open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sini Vasankari

**Sini Vasankari** (s. 30. huhtikuuta 2000) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa Turun Palloseuraa kausina 2015–2019 ja kaudesta 2020–2021 alkaen. Hän on pelannut liigassa kauden 2021–2022 loppuun mennessä 57 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt kuusi maalia ja saanut kuusi syöttöpistettä, sekä 23 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt kaksi maalia.

## Lähteet
Tiina Hoikkala

**Tiina Hoikkala** (s. 29. kesäkuuta 1993 Turku) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa kaarinalaista West Coast Sheriffsiä kaudella 2013–2014 ja Turun Palloseuraa kaudesta 2017–2018 alkaen. Hän on pelannut liigassa kauden 2021–2022 loppuun mennessä 110 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 19 maalia ja antanut 18 maaliin johtanutta syöttöä, sekä 25 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt yhden maalin ja saanut yhden syöttöpisteen. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 2022. Hoikkalan kasvattajaseura on SB Naantali.

## Lähteet
Joanna Kaasalainen

**Joanna Kaasalainen** (s. 20. joulukuuta 2002) on suomalainen pääsarjauransa lopettanut salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa Turun Palloseuraa kaudesta 2018–2019 alkaen vuoteen 2004 asti. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 2022. 

Kaasalainen lopetti F-Liigauransa kauden 2023-2024 jälkeen. F-Liigauransa jälkeen hän alkoi pelaamaan satunnaisesti länsirannikon 3. Divisioonaa Salolaisjoukkue HuKu:ssa. Hän toimi myös kaudella 2024-2025 Airiston Salibandyn P13/P14 päävalmentajana.

## Lähteet
Lenni Lainesalo

**Lenni Lainesalo**, lempinimeltään ”Asseri”, (10. toukokuuta 1929 Vanaja – 28. huhtikuuta 2018) oli suomalainen jääkiekkoilija ja jalkapalloilija. Hän edusti molemmissa lajeissa Hämeenlinnan Pallokerhoa. Jääkiekossa hän oli pelipaikaltaan puolustaja, ja hän pelasi myös Suomen jääkiekkomaajoukkueessa ensimmäisenä HPK:n kasvattina. Hän saavutti hopea- ja pronssimitalit jääkiekon Suomen mestaruudessa. Myöhemmin hän toimi joukkueenjohtajana. Hän on kuulunut HPK:n Hall of Fameen vuodesta 2019. Jalkapallossa hän on pelannut Liitto-Lehdistö-ottelussa lehdistön joukkueessa.

## Lähteet
Se on sitten kevät

**Se on sitten kevät** on Seppo Wallinin ohjaama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1972. Elokuva on MTV-teatterin tuottama ja se sai ensi-iltansa Mainos-TV:n *Aitiopaikka*-ohjelmapaikalla 11.03.1972. Elokuva perustuu Marja-Liisa Vartion samannimiseen romaaniin vuodelta 1957. Eila Pehkonen voitti elokuvasta vuonna 1972 parhaan naispääosan Jussin.

Elokuvassa Anni menee töihin karjakoksi maatilalle, jossa hän tapaa talossa renkinä työskentelevän Napoleonin. Elokuva kertoo heidän rakkaustarinansa.

## Näyttelijät

## Lähteet
Cira Virta

**Cira Virta** (s. 6. elokuuta 2003) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa helsinkiläistä EräViikinkejä kausina 2019–2021 ja Turun Palloseuraa kaudesta 2021–2022 alkaen. Hän on pelannut liigassa kauden 2024–2025 loppuun mennessä 129 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 22 maalia ja antanut 24 maaliin johtanutta syöttöä, sekä 53 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia ja saanut kuusi syöttöpistettä. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuosina 2022, 2023 ja 2024 sekä saavuttanut SM-hopeaa vuonna 2025.

Virta on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa neljä ottelua, joissa hän on saanut kaksi syöttöpistettä. Alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2021 ja saavutti pronssia vuonna 2022.

## Lähteet
Stepped Up and Scratched

**Stepped Up and Scratched** on Asking Alexandrian remix-albumi, joka julkaistiin 21. marraskuuta 2011.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
From Death to Destiny

**From Death to Destiny** on Asking Alexandrian studioalbumi, joka julkaistiin 6. elokuuta 2013.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#  (bonuskappale)

## Arvostelut
* Kaaoszine: 7/10

## Lähteet
The Black

**The Black** on Asking Alexandrian studioalbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2016.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Kaaoszine: 8/10

## Lähteet
Asking Alexandria (albumi)

**Asking Alexandria** on Asking Alexandrian eponyymi studioalbumi, joka julkaistiin 15. joulukuuta 2017.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Imperiumi: 8-/10
* Kaaoszine: 7½/10
* Soundi: 

## Lähteet
Moll Davis

**Moll Davis**, alkuperäiseltä nimeltään **Mary Davis** tai  **Mary Davys** (noin 1648 tai 1651 - 1708) oli englantilainen näyttelijä, laulaja, kurtisaani ja kuningas Kaarle II:n rakastajatar. Davisin elämästä tiedetään lähinnä Samuel Pepysin päiväkirjojen ansiosta. Niissä on kuitenkin paljon alatyylistää juoruilua Davisista ja muista kuninkaan rakastajattarista, joten kaikkea ei voi pitää totena.   
## Elämänvaiheita
Moll Davisin taustasta ei ole säilynyt varmaa tietoa. Hänen on sanottu olleen sepän tytär Wiltshirestä, mutta toisten tietojen mukaan hänen isänsä olisi ollut Thomas Howard, Berkshiren kolmas jaarli. Vuonna 1663 Moll Davis oli Dukes Theatren suosituimpia näyttelijöitä ja hän kohtasi kuningas Kaarle III:n luultavasti kesällä vuonna 1667. 

Kuningas oli teatterissa marraskuussa 1667 ja Davisin kaunis lauluääni teki häneen vaikutuksen. Hän ryhtyi tekemään suunnitelmia jolla saisi Mollyn rakastajattarekseen. Hän vuokrasi talon hyvältä alueelta Suffolk Streetiltä ja tarjosi Mollylle tuohon aikaan huomattavaa vuotuista 200 punnan määrärahaa. Molly suostui ja hänestä tuli ensimmäinen aateliton kuninkaan rakastajatar. Kuninkaalla oli ollut tätä ennen vain satunnaisia kohtaamisia rahvaan naisten kanssa. 

Tavallisen näyttelijättären kohottaminen kuninkaan rakastajattareksi oli puheenaihe ja skandaali. Kuningatar ei voinut uskoa miehensä alentuneen ottamaan rahvaan naisen rakastajattarekseen. Asema vaikutti myös Davisiin, joka alkoi käyttäytyä kuin olisi  maailman keskipiste. Hän lopetti vakituisen näyttelemisen, mutta harjoitti laulutaitoaan, tanssimistaan ja kitaran soittotaitoaan. 

Moll Davisin esiintyminen hovissa toukokuussa 1668 aiheutti skandaalin. Hän antoi tanssiesityksen, joka oli kuningattaren mielestä niin törkeä, että hän poistui kesken esityksen. Kaarle III oli haltioissaan. Se mitä Davis ei saavuttanut perityllä asemallaan, keskustelukyvyillään ja älykkyydellään, hän saavutti kauneudellaan ja seksuaalisella energiallaan. 

Davisin sai kuitenkin pian itselleen kilpailijan. Kuningas kiinnitti huomionsa näyttelijätär Nell Gwyniin. Davis päätti tehdä asialle jotain. Hän kutsui Gwynin kotiinsa teelle juuri ennen tärkeää esiintymistä teatterissa. Gwynin kakkuihin ja teehen oli uutettu ulostuslääkettä ja vatsavaivat estivät esiintymisen näytöksessä johon kuningas oli tulossa. 

