open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zorro: The Chronicles (videopeli)

**Zorro: The Chronicles** on BKOM Studiosin ja Groupe PVP:n kehittämä ja Naconin julkaisema  toimintaseikkailupeli, joka perustuu samannimiseen tietokoneanimaatiosarjaan **'. Peli julkaistiin muun muassa [[Microsoft Windows]]-, [[Xbox One]]- ja [[PlayStation 5]] -alustoille kesäkuussa 2022.

==Pelaaminen==
Zorrona toimii kaksi hahmoa; Diego de la Vega ja hänen siskonsa Ines, joka animaatiosarjassa auttoi Diegoa hämäämään Monastariota, jotta hän epäilisi Diegon olevan Zorro. Molempien hahmojen kyvyt ovat samat ja he käyttävät aseinaan miekkaa ja ruoskaa. Lisäksi Zorrolla on käytössä kaukoputki, jolla hän voi merkata vastustajansa. Ulkonäön lisäksi hahmojen ominaisuudet eroavat siten, että Diegolla on yksi palkki enemmän erikoisliikkeitä vaativiin toimintoihin, kun taas Ineksellä on yksi palkki enemmän osumakestävyyttä, kuin Diegolla.

Pelissä on yhteensä 18 eri tasoa, joissa on mahdollisuus valita hiiveskely puoli tai toiminnallisempi puoli. Useimmiten pelialue on jaettu kahteen osaan, jossa toinen puoli on rauhallisempi ja vähemmän vartijoitu, kun taas toiminnallisempi alue on täynnä vartijoita ja sotilaita.

== Tarina ==
===Juoni===
Zorro taistelee 1800-luvun [[Pueblo de Los Ángeles]]issa, jossa [[Kapteeni Monastario]] aiheuttaa kyläläisille harmia korruptoituneilla suunnitelmillaan. Zorron estäessä hänen aikeet Monastario alkaa aiheuttamaan harmia Zorrolle. Myöhemmin de la Vega perhe saa myös haasteita, kun don Malpensa pyrkii saamaan heidän omaisuutensa itselleen.

===Hahmot===
***Zorro/Diego de la Vega:** Pelin pääsankari.
***Zorro/Ines de la Vega:** Diegon sisko ja toinen pääsankari.
***Kapteeni Monastario:** Pelin päävastus.
***Kersantti Garcia:''' Sotilastukikohdan kömpelö aliupseeri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*BKOM Studios
Gavriel Lipkind

**Gavriel Lipkind** (; s. 1977 Tel Aviv) on israelilainen sellisti.

Lipkind syntyi Venäjältä emigroituneen akateemisen perheen toisena lapsena. Hän aloitti sellonsoiton 6-vuotiaana ja teki ensimmäisen radioesiintymisensä 8-vuotiaana. Häntä opetti Tel Avivin yliopiston Rubin-musiikkiakatemiassa Uzi Wiesel. Lipkind valmistui Tel Avivin yliopistosta, Frankfurtin musiikki- ja teatteriyliopistosta ja New England Conservatorysta. Hän on voittanut palkintoja useissa merkittävissä kilpailuissa ja esiintynyt lukuisten orkesterien solistina. Lipkindin kanssa esiintyneitä kapellimestareita ovat olleet muiden muassa Zubin Mehta, Philippe Entremont, Giuseppe Sinopoli, Gidon Kremer, Juri Bašmet, Pinchas Zukerman, Yehudi Menuhin, Eliahu Inbal, Juozas Domarkas ja Valeri Gergijev.

Lipkind on tulkinnut sellolle laaditun ohjelmiston keskeisten teosten lisäksi harvinaisia teoksia, uusia tilattuja sävellyksiä sekä omia sovituksiaan ja transkriptioitaan. Hän teki yhteistyötä pianisti Roman Zaslavskyn kanssa ja perusti Lipkind Quartetin. Lipkind on järjestänyt eri maissa sellonsoiton mestarikursseja. Hän on asettunut Saksaan ja mennyt naimisiin viulisti Anna Lipkindin kanssa. Hänen instrumenttinsa on italialainen "Aloysius Michael Garani (Bologna, 1702)" -sello, joka on kuitenkin arvioitu vuosien 1670–1680 välillä valmistuneeksi.

## Lähteet
Hyytelösienet

**Hyytelösienet** on kantasienten muotoryhmä, jonka lajeilla on hyytelömäinen itiöemä. Hyytelösienet ovat loisia tai lahottajia. Suomessa kasvavat hyytelösienet eivät juurikaan kelpaa ruokasieniksi. Orahyty (*Pseudohydnum gelatinosum*) on kuitenkin syötävä laji. Kiinalaisessa keittiössä hyytelösieniin kuuluvat puunkorvat (*Auricularia*) ovat suosittuja ruokasieniä. Niitä ei kasva Suomen luonnossa.

Lähes samansisältöinen ryhmä hyytelösienten kanssa on **jakokantaiset sienet** (Heterobasidiomycetes). Jakokantaisilla itiökanta on ainakin jossain kasvuvaiheessa jakautunut väliseinillä useiksi soluiksi. Jakokantaisia voi pitää lepokantaisten (nokisienet ja ruostesienet) ja kokokantaisten (helttasienet, tatit, kupusienet ja useimmat kääväkkäät) välimuotoina. Hyytelösieniä ja muita jakokantaisia voi pitää myös kääväkkäinä, mutta joissakin lähteissä kääväkkäiksi lasketaan vain kokokantaisia sieniä.

## Hyytelösieniä sisältäviä sukuja
Hyytelösieniä on ainakin seuraavissa suvuissa:

* *[[Achroomyces]]*
* Rustikat (*Aporpium*)
* Puunkorvat (*Auricularia*)
* Liekotalit (*Basidiodendron*)
* Keltasarvikat (*Calocera*)
* Keritalit (*Ceratosebacina*)
* Kaarnakat (*Cerinomyces*)
* Napikat (*Colacogloea*)
* Tipakat (*Dacrymyces*)
* Riukutipakat (*Dacryonaema*)
* Tippahytykät (*Ditangium*)
* Rustotapikat (*Ditiola*)
* Oratalit (*Eichleriella*)
* Oksahytykät (*Exidia*)
* Puuntalit (*Exidiopsis*)
* *[[Femsjonia]]*
* Suppilohytykät (*Guepinia*)
* *[[Guepiniopsis]]*
* *[[Hyalodon]]*
* *[[Mycostilla]]*
* Myhkyt (*Myxarium*)
* Liuskahytykät (*Phaeotremella*)
* Savutalit (*Proterochaete*)
* *[[Protoacia]]*
* *[[Protomerulius]]*
* Orahytyt (*Pseudohydnum*)
* Loistalit (*Pseudostypella*)
* *[[Renatobasidium]]*
* *[[Stypellopsis]]*
* Hyyrykät (*Syzygospora*)
* Pahkakalvot (*Tetragoniomyces*)
* Poimuhytykät (*Tremella*)

## Lähteet
* 

### Viitteet
Onni Eerikäinen

**Onni Albin Eerikäinen** (22. huhtikuuta 1887 Sulkava – 19. tammikuuta 1962 Heinola) oli suomalainen kirkkoherra ja uskonnollinen kirjailija.

Onni Eerikäinen pääsi ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1909 ja hänet vihittiin papiksi 1915. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1917.

Eerikäinen oli ylimääräisenä pappina Savonlinna-Säämingissä, Puumalassa, Kotkassa ja Koivistolla. Hän oli Kangaslammilla v.t. kirkkoherrana 1917–1919, Sortavalan diakonissalaitoksen pappina 1919–1922 ja Lempäälän kappalaisena 1922–1927. Viimeksi Eerikäinen oli Heinolan maaseurakunnan kirkkoherrana 1928–1956.

