonnonvarojen kulutuksen kasvua nopeammin

**absoluuttinen irtikytkentä** -  jossa talous kasvaa samalla, kun luonnonvarojen kulutus vähenee. 

Absoluuttinen irtikytkentä on kahdesta vaihtoehdosta radikaalimpi ja tarjoaa lyhyemmän siirtymäajan luonnonvarojen kulutuksen hidastamiseen. Suhteellinen irtikytkentä ei myöskään välttämättä johda koskaan luonnonvarojen kulutuksen kasvun absoluuttiseen vähenemiseen, vaan luonnonvarojen kulutus kasvaa edelleen, mutta hitaammalla tahdilla.

## Irtikytkennän haasteet ja kritiikki
Irtikytkentää haastavia tekijöitä ovat esimerkiksi irtikytkennän realistisuus, sen aikataulu nykyisen ilmastokriisin ja luontokadon valossa, sekä ns. Jevonsin paradoksi, jonka mukaan lisääntynyt tehokkuus esimerkiksi teknologisen kehityksen myötä nostaa kysyntää ja siten myös luonnonvarojen kulutusta. 

Myös nopeat toimet ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi voivat osaltaan kasvattaa resurssien kulutusta, kun uudenlainen energiainfrastruktuuri vaatii suuria aineellisia investointeja. Tuulivoimalat ja esimerkiksi autokannan sähköistäminen vaativat huomattavia määriä harvinaisia kaivannaisia ja öljytuotannon jalosteita, jolloin esimerkiksi akkumineraaleista tulee pulaa.

## Lähteet
László Toroczkai

**László Toroczkai** (alun perin sukunimeltään *Tóth,* 10. maaliskuuta 1978 Szeged) on unkarilainen poliitikko, äärioikeistolaisen Meidän kotimaamme (''Mi Hazánk)'' -puolueen johtaja.

## Elämä ja ura
Toroczkai kertoo syntyneensä tavalliseen keskivertoperheeseen ja kasvaneensa szegediläisessä kerrostalolähiössä. Opiskellessaan tiedotusoppia hän opettajiensa neuvosta otti uuden sukunimen Toroczkai sekaannusten välttämiseksi, sillä sekä etunimi László että sukunimi Tóth ovat Unkarissa äärimmäisen tavallisia.

Toroczkai aloitti toimintansa äärioikeistolaisessa Oikeus ja elämä -puolueessa (MIÉP) ja johti Unkarin vuoden 2006 protesteissa radikaalien mielenosoittajien Hatvannégy Vármegye Ifjúsági Mozgalom -ryhmää. Poliittista kuuluisuutta hän sai 2010-luvulla toimiessaan pienen eteläunkarilaisen Ásotthalomin kunnan pormestarina ja julistaessaan sodan muslimien maahanmuuttoa vastaan. Ásotthalomissa oli vain kaksi islaminuskoista asukasta, mutta Toroczkain toimiessa pormestarina siellä kiellettiin hijab, moskeijat ja rukouskutsut. Samoin Ásotthalomissa kiellettiin kaikki ”propaganda, joka julistaa muuta kuin miehen ja naisen suhteeseen perustuvaa avioliittoa tai vanhemman ja lapsen suhteeseen perustuvaa perhemallia”.

Toroczkai toimi aikoinaan Jobbikin varapuheenjohtajana, mutta riitaantui puolueen johdon kanssa sen pyrkiessä siirtämään puoluetta maltillisemmille linjoille. Hävittyään puoluejohtajakisan vuonna 2018 hän julisti perustavansa puolueen sisälle radikaalimman ryhmän *Mi magunk* (’Me itse’), jolloin hänet erotettiin Jobbikista. Yhdessä muutamien samoin Jobbikista lähteneiden aatetoveriensa kanssa hän perusti vuonna 2018 johtamansa Meidän kotimaamme -liikkeen. 

Toroczkai solmi yhteyksiä unkarilaisiin vigilanttiryhmiin ja ilmoitti vuonna 2019 uuden miliisiryhmän, Légió Hungárian perustamisesta. Hän kertoi sen pyrkivän jatkamaan Magyar Gárdan perintöä. Toroczkai on vaatinut rikollisten lähettämistä vankiloihin Siperiaan ja unkarilaisten puolustamista “mustalaisterroristeilta“. Muita puolueita hän on arvostellut poliittisesta korrektiudesta.

Toroczkai valittiin vuonna 2022 Unkarin parlamenttiin, jossa hänestä tuli Meidän kotimaamme -liikkeen parlamenttiryhmän johtaja. Hänet valittiin myös Unkarin edustajaksi Euroopan neuvoston parlamentaariseen yleiskokoukseen.

Toroczkai ilmoitti tammikuussa 2024 vaativansa ukrainalaisen Taka-Karpatian alueen liittämistä Unkariin, mikäli Ukrainan sota päättyy Ukrainan tappioon.