Kuninkaan ja Davisin suhde jatkui vielä muutaman vuoden ja alkoi arkipäiväistyä. Kuningas kiinnostui uusista naisista. Davis syventyi teatteriuraansa ja esiintyi myös hovissa. Pariskunnalle syntyi tytär Mary vuonna 1680. Kuningas tunnusti isyytensä ja tytär sai arvonimen Lady Mary Tudor. Tyttären synnyttyä kuningas hankki Davisille entistäkin suuremman asunnon.  

Kuninkaan kuoltua Moll eleli tyttärensä kanssa kolme vuotta. Sen jälkeen hän solmi avioliiton vuonna 1686 muusikko John Paisiblen kanssa. Kun kuningas Jaakko II syöstin vallasta, seurasi pariskunta häntä Ranskaan. Vuonna 1693 pariskunta palasi Englantiin käymään oikeutta Kaarle II:n Davisille myöntämästä eläkkeestä. Pariskunta voitti oikeusjutun ja Paisible sai työpaikan hovimuusikkona. Davis kuoli Lontoossa vuonna 1708. Tyttärestä tuli myös näyttelijä.  
## Viitteet
Old Demons

**Old Demo[n]s** on suomalaisen heavy metal -yhtye Agonizerin albumi, joka koostuu yhtyeen vanhoista demoista. Albumi julkaistiin 13. marraskuuta 2020.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
High Life

**High Life** on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut kansainvälisesti tuotettu scifi-kauhuelokuva, jonka on ohjannut Claire Denis. Se on Denisin ensimmäinen englanninkielinen elokuva. Pääosia esittävät Robert Pattinson, Juliette Binoche, André Benjamin ja Mia Goth.

Elokuva kertoo joukosta rikollisia, jotka ovat välttäneet kuolemanrangaistuksen vastineena osallistumisesta avaruuslentoon, jossa he ovat osallisena hullun lääkärin ihmiskokeissa.

*High Life* sai maailmanensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 9. syyskuuta 2018. Se sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto 
* 
* 
*
Svjatošynin metroasema

**Svjatošyn** () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 5. marraskuuta 1971.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Starckjohannin entinen pääkonttori

**Starckjohannin entinen pääkonttori** on Matti Suurosen suunnittelema, vuonna 1970 valmistunut rakennus Lahdessa. Rakennus sijaitsee Vahva-Jussin alueella, ja se on suojeltu asemakaavassa.

Alun perin nelikerroksinen rakennus toimi Starckjohann-yrityksen keskuskonttorina. Vuonna 1977 rakennusta korotettiin kerroksella.

Tutkija Riitta Niskasen mukaan rakennuksen ”leimaa-antavana piirteenä ovat julkisivujen voimakkaasti profiloidut kasettimaiset betonielementit”, joissa voi nähdä toistuvan I-palkin, Starckjohann-yhtiön vanhan tunnuksen muodon.

## Lähteet
Emilio Pericoli

**Emilio Pericoli** (7. tammikuuta 1928 – 9. huhtikuuta 2013) oli italialainen laulaja. Pericoli nousi julkisuuteen levytettyään coverversion vuoden 1961 San Remon musiikkifestivaalien voittokappaleesta "Al di là*"*, joka saavutti kansainvälistä menestystä.

Pericoli osallistui San Remon musiikkifestivaaliin vuonna 1962 kappaleella "Quando quando quando*"* ja sijoittui kilpailussa neljänneksi. Vuonna 1953 Pericoli voitti San Remon musiikkifestivaalit kappaleella "Uno per tutte*"* ja valikoitui samalla Italian edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Pericoli esitti saman vuoden San Remon musiikkifestivaaleilla myös kappaleen "Sull'acqua*"*, joka sijoittui kahdeksanneksi. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Pericoli sijoittui kolmanneksi.

## Diskografia
### Albumit
**Souvenir Of Naples* (1957)
**Amori D'Altri Tempi* (1961)
**Amori Dei Nostri Anni Ruggenti* (1962)
**The Golden Hits Of Italy* (1963)
**Os Sucessos De Ouro De Emilio Pericoli* (1965)
**From Roma With Love (Da Roma Con Amore)* (1966)
**Il Mondo* (1966)
**Intorno Al Mondo* (1969)
**Amori D'Altri Tempi* (1972)

## Lähteet
Aurora-mitali

**Aurora-mitali** on Varsinais-Suomen liiton vuosittain myöntämä tunnustus henkilölle, yhteisölle tai viranomaiselle, joka on ansioitunut maakunnan hyväksi tieteen, taiteen tai muulla kulttuurin alalla tehdystä työstä. Mitalia on myönnetty vuodesta 1977 asti. Sen saajan päättää Varsinais-Suomen liiton maakuntahallitus. Mitalin nimi periytyy Turussa 1700-luvun lopulla toimineesta Aurora-seurasta, joka oli Suomen ensimmäisiä kulttuuriseuroja. Latinankielinen sana *aurora* tarkoittaa aamuruskoa.

Vuoteen 2000 saakka mitalin saajia saattoi olla useita vuosittain, mutta myöhemmin sen on saanut vain yksi taho kunakin vuonna. Suomen itsenäisyyden 100-vuotisjuhlavuonna 2017 mitali myönnettiin kuitenkin kolmelle.

## Aurora-mitalin saaneita henkilöitä ja yhteisöjä

* Raimo Aarras
* Carin Bryggman
* Gottfrid Gräsbeck
* Tuomas Haapanen
* Joel Hallikainen
* Kaarlo Hartiala
* Ilkka Heilä
* Mikko Heiniö
* Sakari Hinneri
* Lauri Hollmén
* Tapio Horila
* Viljo Hurme
* Kaarlo Isotalo
* Alpo Jaakola
* Pirkko Jaakola
* Paavo Kallio
* Taavi Kilpi
* Harry Kivijärvi
* Timo Kotilainen

* Mikko Kouki
* Heli Laaksonen
* Yrjö Lalla
* Raija Lehmussaari
* Kauko Lehtinen
* Nikolai Lehto
* Arkkitehtitoimisto Laiho-Pulkkinen-Raunio Oy
* Laura Luostarinen
* Karita Mattila
* Juhani Merilahti
* Inke Mikkola
* Michael Monroe
* Riitta Monto
* Lauri Nautela
* Vilho Niitemaa
* Hanna Nurminen
* Johanna Oras
* Väinö Pääkkönen
* Harri Raitis

* Max Salmi
* Unto Salo
* Lahja Salviander
* Arje Scheinin
* Aiju von Schöneman
* Tuulikki Soini
* Suomen maatalousmuseo Sarka
* Tanssiteatteri Eri
* Rauno Tenovuo
* Ole Torvalds
* Turkuseura
* Turun Soitannollinen Seura
* Veikko Hulkko
* Pentti Viherluoto
* Jussi Vikainen
* Keijo Virtanen
* Per-Olof Welin
* Paula Wilson

