open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Veikko Airola

**Veikko Urho Uljas Airola** (10. huhtikuuta 1914 Lahti - 20. joulukuuta 2000 Petroskoi) oli Neuvostoliitossa vaikuttanut suomalaissyntyinen toimittaja, kääntäjä ja kirjailija.

Veikko Airola syntyi Lahdessa kansanedustaja Matti Airolan perheeseen. Sisällissodan loppuvaiheessa punaisten johtohahmoihin kuulunut Matti Airola pakenei perheineen Neuvosto-Venäjälle ja asettui Leningradin seudulle. 

Vuosina 1935-1937 Airola työskenteli Leningradissa ilmestyneen *[[Nuori kaarti (lehti)|Nuori kaarti]]* -lehden toimitussihteerinä. Vuodesta 1940 lähtien Airola asui Neuvosto-Karjalassa, jossa hän toimi lehtimiehenä ja oli Karjala-kustantamon palveluksessa. Airola on suomentanut muun muassa Juri Bondarevin, Nodar Dumbadzen, Boris Kuznetsovin ja Mihail Bahtinin tuotantoa. Omissa teoksissaan hän käsitteli Neuvostoliittoon muuttaneiden suomalaisten kohtaloita. Hän oli myös asiantuntijana Iikka Vehkalahden vuonna 1994 valmistuneessa dokumenttielokuvassa *[[Mies varjossa]]*, joka käsitteli Otto Wille Kuusisen vaiheita.

## Teokset
*
*

## Suomennoksia
*
*
*
*
*
*
*

## Lähteet
Frei Zimmer

**Frei Zimmer** on vuonna 2007 perustettu julkisen taiteen toimisto, jossa työskentelee Tuula Lehtisen lisäksi kolme taidekoordinaattoria.

Frei Zimmerin toiminta näkyy Tampereella Rantatunnelin, Vuoreksen ja  Ratikan taiteessa, Lahdessa Merrasjärven Tähtikylässä ja Porvoon Länsirannalla.
Toimisto on tehnyt taideohjelmia myös Jämsään ja Tuusulan Rykmentinpuistoon.
Frei Zimmerille myönnettiin vuonna 2017 valtakunnallinen palkinto 
 prosenttiperiaatteen edistämisestä.

## Laadittuja [[Taideohjelma|taideohjelmia]]
* Vuoreksen taideohjelma, Tampere 2007, 2014
* Porvoon Länsirannan taideohjelma 2014
* Melutaidegalleria, Tampere 2015
* Tampereen Ratikan taideohjelma 2017−2022
* Rykmentinpuiston taideohjelma, Tuusula 2017
* Iin kunnan taideohjelma 2020
* Aviapoliksen taiteen yleissuunnitelma 2022 
* Vaasan keskussairaalan taidekokonaisuus 2022

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Frei Zimmer Oy:n kotisivut
Hermannin työväentalo

**Hermannin työväentalo** oli Helsingissä Sörnäisten kaupunginosassa sijainnut työväentalo. 

## Historiaa
Hermannin työväenyhdistys on perustettu loppuvuodesta 1903. Vuonna 1909 SDP:n puoluetilastossa on ollut maininta, että yhdistyksellä oli oma talo. Talo mainitaan vielä vuosina 1915 ja 1920. Tämän jälkeen ei ole enää mainintaa yhdistyksestäkään, koska se oli eronnut Sosialidemokraattisesta puolueesta. Työväentalosta ei ole löytynyt tarkkoja tietoja. 

## Lähteet
Saana Kastelli

**Saana Kastelli** (s. 23. syyskuuta 2004) on Pyhäjoelta kotoisin oleva harmonikansoittaja. Kastelli valmistui Kaustisen musiikkilukiosta ylioppilaaksi keväällä 2023. Hän on kilpaillut lukuisissa kilpailuissa, mm. Suomen harmonikan Pelimannimestaruuskilpailuissa, sekä Kultaisessa harmonikassa. 

## Saavutukset

* Suomen Pelimannimestaruuskilpailut 5- rivisten sarjassa 1. sija (2021), 1. sija (2020), 2. sija (2018), 2. sija (2014)
* Suomen Pelimannimestaruuskilpailut 2- rivisten sarjassa 1. sija (2016, 2018, 2019, 2020, 2021), 2. sija (2017)
* Spelit- mestaruus 2- rivisissä (2017 ja 2018)

## Lähteet
Emma-gaala 2023

**Vuoden 2023 Emma-gaala** järjestettiin Helsingin jäähallissa 3. helmikuuta 2023. Gaala juhlisti tapahtumassa 40. juhlavuottaan. Gaalassa jaettiin Emma-palkinnot vuoden 2022 menestyneimmille artisteille ja musiikkialan ammattilaisille. Ehdokkaat julkistettiin 8. joulukuuta 2022. Eniten ehdokkuuksia saivat Bess, Gettomasa ja Pehmoaino, jotka keräsivät kukin viisi eri ehdokkuutta.

Palkintoja jaettiin kaikkiaan 20 ehdokassarjassa, joista Vuoden alternative ja Vuoden musiikintekijä olivat ensimmäistä kertaa mukana. Vuoden kotimainen artisti tai yhtye valittiin perinteiseen tapaan yleisöäänestyksellä. Ensimmäiset palkinnonsaajat julkistettiin jo 20. tammikuuta sarjoista Erikois-Emma ja Kultainen Emma. Molemmat vastaanottivat palkintonsa gaalassa. Eniten palkintoja gaalassa sai Bess, joka keräsi kaiken kaikkiaan neljä patsasta.

Gaalan esiintyjinä nähtiin mm. Etta, Gettomasa, Isac Elliot, JVG, Maija Vilkkumaa, Pihlaja, Samu Haber, Sexmane, VV (Ville Valo) sekä Vesala.

## Voittajat ja ehdokkaat

### Yleisöäänestys

### Muut palkinnot
* Vuoden myydyin kotimainen albumi: Gettomasa – *[[Vastustamaton]]*
* Vuoden striimatuin kotimainen biisi: Bess – "Ram pam pam"
* Vuoden striimatuin ulkomainen biisi: Harry Styles – "As It Was"
* Vienti-Emma: Amorphis
* Erikois-Emma: Virve Rosti
* Kultainen Emma: Tapio Korjus

## Lähteet
Art Rosenbaum

**Arthur Spark ”Art” Rosenbaum** (6. joulukuuta 1938 Ogdensburg, New York – 4. syyskuuta 2022 Athens, Georgia) oli yhdysvaltalainen kuvataiteilija ja Georgian yliopiston taideopettaja, joka tunnettiin myös folkloristina ja pohjoisamerikkalaisen kansanmusiikin tallentajana. Hän voitti vuonna 2008 Grammy-palkinnon parhaasta historiallisesta albumista *Art of Field Recording Volume I: Fifty Years of Traditional American Music Documented by Art Rosenbaum*.

Rosenbaum syntyi New Yorkin osavaltion pohjoisessa Ogdensburgin kaupungissa, varttui Indianapolisissa jossa hän tutustui bluesmusiikkiin ja opiskeli sitten kuvataidetta Manhattanin Columbian yliopistossa ja vuosina 1964–1965 Fulbright-stipendiaattina Pariisissa. Palattuaan hän avioitui ja asettui aluksi New Yorkiin ja tutustui Greenwich Villagen folkpiireihin. Vuonna 1968 hän sai opettajan paikan Iowan yliopistosta, jossa hän työskenteli vuoteen 1976 ja siirtyi sitten Georgian yliopiston Lamar Dodd School of Art -tiedekunnan opettajaksi.

Rosenbaum oli taitava banjon ja viulun soittaja ja oli erityisen kiinnostunut Georgian alueen kansanmusiikkityyleistä, kuten bluegrassistä ja gospelista. Vaimonsa Margon kanssa hän kierteli ympäri Yhdysvaltoja keräämässä, äänittämässä ja kuvaamassa perinnemusiikkiesityksiä.