## Lähteet
Fabio Obermeyr

**Fabio Obermeyr** (s. 8. elokuuta 2000) on itävaltalainen yhdistetyn hiihtäjä. Seuratasolla Obermeyer edustaa WSC Bad Mitterndorfia.   Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti hopeaa joukkuekilpailuissa ja oli henkilökohtaisessa suurmäen Gundersen-kilpailussa kahdestoista. Obermeyr debytoi yhdistetyn maailmancupissa Kaudella 2021–2022 Ramsaussa. Hänen paras sijoituksensa  on yhdeksäs sija Seefeldin normaalimäen  Individual  Compact-kilpailussa Kaudella 2024–2025.  Maailmancupin kokonaiskilpailussa hänen paras saavutuksensa on 21. sija kaudelta 2024–2025.

## Lähteet
Appmore

**Appmore Oy** (aiemmin Lempinen & Partners Oy) on suomalainen IT-yritys, joka on erikoistunut identiteetin- ja pääsynhallintaan (IAM). Yritys kehittää ja toimittaa erityisesti ServiceNow-alustaan pohjautuvia IAM-ratkaisuja. Sen tuotteita ovat muun muassa *ServiceNow IAM Application* ja *ServiceNow AI Connector*. Yrityksen päätoimipaikka sijaitsee Espoossa.

## Toiminta
Appmore on osallistunut useisiin julkishallinnon kilpailutuksiin ja ollut mukana toimittamassa IAM-ratkaisuja suurille asiakkaille. Vuonna 2023 Appmore valittiin toimittajaksi Apotti-hankkeen identiteetinhallintaan yhdessä Fujitsun kanssa.

Yritys on ollut myös mukana muun muassa Verohallinnon 50 miljoonan euron IT-kilpailutuksessa, jossa se valittiin yhdeksi toimittajista.

Myös Helsingin kaupunki on valinnut Appmoren toimittajaksi kilpailutuksessa, joka koski ohjelmistokehityksen asiantuntija- ja ylläpitopalveluita.

## Kansainvälistyminen
Appmore toimii kansainvälisesti ja sen asiakkaita on Suomen lisäksi Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Australiassa.

Vuonna 2024 Appmore valittiin mukaan Kasvu Open Superfinns -ohjelmaan, joka nostaa esiin lupaavia suomalaisia kasvuyrityksiä.

## Tuotteet
Appmore kehittää ja tarjoaa IAM-ratkaisuja, jotka perustuvat ServiceNow-alustaan:

* ServiceNow IAM Application – identiteetinhallintaratkaisu suurille organisaatioille.
* ServiceNow AI Connector – tekoälyyn pohjautuva liitin, joka yhdistää IAM-prosesseja eri tietolähteisiin.

Yrityksen ServiceNow IAM Application -ratkaisua arvioitiin aiemmin nimellä IGAMore kansainvälisen analyytikkotalon Gartnerin Peer Insights -alustalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Appmoren kotisivut
Mykkä valo

Mykkä valo -projekti oli yksi Suomen musiikkihistorian mittavimmista yksittäisistä sävellystilauksista. Yleisradio tilasi 2000-luvun lopulla viideltä suomalaiselta säveltäjältä uuden musiikin viiteen 1920-luvun kotimaiseen mykkäelokuvaan.

Elokuvat uudella musiikilla esitettiin Radion sinfoniaorkesterin (RSO) konserttiohjelmistossa Helsingin Musiikkitalossa vuosina 2009–2013. RSO myös tallensi uuden musiikin myöhempiä esityksiä varten.

Hanke sai alkunsa toimitussihteeri Harto Hännisen ideasta, jonka mukaan liian moni arvokas mykkäelokuva jäi äänettömyytensä vuoksi vaille televisioesityksiä. Hänninen valitsi säveltäjille mykkäelokuvat, joihin Yleisradiolla ei ollut käytettävissä minkäänlaista ääniraitaa. 

Mykkäelokuvien äänettömyys on usein koettu esteeksi niiden tv-esityksille ja ne ovatkin usein hautautuneet arkistojen kätköihin.

Hankkeen tuottajana toimi Juha Suomalainen, joka ohjasi myös sarjaan liittyvän dokumentin *Mykkää valoa 1920-luvun Suomesta*, jossa kerrottiin 1920-luvun elokuvateollisuudesta ja seurattiin säveltäjä Harri Vuoren sävellystyön editymistä Ollin oppivuodet -elokuvaan. 

Teuvo Puron vuonna 1920 ohjaama *[[Ollin oppivuodet]]* oli sarjan ensimmäinen elokuva, se sai Vuoren säveltämän uuden musiikin kanssa ensiesityksensä 30.7.2009. 

Sitä seurasivat Puron *[[Noidan kirot]]* (1927) Tapio Tuomelan musiikilla vuonna 2010, Kurt Jägerin ja Ragnar Hartwallin *[[Elämän maantiellä]]* (1927) Yrjö Hjeltin musiikilla vuonna 2011 ja Konnrad Tallrothin *[[Rakkauden kaikkivalta - Amor omnia]]* (1922) Lotta Wennäkosken säveltämänä vuonna 2012.