## Julkaisuja
* *Nuori elämä: viitteitä nuoruuden kultaisia päiviä viettävälle nuorisolle*; kirj. Onni Eerikäinen ym. Kristillisen työväen nuorisoliitto, Tampere 1925
* *Tulta maan päälle: uskonnollis-yhteiskunnallisia puheita*. WSOY 1927
* *Enemmän vanhurskautta!: uskonnollis-yhteiskunnallisia puheita*. Kansanvalta, Helsinki 1931
* *Iloa enemmän*. Kristillisen työväen nuorisoliitto, Tampere 1936

## Lähteet
Milyan kieli

**Milyan kieli**, toisinaan myös **lyykia B**, oli muinaisessa Anatoliassa puhuttu indoeurooppalainen kieli. Se oli erittäin läheistä sukua lyykian kielelle, josta käytettiin myös nimeä lyykia A. Näiden kahden välistä suhdetta ei ole kuitenkaan täysin selvitetty vielä.

## Lähteet
Constance Mayer

**Marie-Françoise Constance Mayer La Martinière ** (9. maaliskuuta 1775 Chauny - 26. toukokuuta 1821 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. Eräiden lähteiden mukaan hän olisi syntynyt vuonna 1778. Hän maalasi sekä muotokuvia että allegorisia maalauksia.  

Yhdessä Pauline Auzoun, Marie-Denise Villersin ja Hortense Haudebourt-Lescot´n kanssa Mayer kuuluu Ranskan vallankumouksen aikaisten menestyneiden naistaiteilijoiden joukkoon. 

## Elämänvaiheita
Constance Mayer syntyi tullivirkailijan tyttäreksi. Hän sai yksityisopetusta taidemaalari J. B. Suveelta, joka pidätettiin Ranskan vallankumousta seuranneen hirmuvallan aikana. Sen jälkeen häntä ja hänen parasta ystäväänsä  Jeanne Philiberte  Ledoux´a opetti Jean-Baptiste Greuze. Hänen työnsä herättivät huomiota jo opiskeluaikana. 

Ensimmäisen näyttelynsä Mayer piti vuonna 1796. Pian sen jälkeen hänet esiteltiin taidemaalari Pierre-Paul Prud’honille. Tapaaminen muodostui kohtalokkaaksi. Prud’hon kutsui Mayerin opiskelemaan ateljeeseensa ja avustamaan maalauksissa. Mayerin kädenjälki näkyy selvästi eräissä  Prud’honin töissä kuten *Rakkaus viettelee viattomuuden*.   

Mayerin maalausten aiheet olivat aikansa muodin mukaisia, mutta hänen hahmonsa ja tapahtumansa ovat eloisia. Keisarinna Josephine osti yhden hänen töistään.    

Kun Mayerin isä oli kuollut vuonna 1810, sai Mayer Prud’honilta tarjouksen muuttaa Sorbonneen, lähelle Prud’honia. Mayer hyväksyi tarjouksen ja taiteilijat alkoivat työskennellä yhdessä ja he myös ruokailivat yhdessä. Juoruiltiin, että he eivät olleet vain työtovereita vaan rakastajia. Mayer alkoi saada töistään kielteisiä arvosteluja, niiden sanottiin muistuttavan liikaa Prud’honin töitä.   

Vuoden 1818 paikkeilla Mayerin mielenterveys alkoi horjua. Kolme vuotta myöhemmin, Mayer ja Prud’hon tekivät yhteisen lomamatkan ja sen jälkeen Mayer sai tietää, että hänet oli häädetty asunnostaan. Mayerilla ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin muuttaa  Prud’honin luo. Jotenkin Mayer oli käsityksessä että Prud’hon, joka oli nyt leskimies solmisi hänen kanssaan avioliiton. Tämä kuitenkin ilmoitti päättäväisesti, että ei enää solmi uutta liittoa. Masentunut Mayer päätti asian ymmärrettyään tehdä itsemurhan.   
## Teoksia

Tiedosto:Amable Tastu by Constance Mayer.jpg|*Runoilija Amable Tastun muotokuva*, öljy kankaalle, Musée de Metz, Ranska
Tiedosto:Marie-Constance Mayer - The Sleep of Venus and Cupid - WGA14700.jpg|*Venus ja Cupido nukkumasssa*, Wallace Collection, Lontoo
Tiedosto:Constance Mayer - The Happy Mother.jpg|*L'heureuse mère,* Musée du Louvre, Paris
Tiedosto:Constance-mayer-muse.jpg|*Une muse*


## Lähteet
Mikael Gam

**Mikael Gam** (14. helmikuuta 1901 Silkeborg – 24. toukokuuta 1982) oli tanskalainen opettaja ja  sitoutumaton poliitikko. Hän istui kansankäräjillä 1960–1964 ja toimi samoina vuosina Tanskan Grönlanti-ministerinä. Hän asui Grönlannissa, jossa hän johti koululaitosta ja jonka edustajana hänet valittiin kansankäräjille.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Mikael Gam'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
Ribordone

**Ribordone** () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 49 asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Uzi Wiesel

**Uzi Wiesel** (; 1927 Tel Aviv, Israel – 2019 lähellä Canberraa, Australia) oli israelilainen sellisti ja musiikkipedagogi.

Wiesel opiskeli Tel Avivin musiikkiakatemiassa ennen pääsyään New Yorkin Juilliard Schooliin, jossa häntä opettivat Felix Salmond ja Bernard Greenhouse. Hän sai vuonna 1953 Yhdysvalloissa Piatigorsky-palkinnon, lähti valmistumisensa jälkeen Eurooppaan ja vietti vuonna 1954 useita kuukausia Ranskan Pradesissa Pablo Casalsin kanssa. Vuonna 1957 Wiesel voitti kansainvälisen kilpailun Moskovassa ja vuonna 1961 kansainvälisen Pablo Casals -sellokilpailun.

Wiesel esiintyi kansainvälisesti orkesterien solistina ja resitalistina. Hän painotti barokkikauden sello-ohjelmistoa, mutta erikoistui myös 1900-luvun ohjelmistoon ja tulkitsi teoksia muiden muassa Luciano Beriolta, György Ligetiltä ja Witold Lutosławskilta. Wiesel kantaesitti ja levytti monia konserttoja sekä soolokappaleita, jotka hänelle olivat säveltäneet ja omistaneet israelilaiset säveltäjät. Hän teki esiintymisiä muiden muassa Yehudi Menuhinin, Pinchas Zukermanin, Itzhak Perlmanin ja Lukas Fossin kanssa. Wiesel oli myös kamarimuusikko, joka muun muassa kuului perustajajäsenenä Tel Avivin jousikvartettiin. Sen kanssa hän esiintyi ja levytti eri puolilla maailmaa vuosikymmenten ajan. Wiesel esiintyi usein myös poikansa, pianisti Arnan Wieselin kanssa.

Wiesel sai vuonna 1965 nimityksen professoriksi Tel Avivin musiikkiakatemiaan ja toimi tässä virassa vuoteen 1997. Hän opetti myös vierailevana professorina eri maissa, erityisesti Saksassa, Australiassa ja Yhdysvalloissa. Indianan yliopiston musiikkikoulu (myöhempi Jacobs School of Music) myönsi hänelle marraskuussa 1996 tunnustuksena ansioista sellonsoitossa ja sellonsoiton opetuksessa arvonimen *Chevalier du Violoncelle*. Wiesel kutsuttiin myös usein pitämään mestarikursseja eri maihin. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Hillel Zori, Tamás Varga, Gavriel Lipkind, Uri Vardi ja Leonard Elschenbroich. Vuonna 1975 Wiesel sai Israelin kulttuurin ja taiteiden neuvoston myöntämän kansallisen erikoispalkinnon. Wiesel toimi yli vuosikymmenen ajan kamarimusiikkijohtajana Bayreuthin kansainvälisellä nuorisofestivaalilla Saksassa. Hän oli myös usein tuomariston jäsenenä kansainvälisissä kilpailuissa ja pääsi Berliinin Emanuel Feuermann -sellokilpailun tuomariston puheenjohtajaksi. Wiesel osallistui sekä esiintyjänä että panelistina ensimmäiseen maailman sellokongressiin.