## Lähteet
Aslak Kipinä

**Aslak Kipinä** on oululainen lapsinäyttelijä, joka on tullut tunnetuksi pääroolistaan Oulun kaupunginteatterin Billy Elliot -musikaalissa. Kipinä jakoi pääroolin niin ikään oululaisen Kimi Lumpeen kanssa. Kipinä on laulanut Ynnin Poikien kuorossa ja esiintynyt tiernapojissa muun muassa Herodeksen roolissa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Oulun teatteri: *[https://teatteri.ouka.fi/naytelma/billy-elliot/ Lee Hall – Billy Elliot – Tarina itseksi tulemisesta] *
* Facebook – Oulun teatteri: *[https://www.facebook.com/Oulunteatteri/videos/billy%C3%A4-esitt%C3%A4v%C3%A4t-aslak-kipin%C3%A4-ja-kimi-lumme/531836694868551/ Billyä esittävät Aslak Kipinä ja Kimi Lumme]*
* Youtube: *[https://www.youtube.com/watch?v=lRid0eS6imI Billyt löytyivät Oulusta ]*
* BETM – TheSkyKid.com: *[https://betm.theskykid.com/meet-billy-elliot-aslak-kipina/ Meet Billy Elliot: Aslak Kipinä]* 
* Facebook: *[https://m.facebook.com/Rantapohja/videos/tiernakilpailun-voittajajoukkue-esiintyi-j%C3%A4%C3%A4lin-koululla-ynnin-tiernat-herodes-a/1274032429452963/ Rantapohja - Tiernakilpailun voittajajoukkue esiintyi...]*
* Oulun ylioppilaslehti: *[https://www.oulunylioppilaslehti.fi/arvio-toiveikas-suurmusikaali-billy-elliot-tarjoaa-iloa-ja-voimaa-synkkaan-aikaan/ Arvio: Toiveikas suurmusikaali Billy Elliot tarjoaa iloa ja voimaa synkkään aikaan]*
Julia Quinn

**Julie Pottinger** (s. 1970), kirjailijanimeltään **Julia Quinn**, on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut monia suosittuja historiallisia romaaneja, joista tunnetuin on *Bridgerton*-sarja. Hänen teoksiaan on käännetty 41 kielelle ja ne ovat saavuttaneet New York Timesin bestseller-listan 19 kertaa.

*Bridgerton*-teokset kertovat englantilaisesta yläluokkaisesta Bridgertonin perheestä, mihin kuuluu leskiäiti ja hänen kahdeksan aakkosjärjestyksessä nimettyä lastaan nimeltään Anthony, Benedict, Colin, Daphne, Eloise, Francesca, Gregory ja Hyacinth. Teokset sijoittuvat 1800-luvun alkuun yrjöjen aikakauden loppupuolelle ja kertovat Bridgertonin sisarusten tosirakkauden etsimisestä ja avioliittojen alkuvaiheista. Toisen suomennetun sarjan *Rokesbyn* voidaan puolestaan katsoa olevan Bridgerton-teosten esiosa, sillä se kertoo Bridgertonien naapureina asuvan Rokesbyn perheen veljessarjan elämästä 1700-luvun lopulla, ja sijoittuu Bridgertonin perheen vanhempien nuoruuteen. 

Quinnin teoksiin perustuva televisiosarja *[[Bridgerton]]*, joka on Chris Van Dusenin luoma ja Shonda Rhimesin tuottama, sai ensi-esityksensä Netflix-suoratoistopalvelussa 25. joulukuuta 2020. Sarjan pääosissa ovat ensimmäisellä kaudella Phoebe Dynevor ja Regé-Jean Page. Sarja keräsi kuukaudessa yli 82 miljoonaa katsojaa ja siitä tuli Netflixin katsotuin sarja. Sarjan toinen kausi sai ensi-esityksensä 25. maaliskuuta 2022, ja sen pääosissa ovat Jonathan Bailey ja Simone Ashley.

## Ura
Quinn kirjoitti ensimmäisen romanttisen romaaninsa jo teini-ikäisenä, mutta sitä ei koskaan julkaistu. Quinnilla on tutkinto taidehistoriasta Harvardin yliopistosta. Myöhemmin hän vaihtoi pääainettaan lääketieteeseen ja hänet hyväksyttiin Yalen yliopiston lääketieteelliseen tiedekuntaan, jossa hän opiskeli jonkin aikaa ennen kuin ryhtyi täysipäiväiseksi kirjailijaksi. Hän otti kirjailijanimen käyttöön lääketieteen opintojen vuoksi koska hän halusi pitää urat erillään ja valitsi nimen Quinn sen perusteella, että hänen kirjansa olisivat suositun kirjailijan Amanda Quickin kirjojen läheisyydessä kirjakaupoissa.

Quinn voitti Romance Writers of America -yhdistyksen RITA Award -palkinnot parhaasta historiallisesta romaanista teoksella *On the Way to the Wedding* vuonna 2007 ja teoksella *The Secret Diaries of Miss Miranda Cheever* vuonna 2008.

## Yksityiselämä
Quinn asuu Seattlessa ja on naimisissa Harvardin yliopistossa opiskeluaikanaan tapaamansa lääkäri Paul Pottingerin kanssa.

Quinnin isä Steve Cotler oli myös kirjailija, joka kirjoitti lastenkirjoja. Cotler ja hänen tyttärensä Ariana Cotler, Quinnin nuorempi sisar, kuolivat rattijuopon aiheuttamassa auto-onnettomuudessa 29.6.2021.

## Suomennetut teokset
### ''Bridgerton''-teokset
*
*
*
*
*
*
*
*
*

### ''Rokesby''-teokset
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
* Kirjailija suomalaisen kustantajan sivuilla
Windfall (vuoden 2022 elokuva)

**Windfall** on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen jännityselokuva, jonka on ohjannut Charlie McDowell ja käsikirjoittanut Andrew Kevin Walker ja Justin Lader. Sen pääosia esittävät Lily Collins, Jesse Plemons ja Jason Segel.

Elokuva kertoo rikollisesta, joka ryöstää varakkaan pariskunnan huvilan, mutta jää kiinni itse teossa.

## Rooleissa

## Lähteet
Lefamuliini

**Lefamuliini** (C28H45SNO5) on pleuromutiliinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina hoidettaessa muuten vaikeasti hoidettavia infektioita.

## Ominaisuudet ja käyttö
Lefamuliinin antibioottiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu bakteerien ribosomien 50S-alayksikköön. Sitoutuessaan yhdiste estää peptidyylitransferaasin toiminnan ja siten proteiinisynteesin. Lefamuliini tehoaa erityisesti grampositiivisiin bakteereihin kuten stafylokokkeihin, myös MRSA:han. Aine tehoaa myös eräisiin gramnegatiivisiin bakteereihin, esimerkiksi *[[Haemophilus influenzae]]*-bakteeriin. Lääkeaine annostellaan ruiskeena suoneen tai tablettina. Lefamuliini hyväksyttiin markkinoille Yhdysvalloissa vuonna 2019 ja Euroopan unionin alueella 2020 keuhkokuumeen hoitoon. Sitä käytetään erityisesti muille antibiooteille vastustuskykyisten infektioiden hoidossa.

## Haittavaikutukset
Lefamuliinin aiheuttamat haittavaikutukset ovat useimmiten lieviä, ja niitä voivat olla muun muassa pääkipu, huonovointisuus ja ripuli. Yhdiste on sikiöille myrkyllistä.  

## Lähteet
Alain Barrière

**Alain Barrière** (oik. **Alain Bellec**, 18. marraskuuta 1935 – 18. joulukuuta 2019) oli ranskalainen laulaja. Barrière aloitti insinööriopinnot 1955 *École nationale supérieure d'arts et métiers* -korkeakoulussa Angers'ssa ja innostui opiskeluaikanaan musiikista ja aloitti kappaleiden tekemisen. Barrière valmistui 1960, mutta jatkoi musiikin parissa. Hän voitti 1961 *Coq d’or* -kykykilpailun kappaleella "Cathy", minkä myötä hän sai levytyssopimuksen.

Barrière edusti Ranskaa vuoden 1963 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Elle était si jolie*"*. Kappale sijoittui kilpailussa jaetulle viidennelle sijalle.

Barrière julkaisi debyyttialbuminsa *Ma vie* vuonna 1964. Barrière esitti pääosaa vuoden 1966 elokuvassa *Pas de panique*, mutta jatkoi tuon jälkeen laulajana. Suurin menestyskappale *Tu t’en vas* (1975) myi yli 200 000 kappaletta.