## Kirjoja
**Old-Time Mountain Banjo*, Oak Publications, 1968
**The Art of the Mountain Banjo*, Kicking Mule, 1975
**Folk Visions and Voices: Traditional Music and Song in North Georgia*, yhdessä Margo Rosenbaumin kanssa, University of Georgia Press, 1983
**Shout Because You’re Free; The African American Ring Shout Tradition in Coastal Georgia*, yhdessä Margo Rosenbaumin kanssa, University of Georgia Press, 1998.
**The Mary Lomax Ballad Book*, 2013

## Lähteet
Squamanitaceae

**Squamanitaceae** on Agaricales-lahkoon kuuluva sieniheimo. Se sisältää lahottajasieniä ja helttasienten loisia.

## Kuvaus
Squamanitaceae sisältää pieniä ja keskikokoisia helttasieniä. Heltat vaihtelevat tasatyvisestä tai lyhytjohteisesta miltei irtotyviseen, mutta ei koskaan täysin irtotyviseen. Jalka voi olla renkaallinen tai renkaaton. Lakki ja jalka ovat usein nukkaiset. Basidiot ovat 4-itiöisiä.

## Ekologia
Suvuissa pahkajalat (*Squamanita*) ja *[[Dissoderma]]* on lajeja, jotka loisivat muilla helttasienillä. Muut Squamanitaceae-suvut sisältävät lahottajasieniä, jotka kasvavat puulla tai maassa.

## Taksonomia
Squamanitaceae-heimon kuvasi alun perin Walter Jülich vuonna 1981. Nykyisen muotonsa heimo sai kuitenkin vasta vuonna 2021, kun heimoa oli analysoitu molekyylifylogeneettisesti. Squamanitaceae sisältää seuraavat suvut:
* Ryhäkkäät (*Cystoderma*)
* *[[Dissoderma]]*
* *[[Floccularia]]*
* Aarniukonsienet (*Leucopholiota*)
* Kultasienet (*Phaeolepiota*)
* Pahkajalat (*Squamanita*)

## Lähteet
Rock'n'Roll ja kiitos hei

__NOTOC__
**Rock'n'roll ja kiitos hei** on Badding Rockersin studioalbumi vuodelta 2022.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Marko Haavisto – laulu, basso
* Mika Rokka – kitarat
* Ville Uljas – kitarat
* Kuja Salmi – rummut, taustalaulut

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Noise.fi: 
* Soundi: 

## Lähteet
Saniye İffet

**Saniye İffet** (myös **Saniye İffet Kadiri** ja **Saniye İffet Ugan** - , ; 25. joulukuuta, 1899- 12. huhtikuuta, 1957) oli tataarilainen runoilija, proosakirjailija, näytelmäkirjailija, julkaisija, opettaja. İffet vaikutti myös Suomen tataariyhteisön keskuudessa. Viimeiset vuotensa hän vietti Turkissa.

## Elämäkerta
Saniye İffet (Saniyä Ğiffät) syntyi kauppiasperheeseen Tšistopolissa vuonna 1899. Vanhempiensa menehdyttyä hänen ollessaan vielä lapsi otti Tomskissa asuva Saniyen äidin Aliyen (Ğaliyä) serkku Fatıma (Fatıyma) hänen huostaansa. Sanomalehdessä *Sibiriya* työskennellyt ja kirjallisesti sivistynyt Fatıma vaikutti vahvasti Saniyen kiinnostukseen kirjoittaa. İffetin ensimmäinen runo julkaistiin kyseisessä sanomalehdessä vuonna 1912.

İffet päätyi "tataarilaisen älymystön" piireihin miehensä Zakirin kautta, jonka kanssa hän meni naimisiin nuorena. İffetin runoja julkaistiin Zakirin lehdessä nimeltään *Tormış*. Runojen aiheet keskittyivät paljolti tataarien nationalismiin ja kysymyksiin heidän tulevaisuudestaan itsenäisenä kansana. 

Saniye ja Zakir olivat muuttaneet Ufasta Petropavliin ja lopulta Kiinaan 1918-1920 aikoihin. Siellä Zakir perusti lastentarhan ja koulun tataareille. Saniye toimi koulussa opettajana. Tuona aikana Saniye kirjoitti runon (turkiksi: 'Tanrı Dağı’na Bakarken'), joka käsitteli "muinaisten turkkilaisten mahtavuutta".

Seuraavaksi pariskunta muutti Mantšuriaan. Saniye jatkoi opetustöitään, ja pian Zakir jatkoikin matkaansa Turkkiin ja asetuttuaan maahan toi myös vaimonsa ja lapsensa perässä. Turkissa Saniye kirjoitti enimmäkseen runoja ja näytelmäkirjallisuutta. Niitä ja hänen artikkeleitaan julkaistiin muun muassa Ayaz İshakin sanomalehdissä *Milli Yul* sekä *Yaña Milli Yul*. Hänen miehensä Zakir tunnettiin maassa antropologina ja historioitsijana, joka käänsi teoksia turkin kielelle, kuten esimerkiksi Ibn Khaldunin *Muqaddimah.*

Suomeen İffet muutti paikallisen tataariyhteisön kutsusta perheensä kanssa vuonna 1937. Saniye ja Zakir ottivat aktiivisesti osaa yhteisön toimintaan. Saniye kirjoitti näytelmäkirjallisuutta ja toimi myös opettajana kuten miehensä. Suomessa esitettyjä hänen teoksiaan on *Yaña köy, Han bülegi* ja *Tormış közgızı,* joista jälkimmäisen yhteisö esitti myös Virossa. 

Perhe palasi seuraavaksi takaisin Turkkiin, jossa he viettivät lopun elämästään. Saniye İffet kuoli sydänsairauteen vuonna 1957. Zakir kuoli kotona Ankarassa vuonna 1945. Turkissa Saniye ja hänen miehensä tunnettiin sukunimellä "Ugan".

Turkkilaisen arkeologin Hamit Zübeyir Koşayn mukaan İffet ei saanut koskaan merkittävää huomiota Turkissa, mutta siitä huolimatta İffetin "jäljet näkyvät aina Turkista Kaukoitään ja Suomeen; hänen Kazanin murteella kirjoitettuja runoja lausutaan pienessä piirissä edelleen ja myös rukouksia".

## Teoksia
;Runokokoelma
* *Saniyä Ğiffät* *şiğerläre,* Сания Гыйффәт шигырьләре (Ufa, 1918)

;Näytelmiä
* *Tormış közgeze,* Тормыш көзгесе (Helsinki, 1937)
* *Xan büläge,* Хан бүләге
* *Yaña köy,* Яңа көй 

;Muuta
* *Uqu kitabı,* Уку китабы (Helsinki, 1938 - opetusmateriaalia)
* Lukuisia artikkeleita 

## Lähteet
>
Sisilianpihta

**Sisilianpihta** (*Abies nebrodensis*) on äärimmäisen uhanalainen havupuulaji, jota esiintyy Italiassa. Laji on läheisintä sukua saksanpihdalle (*Abies alba*), josta se lienee eriytynyt.

## Levinneisyys
Sisilianpihtaa esiintyy luonnonvaraisena Sisilian pohjoisosassa Palermon metropolikaupungin Polizzi Generosan kunnassa, Madonie-vuoristossa erään vuoren rinteellä pienellä alueella. Ainoassa esiintymässä on noin 200 yksilöä, joista 25 on täysikokoisia kukkivia puita. Laji kasvaa noin 1200–1700 metrin korkeudella kvartsihiekkakivestä rapautuneella maannoksella. Alun perin sisilianpihta oli Madonie-vuoriston peittävä puulaji, mutta muuttui äärimmäisen harvinaiseksi jo ennen 1900-lukua hakkuiden ja metsäkadon vuoksi.