*[[The Strad]]* -lehti julkaisia monia Wieselin kirjoittamia artikkeleita. Wiesel kuoli 92-vuotiaana Australiassa, johon hän oli muuttanut ollakseen lähellä poikaansa.

## Lähteet

’
Viggo Kampmannin II hallitus

**Viggo Kampmannin II hallitus** oli Tanskan hallitus 18.11.1960–3.9.1962. Se koostui Sosiaalidemokraattisesta puolueesta ja Radikaalista Venstrestä.
## Ministerit
**Pääministeri**
* Viggo Kampmann (Sosiaalidemokraatit)
**Ulkoministeri**
* Jens Otto Krag (Sosiaalidemokraatit)
**Valtiovarainministeri**
* Kjeld Philip (Radikaali Venstre) 18.11.1960–7.9.1961
* Hans R. Knudsen (Sosiaalidemokraatit) 7.9.1961–3.9.1962
**Opetusministeri**
* Jørgen Jørgensen (Radikaali Venstre) 18.11.1960–7.9.1961
* Kristen Helveg Petersen (Radikaali Venstre) 7.9.1961–3.9.1962
**Talousministeri**
* Bertel Dahlgaard (Radikaali Venstre) 18.11.1960–7.9.1961
* Kjeld Philip (Radikaali Venstre) 7.9.1961–3.9.1962
**Sosiaaliministeri**
* Julius Bomholt (Sosiaalidemokraatit) 18.11.1960–7.9.1961
**Kulttuuriministeri**
* Julius Bomholt (Sosiaalidemokraatit) 7.9.1961–3.9.1962
**Kirkkoministeri**
* Bodil Koch (Sosiaalidemokraatit)
**Oikeusministeri**
* Hans Erling Hækkerup (Sosiaalidemokraatit)
**Julkisten töiden ministeri** (liikenneministeri)
* Kai Lindberg (Sosiaalidemokraatit)
**Puolustusministeri**
* Poul Hansen (Sosiaalidemokraatit)
**Työministeri**
* Kaj Bundvad (Sosiaalidemokraatit) 18.11.1960–7.9.1961
**Työ- ja sosiaaliministeri**
* Kaj Bundvad (Sosiaalidemokraatit) 7.9.1961–3.9.1962
**Maatalousministeri**
* Karl Skytte (Radikaali Venstre)
**Kauppaministeri**
* Lars P. Jensen (Sosiaalidemokraatit) 18.11.1960–7.9.1961
* Hilmar Baunsgaard (Radikaali Venstre) 7.9.1961–3.9.1962
**Asuntoministeri**
* Carl P. Jensen (Sosiaalidemokraatit)
**Sisäministeri**
* Hans R. Knudsen (Sosiaalidemokraatit) 18.11.1960–7.9.1961
* Lars P. Jensen (Sosiaalidemokraatit) 7.9.1961–3.9.1962
**Kalastusministeri**
* A. C. Normann (Radikaali Venstre)
**Grönlanti-ministeri**
* Mikael Gam (sit.)

## Lähteet
Teräksen talo

**Teräksen talo** eli **Uusi Seurahuone**, on vuonna 1884 valmistunut Hugo Neumanin suunnittelema kivirakennus Oulussa, osoitteessa Rantakatu 4. Rakennuksen nimi tulee rautakauppa Teräs Oy:stä, joka toimi rakennuksessa vuodesta 1902  aina 1980-luvulle saakka, jolloin rakennukseen muutti Oulun yliopiston arkkitehtuurin osaston tiloja. Nykyisin rakennus on liike- ja ravintolakäytössä.

## Historia
Oulun palossa 1882 suurin osa Oulun Torinrannan rakennuksista paloi maan tasalle. Merikapteeni J.F. Petrell rakennutti uusrenessanssia edustavan kivirakennuksen Rantakadun ja Pakkahuoneenkadun kulmaukseen, ja se valmistui vuonna 1884. Rakennuksen omisti Petrellin jälkeen konsuli Pentzin, ja varatuomari Lundberg, ennen sen siirtymistä pitkäksi aikaa Rautakauppa Osakeyhtiö Teräksen haltuun vuonna 1902. 1930-luvulla Teräksen talon julkisivut saneerattiin ajan hengelle tyypillisesti funktionaaliseen tyyliin. Rakennuksen siirryttyä Oulun Yliopiston käyttöön vuonna 1981 se suojeltiin Oulun kaupunginvaltuuston päätöksellä vuonna 1986. Vuonna 2001 rakennuksessa toteutettiin mittavat saneeraustyöt, kun sen alkuperäistä mukaileva uusrenessanssijulkisivu palautettiin, ja katutason tilat muutettiin soveltuviksi ravintolatoimintaan. Rakennuksen Rantakadun puoleisella sivulla toimii nykyään useita ravintoloita, ja Pakkahuoneenkadun puolella on Danske Bankin Oulun konttori.

## Lähteet
Tjörnin siltaonnettomuus

**Tjörnin siltaonnettomuus** tapahtui Ruotsin länsirannikolla aamuyöllä 18. tammikuuta 1980. Rahtialus *Star Clipper* törmäsi sumussa Tjörnin mantereeseen yhdistävään Almöbron-siltaan, joka sortui. Kahdeksan ihmistä sai surmansa, kun he eivät sumussa nähneet tien katkenneen ja ajoivat sillalta alas veteen.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bougainville-luokka

**Bougainville-luokka** oli Ranskan laivaston kymmenen siirtomaasluupin () muodostama alusluokka, jonka viimeisen aluksen tilaus peruutettiin.

## Alukset

## Lähteet
*

### Viitteet
Concordian temppeli (Rooma)

**Concordian temppeli** () oli Rooman Forumilla sijainnut temppeli, josta on nykyään jäljellä vain vähäisiä jäännöksiä. Rakennuksen ulkonäköä voidaan nykyään lähinnä arvailla.

Perinteisen käsityksen mukaan temppeli olisi perustettu vuonna 367 eaa juhlistamaan patriisien ja plebeijien välistä yhteiskuntasopimusta ja omistettu sovun jumalatar Concordialle. Ensimmäisen temppelin olisi rakennuttanut M. Furius Camillus. Varmuudella tiedetään, että rakennus oli olemassa vuonna 121 eaa. ja että sitä olisi korjattu vuonna 10 jaa. ja korjauksen yhteydessä sitä koristeltiin arvokkaalla marmorilla ja se oli hienosti koristeltu. Viimeisen kerran sitä olisi korjattu vuonna 284 jaa. Keskiajan alkupuolella se raunioitui ja sen marmorit ja tiilet olisi käytetty uudisrakennuksiin 1400-luvulla.

Temppeliä käytettiin sekä senaattorien, että pappien kokoustilana. Senaattorit keskustelivat siellä tärkeistä valtiollisista asioista ja papit kokoontuivat siellä ennen uhritoimituksia, joissa toivottiin hyvää satoa. Cicero piti temppelissä kuuluisan puheensa Catilinaa vastaan. 

Antiikin aikana temppeliin oli sijoitettu arvokkaita kreikkalaisia maalauksia ja patsaita. Se oli näin ollen eräänlainen museo.

Temppelin vähäiset jäännökset ovat peräisin vuosien 10 jaa. ja 121 jaa. korjauksista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Temple of Concord. Route You.
Maja lapsuuden reunalla

**Maja lapsuuden reunalla** (*Petite maman*) on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut elokuva jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Céline Sciamma. Elokuvan päärooleissa ovat kaksoset Joséphine ja Gabrielle Sanz.