Sarjan viimeisenä elokuvana oli Axel Slanguksen ja Wilho Ilmarin klassikko *[[Tukkijoella]]* (1928), johon uuden musiikin sävelsi Kimmo Hakola. Se esitettiin RSO:n säestyksellä ensimmäisen kerran 29.7.2013.

Yle Teema välitti elokuvakonsertit suorana lähetyksenä ja esitti kaikki viisi mykkäelokuvaa uudella musiikilla heinä-elokuussa 2014.

Koulutusrahasto Koura palkitsi mykkäelokuvien sävellyshankkeen erikoispalkinnolla vuonna 2013.

## Lähteet
Sonic hedgehog

**Sonic hedgehog** (SHH, ) on proteiini, jota koodaa samanniminen geeni (SHH, ). Se on morfogeeni, joka säätelee alkionkehitykseen liittyviä prosesseja, kuten hermoston kehittymistä. Sonic hedgehog kuuluu hedgehog-proteiiniperheeseen ja aktivoi hedgehog-signaalitietä. Geeni ja proteiini on nimetty videopelihahmo Sonic the Hedgehogin mukaan.

## Geeni
SHH-geeniä esiintyy selkärankaisilla. Ihmisen geeni sijaitsee kromosomin 7 pitkässä käsivarressa, lokuksessa 7q36.3.

## Tutkimushistoria
Nobel-palkitut tieteilijät Christiane Nüsslein-Volhard ja Eric Wieschaus löysivät ensimmäisen hedgehog-geenin banaanikärpäsiltä. Se sai siileihin () viittaavan nimen, koska kärpästoukille kasvaa siilin piikkejä muistuttavia ulokkeita, jos hedgehog-geeni lakkaa mutaation takia toimimasta.

Ensimmäiset selkärankaisten hedgehog-geenit löydettiin vuonna 1993: sonic hedgehog, desert hedgehog ja indian hedgehog. Toisin kuin muut geeneistä, jotka saivat nimensä todellisilta siililajeilta, sonic hedgehog nimettiin videopelihahmo Sonic the Hedgehogin mukaan. Kaikki kolme geeniä oli alun perin tarkoitus nimetä lajien mukaan. SHH-geenin löytänyt tutkija oli kuitenkin nähnyt lehdessä *[[Sonic the Hedgehog (pelisarja)|Sonic the Hedgehog]]* -videopelin mainoksen ja piti Sonic Youth -yhtyeestä, joten päätti leikillään nimetä geenin soniciksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sonic the Hedgehog (täsmennyssivu)

**Sonic the Hedgehog** voi tarkoittaa seuraavia:
* Sonic the Hedgehog, kuvitteellinen hahmo
* Sonic the Hedgehog, Segan pelisarja
** Sonic the Hedgehog, vuoden 1991 videopelistä
** Sonic the Hedgehog, 8-bittinen versio vuoden 1991 peli
** Sonic the Hedgehog, vuoden 2006 videopeli
* Sonic the Movie (*Sonic the Hedgehog*), vuoden 2020 elokuva
* Sonic hedgehog, proteiini ja geeni
Saqqaq

** Saqqaq** oli varhaisin kulttuuri läntisessä Grönlannissa. Tämän kulttuurin aika oli 2&nbsp;500–800 eaa., ja sitä esiintyi Sisimiutissa ja sitä ympäröivällä alueella Nipisatin saarelle saakka. Kulttuurin ihmiset olivat paimentolaisina eläneitä inuiitteja, jotka tulivat Alaskasta ja Siperiasta ensin Grönlannin pohjoisosaan ja lopulta Grönlannin länsirannikolle. Saqqaqin alueella on tehty arkeologisia kaivauksia ja kulttuurin alueelta on löydetty laajalti jäänteitä riistaeläimistä.

## Lähteet
Pantterikiipijäkala

**Pantterikiipijäkala** (*Ctenopoma acutirostre*) on kiipijäkaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Keski-Afrikasta.

## Koko ja ulkonäkö
Pantterikiipijäkala voi kasvaa suurimmillaan 12–20 cm pitkäksi. Laji on ruumiinmuodoltaan soikea, litteä ja suhteellisen hoikka. Selkä- ja peräevät ovat pitkät ja pyrstöevä on melko pieni. Kalan silmät ovat suuret. Pantterikiipijäkalan koiraan kyljessä on pieniä piikkejä. Kala on pohjaväriltään harmahtava tai ruskehtava ja ruumiissa on runsaasti tummempia laikkuja. Pantterikiipijäkala kykenee hengittämään happea ilmasta.

## Levinneisyys ja elintavat
Pantterikiipijäkalaa esiintyy Kongojoen valuma-alueella Keski-Afrikan tasavallasta Kongon demokraattiseen tasavaltaan. Lajin elinympäristöä ovat joet, purot ja lammikot. Pantterikiipijäkalan ravintoa ovat enimmäkseen hyönteiset.

Pantterikiipijäkalaa pidetään usein akvaariokalana.