## Lähteet
* IUCN Red List of Threatened Species: Sicilian Fir (''Abies nebrodensis'') 

### Viitteet
Kronyismi

**Kronyismi** on poliittinen käytäntö, jossa virkamiehet ja poliitikot tekevät päätöksiä puoluekumppaneidensa ja ystäviensä eduksi, eikä niinkään sen perusteella, mikä olisi parasta yhteiskunnalle tai kansalaisille. Tällainen toiminta on usein epäreilua ja vääristää kilpailua, ja se voi aiheuttaa ongelmia yhteiskunnan tasapuolisuudelle ja oikeudenmukaisuudelle.
Martti Peltoniemi

**Martti Peltoniemi** (16. kesäkuuta 1935 Lappajärvi – 2. elokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen vapaapainija. Hän edusti Suomea Rooman olympialaisissa 1960 alle 67-kiloisten sarjassa ja sijoittui seitsemänneksi. Hän edusti Suomessa Helsingin Paini-Miehiä, Lappajärven Veikkoja ja Nokian Urheilijoita. Hän voitti junioreiden Suomen-mestaruuksia sekä saavutti aikuisten SM-kilpailuissa kuusi hopeaa ja kaksi pronssia.

Peltoniemi otteli Rooman olympialaisissa alle 67-kiloisten ensimmäisellä kierroksella kuubalaista José Yáñezia vastaan ja sai pistevoiton. Toisella kierroksella hän hävisi pisteillä sittemmin kultaa voittaneelle yhdysvaltalaiselle Shelby Wilsonille. Kolmannella kierroksella Peltoniemi otti pistevoiton intialaisesta Parkash Gianista. Neljännellä kierroksella hän oli lepovuorossa. Viidennellä kierroksella hän hävisi eteläkorealaiselle Bong Uk-wonille ja putosi jatkosta.

Peltoniemi saavutti vapaapainissa SM-pronssia alle 67-kiloisten sarjassa vuonna 1957 ja sen jälkeen SM-hopeaa 67-kiloisissa vuosina 1958, 1959 ja 1961 sekä alle 70-kiloisissa vuosina 1962, 1963 ja 1964. Näinä kaikkina vuosina mestaruuden voitti Erkki Penttilä, joka Rooman olympialaisissa kilpaili alle 62-kiloisten sarjassa. Kreikkalais-roomalaisessa painissa Peltoniemi saavutti SM-pronssia alle 73-kiloisten sarjassa vuonna 1961.

## Lähteet
Rasmus Hansen

**Hans Rasmus Hansen** (16. elokuuta 1896 Kolding – 10. lokakuuta 1971) oli tanskalainen toimittaja ja sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1936–1964 ja toimi Tanskan puolustusministerinä 1947–1950 sekä 1953–1956.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Rasmus Hansen'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
Silhouettes (The Raysin kappale)

**Silhouettes** on Bob Crewen ja Frank Slayn kirjoittama ja alun perin The Rays -yhtyeen vuonna 1957 levyttämä musiikkikappale. Alkuperäisversio ylsi Yhdysvalloissa listasijalle kolme.

Kappaleen sanoituksessa mies näkee pariskunnan suutelevan sisällä talossa. Verhon läpi näkyvä varjo paljastaa heidät. Mies luulee tyttöystävänsä pettävän häntä ja pettyneenä koputtaa oveen, jolloin hän tajuaa olevansakin väärällä talolla. Lopulta hän löytää oikealle talolle tyttöystävänsä luo, jossa he suutelevat ja tekevät omia varjojaan. Bob Crewe on kertonut saaneensa sanoitukseen idean matkustaessaan junalla Philadelphiaan ja nähneensä siluetin parista syleilemässä talon sisällä. 

Brittiläinen Herman’s Hermits -yhtye levytti kappaleesta vuonna 1965 version, joka oli hitti sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa. Kappaleen levytyksessä tosin esiintyi yhtyeen jäsenistä ainoastaan laulusolisti Peter Noone, muut olivat sessiomuusikkoja. Bassokitaraa soitti myöhemmin Led Zeppelinissä vaikuttanut John Paul Jones.

Cliff Richard saavutti Britanniassa hitin omalla liveversiollaan vuonna 1990. Lontoon Wembleyllä äänitetty levytys nousi Britanniassa sijalle kymmenen.

The Beatlesin vuonna 1964 julkaistun kappaleen ”No Reply” tarina sai innoituksensa ”Silhouettesin” sanoituksesta.

## Lähteet
Jens Smørum

**Jens Laurits Oluf Sørensen Smørum** (3. helmikuuta 1891 Smørum – 18. joulukuuta 1976) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1929–1939, 1941–1945 sekä 1950–1957 ja toimi Tanskan sisäministerinä 1947–1950 sekä maatalousministerinä 1953–1957.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* [''Jens Smørum'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla](https://www.ft.dk/da/medlemmer/fhvmf/j/jens-sm%C3%B8rum-(s))
Dissoderma

**Dissoderma** on Squamanitaceae-heimoon kuuluva sienisuku. Lajit ovat helttasieniä, jotka loisivat muilla helttasienillä.

## Kuvaus
*Dissoderma* sisältää helttasieniä, joilla on harmaa tai purppuranharmaa lakki. Itiöemät ovat pienikokoisia ja yleensä ohutmaltoisia. Tuppea ei ole. Mikroskooppisista piirteistä tunnusomaista on kystidien puuttuminen.

## Ekologia
*Dissoderma*-lajit ovat muiden helttasienten loisia. Ne loisivat ainakin ryhäkkäillä (*Cystoderma*), nääpiköillä (*Galerina*), kantosienillä (*Kuehneromyces*) ja tympösillä (*Hebeloma*). Eri *Dissoderma*-lajit loisivat usein eri isäntälajeilla.

## Taksonomia
*Dissoderma* oli alun perin *Cystoderma*-suvun alasuku, jonka Alexander Hanchett Smith ja Rolf Singer kuvasivat vuonna 1948. Se sisälsi lajin *Cystoderma paradoxum*. Vuonna 1973 Singer erotti alasuvun yksilajiseksi *Dissoderma*-suvuksi.

2010-luvulla *Dissoderma*-sukua on pidetty pahkajalkojen suvun (*Squamanita*) synonyyminä. DNA-tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, että *Squamanita* on parafyleettinen. Nykyisen muotonsa *Dissoderma* sai vuonna 2022, kun *Squamanita* jaettiin kahtia. Kaikki Suomessa esiintyvät pahkajalat siirrettiin *Squamanita*-suvusta *Dissoderma*-sukuun. Samalla napapahkajalka (*Squamanita umbilicata*) muutettiin ryhäpahkajalan (*Dissoderma paradoxum*) synonyymiksi. Suomalaisia lajeja on siten kolme.

### Lajit
* Silopahkajalka (*Dissoderma contortipes*)
* *[[Dissoderma ﬁmbriatum]]*
* *[[Dissoderma galerinicola]]*
* Tuoksupahkajalka (*Dissoderma odoratum*)
* Ryhäpahkajalka (*Dissoderma paradoxum*)
* *[[Dissoderma pearsonii]]*
* *[[Dissoderma phaeolepioticola]]*
* *[[Dissoderma stuntzii]]*

## Lähteet
Iivarin koulu

**Iivarin koulu** on Ivar Wilskmanin mukaan nimetty koulu nykyisin Alavuteen kuuluvassa Töysässä. Koulussa annetaan opetusta esikoululle ja luokille 1–6. Koulua johtaa Taina Pienimäki. Koulussa opiskelee 88 oppilasta, joista 13 esikoulussa.

## Lähteet
Kiilakotiloahven

**Kiilakotiloahven** (*Lepidiolamprologus boulengeri*) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä kalastetaan ja pidetään akvaariokalana. Laji on saanut tieteellisen lajinimensä eläintieteilijä George Albert Boulengerin mukaan.

## Koko ja ulkonäkö
Kiilakotiloahven voi kasvaa enintään noin kuuden senttimetrin mittaiseksi. Laji on ruumiinmuodoltaan pitkänomainen ja sivusuunnassa litistynyt. Selkäevässä on näkyvä musta täplä sekä oranssi reunus ja silmien yllä on pieni kohouma. Molemmat sukupuolet ovat samannäköisiä, mutta koiraat ovat hieman naaraita kookkaampia.

