open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Emly Marcus

**Emilie ”Emly” Marcus** (8. huhtikuuta 1875 Oslo – 1963) oli suomalainen eläinsuojelija. Hän oli 1900-luvun alkupuolen merkittävimpiä eläinsuojelun henkilöitä Suomessa. Marcusta on tituleerattu myös ”Suomen eläinsuojelutoiminnan Grand Old Ladyksi”.

Norjassa syntynyt Marcus sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1903. Hän toimi vuosisadan vaihteessa ravintoloitsijana Helsingissä ja piti myöhemmin muotiliikettä Eteläesplanadilla.

Marcus liittyi Suomen Eläinsuojeluyhdistykseen eversti T. K. Forsténin innoittamana vuonna 1909. Hän vaikutti Helsingin suomen- ja ruotsinkielisissä eläinsuojelujärjestöissä ja toimi pitkään eläinsuojelutarkastajana sekä muun muassa Rautateiden Eläinsuojeluyhdistyksen tarkastajana valvoen rautateiden eläinkuljetuksia. Marcuksella oli myös ylimääräisen poliisin oikeudet eläinvalvontaan Uudenmaan läänin alueella. Vuonna 1961 Marcus järjesti Helsingissä luentotilaisuuden, josta sai alkunsa myöhemmin samana vuonna perustettu eläinsuojeluyhdistys Animalia. Korkeasta iästään johtuen hän ei ollut aktiivisesti mukana järjestön toiminnassa. 

## Lähteet
Malla Kuuranne

**Marja-Liisa  (Malla) Kuuranne**, vuodesta 1982 **Kuuranne-Autelo** (s. 14. toukokuuta 1954 Turku) on suomalainen lausuja ja lausuntataiteen opettaja ja kehittäjä, joka on saanut professorin arvonimen.

Kuuranne syntyi  näyttelijä Leevi Kuuranteen ja Raili Inkeri Pohjanheimon, aiemmin Valkola, perheeseen. Hän avioitui 1982 Toivo Tapio Autelon kanssa. Kuuranne tuli ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta 1973 ja harjoitti suomen kielen, kirjallisuuden, puheopin ja fonetiikan opintoja Helsingin yliopistossa. Logonomiksi hän valmistui Suomen Puheopistosta 1976.

Kuuranne on ollut äänenkäytön ja puheilmaisun ja -tekniikan opettaja teattereissa ja opistoissa sekä harrastustoiminnan ja liike-elämän piirissä vuodesta 1976. Helsingin yliopistossa hän oli puheilmaisun ja lausunnan vs. lehtori 1978–1979 ja vt. lehtori 1980, Teatterikorkeakoulussa tuntiopettaja vuodesta 1979, vt. puhetekniikan lehtori 1981, puhetekniikan lehtori 1981–1990 ja puhetekniikan yliopistonlehtori vuodesta 1990. Hän oli myös Teatterikorkeakoulun vararehtori 1999 ja teatteritaiteen laitoksen laitosjohtaja 2004–2013.

Lausuntataiteilijana Kuuranne on esiintynyt vuodesta 1977 ja toiminut lausuntailtojen ohjaajana ja dramaturgina vuodesta 1981. Hänellä on lisäksi ollut luottamus- ja asiantuntijatehtäviä useissa lausunta- ja teatteriyhdistyksissä sekä niihin liittyvissä järjestöissä, toimikunnissa  ja tapahtumissa. Taideyliopiston professorin arvonimen hän sai 2014.

## Lähteet
Fruktosidi

**Fruktosidi** on glykosidi, jonka sokeriosa eli glykoniosa on fruktoosi. Kuten glukosidi, myös fruktosidia esiintyy luonnossa pieneliöiden toiminnan tuottamana. Fruktosidia voidaan valmistaa myös teollisesti esimerkiksi sakkaroosin tai raffinoosin reaktiolla alkoholin tai aldoosin kanssa, jolloin fruktosyylitransferaasi on mukana reaktiotapahtumassa.

## Lähteet
Fisher King (tuotantoyhtiö)

**Fisher King Oy**, vuoteen 2020 asti **Fisher King Production Oy**, oli vuosina 2013–2023 toiminut suomalainen elokuva- ja televisiotuotantoyhtiö, jonka perustivat Miikko Oikkonen ja Matti Halonen. Yhtiön osake-enemmistön omisti loppuvaiheessa saksalainen Beta Films, joka haki Fisher King Oy:n konkurssiin joulukuussa 2023. Edellisellä yhtiöllä, Fisher King Productionilla, oli maksuvaikeuksia jo vuonna 2016.

Fisher Kingin tuottamia, kansainvälisestikin menestyneitä televisiosarjoja ovat *[[Nymfit (televisiosarja)|Nymfit]]* (2014), *[[Sorjonen]]* (2016–2020), *[[Ihon alla (televisiosarja)|Ihon alla]]* (2016), *[[Helsinki-syndrooma]]* (2022) ja *[[Estonia (televisiosarja)|Estonia]]* (2023). Yhtiön elokuvatuotantoja olivat *[[Toiset tytöt]]* (2015), *[[Love Records – Anna mulle Lovee]]* (2016) ja ** (2021).

## Lähteet
Fenoliglykosidi

**Fenoliglykosidi** on glykosidi, jonka aglykoni on jokin fenoli. Usean lajin pajut sisältävät fenoliglykosideja. Joidenkin kasvien lehdissä, kuten gardenian lehdissä on fenyylietanoliglykosideja.

## Lähteet
Ulkoisen meren periplus

**Ulkoisen meren periplus** () on Markianos Herakleialaisen kirjoittama antiikin kreikkalainen maantieteellinen teos.

## Historia

Markianoksen teos ajoitetaan myöhäisantiikin ajalle noin vuoteen 400 jaa. Sen koko nimi on ”Ulkoisen meren, sekä itäisen että läntisen, ja sen suurimpien saarten ympäripurjehdus” (). Nimellä Markianos viittasi kreikkalaisille tutumpien Välimeren ja Mustanmeren ulkopuolisiin merialueisiin eli Intian valtamereen ja Atlantin valtamereen. Markianos katsoi, että Artemidoros Efesoslainen oli jo käsitellyt Välimerta riittävästi teoksessaan *[[Geografia (Artemidoros)|Geografia]]*. Markianoksen päälähde on Klaudios Ptolemaioksen *[[Geografia (Ptolemaios)|Geografia]]*.

Teoksen, samoin kuin muiden Markianokselta säilyneiden kirjoitusten, *[[editio princeps]]* oli David Hoescheliuksen (Hoeschel) teoksessa *Geographica* (Augusta Vindelicorum = Augsburg, 1600, 8vo.). Myöhemmin sen julkaisi muun muassa John Hudson kokoelmassa *[[Geographi Graeci minores]]* (Oxonia = Oxford, 1698).

## Sisältö

Teos on kirjoitettu proosamuodossa ja käsitti kaksi kirjaa. Kirja I kuvaa itäisiä ja eteläisiä merialuita Intian valtamerellä, ja on säilynyt nykyaikaan kokonaisuudessaan. Kirja II käsitteli läntisiä ja pohjoisia merialueita Atlantin valtamerellä. Siitä on säilynyt nykyaikaan loppuosan kolme lukua, jotka kuvaavat Afrikan rannikkoa, sekä osia luvusta, joka antoi etäisyyksiä Roomasta muihin tärkeimpiin kaupunkeihin. Intian valtamerellä kuvaus ulottuu nykyiselle Sri Lankalle saakka ja Atlantilla se on ulottunut Britanniaan saakka.

## Lähteet
Kyllisi

**Kyllisi** () oli inkeriläinen kylä, joka kuului Tuutarin luterilaiseen seurakuntaan. Nykyään entisen kylän alue kuuluu hallinnollisesti Pietarin Kraasselan piiriin. 

Kylä mainitaan eri nimillä Ruotsin 1600-luvun asiakirjoissa: Kjullino (vuonna 1611),  Kylläisby (1617), Kyllis by (1639), Kyllisi (1698) jne. Nimen takana on vanhaan pakanalliseen Kyllä-henkilönnimikantaan kuuluva Kylliäinen, Kyllinen. Nimi voi olla omaperäinen, mutta toisaalta asukas Kylliäinen saattaa olla lähtöisin Viipurista tai Savitaipaleelta. 

Vuonna 1849 Kyllisi listataan osana Nurkkalan kylää, johon kuului myös Pelkova ja Lamppula, ja sen asukasluku 76 ihmistä (40 miestä ja 36 naista), kaikki inkeriläisiä (äyrämöisiä). 

Kylän suvut oli Putro (Putronen), Pyykkö ja Talsi. Säveltäjä, muusikko ja lehtimies Mooses Putro oli syntynyt Kyllisissä. Hänen sukunsa on ilmeisesti peräisin Uudenkirkon Putrolasta. Putron maatila käsitti 16 desjatiinaa (n. 17,5 ha) maata, päärakennus oli iso kaksikerrkoksinen talo, jossa oli useita huoneita. Tila kansallistettiin kollektivisoinnin aikana.

Vuonna 1926 kylässä oli 9 taloa ja  47 asukasta, kaikki inkeriläisiä. Kyllisi tuhoutui toisen maailmansodan aikana ja kylän alue jäi autioksi.  

## Lähteet
* 
### Viitteet
Kuttusi

**Kuttusi** () on entinen inkeriläinen kylä, joka kuului Hietamäen luterilaisen seurakuntaan. Nykyään Kuttusi kuuluu Leningradin alueen Lomonosovin piiriin. 

Kylä on listattu Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuodelta 1499/1500 *Kutina* -muodossa. Ruotsin 1600-luvun asiakirjoissa kylä esintyy eri nimillä: Kuttela by (vuonna 1616), Kuttuioua By (1620), Kuttazijss by (1639), Kuttosis (1680) jne. Vaihtelevat kirjoitusasut viittaavat siihen, että ainakin myöhemmässä vaiheessa ääntäminen on ollut *kuttoila*, *kuttusi* ja nimi olisi yhdistetty eläimen nimitykseen ''kuttu'', tai siihen perustuvaan henkilönnimeen.

Vuonna 1849 kylässä asui 70 inkeriläistä, niistä äyrämöisiä - 12 (4 miestä ja 8 naista) ja savakoita - 58 (27 miestä ja 31 naista).

Kuttusin pääelinkeinot oli maanviljely ja karjanhoito. Kylässä oli avattu suomenkielinen koulu vuonna 1900, sen tiloissaan toimi myös kutoma- ja käsityökoulu. Koulun opettajana toimi A. Ilonen, ja myöhemmin A. Teider ja Ilmari Toikka.

Kylän suvut oli Ruotsi ja Toikka. Kuttusissa olivat syntyneet Adam Ruotsi (v. 1846), Hietamäen ensimmäisiä opettajia, ja professori Matti Toikka (v. 1902). Vuonna 1926 kylässä oli 67 taloa ja 250 asukasta, niistä 189 henkilöä (42 taloa) - inkeriläisiä.

Toisen maailmansodan aikana kylä oli saksalaisjoukkojen miehittämä. Vuosina 1943-1944 inkeriläisiä vietiin Viron kautta Suomeen.  Sodan jälkeen osa heistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikyläänsä, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää.

## Lähteet
* 
### Viitteet
Kaukasi

**Kaukasi** (), myös *Kaukaisi*, oli inkeriläinen kylä, joka kuului Hietamäenn luterilaisen seurakuntaan. Nykyään entinen kylän alue kuuluu Leningradin alueen Lomonosovin piiriin. 

Kylä mainitaan eri nimillä (Kavgala, Kaukoila by, Kaukahallinen, Caukasj) Ruotsin 1600-luvun asiakirjoissa, silloin Kaukasi kuului Tuutarin seurakuntaan. Kylän nimi johtuu ilmeisesti henkilönnimistä Kaukanen tai Kaukainen, joita tavataan 1550- ja 1600-luvuilla Kannaksella, esim. Antreassa, josta muutto Tuutariin on mahdollinen. Vuoden 1680 maakirjassa Kaukasin kylästä oli kolme taloa, joista kahta asuttavat Moses Toikka ja Olof Koski, ja vuonna 1690 - neljä taloa. 

Vuonna 1849 kylässä asui 60 inkeriläistä (äyrämöisiä), 25 miestä ja 35 naista. 

Kaukasissa perustettiin pojille tarkoitettuna suutari- ja satulaseppäkoulu vuonna 1898. Lähin suomenkielinen koulu avattiin vuonna 1900 Kuttusin kylässä.

Kylän suvut oli Nokelainen, Pukero ja Toikka. Seuraavat merkkihenkilöt syntyivät Kaukasissa: Juhana Toikka (vuonna 1865), yhteiskunnan vaikuttaja, kunniaporvari; Pietari Abrahaminp. Toikka (1862), Kolppanan seminaarin johtaja, opettaja ja kirjailija;  Pietari Pietarinp. Toikka (1855), opettaja ja katekeetta; Toivo Toikka (1889), agronomi.

Vuonna 1926 Kaukasissa oli 27 taloa ja 113 asukasta, niistä 110 henkilöä (25 taloa) - inkeriläisiä. Kaukasi tuhoutui toisen maailmansodan aikana ja kylän alue jäi autioksi. 

## Lähteet
* 
### Viitteet
Elina Visuri

**Elina Visuri** (o.s. Castrén, 24. tammikuuta 1932 Turku – 21. maaliskuuta 2024 Espoo) oli suomalainen väestötieteen tohtori ja kehitysyhteistyöneuvos. Hän työskenteli Suomen ulkoministeriön kehitysyhteistyöosastolla eri tehtävissä vuodesta 1970, vastuualueinaan kehitysmaatutkimus, naisten asema ja väestöasiat. 

Sotavuosina Elina Visurin isä, päämajan tiedustelu-upseerina tuolloin toiminut rautatieinsinööri Reino Castrén lähetti kahdeksan lastaan sotalapsiksi Ruotsiin, jossa heistä vanhimpana Visuri joutui huolehtimaan nuoremmista sisaruksistaan. Visuri tuli ylioppilaaksi vuonna 1952 Helsingin Tyttönormaalilyseosta ja ryhtyi sitten opiskelemaan sosiaalipolitiikkaa Helsingin yliopistossa. Valmistuttuaan hän työskenteli Väestöliitossa, sen alaisessa Väestöpoliittisessa tutkimuslaitoksessa ja valtion yhteiskuntatieteellisessä toimikunnassa 1957–1970 ennen siirtymistä ulkoasiainministeriöön. Näihin vuosiin osuivat vuoden jatko-opinnot Chicagossa 1959–1960 ASLA-Fulbright-stipendiaattina ja valmistuminen valtiotieteen tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1970-luvun taitteessa aiheena perhesuunnittelu. 