Barrière mani naimisiin 1975 ja avasi vaimonsa kanssa *Le Stirwen* -viihderavintolan. Barrière kuitenkin joutui vero-ongelmiin, minkä vuoksi muutti Yhdysvaltoihin 1977 ja asui siellä neljä vuotta. Ranskaan palattuaan hän yritti paluuta, mutta albumit *Un peu de sang breton* ja *La mer est là* eivät menestyneet. Barrière muutti Quebeciin Kanadaan, josta palasi Ranskaan 1990-luvun alussa. 1997 Barrière julkaisi kokoelmalevyn *Ma vie: Trente années de chansons*, joka sisälsi hänen vanhoja hittejään sekä albumin *Barrière 97*.

Barrière julkaisi 2006 omaelämänkerran *Ma Vie*. Hän kuoli 84-vuotiaana 18. joulukuuta 2019.

## Lähteet
*Alain Barrière

### Viitteet
Anna Behse

**Anna Thérèse Behse** (13. marraskuuta 1877 Helsinki – 4. huhtikuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen laulunopettaja, joka käynnisti Kristillinen tiede -yhteisön toiminnan Suomessa.

Anna Behsen vanhemmat olivat kollegiasessori Peter Wilhelm Arnold Behse (1835–1881) ja Maria Thérèse af Forselles. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 (Läroverket för gossar och flickor) ja opiskeli musiikkia Dresdenissä ja Berliinissä vuosina 1903–1910. Behse toimi laulunopettajana Helsingissä. Hän tutustui kristilliseen tieteeseen opiskellessaan Saksassa vuonna 1919 ja hän aloitti yhteisön toiminnan Suomessa. Behse oli Suomessa ensimmäinen virallisesti rekisteröity kristillinen parantaja eli Christian Science -praktikko. Kristillisen Tieteen Yhdistys – Kristen Vetenskaps Samfund (The Christian Science Society) perustettiin Helsinkiin vuonna 1955.

Anna Behsen veli oli silmä- ja sotilaslääkäri, lääkintäeverstiluutnantti Emil Alfons Behse (1874–1938). Viisilapsinen perhe asui omistamassaan Kaivopuiston huvilassa, jonka tontilla on nykyisin Viron Helsingin-suurlähetystö.

## Lähteet
Mary Breen

**Mary Patricia Breen** (3. tammikuuta 1933 Randwick – 1. lokakuuta 1977 Cremorne) oli australialainen kuulantyöntäjä. Hänen ennätyksensä on 14,01 metriä vuodelta 1962. Breen edusti Australiaa Melbournen kesäolympialaisissa 1956, muttei päässyt finaaliin.

## Lähteet
Tanja Fajon

**Tanja Fajon** (s. 9. toukokuuta 1971 Ljubljana, Jugoslavia) on slovenialainen poliitikko. Hän edustaa sosiaalidemokraattista puoluetta ja on toiminut vuodesta 2020 sen puheenjohtajana. Hän on ollut vuodesta 2009 Euroopan parlamentin jäsen.

## Ura
Ennen uraa politiikassa Fajon oli toimittaja. Hän työskenteli vuosina 1991–1995 Radio glas Ljubljanessa, vuonna 1993 Republika-lehdessä ja vuosina 1995–2009 yleisradioyhtiö RTV Slovenijassa. Vuosina 2001–2009 hän toimi RTV Slovenijan kirjeenvaihtajana Brysselissä.

Fajon valittiin Euroopan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuoden 2009 vaaleissa. Hän kuuluu sosialistien ja demokraattien ryhmään (S&D) ja oli ensimmäisellä europarlamenttikaudellaan kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan jäsen. Hänet valittiin jatkamaan Euroopan parlamentin jäsenenä vaaleissa 2014 ja vaaleissa 2019. Fajon jatkoi toisella europarlamenttikaudellaan saman valiokunnan jäsenenä, kolmannella europarlamenttikaudellaan hän on ollut ulkoasiainvaliokunnan jäsen.

Toukokuussa 2020 Fajon nousi varapuheenjohtajan paikalta Slovenian sosiaalidemokraattisen puolueen väliaikaiseksi puheenjohtajaksi edellisen puheenjohtajan Dejan Židanin erottua. Lokakuussa 2020 hänet valittiin täydelle puheenjohtajakaudelle. Fajon sai online-puoluekokouksessa 276 ääntä ja vastaehdokas Jani Prednik 107. 

## Yksityiselämä
Tanja Fajon on naimisissa Veit-Ulrich Braunin kanssa. Braun on saksalainen toimittaja, jonka Fajon tapasi molempien toimiessa television kirjeenvaihtajina Brysselissä.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
*
*
Marg Woodlock

**Margaret Joy ”Marg” Woodlock** (s. 20. toukokuuta 1938) on australialainen kuulantyöntäjä. Hänen ennätyksensä on 13,26 metriä vuodelta 1959. Woodlock edusti Australiaa Melbournen kesäolympialaisissa 1956, muttei päässyt finaaliin.

## Lähteet
Ejnar Hallberg

**Carl Ejnar Hannibal Hallberg** (20. elokuuta 1880 Helsinki – 3. marraskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja, liikemies ja numismaatikko.

Hallbergin vanhemmat olivat insinööri, valtioneuvos, filosofian kunniatohtori Emil Fredrik Mauritz Hallberg ja Anna Emilia Schildt. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 (Läroverket för gossar och flickor) ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1905 ja filosofian maisteriksi 1907. Hallberg opiskeli pankkialaa Lontoossa vuonna 1906.

Hallberg oli Pohjoismaiden Osakepankin palveluksessa vuodesta 1907 ja Pohjoismaiden Yhdyspankin palveluksessa osastopäällikkönä 1919–1947. Hän oli Oy Schildt & Hallbergin johtokunnan jäsenenä vuodesta 1924 ja johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1941. Hallberg oli numismatiikan harrastaja ja hän jatkoi isänsä valtioneuvos Mauritz Hallbergin keräämän kokoelman kartuttamista.

Ejnar Hallberg oli naimisissa vuodesta 1915 Olga Margaretha Arppen kanssa.

## Lähteet
Siren (Blackstar Halo)

**Siren** on suomalaisen heavy metal -yhtye Blackstar Halon kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 13. syyskuuta 2019.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Imperiumi: 6/10
* Kaaoszine: 6/10
* Nousu.net: 

## Lähteet
Selviytyjät Suomi (3. tuotantokausi)

**[[Selviytyjät Suomi|Selviytyjät Suomen]] kolmas tuotantokausi** esitettiin keväällä 2019 Nelosella. Kausi kuvattiin Filippiineillä huhti–toukokuussa 2018. Kaudella voitosta kilpaili 16 suomalaista julkisuuden henkilöä. Kauden juonsi Juuso Mäkilähde. Kilpailu kesti 32 vuorokautta ja voittaja sai 30 00 euroa. Kilpailun voitti Miska Haakana äänin 6–1.

## Kilpailijat

## Kauden yhteenveto

## Äänestyshistoria

## Katsojaluvut

## Lähteet
Emilia Kilpua

**Emilia Kilpua** (s. 18. marraskuuta 1977 Oulu) on suomalainen avaruusfysiikan professori. Hän on toiminut Helsingin yliopistossa fysiikan apulaisprofessorina vuodesta 2015 ja professorina vuodesta 2020 lähtien. Euroopan tiedeneuvosto myönsi hänelle arvostetun ERC Consolidator Grant -hankerahoituksen vuosille 2017-2022. Suomalainen tiedeakatemia myönsi hänelle vuonna 2021 Väisälä-palkinnon, joka myönnetään uran aktiivivaiheessa olevalle, ansioituneelle tutkijalle.