## Levinneisyys ja elintavat
Kiilakotiloahven elää kotoperäisenä Tanganjikajärvessä. Sitä tavataan järven pohjoisosasta Tansanian rannikolta. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin elinvoimaiseksi. Se elää noin 10–30 metrin syvyisessä vedessä ja käyttää ravinnokseen pieniä äyriäisiä sekä selkärangattomia.

### Lisääntyminen
Kiilakotiloahven kutee tyhjiin kotilonkuoriin. Koiras houkuttelee naaraita kuorien luokse, ja naaras valitsee yhden kuorista. Naaras hautaa kuoren niin, että vain suuaukko on näkyvissä, ja laskee sitten mätimunat kuoren sisään. Koiras ei tule kuoren sisälle, vaan ohjaa maitinsa evillään munien päälle. Munia on enintään 60 ja ne kuoriutuvat noin kolmen päivän kuluttua.

## Lähteet
Väinö Rantala

**Väinö Martti August Rantala** (28. elokuuta 1941 Ylivieska – 28. huhtikuuta 2019 Seinäjoki) oli suomalainen vapaapainija. Hän edusti Suomea Rooman olympialaisissa 1960 alle 52-kiloisten sarjassa ja sijoittui 13:nneksi. Hän edusti Suomessa Lapuan Virkiää ja Seinäjoen Painimiehiä, joista jälkimmäistä hän oli perustamassa. Hän voitti Suomen-mestaruuden alle 57-kiloisten sarjassa vuonna 1962. Hänen painiuransa päättyi polvivammaan vuonna 1963, minkä jälkeen hän toimi valmennus- ja seurajohtotehtävissä.   

Rantala paini Rooman olympialaisissa alle 52-kiloisten sarjassa kaksi ottelua ja hävisi molemmat selätyksellä. Ranskalainen André Zoéte voitti ajassa 5.48 ja lopulta pronssia saavuttanut iranilainen Ibrahim Seifpour ajassa 5.12.

Rantala voitti vapaapainissa SM-kultaa alle 57-kiloisten sarjassa vuonna 1962 ja saavutti samassa sarjassa hopeaa vuonna 1960. Kreikkalais-roomalaisessa painissa hän saavutti SM-pronssia alle 52-kiloisten sarjassa vuonna 1959 ja alle 57-kiloisissa vuonna 1961.

Rantala toimi painiohjaajana Lapuan Virkiässä ja nuoriso-ohjaajana Peräseinäjoen kunnassa. Hän ohjasi Peräseinäjoen Toiveen poikapainijoita ja antoi ensimmäiset ohjeet muun muassa Keijo Mannille, Heikki Julmalalle ja Matti Riihiojalle. Rantala toimi Seinäjoen Painimiesten johtokunnassa 1969–1970. Junioriaikanaan hän saavutti kolme Suomen mestaruutta, kolme hopeaa ja yhden pronssin. Rantalan kotikunta oli Seinäjoki ja hän toimi uransa jälkeen muun muassa kauppavälinejaostonhoitajana.

## Lähteet
Viktor Ahven

**Viktor Ahven** (27. helmikuuta 1929 Salmi – 13. helmikuuta 2013) oli suomalainen painija. Hän edusti Suomea Rooman olympialaisissa 1960 kreikkalais-roomalaisen painin yli 87-kiloisten sarjassa ja sijoittui yhdeksänneksi. Hän edusti Suomessa huippuvuosinaan Kotkan Painimiehiä (KPM) sekä aiemmin muun muassa Ähtärin Vilpasta. Hän voitti vapaapainissa neljä Suomen-mestaruutta.

Ahven otteli Rooman olympialaisissa yli 87-kiloisten sarjassa vain kaksi ottelua ja hävisi molemmat pisteillä. Ensimmäisellä kierroksella hän hävisi puolalaiselle Lucjan Sosnowskille ja toisella kierroksella lopulta pronssia saavuttaneelle tšekkoslovakialaiselle Bohumil Kubátille.

Ahven voitti vapaapainissa SM-kultaa yli 87-kiloisten sarjassa vuosina 1960 ja 1961 sekä yli 97-kiloisissa vuosina 1962 ja 1964. Vuonna 1958 hän saavutti yli 87-kiloisissa hopeaa edellään Kalervo Rauhala ja vuonna 1950 alle 87-kiloisissa SM-pronssia mestaruuden mennessä Kelpo Gröndahlille. Kreikkalais-roomalaisessa painissa Ahven saavutti SM-hopeaa yli 97-kiloisten sarjassa vuosina 1962 ja 1963, joina vuosina mestaruuden voitti Taisto Kangasniemi.

Poliisien Euroopanmestaruuden Viktor (Vihtori) Ahven voitti vuonna 1964 ja Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1962 ja 1966. Maaotteluissa hän kamppaili vuosina 1958–1962 Ruotsia, Romaniaa ja Viroa vastaan yhteensä kahdeksan kertaa.

Ahven toimi piirin painijaoston varapuheenjohtajana, KPM:n puheenjohtajana ja Suomen järjestyspoliisiliiton hallituksessa. Hän sai Suomen Painiliiton hopeisen ansiomerkin ja teräsmiesmerkin. Ahven oli ammatiltaan vanhempi konstaapeli ja hänen kotikuntansa oli Kotka. Hänet valittiin vuoden poliisiksi 1980. Hän toimi myös Kotkan kaupunginvaltuutettuna.

## Lähteet
Stephen Bishop

**Stephen Bishop** (s. 14. marraskuuta 1951) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, kitaristi ja näyttelijä.

Tunnettuja kappaleita ovat ”On and On”, joka nousi *Billboardin* Top 100 -listan sijalle 11 vuonna 1977, ”Everybody Needs Love ”, ”Save It for a Rainy Day” ja ”It Might Be You”. Bishop on säveltänyt musiikkia muun muassa elokuviin *[[Delta-jengi]]* (1978), *[[Kiina-ilmiö (elokuva)|Kiina-ilmiö]]* (1979), *Roadie* (1980), *[[Tootsie – lyömätön lyyli]]* (1982) ja *Anger Management* (2003). Hän ei tehnyt mutta lauloi *Tootsie – lyömätön lyyli* -elokuvan tunnuskappaleen ”It Might Be You”.

Bishopin säveltämä ja sanoittama ja Phil Collinsin ja Marilyn Martinin esittämä ”Separate Lives” elokuvassa *[[Valkeat yöt (Taylor Hackfordin elokuva)|Valkeat yöt]]* oli Parhaan laulun Oscar-palkintoehdokkaana vuonna 1986.  

Bishopin kappaleita ovat levyttäneet muun muassa Art Garfunkel, Barbra Streisand, Four Tops, Dionne Warwick, Eric Clapton, Gene Simmons, Kenny Loggins ja Sting. 

Omaelämäkerta *On and Off* julkaistiin vuonna 2022.

## Diskografia (valikoima)

### Albumit
* *Careless* (1976)
* *Bish* (1978)
* *Red Cab to Manhattan* (1980)
* *Sleeping with Girls* (1985)
* *Bowling in Paris* (1989)
* *Blue Guitars* (1996)
* *Happy Bishmas* (2002)
* *Yardwork* (2002)
* *The Demo Album 1* (2003)
* *The Demo Album 2* (2003)
* *Fear of Massage: Demo 3* (2003)
* *Stephen Bishop Live at Duo Music Exchange* (2006)
* *America & Friends: Live at the Ventura Theater* (2007)
* *Saudade* (2007)
* *Romance in Rio* (2008)
* *Be Here Then* (2014)
* *Stephen Bishop Live* (2014)
* *Blueprint* (2016)

### Kokoelma-albumit
* *Best of Bish* (1988)
* *On and On: The Hits of Stephen Bishop* (1994)
* *An Introduction to Stephen Bishop* (1997)
* *Back to Back* (1999)
* *The Millennium Collection* (2002)

## Lähteet
* AllMusic

## Aiheesta muualla
* IMDb

### Viitteet
Suomen Huiluseura

**Suomen Huiluseura ry** (SHS) on suomalainen soitinyhdistys. Se perustettiin 14. huhtikuuta 1983 Tampereella yhtenä ensimmäisistä huiluseuroista maailmassa. Järjestön keskeisiä tavoitteita ovat huilistien kokoaminen yhteen ja huilunsoiton edistäminen taiteena.