## Lähteet
La Bamba (elokuva)

**La Bamba** on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, joka perustuu muusikko Ritchie Valensin elämään. Elokuvan nimi viittaa Valensin kappaleeseen *[[La Bamba]]*.

## Rooleissa

## Katsojaluvut
*La Bamba* sai Suomen elokuvateattereissa yhteensä 138 793 katsojaa.

## Lähteet
T.E.H.D.A.S. veistospuisto

**T.E.H.D.A.S. veistospuisto** on 2011 aloitettu puistoprojekti Porissa Koiviston ulkoilupuiston alueella Porin entisen lyhytaaltoaseman alueella. Puistoa kehittää T.E.H.D.A.S. ry yhteistyössä Porin kaupungin sekä alueen muiden kulttuuritoimijoiden ja paikallisyhteisöjen kanssa.

## Veistopuiston taideteokset

## Lähteet
*T.E.H.D.A.S. veistospuisto; tehdasry.fi

### Viitteet
Tohtorinmiekka

**Tohtorinmiekka** on suomalaisen tohtorin arvonmerkki.

Suomi on maailman ainoa maa, jossa tohtorit saavat tunnuksekseen hatun ohella miekan. Vastaava tapa on Puolassa ja Ukrainassa, jossa tohtoreille myönnetään *[[bulava]]*, sotanuijan ja marsalkansauvan kaltainen arvonmerkki.

Oppiarvoonsa vihittävä tohtori ei voi osallistua promootiotilaisuuteen ilman tohtorinhattua ja miekkaa. Ainoastaan promovoiduilla tohtoreilla on oikeus käyttää miekkaa. Tohtorit kantavat miekkaa promootiotilaisuudessa sekä sen jälkeen päivällisillä ja tanssiaisissa. Miekka ei kuulu teologisen tiedekunnan eikä historiallisesti tekniikan alan tohtorien perinteeseen, joskin Turun yliopistossa myös teknillisen tiedekunnan tohtorit käyttävät tohtorinmiekkaa.

Promootiossa käytetään itsenäisen Suomen virallisesti vahvistettua siviilimiekkaa. Tohtorinmiekoilla on vain yksi valmistaja. Se ilmoittaa olevansa maailman vanhin miekkatehdas.

## Historiaa
Miekkaa kannettiin aikoinaan itsepuolustustarkoituksessa. Myöhemmin siitä tuli yhteiskunnallisen aseman merkki ja sitten osa virkamiesten virallista asua. Venäjän vallan aikana professoreilla, lehtoreilla ja ylioppilailla oli univormupakko. 

Vuonna 1918 Carl Gustaf Emil Mannerheim nimitti taiteilija Akseli Gallen-Kallelan suunnittelemaan senaatin joukkojen univormuja, tunnuksia, lippuja ja kunniamerkkejä. Suomen Armeijan pukukomiteassa Gallen-Kallela, Eric O. Ehrström ja muutama muu Valkoisen armeijan upseeri päivittivät pukumiekan muotokieltä. Mannerheim vahvisti 30.6.1919 Suomen armeijan virkapukuohjesäännön, jonka kaavakuvat olivat pukukomitean jäsenten käsialaa. Kaavoihin kuului siviilimiekka, joka on nykyinen tohtorinmiekka. Presidentti Ståhlberg vahvisti päivitetyn virkapukuohjesäännön 23. huhtikuuta 1922, jolloin pukumiekka oli vielä mukana määräyksissä sotilasvirkamiesten ja upseerien siviiliasun osana. 

Gallen-Kallelan suunnittelemaa miekkaa jaettiin tohtoreille vasta vuoden 1923 promootiossa, koska aiemmin pula-aika oli estänyt miekkojen saannin. Tuona vuonna promovoitiin myös Gallen-Kallela itse.

Vuonna 1927 jouduttiin kehittelemään naisten asuun sopiva miekankantovyö, kun Emma Irene Åström promovoitiin kunniatohtoriksi.

## Valokuvia

Tiedosto:Kerttu-Saalasti-1972.jpg|Kerttu Saalasti vastaanottamassa  tohtorinmiekkaa (1972)
Tiedosto:Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan kunniatohtoriksi promovoitu kirjailija Frans Emil Sillanpää 1936 (HK19670603-26551).tif|Kunniatohtoriksi promovoitu Frans Emil Sillanpää (1936)
Tiedosto:Emma Irene Åström (1847-1934),Suomen ensimmäinen naismaisteri, kunniatohtoriksi vihittynä Helsingin yliopiston Filosofisen tiedekunnan promootiossa 1927 (hkm.HKMS000005-000015xm).jpg|Emma Irene Åström kantaa tohtorinmiekkaa vyöllään (1927)
Tiedosto:Doctor of Honour Bertel Gripenberg 1932 (6989; JOKAHBL3B C54-1).tif|Kunniatohtori Bertel Gripenberg (1932)
Tiedosto:Promootiokulkue Oulu 20130518.jpg|Promootiokulkue Oulun Kirkkokadulla (2013)


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tohtorinmiekasta
Auli Vähäkangas

**Auli Maria Vähäkangas** (o.s. **Pitäjämäki**, s. 31. toukokuuta 1967 Helsinki) on Helsingin yliopiston käytännöllisen teologian professori, joka aloitti tehtävässä 2015. Hän tutkii erityisesti kuoleman kohtaamista ja surua.