## Biografia
* Emilia Kilpua & Hannu Koskinen, *Aurinko. Tuttu ja tuntematon tähtemme* (Gaudeamus 2023)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Emilia Kilpuan blogi, Helsingin yliopisto.
Kolma (järvi)

**Kolma** on järvi, joka sijaitsee Kolman kylällä Joroisissa. Järvi kuuluu Vuoksen vesistöön ja on pinta-alaltaan noin 110 hehtaaria. Kolmalla on yleinen uimaranta Uimarannantien varrella. Kolman kyläyhdistys on vuonna 2020 aloittanut uimarannan uudistamistyön, jossa uimaranta siirtyy hieman eri kohtaan järven rannalla.

## Järven kunnostus
Vuosituhannen vaihteessa Kolman kylällä tehtiin kansalaisopiston kurssilla kolme avorysää, joilla Kolma-järvestä on pyydetty pois roskakalaa. Vuonna 2002 Joroisten kunta valitsi järven yhdeksi Ympäristökeskuksen kanssa kunnostettavaksi kohteeksi, jolloin järveä niitettiin kolmena vuonna noin viiden hehtaarin alalta. Tämän jälkeen kyläläiset ovat niittäneet järveä talkoovoimin omalla niittokoneella. Vuonna 2021 niitettiin vesikasveja Kolman pohjoisosissa kunnostushankkeen kautta.

Vuonna 2013 järven luusuaan rakennettiin uusi pohjapato, joka mitoitettiin siten, etteivät vallinneet vedenkorkeudet muuttuneet. Pohjapadon paikalla oli aiemmin 1990-luvun alussa syntynyt kivipato.

## Lähteet
Etiamsi omnes, ego non

**Etiamsī omnes, ego nōn** on latinankielinen sanonta, joka tarkoittaa "Vaikka kaikki muut, en minä". 

## Alkuperä
Lause on peräisin Matteuksen evankeliumista. Pääsiäisaterian jälkeen Öljymäellä Jeesus ennustaa, että sinä yönä kaikki opetuslapset luopuvat hänestä. Pietari sanoi silloin: "Vaikka kaikki muut luopuisivat sinusta, minä en koskaan luovu". Latinankielisessä Versio Vulgatassa lause kuuluu: "*Et si omnes scandalizati fuerint in te, ego numquam scandalizabor*."

## Merkitys ja käyttö
Sanonta kertoo, että henkilö sanoutuu irti epäoikeudenmukaisuuksista, jotka yleinen mielipide hyväksyy. 

Philipp von Boeselager antoi kirjoittaa lauseen talonsa frontaaliin. Hän oli saksalaisupseerina osallistunut Hitlerin salamurhayritykseen 20.7.1944, mutta jäänyt henkiin. Historioitsija Joachim Fest, jonka kirjan pohjalta Hitlerin viimeisiä päiviä kuvaava elokuva Perikato on tehty, antoi muistelmiensa nimeksi *Ich nicht* ("En minä"). Venäjällä lause on laskuvarjojääkärien tunnuksena muodossa "ei kukaan paitsi me" (*nikto krome nas).* 

## Lähteet
Mandira Bedi

**Mandira Bedi** (s. 15. huhtikuuta 1972 Kalkutta, Länsi-Bengali, Intia) on intialainen näyttelijä, televisiojuontaja ja muotisuunnittelija, joka on työskennellyt pääasiassa hindinkielisissä tuotannoissa. Hän on näytellyt muun muassa menestyselokuvissa *[[Dilwale Dulhania Le Jayenge]]* (1995) ja *[[Saaho]]* (2019).

## Yksityiselämä
Bedi meni naimisiin elokuvaohjaaja Raj Kaushalin kanssa vuonna 1999. Heidän poikansa syntyi vuonna 2011. He adoptoivat 4-vuotiaan tyttären vuonna 2020. Bedi jäi leskeksi Kaushalin kuoltua sydäninfarktiin 30. kesäkuuta 2021.

## Filmografia

## Televisio

## Websarjat

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Terry Reintke

**Terry Reintke** (5. toukokuuta 1987 Gelsenkirchen) on saksalainen poliitikko. Hän on ollut Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 2014. Reintke edustaa Liittouma 90/Vihreät-puoluetta. Euroopan parlamentissa hän kuuluu Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmään, jonka varapuheenjohtaja hän on ollut vuodesta 2019 lähtien. Reintke on myös ollut toinen Euroopan parlamentin HLBTI-asioita käsittelevän laajennetun työryhmän puheenjohtajista vuodesta 2017 alkaen.

## Ura
Reintke oli 14-vuotiaana mukana perustamassa Saksan vihreiden nuorten paikallisjärjestöä. Reintke opiskeli valtiotieteitä Berliinissä, Edinburghissa ja Sarajevossa vuosina 2006–2011. Hänen Freie Universität Berlin -yliopistossa kirjoittamansa opinnäytteen aiheena oli seksuaalinen väkivalta sodanjälkeisessä Bosniassa. Hän nousi vuonna 2010 Euroopan vihreiden nuorten johtokuntaan, jossa hän oli vuosina 2011–2013 järjestön tiedottaja. Hän oli noina vuosina myös Saksan liittopäivien jäsenen Ulrich Schneiderin avustaja.

Reintke oli ehdolla vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa Saksassa edustaen Liittouma 90/Vihreät-puoluetta. Hänen vaaliteemoinaan olivat eurooppalainen sosiaali-, naisten- ja HLBT-politiikka. Reintke tuli valituksi. Reintke valittiin marraskuussa 2017 yhdeksi Euroopan parlamentin HLBTI-asioita käsittelevän laajennetun työryhmän kahdesta puheenjohtajasta.

Reintke osallistui 26. kesäkuuta 2016 Istanbulissa pidettyyn Pride-kulkueeseen. Paikallinen hallinto oli kieltänyt kulkueen järjestämisen ja määräsi sen hajotettavaksi. Poliisi otti Reintken kiinni mutta vapautti hänet pian. Eräitä muitakin saksalaisia vihreitä poliitikkoja otettiin kiinni tai pidätettiin heidän osallistuttuaan kulkueeseen.

Reintke jatkoi kauttaan Euroopan parlamentissa tultuaan valituksi Saksan europarlamenttivaaleissa 2019. Vaalien jälkeen hänet valittiin yhdeksi Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän varapuheenjohtajista. Hän oli jäsenenä Euroopan unionin ja Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttien yhteisessä brexit-toimikunnassa.

## Poliittiset näkemykset

Vuonna 2017 Reintke piti esillä Euroopan parlamentin täysistuntosalissa me too -kampanjan tunnusta ja kertoi julkisesti tapauksesta, jossa häneen käytiin käsiksi seksuaalisesti. Reintken mukaan me too -kampanjassa ei ole kyse ”pelkästä mediahypetyksestä”, ja hän vaati rakenteellista muutosta seksuaalisen väkivallan käsittelyyn.

Reintke arvosteli Unkarin pääministerin Viktor Orbánin pyrkimystä rajoittaa transihmisten laillista tunnustamista. Reintken mukaan laillinen tunnustaminen on ”transihmisten suojelun pohja”, jota ilman he ”altistuvat laajalle syrjinnälle ja häirinnälle”. Reintke ilmaisi myös tukensa Britannian translapsille ja -nuorille. Reintken mukaan Britanniassa on vihamielinen transvastainen feministinen liike, joka ”on läikkymässä muihin osiin Eurooppaa”. Reintken mukaan feminismissä on kyse ”kaikkien sukupuolen vapauttamisesta”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kotisivut 
*
José Guardiola

**José Guardiola Díaz de Rada** (22. lokakuuta 1930 – 9. huhtikuuta 2012) oli espanjalainen laulaja. Guardiola tuli tunnetuksi Espanjassa ja Latinalaisessa Amerikassa ulkomaalaisten kappaleiden espanjankielisten versioiden tulkitsijana.