Suomen Huiluseura ry on muun muassa järjestänyt Finnish Flute Festival -tapahtumaa. Sen puheenjohtajien joukossa on ollut esimerkiksi aikoinaan Mikael Helasvuo. Suomen Huiluseura ry:n yhteistyötahoihin ovat kuuluneet Tampereen huiluklubi ry, Taideyliopiston Sibelius-Akatemia ja Adams European Flute Centre.

## Kunniajäsenet
* Aurèle Nicolet (kunniapuheenjohtaja, 1981)
* Albert Cooper (1983)
* Hans-Peter Schmitz (1985)
* Frans Vester (1986)
* Jean-Pierre Rampal (1988)
* Juho Alvas (2004)
* William Dyer (2004)
* Herbert Lindholm (2006)
* Patrick Gallois (2008)
* Hannu Lehtinen (2008)
* Ilari Lehtinen (2008)
* Marja-Leena Mäkilä (2013)
* Auli Frigård (aiemmin Tuohimäki, 2013)
* Liisa Ruoho (2013)
* Mikael Helasvuo (2013)
* Matti Helin (2013)
* Annika Gummerus-Putkinen (2020)

## Lähteet
Touko Tahkokallio

**Touko Tahkokallio** on suomalainen pelisuunnittelija, joka on suunnitellut tietokone- ja lautapelejä. Hänen tunnetuin pelinsä on scifi-lautapeli Eclipse, jonka Lautapelit.fi julkaisi vuonna 2011. Tahkokallio on myös suunnitellut Supercellillä videopelejä.

## Henkilökohtainen elämä
Tahkokallio on opiskellut hiukkasfysiikkaa Helsingin yliopistossa. Hän väitteli vuonna 2008. Hän oli tämän jälkeen tutkijana vuoden Victoriassa, Australiassa. Hän koki lautapelien suunnittelun vapaammaksi kuin tutkijan työn, jossa rahoitus oli epävarmaa ja työ ei ollut yhtä mielenkiintoista, kuin hän oli ajatellut. 

## Pelisuunnittelijana
Tahkokallion mukaan pelien suunnittelu on taiteen ja tieteen välimaastossa. Hänen mukaansa pelien suunnittelussa on analyyttisen puolen mukaan muistettava myös tunnepuoli. Suunnittelussa hänen mukaansa pelissä tehtävien valintojen on oltava järkeviä mutta myös kiinnostavia.

Työssään Tahkokallion roolina on valmistaa pelien isojen linjojen toimivuus. Touko Tahkokallion mukaan hänen tärkein työkalunsa on Excel. Pelit-lehden mukaan Tahkokallio oli vuonna 2014 menestynein suomalainen pelisuunnittelija.

### Lautapelit
Tahkokallio on suunnitellut lautapeli Eclipsen. Suomalaiset lautapeliharrastajat äänestivät Eclipsen kolmesti parhaaksi peliksi vuosina 2011-2014. Lautapeliharrastajat ovat arvostelleet Eclipsen Board Game Geek -sivustolla 2022 joulukuussa 68. parhaaksi lautapeliksi ja 59 parhaaksi strategia-lautapeliksi. Eclipsen vuonna 2020 julkaistu jatko-osa Eclipse: Second Dawn for the Galaxy oli arvioitu sivustolla 26. parhaimmaksi lautapeliksi ja 14 parhaimmaksi strategia-lautapeliksi.

Eclipse kuuluu Lautapelioppaan mukaan 4X-tyylinen lautapeli, jossa valloitetaan, tutkitaan ja vallataan. 4X tulee englannin sanoista "explore, expand, exploit ja exterminate" eli tutki, laajene, käytä hyväksi ja tuhoa. Pelaajat ovat pelissä erilaisia galaktisia avaruusolentoja, jotka yrittävät valloittaa galaksin. Peli kestää yhdeksän kierrosta.

Touko Tahkokallio on suunnitellut yhteensä 33 julkaistua lautapeliä tai lautapelin lisäosaa. Eclipseen kuuluvia pelejä ja lisäosia on yhteensä näistä 21. Tahkokallio on suunnitellut Eclipsen lisäksi myös muassa lautapelit Arvuutin ja Politix.

### Videopelit
Hän siirtyi Eclipsen julkaisun jälkeen työskentelemään Supercellille. Siellä työskennellessään Tahkokallio suunnitteli videopelit Hay Day ja Boom Beach, jotka olivat 2014 Applen appstoren suosituimpien joukossa. Hän on myös suunnitellut Brawl Stars -pelin. 

## Lähteet
AM4

**AM4** on AMD:n kehittämä suoritinkanta, joka on otettu käyttöön Zen-sarjan arkkitehtuurin julkaisun myötä.

AM4 julkaistiin syyskuussa 2016 ja suunniteltiin korvaamaan AMD:n aiemmin käyttämät AM3+, FM2+ ja FS1b -suoritinkannat. Se on ensimmäinen AMD:n suoritinkanta, joka tukee DDR4-muistia.

Huhtikuussa 2022 julkaistiin AMD Ryzen 7 5800X3D, joka on viimeinen AM4-kantaa käyttävä prosessori. AM4:n seuraaja on AM5, joka otettiin käyttöön Zen 4 arkkitehtuurin myötä.

## Piirisarjat
AM4-kannalle on julkaistu kahdeksan piirisarjaa.

## Lähteet
Helluntaiherätys Virossa

**Helluntaiherätys Virossa** syntyi 1920-luvulla. Helluntaiherätykseen ja karismaattiseen liikkeeseen kuuluu yhteensä yli 5&nbsp;000 jäsentä. Helluntai-karismaattisuus lasketaan kokonaisuutena Viron kolmanneksi suurimmaksi protestanttiseksi tunnustuskunnaksi baptismin ja luterilaisuuden jälkeen. Karismaattinen liike kattaa myös baptismin perinteen. Helluntailiikkeen tarkkaa jäsenmäärää on ollut vaikea arvioida, mutta Viron kristillisen helluntaikirkon järjestämä *Miracle Crusade* keräsi yhteen yli 6&nbsp;000 ihmistä.

## Historia
### 1870-luvun herätykset
1870-luvun uskonnolliset herätysliikkeet Viron länsirannikolla loivat pohjan Viron helluntailiikkeelle ja karismaattiselle kristillisyydelle. Herätystä syntyi tuolloin erityisesti ruotsinkielisen väestön piirissä, joiden keskuudessa ruotsalaiset toimivat. Tallinnaan ja Koillis-Viroon vaikutti myös Pietarin uskonnollinen aktiivisuus. Pietarissa oli myös huomattava virolainen yhteisö. Narvan lestadiolaispiirien kautta Thomas Ball Barratt vieraili Virossa vuonna 1911.

### Helluntaiherätyksen saapuminen Viroon
Helluntaiherätys saapui Viroon 1920-luvulla ruotsalaisten ja suomalaisten lähetyssaarnaajien toimesta. Aluksi helluntaiherätys levisi ruotsalaisväestön ja Viron länsirannikolla vallitsevan herätyksen piirissä. Samanaikaisesti suomalaiset tukivat lähetystyötä Koillis-Virossa.

### Helluntaiherätys Neuvostoaikana
Lauttayhteydestä Suomeen tuli tärkeä osa Viron helluntailiikettä. Samaan aikaan karismaattinen herätys syttyi Tallinnan evankelisissa ja baptistisissa kirkoissa. 1970-luvulla Virossa syntyi myös parantamisherätystä, jolla oli suuri vaikutus Neuvostoliiton karismaattiseen liikkeeseen. Ulkomaisten yhteyksien merkitys on korostunut Virossa 1980-luvun lopulta lähtien.

### Virolainen helluntaiherätys 1990-luvun jälkeen

Neuvostoliiton loppuaikoina Latvian ja Venäjän helluntailaiset järjestivät suuren evankeliointitapahtuman Tallinnassa. 24. heinäkuuta 1988 Tallinnan konserttitalon tapahtumaan osallistui lähes 7&nbsp;000 ihmistä. Vuonna 1989 perustettiin Viron helluntaikirkko. Maa itsenäistyi uudelleen pari vuotta myöhemmin. Yleinen vapautuminen johti uusien karismaattisten ja helluntailaisten kirkkojen kasvuun Virossa.

## Katso myös
* Kristinusko Virossa
* Helluntaiherätys

## Lähteet
Livonia Township

**Livonia Township** on kunta (*township*) Yhdysvalloissa Minnesotan osavaltiossa. Sen väkiluku oli 6&nbsp;174 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Sherburnen piirikunnassa. Livonia Township ympäröi Zimmermanin kaupunkia. Livonia Township perustettiin vuonna 1866.

## Väestö
Vuonna 2020 Livonia Townshipin 6&nbsp;174 asukkaasta valkoisia oli 92,4&nbsp;%, aasialaisia 0,9&nbsp;%, mustia 0,7&nbsp;% ja alkuperäisasukkaita 0,2&nbsp;%. Asukkaista 0,8&nbsp;% kuului johonkin muuhun rotuun ja 5,0&nbsp;% asukkaista asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. Asukkaista 1,4&nbsp;% puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 5,0&nbsp;% asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

## Lähteet
Rovaniemen IV hautausmaa

**Rovaniemen IV hautausmaa** on Rovaniemen seurakunnan hautausmaa Rovaniemen Viirinkankaalla. Hautausmaa on vihitty käyttöön syksyllä 1926.

III hautausmaa alkoi täyttyä 1920-luvulle tultaessa, ja vuonna 1924 kirkkovaltuusto päätti uuden hautausmaan perustamisesta. Paikka uudelle hautausmaalle löytyi liki III hautausmaata. Alue oli kuulunut kirkkoherran virkataloon. Valtioneuvosto antoi hautausmaan perustamispäätöksen maaliskuussa 1925, ja alueen rakennustyöt alkoivat tien rakentamisella ja alueen aitaamisella. 

Hautausmaan kiviaidan ja portit suunnitteli arkkitehti Väinö Hirvelä, ja suunnitelma toteutui vuonna 1960. Samana vuonna rakennettiin myös pysäköintipaikka.

Hautausmaalle oli suunniteltu kappelia jo 1930-luvulla, ja se oli vähällä toteutua Lapin sodan jälkeen, kun Rovaniemen kirkko paloi. Rakennustyöt keskeytettiin, koska palaneen kirkon korvaajaksi saatiin parakkikirkko. Arkkitehti Yrjö Vaskinen teki lopulta kappelin suunnitelmat, ja se valmistui vuonna 1948, aluksi vaatimattomasti maalattiaisena ja lankkupenkein. Kappelin sisustus valmistui lopullisesti vasta vuonna 1957, jolloin kappeli vihittiin käyttöön. Sisustussuunnittelun teki Väinö Hirvelä.

Hautausmaalle perustettiin vuonna 1943 alue saksalaisten sotilaiden hauta-alueeksi. Näiden vainajien jäänteet on sittemmin siirretty saksalaisten sotilaiden hautausmaalle Norvajärvelle. Hautausmaan pohjoispuolella on neuvostoliittolaisten sotavankien hauta-alue muistomerkkeineen.

Alueella on kaupungin ja entisen kauppalan vanhainkodin vainajien hauta-alue yhteismuistomerkkeineen. Myös Palosalmen metsätyömieskodissa asuneille on oma hauta-alue, jonne on haudattu muun muassa Juho Vihtori Nätti eli tarinankertoja Nätti-Jussi. Hautausmaalla on myös uurnalehto ja veteraanihauta-alue.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Janne Kangasaho

**Janne Kangasaho** (s. 18. maaliskuuta 1977) on suomalainen pesäpalloilija. Kangasaho edusti urallaan Superpesiksessä Vimpelin Vetoa, Jyväskylän Kiriä ja Ulvilan Pesä-Veikkoja. Kangasaho saavutti yhden SM-pronssin kaudella 1999. Hän pelasi ulkokentällä lukkarina tai kakkosvahtina. Kangasaho pelasi 261 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi seitsemän kunnaria ja 89 tavallista juoksua, toi 92 juoksua ja keräsi 890 kärkilyöntipistettä. Kangasaho pelasi 25 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi kahdeksan tavallista juoksua, toi viisi juoksua ja keräsi 98 kärkilyöntipistettä. Kangasaho pelasi 28 Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi 17 tavallista juoksua, toi 18 juoksua ja keräsi 90 kärkilyöntipistettä.

## Lähteet
Skaraborgs Läns Tidning

**Skaraborgs Läns Tidning** (lyh. **SkLT**) on ruotsalainen vuonna 1884 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Skara. Se ilmestyy neljästi viikossa, on poliittiselta linjaltaan liberaali ja kuuluu Bonnier-konserniin.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Celebrate (Twicen albumi)

**Celebrate** on eteläkorealaisen tyttöyhtye Twicen neljäs japaninkielinen studioalbumi (seitsemäs kaiken kaikkiaan), joka julkaistiin Warner Music Japanin kautta 27. heinäkuuta 2022. Albumilla on yhdeksän kappaletta mukaan lukien kappaleet ”Celebrate”, ”Doughnut” ja ”Just Be Yourself”. ”Celebrate” on julkaistu singlenä 14. heinäkuuta, ”Just Be Yourself” on julkaistu maaliskuussa ja ”Doughnut” edeltävänä vuonna joulukuussa. Dahyun on kirjoittanut sanoituksia kahteen albumin kappaleeseen: ”Tick Tock” ja ”That's All I'm Saying”.

## Kaupallinen menestys
Albumi nousi *Billboard* Japanin listan toiselle sijalle ja albumi on myynyt kultaa RIAJ:n mukaan.

## Kappaleet
Kappaleet:

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Manuel Dunkel

**Manuel Dunkel** (s. 2. marraskuuta 1971) on suomalainen jazzmusiikin saksofonisti ja säveltäjä.

Dunkelin kiinnostus jazzia kohtaan alkoi teini-iässä. Häneen vaikutti erityisesti John Coltranen tuotanto. Dunkel pääsi opiskelemaan Helsingin Pop & Jazz Konservatorioon, josta valmistuttuaan hän aloitti opiskelun Sibelius-Akatemian jazzosastolla. Sieltä hän valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2004. Valmistuttuaan hän ryhtyi opettajaksi Sibelius-Akatemian jazzosastolla. Dunkel nousi 1990-luvulla esiin monipuolisena muusikkona, joka soitti jazzin lisäksi myös esimerkiksi funkia. Vuonna 1996 hänelle myönnettiin Pekka Pöyry -saksofonipalkinto. *[[Jazzrytmit]]*-lehdessä hänet äänestettiin vuosina 1999–2001 parhaaksi tenorisaksofonistiksi. Dunkel sai lisäksi Suomen Jazzliitolta Yrjö-palkinnon vuonna 2011.

Dunkel aloitti vuonna 1996 oman yhtyeen Manuel Dunkel Quartetin johtamisen. Kokoonpanolta ilmestyi samanniminen albumi vuonna 1998. Alkuperäinen kokoonpano julkaisi kaksi albumia, minkä jälkeen kvartetti on jatkanut levyttämistä eri kokoonpanoilla. Suurimmilta osin albumien musiikki on koostunut Dunkelin omista sävellyksistä. Dunkel on tehnyt Suomessa monia kiertueita kvartetin kanssa ja esiintynyt lisäksi monien maiden kansainvälisillä jazzfestivaaleilla. Vuonna 2013 Dunkel soitti albumilla *Meeting Point* (Texicalli Records) United-kokoonpanonsa ja Proton String Quartetin kanssa. Muun työnsä ohella Dunkel on soittanut UMO Helsinki Jazz Orchestrassa, jonka kokoonpanoon hän liittyi vuonna 1994. Hän on toiminut myös monissa muissa yhtyeissä, kuten Jukka Perko & Hurmio-orkesterissa, Platypus Ensemblessä ja pohjoismaisessa TONIC:ssa. Vierailevana solistina Dunkel on toiminut sekä Suomessa että ulkomailla.