## Juoni
*Maja lapsuuden reunalla* -elokuvassa 8-vuotias Nelly (Joséphine Sanz) lähtee vanhempiensa kanssa tyhjentämään isoäidin asuntoa tämän kuoleman jälkeen. Hänen äidilleen käy tavaroiden pakkaaminen lapsuudenkodissa kuitenkin liian raskaaksi, ja hän lähtee kotiin, ja Nelly jää isänsä kanssa tekemään sen loppuun. Kun Nelly leikkii isoäidin talon takana samassa metsässä jossa hänen äitinsäkin leikki pienenä, hän tapaa siellä Marionin (Gabrielle Sanz) jonka kanssa he rakentavat majaa yhdessä, ja ystävystyvät. Ilmenee että he ovat saman ikäisiä, ja kun tutustuvat toisiinsa alkaa heidän elämässään tulla esiin yhtäläisyyksiä. Jossain vaiheessa Nelly ymmärtää että Marion on hänen äitinsä saman ikäisenä kun hän itse on.

## Näyttelijät

Lähde: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Matteo Baud

**Matteo Baud** (s. 26. kesäkuuta 2002) on ranskalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hänen paras sijoituksensa  talviolympialaisissa henkilökohtaisilla matkoilla on 18. sija normaalimäen Gundersen-kilpailussa Pekingin olympialaisissa 2022. MM-kilpailuissa hänen paras saavutuksensa henkilökohtaisilla matkoilla on seitsemäs sija suurmäen Gundersen-kilpailussa Planican MM-kilpailuissa 2023. Yhdistetyn maailmancupin osakilpailussa hänen paras saavutuksensa on toinen sija Rukan yhteislähtökilpailussa kaudella 2022–2023. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hänen paras saavutuksensa on 13. sija kaudella 2022–2023. 

## Lähteet
Ernestasin työväentalo

**Ernestasin työväentalo** (Folkets hus Ernestas) on työväentalo Porvoon Ernestasissa.

## Historiaa
Lapualaisvuonna 1930 Karl-August Fagerholmin eduskuntavaalipuhetilaisuuden jälkeen Drägsbyn torpparikylässä päätettiin pitää työväenyhdistyksen perustamistilaisuus. Drägsby socialdemokratiska småbrukar och arbetarförening (Drägsbyn pienviljelijäin ja työväen sosialidemokraattinen yhdistys) perustetiin 26.10.1930. 

## Rakennus
Ernestasin työväentalon rakentaminen aloitettiin vuonna 1950 Allan Karlsonin myymälle tontille. Talossa on 160-paikkainen juhlasali näyttämöineen sekä ravintola ja keittiö. Lisäksi vuonna 1976 rakennettiin ulkorakennus.

Työväentalolle on Porvoon keskustasta matkaa kuusi kilometriä. Rakennuksen pinta-ala on 110 m², juhlasalin 90 m². Saliin mahtuu 120 henkeä. Lisäksi talossa on pieni keittiö, tarjoiluhuone, eteinen ja sisä-WC.
 
## Toimintaa
Yhdistyksen toiminta lähti vilkkaasti käyntiin heti perustamisen jälkeen. Vuonna 1931 rakennettiinkin jo tanssilava asukkaiden viihdyttämiseksi sekä varain keruuta varten yhdistykselle. Silloin 1930-luvulla tehtiin paljon retkiä, esimerkiksi veneretki Svartbäckiin ja henkilöautoilla Punkaharjulle. Vuonna 1938 osallistuttiin Pohjoismaisen kansanvallan suurille juhlapäiville, jotka pidettiin Turussa. Kesällä 1980 työväentalossa ja sen pihalla pidettiin Suomen ruotsalaisen työväenliiton maakuntajuhlat.

## Lähteet

### Viitteet
Skånska Dagbladet

**Skånska Dagbladet** on ruotsalainen vuonna 1888 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Malmö. Lehti ilmestyy kuudesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan keskustalainen ja kuuluu Bonnier-koserniin. Vuodesta 2004 lehti on ollut tabloid-kokoinen.

Skånska Dagbladet, Malmö.jpg|Lehden toimitus Malmössä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lehden verkkosivut
Sojonata

**Sojonata** (*Festuca stricta*) on pikkunatojen sukuun ja lampaannataryhmään (*Festuca ovina* -ryhmä) kuuluva heinäkasvi.

Laji voidaan rajata eri tavoin. Suppeasti määritettyä sojonataa esiintyy Keski-Euroopassa Itävallan, Tšekin, Slovakian, Unkarin, Romanian, Italian ja entisen Jugoslavian alueella. Laajemmassa rajauksessa jäykkänata (lajina *Festuca trachyphylla* (Hack.) Hack. / (Hack.) R.P.Murray, alalajina *Festuca stricta* subsp. *trachyphylla*) on yhdistetty sojonadan alalajiksi. Jäykkänata kasvaa alkuperäisesti Keski- ja Itä-Euroopassa sojonadan alkuperäisalueen pohjoispuolella ja myös Pohjois-Amerikassa melko suurelle alueelle levinneenä tulokkaana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2022: Sojonadan (''Festuca stricta'') levinneisyys Suomessa.
Kilvekkäät

**Kilvekkäät** (*Peltaria*) on ristikukkaiskasveihin kuuluva kasvisuku, jonka on kuvannut Nicolaus Joseph von Jacquin 1762. Niiden läheisiä sukulaisia ovat muun muassa samaan sukuryhmään kuuluvat siipitaskuruohot ja litulaukat. Suvussa on kolme lajia, joita esiintyy Kaakkois-Euroopassa ja Lounais-Aasiassa.

Lajit:
* laukkakilvekäs (*Peltaria alliacea*)
* kaitakilvekäs (*Peltaria angustifolia*)
* *Peltaria turkmena*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Peltaria''
* Suomen Lajitietokeskus: Kilvekkäät – ''Peltaria''
Uusluddismi

**Uusluddismi** on maailmankuva tai periaate, joka vastustaa monia modernin teknologian muotoja. Termiä luddiitti käytetään yleensä halventavasti ihmisiin, jotka osoittavat teknofobisia taipumuksia. Nimi pohjautuu vuosina 1811–1816 toimineihin englantilaisiin luddiitteihin. 

Uusluddismi on johtajaton liike, joka vastustaa modernia teknologiaa ja pyrkii palauttamaan joitain tai kaikkia teknologioita primitiivisemmälle tasolle. Uusludiiteille on ominaista yksi tai useampi seuraavista käytännöistä: passiivinen teknologian käytöstä luopuminen, ympäristölle haitallista teknologiaa tuottavien henkilöiden vahingoittaminen, yksinkertaisen elämän puolustaminen tai teknologian sabotointi. Modernilla uusludiittiliikkeellä on yhteyksiä globalisaation vastaiseen liikkeeseen, anarkoprimitivismiin, radikaaliin ympäristönsuojeluun ja syväekologiaan.

## Liike
Nykyaikaiset uusludiitit ovat monipuolinen joukko löyhästi tai ei ollenkaan sidoksissa olevia ryhmiä, joihin kuuluu esimerkiksi kirjailijoita, tutkijoita, opiskelijoita, perheitä, amisseja, mennoniittejä, kveekareita, ympäristönsuojelijoita ja nuoria idealisteja, jotka pyrkivät luomaan teknologiavapaata ympäristöä. Jotkut luddiitit näkevät itsensä teknologian uhreina, ja yrittävät estää lisävahingon aiheutumista itselleen tai läheisilleen. Toiset pitävät itseään luonnollisen järjestyksen puolestapuhujina ja vastustavat tekniikan aiheuttamaa ympäristön pilaamista.

Tunnettuja uusludiitteja ovat esim. S. D. George, Stephanie Mills, Theodore Roszak, Scott Savage, Clifford Stoll, Bill McKibben, Neil Postman, Wendell Berry, Alan Marshall ja Gene Logsdon. Postman ei kuitenkaan pitänyt itseään luddiittina.

## Katso myös

* Pentti Linkola
* Tiedevastaisuus
* Anarkoprimitivismi

## Lähteet
Lara Colturi

**Lara Colturi** (s. 15. marraskuuta 2006) on Italiassa syntynyt albanialainen alppihiihtäjä.

Colturi kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Levin pujottelussa marraskuussa 2022 oltuaan ensimmäisessä kilpailussa 33:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Killingtonin suurpujottelussa marraskuussa 2022 oltuaan 17:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Flachaun pujottelussa tammikuussa 2024 oltuaan yhdeksäs. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Gurglin pujottelussa marraskuussa 2024. Hän oli samalla kaudella kolmas Åren suurpujottelussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi ja suurpujottelucupissa viidenneksi. Marraskuussa 2025 hän sijoittui Levin ja Gurglin pujotteluissa toiseksi sekä Copper Mountainin pujottelussa kolmanneksi sekä joulukuussa Semmeringin pujottelussa kolmanneksi.

Colturi sijoittui Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 suurpujottelussa seitsemänneksi. Milanon ja Cortinan olympialaisissa 2026 hän oli pujottelussa kymmenes.

Colturin äiti on supersuurpujottelun olympiavoittaja Daniela Ceccarelli.

## Lähteet
Kiovan kansallinen teatteri-, elokuva- ja televisioyliopisto

**Kiovan kansallinen teatteri-, elokuva- ja televisioyliopisto** ( on ukrainalainen, Kiovassa toimiva esittävän ja audiovisuaalisen taiteen ja tuotannon alojen yliopisto-opetusta antava oppilaitos.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Haikuruoho

**Haikuruoho** eli **aasiansavuruoho** (*Iljinskaea planisiliqua*, syn. *Conringia planisiliqua*) on ristikukkaiskasveihin kuuluva kasvilaji. Laji on siirretty savuruohoista vuonna 2021 kuvattuun uuteen sukuun haikuruohoihin (*Iljinskaea*), jossa se on ainoa laji. Haikuruohoa esiintyy Kaakkois-Euroopassa Kreikassa ja Bulgariassa sekä Keski-Aasiassa Kaukasiasta Itä-Kiinaan ja Mongoliaan. Suomessa lajia on havaittu tulokkaana kerran, 1950-luvulla Raisiossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2022: Haikuruohon (''Iljinskaea planisiliqua'') levinneisyys Suomessa.
Al Saleelin kansallispuisto

**Al Saleelin kansallispuisto** on luonnonsuojelualue Omanin sisämaassa, al-Kamil wa al-Wafin wilayassa Ash-Šarqiyyan eteläisessä kuvernementissä. Puisto perustettiin vuonna 1997. Sen pinta-ala on 220 neliökilometriä. 

Valtaosa puistosta on tasankoa, jossa kasvaa akaasioita. Hajarvuoristo ulottuu puiston pohjoisosaan. Kaikkiaan kansallispuistossa on tavattu yli sata putkilokasvilajia, 57 lintulajia, kahdeksan matelijalajia ja 166 hyönteilajia. Nisäkkäisiin kuuluvat arabiangaselli, arabiantari, kapinrusakko ja kettu.

Kansallispuistossa arvioidaan elävän noin 7% maailman arabiangaselleista.

## Lähteet
Noam Sheriff

**Noam Sheriff** (; 1935 Tel Aviv – 2018) oli israelilainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkipedagogi.

Sheriff opiskeli sävellystä ja orkesterinjohtoa Paul Ben-Haimin johdolla Tel Avivissa, Boris Blacherin johdolla Berliinissä ja Igor Markevitchin johdolla Salzburgissa. Lisäksi hän opiskeli filosofiaa Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Sheriff debytoi säveltäjänä teoksellaan *Akdamot Lemoed*, jonka kantaesitti vuonna 1957 Leonard Bernsteinin johtama Israelin filharmoninen orkesteri. Sittemmin Sheriffin teoksia on esitetty säännöllisesti Israelissa ja ulkomailla. Hänen tuotantoonsa kuuluu orkesteriteoksia (kuten konserttoja), teoksia lauluäänille ja orkesterille, kamarimusiikkia sekä soolosoitinteoksia. Uransa aikana Sheriff käytti vaihtelevia tyylejä. Varhaisella urallaan hän sävelsi kevyempiä kansansävelmiin perustuneita teoksia, mutta hän kehitti myös omanlaisensa uusromanttisen tyylin. Joissain teoksissaan hän hyödynsi klustereita, mikrotonaalisuutta ja aleatoriikkaa. Sheriff yhdisteli myös länsimaisia ja itämaisia aineksia; hän omaksui vaikutteita etenkin juutalaisesta perinteestä ja piti itseään ennen kaikkea juutalaisena säveltäjänä. Sheriff tuli tunnetuksi Saksassa, jossa hänen teoksiaan esitettiin usein. Hänen musiikkiaan kustansivat Israelin musiikki-instituutti ja Saksassa Edition Peters.

Sheriff toimi vuosina 1973–1982 Kibbutz-kamariorkesterin ja vuosina 1989–1995 Israelin Rishon LeZion -sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana. Hän teki myös säännöllisiä esiintymisiä vierailevana kapellimestarina eri puolilla maailmaa. Sheriff opetti orkestrointia Kölnin musiikki- ja tanssiyliopistossa vuosina 1983–1986, piti orkesterinjohtokurssia Salzburgin Mozarteumissa ja oli vuodesta 1990 professorina Tel Avivin yliopiston Rubin-musiikkiakatemiassa. Viimeksi mainittua oppilaitosta hän johti vuosina 1998–2000. Sheriff toimi Ono Academic Collegessa musiikin tiedekunnan dekaanina. Hän myös istui monien vuosien ajan Kansainvälisen Arthur Rubinstein -musiikkiseuran johtokunnan jäsenenä.

Sheriffille myönnettiin useita palkintoja, kuten EMET-palkinto vuonna 2003 ja Israel-palkinto vuonna 2011. Sheriff oli elämänsä viimeiset 36 vuotta naimisissa säveltäjäkollegansa Ella Milch-Sheriffin kanssa. Hänellä oli lapsia. Hän kuoli 83-vuotiaana.

## Lähteet
Paul Gosar

**Paul Anthony Gosar** (s. 27. marraskuuta 1958 Rock Springs, Wyoming) on yhdysvaltalainen republikaanipoliittikko ja hammaslääkäri, joka on edustanut Arizonaa Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 2011 lähtien. Hän edusti 
1. vaalipiiriä vuosina 2011–2013, 4. vaalipiiriä 2013–2023  ja on edustanut 9. vaalipiiriä vuodesta 2023 lähtien. Gosaria on luonnehdittu äärioikeistolaiseksi.

Gosar on saanut julkisuutta muun muassa salaliittoteorioiden tukemisesta. Gosar tunnetaan myös vankkana presidentti Donald Trumpin tukijana.

Gosar on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.

## Lähteet
Petrichor

**Petrichor** tarkoittaa voimakasta sateen jälkeistä tuoksua. Sana on muodostettu antiikin kreikan sanoista πέτρα (pétra) 'kivi' tai πέτρος (pétros) 'kivestä' ja ἰχώρ (ikhṓr), eteerisestä nesteestä, joka on jumalien verta kreikkalaisessa mytologiassa. Vaikka luonnonilmiö on tunnettu vuosituhansia, vasta 1960-luvulla australialaiset tutkijat keksivät tuoksulle nimen petrichor.