Guardiola edusti Espanjaa vuoden 1963 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Algo prodigioso". Kappale sijoittui 16 kilpailijan joukosta jaetulle 12. sijalle.

## Diskografia
### Albumit
**Una Nueva Melodia* (1961)
**El Dia Mas Largo ...* (1963)
**Jose Guardiola* (1976)
**Recordando A Artur Kaps* (1976)
**Desde Mexico* (1976)
**Canta En Català: La Mare / El Meu Avi* (1987)
**40 Aniversario* (1998)

## Lähteet
*

### Viitteet
Jacqueline West

**Jacqueline West** on yhdysvaltalainen puvustaja ja pukusuunnittelija, joka on tehnyt urallaan puvustuksia useisiin menestyneisiin elokuviin. West saanut parhaan puvustuksen Oscar-palkintoehdokkuuden neljästi elokuvista *[[Quills – syntiset säkeet]]* (2003), *[[Benjamin Buttonin uskomaton elämä]]* (2008), *[[The Revenant]]* (2015) ja *[[Dyyni (vuoden 2021 elokuva)|Dyyni]]* (2021).

## Filmografia
* *[[Nouseva aurinko]]* (1993) 
* *[[Unohtumaton yö]]* (2000) 
* *[[Quills – syntiset säkeet]]* (2000) *(Oscar-ehdokkuus)*
* *[[Leo (vuoden 2002 elokuva)|Leo]]* (2002) 
* *[[Kerran bändäri - aina bändäri]]* (2002) 
* *[[Herrasmiesliiga (elokuva)|Herrasmiesliiga]]* (2003)
* *[[The New World]]* (2005) 
* *[[Down in the Valley]]* (2005) 
* *[[Lonely Hearts Killers]]* (2006) 
* *[[The Invasion - tunkeutujat]]* (2007) 
* *[[Benjamin Buttonin uskomaton elämä]]* (2008) *(Oscar-ehdokkuus)*
* *[[State of Play]]* (2009)
* *[[The Social Network]]* (2010) 
* *[[Vettä elefanteille (elokuva)|Vettä elefanteille]]* (2011)  
* *[[The Tree of Life]]* (2011)
* *[[To the Wonder]]* (2012) 
* *[[Argo (vuoden 2012 elokuva)|Argo]]* (2012) 
* *[[Seventh Son]]* (2014)
* *[[The Gambler]]* (2014)
* *[[Knight of Cups]]* (2015)
* *[[The Revenant]]* (2015) *(Oscar-ehdokkuus)*
* *[[Live by Night]]* (2016)  
* *[[Song to Song]]* (2017) 
* *[[Dyyni (vuoden 2021 elokuva)|Dyyni]]* (2021) *(Oscar-ehdokkuus yhdessä [[Bob Morgan]]in kanssa)*
* *[[Killers of the Flower Moon]]* (2022)  
* ** (2023)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Jacques Raymond

**Jacques Raymond** (oik. **Jozef Remon**, s. 13. lokakuuta 1938) on belgialainen laulaja. Raymond edusti Belgiaa vuoden 1963 Eurovision laulukilpailussa kappaleella *Waarom?*. Kappale sijoittui 16 kilpailijan joukosta kymmenenneksi.

Raymond edusti Belgiaa Eurovision laulukilpailussa uudestaan vuonna 1971 duettona Lily Castelin kanssa kappaleella *Goeiemorgen, morgen*. Kappale sijoittui 18 kilpailijan joukosta jaetulle 14. sijalle.

## Diskografia
### Albumit
**Zang Bij Jacques Raymond & Louis Neefs / Zang Bij Louis Neefs & Jacques Raymond* (1967)
**Volume 3* (1968)
**Volume 4* (1970)
**3 Generaties Raymond, 3 Generations Accordeon* (1971)
**Jacques Raymond* (1971)
**Jacques Raymond Vol. 6* (1972)
**Waar Liefde Is ...* (1973)
**My Concerto* (1974)
**Volume 8* (1979)
**Singt Deutsche Schlager* (1981)
**In Eine Kleine Bar Musik* (1984)
**Aan Jou... ...En Vlaanderen* (1985)
**Liedjes Van Vroeger.... En Nu* (1990)
**Verliefd Zijn* (1994)
**Jij Bent Alles* (1998)
**Duets* (2007)

## Lähteet
Edward Durell Stone

**Edward Durell Stone** (9. maaliskuuta 1902 Fayetteville, Arkansas – 6. elokuuta 1978 New York, New York) oli yhdysvaltalainen arkkitehti. Hän oli uuden formalismin tyylisuuntauksen varhainen uranuurtaja ja hyvin tuottelias arkkitehti, joka suunnitteli rakennuksia eri puolilla maailmaa.

Stone oli nuorin perheensä neljästä lapsesta. Hän opiskeli Arkansasin yliopistossa, Boston Architectural Clubissa, Harvardin yliopiston School of Architecturessa ja Massachusetts Institute of Technologyssa. Stone aloitti uransa bostonilaisessa Coolidge, Shepley, Bulfinch and Abbott -yrityksessä ja liittyi Schultze & Weaverin palvelukseen muutettuaan vuonna 1929 New Yorkiin. Ensimmäisen henkilökohtaisesti saamansa tilauksen hän vastaanotti vuonna 1933. Stone matkusti usein Italiaan ja sai työhönsä mallia eurooppalaisista esikuvista. Oman arkkitehtuuriyrityksensä hän perusti vuonna 1936. Hän osallistui Museum of Modern Artin (1937) suunnitteluun ja toimi toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltain ilmavoimien (USAAC) suunnittelupäällikkönä. Vuosina 1946–1952 Stone työskenteli Yalen yliopiston associate professorina.

Vuonna 1958 American Institute of Architects valitsi Stonen Stuart Pharmaceutical Company -rakennuksen Pasadenassa yhdeksi vuoden viidestä parhaasta työstä. Stone suunnitteli monia muitakin merkittäviä rakennuksia Kaliforniaan, vaikka asui New Yorkissa. Stonen töihin Yhdysvalloissa kuuluvat muiden muassa John F. Kennedy Center for the Performing Arts (1971) ja Aon Center (1974). Hänen tunnetuimpiin rakennuksiinsa Yhdysvaltain ulkopuolella kuuluvat Panaman El Panamá -hotelli (1946), New Delhin Yhdysvaltain-suurlähetystö (1954) sekä Ydintutkimuskeskus lähellä Islamabadia (1966). Stone sai huomiota myös Brysselin vuoden 1958 maailmannäyttelyn Yhdysvaltain-paviljonkia varten suunnittelemallaan työllä.

Stone julkaisi omaelämäkertateoksen *The Evolution of an Architect* vuonna 1962. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1974. Hänen yrityksensä Edward Durell Stone & Associates jatkoi toimintaansa vielä hänen kuolemansa jälkeen vuoteen 1993.

## Lähteet
Antti Ahlström (professori)

**Antti Gustav Ahlström** (27. tammikuuta 1939 Helsinki – 22. helmikuuta 2022 Nurmijärvi) oli suomalainen ravitsemustieteilijä ja professori.

Ahlström opiskeli Helsingin yliopistossa ja väitteli maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi vuonna 1969. Työuransa hän teki yliopiston palveluksessa 1960-luvun alkupuolelta lähtien, aluksi amanuenssina, vuodesta 1971 vs. apulaisprofessorina ja ravitsemustieteen professorina 1977–2002. Hän hoiti myös Tampereen yliopiston kansanterveystieteen apulaisprofessuuria vuosina 1974–1977.