Lokakuussa 1995 Dunkel yhtyeineen konsertoi Helsingissä yhdessä saksofonisti Michael Breckerin kanssa. Hän on esiintynyt myös Paul Jacksonin kanssa.

Manuel Dunkelia kuullaan myös dokumenttielokuvissa *[[Tolonen (elokuva)|Tolonen]]* ja ''Sonic Mirror''.

## Yksityiselämä
Dunkel syntyi Vantaalle keskiluokkaiseen perheeseen. Nykyään hän asuu Espoossa jazzlaulaja-vaimonsa Mirja Mäkelän kanssa. Parilla on 3 yhteistä lasta.

## Lähteet
Dolyna

**Dolyna** () on kaupunki Ukrainan Ivano-Frankivskin alueen Kalušin piirissä. Dolyna sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Sivkajoen varrella, 58 kilometriä aluekeskus Ivano-Frankivskista länteen. Kaupunkiin saapuu Ivano-Frankivskista rautatieosuus, joka jatkaa  edelleen Stryin risteysaseman kautta Lviviin; Dolynassa on rautatieasema.

Ukrainan tilastokeskus arvioi Dolynan väkiluvuksi 20&nbsp;641 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 2001 väkiluku oli 20&nbsp;903, joista pääosa oli etniseltä taustaltaan ukrainalaisia. 

Dolyna on ollut tunnettu kirjallisissa lähteissä suolakaivoksistaan jo Liettuan suuriruhtinaskunnan (myöhemmin Puola-Liettuan hallitsija Vladislav II Jagellon aikaan 1300-luvulla. On kuitenkin esitetty, että paikkakunnan suolakaivokset olisi avattu jo vuonna 979, mitä pidetään kaupungin perustamisvuotena. Magdeburgin kaupunginoikeudet se sai vuonna 1525. Vuonna 1857 siitä tuli kihlakuntakaupunki. Rautatieyhteys Stryihin ja rautatieasema valmistuivat 1875.

Dolyna on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Kalušin piiriin; tätä ennen se oli Dolynan piirin hallintokeskus. 

Kaupunki on ollut Dolynan öljykentän keskus 1950-luvulta lähtien. Maaöljyyn ja -kaasuun liittyvä teollisuus ovat keskeisiä teollisuudenaloja. Lisäksi vahvistettuja betonirakenteita, suolaa ja tiiliä valmistavaa sekä elintarvikkeita tuottavaa teollisuutta.


Oil machine - panoramio - koss mel.jpg|Öljypumppuja kaupunkikuvassa.
Dolyna station square.jpg|Linja-autoja rautatieaseman edustan aukiolla.
Музей "Бойківщина".jpeg|Kotiseutumuseo Bojkivštšyna. 
Dolyna Greek Catholic church Sheptyts'kogo st., 58-1.jpg|Kreikkalaiskatolinen kirkko.
Dolyna Catholic church Antonovycha st.-1.jpg|Katolinen kirkko.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Dungeon & Dragon

**Dungeon & Dragon** on suomalaisen rap-artisti Eevil Stöön joulukuussa 2022 julkaistu albumi. Levyltä julkaistiin singleinä kappaleet ”Thunderdome” ja ”Nobody”, joista edellisestä on myös musiikkivideo. Albumin tuotti Dungeon Racks -nimellä toimiva tuottajakaksikko Janne Aarrelampi ja Mikko Virtala.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Ukkolan työväentalo

**Ukkolan työväentalo** (nykyään **Ukkolan kylätalo**) on entisen Enon kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Joensuun kaupunkia) Ukkolan kylässä sijaitseva entinen työväentalo.

## Historiaa
Ukkolan työväenyhdistyksen perustamisajankohdasta ei ole tietoa. Yhdistyksen talo valmistui vuonna 1928 talkootyönä. Rakennustarpeet saatiin lahjoituksina. Yhdistyksen jäsenistä suuri osa oli töissä Ukkolan sahalla.

1930-luvun alussa talo oli jonkin aikaa IKL:n hallussa. Sotien jälkeen yhdistyksen sisällä käytiin keskustelua SKDL:n osastoksi ryhtymisestä, mutta se päätyi kuitenkin pysymään Sosialidemokraattisessa puolueessa.

2010-luvun vaihteessa talo siirtyi Ukkolan kyläyhdistyksen omistukseen. Siitä remontoitiin talkoovoimin kylätalo.

## Rakennus
Talo on lautarakenteinen. Pärekatto vaihdettiin peltikatteeseen vuonna 1969. Sisäkatto ja seinät ovat paneloituja. Alun perin talo lämpeni puulla, vuonna 1977 siihen asennettiin sähkölämmitys.

Talossa oli alun perin juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen sekä yhden huoneen ja keittiön asunto vahtimestaria varten. Lisärakennuksessa oli käymälät sekä varasto. Juhlasalin näyttämö purettiin vuonna 1973. Talon pinta-ala on 195 m², ja se on yksikerroksinen.

## Toimintaa työväentalolla
Talolla järjestettiin monenlaista toimintaa, ja Ukkolan työväenyhdistys ei yhden luonnehdinnan mukaan ollut ”ahdasmielinen” sen suhteen, kuka talolla sai järjestää tilaisuuksia. Siellä esitettiin muun muassa ahkerasti näytelmiä, eivätkä kyläläiset juuri miettineet, että järjestäjänä oli poliittinen taho. Työväentalo oli tuolloin, ainakin ennen 1970-lukua, kylän ainoa ”kulttuurin näkemispaikka”. 

Työväenyhdistys järjesti myös joka talvi hiihtokilpailut. Niissä oli omat sarjat niin eri-ikäisille lapsille kuin aikuisillekin. Lähtö- ja maalipaikka oli työväentalon läheisyydessä, ja talolla oli mehutarjoilu. Siellä pidettiin myös kilpailujen jälkeen iltamat, joissa oli myös palkintojenjako. Vaikka Ukkolan sahan toimitusjohtaja ei muuten käynyt työväentalolla, hiihtoiltamissa hänen vierailunsa oli perinne.

Ainakin 1980-luvulla talo oli edelleen Ukkolan sosialidemokraattisen työväenyhdistyksen käytössä, ja siellä järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, bingoa, urheiluharjoituksia, teatteria ja juhlia sekä esitettiin elokuvia.

## Lähteet
Jari Lappalainen

**Jari Pekka Lappalainen** (11. maaliskuuta 1948 Kuopio – 16. kesäkuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen viulisti, joka toimi enimmäkseen kevyen musiikin alalla. Hän oli mukana noin 1&nbsp;700 kappaleen levytyksissä ja soitti viulun ohella myös mandoliinia, kitaraa ja bassoa. Hän tuli tunnetuksi 1970-luvulla myös laulajana, tunnetuimpana kappaleenaan italialainen käännösiskelmä ”Kaiken kauniin rinnalla”, jonka hän levytti suomeksi ensimmäisenä.

Lappalainen opiskeli 13-vuotiaasta asti Kuopion musiikkiopistossa. Vuonna 1964 hän muutti 16-vuotiaana Tampereelle, jatkoi viuluopintoja Tampereen konservatoriossa ja liittyi Osvi Niemen yhtyeeseen. Myöhemmin hän soitti muun muassa Markku Aron, Kai Hyttisen, Viktor Klimenkon, Eino Grönin, Markus Allanin, M. A. Nummisen ja Reijo Taipaleen taustayhtyeissä ja perusti Tampereelle omankin tanssiyhtyeen. 

Helsingissä vuodesta 1976 asuessaan hän soitti usein Svenska Teaternin, Helsingin Kaupunginteatterin ja Uuden Iloisen Teatterin tuotannoissa. Hän kuului myös Vantaan viihdeorkesteriin ja työskenteli Kansallisoopperan orkesterissa, Savonlinnan oopperajuhlilla ja Radion sinfoniaorkesterissa. Vuonna 1981 hän liittyi Cumulus-yhtyeeseen, joka esiintyi myös Pohjois-Amerikassa ja Afrikassa.

