Keisarillinen ja kuninkaallinen

**Keisarillinen ja kuninkaallinen** (saks. *kaiserlich und königlich,* lyhennettynä usein *k. u. k.)* oli ilmaus, jolla vuoden 1867 Itävalta-Unkarin valtiosopimuksen myötä alettiin viitata koko Habsburg-monarkiaan ja sen laitoksiin. ”Keisarillisella” viitattiin hallitsijan asemaan Itävallan keisarina, ”kuninkaallisella” hänen asemaansa Unkarin apostolisena kuninkaana.

## Käyttö
Vuodesta 1867 lähtien ”keisarillinen ja kuninkaallinen” liitettiin koko Itävalta-Unkaria koskevien laitosten ja arvoasemien nimityksiin:

* Hallitsijan itsensä tittelinä oli *Seine k. und k. apostolische Majestät* (’hänen k. ja k. apostolinen majesteettinsa’).
* Arkkiherttuoiden ja -herttuattarien arvonimenä oli *k. u. k. Hoheit* (’k. ja k. korkeus’).
* Etuliite *k. u. k.* kuului myös koko keisarillisen hoviväen virkanimikkeisiin, ylihovimarsalkasta (*k. u. k. Obersthofmeister)* hallitsijan henkivartiostoihin sekä hallitsijaperheen omistamien linnojen päällystöihin *(k. u. k. Burghauptmannschaft).* 
* Ulkoministeriö (viralliselta nimeltään *Ministerium des kaiserlichen und königlichen Hauses und des Äußeren,* ’keisarillisen ja kuninkaallisen huoneen ja ulkoasiain ministeriö’) sekä lähetystöt ja konsulaatit ulkomailla saivat nimikkeensä eteen lyhenteen *k. u. k.,* samoin valtionvarainministeriö (viralliselta nimeltään ensin *Reichsfinanzministerium* ’valtakunnan finanssiministeriö’, vuodesta 1903 lähtien *Gemeinsames Finanzministerium* ’yhteinen [so. Itävallan ja Unkarin yhteinen] finanssiministeriö’), joka vastasi ainoastaan molempien valtakunnanpuoliskojen yhteisistä talousasioista.
* Itävallan ja Unkarin yhteinen sotalaivasto oli viralliselta nimitykseltään *K. u. k. Kriegsmarine.* 
* Itävallan ja Unkarin yhteinen armeija, jonka rauhanaikaisena nimityksenä oli vain *(gemeinsames) Heer* ’(yhteiset) sotavoimat’, sai unkarilaisten toivomuksesta etuliitteen *k. u. k.* vuodesta 1889 lähtien. 
* Vuonna 1911 keisari Frans Joosef ministerinvaihdoksen yhteydessä vaihtoi puolustusministerin nimikkeeksi *Kriegsminister* (’sotaministeri’) siihenastisen *Reichskriegsminister*in (’valtakunnansotaministeri’) sijasta. Tässä yhteydessä myös ministeriö sai viralliseksi nimekseen *K. u. k. Kriegsministerium.*

## Rinnakkaisia ilmauksia
”Keisarillisen ja kuninkaallisen” rinnalla käytettiin vuoteen 1867 saakka lyhyempää muotoa *kaiserlich-königlich* ’keisarillis-kuninkaallinen’, lyhennettynä *k.k*. Vuoden 1867 jälkeen tätä ilmausta alettiin käyttää ainoastaan valtakunnan länsipuoliskon (Unkari pois lukien, ns. Cisleithania) viranomaisista ja laitoksista. Tässä lyhenteessä ”kuninkaallinen” viittasi hallitsijan asemaan Böömin, Dalmatian, Galitsian ja Lodomerian kuninkaana sekä hänen perinteiseen arvonimeensä ”Jerusalemin kuningas”. 

Unkarin kuningaskunnan viranomaisten ja laitosten nimikkeiden edellä käytettiin vastaavasti ilmausta ”Unkarin kuninkaallinen”, *königlich ungarisch* (lyhennettynä *k. u.).* Unkarin kuninkaan arvonimeen kuului myös Kroatian ja Slavonian kuninkuus.

Ilmaukset ja lyhenteet monarkian tärkeimmillä kielillä:

## ”Kakania”
Lyhenteen *k. u. k.* (kirjaimittain luettuna *“Ka und Ka”*) pohjalta syntyi itävaltalaisen kirjailijan Robert Musilin tunnetuksi tekemä leikillisen ironinen nimitys Itävalta-Unkarille, ”Kakania” *(Kakanien)*. Kaksoismonarkian elämää ja elämäntapaa – esimerkiksi kaupunkien arkkitehtuuria, komeita univormuja, monikielisyyttä tai kahvilaperinteitä – luonnehtii adjektiivi *kakanisch* (’kakanialainen’).

## Lähteet