## Lähteet
Arie Vardi

**Arie Vardi** (; s. 1937 Tel Aviv) on israelilainen pianisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi.

Vardin opettajiin Israelissa kuuluivat Ilona Vincze-Krausz ja Frank Pelleg. Baselissa hän opiskeli pianonsoittoa Paul Baumgartnerin johdolla. Sävellyksessä hänen opettajiaan olivat Pierre Boulez ja Karlheinz Stockhausen. Lisäksi hän sai ulkomailla ollessaan opetusta Nadia Boulangerilta. Hän on myös valmistunut Tel Avivin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta. Vardi aloitti konserteissa esiintymisen 15-vuotiaana. Vuonna 1960 hän voitti Israelin Chopin-kilpailun ja vuosi myöhemmin Bukarestissa George Enescu -palkinnon. Sittemmin Vardi on tehnyt usein sekä Israelissa että ulkomailla esiintymisiä pianistina ja kapellimestarina. Hän on konsertoinut lukuisten merkittävien orkesterien solistina maailmanlaajuisesti muiden muassa Paul Parayn, Zubin Mehtan, David Zinmanin ja Kurt Masurin johdolla. Vardin ohjelmistoon kuuluvat esimerkiksi kaikki Johann Sebastian Bachin ja Wolfgang Amadeus Mozartin pianokonsertot sekä kaikki Claude Debussyn ja Maurice Ravelin teokset pianolle. Useat Vardin levytyksistä RCA Recordsille ovat tulleet kansainvälisesti palkituiksi.

Vardi on pitänyt tavanomaisten konserttien lisäksi luentoihin yhdistettyjä konsertteja sekä livenä että radiolähetyksinä. Hän on juontanut omia televisio-ohjelmiaan, kuten *Intermezzo with Arik* -ohjelmaa, jossa hän isännöi tapaamisia muusikoiden kanssa. Vardi on työskennellyt professorina Buchmann-Mehtan musiikkikoulussa (Tel Aviv) ja vuodesta 1987 Saksan Hochschule für Musik, Theater und Medien Hannoverissa. Mestarikursseja pitämään Vardi on matkustanut muun muassa New Yorkin Juilliard Schooliin ja Kiinan Harbiniin.

Vardi on toiminut Kansainvälisen Arthur Rubinstein -pianomestarikilpailun musiikillisena neuvonantajana ja tuomariston puhemiehenä. Hän on myös vieraillut tuomaristojen jäsenenä muun muassa Kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa (Varsova), Kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa (Moskova), Leedsin kansainvälisessä pianokilpailussa ja Yhdysvaltain Kansainvälisessä Van Cliburn -pianokilpailussa. Vuonna 2017 Vardille myönnettiin Israel-palkinto musiikista.

## Lähteet
Esihistoriallinen lääketiede

**Esihistoriallinen lääketiede** tarkoittaa lääketiedettä, jota ihmiset harjoittivat aikana ennen kuin luku- ja kirjoitustaito oli syntynyt. Esihistoria kattaa ajan kivikaudelta rautakaudelle. Esihistoriallisten ihmisten käytössä olleet lääketieteelliset keinot ja uskomukset ovat myös olleet erilaisia alueesta ja kulttuurista riippuen. Antropologit eivät ole varmoja siitä, millaista esihistoriallinen lääketiede oli. He voivat ihmisten ja esineiden jäänteiden ja yhä olemassa olevien syrjäisten yhteisöjen perusteella kuitenkin arvella, millaisia keinoja heillä saattoi olla. Arvatenkin hoitokeinot ja uskomukset sairauksien aiheuttajista olivat kuitenkin yhdistelmä sekä luonnollisia että yliluonnollisia asioita.

Esihistoriallisista hautalöydöistä voi päätellä, että esihistorialliset ihmiset luultavasti tiesivät ainakin jotain ihmisen luurangon rakenteesta. Arkeologiset löydöt viittaavat myös siihen, että jotkin esihistorialliset yhteisöt harjoittivat kannibalismia. Nämä yhteisöt todennäköisesti tiesivät, että ihmisellä on sisäelimiä ja mihin kohdin ihmisen kehoa kertyi eniten rasvaa tai muuta kudosta. Luultavasti ihmisillä oli kuitenkin vain vähän tietoa viruksista, bakteereista ja muista taudinaiheuttajista.

Esihistoriallisena aikana yleisiä sairauksia olivat luultavasti nivelrikko, selän ja selkärangan rasitusvammat kuten spondylolyysi, vitamiinien puutostilat ja haavat, ruhjeet ja luunmurtumat sekä niistä seuranneet tulehdukset.

## Hoitokeinot

Hoitokeinot rajoittuivat luultavasti haavojen ompeluun, ainakin Australiassa murtuneiden luiden kipsaamiseen savella, lääkekasvien käyttöön ja šamanistisiin rituaaleihin. Hautalöytöjen perusteella kaikilla yhteisöillä ei kuitenkaan ollut osaamista korjata murtuneita luita. Geofagia eli esimerkiksi saven syöminen ja kallonporaus olivat luultavasti myös mahdollisia hoitokeinoja. Nomadiset yhteisöt saattoivat käyttää myös lääkekasveja, joita ei kasvanut heidän silloisella asuinalueellaan, vaan jotka he olivat poimineet kaukaisemmalta alueelta. Tuohon aikaan käytettyjen lääkekasvien sisältämillä aineilla saattoi olla vahvojakin vaikutuksia elimistössä. Varhain käytettyjä kasviperäisiä lääkeaineita ovat ainakin oopiumiunikko ja siitä saatava oopiumi, kiinapuista saatava kiniini, strykniinipuusta saatava strykniini, oksetusjuuresta saatava emetiini ja kokapensaista saatava kokaiini. Myös kofeiinin piristävä vaikutus on keksitty jo hyvin varhain ja useissa eri kulttuureissa toisistaan riippumatta. 

## Katso myös
* Farmasian historia
## Lähteet
Malmin kaupallinen keskikoulu

**Malmin kaupallinen keskikoulu** oli Helsingissä Malmin kaupunginosassa 1945–1965 toiminut yksityinen oppikoulu. Se aloitti toimintansa viisiluokkaisena Helsingin maalaiskunnassa, johon Malmi ennen vuoden 1946 suurta alueliitosta kuului. Koulun omisti 1945–1957 Tehtaitten koulu Oy ja vuodesta 1957 lähtien Malmin kaupalliset oppilaitokset Oy. Opetustoiminta alkoi Malmin Sähkölaitos Oy:n omistamassa entisessä suojeluskuntatalossa ja jatkui 1959 valmistuneessa omassa koulutalossa. Oikeuden myöntää keskikoulutodistuksia koulu sai tammikuussa 1949.

Ensimmäisenä lukuvuonna 1945/1946 koulussa työskenteli seitsemän opettajaa ja opiskeli 67 oppilasta. Lukuvuonna 1960–1961 opettajia oli 25 henkilöä ja oppilaita 372. Keväällä 1964 koulusta tuli kahdeksanluokkainen, mutta ylioppilastutkintojen suoritusoikeuden sai vasta koulun seuraaja, yksityinen Malmin yhteiskoulu tammikuussa 1968.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Kortetjärvi-Nurmi, Sirkka: *Tehtaitten koulusta se alkoi : kauppaopetusta Malmilla 50 vuotta.* 2007. .
Leikkausrobotti

**Leikkausrobotti** on robotti, joka siirtää konsolilla työskentelevän kirurgin käsien liikkeen potilaassa olevien instrumenttien päähän. Se ei toimi itsenäisesti robottien tapaan. Se mahdollistaa etäleikkausten tekemisen, mutta usein kirurgi työskentelee samassa leikkaussalissa missä potilaskin on. Helsingin yliopistollinen sairaala suunnittelee käynnistävänsä myöhemmin etäleikkaukset yhteistyössä Alankomaissa sijaitsevan Utrechtin yliopiston kanssa. Leikkausrobottien kehitys käynnistyi avaruus- ja sotilaslääketieteen tarpeisiin. Yhdysvaltalainen Intuitive Surgical -yhtiö on kehittänyt Da Vinci -leikkausrobotin.Yhdysvalloissa FDA hyväksyi sen käyttöön 1999 kirurgiaan ja 2005 gynekologiseen kirurgiaan. Siihen on kehitetty tärinänpoisto ja robotin liikelaajuudet on skaalattu. Robottikirurgia ei vaadi pitkien viiltojen tekoa ja tämä nopeuttaa potilaan toipumista. Robotin kamerat mahdollistavat näkemisen alueille, joihin normaalisti ei nähdä. Leikkausrobotti vähentää myös kipua, infektioriskiä sekä vuodeosastohoidon tarvetta.  