Visuri toimi kehitysmaatutkimuksen toimikunnan sihteerinä 1972–1973, YK:n Maailman väestövuoden Suomen-komitean puheenjohtajana 1972–1974 sekä delegaattina YK:n väestökonferensseissa 1974 ja 1984. Hän oli puheenjohtajana ulkoministeriön tasa-arvotyöryhmässä ja edustajana YK:n tasa-arvokonferenssissa Kööpenhaminassa 1980. Hän toimi YK:n väestörahaston (UNFPA) maajohtajana Sri Lankassa ja Malediiveilla 1981–1983 sekä Keniassa 1990–1991, jonne hän jäi Suomen Nairobin-suurlähetystön kehitysyhteistyöneuvokseksi vuoteen 1994 asti.

Visuri promovoitiin 90 vuoden iässä Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan riemutohtoriksi toukokuussa 2022.

Elina Visuri oli vuodet 1953–1990 naimisissa suomalaisen televisiotoiminnan uranuurtajan Osmo Visurin kanssa. Vanhin heidän kolmesta pojastaan on media-alan yrittäjä Jaakko Visuri.

## Teoksia
**Köyhyys ja lastensynnytys : tutkimus perhesuunnittelun päämääristä, keinoista ja tuloksesta huoltoapua saaneissa helsinkiläisperheissä*. Väestöpoliittinen tutkimuslaitos, 1968.
**Poverty and children : a study of family planning*. Väitöskirja, Helsingin yliopisto 1969.
**Suomalaisten perhekoko – sattuma vai suunnitelma*, yhdessä Marketta Ritamiehen kanssa, Väestöpoliittinen tutkimuslaitos, 1975.

## Lähteet
Paimentyranni

**Paimentyranni** (*Machetornis rixosa*) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa.

## Koko ja ulkonäkö

Paimentyranni kasvaa 19–20 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, selkä ja siivet ovat harmahtavan ruskeat. Linnun päälaella on punainen tai oranssi laikku ja päässä on myös tumma silmäkulmajuova. Paimentyrannin rinta on vaaleanharmaa ja vatsa keltainen.

## Levinneisyys ja elintavat
Paimentyrannin levinneisyysalue on kaksiosainen. Sitä tavataan Panamasta Ecuadoriin, Venezuelaan ja Aruballe. Toinen alue ulottuu Boliviasta ja Brasilian rannikolta Argentiinaan. Lajin elinympäristöä ovat maatalousmaat ja muut puoliavoimet ympäristöt. Paimentyranni syö hyönteisiä ja seuraa usein kapybaroja tai karjaa, koska ne häytyyttävät hyönteisiä esiin. Joskus ne syövät myös näiden nisäkkäiden loisia.

## Lähteet
Sirkka Vennamo

**Sirkka Ilona Vennamo** (os. **Tuominen**, 27. heinäkuuta 1913 Kotka – 18. syyskuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen merkonomi, poliittinen taustavaikuttaja ja Suomen Maaseudun Puolueen puheenjohtajan Veikko Vennamon puoliso.

Sirkka Vennamo teki elämäntyönsä puolisonsa sihteerinä ja SMP:n ideanikkarina. Veikko Vennamon käyttämien kuuluisien lausahdusten kuten ”Rötösherrat kuriin!” ja ”Unohdetun kansan puolesta” on kerrottu olevan hänen keksimiään. Vennamolla oli aviomiehensä ja heidän poikansa Pekka Vennamon ohella niin keskeinen asema puolueessa, että SMP:n vitsailtiin olevan lyhenne sanoista ”Sirkka, minä ja Pekka”. Hän ei itse halunnut lähteä ehdokkaaksi vaaleihin, koska katsoi tekevänsä enemmän puolueen eteen taustavaikuttajana. Vennamo oli kuitenkin puolisonsa valitsijamiesehdokkaana vuosien 1982 ja 1988 presidentinvaaleissa.

Sirkka ja Veikko Vennamo avioituivat vuonna 1944. Pekka Vennamon lisäksi heidän lapsiaan ovat Meri ja Raisa Vennamo. Sirkka Vennamon sisar oli arkkitehti Kaija Siren.

## Lähteet
Maghnia

**Maghnia** (, aikaisemmin *Marnia*) on kaupunki ja piirikunnan keskus Algerian Tlemcenin maakunnassa. Se sijaitsee Maghnian tasangolla lähellä Marokon rajaa 50 kilometriä Tlemcenistä länteen. Maghnian kunnassa oli arviolta 143&nbsp;000 asukasta vuonna 2020.

Kaupungin paikalla oli roomalaisaikana Numerus Syrorum -niminen varuskunta, jonka tehtävänä oli vartioida Mauretania Caesariensisin länsirajaa. Se oli myöhemmin tärkeä markkinapaikka, joka sai nimensä muslimipyhimys Lalla Maghniasta. Ranskalaiset rakensivat sinne vuonna 1844 linnakkeen, jossa seuraavana vuonna solmittiin rajasopimus Marokon kanssa. Linnakkeen ympärille syntyi eurooppalainen siirtokunta, joka sai siviilihallinnon vuonna 1868. Maghnia muistetaan myös Algerian ensimmäisen presidentin Ahmed Ben Bellan syntymäpaikkana.

Algerian itsenäistyttyä alueella kehitettiin keinokasteltua maataloutta, joka tuottaa varsinkin hedelmiä ja vihanneksia. Maghniaan perustettiin suuri maissinjalostamo, keramiikkatehdas, tekstiilitehdas ja muuta teollisuutta. Kaupungin väestö on kasvanut nopeasti ja sen asutus on laajentunut osin hallitsemattomasti.

Maghnian kautta kulkevat Marokon rajalle johtavat maantiet ja rautatie. Maiden välinen raja on ollut suljettu vuodesta 1994. Lähiseudun matkailukohteita ovat Hammam Boughraran ja Hammam Chigueurin kylpylät.

## Lähteet
Smith & Wesson Model 586

**Smith & Wesson Model 586** on yhdysvaltalaisen Smith & Wessonin valmistama kaksitoiminen revolveri. Siinä on joko kuuden tai seitsemän patruunan rulla, ja siinä voi käyttää sekä .357 Magnum että .38 Special -kaliipereiden patruunoita.

Model 586:ta valmistettiin alun perin vuosina 1981–1999. Sarjatuotanto aloitettiin uudelleen vuonna 2012. Siitä on valmistettu yhdeksää eri mallia: alkuperäinen Model 586 (1981), 586-1 (1986), 586-2 (1987), 586-3 (1988), 586-4 (1993), 586-5 (1997), 586-6 (1997), 586-7 (2004) ja uusin malli 586-8 (2012).

## Aiheesta muualla
Syanogeeninen glykosidi

**Syanogeeninen glykosidi** on glykosidi, jossa aglykoni on syanohydriini. Niitä on monissa eri ryhmiin kuuluvissa kasveissa. Syanogeenisiin glykosideihin kuuluvat esimerkiksi maniokin sisältämä linamariini ja joidenkin hedelmien siementen sisältämä amygdaliini. 

Kasvit muodostavat syanidiglykosideja lähtien aminohapoista ja ne ovat bioaktiivisia. Niille yleistä ovat alfahydroksinitriiliryhmät. Niiden hajotessa esimerkiksi solukon rikkoutuessa vapautuu erittäin myrkyllistä syaanivetyhappoa eli sinihappoa. Esimerkiksi amygaliini hajoaa sinihapoksi ja bentsaldehydiksi eli karvasmanteiöljyksi.

