open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jens Otto Kragin II hallitus

**Jens Otto Kragin II hallitus** oli Tanskan hallitus 29.6.1964–2.2.1968. Se koostui pelkästään Sosiaalidemokraattisesta puolueesta.
## Ministerit
**Pääministeri**
* Jens Otto Krag
**Ulkoministeri**
* Per Hækkerup (29.6.1964–28.11.1966)
* Jens Otto Krag (28.11.1966–1.10.1967)
* Hans Tabor (1.10.1967–2.2.1968)
**Valtiovarainministeri**
* Poul Hansen (29.6.1964–24.8.1965)
* Henry Grünbaum (24.8.1965–2.2.1968)
**Talousministeri**
* Poul Hansen (29.6.1964–8.10.1964)
* Henry Grünbaum (8.10.1964–24.8.1965)
* Ivar Nørgaard (24.8.1965–2.2.1968)
**Sisäministeri**
* Hans Erling Hækkerup 
**Julkisten töiden ministeri** (liikenneministeri)
* Kai Lindberg (29.6.1964–28.11.1966)
* Svend Horn (28.11.1966–2.2.1968)
**Kauppaministeri**
* Lars P. Jensen (29.6.1964–21.9.1966)
* Tyge Dahlgaard (21.9.1966–1.10.1967)
* Ove Hansen (1.10.1967–2.2.1968)
**Kalastusministeri**
* Hans Larsen-Bjerre (29.6.1964–8.10.1964)
* Jens Risgaard Knudsen (8.10.1964–2.2.1968)
**Sosiaaliministeri**
* Kaj Bundvad 
**Grönlanti-ministeri**
* Carl P. Jensen
**Työministeri**
* Erling Dinesen
**Asuntoministeri**
* Kaj Andresen
**Puolustusministeri**
* Victor Gram
**Oikeusministeri**
* K. Axel Nielsen
**Maatalousministeri**
* Christian Thomsen
**Opetusministeri**
* K. B. Andersen
**Kirkkoministeri**
* Bodil Koch (29.6.1964–28.11.1966)
* Orla Møller (28.11.1966–2.2.1968)
**Kulttuuriministeri**
* Hans Sølvhøj (29.6.1964–28.11.1966)
* Bodil Koch (28.11.1966–2.2.1968)
**Perheministeri**
* Camma Larsen-Ledet (28.11.1966–2.2.1968)
**Salkuton ministeri** (vastuualueena ulkopoliittiset kysymykset)
* Hans Sølvhøj (28.11.1966–1.10.1967)

## Lähteet
Ágios Kírykoksen arkeologinen museo

**Ágios Kírykoksen arkeologinen museo** () on arkeologinen museo Ágios Kírykoksen kaupungissa Ikarían saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museo toimii uusklassisessa rakennuksessa, joka on kaupungin entinen *[[gymnásio]]* eli keskikoulu ja rakennettu vuonna 1925. Rakennus on kaksikerroksinen, ja museon kokoelmat ovat alimmassa kerroksessa.

## Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä neoliittiselta kaudelta noin ajalta 6800–3800 eaa. aina roomalaiselle kaudelle saakka. Löydöt ovat peräisin kaivauksista ja myös haaksirikoista. Merkittävimpiä ovat Therman kaupunkiin liittyvät löydöt nykyisestä Katafýgiosta, Drakanonin akropoliin löydöt saaren itäkärjestä sekä Artemis Tauropoloksen temppelin löydöt läheltä Káto Ráchesia. Kokoelmiin lukeutuu muun muassa keramiikkaa, työkaluja ja muuta arkielämän esineistöä sekä rahoja.

## Lähteet
Gýtheion arkeologinen museo

**Gýtheion arkeologinen museo** tai *Gýtheion arkeologinen kokoelma* () on arkeologinen museo Gýtheion kaupungissa Anatolikí Mánin kunnassa Kreikassa. Se esittelee seudulta löydettyä antiikin aikaista esineistöä.

Kokoelma on syntynyt paikallisten ihmisten yksityiskokoelmista ja laitettu esille alun perin vuonna 1980. Se oli vuoteen 1996 saakka sijoitettuna Gýtheion uusklassista arkkitehtuuria edustavaan kunnantaloon ja siirrettiin myöhemmin samoin uusklassiseen tyttökouluun.

## Kokoelmat

Kokoelmaan kuuluu löytöjä Gýtheion paikalla sijainneesta antiikin Gytheionin kaupungista sekä seudun muista vapaiden lakonialaisten liittoon kuuluneista kaupungeista, kuten Lasista. Monet merkittävimmät löydöt ovat roomalaiselta kaudelta. Esineistöön lukeutuu muun muassa patsaita, votiivireliefejä, sarkofageja, hautaepigrammeja ja hallintoon liittyviä piirtokirjoituksia. Merkittävimpiä museoesineitä ovat muun muassa filosofi Epikuroksen rintakuva, joka on roomalaisaikainen kopio varhaisemmasta veistoksesta 300-luvulta eaa; Hermeenä esitetyn *epistatēs hēgemōnin* Eurykleen eli Gaius Julius Eurycleen patsas; vuodelle 15 jaa. ajoitettu piirtokirjoitus, joka käsittelee pyhää lakia ja mainitsee gytheionlaiset juhlat Kaisareia ja Eurykleia; naispatsas 300-luvulta jaa.; sekä keisarin, oletettavasti Konstantinus Suuren, Sol Invictuksena esittävän patsaan pää samalta vuosisadalta.

## Lähteet
Navis Fennica

**Navis Fennica, Suomen merenkulun historia 1–4** on WSOY:n 1990-luvun puolivälissä julkaisema neliosainen, suomenkielinen tietokirjasarja merenkulun historiasta Suomessa. Teoksessa on kaikkiaan 1&nbsp;501 sivua, ja sen sisältö jakaantuu kymmeniin eri kirjoittajien laatimiin artikkeleihin.

Teossarjan ensimmäinen osa ”Puuruuhista syvänmeren purjelaivoihin” keskittyy suomalaisen merenkulun ja vesiliikenteen varhaisvaiheisiin, toinen osa ”Höyryveneistä uiviin loistohotelleihin” konevoimalla liikkuviin aluksiin. Kolmas osa on nimeltään ”Telakat, satamat ja valtion alukset” ja neljäs osa, ”Meren aalloilla ja sisävesillä”, kertoo artikkeleissaan muun muassa merenkulkualan ammateista, koulutuksesta ja järjestöistä sekä veneilystä ja laivaharrastuksesta. Neljännen osan lopussa on myös muun muassa luettelo merenkulkualan termeistä selityksineen.

*Helsingin Sanomissa* Olli Hakkarainen kirjoitti päätösosan valmistuttua, että sarjan voi varauksetta sanoa etsivän vertaistaan jopa kansainvälisesti: ”Sarjan suunnittelija ja toimittaja Erkki Riimala on osannut koota taitavan miehistön kuljettaman *Navis Fennican* perille asti: neljän osan kirjoittajat ovat kaikki asiansa osaavaa väkeä.”

Meriliitto palkitsi Erkki Riimalan kirjasarjasta vuonna 1996 Merenkulun Maineteko -palkinnolla.

## Lähteet
Kreikan Välimeren yliopisto

**Kreikan Välimeren yliopisto** (, ) on yliopisto, joka toimii Kreetan saarella Kreikassa. Se on perustettu vuonna 2019.

Yliopistossa on viisi tiedekuntaa ja yhteensä 11 laitosta. Niissä on yhteensä noin  opiskelijaa. Henkilökunnan määrä on 400. Yliopiston pääkampus sijaitsee Iraklionissa, ja sillä on toimintaa myös Chaniássa, Réthymnossa, Ágios Nikólaoksessa, Siteíassa ja Ierápetrassa.

