open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Stanley Caine

**Stanley Caine** (alun perin **Stanley Victor Micklewhite**; lokakuu 1935 – 13. tammikuuta 2013) oli englantilainen näyttelijä. Hän oli näyttelijä Michael Cainen pikkuveli. Hänet tunnetaan kenties parhaiten veljensä tähdittämästä rikoselokuvasta Riehakas ryöstö, jossa hän esitti ryöstäjäporukan jäsentä Cocoa.

Cainella diagnosoitiin leukemia vuonna 2008. Hän kuoli nukkuessaan kotonaan tammikuussa 2013.

## Filmografia
* Softly, Softly (1966)
* Miljardin dollarin aivot (*Billion Dollar Brain*) (1967)
* Likaista peliä (*Play Dirty*) (1969)
* Riehakas ryöstö (*The Italian Job*) (1969)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Nya Lidköpings-Tidningen

**Nya Lidköpings-Tidningen** (lyh. **NLT**) on ruotsalainen vuonna 1903 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Lidköping. Lisäksi sillä on sivutoimitukset Essungassa, Grästorpissa, Götenessä ja Varassa. Se ilmestyy kolmesti viikossa ja on kuulunut vuodesta 2019 NWT-konserniin. Lehden poliittinen linja on sitoutumaton liberaali.

Nya Lidköpings-Tidningen, headquarters.jpg|Lehden toimitus Lidköpingissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Kansalaisten kaivosvaltuuskunta – MiningWatch Finland

**Kansalaisten kaivosvaltuuskunta – MiningWatch Finland ry** on riippumaton asiantuntijaorganisaatio ja kansalaisjärjestö, jonka tarkoituksena on suhtautua kriittisesti Suomessa 2000-luvulla syntyneeseen voimakkaaseen kaivosinnostukseen. Se tarkoituksena ei ole lopettaa kaivannaistoimintaa Suomessa, vaan tuoda esiin epäkohtia, joita voimakas kaivannaistoiminnan viimeaikainen lisäämisinto Suomessa tuo tullessaan. Järjestö ei vastusta kaivostyöntekijöiden oikeuksien puolustamista.

Asiaan liittyvät olennaisesti ulkomaisen kiinnostuksen lisääntyminen kaivannaistoimintaan Suomessa, mikä osaltaan liittyy tarpeeseen fossiilisista polttoaineista vapautumiseksi ja sen tuomaan nopeaan sähköistämistarpeeseen ja akkumetallien tarpeeseen sekä siihen, että Suomessa kaivannaisverotus on kansainvälisesti alhaista. Kriittisyyttä taas aiheuttaa monta tekijää. Nykyinen kaivosteollisuus on pääasiassa ulkomaisten suursijoittajien omistuksessa, mikä ei tuo välitöntä hyötyä maahan. Lisäksi se tuhoaa elinympäristöjä kuten vesistöjä pysyvästi, kun vesistöjä on pidetty monessa yhteydessä Suomen arvokkaimpana luonnonvarana erityisesti sikäli, että kaivannaisjätteet ovat useimmiten vaarallista jätettä, jota ei voi ympäristöstä poistaa. Yhdistys katsoo, että vaikka kaivannaisjäteasetus on voimassa, sitä ei tosiasiassa noudateta.

Järjestön puheenjohtajana toimii FT Jari Natunen, ja sillä on tiiviit yhteydet eri kansalaisliikkeisiin eri puolelle maata kuten Saimaan, Päijänteen, Oulujärven ja Käsivarren saamelaisalueiden paikallisiin toimijoihin.

Esimerkiksi Kanadassa toimii vastaavanlainen järjestö MiningWatch Canada.

## Julkaisut

*Kaivosuhan alla – kirjoituksia kaivosmaisemasta (2022, toim. O. Rossi ja T. Huotari)  (pehmeäkant.)  (PDF)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kaivosvaltuuskunnan kotisivu
*MiningWatch Canada (englanniksi)
Ukrajinsk

**Ukrajinsk** (; ), vuoteen 1963 saakka **Lisivka** () on kaupunki Ukrainan Donetskin alueen Pokrovskin piirissä. Kaupunki sijaitsee maanteise noin 11 kilometriä Selydovesta kaakkoon, 32 kilometriä piirikeskus Pokrovskin keskustasta kaakkoon ja 42 kilometriä aluekeskus Donetskista luoteeseen. 

Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 10&nbsp;837 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 1990 väkiluku oli ollut noin 19&nbsp;400 asukasta.

Vuonna 1952 perustettiin Liskivan (Leskovon) kylä Ukrajinsk-kaivoksen rakentajia ja työntekijöitä varten. Vuonna 1963 asutus nimettiin kaivoksen mukaan ja sai kaupungin aseman. Ukrainan vuoden 2020 aluehallintouudistuksessa kaupunki liitettiin Pokrovskin piiriin; tätä ennen se oli Selydoven kaupungin (kaupunkipiirin) alaisuudessa. 

Tammikuun keskilämpötila on −6,6 °C, heinäkuun +21,5 °C. Vuotuinen sademäärä on yli 500 mm.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
OYS 2030

**OYS 2030** on Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin käynnistämä hanke Oulun yliopistollisen sairaalan, OYS:n uusimiseksi. Hankkeesta vastaa nykyisin Pohjois-Pohjanmaan hyvinvointialue. 

Tarkoituksena on rakentaa koko sairaala uudelleen vaihe vaiheelta, purkaa vanhaa ja rakentaa samalla uutta, jolloin sairaalan ei tarvitse pysähtyä, vaan väistöillä voidaan taata keskeytyksetön toiminta.

Hankkeen ensimmäinen toteutusvaihe aloitettiin keväällä 2017 purkamalla pois vanha lämpökeskus, hakekuljetin, keskuskeittiön terminaalit, jäteasema ja niin sanottu massavarasto, jossa on ollut viimeisimmäksi kalustokorjaamon toimintoja. Tälle paikalle on rakenteilla uuden sairaalan A-osa. Purkuvaihe on edennyt niin, että uuden tieltä ovat väistyneet pysäköintitalo, hallintorakennus, ravintola Kotka, keskuskeittiö ja Oulun keskuspesula, joka on aloittanut toiminnan uusissa tiloissa Ruskon kaupunginosassa syksyllä 2020. Uudisrakennuksen ensimmäisen osan valmistuttua purkaminen etenee kirurgian torneihin. Kun kaikki uudisrakennukset on saatu toteutettua, puretaan jäljelle jääneet, huonokuntoiset vanhat rakennukset pois. Hankkeen on tarkoitus valmistua useassa vaiheessa, ja kokonaan valmista pitäisi olla näillä näkymin vuonna 2027.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Oys2030.fi
Arno Hjorth

**Arno Hjorth** (21. huhtikuuta 1883 Tampere – 15. lokakuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja tanssitaiteilija.

Arno Hjorthin vanhemmat olivat kauppias ja tehtailija Karl Frans Hjorth ja Eugenia Viktoria Desideria Esperance Helene "Dessi" Vesander (1854–1931). Hän kävi Tampereen ruotsalaista yhteiskoulua ennenkuin siirtyi teatterin piiriin. Hän oli näyttelijänä jonkin aikaa Kansallisteatterissa, Turun Casino-Teatterissa 1914–1915 sekä Viipurin Näyttämöllä 1917–1920. Hän esiintyi traagillisissa rooleissa muun muassa Daniel Hjortina, Hamletina ja Romeona. Hjorth esiintyi myös ensirakastajan rooleissa useissa opereteissa kuten Luxemburgin kreivi, Mustalaisparooni ja Iloinen leski. Hjorth esiintyi myös tenorina oopperoissa ja hän lauloi Don Josen osan Suomalaisen Oopperan Carmenissa sekä Tonion osan Kansallisteatterissa esitetyssä Donizettin oopperassa Rykmentin tytär.