## Lähteet
Selviytyjät Suomi (9. tuotantokausi)

**[[Selviytyjät Suomi|Selviytyjät Suomen]] yhdeksäs tuotantokausi** esitettiin syksyllä 2024 Nelosella ja Ruutu -suoratoistopalvelussa. Kausi kuvattiin vuoden 2024 keväällä Malesiassa, Johorissa. Kilpailussa nähtiin 16 julkisuudesta tunnettua henkilöä sekä edellisten kausien voittajat Kristian Heiskari ja Sami Helenius. Kauden juontajana jatkoi Riku Rantala. Kilpailu kesti 37 vuorokautta, ja voittaja sai 30 000 euroa. Kilpailun voitti Mia Haataja tuomariston äänestyksessä äänin 8–1.

Uusina juonenkäänteinä tällä kaudella nähtiin "Heimopäälliköt" ja "Kaksintaistelusaari". Heimopäälliköt johtavat heimoja ja päättävät niiden eduista ja palkinnoista. Heimopäälliköllä on äänioikeus heimoneuvostossa, mutta häntä ei voi äänestää. Heimopäällikön voi kuitenkin haastaa kaksintaisteluun ennen äänestystä. Mikäli haastaja voittaa kaksintaistelun, hänestä tulee uusi heimopäällikkö. Vanha päällikkö siirtyy rivijäseneksi, jonka jälkeen myös häntä voi äänestää. Mikäli haastaja häviää kaksintaistelun, hän putoaa pelistä eikä äänestystä suoriteta. Heimoneuvoston jälkeen heimo äänestää uudesta heimopäälliköstä. Kaksintaistelusaarella kohtaavat heimopäälliköt tai heimopäälliköiden valitsemat edustajat.

## Kilpailijat

## Kauden yhteenveto

## Äänestyshistoria

## Katsojaluvut

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivusto
Alkoholiglykosidi

**Alkoholiglykosidi** on glykosidi, jossa aglykoni on jokin alkoholi. Lääkekasvina käytetty ruusujuuri sisältää cinnamyylialkoholiglykosidia. *Stachys sieboldii*-kasvin lehdet sisältävät fenetyylialkoholiglykosidia.

## Lähteet
Patrik Gayer

**Patrik Gayer** (s. 1986) on entinen Teslan Global AI Policy Lead ja nykyinen Silo AI tekoäly-yrityksen yhteiskuntasuhdejohtaja. Hän toimi aikaisemmin puolustusministeri Carl Haglundin erityisavustajana, viestintätoimisto Tekirin johtajana, sekä viestintätoimisto Milttonin johtajana.

Gayer valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta ja yhteiskuntatieteiden maisteriksi Harvardin yliopistosta.

## Lähteet
Marjatta Pauloff

**Marjatta Pauloff** (o.s. Nurmi, 18. heinäkuuta 1932 Karkku – 19. tammikuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen PR-ammattilainen ja ruokakirjailija, joka teki 35 vuoden uran Arabian keramiikkatehtaiden edustustehtävissä Helsingissä. Hän tuli taloon vuonna 1957 valmistuttuaan kotitalousopettajaksi ja jäi eläkkeelle vuonna 1992 taideosaston toiminnanjohtajan tehtävästä. Lukuvuoden 1961–1962 hän opiskeli ASLA-Fulbright-stipendiaattina Bostonin yliopistossa.

Pauloffin työhön kuului huolehtia Arabian ja sen tuotteiden näkyvyydestä. Hän emännöi tuhansia edustustilaisuuksia, valtiovierailuja ja muiden kansainvälisten vieraiden, mutta myös opiskelijoiden ja koululaisten tehdaskäyntejä. Hän esitteli Arabian tuotteita ja järjesti yrityksen taiteilijoiden näyttelyitä myös ulkomailla, muun muassa Yhdysvalloissa, Australiassa ja Japanissa. Hänet tunnettiin alalla ”Madame Arabiana”.

Marjatta Pauloff laati tuote-esitteitä ja näyttelyluetteloita ja koosti tehtaan tuotteiden historiikkeja vielä eläkepäivinäänkin. Hän oli mukana tekemässä suomalaisesta ruoasta kertovia ruokakirjoja. Eräs näistä on WSOY:n vuonna 1981 julkaisema *Kotoinen pitopöytä : suomalaista silmänruokaa*, joka käännettiin kuudelle kielelle ja josta otettiin 1980-luvulla kuusi painosta.

## Teoksia
*Pauloff, Marjatta & Heikkinen, Leena: *Uusi katettu pöytä*, WSOY 1990. . 
*Rita Heikkilä, Marjatta Pauloff: *Heljä Liukko-Sundström : jalat maassa, pää pilvissä*. Otava 1993. .
*Pauloff, Marjatta: *Luonto lumoaa pöydänkattajan : kauneutta etsimässä.* Maa- ja kotitalousnaisten keskus 2000. .

## Lähteet
Fortnight (kappale)

**Fortnight** on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale, jolla vierailee yhdysvaltalainen laulaja Post Malone. Kappale julkaistiin albumilla *[[The Tortured Poets Department]]* 19. huhtikuuta 2024 ja on albumin ensimmäinen single. Single julkaistiin samaan aikaan albumin kanssa. Kappaleen ovat säveltäneet Swift, Malone (lauluntekijänä nimellä Austin Post) ja Jack Antonoff. Swift ja Antonoff ovat tuottaneet kappaleen Louis Bellin kanssa.

”Fortnight” nousi Yhdysvalloissa ensimmäisellä viikolla singlelistan sijalle 1. Swift piti samaan aikaan hallussaan listan kärkisijoja 1–14. Kappale oli listaykkösenä myös muun muassa Britanniassa. Suomessa kappale oli listasijalla 17.

Kappaleelle kuvattiin musiikkivideo. Kappaleesta julkaistiin lisäksi tuottaja BLOND:ISHin tekemä remix-versio, Cultsin tekemä toinen remix sekä akustinen versio. ”Fortnight” on ollut osa Swiftin *[[The Eras Tour]]* -kiertueen säännöllistä ohjelmia toukokuusta 2024 asti.

## Tyyli ja sanoitukset
”Fortnight” on tyyliltään electropop- ja synthpop-musiikkia. Kappale kertoo sydänsurusta ja sisältää fiktiivisiä piirteitä. Swift kertoo kuvitelleensa kappaleen tarinan tapahtuvan amerikkalaisessa kaupungissa, jossa elämän pitäisi olla ”amerikkalaista unelmaa”, mutta päähenkilön kohdalla siitä ei ole tullut mitään. Päähenkilö ei ole päätynyt yhteen rakastamansa ihmisen kanssa. Kappaleen päähenkilö on onnettomassa avioliitossa ja asuu entisen kumppaninsa naapurina.

## Musiikkivideo
Kappaleelle kuvattiin musiikkivideo. Swift ohjasi musiikkivideon itse ja kuvaajana toimi Rodrigo Prieto. Videolla esiintyvät Swiftin ja Malonen lisäksi näyttelijät Ethan Hawke ja Josh Charles. 