Ahlström toimi myös sukunsa yrityksen E. Ahlströmin hallituksessa 1962–1986. Hän hoiti lukuisia luottamustehtäviä muun muassa Suomen Kulttuurirahastossa ja osallistui reserviupseeritoimintaan ja vapaaehtoiseen maanpuolustustoimintaan, ja hän sai useita kunniamerkkejä.

Antti Ahlströmin isä oli kauppaneuvos Kauko Ahlström ja puoliso vuodesta 1961 lehtori Liisa Ahlström (o.s. Raatikainen). Perheeseen syntyi kuusi lasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Antti Ahlströmin muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''.
Borgofranco d’Ivrea

**Borgofranco d'Ivrea** () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 4&nbsp;008 asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Borgofranco

**Borgofranco** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* Borgofranco d’Ivrea, kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Torinon metropolikaupungissa
* Borgofranco sul Po, on kunta Pohjois-Italiassa Mantovan maakunnassa Lombardian alueella
Karin Molander

**Karin Molander** (syntymänimi *Katarina Margareta Elisabet Edwertz*; 20. toukokuuta 1889 Vårdingen pitäjä – 3. syyskuuta 1978 Höstsol, Täbyn kunta) oli ruotsalainen näyttelijä. Hänellä oli elokuvarooleja vuosina 1914–1954, minkä lisäksi hän työskenteli teattereissa.

Molander kiinnostui varhain näyttelemisestä. Julia Håkanssonin johdolla opiskeltuaan hän teki vuonna 1908 debyyttinsä Östermalms-teaternissa näytelmän *De små landstrykarna* esityksessä. Tämän jälkeen hän oli aktiivinen sekä Östermalms-teaternissa että Vasateaternissa. Syksystä 1909 alkaen Molander esiintyi parin vuoden ajan Helsingissä, jossa meni naimisiin ohjaaja Gustaf Molanderin kanssa. Palattuaan Tukholmaan hän jatkoi uraansa Strindbergs Intima Teaterissa. Mauritz Stiller tiedusteli Molanderilta tämän mahdollista mielenkiintoa elokuvissa esiintymiseen; Molander suunnitteli opintomatkaa Saksaan ja hyväksyi Stillerin tarjouksen kustantaakseen sen. Hän kokikin elokuvatyön kiinnostavammaksi kuin oli odottanut. Molanderista tuli yksi Stillerin johtavista koomikoista; hän esiintyi muiden muassa elokuvissa *[[Kärlek och journalistik]]* (1916), *[[Thomas Graals bästa film]]* (1917), *[[Thomas Graals bästa barn]]* (1918) ja *[[Erotikon (vuoden 1920 elokuva)|Erotikon]]* (1920). Hän suoritti myös dramaattisempia elokuvarooleja esimerkiksi pääosan esittäjänä elokuvissa *[[Synnöve Solbakken]]* (1919) ja *[[Fiskebyn]]* (1920).

Molander kiersi vuosina 1918–1922 näyttelijäkollegansa Lars Hansonin kanssa. Hän erosi ensimmäisestä miehestään Gustaf Molanderista vuonna 1919 ja oli vuosina 1922–1965 naimisissa Lars Hansonin kanssa. Molanderista ja Hansonista tuli suuria idoleita aikansa teatteriyleisöjen keskuudessa. Molander esiintyi vierailijana Lorensbergsteaternissa vuosina 1921–1922. 1920-luvun lopussa hän piti joidenkin vuosien ajan taukoa esiintymisestä seuratessaan puolisoaan Hollywoodiin. Palattuaan Ruotsiin Molander esiintyi vuosina 1931–1937 Kuninkaallisessa draamateatterissa (Dramaten). Vuonna 1954 hän teki tilapäisen paluun elokuvaan esiintymällä Hasse Ekmanin *[[Gabrielle (vuoden 1954 elokuva)|Gabriellessa]]*.

Molander palkittiin vuonna 1934 kuninkaallisella Litteris et Artibus -mitalilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Vasyl Stefanyk

**Vasyl Stefanyk**, (, 14. toukokuuta 1871 Rusiv, Snjatynin piiri, Galitsia, Itävalta-Unkari –  7. joulukuuta 1936 Rusiv) oli ukrainalainen kirjailija ja poliitikko.

Stefanyk tutustui opiskeluaikana Les Martovytšiin ja Lev Batšynskyihin, joilla oli merkittävä vaikutus hänen elämäänsä: Martovytš sai hänet kiinnostumaan kirjoittamisesta, Batšynskyi ohjasi hänet politiikan pariin. Opiskellessaan myöhemmin lääketiedettä Krakovan yliopistossa Stefanyk ystävystyi puolalaisen lääkärin Wacław Moraczewskin ja tämän vaimon Sofija Okunevska-Moraczewskan kanssa, joiden kautta hän tutustui aikakauden eurooppalaiseen kirjallisuuteen ja muuhun kulttuuriin. Hän tutustui myös puolalaisen avantgarderyhmän Młoda Polska jäseniin, joista tärkeimpiä hänelle olivat Stanisław Przybyszewski, Władysław Orkan ja Stanisław Wyspianski.

Stefanykin kirjeissä heijastuvat aikakauden modernistien vaikutukset, ja ne ennakoivat hänen myöhempiä kertomuksiaan, mutta yritys julkaista sanomalehdissä runollista proosaa epäonnistui. Vuonna 1897 hän sai kuitenkin julkaistuksi kertomuksiaan Tšernivtsissä ilmestyneessä *[[Pratsia]]ssa* ja niiden jälkeen pienoisromaaneja julkaisussa *[[Literaturno-naukovyi vistnyk]]* (1898). Ensimmäinen kokoelma *Synia knyzhetška* ilmestyi 1899 (”Sininen kirja”). Se sai heti kiitosta, ja sen jälkeen hän julkaisi uusia kokoelmia.

Stefanykin ura huipentui 1901, mutta sitten seurasi kirjoittamisessa 15 vuoden tauko. Hän oli vuodesta 1908 Itävalta-Unkarin hajoamiseen asti Itävallan parlamentin jäsen Galitsian Radikaalipuolueesta. Ensimmäinen maailmansota kauhuineen sai hänet jälleen kirjoittamaan. Lyhytikäisen Länsi-Ukrainan kansantasavallan aikana hänestä tuli Ukrainan kansallisen neuvoston (UNRada) varapuheenjohtaja, ja 1919 hän oli Kiovassa allekirjoittamassa sopimusta Ukrainan kansantasavallan kanssa Ukrainan yhdistymisestä.

Neuvosto-Ukraina palkitsi Stefanykin Länsi-Ukrainan merkittävimpänä elävänä kirjailijana elinikäisellä eläkkeellä, jonka hän kuitenkin torjui vastalauseena Ukrainassa harjoitetuille tukahduttamistoimille.

Stefanyk julkaisi myöhemminkin novelleja, joista osan julkaisi hänen poikansa Jurii Stefanyk Saksassa 1948. Stefanykin tuotanto koostuu 59 pienoisromaanista, joista osalla on mittaa vain pari sivua. Volodymyr Blavatsky on sovittanut niitä näytelmiksi, ja on tehty myös yksi elokuvasovitus. Kertomusten päähenkilö ovat yleensä hänen kotiseutunsa Pokutian talonpoikia. Hän yhdisteli niissä kirjallista ukrainan kieltä ja Pokutian murretta vaikeasti käännettäväksi kieleksi.

Stefanyk kuului Pokutian kolmikkoon yhdessä kahden muun kirjailijan Les Martovytšin (1871–1916) ja Marko Tšeremšynin kanssa.