Vähäkangas kirjoitti ylioppilaaksi Martinlaakson lukiossa 1987 ja väitteli teologian tohtoriksi Helsingin yliopistossa 2004. Hänen väitöskirjansa nimike on *Christian couples coping with childlessness : narratives from Machame, Kilimanjaro*. Vähäkangas toimii vierailevana tutkijana Etelä-Afrikassa Johannesburgin yliopistossa ja Stellenboschin yliopistossa 2023–2026.

## Lähteet
Suomen Kirkkomusiikkiliitto

**Suomen Kirkkomusiikkiliitto r.y.** (ruots. *Finlands Kyrkomusikförbund rf*) on suomalainen kirkkomusiikkialan valtakunnallinen keskusjärjestö, jonka tehtävänä on herättää ja ylläpitää kiinnostusta kirkkomusiikkiin, edistää maan kirkkomusiikkitoiminnan kehitystä sekä tukea ja ohjata kirkkomusiikkityötä.

## Organisaatio
Vuosittain kokoontuva edustajakokous on liiton ylin päättävä elin. Edustajakokous on kaikille avoin. Äänivaltaa kokouksessa käyttävät kirkkomusiikkipiirien sekä jäsenseurakuntien nimeämät edustajat.

Kirkkomusiikkiliiton jäseniksi ovat vuoden 2017 alusta voineet liittyä kokonaiset seurakunnat. Jäsenseurakuntien määrä on kehittynyt seuraavasti: 

* 2017: jäsenseurakuntia 18 kpl 
* 2018: jäsenseurakuntia 60 kpl 
* 2019: jäsenseurakuntia 76 kpl 
* 2020: jäsenseurakuntia 84 (joissa yhteensä 797 375 jäsentä).

Vuonna 2021 piirien jäseninä oli yhteensä 222 musiikkiryhmää, joissa oli 3506 jäsentä sekä 19 lapsi- ja nuorisokuoroa, joissa oli 331 jäsentä.

### Liittohallitus
Liittohallituksessa on 3 musiikillista johtajaa, 3 laulajaa tai soittajaa, sekä 1 teologi.

### Kirkkomusiikkipiirit
Suomen Kirkkomusiikkiliitto jakautuu seuraaviin 17 kirkkomusiikkipiiriin:

# Lappi
# Pohjois-Pohjanmaa
# Kainuu
# Keski-Pohjanmaa
# Etelä-Pohjanmaa
# Keski-Suomi
# Pohjois-Savo
# Etelä-Savo
# Pohjois-Karjala
# Etelä-Karjala
# Päijät-Häme
# Kymenlaakso
# Häme-Uusimaa
# Varsinais-Suomi
# Tampere
# Satakunta
# Helsinki

## Canto-kustannus
Canto-kustannus on Suomen Kirkkomusiikkiliiton ja Suomen kanttori-urkuriliiton yhteinen nuottikustantamo. Se etsii ja julkaisee uusia sävellyksiä ja sovituksia seurakuntien, kuorojen, yhtyeiden ja muiden musiikkiryhmien käyttöön.

## Ansiomerkit
Suomen Kirkkomusiikkiliitto jakaa erilaisia ansiomerkkejä, kuten vuosimerkkejä, Suomen Kirkkomusiikkiliiton erityisansiomerkkejä, Kanttorin erityisansiomerkkejä, sekä mitaleja.

Vuosimerkkien perusteena on toimiminen kirkon musiikkitoiminnassa. Merkkivaihtoehdot ovat 2-, 5-, 10-, 20-, 30-, 40-, 50-, ja 60-vuotismerkit.

Suomen Kirkkomusiikkiliiton erityisansiomerkki on Kanttorin erityisansiomerkin rinnalla Suomen Kirkkomusiikkiliiton korkein tunnustus kirkkomusiikin hyväksi tehdystä työstä. Merkki anotaan Suomen Kirkkomusiikkiliiton hallitukselta.

Suomen Kirkkomusiikkiliiton mitali on taiteilija Pentti Papinahon suunnittelema. Mitali on yksipuolinen, läpimitaltaan 7 cm, materiaali on tompakkia pronssivarjostuksin. Mitalia voivat jakaa sekä Kirkkomusiikkiliiton ja -piirien hallitukset että jäsenyhdistykset ja jäsenseurakunnat. Mitalin voi antaa kirkkomusiikkityötä ansiokkaasti edistäneille henkilöille tai järjestöille.

## Lähteet
Ihmisgenetiikka

**Ihmisgenetiikka** on perinnöllisyystieteen osa-alue, joka tutkii ihmisen ominaisuuksien periytymistä. Tutkimuksen perimmäisenä tavoitteena on vastata kysymyksiin, mitä ihmiset ovat ja minkä takia ihmiset ovat sellaisia kuin ovat. Ihmisgenetiikan tutkimuskohteita ovat esimerkiksi ihmisen DNA, kromosomit ja geenit sekä perinnöllinen muuntelu ihmispopulaatioissa ja niiden monimuotoisuus. Ihmisgenetiikka liittyy läheisesti lääketieteeseen, sillä perinnöllisyyden ymmärtäminen on keskeistä sellaisessa lääketieteellisessä tutkimuksessa, johon liittyy perinnöllinen tekijä. Terveyden ja sairauksien perinnöllisyyttä tutkivaa tieteenalaa kutsutaan lääketieteelliseksi genetiikaksi, mutta käsitettä käytetään toisinaan myös ihmisgenetiikan synonyyminä.

Koska ihmisen ominaisuuksien periytyminen ei merkittävästi poikkea muista organismeista, ihmistutkimus ei juurikaan kiinnostanut perinnöllisyystieteilijöitä ennen 1900-luvun puoliväliä. Perinnöllisyyden lääketieteellistä merkitystä alettiin ymmärtää paremmin perinnöllisten poikkeavuuksien havaitsemisen ja molekulaaristen tutkimusmenetelmien kehittymisen myötä. Ensimmäinen oppikirja ihmisgenetiikasta, perinnöllisyystieteilijä Curt Sternin kirjoittama *[[Principles of Human Genetics]]*, julkaistiin vuonna 1949, ja samana vuonna alkoi ilmestyä myös alaa käsittelevä *[[American Journal of Human Genetics]]* -tiedejulkaisu.

## Katso myös
* ihmisen perimä
* Human Genome Project

## Lähteet
Arninge

**Arninge** on taajama Täbyn kunnassa Tukholman läänissä Upplandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 2&nbsp;789 asukasta vuoden 2023 lopussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Moholm

**Moholm** on taajama Törebodan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 541 asukasta vuoden 2023 lopussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ljungskile

**Ljungskile** on taajama Uddevallan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Bohuslänin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 4&nbsp;026 asukasta vuoden 2023 lopussa.

## Tunnettuja henkilöitä
* Jesper Odelberg (s. 1970), stand up -koomikko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mangakartta

**Mangakartta** on Maaret Stepanoffin ja Petteri Uusitalon vuonna 2019 perustama manga-aiheinen podcast. Ohjelma on ilmestynyt vaihtelevilla julkaisutahdeilla, loppuvuodesta 2024 alkaen kerran kuukaudessa (joka kuun kolmas torstai).

## Rakenne
Mangakartta-podcastin jaksot koostuvat pääaiheen käsittelystä, ajankohtaisosiosta, hampaankolossa-osiosta, kuulijakommenttien läpikäynnistä ja lukujono-osiosta.

Jakson pääaihena keskustellaan yleensä ajankohtaisesta tai merkittävästä mangasarjasta. Pääaiheina on myös käsitelty laajempia "yleisaiheita", kuten mangan tyylilajeja ja historiaa. Yleisaihejaksoissa on usein mukana aiheesta enemmän tietävä vieras.

Ajankohtaisosiossa Stepanoff ja Uusitalo keskustelevat ajankohtaisista asioista mangan ja animen maailmassa. Aiheet kuten kustantajat ja mangataiteilijat ovat yleisesti keskustelussa mukana.

Hampaankolossa-osiossa Stepanoff ja Uusitalo keskustelevat aiempien jaksojen kesken jääneitä aiheita tai aiemmissa jaksoissa jo käsiteltyjä aiheita joihin on tullut käsittelyn jälkeen uutta tietoa.

Kuulijakommentti-osiossa Stepanoff ja Uusitalo käyvät läpi kuuntelijoiden lähettämiä kysymyksiä ja kommentteja.

Lukujonossa Stepanoff ja Uusitalo käsittelevät mangasarjoja, joita he ovat lukeneet hiljattain. Usein lukujonon sarjaksi valikoituu jokin sarja joka on liian pieni kooltaan pääaiheeksi, tai sarja on vielä pahasti kesken.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mangakartan nettisivut
* Mangakartan Instagram
Susanna Vuorio

**Susanna Vuorio** (s. 1977, Lahti) on suomalainen taidemaalari. Hän on valmistunut Vapaasta Taidekoulusta vuonna 2006. Hän asuu ja työskentelee Turussa.

Vuorio maalaa ekspressiivisesti ihmisaiheita öljyväreillä. Tavallinen arki ja yhteiskunnalliset tapahtumat ovat vahvasti läsnä hänen maalauksissaan.

Vuorio on yksi vuonna 2024 perustetun Kriittisen Gallerian perustajajäsenistä.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Susanna Vuorion kotisivut
* Susanna Vuorion maalauksia valtion taidekokoelmassa
* Susanna Vuorion sivu Kuvataiteilijamatrikkelissa
Kriittinen galleria

**Kriittinen Galleria** on Turussa toimiva yhteiskunnallisesti aktiivista nykytaidetta esittävä taidegalleria. Se sijaitsee Taiteen talossa vanhassa palokuntarakennuksessa. Gallerian perustivat vuonna 2024 taiteilijat Minna Havukainen, Teemu Mäki ja Susanna Vuorio.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kriittisen Gallerian verkkosivut
Jesper Odelberg

**Jesper Odelberg** (s. 23. heinäkuuta 1970) on ruotsalainen stand up -koomikko. Hän tuli tunnetuksi vuonna 1997 televisio-ohjelmasta *Släng dig i brunnen*. Odelbergilla on CP-vamma, mikä on usein hänen vitsiensä aiheena. Hän on Ruotsin vasemmistopuolueen aktiivi.

Odelberg on kotoisin Ljungskilestä.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sunningen

**Sunningen** on asuinalue Uddevallan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Bohuslänin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Se muodosti oman taajamansa vuoteen 2015, jolloin se kasvoi yhteen Uddevallan kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
I Efimerída ton Syntaktón

**I Efimerída ton Syntaktón** () on kreikkalainen kuudesti viikosta ilmestyvä sanomalehti, joka on linjaltaan keskusta-vasemmistolainen. Se perustettiin vuonna 2012 edellisenä vuonna vararikkoon menneen *[[Eleftherotypía]]n* seuraajaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Figyelő

**Figyelő** oli unkarilainen vuosina 1957–2022 ilmestynyt yhteiskuntaan ja talouteen keskittynyt viikkolehti. Perinteisesti sitä pidettiin itsenäisenä laatujulkaisuna, mutta vuonna 2016 se alkoi uuden omistajansa ohjauksessa myötäillä Unkarin hallitusta.
## Lähteet
Élet és Irodalom

**Élet és Irodalom** (unk., ’elämä ja kirjallisuus’) on unkarilainen vuonna 1957 perustettu viikkolehti, jota luetaan erityisti liberaalin vasemmisto-opposition keskuudessa. Lehti käsittelee kulttuuria ja politiikkaa.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Pincio

**Pincio**, antiikin **Pincius** (), on kukkula Roomassa Italiassa. Se sijaitsee kaupungin pohjoisosassa Quirinaliksen pohjoispuolella. Pincius ei kuuluu Rooman seitsemän kukkulan joukkoon.

## Maantiede

Pincius oli antiikin aikana Rooman alkuperäisen kaupunkialueen ulkopuolella. Kukkulan erotti sen etelänpuoleisesta Quirinaliksesta laakso, jossa sijaitsivat Sallustiuksen puutarhat (*Horti Sallustiani*). Kukkula kulki länteen päin alkaen Aurelianuksen muurin Porta Salarialta saman muurin Porta Pincianalle ja edelleen Porta Flaminialle asti. Näin kukkula muodosti Regio VII Via latan itäosan.

Aurelianuksen muurin rakentamisen jälkeen osa Pinciuksesta oli muurin sisäpuolella. Tätä osaa rajasivat muurin lisäksi laakso, joka erotti Pinciuksen Quirinaliksesta, sekä lännessä Campus Martius.

## Historia

Pincius tunnettiin alun perin ja vielä Rooman varhaisella keisarikaudella nimellä *Hortulorum collis* (myös *Hortorum collis*; ”Puutarhojen kukkula”), joka juontaa juurensa kukkulan kattaneista puutarhoista.

Kukkula sai nimen Pincius vasta myöhäisen keisarikunnan aikana 300-luvulla jaa. Se tuli kukkulan tuolloin omistaneesta Pinciusten suvusta, jolla oli siellä loistokas palatsi. Tämä Pinciusten talo (*Domus Pinciana*) toimi Belisariuksen asuinpaikkana hänen puolustaessaan Roomaa. Prokopios mainitsee saman rakennuksen nimellä Palation.

## Rakennukset

Antiikin aikana Pinciuksen kuuluisin paikka olivat Luculluksen puutarhat (*Horti Lucull(i)ani*). Niiden sijainti voidaan määritellä Frontinuksen maininnan perusteella: hän sanoo, että Aqua Virgon holvikaarien linja alkoi niiden alta. Paikka oli todennäköisesti nykyisellä Via di Capo le Case -kadulla, koska holvikaaria oli vielä 1800-luvulla näkyvissä sieltä Fontana di Treville saakka.

Näiden puutarhojen varhaishistoria on epäselvä. Ne todennäköisesti perustettiin jonkun Luculluksen toimesta ja päätyivät myöhemmin Valerius Asiaticuksen omistukseen, joka paransi niitä niin paljon, että Messalinan halu omistaa ne johti Valeriuksen kuolemaan. Puutarhoja kutsuttiin myös hänen mukaansa nimellä *Horti Asiatici*, ja on mahdollista, että ne tunnettiin toisinaan nimellä *Horti Valeriani*. Puutarhat olivat myös paikka, johon sijoittui Messalinan surullisenkuuluisa vihkiminen Siliuksen kanssa, sekä paikka, jossa hän kuoli Claudiuksen määräyksestä. Puutarhat pysyivät keisarillisen perheen hallussa ja niitä pidettiin hienoimpina, mitä heillä oli.