## Singlen kappaleet

## Listasijoitukset

## Myyntipalkinnot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Fortnight-musiikkivideo
* Fortnight-lyriikkavideo
Kieruan kirkko

**Kieruan kirkko** () on Kieruan kunnassa Tromssan läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1728.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Guri Vesaas

**Guri Vesaas** (salanimeltään **Hanna Midtbø**; s. 13. tammikuuta 1939 Vinje) on norjalainen kääntäjä ja kustannustoimittaja. Hän valmistui Oslon yliopistosta vuonna 1965 ja on kääntänyt yli 50 kirjaa saksasta, englannista, tanskasta ja ruotsista uusnorjaksi. Suurin osa niistä on lasten- ja nuortenkirjoja. Vesaasin vanhemmat olivat kirjailijat Halldis Moren Vesaas ja Tarjei Vesaas.
## Lähteet
Kari Risvik

**Kari Wiger Risvik** (13. kesäkuuta 1932 – 6. marraskuuta 2021) oli norjalainen kääntäjä, joka käänsi kaunokirjallisuutta espanjasta, portugalista, katalaanista, italiasta, ranskasta, saksasta, englannista ja hepreasta norjaksi. Myös hänen aviomiehensä Kjell Risvik oli kääntäjä.
## Lähteet
Gro Dahle

**Gro Dahle** (s. 15. toukokuuta 1962 Oslo) on norjalainen kirjailija, joka on julkaissut niin runoja, romaaneja kuin näytelmiäkin. Hän on myös tehnyt lastenkirjoja yhdessä miehensä Svein Nyhusin ja tyttärensä Kaia Dahle Nyhusin kanssa. Dahle on opiskellut englannin kieltä, psykologiaa, aatehistoriaa ja uskontoa Oslon yliopistossa. Hänen esikoisteoksensa, runokokoelma *Audiens* ilmestyi vuonna 1987.
## Bibliografia
### Runoteokset

* *Audiens* (1987)
* *Apens Evangelium* (1989)
* *Linneapasjonen* (1992)
* *Alexandrias aske* (1993)
* *Regværsgåter* (1994)
* *Hundre tusen timer* (1996)
* *Karneval. Dikt i utvalg* (1998)
* *Alle fugler* (2007)
* *God natt, natt* (2009)
* *Støvet, skyggen, hunden og jeg* (2011)
* *Hit* (2012)
* *Søster* (2016)
* *Anna og Frank* (2017)
* *Hjem, sier hunden* (2019)
* *Gave* (2020)

### Romaanit
* *Pelsjegerliv* (1991)
* *Hemmeligheten til fru Plomme* (1999)
* *Album* (1999)
* *Blomsterhandlersken* (2010)
* *Dobbel dyne* (2018)
* *Kaffehjerter* (2019)
### Lastenkirjat

* *Emilie og den umulige mamman* (1992)
* *Simon og Kaia bader* (1993)
* *Bare Blåbær, Bjarne* (1993)
* *Simon og Kaia tisser* (1994)
* *Simon og Kaia kler på seg* (1995)
* *Simon og Kaia ser på video* (1996)
* *Den grådige ungen* (1997)
* *Den helt vidunderlige grisen Nøffi* (1998)
* *Bak Mumme bor Moni* (2000)
* *Fem vinder over Tamalon* (2001)
* *Snill* (2002)
* *Sinna mann* (2003)
* *Djeveltanna* (2004)
* *Tikk Takk sier tiden* (2005)
* *Håret til mamma* (2007)
* *Roy* (2008)
* *Håpe, sa gåsa* (2011)
* *Jeg kunne spise en ku* (2012)
* *Krigen* (2013)
* *Akvarium* (2014)
* *Megzilla* (2015)
* *Blekkspruten* (2016)
* *Sesam sesam* (2017)
* *Dragen* (2018)
* *Grevlingdager* (2019)
* *Ollianna* (2020)

### Novellit
* *Inflammasjon* (1995)
* *Hvem som helst, hvor som helst* (2009)
* *Amerika* (2015)
### Näytelmät
* *Fortellingen fra kombene* (1988)
* *En Rosenkål for mye* (1996)
* *Hysj* (1997)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Messaad

**Messaad** () on kaupunki ja piirikunnan keskus Djelfan maakunnssa Algeriassa. Se sijaitsee Atlasvuorten ja Saharan reunalla 70 kilometriä Djelfasta etelään. Messaadin kunnassa oli arviolta 131&nbsp;300 asukasta vuonna 2017.

Messaadin kunnan pinta-ala on 147,76 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Moudjebaran, idässä ja kaakossa Selmanan ja lounaassa ja lännessä Deldoulin kuntiin.

Messaad on perusteilla olevan maakunnan hallinnollinen keskus. Maakunta käsittää kaksi piirikuntaa ja kahdeksan kuntaa. Sen pinta-ala on 15&nbsp;530 neliökilometriä. Asukkaita on lähes 350&nbsp;000.

Messaadista on maantieyhteydet Djelfaan, Laghouatiin, Bou Saadaan ja Touggourtiin. Kaupungissa on elintarvike-, rakennustarvike-, tekstiili-, nahka- ja kemian teollisuutta.

Paikallisia nähtävyyksiä ovat roomalaisen Castellum Dimmidin rauniot ja seudun kalliopiirrokset.

## Lähteet
Risa Hontiveros

**Ana Theresia Navarro Hontiveros-Baraquel** (s. 24. helmikuuta 1966) on filippiiniläinen poliitikko ja toimittaja, joka on toiminut senaattorina vuodesta 2016. Hän toimi aiemmin Akbayanin edustajana Filippiinien edustajainhuoneessa vuosina 2004–2010. Hän on toimittajien ja televisiojuontajien Gringgayn ja Pia Hontiverosin vanhempi sisar.

## Lähteet
No Hard Feelings

**No Hard Feelings** on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen eroottinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Gene Stupnitsky sekä käsikirjoittaneet Stupnitsky ja John Phillips. Sen pääosia esittävät Jennifer Lawrence ja Andrew Barth Feldman. Sivuosia esittävät muun muassa Laura Benanti, Natalie Morales ja Matthew Broderick.

Elokuvan keskiössä on vararikon partaalla oleva nainen (Lawrence), joka suostuu rahasta viettelemään 19-vuotiaan ujon neitsyen pojan (Feldman).

*No Hard Feelings* sai Yhdysvaltain-ensi-iltansa 23. kesäkuuta 2023 sekä Suomen-ensi-iltansa 5. heinäkuuta 2023. Se sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta, jotka kehuivat erityisesti Lawrencen komediasuoritusta. Lawrence sai roolistaan Golden Globe -ehdokkuuden. Huomiota sai erityisesti elokuvan kohtaus, jossa Lawrencen esittämä hahmo tappelee kolmea nuorta vastaan uimarannalla täysin alasti.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto  
*
Kågen

**Kågen** on saari Kieruan kunnassa Tromssan läänissä Norjassa. Sen pinta-ala on 84,7 neliökilometriä ja siellä asui 73 ihmistä vuonna 2017. Kågenin kautta kulkee tieyhteys mantereelta Skjervøyan saarelle, jossa kunnan keskustaajama sijaitsee.
## Kuvia

Skattørsundet bru 1.jpg|Skattørsundetin silta Kågenin ja Skjervøyn välissä.

## Lähteet
Lauri Räike

**Lauri Räike** (s. 1953) on suomalainen teologi ja hengellisen taiteen tekijä.

Räike on opiskellut Helsingin yliopistossa maisterin tutkinnon teologiassa ja toiminut pappina ja kirkkoherrana. Hän on opiskellut Kankaanpään taidekoulussa ja Helsingin yliopiston piirustussalissa.
Räike on tehnyt julkisia teoksia. Hän tuntee omimmaksi alueekseen raamattuaiheiset työt.

Räikkeen isä oli kuvanveistäjä, taiteilijaprofessori Kauko Räike, ja äiti taidemaalari Sinikka Räike. Lauri Räikkeen vaimo on TV-toimittaja Riittasisko Räike.

## Lähteet
Eugénie (Ruotsin ja Norjan prinsessa)

**Eugénie** (koko nimeltään **Charlotta Eugénie Augusta Amalia Albertina Bernadotte**; 24. huhtikuuta 1830 Tukholma – 23. huhtikuuta 1889 Tukholma) oli Ruotsin ja Norjan prinsessa. 