## Historia

Kreikan Välimeren yliopisto perustettiin 25. huhtikuuta 2019 muuttamalla Kreetan teknillinen ammattikorkeakoulu (Τεχνολογικό Εκπαιδευτικό Ίδρυμα Κρήτης, *Technologikó Ekpaideutikó Ídryma Krítis*, eli TEI Κρήτης, *TEI Krítis*) yliopistoksi.

## Tiedekunnat

Yliopiston tiedekunnat ja niiden laitokset ovat:

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ελληνικό Μεσογειακό Πανεπιστήμιο – Hellenic Mediterranean University. Yliopiston verkkosivut.
Länsi-Attikan yliopisto

**Länsi-Attikan yliopisto** () on yliopisto, joka toimii Ateenan metropolialueella Kreikassa. Se on perustettu vuonna 2018.

Yliopistossa on kuusi tiedekuntaa ja yhteensä 27 laitosta. Niissä on yhteensä  opiskelijaa, joista  on jatko-opiskelijoita (2022). Yliopistolla on kolme kampusta, kaksi Aigáleossa ja yksi Ateenassa.

## Historia

Länsi-Attikan yliopisto perustettiin 2. maaliskuuta 2018 yhdistämällä Ateenan teknillinen ammattikorkeakoulu (TEI Ateena), joka toimi Aigáleossa ja Íliossa, ja Pireuksen teknillinen ammattikorkeakoulu, joka toimi Ágios Ioánnis Réntisissä. Vuonna 2019 yliopistoon liitettiin myös Kansallinen julkisen terveydenhuollon koulu (ESDY).

## Tiedekunnat

Yliopiston tiedekunnat ja niiden laitokset ovat (2022):

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Πανεπιστήμιο Δυτικής Αττικής – University of West Attica. Yliopiston verkkosivut.
Vimpelin helluntaiseurakunta

**Vimpelin helluntaiseurakunta** eli **Vimpelin Saalem** on vimpeliläinen helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1940 ja rekisteröity syyskuussa 1962. Seurakunnan toimintamuotoja ovat rukouskokoukset, jumalanpalvelukset, kirpputoritoiminta, pyhäkoulu ja erilaiset leirit lapsille sekä lähetystyö Intiassa ja Viipurissa. Seurakunnan evankelistana toimii Leena Kataja ja puheenjohtajana Esa Nahkala.

Seurakunnan rukoushuone sijaitsee Vimpelin keskustassa Patruunantiellä. Lisäksi seurakunnalla on *Kahvila Nisunjyvä* Vimpelin keskustassa. Kahvilan yhteydessä toimii myös lähetyskirpputori. Seurakunta tuottaa myös paikallisradion kautta kristillisiä ohjelmia.

## Historia
Helluntailiike saapui Vimpeliin vuosina 1938–1939 Eugen Kainun ja Jorma Alopeuksen työn kautta. Saarnaajat pitivät kokouksia tuvissa. Vuonna 1939 seurakuntaan kastettiin 40 ihmistä. Toisen maailmansodan jälkeen Onni Autio, Lauri Pesu ja Reino Vatanen pitivät Vimpelissä voimakkaita herätyskokouksia, joiden seurauksena kastettiin 50 henkeä. 

## Saalem-temppeli
Vimpelin helluntaiseurakunnan Saalem-temppeli on valmistunut vuonna 1980. Saalem-temppelin pinta-ala on 430 neliömetriä ja kirkkosalissa on istumapaikkoja 290 henkilölle. Saalem-temppelin suunnittelija on arkkitehti Veikko Gröhn. Hanke Vimpelin Saalem-temppelin rakentamiseksi käynnistyi loppiaisena 1979, jolloin vimpeliläinen suksitehtaan johtaja Oiva Uusitupa otti hankkeen esille arkkitehti Gröhnin kanssa Alajärven helluntaiseurakunnan vihkiäisissä.

### Arkkitehtuuri
Vimpelin Saalem-temppelin runko on puurakenteinen pyramidikonstruktio. Salin ilmeessä on perinteitä kunnioittava, hillitty, mutta myös hieman modernistinen ote. Rakentamiseen käytettiin yli 10&nbsp;000 talkootyötuntia. Uuden temppelin rakennustyöt etenivät nopeasti ja rakennus vihittiin käyttöön marraskuussa 1980.

Saalem-temppeli sijaitsee avaralla tontilla. Julkisivun verhoilussa on käytetty slammattua kalkkihiekkatiiltä. Temppelin pyramidimainen rakenne erottuu ympäristöstä ja sopii maisemaan.

## Katso myös
* Luettelo Suomen helluntaiseurakunnista
* Helluntaiherätys Suomessa
* Alajärven helluntaiseurakunta
* Alajärven seurakunta
* Uskonto Etelä-Pohjanmaalla

## Lähteet
* 

### Viitteet
Technópolis

**Technópolis** () on kulttuurikeskus ja teollisuusmuseo Gkázin kaupunginosassa Ateenassa Kreikassa.  Siellä järjestetään muun muassa musiikki-, tanssi-, teatteri- ja elokuvatapahtumia sekä innovaatio-, yrittäjyys- ja koulutustilaisuuksia.

Technópolis toimii Ateenan vanhassa, vuonna 1854 valmistuneessa kaasutehtaassa, josta koko kaupunginosa on saanut ”Gkázi”-nimensä. Kaasutehtaan toiminta lakkasi 1980-luvulla, ja Technópoliksen toiminta sen tiloissa alkoi vuonna 1999. Kulttuurikeskuksessa on useita saleja, jotka on nimetty tunnettujen kreikkalaisten taiteilijoiden mukaan. Tiloissa toimii myös kaasuteollisuusmuseo.


Tiedosto:Tehnopolis Athens.JPG|Technópolis.
Tiedosto:20211106 athenes161.jpg|Technópoliksen tiloja.
Tiedosto:Γκάζι (Εργοστασιακό συγκρότημα Φωταερίου Αθηνών) 04.jpg|Kaasuteollisuusmuseota.
Tiedosto:20211106 athenes130.jpg|Vanha kaasukello.
Tiedosto:Technopolis-Athens.jpg|Technópoliksen pohjakaava.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Τεχνόπολις – Technopolis. Kulttuurikeskuksen verkkosivut.
Ørjan Hartveit

**Ørjan Hartveit** (s. 21. huhtikuuta 1982 Odda, Hardanger) on norjalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan baritoni.

Hartveit opiskeli Omar Ebrahimin ja Eugene Astin johdolla Lontoon Trinity Collegesta, josta voitti TCM Trust Silver Medalin ja valmistui ensimmäisen luokan kunniamaininnoin vuonna 2005. Hartveit sai opetusta myös Russell Smytheltä ja osallistui Elly Amelingin, Graham Johnsonin, Malcolm Martineaun sekä Mikko Franckin pitämille mestarikursseille.

Hartveit on toiminut yhtenä Edvard Grieg Korin pysyvistä laulajista. Lisäksi hän on toiminut ensemblelaulajana muun muassa Det Norske Solistkorissa ja Chamber Choir Irelandissa. Hartveit on pitänyt monia resitaaleja ja ollut kysytty muun muassa Edvard Griegin ja Halfdan Kjerulfin laulujen tulkitsijana. Lisäksi hän on tulkinnut muun muassa ranskalaista chansonia ja saksalaista liediä sekä lauluja Englannista, Venäjältä, Espanjasta ja Ruotsista. Hartveit on esiintynyt lukuisilla eurooppalaisilla ja yhdysvaltalaisilla lavoilla. Hänen konserttiohjelmistonsa joukossa on ollut teoksia muiden muassa Christoph Graupnerilta, Johann Sebastian Bachilta, Hector Berlioz'lta, Benjamin Britteniltä, Joseph Haydnilta ja Igor Stravinskylta. Oopperarooleja Hartveit on tulkinnut muiden muassa Claudio Monteverdin, Henry Purcellin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Richard Straussin, Jonathan Doven ja Malcolm Williamsonin teoksissa. Hän on myös kantaesittänyt esimerkiksi Lera Auerbachin, Hampson Sislerin, Henrik Ødegaardin ja Glenn Erik Hauglandin teoksia.

Hartveit on levyttänyt sellaisten säveltäjien kuin Ralph Vaughan Williamsin ja Geirr Tveittin teoksia. Hän on saanut uransa aikana useita palkintoja. 

## Lähteet
Kárystoksen arkeologinen museo

**Kárystoksen arkeologinen museo** () on arkeologinen museo Kárystoksen kaupungissa Euboian saarella Kreikassa. Se esittelee kaupungista löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museo on perustettu vuonna 1980 ja avattu käyttöön vuonna 1989. Se toimii Giokalás-säätiön rakennuksessa säätiön Kreikan kulttuuriministeriölle museokäyttöön luovuttamassa siivessä. Samassa rakennuksessa, joka on vuodelta 1959, toimii myös teatteri ja kirjasto.

## Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä antiikin Karystoksen kaupungista sekä lähiseudulta, kuten vuoriston drakóspita-taloista eli ”lohikäärmetaloista”. Löydöt ajoittuvat pääosin klassiselle, hellenistiselle ja roomalaiselle kaudelle. Niihin lukeutuu muun muassa veistoksia ja pienoispatsaita sekä piirtokirjoituksia.

## Lähteet
Valkeinen (Rautalampi, Myhinpää)

**Valkeinen** on Pohjois-Savossa Rautalammella Myhinpään lähellä sijaitseva järvi. Etäisyys Kuopiosta on 65 kilometriä lounaaseen. Noin kuusi kilometriä Valkeiselta luoteeseen sijaitsee myös syvä metsäjärvi, jonka nimi on Valkeinen.

## Maantietoa
Valkeinen on 1,4 kilometriä pitkä, 650 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 26 hehtaaria. Järvi on muodoltaan kaksialtainen ja altaita yhdistää 350 metriä pitkä ja 30–60 metriä leveä salmi. Salmi on matalimmallaan alle kolme metriä syvä kun taas molemmat altaat ovat yli 20 metriä syviä. Pohjoisen altaan pohjoisrannasta työntyy kaksi kapeaa lahtea kohti pohjoista. Salmen rannat kohoavat länsipuolella Valkeismäen huipulla yli 182 metrin korkeuteen mpy., eli noin 43 metrin korkeuteen järvestä. Järvellä ei ole saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Pohjoisessa altaassa on yli 20 metriä syvää ja eteläisessä altaassa on kaksi syvännettä. Pohjoisempi syvänne painuu 18 metrin syvyyteen ja eteläisempi 39,7 metrin syvyyteen . Järven rantaviivan pituus on 4,8 kilometriä. Sen rannat ovat metsämaata ja rantaan johtaa kolme metsäautotietä. Teiden päässä on vapaa-ajan asunnot.

## Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Myhinjärven valuma-alueeseen (14.718) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 139,7 metriä mpy ja se on valuma-alueensa latvajärvi. Lähijärviä ovat Kelppananlampi&nbsp;(4&nbsp;ha), Pieni-Kahleinen&nbsp;(6&nbsp;ha) ja Iso-Kahleinen&nbsp;(9&nbsp;ha). Järven laskuoja alkaa eteläisen altaan itärannasta ja se virtaa Mustalammen&nbsp;(1&nbsp;ha) läpi alas Mehtiönkoskeen.

## Historiaa
Vuoden 1973 peruskartassa Valkeinen on autio metsäjärvi, jonne ei tule metsäautoteitä tai kävelypolkuja. Metsäiseen ympäristöön on vuoden 1988 karttaan merkitty joitakin metsäautoteitä ja eteläisen altaan itärantaan on rakennettu vapaa-ajan asunto.

## Lähteet
Mierokit

**Mierokit** (*Plagiobothrys*) on lemmikkikasvien suku, jossa on 62 lajia. Niitä esiintyy Yhdysvalloissa, Kanadassa, Meksikossa, Etelä-Amerikan länsiosassa, Australiassa ja Venäjällä Kamtšatkan niemimaalla. Mierokkeja esiintyy paikoin myös tulokkaana Euroopassa.

Suomessa tunnetaan kaksi mierokkilajia: Viuhkamierokkia (*Plagiobothrys scouleri*) on havaittu harvinaisena satunnaistulokkaana tienvarsinurmikoilla ja joutomailla. Kaunomierokki (*Plagiobothrys figuratus*) on yhden kerran havaittu satunnaiskasvi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Plagiobothrys''
Rastiot

**Rastiot** (*Cynoglottis*) on lemmikkikasvien suku, jossa on kaksi lajia. Ne ovat läheistä sukua rasteille eli isorasteille (*Anchusa*), joihin ne ovat aiemmin kuuluneet.

Rastiolajit ovat:
* Tarharastio eli rastio eli tarharasti (*Cynoglottis barrelieri*, syn. *Anchusa barrelieri*). Laji on yksi- tai monivuotinen koristekasvina käytetty ruoho, joka on kotoisin Kaakkois-Euroopasta ja Turkista. Kasvaa Suomessa vakiintuneena uustulokkaana Ahvenanmaalla.
* *Cynoglottis chetikiana*, monivuotinen ruoho, joka esiintyy Turkissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Rastiot – ''Cynoglottis''
Profeetankukat

**Profeetankukat** (*Arnebia*) on lemmikkikasvien suku, jossa on 38 lajia. Niitä esiintyy alkuperäisenä Länsi- ja Keski-Aasiassa, Kaukasiassa, Etelä-Venäjällä, Kreikassa ja Afrikan pohjoisosassa. Sukuun kuuluu yksivuotinen keltakukkainen pikkuprofeetankukka (*Arnebia decumbens*). Toinen suomeksi nimetty profeetankukka on monivuotinen, koristekasvina viljelty isoprofeetankukka eli profeetankukka (*Arnebia pulchra* eli *Huynhia pulchra*), joka on kotoisin Turkista, Iranista ja Kaukasiasta. Laji viedään nykyisin kaksilajiseen *Huynhia*-sukuun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Arnebia''
Suvirusojuuret

**Suvirusojuuret** (*Buglossoides*) on lemmikkikasvien suku, jossa on kuusi lajia. Se on helmirusojuurten eli rusojuurten (*Lithospermum*) lähisuku. Lajeja esiintyy alkuperäisenä Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa, tulokkaana muuallakin maailmassa, varsinkin Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Australiassa.

Suomessa esiintyy kaksi lajia: Ketorusojuuriryhmään (*Buglossoides arvensis* -ryhmä, tunnettu aiemmin lajina peltorusojuuri *Lithospermum arvense*) kuuluvat ketorusojuuri (*Buglossoides arvensis*) ja paisurusojuuri (*Buglossoides incrassata*). Ketorusojuuri on muinaistulokas, jota on kasvanut Etelä-Lapin korkeudelle. Paisurusojuuri kasvaa alkuperäisenä Etelä-Suomessa.

## Lajeja
* ketorusojuuri (*Buglossoides arvensis*)
** siniketorusojuuri (subsp. *sibthorpiana*)
* *Buglossoides czernjajevii*
* *Buglossoides glandulosa*
* paisurusojuuri (*Buglossoides incrassata*)
** vainiorusojuuri eli ratarusojuuri (subsp. *splitgerberi*)
* *Buglossoides minima*
* *Buglossoides tenuiflora*

## Lähteet
Hans Tabor

**Hans Tabor** (25. huhtikuuta 1922 Kööpenhamina – 19. marraskuuta 2003) oli tanskalainen poliitikko ja diplomaatti. Hän toimi Tanskan ulkoministerinä 1967–1968 sekä suurlähettiläänä Roomassa 1968–1974, YK:ssa 1974–1975, Ottawassa 1975–1979, OECD:ssa 1979–1986 ja Oslossa 1986–1992. Tabor oli YK:n turvallisuusneuvoston puheenjohtaja, kun kuuden päivän sota puhkesi, ja hän johti neuvotteluita sodan päättämiseksi.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* [''Hans Tabor'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla](https://www.ft.dk/da/medlemmer/fhvmf/h/hans-tabor-(s))
Klas Lund

**Klas Lund** (s. 1968) on ruotsalainen uusnatsi ja rikollinen. Hän toimi 1990-luvun alussa "valkoista vallankumousta" tavoitelleessa Vitt Ariskt Motstånd -järjestössä ja aloitti vuonna 1997 Pohjoismaisen vastarintaliikkeen Ruotsin-haaran johtamisen.

Lund sai kahdeksan vuoden vankeustuomion osallisuudestaan 21-vuotiaan Ronny Landinin kuoliaaksi hakkaamiseen Nynäshamnissa vuonna 1986. Hovioikeus kuitenkin alensi hänen vankeustuomionsa neljän vuoden mittaiseksi. Lund vapautui vuonna 1988 ja pääsi johtavaksi hahmoksi skinheadien keskuudessa. Vuonna 1990 hän sai syytteen törkeästä pahoinpitelystä, mutta hänet vapautettiin syytteistä. Vuonna 1991 Lund sai kuuden vuoden vankeustuomion muun muassa pankkiryöstöstä.

Lund on myös vankikarkuri, joka pakoili poliisia kuukausikaupalla. Vuonna 2011 julkaistiin suomeksi hänen kirjansa *Vastarintaliikkeen opas aktivisteille*.

## Lähteet
Falköpings Tidning

**Falköpings Tidning** (lyh. **FT**) on ruotsalainen vuonna 1857 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Falköping. Lehti ilmestyy neljästi viikossa, on poliittiselta linjaltaan kokoomuslainen ja kuuluu Bonnier-konserniin.

Redaktionslokaler för Falköpings Tidning vid Köttorget i Falköping, den 17 juni 2006.JPG|Lehden entinen toimitus Falköpingissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lehden verkkosivut
Kalle J. Hirvi

**Kalle Juhani Hirvi** (16. lokakuuta 1926 Kivennapa – 1. huhtikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja maatalouskoneiden kaupan alan yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Hirven vanhemmat olivat talousneuvos Antti Hirvi ja Ida Seppänen ja puoliso vuodesta 1950 terveydenhoitaja Riikka Johanna Flinkkilä. Hirvi tuli ylioppilaaksi Viipurin kaksoislyseosta 1944 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1950. Hirvi oli Hankkijan varaosa -ja huoltotoimiston esimies 1950–1951, kaupallinen insinööri 1952–1954, traktori- ja moottorijaoksen esimies 1955–1958, koneosaston osastopäällikkö 1958–1961, koneosaston johtaja 1962–1968 ja johtokunnan jäsen vuodesta 1962 sekä Kone-Hankkijan johtaja 1968–1984 ja Hankkijan varatoimitusjohtaja 1976–1984 ja varapääjohtaja 1984–1986. Hänellä oli myös lukuisia liike-elämän kotimaisia ja kansainvälisiä sekä muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Hirvi oli reservin korpraali. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1976.

## Lähteet
Timo Kontula

**Timo Matti Kontula** (18. helmikuuta 1916 Kymi – 24. syyskuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Kontulan vanhemmat olivat  vaatturimestari Toivo Kontula ja Maria Räsänen ja puoliso vuodesta 1944 pankkivirkailija Valva Maria Volanen. Kontula kävi Kotkan kauppaopiston 1935, tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1942, suoritti Kulutusosuuskuntien Keskusliiton liikkeenhoidon harjoittelun 1946 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1948. Hän oli myyjä Liike Oy Sepossa Kotkassa 1932–1939, Osuustukkukaupan pääkonttorissa hinnoittelija, konttorimyyjä ja liikkeenjohdon harjoittelija 1939–1949, Kauppiaitten Kustannus -yhtiön toimitusjohtaja 1949–1976 ja Suomen Vähittäiskauppiasliiton talousjohtaja 1949–1976. Kontula oli myös Vähittäiskaupan Ammattikasvatussäätiön taloudenhoitaja 1951–1976, Kauppakillan kiltajohtaja 1958–1976, Lentomatkat Oy:n varatoimitoimitusjohtaja 1961–1962 ja Kirja-Pirkan johtaja vuodesta 1968. Hänellä oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Kontula oli reservin kapteeni. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1976. 

## Lähteet
Valdemarin linna

**Valdemarin linna** () on linna Svendborgin kunnassa Tåsingen saarella, Tanskassa.

## Historiaa
Valdemarin linna ei ole varsinainen linna, vaan suuri kartano. Linnan rakennutti kuningas Kristian IV (1588-1648) poikaansa Valdemar Christiania varten. Se rakennettiin 1639-1644 arkkitehti Hans van Steenwinckel nuoremman johdolla renessanssityyliin. Valdemar Christian ei koskaan asunut linnassa, vaan kuoli Pohjan sodassa taistelussa Puolaa vastaan 1656. 

Vuonna 1678 kartano ja siihen liittyvät maat Tåsingella annettiin merisankari Niels Juelille palkkiona hänen voitostaan Køgenlahden taistelussa ja siellä vallatuista ruotsalaisista laivoista. Tämän jälkeläiset laajensivat ja kehittivät kartanon tiluksia ja rakennuksia huomattavasti, ja lopulta he omistivat melkein koko Tåsingen saaren. Vuonna 1754 linna uudistettiin rokokootyyliin, ja se sai nykyisen ulkonäkönsä. Linna on pysynyt Juelin ja tämän jälkeläisten, Iuel-Brockdorffin suvun, hallussa nykypäivään asti.

Nykyään linna on suosittu turistikohde. Se on avoinna yleisölle toukokuusta lokakuuhun, ja siellä on mm. lelumuseo, Ieul-Brockdorffin suvun trofeekokoelma sekä paikallinen merimuseo.

## Kuvia

Kuva:Svendborg valdermars slot.jpg|Porttirakennus
Kuva:Svendborg valdermars slot 2.jpg|Teepaviljonki
Kuva:Valdermars slot garden.jpg|Puutarhaa kirkon takana
Kuva:Valdemars Slot.jpg|Piirros vuodelta 1872
Kuva:Valdemars Slot Pano 2010.jpg|Panoraama linnan alueesta


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Valdemarsslot Linnan viralliset sivut
Juho Kalliolahti

**Juho Kalliolahti** on suomalainen basisti, joka on tunnettu erityisesti Litku Klemetin yhtyeestä (aiemmin Litku Klemetti & Tuntematon numero). Muita yhtyeitä, joissa Kalliolahti on soittanut, ovat olleet mm. Jesufåglar, Sateenkaarina ja Zorse, sekä Mäsä, jossa Kalliolahti soittaa kitaraa. Kalliolahti on toiminut myös äänittäjänä Klemetin levyillä. Kalliolahden taiteilijanimiä ovat olleet mm. Baba-R, Niiskuneiti, Cher ja Douglas. Hänet erotettiin Klemetin yhtyeestä vuonna 2021 Punkstoon yhteydessä ilmi tulleiden asioiden vuoksi.

## Lähteet
Detarioideae

**Detarioideae** on hernekasvien heimon alaheimo. Siihen kuuluu lähes tuhat lajia ja 70–84 sukua, jotka jaetaan kuuteen tribukseen. Alaheimon lajit ovat pääosin trooppisella vyöhykkeellä kasvavia puita.

## Suvut

## Lähteet
Sinilumme

**Sinilumme** (*Nymphaea caerulea*, syn. *Nymphaea nouchali* var. *caerulea*) on lumpeiden (*Nymphaea*) sukuun kuuluva vesikasvi. Englanniksi sinilumpeesta käytetään nimeä *blue lotus* eli *sininen lootus*, mutta sinilummetta ei tule sekoittaa varsinaisiin lootuksiin (*Nelumbo*).

Sinilumpeen kukat ovat ulkonäöltään tähtimäisiä ja halkaisijaltaan 10–15 cm. Kukkien terälehdet ovat ylöspäin siirottavia, teräväkärkisiä ja väriltään vaaleansinisiä. Sinilumme kukkii tavallisesti heinäkuusta kesän lopulle. Sinilumpeen lehdet kasvavat suoraan juurakosta ja niissä on pitkät lehtiruodit.

Sinilumme on alun perin kotoisin Afrikan pohjois- ja keskiosista. Se on ollut aiemmin yleinen Niilin suistoalueella, mutta on nykyisin siellä uhanalainen ja lähes kadonnut sieltä. Sinilummetta kasvatetaan kuitenkin koristekasvina.

Koristekasvina sinilumme kasvaa parhaiten seisovassa vedessä täydessä auringon valossa tai puolivarjossa. Laji kukkii yleensä parhaiten täydessä auringon valossa, mutta yleensä se kukkii hyvin puolivarjossakin. Kasvit tarvitsevat tuulensuojaa. Koska sinilumme on alkujaan trooppinen kasvi, tulee sitä pitää viileämmän ilmaston alueilla talvikauden ajan sisätiloissa, akvaariossa tai kasvihuoneessa. Kasvi tarvitsee vähintään noin +20°C lämmintä vettä ja päivittäin 14 tuntia valoa. Kasvin voi säilyttää talvikauden yli myös pelkkänä juurakkona kosteassa hiekassa tai turpeessa pimeässä paikassa +10°C – +15°C lämpötilassa ja istuttaa sitten taas keväällä, kun vesi on lämmennyt +20°C:een.

Muinaisessa Egyptissä sinilummetta on pidetty luomisen ja uudelleen syntymisen symbolina. Muinaiset egyptiläiset uskoivat, että maailma oli aluksi veden ja pimeyden valtaama, mutta sitten vedestä nousi sinilumme, jonka kukka avautui ja toi maailmaan valon lopettaen pimeyden. Sinilumpeen kukan keskeltä tulivat auringon jumalat Atum ja Ra, minkä myötä sinilumpeesta tuli elämän synnyn vertauskuva.

Sinilumpeen kukat ovat olleet läpi historian yleinen aihe egyptiläisessä taiteessa ja arkkitehtuurissa. Myös Tutankhamonin ruumis oli peitelty sinilumpeen terälehdillä, kun hänen hautansa avattiin vuonna 1922. Sinilumpeen kukissa on myös viettelevä tuoksu, ja kasvista on valmistettu erilaisia parfyymeja ja öljyjä. Sinilummetta on myös käytetty stimulanttina, seksuaalisen halukkuuden lisääjänä sekä lääkkeenä erilaisiin perussairauksiin. Sinilumpeesta valmistetun yrttiteen on sanottu vaikuttavan rauhoittavasti.

## Lähteet
* Missouri Botanical Garden: ''Nymphaea caerulea'' 

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Sinilumme (''Nymphaea caerulea'')
* JSTOR Global Plants: ''Nymphaea caerulea'' 
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Nymphaea caerulea'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Nymphaea caerulea''
Arctic Rally 2021

**Arctic Rally 2021** (viralliselta nimeltä *Arctic Rally Finland*) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2021. Vuonna 2021 Suomessa järjestettiin kaksi MM-tason rallikilpailua. MM-arvon mukainen kilpailu järjestettiin Rovaniemellä koska Ruotsin ralli peruuntui.
Koronapandemian vuoksi poliisipartiot olivat valvomassa ettei yleisöä saavu paikalle.

Yleiskilpailun WRC-luokassa voiton ottivat Ott Tänak ja Martin Järveoja. Esapekka Lappi ja Janne Ferm voittivat WRC2-luokan kilpailun. Teemu Asunmaa ja Marko Salminen voittivat WRC3-luokassa.

## Erikoiskokeet
 
Kilpailussa oli kymmenen erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli . Siirtymäosuuksia oli yhteensä .

## Tulokset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* eWRC-sivustolla 
* Rally-Maps.com, erikoiskokeet kartalla
Esko Heino

**Esko Olavi Heino** (8. lokakuuta 1918 Kiukainen – 6. syyskuuta 1991 Orivesi) oli suomalainen jalkinealan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Heinon vanhemmat olivat maanviljelijä Oskar Verner Heino ja emäntä Johanna Suojamaa ja puoliso vuodesta 1946 Leiny Linea Vaahto. Heino kävi Rauman kauppaopiston 1941. Hän oli Vuodanjalostaja Oy:n kirjanpitäjä 1944–1946, Pirkanmaan Nahka Oy:n konttori- ja myyntipäällikkö ja kaupallinen johtaja Tampereella 1946–1960, Mantereen Kenkätehdas Oy:n osakas, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja Orivedellä vuodesta 1960 sekä Manneryhtymä Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1981. 

Heino oli myös J. A. Tehnunen Oy:n toimitusjohtaja, Hatanpään Kenkätehdas Oy:n omistaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1967, Kenkätehdas Finnmanner Oy:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja vuodesta 1972, Nateva Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1972, Hirsilän Kenkätehdas Oy:n ja Rutex Oy:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja vuodesta 1973, Oriveden Kenkätehdas Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1973, Ensi Oy:n omistaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1974, Puukorkotyöpaja Touko Rantalan omistaja 1975–1981, Oriveden Korkotehdas Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1982, Lapuan Nahka Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1983 sekä Oripo Oy:n ja Oriveden Teräpaja Ky:n toimitusjohtaja vuodesta 1984. 

Oriveden kunnanvaltuuston jäsen Heino oli 1973–1980 ja kunnanhallituksen jäsen 1977–1980. Hänellä oli myös useita kenkäalan luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Heino oli reservin kapteeni. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1976. Liikesivistysrahastoon perustettiin 1981 Leiny ja Esko Heinon erikoisrahasto. 

## Lähteet
Karjalaiset liuskealueet

**Karjalaiset liuskealueet** ovat 2500-1900 miljoonaa vuotta sitten syntyneiden poimuvuorten myötä muodostuneista metamorfoituneista kivistä koostuvia kallioalueita. Noin 2450 miljoonaa vuotta sitten kallioperään syntyi repeämä, jolloin maan kuoresta purkautui kivisulaa. Tämän jälkeen 2100 miljoonaa vuotta sitten alueella oli Valtameri, jonka rannikolle kerääntyi hiekkaa, soraa ja savea. Karjalaiset liuskealueet sisältävät metemorfoituneita vulkaniitteja ja sedimenttikiviä. Näitä alueita on Kainuussa, Pohjois-Karjalassa, Savossa ja Pohjois-Pohjanmaalla.

Liuskealueiden muodostumisessa oli neljä vaihetta. Ensin oli kaksi plastista vaihetta ja myöhemmin kaksi hauraampien muodostumien vaihetta. Ensin kallioperä poimuttui ylityöntövoiman työntäessä kohti koillista. Toisessa vaiheessa poimutusta tapahtui entistä pystysuorempaan suuntaan. Kolmannessa vaiheessa tapahtui kallioon kohdistunutta vääntöä pohjois-eteläsuunnassa ja neljännessä vaiheessa vääntöä tapahtui lounaasta koilliseen ja luoteesta kaakkoon.

Karjalaisten liuskealueiden aluieta on vähintäänkin neljä. Sumi-Sariolassa on Sumin laavaa ja Sariolan maasälpä ja graniittimuodostumat. Lisäksi on Kainuun sarja ja Jatuli, jotka molemmat sisältävät hiekkakvartseja. Lisäksi on Kalevan alue, joka joskus jaetaan Ala- ja Ylä-kalevaan. Ala-Kalevassa on monenlaisia koglomeraatteja, kiille- ja mustaliuskeita sekä rautaesiintymiä.
Ylä-Kaleva koostuu metagrauvakoista ja fylliiteistä.

## Katso myös
* Svekofenniset liuskealueet
* Svekokarelidit

## Lähteet
Arkeeiset muodostumat

**Arkeeiset muodostumat** ovat arkeeisen eonin aikana noin 4000-2500 miljoonaa vuotta sitten muodostuneita kallioperän osia. Tällaisia ovat esimerkiksi Pohjois-Suomen 3100-2700 miljoonaa vuotta vanhat liuskealueet, jotka sisältävät felssistä gneissiä ja vihreäkivimuodostumia. Arkeeisista muodostumista on esimerkki myös osa Lapin Lapponia-superryhmästä, josta lötyy vulkaniittisia ja sedimenttisiä kivimuodostumia.

Noin 4000 miljoonaa vuotta sitten maapallolle syntyi paljon meteorikraattereita. Meteori-iskun jälkeen paine maan vaippaosassa laski ja tämän seurauksena vaipasta purkautui magmaa, joka oli emäksistä, joskus ultraemäksistäkin. Tämä laava täytti pian laajojakin kraattereita emäksisillä ja ultraemäksisillä  vulkaniiteilla, josta myöhemmin eroosion myötä syntyi sedimenttikiveä. Vulkaniittikerrostumien alakerrokset olivat paineen alaisia ja sulivat tonaliittisiksi granitoideiksi, granodioriiteiksi tai graniitiksi. Niistä Vulkaniiteista, jotka eivät sulaneet, muodostui amfiboliittinen resiitti. 3000-2700 miljoonaa vuotta sitten maapallon kuoren lämpötila oli laskenut huomattavasti maan syntyajoista ja stabiileja eklogiitteja alkoi vajota maan vaippaan, jolloin maankuoren alumiinipitoisuus lisääntyi. Yleensä 3600-2500 miljoonaa vuotta sitten syntyi paljon maankuorta.

Baltian kilven arkeeiset muodostumat jaetaan kahteen gategoriaan perustuen kahteen vuoripoimutukseen. Varhaisarkeeiset muodostumat liitetään saamilaiseen orogeniaan ja myöhäisarkeeiset muodostumat liitetään loppilaiseen orogeniaan.

## Lähteet
Fennosarmatian kratoni

**Fennosarmatian kratoni** on laaja Pohjois- ja Itä-Euroopan alueella sijaitseva ikivanhaan peruskallioon perustuva kratoni. Se ulottuu Skandinavian pohjoisosasta Mustanmeren ja Kaspianmeren alueelle. Se on muodostunut prekambrisena kautena. Tämä prekambriselta kaudelta peräisin oleva kallioperä on näkyvissä vain Fennosskandiassa ja Ukrainassa. Muualla tämä prekambrinen kallioperä on myöhemmin syntyneiden sedimenttikerrosten peitossa. Tähän kratoniin kuuluu Baltian ja Ukrainan kilpien lisäksi Venäjän laakio. Fennosarmantia oli osa Rodinian supermannerta noin 1300-600 miljoonaa vuotta sitten, jolloin sitä ympäröivät Barentsia, Grönlanti ja Amazonia.

## Katso myös
* Baltian kilpi

## Lähteet
Merian

**Merian** tarkoittaa muun muassa seuraavia:

* *[[Merian (lehti)|Merian]]*, saksalainen aikakauslehti

## Sukunimi
* Maria Sibylla Merian (1647–1717), sveitsiläissyntyinen luonnontieteilijä ja kuvittaja
* Matthäus Merian vanhempi (1593–1650), sveitsiläinen kaivertaja ja kustantaja
* Matthäus Merian nuorempi (1621–1687), sveitsiläinen taidemaalari ja kaivertaja
Theatrum Europaeum

**Theatrum Europaeum**, myös **Theatrum europæum** (’Euroopan teatteri’), oli Saksassa 1600- ja 1700-luvuilla julkaistu kokoelma lentokirjasia, kertomuksia, virallisia julkaisuja ja muita asiakirjoja. Julkaisut sisältävät tietoa aikakauden historiasta. Kaksi ensimmäistä nidettä (1633, 1635) kattavat ajan 1619–1633, ja niistä vastasi Joh. Ph. Abelin. Myöhemmin ilmestyneet 19 nidettä kattavat ajan vuoteen 1718, ja sarjaa julkaisivat Matthäus Merian, isä ja poika. Sarja sisältää kuvia.

## Lähteet
Vainaja (muusikko)

**Vainaja** on suomalaisen Horna-yhtyeen black metal -rumpali. Hän soitti myös Sargeist-yhtyeessä vuosina 2009–2016.
Andreas Hougaard Boesen

**Andreas Hougaard Boesen** on tanskalainen suunnistaja. Tarton MM-kilpailuissa 2017 Hougaard Boesen oli mukana Tanskan MM-hopeaa saavuttaneessa sprinttiviestijoukkueeseen. Henkilökohtaisilla matkoilla hänen paras saavutuksensa on sprintin 24. sija Invernessin MM-kilpailuista 2015. EM-kilpailuissa hänen paras saavutuksensa on sprintin 29. sija Jesenikin EM-kilpailuista 2016. Suunnistuksen maailmancupin osakilpailussa hänen paras sijoituksensa on kahdeksas sija Tasmaniassa kilpailussa sprintissä vuonna 2015. Juniorien MM-kilpailussa Hougaard Boesen saavutti yhden MM-pronssin viestissä Tanskassa vuonna 2010.

## Lähteet
Poul Hansen

**Hans Christian Poul Hansen** (27. helmikuuta 1913 Kööpenhamina – 13. elokuuta 1966) oli tanskalainen toimittaja ja sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1945–1966 ja toimi Tanskan puolustusministerinä 1956–1962 sekä valtiovarainministerinä 1962–1965. Vuosina 1937–1942 hän oli puolueensa nuorisojärjestön DSU:n puheenjohtaja.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Poul Hansen'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
Siipikotilot

**Siipikotilot** (Strombidae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.

## Taksonomia ja anatomia
Siipikotilot jaetaan 32 sukuun ja lajeja on noin 72. Heimon lajit voivat kasvaa suurimmillaan noin 40 cm pitkiksi, ja naaraat ovat usein koiraita kookkaampia. Siipikotiloiden kuori on suuri, paksu ja muodoltaan kierteinen. Tyypillinen piirre on kuoren hyvin leveä reuna, jossa voi olla piikkejä. Kuoressa on sirpinmuotoinen sulkulevy. Siipikotiloiden jalka on kapea. Silmät sijaitsevat pitkien varsien päissä.

## Levinneisyys ja elintavat
Siipikotiloita tavataan maailmanlaajuisesti lämpimistä meristä. Ne elävät matalissa hiekka- tai mutapohjaisissa vesissä. Heimon lajien ravintoa ovat levät ja eloperäinen materiaali.

## Lähteet
La Volata

**La Volata** on laskettelurinne Passo San Pellegrino – Falcaden talviurheilukeskuksessa Falcadessa Bellunon maakunassa ja Moenassa Etelä-Tirolissa Italiassa.

La Volatassa on järjestetty alppihiihdon maailmancupin naisten vauhtilajikilpailut helmikuussa 2021, jotka siirrettiin sinne seuraavan talven olympiarinteiltä Yanqingista Kiinasta koronaviruspandemian takia. Rinteessä kilpailtiin myös vuoden 2019 alppihiihdon nuorten maailmanmestaruuksista. Lisäksi siinä järjestetään säännöllisesti alppihiihdon Eurooppa Cupin kilpailuita.

## Reitti
La Volata yläasema sijaitsee 2&nbsp;513 metriä merenpinnan yläpuolella lähellä Col Margherita -vuoren huippua ja se päättyy 1&nbsp;874 metriä merenpinnan yläpuolella.

La Volatan nimetyt paikat ovat seuraavat: *Muro Alberto* (Tombaseinä), jonka alussa rinne kääntyy loivasti vasemmalle, *Plan del Fabion*, *Muro Manfroi*, jossa rinne kääntyy jyrkästi vasemmalle, *La Piana* (Tasanne), jonka alussa rinne kääntyy oikealle ja lopussa vasemmalle, *I Muri del Poeta*, jossa sijaitsee rinteen jyrkin kohta 47&nbsp;%, sekä maalisuora *Dosso del Camoscio* (Camoscion kummut), jonka lopussa rinne loivenee lähes tasaiseksi.

## Lähteet
* Ski area Passo San Pellegrino – Falcade fassa.com 
* ALPE LUSIA / SAN PELLEGRINO Ski map dolomitisuperski.com 
* Results – Val di Fassa fis-ski.com 

### Viitteet
Péter Pázmány

**Péter Pázmány** (4. lokakuuta 1570 Nagyvárad, Transilvanian ruhtinaskunta – 19. maaliskuuta 1637 Pozsony, Unkarin kuningaskunta) oli unkarilainen kardinaali ja valtiomies. Pázmány oli Unkarin vastauskonpuhdistuksen johtaja ja teoksillaan Unkarin kirjakielen merkittävä kehittäjä. 

## Elämä
Pázmány oli aatelissyntyinen. Hänen vanhempansa olivat kalvinisteja, mutta katolisen äitipuolensa vaikutuksesta Pázmány suuntautui katolisuuteen. Suoritettuaan perusopintonsa Nagyváradissa hän meni Kolozsvárin jesuiittakouluun. 13-vuotiaana hänestä tuli katolinen, ja vuonna 1587 hän liittyi jesuiittojen sääntökuntaan. Hän lähti Roomaan suorittamaan korkeampia teologian opintoja ja opiskeli neljä vuotta Roberto Bellarminon johdolla. Sitten hän opetti filosofiaa ja teologiaa Grazissa ja palasi vuonna 1601 Unkariin. Hänestä tuli peräkkäin Turócin provasti, Nyitran piispa, vuonna 1616 Esztergomin arkkipiispa ja lopulta koko Unkarin priimas. Vuonna 1608 hän herätti huomiota tuomitsemalla valtiopäivillä Wienin rauhan 8. kohdan, joka kielsi jesuiittoja hankkimasta maaomaisuutta Unkarissa. Hän sai paavi Urbanus VIII:lta kardinaalin viran vuonna 1629.  

Unkarin kirkon pääpastorina Pázmány käytti kaikkia mahdollisia keinoja estääkseen ja heikentääkseen protestantismia. Erityisen merkittävä on hänen vuonna 1613 ilmestynyt syvällinen ja metodinen teoksensa *Igazságra vezérlő Kalauz* ("Totuuden opas"), jossa hän argumentoi katolisuuden puolesta, ja varmisti siten protestantismin älyllisen tappion Unkarissa. Kirjoituksillaan, saarnoillaan, ja erityisesti henkilökohtaisilla tapaamisillaan hän käännytti noin kolmekymmentä aatelissukua (esim. Zrínyi, Wesselényi, Nádasdy, Rákóczi jne.). Arkkipiispana Pázmány pani täytäntöön Trenton konsiilin päätökset. Vuonna 1619 hän perusti Nagyszombatiin teologian kandidaatteja varten seminaarin (nykyään Péter Pázmányn katolinen yliopisto Budapestissa), ja vuonna 1623 hän loi Wieniin unkarilaisen seminaarin. Vuonna 1635 hän lahjoitti suuren summan Unkarin yliopiston perustamiseen (nykyään Loránd Eötvösin yliopisto Budapestissa). Hän rakennutti myös jesuiittakouluja Pozsonyhin sekä fransiskaaniluostareita Érsekújváriin ja Körmöczbányaan.   

Politiikassa hänellä oli myös merkittävä rooli. Pázmány ajatteli, että katolisen unkarilaisen kuninkaan myötä maa olisi suojattu turkkilaisilta.  Hänen ansiostaan vuoden 1618 valtiopäivät valitsivat jyrkän katolisen arkkiherttua Ferdinandin lapsettoman Matias II:n seuraajaksi. Hän myös esti toistuvasti kalvinistisen Transilvanian ruhtinaan Gábor Bethlenin sotilaalliset pyrkimykset ja esti vaikutusvallallaan Transilvanian György I Rákóczia liittoutumasta turkkilaisten kanssa.  

## Lähteet
Kai Lindberg

**Kai Lindberg** (10. joulukuuta 1899 Helsingør – 27. toukokuuta 1985) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1947–1971 ja toimi Tanskan liikenneministerinä 1955–1966.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Kai Lindberg'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
Perintökieli

**Perintökieli** on kieli, joka yksilön suvun historian kautta on hänelle merkittävä kieli, joka vaikuttaa kielelliseen identiteettiin.

Perintökieli voi täten olla sekä maahanmuuttajan tai tämän jälkeläisen kieli että vähemmistökielen puhujan tai tämän jälkeläisen kieli.

## Lähteet
Secret mission

**Secret mission** on ruotsalaisen Secret Servicen kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2022. Albumi julkaistiin vain digitaalisena ja streamauspalveluissa yhtyeen jäsenen omalla levymerkillä Tim Norell Musikproduktion AB. 

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Haugesundin satama

**Haugesundin satama** (; LOCODE: NO HAU) on Norjan länsirannikolla sijaitsevassa Karmsundin salmen rannoilla Haugesundin ja Karmøyn kunnissa sijaitseva satama. Se kuului 2010-luvun lopulla vuotuiselta rahtimäärältään Norjan viiden suurimman kauppasataman joukkoon. Sataman toiminnasta vastaa **Karmsund Havn IKS**, joka on kuuden saman alueen kunnan (Haugesund, Karmøy, Tysvær, Bømlo, Sveio ja Bokn) omistama ylikunnallinen kuntayhtymä. 

Haugesundin sataman nimellä tunnettuja Karmsund Havn -kuntayhtymän keskeisiä satamatoimintoja ovat:
* Haugesundin rahtiterminaalit (Haugesund Cargo Terminals, Husøy / Karmøy), Länsi-Norjan tavaraliikenteen tärkeimpiä satamia, kansallinen kalastussatama
* Haugesundin merenalais- ja offshoretoiminnan tukikohta (Haugesund Subsea- og Offshorebase, Killingøy / Haugesund), useiden erityisesti Norjan länsirannikon petrokemiallista teollisuutta palvelevien yritysten, niiden huoltoaluksien ja tukitoimintojen kotisatama
* Haugesundin risteilyterminaali (Haugesund Cruise Terminal, Garpeskjær), risteilysatama Haugesundin kaupunkikeskustan lähistöllä

Haugesundin sataman vuotuinen rahtimäärä oli laskussa vuosina 2017-2021. Vuonna 2017 sataman vuotuinen rahtimäärä oli 12,0 miljoonaa tonnia, vuonna 2021 enää 8,3 miljoonaa tonnia. Vuoden 2021 rahtimäärä oli vajaa neljä prosenttia Norjan tilastokeskuksen listaamasta Norjan satamien vuosittaisesta yhteisrahtimäärästä (2021).

Haugesundin risteilyterminaalin eteläpuolella toimii kuivatelakka, jossa huolletaan ja rakennetaan laivoja muun muassa petrokemian teollisuudella ja monitoimikäyttöön.

Karmsund Havn -kuntayhtymä omistaa myös osuuden Karmøyn saarella sijaitsevasta Haugesundin lentoasemasta. 

MT Apollo Spirit.JPG|Tankkeri MT Apollo Spirit ankkurissa Karmøyn edustalla.
«Edda Flora» - IMO 9386380.JPG|Tutkimusalus Edda Floran kotisatama on Killingøyn tukikohta.
Haugesund.jpg|Haugesundiun keskustan laitureita.
Husøya.JPG|Husøyan satamaa.
KlevenVerft Hasundhornet.jpg|Klevenin telakka (Kleven Verft).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Haugesund Cargo Terminals  (karmsundhavn.no)
Avesta Tidning

**Avesta Tidning** on ruotsalainen vuonna 1882 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Avesta. Se ilmestyy kolmesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan sitoutumaton ja kuuluu Bonnier-konserniin.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
David Lytton

**David Lytton** (21. huhtikuuta 1948 – 11. tai 12. joulukuuta 2015), aiemmin **David Keith Lautenberg**, ruumiin löytymisen jälkeen tunnettu nimellä **Neil Dovestone**, oli brittiläinen mies, joka löydettiin kuolleena Saddleworthin nummialueelta Pohjois-Englannista joulukuussa 2015. Hänen kuolemansa sai huomiota mediassa, sillä ruumista ei aluksi kyetty tunnistamaan.

## Ruumiin löytyminen
Nummelta löydetyn miehen todettiin saaneen tappavan annoksen strykniiniä, jonka seurauksena hänen uskottiin tehneen itsemurhan. Hänen arvioitiin olleen noin 65–75 vuotta vanha, noin 180 senttimetriä pitkä, kaljuuntuva ja hieman laihahko. Miehen uskottiin oleskelleen Pakistanissa vain hetkeä ennen kuolemaansa, sillä hänen reisiluussaan oli metallinen osa, joita on saatavilla vain Pakistanissa, sekä strykniinipurkki, jossa oli englannin lisäksi urdun kieltä. Tästä huolimatta valtiolla ei ollut mitään tietoja hänestä. Myöskään Isolla-Britannialla tai muilla mailla ei ollut tietoja hänen sormenjäljistään. 

Hänet nähtiin matkustamassa Lontoon metrossa rautatieasemalle, josta hän matkusti junalla Manchesteriin 11. joulukuuta 2015. Samana päivänä hän käveli nummelle, jossa hänet nähtiin viimeisen kerran elossa.

Hänen katoamispaikkansa vieressä oli tapahtunut vakava lento-onnettomuus vuonna 1949. Tämän seurauksena hänen epäiltiin olleen onnettomuuden selviytyjä Stephen Evans. Myöhemmin Evans kuitenkin otti yhteyttä poliisiin kertoakseen olevansa elossa.

## Tunnistus ja muu tutkinta
Tammikuussa 2017 mies tunnistettiin 67-vuotiaaksi David Lyttoniksi, joka oli paria päivää ennen kuolemaansa matkustanut Pakistanin Lahoresta Heathrow’n lentoasemalle Lontooseen. Hänen kerrottiin asuneen eteläisessä Lontoossa vuoteen 2006 asti, kun hän muutti Pakistaniin. Hän oli aiemmin työskennellyt metronkuljettajana sekä kasinon työntekijänä. Lyttonin entisen naisystävän mukaan hän oli kiinnostunut uskonnoista, ja tämä omistikin usean Koraanin. 
Miehen tunteneet ja nähneet henkilöt kertoivat, että Lytton eli varsin minimalistisesti ja nautti yksinolosta.

Lyttonin naisystävä Maureen Toogood oli toipumassa kohtauksesta tämän tunnistuksen aikana ja kuoli vuonna 2020.

## Lähteet
Dialioideae

**Dialioideae** on hernekasvien heimon alaheimo, joka on tunnistettu vuonna 2017 fylogeneettisen systematiikan perusteella. Alaheimoon kuuluu 17 sukua ja alle sata lajia, jotka kaikki ovat tropiikissa kasvavia puita. Tyyppisuku on keranjit (*Dialium*) ja toinen suomeksi nimetty suku anjarapuut (*Distemonanthus*), johon kuuluu yksi laji (*D. benthamianus*).

## Suvut

## Lähteet
Pato O’Ward

**Patricio ”Pato” O’Ward Junco** (s. 6. toukokuuta 1999 Monterrey, Nuevo León, Meksiko) on meksikolainen rata-autoilija.

## Formula 1 -tulokset

## Lähteet
Felipe Drugovich

**Felipe Drugovich Roncato** (s. 23. toukokuuta 2000 Maringá, Paraná, Brasilia) on brasilialainen rata-autoilija. 

## Ura
Drugovich aloitti uransa ajamalla kartingia vuosina 2008–2015. Sieltä hän siirtyi alempiin Formula 2000-, Formula 3- ja Formula 4 -sarjoihin vuosiksi 2016–2018. Niistä parhaimmiksi tuloksiksi jäivät ADAC Formula 4 -sarjan kolmas tila 2017 sekä mestaruudet MRF Challenge Formula 2000- ja Euroformula Open -sarjoissa vuosina 2017 ja 2018. 

FIA Formula 3 Championship -sarjaan Drugovich osallistui kaudella 2019, missä hän ajoi kohtalaisella menestyksellä kauden loppusijoitusten 16:neksi ja keräsi 8 MM-pistettä. Kausina 2020–2022 Drugovich ajoi FIA Formula 2 Championship -sarjassa parempia ajosuorituksia ja hän voitti sarjan mestaruuden vuonna 2022. F2-mestaruutensa jälkeen hän kokeili kestävyysajoja vuosina 2024–2025. Kaudella 2026 hän ajaa Formula E -sarjassa, jossa ajoi yhden kilpailun jo kaudella 2025.

Vuodesta 2022 lähtien Drugovich on toiminut myös Formula 1 -sarjassa ajavan Aston Martinin testikuljettajana ja testannut tallin autoa muutamissa vapaissa harjoituksissa.

## Formula 3 -tulokset

## Formula 2 -tulokset

## Formula 1 -tulokset

## Lähteet