Hjorth muutti vuonna 1920 Helsinkiin ja toimi sitten tanssinopettajana ja -ohjaajana. Hän esiintyi lisäksi vierailevana näyttelijänä useissa teattereissa. Hjorth suunnitteli ja harjoitti tansseja Tampereen Teatterin ja Tampereen Työväen Teatterin operetteihin. Hän suunnitteli myös pukuja useihin operetteihin. Hjorth toimi kesällä 1931 ja 1932 Savonlinnan kylpylaitoksen intendenttinä.

Arno Hjorth kuoli lokakuussa 1932 Mehiläisen sairaalassa Helsingissä kolme viikkoa kestäneen sairauden seurauksena. Hänelle oli tehty onnistunut leikkaus korvataudin vuoksi mutta hän kuoli aivoihin siirtyneeseen sairauteen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Arno Hjorth, Encore Suomen kansallisoopperan ja -baletin esitystietokanta
Otto Poroma

**Otto Poroma** (17. helmikuuta 1907 Sippola – 16. joulukuuta 1996 Espoo) oli suomalainen osuustoimintaliikkeen vaikuttaja ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Poroman vanhemmat olivat maanviljelijä Antton Porvari ja Helena Kristiina Majander ja puoliso vuodesta 1935 Elsa Mirjam Laaksonen. Poroma kävi Suomen Osuuskauppakoulun 1924–1926 ja teki opintomatkoja Pohjoismaihin ja useisiin eri Euroopan maihin. Hän oli Osuuskauppa Suur-Savon myyjä 1923–1924, Maamiesten Osuusliikkeen myyjä Urjalassa 1925–1926 ja varastonhoitaja 1926–1928 ja kirjanpitäjä 1928–1932, Osuusliike Tehon myymälänhoitaja Hyvinkäällä 1932–1937, Osuuskauppa Kohisevan liikkeenjohtaja Askolassa 1937–1951, Rauman Osuuskaupan toimitusjohtaja 1952–1958 ja Keski-Pohjanmaan Osuuskaupan toimitusjohtaja 1958–1972. Poroma oli myös Vakkolan Voima Oy:n toimitusjohtaja 1947–1951. Hänellä oli lisäksi useita osuustoiminnallisia luottamustehtäviä kuten Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan hallintoneuvoston jäsenyys, Yleisen Osuuskauppojen liiton hallintoneuvoston jäsenyys ja Puolueettomien Osuuskauppojen Liikkeenjohtajat -yhdistyksen johtokunta. Hän oli myös Liiketyönantajain Keskusliiton hallituksen jäsen. Kauppaneuvoksen arvonimen Poroma sai 1966. 

## Lähteet
Sorbonne Université

**Sorbonne Université** ranskalainen yliopisto Pariisissa. Se perustettiin 1. tammikuuta 2018 yhdistämällä Paris-Sorbonnen (Pariisi-IV) ja Pierre-et-Marie-Curien (Pariisi-VI) yliopistot.

Yliopisto on jaettu kolmeen tiedekuntaan: humanistinen, lääketieteellinen ja luonnontieteiden ja tekniikan tiedekunta. Vuonna 2019 yliopistossa opiskeli 55 600 opiskelijaa, joista 10 200 oli kansainvälisiä opiskelijoita, ja 6 700 tutkijaa ja tutkimusprofessoria.

Vuonna 2021 *QS World University Rankings* -vertailussa yliopisto sijoittui sijalle 97. Shanghain ranking sijoitti Sorbonnen yliopiston maailman 39. parhaaksi yliopistoksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Yliopiston kotisivut
École nationale supérieure de techniques avancées

**École nationale supérieure de techniques avancées** (ENSTA) on arvostettu ranskalainen insinöörikoulu. Se perustettiin vuonna 1741, ja se on Ranskan vanhin "grande école". Se sijaitsee Palaiseaussa Pariisin eteläpuolella, Paris-Saclayn kampuksella ja on yksi Pariisin Polytechnic Instituten tiedekunnista. Koulusta valmistuu vuosittain noin 180 insinööriä.  ENSTA tarjoaa opiskelijoilleen yleisen insinöörikoulutuksen.

## Kuuluisa tutkija
* Gérard Mourou, Nobel-palkittu ranskalainen fyysikko

## Lähteet
* ENSTA kotisivut 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
Dmitri Patrušev

**Dmitri Nikolajevitš Patrušev** (; s. 13. lokakuuta 1977, Leningrad)  on venäläinen poliitikko, joka nimitettiin Venäjän maatalousministeriksi kesällä 2018. Hän on Venäjän federaation turvallisuusneuvoston entisen sihteerin Nikolai Patruševin poika. 

Patrušev kuuluu Putinin lähipiiriin ja joutui EU:n pakotelistalle Aleksei Navalnyin kannattajiin suuntautuneiden ihmisoikeusloukkausten takia helmikuussa 2021. 

Patrušev on mainittu mahdollisena seuraajana Vladimir Putinille Venäjän presidenttinä.

## Lähteet
Cotton Mather

**Cotton Mather** (12. helmikuuta 1663 Boston, Massachusetts – 13. helmikuuta 1728 Boston) oli vaikutusvaltainen puritaanisaarnaaja ja kirjailija Uudessa-Englannissa. 

## Elämä
Opiskeltuaan Ezekiel Cheeverin johdolla hän pääsi Harvard Collegeen ja valmistui vuonna 1678 15-vuotiaana. Opettaessaan hän aloitti teologian opinnot. Hänet valittiin apulaispastoriksi isänsä Increase Matherin kirkkoon Bostoniin vuonna 1681, ja hänet vihittiin pastoriksi isänsä rinnalle vuonna 1685. Vuonna 1688, kun hänen isänsä lähti Englantiin siirtokunnan asiamieheksi, hän jäi 25-vuotiaana johtamaan Uuden-Englannin suurinta seurakuntaa, jota hän palveli koko loppuelämänsä ajan. Hänestä tuli pian yksi Uuden Englannin vaikutusvaltaisimmista miehistä.

Cotton Mather oli näkyvästi mukana Salemin noitaoikeudenkäynneissä 1690-luvulla, ja oli yksi teokratian viimeisistä edustajista Uudessa Englannissa. Vuonna 1692 tuomarit pyysivät Bostonin papistolta neuvoja, ja Mather laati vastauksen, johon syytteet perustuivat. Vuonna 1689 hän oli kirjoittanut kirjan *Memorable Providences Relating to Witchcraft and Possession*, joista käy ilmi, että hän uskoi vahvasti paholaisen riivaukseen. Koska hän ajatteli, että Amerikka oli ollut Saatanan valtakunta ennen Massachusettsin siirtokuntien perustamista, hän piti luonnollisena, että paholainen pyrkisi erityisellä tavalla tuhoamaan siirtolaisten moraalin. Hän käytti suurta vaikutusvaltaansa saattaakseen epäillyt henkilöt oikeuteen ja rangaistukseen. Hän osallistui oikeudenkäynteihin, tutki itse monia tapauksia ja kirjoitti noituutta käsitteleviä saarnoja. Hänen teoksensa *The Wonders of the Invisible World* (1693) kiihotti kansan noidiksi syytettyjä vastaan. Noitavainojen päätyttyä Bostonin liberaalit syyttivät tapahtuneesta etupäässä Matheria.

Kuningas Jaakko II:n syrjäyttämisen jälkeen Mather oli yksi Uuden-Englannin kuvernöörin Edmund Androsin vastaisen kapinan johtajista vuonna 1689. Vuonna 1690 hänestä tuli Harvard Collegen johtokunnan jäsen. Hän sai Glasgow'n yliopistosta teologian kunniatohtorin arvon vuonna 1710 ja vuonna 1713 hänestä tehtiin Royal Societyn jäsen. Kun Harvard College etääntyi yhä kauemmas konservatiivisesta kalvinismista, Mather laati suunnitelman collegen perustamisesta Connecticutiin, ja tammikuussa 1718 hän yritti saada lontoolaisen kauppiaan Elihu Yalen lahjoittamaan collegelle, joka nimettiin hänen kunniakseen Yale Collegeksi.

Huolimatta osallistumisestaan noitaoikeudenkäynteihin Mather oli muissa asioissa edistyksellinen ja oppinut. Hän omistautui isorokkoa vastaan rokottamiselle vuonna 1721, raittiuden edistämiselle, kirjastojen perustamiselle ja mustien koulutukselle. Hänen yli neljästäsadasta julkaistusta teoksestaan, joista monet ovat saarnoja, traktaatteja ja kirjeitä, merkittävin on *Magnalia Christi Americana* eli Uuden-Englannin kirkollinen historia 1620–1698.

## Lähteet
Visti VUTsVK

**Visti VUTsVK** (, ”VUTsVK:n uutiset”) oli merkittävä neuvosto-Ukrainan hallinnon sanomalehti. Se ilmestyi päivittäin touko-syyskuussa 1919 Kiovassa, toukokuusta 1920 marraskuuhun 1934 Harkovassa ja sen jälkeen Kiovassa toukokuuhun 1941.

Lehti ilmestyi nimellä *Visty VUTsVK* vuoteen 1929. Se oli Ukrainan toimeenpanevan keskuskomitean (VUTsVK) julkaisu ja vuodesta 1937 Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston julkaisu. Se julkaisi sekä maan sisäisiä että ulkomaisia uutisia, puolueen julistuksia ja poliittisia analyyseja ja kommentaareja. Alkuun, Vasyl Blakytnyin ja Jevhen Kasjanenkon aikana, siinä käsiteltiin myös huomattavan paljon kulttuuriaiheita, ja se oli 1920-luvulla vaikutusvaltaisimpia ukrainalaistamiseen tähtääviä julkaisuja. Tuolloin sen kirjoittajiin kuului merkittäviä kirjailijoita ja politiikan hahmoja, joista monet olivat entisiä borotbisteja ja muiden ukrainalaisten puolueiden entisiä jäseniä. Se julkaisi kulttuuria ja kirjallisuutta käsittelevissä viikkoliitteissään *Literatura, nauka, mystetstvo* (1923–1924) ja *Kultura i pobut* (1924–1928) Mykola Hvylovyin tärkeimmät kirjoitukset vuosien 1925–1928 kirjallisuuskeskustelun aikana sekä kirjailijaryhmä Vapliten jäsenten ja sen kannattajien kirjoituksia. *Visti VUTsVK* julkaisi myös Harkovassa 1927 pidetyn ukrainan kielen ortografiaa käsittelevän virallisen kokouksen tekstejä sekä vuosina 1927–1928 osuustoimintaa käsittelevää liitettä. 1920-luvun lopulla se oli Ukrainan merkittävimpiä ja suosituimpia lehtiä. Vuonna 1929 sen levikki oli 74&nbsp;000, kun samana aikana Moskovassa ilmestyneen virallisen *[[Pravda]]n* myynti Ukrainassa oli vain 4&nbsp;000.

Stalinismin aikana lehden laatu heikkeni ja ilmaisunvapautta rajoitettiin ankarasti, jolloin siitä tuli valtion työkalu. Melkein kaikki sen toimittajat ja kirjoittajat olivat vuoteen 1938 mennessä jo joutuneet vainojen uhreiksi. Sinä vuonna lehti sai uuden nimen *Visti Rad trudjaštšyh’ URSR*. Vuonna 1941 se sulautui *Komunist*-lehteen, ja uusi lehti sai nimen *Radjanska Ukrajina*.

## Lähteet
Emil Kulmala

**Emil Johannes Kulmala** (15. toukokuuta 1895 Lieto – 13. marraskuuta 1972 Turku) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Kulmalan vanhemmat olivat itsellinen Juho Kristian Kustaanpoika Kulmala ja Amanda Josefina Kustaantytär ja puoliso kauppias Hanna Alice Gustafsson. Kulmala oli maitomyymälän omistaja Turussa vuodesta 1917, meijerin omistaja vuodesta 1927, Kulmalan Maito- ja meijeriliikkeen osakas ja toimitusjohtaja sekä Perniön Asemanseudun Meijeri Oy:n omistaja ja hoitaja 1932–1952. Maitokaupan pitäjästä meijerialan yrittäjäksi ryhtynyt Kulmala kehitti viimeksi mainitusta merkittävän juustomeijerin, jossa valmistettiin maanlaajuiseen myyntiin myös erikoistuotteita, kuten roquefort-, camembert-, romadur-, gervais- ja tilsitjuustoja. Tämän meijerin Kulmala myi Osuustukkukaupalle 1952. Kulmalan omaa nimeä kantava meijeri tuli taas tunnetuksi varsinkin piimästään. Meijerin yhteyteen Kulmala perusti lukuisia maitokauppoja ympäri Turkua. Meijerialalla koko elämäntyönsä tehnyt Kulmalala sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1966. 

## Lähteet
Aki Marte

**Aki Marte**, vuoteen 1932 **Aksel Johannes Martens** (25. maaliskuuta 1916 Viipuri – 5. huhtikuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Marten vanhemmat olivat veturinkuljettaja Karl Petter Marte, aiemmin Martens, ja Aino Lundgren ja puoliso vuodesta 1943 sisustusarkkitehti Sirkku Margareta Kyöstilä. Marte kävi Viipurin klassillisen lyseon 1927–1935 ja Kadettikoulun 1936–1938. Opintomatkoja hän teki lukuisiin eri maihin 1940- ja 1950-luvuilla. Marte oli vänrikkinä nuorempi upseeri Ilmatorjuntarykmentti 1:ssä 1938–1939, 1. Kevyen ilmatorjuntapatterin päällikkö Karjalankannaksella 1939–1940 ja 1. Kevyen ilmatorjuntapatteriston patterinpäällikkö 1940–1941. Luutnantiksi 1940 ylennettynä hän oli 10. Paikallisen torjuntakeskuksen päällikkö Kotkassa 1941, 122. Kevyen ilmatorjuntapatterin päällikkö Karjalankannaksella 1941 ja 121. Kevyen ilmatorjuntapatterin päällikkö Karjalankannaksella 1942–1943. Kapteeniksi hänet ylennettiin 1942. Marte oli sotilasuransa päätteeksi Ilmatorjuntarykmentti 1:n patteristonkomentaja Helsingissä 1944 ja Ilmavoimien esikunnan ilmatorjuntaosaston toimistopäällikkö 1945.

Siirryttyään liike-elämän palvelukseen Marte oli Alkon omistaman Alkon Ravintolat Oy:n, vuodesta 1954 Oy Yhtyneet Ravintolat Ab ja sittemmin Arctia, talouspäällikkö 1945–1949, ravintolatoiminnan johtaja 1949–1951 ja toimitusjohtaja 1951–1976. Hänellä oli lisäksi useita luottamustehtäviä, kuten Matkailun kehityskomitean puheenjohtajuus ja Hotelli- ja ravintolaneuvoston hallituksen, Hotelli- ja ravintolakoulusäätiön valtuuskunnan, Liiketyönantajain Keskusliiton hallituksen ja Matkailun edistämiskeskuksen neuvottelukunnan jäsenyys. Sotilasarvoltaan Marte oli reservin majuri (1964). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1966. Kuvanveistäjä Aimo Tukiainen teki hänestä reliefin 1977. Nuoruudessaan jääpalloa harrastanut Marte voitti lajissa Suomen mestaruuden vuonna 1936 Viipurin Palloseuran joukkueessa. 

## Lähteet
Uusi Heimolan talo

**Uusi Heimolan talo** on nimitys Helsingin Kluuvissa osoitteessa Yliopistonkatu 5 sijaitsevalle liike- ja toimistorakennukselle, joka korvasi alkuperäisen Heimolan talon. Toivo Korhosen suunnittelema kahdeksankerroksinen Uusi Heimolan talo valmistui vuonna 1972, kolme vuotta aikaisemman rakennuksen purkamisen jälkeen.

## Kuvaus
Rakennus edustaa tyyliltään 1970-luvun modernismia, ja sen julkisivua koristavat punatiiliverhotut betoniset pilasterit, ja niiden välissä alumiinikehystetyt yhtenäiset ikkunaruudukot. Julkisivun keskeinen elementti on lasinen torni, jolla on näkyvä maisemallinen asema Kluuvikadun päättenä. Katutason kerroksessa on liiketiloja suurine näyteikkunoineen.

Rakennuksessa on kahdeksan maanpäällistä, ja kolme kellarikerrosta. Nykyään sen kahdessa alimmassa kerroksessa on ravintoloita ja liikkeitä, ja kolmannesta kerroksesta ylöspäin toimistotiloja. Yliopistonkadun puolella on porttikäytävä, josta on käynti alempiin tasoihin kulkevaan ajoluiskaan. Kolmannen kerroksen pysäkointialue on muutettu toimistotilaksi.

## Historia
Alkuperäinen Heimolan talo oli Onni Tarjanteen suunnittelema jugendrakennus, joka valmistui vuonna 1910. Se toimi Eduskunnan kokoontumispaikkana vuosina 1911–1931, kunnes Eduskuntatalo valmistui. Vähitellen rapistunut rakennus myytiin Suur-Helsingin Osuuskassalle vuonna 1966, ja kesällä 1969 suuresta mediakohusta ja vastustuksesta huolimatta se purettiin.

Uuden toimistorakennuksen arkkitehdiksi valittiin Toivo Korhonen, joka oli saanut tehtäväkseen laatia suunnitelman koko Kameelin korttelin uudistamiseksi. Suunnitelmasta toteutui lopulta ainoastaan Uusi Heimolan talo, joka valmistui vuonna 1972.

Uudessa Heimolan talossa on toiminut sen historiansa aikana useita yrityksiä, ja siinä on ollut myös Helsingin yliopiston klassillisen filosofian ja historian laitokset, sekä opiskelijaravintola. Rakennus toimi myös Korkeimman oikeuden väistötilana vuosina 2008–2009, kun Pohjoisesplanadin oikeustaloa peruskorjattiin.

### Muutokset ja remontit
Vuonna 1986 alkuperäiset Yliopistonkadun puoleiset ulkoliukuportaat korvattiin tavallisilla portailla. Vuonna 2000 rakennusta muutettiin suuremmin, kun sen kolmannen kerroksen pysäkointialue muutettiin toimistotiloiksi, sen kattoikkunat uusittiin ja rakennettiin portti Yliopistonkadun ajoluiskaan. Katolle rakennettiin uusi konehuone, ja rakennuksen tunnusomaista lasitornia korotettiin muuta rakennusmassaa korkeammaksi. Myös ikkuna- ja ovijakoihin tehtiin muutoksia. Vuonna 2008 julkisivuverhousta uusittiin neljännen ja kahdeksannen kerroksen välillä. Vuonna 2012 tontin läpi kulkenut yleinen jalankulun väylä poistettiin, ja julkisivuun rakennettiin kolme uutta sisäänkäyntiä näyteikkunoiden uusimisen yhteydessä.

## Lähteet
Kaukosen työväentalo

**Kaukosen työväentalo** sijaitsee Kaukosen kylässä Kittilässä. Talon omistaa SKP:n Kaukosen osasto.

## Rakennus
Kaukosen työväentalo on alun perin rakennettu 1900-luvun alussa mutta siirretty nykyiselle paikalleen vuonna 1947 ja laajennettu vuonna 1955 eteisellä, keittiöllä ja kerhohuoneella. Vuonna 1962 rakennettiin vielä näyttämö ja kellaritilat. Vanhin osa, sali, on hirsirunkoinen ja uudemmat osat runkorakenteisia. Koko talo on lautaverhoiltu. Salin lattia on syrjälleen asetettua koivulautaa. Salin ikkunat on uusittu vuonna 1996, kerhotilat muutettu asunnoksi.

Talossa on sali ja näyttämö, eteinen kahvila, keittiö ja asunto. Kellarikerroksessa on pannuhuone, sauna ja pukuhuone. Vuoden 1997 perusselvityksen mukaan talossa on puukeskuslämmitys, kylmä ja kuuma vesi, sähkö ja viemäri.

## Talon historiaa
Talolla ei ollut varsinaista käyttöä pariin vuosikymmeneen 1970-luvun jälkipuoliskolta lähtien. Kaukosen Järjestöyhdistys Pohjanpalo vuokrasi talon vuosiksi 1977–2000. Järjestöyhdistys vuokrasi talon edelleen Kaukosen Pallopojille kolmeksi vuodeksi.

## Talon nykyinen käyttö
Talvet talo on tyhjillään. Taiteilijayhdistys Hiljaisuus ry. on vuokrannut työväentalon toimintansa tukikohdaksi ja pitää siellä kesäisin Hiljaisuusfestivaalia.

## Lähteet
Podhale Nowy Targ

**Podhale Nowy Targ** on jääkiekkojoukkue Nowy Targin kaupungista, Puolasta. Se pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Polska Hokej Ligassa. Joukkue on perustettu 1932 ja se on Puolan menestynein jääkiekkoseura 19:llä mestaruudellaan.

## Saavutukset
*Puolan mestaruus: 1966, 1969, 1971, 1972, 1973, 1974, 1975, 1976, 1977, 1978, 1979, 1987, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 2007, 2010
*Puolan cup: 2003, 2004
*Interligan mestaruus: 2004

## Joukkue kaudella 2023-2024

## Lähteet
Jevhen Kasjanenko

**Jevhen Kasjanenko**, , (1889 Ivankiv, Kiovan kuvernementti – 31. joulukuuta 1937 Harkova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen poliittinen johtaja ja toimittaja.

Kasjanenko oli Ukrainan itsenäisyyssodan (1917–1920) aikana keskusneuvoston jäsen (1917–1918) valittuna Ukrainan sosialidemokraattisesta työväenpuolueesta. Hän kuului Jevhen Neronovytšin johtamaan vasemmistosiipeen mutta siirtyi bolševikkeihin ja liittyi Ukrainan kommunistiseen puolueeseen. Hän toimitti useita julkaisuja, kuten puolivirallista hallituksen julkaisua *[[Visti VUTsVK]]*. Stalinin vainojen ja puolueen puhdistusten aikana 1930-luvulla hänet pidätettiin heinäkuussa 1937 ja teloitettiin myöhemmin samana vuonna.

## Lähteet
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2022

**Vuoden 2022 jääpallon maailmanmestaruuskilpailut** oli määrä järjestää alun perin vuonna 2021, mutta koronaviruspandemia esti turnauksen järjestämisen. Turnauksen B-sarja oli määrä järjestää helmikuussa, mutta koronaviruspandemian yltyessä useat maat ilmoittivat vetäytyvänsä turnauksesta. Turnauksen A-sarja oli määrä järjestää maalis-huhtikuussa, mutta Venäjän aloittaman sodan vuoksi muiden muassa Suomi ja Ruotsi ilmoittivat että ne eivät aio lähettää joukkuetta Venäjällä pidettävään turnaukseen.

## Lähteet
### Viitteet
Reino Arvola

**Reino Lassi ”Timppe” Arvola** (19. elokuuta 1924 Kajaani – 24. heinäkuuta 2014 Oulu) oli suomalainen jääpalloilija ja jääpallovalmentaja. Arvola edusti urallaan Oulun Palloseuraa.

Arvola aloitti pääsarjauransa kaudella 1941. Hän sai kultaa vuonna 1953 toimien joukkueen kapteenina. Lisäksi hänellä on pelaajana kuusi SM-hopeaa ja kaksi pronssia. Pelaajauransa jälkeen Arvola jatkoi OPS:ssa päävalmentajana. Valmentajana hän sai viisi Suomen-mestaruutta vuosina 1960–1964. Maajoukkueen päävalmentajana Arvola toimi 1966–1971 ja saavutti muun muassa maailmanmestaruushopeaa vuonna 1967.

Arvola valittiin Jääpallon Kunniagalleriaan vuonna 2012.

Reino Arvola kouluttautui sodan jälkeen talonrakennusalalle, hän valmistui rakennusmestariksi Oulun teknillisestä koulusta vuonna 1949. Vuodesta 1951 lähtien Arvola työskenteli entisen opettajansa arkkitehti Uki Heikkisen toimistossa suunnittelijana. Kun Uki Heikkisen ja hänen vaimonsa Synnöve Heikkinen perustivat arkkitehtuuritoimiston Uki-arkkitehdit, Arvolasta tuli yhtiömies. Hän työskenteli toimistopäällikkönä ja jäi eläkkeelle vuonna 1984.

Arvola oli työssään suunnittelijana taitava piirtäjä ja hyödynsi taitojaan ja taiteellisuuttaan myös suunnittelemalla exlibriksiä ja maalaamalla tauluja. Lisäksi Arvola teki työtä sotaveteraanien hyväksi.

Arvola suunnitteli Oulun hautausmaalle sotaveteraanien hauta-alueen muistomerkin yhdessä Tarja Kivilinnan kanssa. Muistomerkki paljastettiin vuonna 1985. Vuonna 1989 paljastettiin Arvolan suunnittelema veteraanimuistomerkki Oulujoen hautausmaalla. 

Tiedosto:Sotien 1939–1945 veteraanien muistomerkki Intiö.JPG|*Sotaveteraanien hauta-alueen muistomerkki*, yhdessä Tarja Kivilinnan kanssa, 1985, Oulun hautausmaa.
Tiedosto:Sotien 1939–1945 veteraanien muistomerkki by Reino Arvola 1989 Oulujoki.JPG|*Sotien 1939–1945 veteraanien muistomerkki*, 1989, Oulujoen hautausmaa.


## Lähteet
Samijlo Štšupak

**Samijlo Štšupak**, , (16. maaliskuuta 1894 tai 10. huhtikuuta 1895 Lypovets, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 10. maaliskuuta 1937) oli ukrainalainen kirjallisuuskriitikko ja poliittinen aktivisti.

Štšupak liittyi 1919 Ukrainan kommunistiseen puolueeseen (bolševikit) ja oli 1920-luvulla useiden lehtien päätoimittaja. Hän julkaisi ensimmäisen kirjoituksensa 1920. Vuonna 1930 hän muutti Harkovaan, ja hänestä tuli vuosiksi 1930–1936 *Literaturna hazetan* ja aikakauslehti *[[Krytyka]]n* päätoimittaja. Hän oli Ukrainan työläiskirjailijoiden liiton johtajia ja Ukrainan kirjailijaliiton perustajia. Hänen kirjallisuuskritiikkinsä noudatti puolueen linjaa, ja vuosien 1925–1928 kirjallisuuskeskustelussa hän kuului Mykola Hvylovyin vastustajiin. Hän kirjoituksiaan on  julkaistu kokoelmina 1930-luvulla.

Štšupak pidätettiin 10. marraskuuta 1936, ja häntä syytettiin trotskilaiseen vastavallankumoukselliseen ryhmään kuulumisesta. Hänet tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin. Hänen maineensa puhdistettiin myöhemmin.

## Lähteet
Simpukkaravut

**Simpukkaravut** (Pinnotheridae) on kymmenjalkaisiin kuuluva äyriäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.

## Taksonomia ja anatomia
Simpukkaravut jaetaan 3 alaheimoon ja 63 sukuun ja suvuista kaksi on alaheimoihin luokittelemattomia. Lajeja on noin 250. Simpukkaravut ovat tyypillisesti pieniä äyriäisiä ja naaraat ovat koiraita kookkaampia. Ruumiinmuodoltaan heimon lajit ovat soikeita tai pyöreitä. Varsinkin naaraiden kuori on ohut ja voi olla läpikuultava. Simpukkarapujen eturaajojen sakset ovat ruumiiseen nähden suuret. Silmät ovat pienet. 

## Levinneisyys ja elintavat
Simpukkarapuja tavataan kaikista valtameristä lauhkeilta ja lämpimiltä alueilta. Ne elävät kommensalistisina lajeina simpukoiden, piikkinahkaisten kuten merimakkaroiden tai putkimatojen sisällä. Joitakin lajeja voidaan pitää myös loisina.

## Lähteet
Pekka Vartiainen

**Pekka Vartiainen** (s. 3. heinäkuuta 1950) on suomalainen jääpalloilija. Vartiainen edusti Oulun Luistinseuraa kevääseen 1977 ja sen jälkeen Porvoon Akillesta.

Vartiainen aloitti pääsarjauransa kaudella 1968. Yhteensä hän pelasi vuonna 1991 päättyneellä urallaan Jääpallon SM-sarjassa 330 ottelua ja teki niissä 439 maalia. Maajoukkueessa Vartiainen pelasi vuosina 1973–1985 100 ottelua tehden 27 maalia ja osallistui seitsemiin maailmanmestaruuskilpailuihin.

Vartiainen valittiin Vuoden jääpalloilijaksi 1976 ja 1979. Suomen Jääpalloliiton ainaisjäseneksi Vartiainen kutsuttiin vuonna 1992 ja Jääpallon Kunniagalleriaan hänet valittiin 2012.

## Lähteet
Evoluutioantropologia

**Evoluutioantropologia** on kädellisten evoluutiota tutkiva tiede. Tämä tiede tutkii esimerkiksi käyttäytymisen ja tunne-elämän kehitystä evoluution myötä. Tällaisella tutkimuksella selvitetään myös psykologisten ja sosiaalisten ominaisuuksien muotoutumista evoluution myötä. Täten evolutionaarinen antropologia on lähellä evoluutiopsykologiaa ja sosiaaliantropologiaa. Sosiaalisten ja kulttuuristen tapojen muotoutumiseen ovat vaikuttaneet ihmisten asuinympäristön olosuhteet ja esimerkiksi metsäatäjä-keräiljäyhteisöjen elämän tapojen edellytykset. 

## Lähteet
Suomen Pétanque-Liitto

**Suomen Pétanque-Liitto** on suomalainen petankin kattojärjestö. Se on perustettu vuonna 1982 ja on osallistunut siitä lähtien kansainvälisiin kilpailuihin. Lisäksi se on ollut järjestämässä 1996 naisten maailmanmestaruuskilpailuja ja ollut mukana Lahdessa pidettyjen World Gamesien järjestelyissä 1997.

Liiton puheenjohtaja on Jari Eronen, ja siihen kuuluu yli 40 seuraa.

## Talous
Suomen Pétanque-Liitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 150&nbsp;000 euroa. Vuosittainen tuki on ollut 25&nbsp;000 euroa.

## Lähteet
Ivan Pauloff

**Ivan Vasilijevitsch Pauloff** (26. marraskuuta 1857 Käkisalmi – 22. lokakuuta 1933 Käkisalmi) oli suomalainen virkamies, pankinjohtaja ja todellinen valtioneuvos.

Pauloff kävi Viipurin ruotsalaisen lyseon ja tuli vuonna 1878 Suomen Pankin virkamieheksi Pietariin. Vuonna 1881 hän palasi isänsä kuoltua takaisin Käkisalmeen ja toimi sitten kaupungissa raatimiehenä, kaupunginvaltuuston sihteerinä ja kaupungin kamreerina. Pauloff palasi Suomen Pankin virkamieheksi Pietariin vuonna 1889. Hänestä tuli vuonna 1895 Suomen valtiosihteerinviraston rahaston- ja taloudenhoitaja ja vuosina 1895–1918 hän toimi lisäksi keisarin yksityisen suomalaisen käsikassan rahastonhoitajana ja esittelijänä. Pauloff vaikutti siihen että Käkisalmi sai rautatien kaupunkiin kun rautatie oltiin aikeissa vetää kaupungin ohi. 

Suomen valtiosihteerinviraston jouduttua vuonna 1918 punaisten käsiin Pauloff pääsi palaamaan Suomeen. Hän oli sitten entisen ministerivaltiosihteeri C. A. Armfeltin yksityissihteerinä ja Savo-Karjalan Osake-Pankin Terijoen konttorin hoitajana ja sen jälkeen Pohjoismaiden Yhdyspankin Käkisalmen konttorin prokuristina ja rahastonhoitajana.  

## Lähteet
Niels Matthiasen

**Niels Peter Jacob Matthiasen** (21. heinäkuuta 1924 Kööpenhamina – 16. helmikuuta 1980) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1960–1973, 1975–1977 ja 1979–1980 sekä toimi Tanskan liikenneministerinä 1975–1977, ympäristöministerinä 1977–1978 sekä kulttuuriministerinä 1971–1973 ja uudelleen vuodesta 1975 kuolemaansa saakka 1980. Kulttuuriministerinä hän sai kansan suussa lempinimen "Kultur-Niels".
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Niels Matthiasen'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
Seinäjoen tekojäärata

**Seinäjoen tekojäärata** on Seinäjoen jääurheilukeskuksessa sijaitseva tekojääkenttä. Tekojäärata on Suomen toiseksi vanhin, se valmistui vuonna 1983. Suomessa ainoastaan Helsingin Oulunkylän tekojäärata on Seinäjoen tekojäärataa vanhempi. Kyseiset kaksi tekojäärataa ovat Suomen ainoat, joissa on 400 metrin pikaluistelurata. Kentän keskialueelle mahtuu jääpallokenttä. Kesäisin alueella on tenniskenttiä, salibandykaukalo ja koripallokenttä.

## Lähteet
Dalslänningen

**Dalslänningen** on ruotsalainen paikallislehti, jonka kotikunta on Bengtsfors. Se ilmestyy kahdesti viikossa ja kuuluu NWT-konserniin. Lehti perustettiin alun perin nimellä *Bengtsfors-Tidningen* vuonna 1925.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Charles Bell

**Charles Bell** (marraskuu 1774 Edinburgh, Skotlanti – 28. huhtikuuta 1842 Hallow, Worcestershire, Englanti) oli skotlantilainen kirurgi ja anatomi. Bellin halvaus on nimetty hänen mukaansa.

## Elämä ja ura
Edinburghin yliopistosta valmistunut Bell lähti vuonna 1804 Lontooseen, jossa hän toimi kirurgina ja opettajana. Vuonna 1815 hän lähti Brysseliin hoitamaan Waterloon taistelussa haavoittuneita. Vuonna 1829 hän sai Royal Societyn mitalin ja hänet lyötiin ritariksi vuonna 1831. Hän palasi Edinburghiin vuonna 1836 ja otti vastaan yliopiston kirurgian professuurin.

Hänen ensimmäinen teoksensa *A System of Dissections*, jossa selitetään ihmiskehon anatomiaa, julkaistiin Edinburghissa vuonna 1798 hänen ollessaan vielä opiskelija. Vuonna 1802 hän julkaisi sarjan taiteellisesti ja viimeistelynsä puolesta merkittäviä piirroksia aivojen ja hermoston anatomiasta. Vuonna 1811 Bell julkaisi teoksensa *New Idea of the Anatomy of the Brain*. Bellin myöhemmän aivojen anatomiaa koskevan tutkimuksen tuloksena syntyi laajennettu versio hänen vuonna 1811 ilmestyneestä teoksestaan (*The Nervous System of the Human Body*, 1830), joka on kokoelma hänen Royal Societyn edessä pitämiään esitelmiä. Näissä kirjoissa Bell kuvasi ja osoitti selkäytimen liike- ja tuntoratojen olemassaolon, jonka ranskalainen François Magendie vahvisti kokeellisesti ja tarkensi 11 vuotta myöhemmin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kittilän työväentalo

**Kittilän työväentalo** sijaitsee Kittilän kirkonkylässä, ja talon omistaa Kittilän työväenyhdistys. Rakennus on valmistunut vuonna 1947.

## Historia
Kittilän ensimmäinen työväentalo rakennettiin vuonna 1927 Reino Uusisalmen johdolla. Äärioikeistolaisen Suomen Lukon kannattajat sulkivat kommunistien hallussa olleen talon kesällä 1930. Myöhemmin se takavarikoitiin kommunistilakien nojalla valtiolle ja syksyllä 1931 talo siirtyi pakkohuutokaupassa suojeluskunnalle. Vuonna 1939 valmistui uusi Kittilän sosialidemokraattinen työväenyhdistyksen rakentama työväentalo. Molemmat rakennukset paloivat Lapin sodan aikana.

Kittilän nykyinen työväentalo on rakennettu vuonna 1947. Talon on piirtänyt rakennusmestari Olavi Nurmi. Talo rakennettiin sekä talkoilla että palkatulla työvoimalla. Talo on kaksikerroksinen puurunkoinen ja alkuaan lautaverhoiltu. Talossa on sekä kellari että ullakko. Ulkoverhous vaihdettiin harmaisiin Minerit-levyihin vuonna 1964.

Taloa laajennettiin vuonna 1951 keittiön sisältävällä asunto-osalla, jonka julkisivu rapattiin. Vuonna 1981 taloon tehtiin lämpöremontti ja vaihdettiin ikkunat sekä osa ulko-ovista. Vuonna 1994 hiottiin ja lakattiin salin lattia ja korjattiin wc-tilat. Pääsisäänkäynti siirrettiin vuonna 1996 talon vastakkaiselle puolelle, ja niin saatiin naulakkotila väljemmäksi. Uunilämmitys muutettiin öljylämmitykseksi vuonna 1962, ja vuonna 1964 rakennettiin vesijohto ja viemäri.

## Talon tilat
Talossa on eteinen, wc-tila, sali ja näyttämö sekä kahvila ja keittiö. Yläkerrassa on iso yhtenäinen 50–60 m²:n suurunen huonetila, kaksi huonetta ja keittiön käsittävä asunto ja varastotilaa. Sali on kooltaan 182 m², näyttämö 45 m², ravintola 65 m², eteinen 73 m² ja asunto 45 m².

## Talon nykyinen käyttö
Talon käyttö on ympärivuotista, ja tiloja vuokrataan juhla- ja kokouskäyttöön.

## Lähteet
Zolfaghar (ohjus)

**Zolfaghar** () on iranilainen lyhyen kantaman ballistinen ohjus (SRBM). Se kuuluu Fateh-ohjusperheeseen. Ohjuksen julkisti puolustusministeri Hossein Dehghan vuonna 2016. Ohjus on yksivaiheinen ja käyttää kiinteää polttoainetta.

## Operatiivinen historia
Vuonna 2017 ohjusta on raportoitu käytetyn kohteita vastaan Syyriassa. 18. kesäkuuta 2017 Iran ilmoitti laukaisseensa kuusi Zolfaghar-ohjusta Deir ez Zorin alueelle. Ohjukset väitettiin ammutun Kermanshahin ja Kurdistanin tukikohdista, joista niille kertyi lentomatkaa yli 600 kilometriä. Siten se olisi Iranin pisimmältä tekemä ohjusisku sitten 1980-luvulla käydyn sodan Irakia vastaan.

Lokakuussa 2018 Iran käytti jälleen ohjuksia Syyriaan tekemissä iskuissaan. Ohjusten kohteina olivat Deir ez Zorissa sijaitsevat ISIS-keskittymät. Ohjusten lentomatka länsi-Iranista oli iranilaislähteiden mukaan 570 kilometriä.

Iranin on raportoitu mahdollisesti käyttäneen Zolfaghar-ohjuksia tammikuun 2020 hyökkäyksessään Ain Al Asadin lentotukikohtaan Irakissa.

16. lokakuuta 2022 Washington Post kertoi Iranin aikeista toimittaa ohjuksia Venäjälle Venäjän–Ukrainan sotaan sen jälkeen, kun Venäjällä alkoi yhdysvaltalaisarvion mukaan olla pulaa täsmäaseista. Tiedustelulähteiden mukaan Iran aikoisi toimittaa Venäjälle Zolfaghar-ohjuksien lisäksi myös Fateh-110 -ohjuksia. Sekä Iran että Venäjä ovat kiistäneet asetoimitukset Venäjälle Ukrainan sotaan. Sittemmin iranilaiset viranomaiset ovat kuitenkin vahvistanut Zolfaghar- ja Fateh 110 -ohjusten kaupan. Nämä toimitettaisiin Venäjälle 2–3 lähetyksenä "hyvin pian".

## Tekniset tiedot

* Pituus: 10,3 m
* Rungon halkaisija: 0,6 m
* Kantama: 700&nbsp;km
* Taistelukärki: 500&nbsp;kg HE-räjähde, tytärammukset
* Rakenne: 1-vaiheinen kiinteä polttoaine

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Frappe ohjelmistokehys

Frappe on verkko ohjelmistokehys (), joka on kirjoitettu Pythonilla ja JavaScriptillä sekä, sen pohjana toimii MariaDB. Kehys hyödyntää ERPNextiä, jota voidaan käyttää tietokantapohjaisten sovellusten rakentamiseen.

## Arkkitehtuuri
Frappe on Full stack-kehys, joka sisältää työkalut sivuston käyttöönottoon. Näihin kuuluu muun muassa välimuisti, tietokanta, taustatyöt, ilmoitukset jne. ja nämä määritetään, kun asennetaan Frappe-sivustoa. Meta-dataa käytetään tietokantataulukoiden muun muassa lomakkeiden suunniteluun tietokantataulukoiden luomiseen ja muiden ominaisuuksien määrittämiseen. Frappessa metatiedot on tallennettu malliin nimeltä "DocType".

Frappe-kehys käyttää Pythonin virtualenv:tä erillisten ympäristöjen asentamiseen useille Python versioille. Tätä voi myös käyttää eri Frappe-versioiden sivustojen käyttöönottoon.

## Mitä Frappen-sivun tekemiseen tarvitaan
Frappe-kehys käyttää Python 3:a palvelipuolen ohjelmointiin, sekä oletuksena verkkokehyksen tietokantana toimii MariaDB, mutta Postgres tuki on jo beta vaiheessa. 

Käyttöliittymän tekemiseen käytetään HTML/CSS sekä Bootstrap CSS. JavaScriptillä voi tehdä käyttöliittymistä interaktiivisia. Jinja Templates-kieli auttaa luomaan verkkonäkymiä, sekä tulostusmalleja. 

## Lähteet
Fateh-110

**Fateh-110** () on iranilainen lyhyen kantaman ballistinen ohjus (SRBM). Se kuuluu Fateh-ohjusperheeseen. Ohjus on yksivaiheinen ja käyttää kiinteää polttoainetta.

## Operatiivinen historia
Vuonna 2018 Iran laukaisi seitsemän ohjusta Irakin Koyassa sijaitseviin kohteisiin. IRGC:n lausunnon mukaan iranilaiset dronet avustivat hyökkäystä antamalla tietoja kohteista.

16. lokakuuta 2022 Washington Post kertoi Iranin aikeista toimittaa ohjuksia Venäjälle Venäjän–Ukrainan sotaan sen jälkeen, kun Venäjällä alkoi yhdysvaltalaisarvion mukaan olla pulaa täsmäaseista. Tiedustelulähteiden mukaan Iran aikoisi toimittaa Venäjälle Fateh-110- ohjuksien lisäksi myös Zolfaghar-ohjuksia. Aluksi sekä Iran että Venäjä ovat kiistivät asetoimitukset Venäjälle Ukrainan sotaan. Sittemmin iranilaiset viranomaiset ovat kuitenkin vahvistanut Zolfaghar- ja Fateh 110 -ohjusten kaupan. Nämä toimitettaisiin Venäjälle 2-3 lähetyksenä "hyvin pian".

## Tekniset tiedot

* Pituus: 8,86 m
* Rungon halkaisija: 0,61 m
* Laukaisupaino: 3&nbsp;450&nbsp;kg
* Kantama: 200–300&nbsp;km tai 300–500&nbsp;km (Fateh-e Mobin)
* Taistelukärki: 500&nbsp;kg HE-räjähde, kemiallinen, tytärammukset
* Rakenne: 1-vaiheinen kiinteä polttoaine

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Suomen Dartsliitto

**Suomen Dartsliitto** on dartsin kattojärjestö Suomessa. Yhdistys perustettiin 27. marraskuuta 1975 nimellä  **Suomen Tikkaliitto**, mutta se muutti vuonna 1983 nimensä Suomen Dartsliitoksi.

Liiton puheenjohtaja on Taina Nurmela.

## Talous
Suomen Dartsliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 161&nbsp;500 euroa. Vuosittainen tuki on ollut noin 27&nbsp;000 euroa.

## Lähteet
Claudia Michelsen

**Claudia Michelsen** (s. 4. helmikuuta 1969 Dresden) on saksalainen näyttelijä. 1980-luvun lopulla uransa aloittanut Michelsen on näytellyt lähinnä televisioelokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten *Todesspiel* ja *Ku'Damm 56* sekä useissa rikossarjoissa. Valkokankailla hän on näytellyt muun muassa komediaelokuvassa *Drei Chinesen mit dem Kontrabass* ja draamaelokuvassa *Maria an Callas*.

## Ura
Claudia Michelsenin äiti oli hammaslääkäri ja isä muusikko Udo Zimmermann, johon hän tutustui vasta teini-ikäisenä. Michelsen muutti 16-vuotiaana Dresdenistä Berliiniin opiskelemaan näyttämötaiteita ja hän debytoi Volksbühne-teatterissa vuonna 1989. Samana vuonna hänellä oli sivurooli elokuvassa *Die Besteigung des Chimborazo*.

Michelsen näytteli Volksbühnessä vuoteen 1995, minkä jälkeen hänen uransa painottui televisiotuotantoihin. Hänen ensimmäinen pääroolinsa oli Marlott televisioelokuvassa *Pause für Wanzka* (1989). Seuraavalla vuosikymmenellä Michelsen näytteli pääosia muun muassa televisioelokuvissa *Jenseits der Brandenburg* (1994) ja *Falling Rocks* (1999) sekä televisiosarjassa *Todesspiel* (1996). Vuosisadan vaihteen jälkeen Michelsen näytteli pääroolin muun muassa television jännityssarjassa *Hölle im Kopf* (2004) ja sarjassa *Sieben Tage* (2009).

2010-luvulla Michelsen näytteli muun muassa televisioelokuvissa *Sprinter - Haltlos in die Nacht* (2011) ja *Im Zweifel* (2014). Hänet palkittiin pääroolistaan televisioelokuvassa *Grenzgang* (2012). Michelsen näytteli Anne Hoffmannin roolin television draamasarjassa *Der Turm* (2011) ja Caterina Schöllackin roolin epookkisarjassa *Ku'Damm 56* (2016) ja sen jatko-osassa *Ku'Damm 59* (2017). 2020-luvulla Michelsen näytteli jälleen Caterinaa sarjassa *Ku'Damm 63* (2020). Hänellä on niin ikään keskeinen osa television draamaelokuvassa *Du sollst hören* (2021). 

Michelsen on näytellyt useaan otteeseen rikossarjoissa *Tatort* ja *Polizeirufe 110*.

Michelsenin teatterielokuvarooleja ovat muun muassa Rike komediassa *Drei Chinesen mit dem Kontrabass* (1999), Anni draamassa *Maria an Callas* (2004), Christine draamassa *42plus* (2006) ja Aline trillerissä *Das Ende der Wahrheit* (2017). Sivurooli hänellä on ollut muun muassa elokuvissa *Napola - Elite für den Führer* (2003), *Honig im Kopf* (2014) ja *In einem Land, das es nicht mehr gibt* (2021).

## Lähteet
Emilia Schüle

**Emilia Schüle** (s. 28. marraskuuta 1992 Blagoveštšensk, Venäjä) on saksalainen näyttelijä. Lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa näytellyt Schüle on palkittu rooleistaan tieteisdraamassa *Jugend ohne Gott* ja epookkisarjassa *Ku'Damm 56*.

## Ura
Schülen sukutausta on saksalainen. Hän muutti jo pikkulapsena Blagoveštšenskista Berliiniin, missä hän opiskeli modernia tanssia ja balettia. Vuonna 2005 Schüle oli mukana työpajassa Talents Getting Started, joka avasi oven näyttelijän uralle. Hänen debyyttinsä oli lyhytelokuvassa *Nichts weiter als* (2005). Muutaman televisioroolin jälkeen Schüle debytoi valkokankailla: hänellä oli Milan osa elokuvassa *Freche Mädchen* (2007). Elokuva menestyi hyvin ja sai jatko-osan *Freche Mädchen 2*, jossa Schüle näytteli jälleen Milaa.

Vuonna 2010 Schüle näytteli pääroolin musiikkielokuvassa *Rock it!*. 2010-luvulla hän näytteli vuosittain useissa televisiotuotannoissa ja teatterielokuvissa, kuten *Tatort - Wegwerfmädchen* (2012), *In einem wilden Land* (2014), *Mordkommission Berlin 1* (2015), *High Society - Gegensätze ziehen sich an* (2016) ja *Jugend ohne Gott* (2016).

Schülellä oli keskeinen rooli epookkisarjassa *Ku'Damm 56* (2016) ja sen jatko-osissa *Ku'Damm 59* (2018) ja *Ku'Damm 63* (2021).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Chuck Hellman

**Chuck Hellman** (alkuperäiseltä nimeltään *Karl Mikael Hellman*; 24. syyskuuta 1902 Turku 
– 15. elokuuta 1986 Portland) oli suomalais-yhdysvaltalainen nyrkkeilijä. 
Hellman oli 1920-luvulla Yhdysvalloissa tunnettu ammattinyrkkeilijä ja lähellä kääpiösarjan maailmanmestaruutta. 

## Elämänvaiheet
Hellman syntyi Turussa. Hänen isänsä oli nimeltään Karl Ludvig Hellman ja äitinsä Fanny Amanda os. Saren. Molemmat olivat syntyneet 1875. Karlilla oli kaksi isoveljeä, mutta Aarne kuoli jo yhdeksän kuukauden iässä ja Martin alle kaksivuotiaana maaliskuussa 1903. Pian sen jälkeen perhe muutti Yhdysvaltoihin: isä vuonna 1903 ja äiti poikansa kanssa kesäkuussa 1904. Heidän päämääränsä oli Kalifornian Sacramento. Vuoden 1910 väestönlaskennan aikaan Hellmanit olivat asettuneet Portlandiin. Isä-Karlin ammatiksi on väestönlaskennassa merkitty valuri.

Vuoden 1920 väestönlaskennassa poika-Karl (Charles Michael Hellman) ilmoitti olevansa maatalon työntekijä. Hän asui ruotsalaisen pariskunnan alivuokralaisena Willamettejoen itärannalla Portlandissa.

Nyrkkeilyuransa jälkeen Hellman omisti huoltoaseman Portlandissa vaimonsa Ninan kanssa. Pari sai kolme tytärtä ja otti 1940 huollettavakseen Ninan siskon kolme poikaa, kun näiden vanhemmat kuolivat. Vuonna 1974 Hellmanilla todettiin Alzheimerin tauti. Hän oli sen verran merkittävä henkilö, että hänen kuollessaan vuonna 1986 Oregonian-lehti julkaisi muistokirjoituksen. Siinä todettiin, että Hellman oli harras seitsemännen päivän adventisti.

## Nyrkkeilyura
Hellman aloitti ammattinyrkkeilijänä elokuussa 1921 käyttäen nimeä Chuck Hellman. Useissa häntä koskevissa lehtiuutisissa häntä kutsuttiin suomalaiseksi, joten hän ei salannut syntyperäänsä. Hän sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden vuonna 1936. 

Hän voitti New Yorkissa 6. kesäkuuta Izzy Schwartzin, josta tuli kärpässarjan maailmanmestari puoli vuotta myöhemmin. Queensin Dexter Parkissa käyty ottelu oli yleisömenestys, ja kolme viikkoa myöhemmin Hellman kohtasi Dominick Petronen samalla areenalla. Petronen oikean käden isku avasi toisessa erässä Hellmanin silmän lähelle syvän haavan, josta vuoti verta hänen silmäänsä koko ottelun ajan. Petrone voitti rajun kamppailun pistein.

Marraskuussa 1927 Hellman otti viimeisen suuren voittonsa, kun hän kukisti Portlandissa kärpässarjan huippunimen Johnny McCoyn. On epäselvää, miksi Hellman pian sen jälkeen lopetti ammattinyrkkeilyn. Mahdollisesti syynä oli perheen perustaminen ja liittyminen appivanhempien mukana loppuvuodesta 1927 adventtikirkkoon. Ensin Hellman kieltäytyi ottelemasta sapattina perjantai-illasta lauantai-iltaan ja pian sen jälkeen hän lopetti nyrkkeilyn kokonaan.

## Lähteet
Leeat

**Leeat** (*Leea*) on trooppinen viiniköynnöskasvisuku, johon kuuluu 39 lajia. Aiemmin leeat ovat muodostaneet leeakasvien heimon, joka yhdistetään viiniköynnöskasveihin alaheimoksi. Ne vaihtelevat kasvumuodoltaan ruohoista puihin. Suvun lajeja esiintyy trooppisessa Länsi- ja Keski-Afrikassa, Madagaskarissa, Intian valtameren pienillä saarilla, Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa, Australian pohjoisrannikolla ja Oseaniassa. Joitain lajeja viljellään huonekasveina.

## Lajeja
* afrikanleea eli länsi-intianleea (*Leea guineensis*)
* punaleea (*Leea indica*)
* tulileea (*Leea philippinensis*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Leea''
* Suomen Lajitietokeskus: Leeat – ''Leea''
HoYeon Jung

**Jung Ho-yeon** (; s. 23. kesäkuuta 1994 Soul), tunnetaan myös nimellä **HoYeon Jung**, on eteläkorealainen malli ja näyttelijä. Hän aloitti uransa freelancer-mallina vuonna 2010. Mallinuransa aikana Jung tunnettiin erityisesti punaisista hiuksistaan. Vuodesta 2021 lähtien Jung on toiminut Louis Vuittonin suurlähettiläänä.

Jung teki näyttelydebyyttinsä vuonna 2021 Netflix-sarjassa *[[Squid Game]]*, joka nosti hänet maailmanmaineeseen. Hän sai roolistaan parhaan draamasarjan naissivuosan Primetime Emmy -ehdokkuuden sekä parhaan draamasarjan naisnäyttelijän SAG-palkinnon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*