Hän oli kuningas Oskar I:n ja kuningatar Josefinan tytär. Hänen veljiään olivat Kaarle XV ja Oskar II. Eugénie oli läheinen säveltäjäveljensä Gustafin kanssa, ja tämän kuolema 25-vuotiaana lavantautiin vuonna 1852 järkytti häntä syvästi, minkä jälkeen hänen oma terveytensä ei koskaan tullut entiselleen.

Eugénie oli naimaton ja sairasteli koko aikuisikänsä. Hän katsoi, että tämä antoi hänelle mahdollisuuden elää itsenäistä elämää. Kun Ruotsin valtiopäivät päättivät vuonna 1858, että aikuiset naimattomat naiset voivat hakea täysivaltaisiksi julistamista eli olla itsenäisiä ilman holhoojaa, hän oli yksi ensimmäisistä naisista Ruotsissa, joka haki tätä oikeutta. 

Eugénie peri vanhempiensa kiinnostuksen musiikkiin ja sävelsi useita pianokappaleita. Hän oli myös taitava vesivärimaalari ja kuvanveistäjä. Eugénie oli myös filantrooppi, joka perusti lasten- ja hoitokoteja, sekä eläinten oikeuksien puolustaja. Vuonna 1864 hän julkaisi kirjan *Les princesses de la Suède*, jossa hän esitteli Ruotsin historiallisia prinsessoja. Lisäksi hän kirjoitti runoja.

## Kuvia

Coronets of Oscar of Sweden (1829) & Eugenie of Sweden 2014.jpg|Oikealla Eugénien Kaarle XV:n kruunajaisissa käyttämä kruunu.
Fåglarnes morgonlof, titelsida.tif|Eugénien säveltämän *Fåglarnas morgonlof* -dueton kansilehti. Hän käytti pseudonyymiä E******.
Eugeniahemmet 2012.jpg|Eugénien perustama hoitokoti Eugeniahemmet Solnassa.
Royal Monogram of Princess Eugenie of Sweden.svg|Eugénien monogrammi.
Prinsessan Eugénie daguerrotypi restaurerad.JPG|Prinsessa Eugénie, dagerrotypia, 1860-luku


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Skolioseksuaalisuus

**Skolioseksuaalisuus** eli **transsuuntautuneisuus** tarkoittaa seksuaalista suuntautumista, jossa henkilö kokee seksuaalista ja romanttista vetovoimaa muunsukupuolisia ja transsukupuolisia kohtaan. Skolioseksuaalisuus on lähellä panseksuaalisuutta, jossa henkilön seksuaalinen mielenkiinto kohdistuu ihmiseen tämän sukupuolesta riippumatta. Skolioseksuaalisuus voi tarkoittaa eri asioita ja voi ilmetä eri tavoin eri ihmisille. Osa skolioseksuaaleista kokee vetoa erityisesti transsukupuolisiin, osa muunsukupuolisiin. Osaa transsuuntautuneista viehättää fyysinen sukupuolikaksinaisuus, toisia androgyyni persoonallisuus tai tyyli. Transsuuntautuneisuus lienee eräs heikoimmin tunnetuista seksuaalisen suuntautumisen muodoista.

Skolioseksuaalisuuden käsitettä on myös arvosteltu, koska nimitys muistuttaa sanaa skolioosi, joka viittaa kieroselkäisyyteen. Skolioseksuaalisuus ei kuitenkaan ole kieroutunut tai vääntynyt seksuaalisuuden muoto. Kyseessä ei ole myöskään fetissi. Eli skolioseksuaalit eivät ole kiinnostuneita transsukupuolisista vain seksuaalisesti, vaan myös romanttisesti. Suhtautuminen skolioseksuaalisuuteen voi olla skolioseksuaaleja leimaavaa, koska monesti ajatellaan, että skolioseksuaalit ovat kiinnostuneita transsukupuolisista vain eroottisessa tai pornografisessa mielessä, vaikka heidän suhtautumisensa on myös romanttista. 

Koska käsitettä ei vielä tunneta ja koska ihmisten tuntema romanttinen viehtymys toisiaan kohtaan on monimutkaista, voi skolioseksuaalisuus olla yleisempää, mitä sen ajatellaan olevan. Vuonna 2019 Kanadassa ja Yhdysvalloissa liki tuhannelle vastaajalle toteutetussa kyselyssä selvisi, että vajaat 3 prosenttia heteroseksuaaleista mies- ja vajaat 2 prosenttia naisvastaajista olisi voinut tapailla transsukupuolista henkilöä. Kyselyyn vastasi pääosin nuoria aikuisia. 12 prosenttia homoseksuaaleista miesvastaajista ja 29 prosenttia homoseksuaaleista naisvastaajista ilmoitti, että voisi tapailla transsukupuolista henkilöä. Kyselyssä ei selvitetty sitä, että miten vastaajat – eritoten homoseksuaalit – suhtautuisivat siihen, että olisiko transsukupuolinen henkilö vienyt sukupuolenkorjauksensa loppuun saakka niin, että hänen sukupuolielimensä vastaisivat hänen sukupuoli-indentiteettiään.

Transsuuntautuneisuus voi myös tarkoittaa seksuaalista suuntautumista, jossa henkilö kokee seksuaalista vetovoimaa transsukupuolisten lisäksi myös transvestiitteja kohtaan. Tällainen henkilö voi olla yksinomaan transsuuntautunut, mutta usein hän on homoseksuaali, lesbo, heteroseksuaali tai biseksuaali ja sen lisäksi transsuuntautunut.

Toisinaan transsuuntautuneisuus liittyy ihmisen omaan transkokemukseen, josta tunnistetaan ensimmäisenä tunnepohjainen vetovoima toisia transihmisiä kohtaan. Transsuuntautuneisuus saattaa siis olla ensimmäinen askel oman transkokemuksen tietoisessa käsittelyssä.

## Katso myös

* Polyseksuaalisuus

## Lähteet
Alaska P. Davidson

**Alaska Packard Davidson** (1. maaliskuuta 1868 Warren, Ohio – 16. heinäkuuta 1934 Virginia) oli Yhdysvaltain liittovaltion poliisin (FBI) ensimmäinen naispuolinen erikoisagentti. Hänen työkomennuksensa FBI:n palveluksessa jäi lyhytaikaiseksi, mutta oli historiallisesti merkittävä.

## Tausta
Davidson syntyi Warren ja Mary Elizabeth Packardin tyttäreksi. Hän opiskeli kolmen vuoden ajan julkisissa kouluissa. Packard Motor Car Companyn perustajat James Ward Packard ja William Doud Packard olivat hänen veljiään. Davidson meni 7. marraskuuta 1893 naimisiin Ephraim Banks McCrumin kanssa. Pariskunnalle syntyi tytär Esther, joka kuitenkin kuoli 20. huhtikuuta 1902. Avioliiton päätyttyä Davidson meni uusiin naimisiin James B. Davidsonin kanssa. Hänellä oli myös Anna-niminen tytär. 

## Työ FBI:ssa ja myöhemmät vaiheet
Davidson sai agenttikoulutuksensa New Yorkissa. Vastuuagentin mukaan hänen hoidettavikseen pitäisi antaa vain sellaisia avoimia tutkintoja, jotka eivät olleet "liian kovia". William J. Burns nimitti Davidsonin erikoisagentiksi liittovaltion poliisiin (silloinen *Bureau of Investigation*) 11. lokakuuta 1922. Davidson aloitti työskentelyn Washington DC:n -toimistossa. Hänet palkattiin työskentelemään ensisijaisesti Mann Actiin liittyneissä tutkinnoissa. Vuonna 1910 hyväksytty Mann Act oli tehnyt prostituutioon liittyvästä naisiin kohdistuvasta ihmiskaupasta liittovaltiollisen rikoksen.