Domitiusten suku, johon keisari Nero kuului, omisti aiemmin omaisuutta tai ainakin hautakammion Pinciuksella, ja sinne laskettiin Neron tuhkat. Suosittu perimätieto sijoittaa sen sille kukkulan osalle, joka sijaitsee Santa Maria del Popolo -kirkon yläpuolella lähellä Porta del Popoloa eli antiikin Porta Flaminiaa.

Kukkulan rakennusten, kuten Pinciusten talon, Luculluksen puutarhojen ja Aciliusten puutarhojen (*Horti Aciliorum*), tukirakenteet muuttivat huomattavasti kukkulan alkuperäistä muotoa, ja niitä käytettiin hyväksi Aurelianuksen muuria rakennettaessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Principles of Human Genetics

**Principles of Human Genetics** on perinnöllisyystieteilijä Curt Sternin kirjoittama tietokirja, jonka W. H. Freeman and Company julkaisi vuonna 1949. Se oli ensimmäinen ihmisgenetiikkaa käsittelevä oppikirja. Kirjasta julkaistiin toinen painos vuonna 1960 ja kolmas painos vuonna 1973. Alkuperäisen teoksen kuvitti Aloha M. Hannah.

Kirjassa on 27 lukua. Niissä kerrotaan muun muassa mitoosista, meioosista, letaaleista geeneistä, dominoivista ja resessiivisistä ominaisuuksista, perinnöllisyysneuvonnasta, Hardyn–Weinbergin laista, isyystesteistä, geneettisestä kytkennästä, geenien ilmentymisestä, polygeenisten ominaisuuksien periytymisestä ja mutaatioista. Stern käsittelee teoksessa myös perinnöllisyyden ja ympäristön suhdetta, luonnonvalintaa, eugeniikkaa, ihmisrotuja sekä ihmisen evoluutiota, jotka olivat julkaisuaikaan kiistanalaisia aiheita. Luonnonvalinnasta ja eugeniikasta kertovat osiot julkaistiin *[[Science]]*-tiedelehdessä.

## Vastaanotto
Sheldon C. Reedin arvostelu kirjasta julkaistiin *[[American Journal of Human Genetics]]* -lehdessä sen julkaisuvuonna. Yleisesti ottaen hän piti kauan odottamaansa kirjaa mestariteoksena ja arveli sen olevan hyödyllinen sekä ihmisgenetiikan opettajille että opiskelijoille. Stern sai Reediltä kiitosta erityisesti kiistanalaisten aiheiden ja geneettisen kytkennän käsittelystä. Geneettinen kytkentä on Reedin mukaan tavallisesti aihe, joka todella testaa kirjoittajan opetustaitoa, mutta Stern selviytyi tehtävästä loistavasti. Voimakkaita mielipiteitä herättäviä aiheita hän käsitteli riittävän neutraalisti ja biologisia faktoja sopivasti painottaen. Kritiikkiä Reed antoi kirjan pituudesta ja arvioi sen vaikeuttavan opetuksen järjestämistä joissain yliopistoissa. Hän kommentoi Sternin näkemystä perinnöllisyysneuvonnan tärkeydestä huomauttamalla, ettei kirjailija ”tarjoa mitään maagista mallia näiden tulevien julkisten instituutioiden rahoittamiseen”. Lisäksi Reed piti joidenkin vanhojen valokuvien laatua huonona, vaikka luonnehtikin kirjan kuvitusta muuten älykkääksi ja selkeäksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Principles of Human Genetics'' -kirjan verkkoversio HathiTrust-sivustolla
Sami Yli-Piipari

**Sami Raine Kristian Yli-Piipari** (s. 20. tammikuuta 1970) on suomalainen entinen kilpatanssija ja liikuntatieteilijä, joka on tehnyt uraa Yhdysvaltojen yliopistoissa.

Noormarkusta kotoisin oleva Yli-Piipari voitti nykyisen vaimonsa Karita Yli-Piiparin (o.s. Lehto) kanssa 15 kilpatanssin Suomen-mestaruutta uralla, joka kesti vuodet 1987–2003. Voitoista kahdeksan tuli amatööreinä, seitsemän ammattilaisina. He olivat ensimmäinen suomalaispari, joka tanssi ammattilaisten 10-tanssin MM- ja EM-finaaleissa.

Sami Yli-Piipari opiskeli Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisessä tiedekunnassa, jossa hän väitteli tohtoriksi vuonna 2011 liikuntapedagogiassa aiheenaan harjoittelun psykologia. Vuosina 2010–2011 hän oli ASLA-Fulbright-stipendiaattina Pohjois-Carolinan yliopistossa Greensborossa. Hän toimi sitten kolme vuotta apulaisprofessorina Memphisin yliopistossa, kunnes siirtyi Georgian yliopiston kinesiologian laitoksen *associate professor* -vakanssille erikoisalanaan lasten ja nuorten liikunta.

## Lähteet