Suomessa ensimmäinen robottiavusteinen gynekologinen toimenpide tehtiin Tampereen yliopistollisessa sairaalassa maaliskuussa 2009. Seuraavaksi sen käyttöönotto eteni Helsingin yliopistolliseen sairaalaan, Turun yliopistolliseen sairaalaan sekä Oulun yliopistolliseen sairaalaan. Keski-Suomen Sairaala Novaan hankittiin ensimmäisenä keskussairaalana Da Vinci leikkausrobotti toukokuussa 2021. Robotin hinta on yli kaksi miljoonaa euroa. Leikkaurobotteja käytetään Suomessa esimerkiksi esimerkiksi keuhko- ja ruokatorvi, ruokatorven syövän, kateenkorvan, paksu- ja peräsuolisyövän, vatsanpeitteiden tyrien, lantionpohjan laskeumien ja endometrioosin leikkaushoitoon. Kuopion yliopistollisessa sairaalassa Rosa-leikkausrobottia käytetään neurokirugiaan ja siellä esimerkiksi epilepsiakirurgiaan, aivokoepalojen ottamiseen, parkkinsonin taudin syväaivosimulaattoreiden asentamiseen sekä tähystyksellä tehtäviin aivoleikkauksiin. Kuopion yliopistollisessa sairaalassa, Oulun yliopistollisessa sairaalassa, Mikkelin keskussairaalassa ja Satasairaalassa Porissa on tekonivelleikkausrobotit. Tekonivelleikkausroboteilla pyritään parempaan tekonivelen osien sijoittumiseen, pehmytkudosten parempaan tasapainoon ja lopulta parempaan leikkaustulokseen. Tutkimusnäyttöä tekonivelleikkausrobotilla tehdyn leikkauksen eduista verrattuna perinteiseen leikkausmenetelmään ei vielä ole.   

## Lähteet
Sternin–Gerlachin koe

**Sternin–Gerlachin koe** on saksalaisen, myöhemmän fysiikan nobelistin Otto Sternin ideoima ja hänen Walther Gerlachin kanssa ensimmäisen kerran 1922 menestyksellisesti toteuttamansa koe, jossa atomin magneettisen momentin todettiin olevan kvantittunut. Koejärjestelyssä sähköisesti neutraalien hopea-atomien suihku kulki magneetin napojen välistä kohtiolle. Osumat eivät jakautuneet klassisen fysiikan ennustamalla tavalla tasaisesti, vaan magneettikentän poikkeuttamat atomit jakautuivat kentän suunnassa kahteen, toisistaan erilliseen ryhmään. Se tarkoitti, että atomeilla oli magneettinen momenttivektori, joka sai mitattaessa vain kaksi diskreettiä arvoa, eikä sen suunta ollut jakautunut atomeilla satunnaisesti. 

Sternin ja Gerlachin kokeen tulos katsottiin heti vahvistukseksi Niels Bohrin atomimallille, jonka tämä oli esitellyt 1913 ja joka nojautui vasta kehittyneeseen kvanttiteoriaan. Sternin tavoite oli ollut testata Arnold Sommerfeldin ja  Peter Debyen töiden tuloksena syntynyttä oletusta, jonka mukaan Bohrin atomissa ydintä kiertävien elektronien ratatasot asettuisivat ulkoisen kentän vaikutuksesta vain tiettyihin harvoihin suuntiin. Myöhemmin ymmärrettiin koetuloksen syyn olevan atomaaristen hiukkasten ominaisuus nimeltä spin.

## Lähteet
WWK Arena

**WWK Arena** eli **Augsburg Arena** on Saksan Augsburgissa sijaitseva jalkapallostadion. Se toimii FC Augsburgin kotistadionina. Stadion avattiin 26. heinäkuuta 2009 ja sen katsojakapasiteetti on 30&nbsp;660.

## Kuvia

Panorama Impuls Arena 2.jpg|Panoraama sisältä
Fassade WWK Arena im Dunkeln.jpg|Stadion valaistettuna


## Lähteet
Lubana al-Quntar

**Lubana al-Quntar** (s. 1972 Damaskos) on syyrialainen laulaja, joka on äänialaltaan sopraano. Hänestä tuli ensimmäinen kansainvälistä tunnustusta saavuttanut syyrialainen oopperalaulaja. Hän on kuitenkin tulkinnut myös popmusiikkia ja perinteistä arabialaista laulua.

Al-Quntar syntyi perinteisten laulajien perheeseen. Hän on Amal al-Atrašin (Asmahan) ja Farid al-Atrašin sukulainen. Al-Quntar aloitti varhaisella iällä laulamisen ja tulkitsi lapsesta saakka haastavaa laulettua runoutta. Hän suoritti korkeakouluopintoja Damaskoksessa, jossa hänen ensimmäinen opettajansa oli Galina Khaldiave. Al-Quntar opiskeli myös Maastrichtissa ja täydensi opintojaan Lontoon Royal College of Musicissa, jossa häntä opettivat Kenneth William ja Graziella Sciutti. Tämän jälkeen hän sai vielä opetusta Claude Milonilta Ranskassa. Al-Quntar osallistui Daniel Barenboimin ja Riccardo Mutin pitämille mestarikursseille.

Al-Quntar voitti vuonna 1995 parhaan arabialaisen oopperalaulajan arvonimen, mikä toi hänelle kansainvälistä huomiota. Vuonna 1996 hän sai neljännen palkinnon ja yleisöpalkinnon Belgradin kansainvälisessä laulukilpailussa. Al-Quntar osallistui Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailuun Belgiassa vuonna 2000 ja sai laulun kategoriassa viidennen palkinnon. Vuonna 1996 al-Quntar aloitti kansainvälisen kiertämisen Euroopassa, Lähi-idässä, Pohjois-Afrikassa ja Pohjois-Amerikassa. Hän on johtanut laulun laitosta Damaskoksen korkeammassa musiikki-instituutissa. Hän mahdollisti opiskelijoille ensimmäisenä samanaikaisen länsimaisen ja arabialaisen laulun opiskelun. Al-Quntar perusti myös arabialaisen musiikin lauluyhtyeen, joka esiintyi eri puolilla Lähi-itää.

Syyrian sisällissodan sytyttyä al-Quntar pakeni maasta. Hän saapui Yhdysvaltoihin vuonna 2012 ja asettui Washington DC:aan. Tämän jälkeen al-Quntar jatkoi esiintymistä John F. Kennedy Center for the Performing Artsissa ja lukuisissa muissa paikoissa. Hän on esiintynyt myös yhdessä muiden klassisen musiikin koulutuksen saaneiden pakolaisten kanssa.

## Lähteet
Dia Succari

**Dia Succari** (1938 Aleppo – 2010) oli Ranskaan asettunut syyrialainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkipedagogi.

Succari opiskeli musiikkia aluksi isänsä ja Michael Boricenkon johdolla. Vuonna 1951 hän pääsi Pariisin konservatorioon. Siellä hän opiskeli musiikin teoriaa Henri Challanin, Noël Gallonin, Marcel Bitschin ja Jeanine Rueffin johdolla. Lisäksi Succari sai Pariisin konservatoriossa sävellyksen opetusta Tony Aubinilta ja Olivier Messiaenilta sekä orkesterinjohdon opetusta Robert Blotilta ja Manuel Rosenthalilta. Hänelle myönnettiin konservatorion ensimmäiset palkinnot harmoniassa, kontrapunktissa, fuugassa ja sävellyksessä.