10. toukokuuta 1924 J. Edgar Hoover aloitti FBI:n johtamisen ja ohjeisti sen alaisia toimistoja erottamaan palveluksesta "epäpätevät" agentit. Hoover piti vain miehiä erikoisagenteiksi soveltuvina. FBI:n Washington DC:n -toimiston vastuuagentti kertoi pian, ettei hänellä ollut erityistä tarvetta naisagentille. Hoover pyysi Davidsonia eroamaan palveluksesta, minkä hän teki 10. kesäkuuta 1924.

Davidson oli yksi kolmesta 1920-luvulla FBI:n agentiksi päässeestä naisesta. Marraskuussa 1923 palkattiin Jessie Duckstein ja vuonna 1924 Lenore Houston, mutta hekin erosivat jo 1920-luvulla. 1920-luvun jälkeen naisille avattiin pääsy agenttikoulutukseen FBI Academyssa vasta vuonna 1972. Ensimmäiset koulutuksesta 1970-luvulla valmistuneet naiset olivat merijalkaväen luutnantti Susan Lynn Roley ja entinen nunna Joanne Pierce.

Davidson jäi leskeksi vuonna 1929 ja asui tämän jälkeen kuolemaansa saakka Virginiassa.

## Lähteet
Ilona Jäntti

**Ilona Jäntti** (s. 1980 Oulu) on suomalainen sirkustaiteilija ja koreografi sekä kansainvälisesti tunnustetun Ilmatila-nykysirkuksen perustaja. Hänelle myönnettiin Kulttuuriministeriön Suomi-palkinto merkittävän uran johdosta vuonna 2019.

Ilona Jäntti valmistui koreografian maisteriksi Lontoon musiikki- ja tanssikonservatorio Laban Centrestä vuonna 2008.  

Jäntti harrasti 13-vuotiaaksi saakka rytmistä voimistelua, ja opiskeli sitten jonkin aikaa Suvelan Sirkuksessa (nyk. Espoon esittävän taiteen koulu), jossa hän löysi ilma-akrobatian. Sen jälkeen hän pääsi opiskelemaan ilma-akrobatiaa Tukholman Cirkus Piloternaan (nyk. osana Dans och Cirkushögskolania). Jäntin ensimmäiset suuret esitykset olivat vuonna 2009 Jacksons Lanella Englannissa; yhteisteos *Muualla* yhdessä arkkitehti-animaatiotaiteilija Tuula Jekerin kanssa, vannesooloteos *Cel*, sekä koreografinen *Footnotes.* Näiden jälkeen hän esiintyi ympäri maailmaa, ja teki muun muassa kiertueen Yhdysvalloissa. 

Jäntti on työskennellyt laajasti merkittävissä tanssi- ja teatterikokoonpanoissa, kuten Shakespeare's Globessa, Royal Opera Housessa, Englannin luonnontieteellisessä museossa, Ruotsin Cirkus Cirkörissä, Flow-sirkuksessa Suomessa, Sirkus Mlejnissä ja Cirk La Putykassa Tšekissä, Walesissa, Panamalla sekä Costa Ricalla. Panaman Aerea-festivaaleille Jäntti tuotti kaksi kokonaista sirkuskoreografiaa vuosina 2015 ja 2017. Suomessa hän on osallistunut muun muassa Tanssiteatteri Hurjaruuthin tuotantoon. Jäntti on myös eräs *MedAndraOrd* - sirkusryhmän perustajista. 

Vuonna 2019 Jäntin teos *AIR* esitettiin viiden suomalais-japanilaisten esiintyjien tulkitsemana Suomen ja Japanin 100 vuoden diplomatiasuhteiden juhlistamistilaisuudessa Japanissa. 

## Ilmatila
Jäntti perusti Ilmatila-sirkuksen vuonna 2007 yhdessä arkkitehti-animaatiotaiteilija Tuula Jekerin kanssa. Ilmatilalle ominaista on yhdistää ilma-akrobatia ja nykysirkus muihin taiteenlajeihin, esimerkiksi animoituihin projisointeihin, nykytanssiin ja elävään musiikkiin. Heidän teoksissaan on ollut mukana tunnettuja muusikoita ja säveltäjiä, kuten Luke Styles, Aino Venna sekä Dora Pejačević. Monet sirkuksen teoksista ovat vuorovaikutuksessa tilan kanssa, eli ne on joko suunniteltu esitettäviksi ei-perinteisissä nykysirkuksen tai teatterin paikoissa, tai ne sopivat esitettäväksi hyvin monenlaisissa eri lokaatioissa. Ilmatila on nykyisin yksi suomalaisen nykysirkuksen kansainvälisesti tunnetuimmista toimijoista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Keeping Up With the Visuals julkaisu The New York Times, 01.01.2015
* Ilona Jantti artfully combines aerial acrobatics, multimedia..  Post and Courier, 02.06.2014
* Ilona Jäntti: intohimona roikkua sirkuksen katosta Yle, 30.4.2015 
* Ilmatilan kotisivut
* Ilmatilasta kertova artikkeli englanninkielisessä wikipediassa
Laura Beloff

**Laura Maria Beloff** (s. 1964) on suomalainen taiteilija ja tutkija. Hän on Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun laitoksen professori sekä varadekaani. Hän oli myös Aalto-yliopiston kansainvälisen VICCA-koulutusohjelman johtaja vuosina 2020–2022. Beloffille myönnettiin Nuoren taiteen Suomi-palkinto 1994, ja hän sai Suomen valtion 5-vuotisen taiteilija-apurahan vuonna 2007, sekä hänelle myönnettiin osana taiteellista ryhmää 2014 pohjoismaiden suurin taideraha Nordic Cultural Fundista.

Beloff on tullut tunnetuksi erilaisista biotieteellisten, teknologisten ja taiteellisten osa-alueiden risteyksiin sijoittuvista teoksista, jotka ovat olleet esimerkiksi puettavia esineitä, osallistavia installaatioita, ohjelmoituja struktuureja, verkostoituvia installaatioita ja erilaisia kokeita sekä tutkimuksia. Hänen teoksensa käsittelevät usein inhimillisen ja ei-inhimillisen luonnon yhdistämistä, teknologiaa, tekoälyä ja bioteknologiaa. Beloffin teokset ovat usein valmistettu yhteistyössä eri alojen ammattilaisten, tutkijoiden ja tieteilijöiden kanssa. Beloff on tunnettu puhuja ja tutkija niin taidekentällä kuin akateemisessa maailmassakin.

Beloff valmistui taiteilijaksi Helsingin taideyliopistosta vuonna 1995, ja jatkoi sen jälkeen opiskelua California Institute of the Artsiin, josta hän valmistui vuonna 1998. Sen jälkeen hän suoritti tohtorin tutkintonsa Plymouthin yliopistossa vuonna 2012.

Hän on osallistunut kansainvälisiin taiteellisiin ja tutkimuksellisiin projekteihin, toimittanut merkittäviä julkaisuja, ohjannut ja arvioinut sekä yliopistoiden tohtoriopiskeluja että kansainvälisten poikkitieteellisten aloitteiden rahoituksia. Beloff on ollut muun muassa vierailevana tutkijana Meksikossa vuonna 2015, Shanghaissa 2017, Trenton yliopistossa 2018. Hän on toiminut Oslon taideakatemian professorina vuosina 2002–2006, vierailevana professorina Wienin ammattikorkeakoulussa vuosina 2009 ja 2011, ja ollut Kööpenhaminan yliopiston professori, osastopäällikkö sekä tohtorikoulun johtaja vuosina 2012–2019.