Jari Lappalainen julkaisi omalla nimellään kaksi LP-levyä, viulualbumin *Tuttuja tangoja* (Scandia 1974) ja laulualbumin *Luonto kutsuu* (Discovox 1977).

Lappalaiselle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2009. Hänen viimeinen julkinen esiintymisensä oli joulukuussa 2017 Suomen 100-vuotisjuhlan vastaanotolla Ukrainan Kiovassa. Hän kuoli 74-vuotiaana kesäkuussa 2022.

Lappalainen on haudattu Malmin hautausmaalle.

## Lähteet
Kiinanlikusteri

**Kiinanlikusteri** (*Ligustrum sinense*) on oliivikasvien (Oleaceae) heimoon, likusterien (*Ligustrum*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kolmesta kuuteen metriä korkeaksi kasvava pensas tai pieni puu. Laji on lähes ainavihanta ja sen lehtiasento on vastakkainen. Lehdet ovat soikeita tai hieman vastapuikeita, 2,5–8 cm pitkiä ja tummanvihreitä. Hedelmät ovat mustia marjoja, joita linnut syövät ja levittävät kasvia samalla uusille alueille.

Kiinanlikusteri kasvaa luontaisena Kiinassa, mutta sitä tavataan muuallakin. Pohjois-Amerikassa lajia tavataan viljelykarkulaisena ja leviävänä vieraslajina etenkin Yhdysvaltojen kaakkoisosissa.

## Lähteet
* Oregon State University: Landscape Plants: ''Ligustrum sinense'' 

## Aiheesta muualla
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Ligustrum sinense'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Ligustrum sinense'' 
* Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): ''Ligustrum sinense'' 
* Flora of China: ''Ligustrum sinense''
Iittalan työväentalo

**Iittalan työväentalo** oli entisen Kalvolan kunnan keskustaajamassa Iittalassa (vuodesta 2009 osa Hämeenlinnaa) sijainnut työväentalo.

## Historiaa
Kalvolan työväenyhdistys perustettiin Iittalan asemanseudulla vuonna 1900. Se toimi alkuun wrightiläisenä työväenyhdistyksenä mutta liittyi pian Suomen Työväenpuolueeseen (vuodesta 1903 eteenpäin SDP). Yhdistyksen perustajat olivat asemanseudun käsityöläisiä, sillä vaikka Iittalan lasitehdas työllisti jo tuolloin 80 henkeä, lasinpuhaltajien palkat ja työolot olivat hyvät eivätkä he kiinnostuneet työväenyhdistyksen toiminnasta. Perustavassa kokouksessa paikalla oli noin 30 henkeä. Yhdistyksen sääntöhakemuksen allekirjoittajiin kuului muun muassa Yrjö Mäkelin.

Alkuun kokoukset pidettiin työväenyhdistyksen aktiivin, puuseppä Pekkarisen kotona; hänen verstastaan kutsuttiin toisinaan myös työväentaloksi. 

Kalvolan työväenyhdistyksen toiminta katkesi sisällissotaan. Vuoden 1929 alussa yhdistys herätettiin henkiin nimellä Iittalan työväenyhdistys. Jäsenet olivat osin samoja kuin vanhassa yhdistyksessä. Jäsenmäärä oli 1930-luvun alussa pieni, vain 10–15 henkeä. 

Vuonna 1929 yhdistys osti vuonna 1925 rakennetun omakotitalon työväentaloksi. Ostoa varten jouduttiin ottamaan useita lainoja muilta työväenyhdistyksiltä ja Helsingin Työväen Säästöpankilta. 

Sota-aikaan yhdistyksen toiminta oli lähes pysähdyksissä. Sotien jälkeen jäsenmäärä nousi nopeasti. Lavatanssit olivat suosittuja ja talo tansseille liian pieni, joten yhdistys rakensi talon viereen tanssilavan vuonna 1946. 

Talossa ei myöskään ollut kunnon lämmitystä. Yhdistys suunnittelikin uuden talon rakentamista, mutta suunnitelma ei toteutunut. Lopulta talo jäi käyttämättömäksi, rapistui ja myytiin purettavaksi vuonna 1969.

## Toimintaa työväentalolla
Heti talon hankinnan jälkeen siellä pidettiin kolmiviikkoiset kurssit järjestö- ja ohjelmatyöstä. Talolla alkoi vuonna 1933 toimia Iittalan sosialidemokraattinen työläisnuoriso-osasto, jonka jäsenmäärä oli pian yhtä suuri kuin kaikkien Kalvolan työväenyhdistysten yhteensä. Nuoriso-osastossa muun muassa retkeiltiin, urheiltiin ja harrastettiin näyttelemistä. 

Talolla pidettiin kokouksia ja muita tilaisuuksia, mutta suuremmat juhlat oli järjestettävä muualla tilojen pienuuden vuoksi. 

## Lähteet
Rajapinta (yhdistys)

**Rajapinta ry** on vuonna 2017 perustettu informaatioteknologian ja yhteiskuntatieteellisen tutkimuksen tieteellinen seura. Yhdistyksen kotipaikka on Helsinki, ja se on vuodesta 2022 alkaen kuulunut Tieteellisten seurain valtuuskuntaan. Yhdistyksen tavoitteena on edistää yhteiskuntatieteellistä informaatioteknologian tutkimusta sekä digitaalisten ja laskennallisten menetelmien käyttöä yhteiskuntatieteissä. Yhdistyksellä on vuonna 2023 ollut yli 350 jäsentä.

Yhdistys järjestää vuosittaisen Rajapintapäivät-epäkonferenssin sekä jakaa opinnäytetyöstipendin. Yhdistyksen toimintaa on tukenut Koneen säätiö.

## Aiheesta muualla
* Seuran kotisivut

## Lähteet
Mäntylahden rautatieasema

**Mäntylahden rautatieasema** () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Mäntylahden kylässä Lapinlahdella rataosalla . Se avattiin rataosan valmistuessa 1. heinäkuuta 1902 Lapinlahden aseman alaisena laiturina. Vuonna 1903 Mäntylahteen rakennettiin sivuraiteet ja laiturirakennus Bruno Granholmin Platformskjul III -piirustusten mukaan. Vuonna 1907 rakennettiin raide sahalle, ja vuonna 1947 laiturirakennusta laajennettiin. Mäntylahti muutettiin miehittämättömäksi 1. heinäkuuta 1970, ja henkilöliikenne lakkautettiin 3. kesäkuuta 1984. Laiturirakennus purettiin 1980-luvulla. Liikennepaikka lakkautettiin ja sivuraiteet purettiin 1990.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Vaunut.org: Kuva Mäntylahden laiturirakennuksesta vuodelta 1978
Maria Vilkuna

**Maria Vilkuna** (s. 1948) on suomalainen kielitieteilijä. Hän on toiminut Helsingin yliopistossa suomen kielen lehtorina sekä Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksessa (nykyään Kotimaisten kielten keskus) tutkimusosaston johtajana.

Vilkuna on tutkimuksessaan keskittynyt suomen kielen syntaksiin. Hänen väitöskirjansa, joka valmistui 1989, käsitteli suomen kielen sanajärjestystä. Hän oli Ison suomen kieliopin kirjoittajakunnan jäsen. Hänen käsialaansa kieliopissa on syntaksin osuus.

## Teokset

* Vilkuna, Maria: *Free Word Order in Finnish. Its Syntax and Discourse Functions.* SKS, 1989. (väitöskirja)
* Vilkuna, Maria: *Referenssi ja määräisyys suomenkielisten tekstien tulkinnassa*. SKS, 1992.
* Vilkuna, maria: *Suomen lauseopin perusteet*. Edita, 1996.
* Hakulinen, Auli & Vilkuna, Maria & Korhonen, Riitta & Koivisto, Vesa & Heinonen, Tarja & Alho, Irja: *Iso suomen kielioppi*. Helsinki: SKS, 2004. 

## Lähteet