Succari toimi aktiivisena säveltäjänä, ajoittaisena kapellimestarina ja opettajana Pariisissa vuodesta 1969. Hän oli musiikin teorian professorina Pariisin aluekonservatoriossa (Conservatoire à rayonnement régional de Paris) ja Pariisin yliopistossa. Lisäksi hän oli konservatorion opettajana Suresnesissa. Succarin sävellystuotannon joukossa on muun muassa kamarimusiikkia ja orkesteriteoksia. Hän tutki maqameja ja niiden rytmistä monipuolisuutta. Lähi-idän perinteiden vaikutus on kuultavissa Succarin musiikissakin; siinä niitä on sovitettu yhteen länsimaisten tyylien kanssa. Succarin teoksia kustansivat Editions Jobert, Editions Fertile Plaine ja Éditions Billaudot. Succari kirjoitti myös didaktisia kirjoja musiikin teorian aiheista.

## Lähteet
Turkin valtion ilmatieteellinen palvelu

**Turkin valtion ilmatieteellinen palvelu** (, lyhennys **MGM**; , lyhennys **TSMS**) on Turkin kansallinen ilmatieteellinen tutkimus- ja palvelulaitos. Se toimii Turkin maa- ja metsätalousministeriön alaisudessa. Vuonna 1937 perustetun laitoksen päätoimipaikka sijaitsee Ankarassa. Laitokselle on lakisäteisesti määritelty palvelutehtävä ja siltä on kielletty kapallinen toiminta.

Vuonna 2019 yli 80 prosenttia vajaan 3&nbsp;000 ihmisen henkilökunnasta oli miehiä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Turkin sääkartta sääsymbolein (5 vrk)  (mgm.gov.tr)
*Aallokkoennuste Väli- ja Mustallemerelle (3 vrk, WW3)  (mgm.gov.tr)
Farrah el-Dibany

**Farrah el-Dibany** (; s. 1989 Aleksandria) on egyptiläinen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.

El-Dibany pääsi vuonna 2005 Aleksandrian kirjaston taidekeskukseen ja siirtyi vuonna 2010 Berliinin Hanns Eisler -musiikkiyliopistoon. Hän sai maisterin arvon Universität der Künste Berlinistä ja kandidaatin arvon arkkitehtuurissa Technische Universität Berlinistä. Vuonna 2013 el-Dibany sai kolmannen palkinnon kansainvälisessä Giulio Perotti -laulukilpailussa. Hän pääsi esiintymään Georg Friedrich Händelin oopperassa *[[Giulio Cesare]]* Cornelian roolissa Kairon oopperataloon ja alkoi tulkita myös Saksassa rooleja Wolfgang Amadeus Mozartin ja Henry Purcellin oopperoissa. *[[Opernwelt]]*-lehti nimesi el-Dibanyn parhaaksi nuoreksi oopperalahjakkuudeksi. Syyskuussa 2016 el-Dibany liittyi Pariisin oopperan akatemiaan.

Vuonna 2017 el-Dibany sai palkinnon Kammeroper Schloss Rheinsberg -festivaalissa ja vuonna 2018 Wagner-Stiftungin palkinnon. Hän pääsi tämän myötä esiintymään Komische Oper Berliniin ja Bayreuthin musiikkijuhlille. El-Dibanylla on ollut oopperarooleja muiden muassa Mozartin, Händelin, Pjotr Tšaikovskin, Christoph Willibald Gluckin, Johann Strauss II:n, Benjamin Brittenin ja Philippe Boesmansin teoksissa. Hänen konserttiohjelmistoonsa on kuulunut teoksia muiden muassa Giovanni Battista Pergolesiltä, Mozartilta, Gioacchino Rossinilta, Ludwig van Beethovenilta ja David Langilta.

Vuonna 2019 el-Dibany sai Pariisin oopperatalosta *Prix Lyrique de l'Arop* -tunnustuksen. Keväällä 2022 el-Dibany lauloi Ranskan kansallislaulun *[[Marseljeesi]]n* tilaisuudessa, jossa juhlistettiin Emmanuel Macronin uudelleenvalintaa Ranskan presidentiksi. Eiffel-torni oli taustalla, ja sekä Macron että tämän vaimo Brigitte Macron pysyivät lavalla el-Dibanyn laulaessa. Vuonna 2022 el-Dibany sai Ordre des Arts et des Lettres'n *Chevalier*-arvon.

El-Dibanylla on sujuva osaaminen arabian, englannin, saksan, ranskan ja italian kielissä.

## Lähteet
Rakkaat lapset

**Rakkaat lapset** on marraskuussa 2022 Yle Areenassa julkaistu suomalainen komediasarja. Sarjan on ohjannut Anna Dahlman ja sen ovat käsikirjoittaneet Dahlman yhdessä Niina Lahtisen ja Anna Brotkinin kanssa. Päärooleissa näyttelevät Miitta Sorvali, Pirjo Heikkilä, Niina Lahtinen, Krisse Salminen ja Sanna Stellan. Sarjan tekijät ovat pitkälti samat kuin Ylen aiemmin esittämässä *[[Siskonpeti]]*-sarjassa.

Sarjan alussa Miitta Sorvalin esittämä Regina Vallas saa aivoverenkiertohäiriön. Tieto sairaudesta saa hänen lapsensa kerääntymään Vallaksen kotikartanoon. Vallakselle ei tuota ongelmia arvottaa lapsensa paremmuusjärjestykseen ja toistuvasti suosia sisarussarjan ainutta poikaa, Edviniä. Vallas lopettaa menestyneen uransa lastenkirjailijana ja alkaa kirjoittamaan autofiktiivista sukupolviromaania.

Sarjan keskeisenä kuvauspaikkana keväällä 2022 toimi Veikkolan kartano.

## Rooleissa
### Päärooleissa

### Sivurooleissa

## Jaksot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sarjan jaksot Yle Areenassa
* Siskonpeti-nelikko palaa ruutuun uudella tummanpuhuvalla perhesuhdekomedialla Rakkaat lapset | Ylen tiedote sarjasta
* Anna Dahlman ja Niina Lahtinen kertomassa sarjasta Ylen aamussa
Jónas Hallgrímsson

**Jónas Hallgrímsson** (16. marraskuuta 1807 Öxnadalur, Islanti, Tanskan kuningaskunta – 26. toukokuuta 1845 Kööpenhamina) oli islantilainen runoilija ja luonnontieteilijä. Häntä pidetään yhtenä tärkeimmistä romantiikan edustajista islantilaisessa kirjallisuudessa sekä modernin islantilaisen kirjallisuuden perustajana. 

Jónas Hallgrímsson perusti vuonna 1835 Fjölnir-aikakauslehden, jossa hän kirjailijatovereineen pyrki valistamaan islantilaisia sekä käytännöllisissä asioissa että kulttuurin saralla.

Jónas Hallgrímssonin tuotannolla oli tärkeä merkitys islantilaisen kansallishengen kehittymiselle. Vuodesta 2013 hänen kuvansa on ollut islantilaisessa 10 000 kruunun setelissä. Hänen syntymäpäivänään 16. marraskuuta vietetään vuosittain islannin kielen päivää, joka on Islannissa liputuspäivä.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gyulay

**Gyulay** (*von Maros-Németh und Nádaska*), oli vanha unkarilainen, transilvanialainen suku, joka korotettiin vapaaherralliseen arvoon vuonna 1694 ja kreivilliseen arvoon vuonna 1704. Suvun jäseniä ovat muun muassa:

* Sámuel Gyulay (1719–1802), upseeri, komendantti
* Ignác Gyulay (1763–1831), edellisen poika, Kroatian baani, hovisotaneuvoston presidentti
* Albert Gyulay (1766–1836), edellisen veli, upseeri 
* Ferenc Gyulay (1798–1868), Ignác Gyulayn poika, kuvernööri, sotaministeri 
* Samuel Gyulay (1803–1886), edellisen veli, sotamarsalkka

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* BLKÖ:Gyulay, Genealogie des Hauses