Beloffin teoksia oli Venetsian biennaalissa vuonna 2007.

Beloff työskentelee Aalto-yliopiston tohtorikoulutuspäällikkönä ja professorina. Vuonna 2023 hän tuotti yhdessä työryhmänsä kanssa R-bus-hankkeen, joka oli tekoälyyn pohjaava, itseohjautuva bussi sekä liikkuva taideteos. R-Bus oli osa Kalasataman, Helsingin taidemuseo HAM:in, Helsingin juhlaviikkojen sekä Aalto-yliopiston hankkeita.

## Palkintoja ja tunnustuksia

* 1994 Nuoren taiteen Suomi-palkinto
* 2009 Prix Ars Electronica: kunniamaininta Next Idea-kategoriassa
* 2002 Vida 5.0 kunniamaininta
* 2000 File-festival, kolmas sija

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Laura Beloff Aalto-yliopiston research-sivulla
* Laura Beloff Google Scholar-haussa
Washingtonin konsensus

**Washingtonin konsensus** on talouden uudistuspaketti, joka koostuu kymmenestä talouspoliittisesta ohjeesta kriisien koettelemille kehitysmaille. Ohjeiden taustalla on Washington DC:ssä toimivia instituutioita, kuten Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF), Maailmanpankki ja Yhdysvaltain valtiovarainministeriö. Termiä käytti ensimmäisenä englantilainen taloustieteilijä John Williamson vuonna 1989. Ohjeet edustivat vapaita markkinoita edistävää politiikkaa, kuten kaupan vapauttamisen, yksityistämisen ja rahoituksen vapauttamisen. Lisäksi ne sisälsivät finanssi- ja rahapoliittisia linjauksia, joiden tarkoituksena oli minimoida julkisen talouden alijäämä ja inflaatio.

John Williamsonin vastustuksestaan huolimatta ilmausta Washington Consensus on alettu käyttää myös toisessa, yleisemmässä merkityksessä. Tässä merkityksessä Washington Consensuksella tarkoitetaan suuntautumista markkinapohjaiseen lähestymistapaan, joka tunnetaan markkinafundamentalismina tai uusliberalismina).

## Lähteet
Davey Rimmer

**Davey Rimmer** (s. 6. joulukuuta 1968) on brittiläinen basisti, joka tunnetaan parhaiten hard rock -yhtye Uriah Heepin basistina, jona hän on toiminut vuodesta 2013 lähtien. 

Rimmer syntyi Liverpoolissa mutta muutti 1990-luvulla Lontooseen. Uriah Heepissä hänen oli tarkoitus olla pelkkä väliaikainen tuuraaja syöpään sairastuneelle Trevor Bolderille, mutta Bolderin kuoltua toukokuussa 2013 Rimmeristä tuli yhtyeen virallinen jäsen. Hänen ensimmäinen studioalbuminsa yhtyeessä oli vuonna 2014 julkaistu *[[Outsider (albumi)|Outsider]]*.

## Lähteet
Moršyn

**Moršyn** () on kaupunki Ukrainan Lvivin alueen Stryin piirissä. Moršyn sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Berežnytsjajoen varrella, 82 kilometriä aluekeskus Lvivistä etelään. Kaupungissa on rautatieasema. 

Tammikuun keskilämpötila on −4,1 ja heinäkuun +18,5 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 676 millimetriä.

Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 5&nbsp;562 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 6&nbsp;482 asukasta. Heistä kansallisuudeltaan ukrainalaisia oli suuri enemmistö. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 9&nbsp;158 asukasta. 

Arkeologisten löytöjen perusteella on arvioitu, että nykyisen kaupungin seutu asutettiin kivikauden lopulla, 8000–4000 vuotta e.a.a. Ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1482. Rautatien Stryi–Ivano-Frankivsk rakentaminen (1875) vilkastutti paikkakuntaa. 1800-luvun loppuun mennessä paikkakunta oli saavuttanut tunnettavuutta kylpyläkohteena. Kaupunkityyppisen taajama aseman se sai vuonna 1948; kaupungiksi Moršyn nimettiin vuonna 1996.

Moršyn on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Stryin piiriin; sitä ennen se oli Stryin kaupunkipiirin kuulunut kaupunkityyppinen taajama tai kaupunki.


Morshyn culture palace.jpg|Kulttuuritalo.
46-107-0004 Morszyn DSC 5118.jpg|2010-luvulla peruskorjattu puukirkko.
The church of St. Intercession of the Blessed Virgin Mary,.jpg|Toinen kirkko.
Morszyn Zrodlo 4.JPG|Jonoa lähteelle numero 4.
090901 Morschyn Ukraine Spa.JPG|Kylpylä.
Моршин (14) Мармуровий палац.jpg|"Marmoripalatsi"


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Моршинська міська громада  (gromada.info)
Tiffany Stratton

**Jessica Woynilko** (s. 1. toukokuuta 1999)  on yhdysvaltalainen showpainija ja entinen voimistelija. Woynilko työskentelee WWE:ssä nimellä **Tiffany Stratton**. Hän painii tällä hetkellä Smackdown brändissä. Hän on voittanut urallaan kerran NXT Women's Champion-mestaruuden ja WWE Women’s Championship - mertaruuden.

## WWE
### NXT
Woynilko aloitti harjoittelun WWE Performance Centerissä vuonna elokuussa 2001 ja oli aloittavan ryhmän ainoa nainen. Woynilkon painidebyytti tapahtui marraskuussa WWE 205 Live-ohjelmassa, jossa hän voitti ensimmäisen ottelunsa. Joulukuussa Stratton siirtyi NXT:hen, jossa hänen painihahmonsa esitti rikasta ja hemmoteltua tyttöä. Myöhemmin hän luopui siitä. Tämän vaihdoksen myötä hän pääsi ottelemaan naisten mestaruudesta ja vuoden 2024 NXT Battleground-tapahtumassa hän onnistui voittamaan ensimmäisen mestaruutensa. Stratton piti NXT Women's Championship-mestaruutta hallussaan 107 päivää, kunnes hävisi sen Becky Lynchille. Viimeinen esiintyminen NXT:n riveissä tapahtui vuoden 2024 Royal Rumblessa, ennen kuin hän siirtyi Smackdown riveihin.

### Smackdown

Stratton osallistui vuoden 2024 Money in the Bank- otteluun ja onnistui nappaamaan voiton itselleen. Stratton "rahasti" voittamansa sopimuksen 3. tammikuuta 2025 ja voitti naisten mestaruuden selätyksellä Nia Jaxilta. WWE Women’s Championship-mestaruus oli ensimmäinen mestaruusvoittonsa WWE:n pääsarjoissa.

## Yksityiselämä

Woynilko mainitsee Charlotte Flairin yhdeksi tärkeimmistä tekijöiksi, mikä inspiroi häntä ryhtymään ammattipainijaksi. Woynilko on seurusteli 2022–2025 ammattipainija Marcel Barthelin kanssa, joka tunnetaan paremmin nimellä Ludwig Kaiser.. Nykyään hän seurustelee Shady Elnahasin kanssa, joka on showpainija ja entinen judoka. 

## Mestaruudet ja saavutukset
***WWE**
**WWE Women’s Championship (1 kerta)
**NXT Women's Championship (1 kerta)
** Naisten Money in the Bank voitto (2024)

## Lähteet