Stefanykin nimeä kantaa Lvivissä sijaitseva Stefanykin kansallinen tieteellinen kirjasto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lehliu-Gară

**Lehliu-Gară** on kaupunki Călărașin piirikunnassa Romaniassa. Siitä tuli virallisesti kaupunki vuonna 1989, osana Romanian maaseudun systematisointiohjelmaa. Vuonna 2011 Lehliu-Garăssa asui noin 6 500 ihmistä. 

Lehliu-Garăn kautta kulkee A2-moottoritie. Tämän lisäksi kaupungissa on rautatieasema, josta kulkevat rautatieyhteydet Bukarestin ja Constanțan suuntiin. Lehliu-Gară sijaitsee noin 60 kilometriä Bukarestista itään ja noin 140 kilometriä Constanțasta länteen.

Lehliu-Garăssa on kolme kylää: Buzoeni, Răzvani ja Valea Seacă. 

## Lähteet
Elin Rombo

**Elin Rombo** (s. 29. tammikuuta 1976) on ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.

Rombo opiskeli kanadalaisessa Brandonin yliopistossa sekä Tukholman Oopperakorkeakoulussa, josta valmistui vuonna 2003. Hän teki opiskeluaikanaan debyyttinsä Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa esiintymällä Christan roolissa Leoš Janáčekin oopperassa *[[Tapaus Makropulos]]*. Hänelle myönnettiin vuonna 2009 Birgit Nilsson -stipendi. Marraskuussa 2013 hän sai *[[hovsångare|hovsångerska]]*-nimityksen ja vuonna 2016 kuninkaallisen Litteris et Artibus -mitalin.

Rombo on esiintynyt Ruotsin kuninkaallisen oopperan lisäksi muun muassa Göteborgsoperanissa, Malmön oopperassa, Varsovan Teatr Wielkissä, Pariisin oopperassa, Staatsoper Unter den Lindenissä ja Alankomaiden kansallisoopperassa. Hän teki ensimmäisen esiintymisensä Salzburgin musiikkijuhlilla kesällä 2009. Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa Rombon roolien joukossa ovat olleet Sophie (*[[Ruusuritari]]*), Donna Elvira (*[[Don Giovanni]]*), Blanche (*[[Dialogues des Carmélites]]*), Musetta (*[[La bohème]]*), Fiordiligi (*[[Così fan tutte]]*), Mimì (*La bohème*), Susanna (*[[Figaron häät]]*) ja Régine Saint Laurent (*[[Prima Donna (ooppera)|Prima Donna]]*, säveltänyt Rufus Wainwright).

Rombo esiintyi nuoren Batseban roolissa Sven-David Sandströmin *Batseba*-oopperan kantaesityksessä. Hän oli mukana kantaesittämässä myös Philip Glassin oopperaa *[[Circus Days and Nights]]* Cirkus Cirkörin ja Malmön oopperan yhteistuotannossa. Catharina Backmanin oopperan *På andra sidan havet* kantaesityksessä häntä kuultiin Iriksen roolissa.

Rombon konserttiohjelmistoon ovat kuuluneet sellaiset teokset kuin *[[Saksalainen requiem]]* (Johannes Brahms), Messu nro 2 (Franz Schubert), Requiem (Wolfgang Amadeus Mozart), C-mollimessu (Wolfgang Amadeus Mozart) ja *[[Jeanne d'Arc au bûcher]]* (Arthur Honegger). Rombo on kiertänyt ruotsalaiskuoro Orphei Drängarin kanssa.

## Lähteet
Minä Peräsmies

**Minä Peräsmies** on multimediaohjelma, joka julkaistiin vuonna 1998. Sen päähenkilönä on Peräsmies ja se on julkaistu CD-ROM:lla. Levy sisältää viisi peliä, kahdeksan sarjakuvaa, ruokaympyrän ja Mediakeskus-Fiaskon, jossa on vanhoja Peräsmieheen liittyviä sisältöjä. Lisäksi CD-ROMin paketissa tulee lehtinen, jossa on sarjakuvia ja muuta sisältöä 20-sivuisessa lehtisessä. Minä Peräsmiehen sisällön ovat tuottaneet Mediakeisarit Oy:n työryhmä Timo Kokkila, Petri Tuomola ja Reima Mäkinen.

## Lähteet
Arne Bendiksen

**Arne Joachim Bendiksen** (19. lokakuuta 1926 – 26. maaliskuuta 2009) oli norjalainen laulaja, säveltäjä, sanoittaja ja tuottaja. Bendiksen aloitti uransa The Monn Keys -lauluyhtyeessä 1950-luvulla ja siirtyi myöhemmin sooloartistiksi.

Bendiksen voitti Melodi Grand Prixin vuonna 1964 kappaleella *Spiral* ja valikoitui näin Norjan edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Bendiksen sijoittui 16 kilpailijan joukosta kahdeksanneksi. Bendiksen sävelsi neljä Norjan myöhempää edustuskappaletta Eurovision laulukilpailuun, *Intet er nytt under solen* (1966), *Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli* (1969), *Lykken er* (1971) ja *It's Just A Game* (1973). Vuonna 1971 Bendiksen toimi myös Norjan kapellimestarina kilpailussa.

Muita Bendiksenin menestyskappaleita olivat *Tømmer-Jon*, *I dag har jeg brent mine kjærlighetsbrev* ja *Davy Crockett*. Bendiksen myös käänsi lukuisia ulkomaalaisia kappaleita norjaksi.

1960-luvulla Bendiksen näytteli komedioissa *Operasjon Løvsprett* ja *Operasjon Sjøsprøyt*.

## Diskografia
### Albumit
**Synger for barna* (1964)
**Alle tiders barneplate* (1967)
**Tre i parken* (1968)
**De gamle gode med Arne Bendiksen og Elisabeth Granneman* (1979)
**En kjuagutt fra Bergen* (1981)
**Jul i Andeby* (1981)
**27 høydepunkter* (1997)
**En kjuagutt fra Bergen* (2004)

### EP:t
**Vintereventyr* (1959)
**Davy Crockett/Den siste mohikaner/Tordenskjold/Robin Hood* (1966)
**Barnas julemoro* (1964)

## Lähteet
*

### Viitteet
Tissi (täsmennyssivu)

**Tissi** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

*tissi, naisen rinta arkikielessä
*Tissi, kunta Sardiniassa
*Tissi, aliprefektuuri Tšadissa
*Jacopo Tissi (s. 1995), italialainen balettitanssija.
Anett Schuck

**Anett Schuck** (s. 11. huhtikuuta 1970) on saksalainen ratameloja. Hän on voittanut kaksi olympiakultaa ja lukuisia maailmanmestaruuksia.

## Lähteet
Nkeiru Okoye

**Nkeiru Okoye** (s. 1972 New York) on yhdysvaltalainen säveltäjä.

Okoye voitti 13-vuotiaana ensimmäisen palkinnon kansallisessa sävellyskilpailussa. Hän sai kandidaatin arvon sävellyksessä ja musiikin teoriassa Oberlinin musiikkikonservatoriosta. Maisterin ja filosofian tohtorin arvot sävellyksessä ja musiikin teoriassa hän sai Rutgersin yliopistosta. Okoyen teoksia ovat esittäneet lukuisat sinfoniaorkesterit eri puolilla Yhdysvaltoja. Hänen tunnettujen sävellystensä joukossa ovat *Voices Shouting Out* (2002), *Phillis Wheatley* (2005), *African Sketches* (2007–2008), *Songs of Harriet Tubman* (2007–2008), *Brooklyn Cinderella* (2011), ooppera *Harriet Tubman: When I Crossed That Line to Freedom* (2014) ja *Invitation to a Die-In* (2017).

Okoye on johtanut musiikin teorian ja sävellysten laitosta New Yorkin osavaltionyliopistossa (New Paltz).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut