Monikulttuurinen Lontoon englanti

**Monikulttuurinen Lontoon englanti** () on Lontoossa 1980-luvulla syntynyt englannin kielen murre, jossa yhdistyy aineksia useista maahanmuuttajakielistä. Se on sittemmin levinnyt muihin Englannin suuriin kaupunkeihin. Sitä käsiteltiin ensimmäinen kerran mediassa 10. huhtikuuta 2006, jolloin *[[Evening Standard]]* -lehti uutisoi, kuinka Lontoon perinteinen murre cockney joutuu väistymään uuden murteen tieltä, joka kuulostaa intialaisia ja länsiafrikkalaisia vaikutteita saaneelta jamaikankreolilta. Lehti mainitsi valkoisten lasten omaksuneen mustien tuttaviensa käyttämiä sanoja ja puhetavan, jota opettajat kutsuivat nimellä *Jafaican* (fake Jamaican). Monikulttuurisessa Lontoon englannissa on vaikutteita jamaikalaisten slangista, mutta myös useista muista Lontoon yli 300 maahanmuuttajakielestä eikä sen yksittäisten ominaisuuksien alkuperää voi selvittää tarkasti.

Murretta käytetään useimmiten rapin ja grimen kaltaisissa musiikkityyleissä. Niiden mukana sen käyttö levisi nuorison keskuudessa eri puolille Britanniaa. Toisinaan se kytketään osaksi roadman-kulttuuria. Sen valtakielestä poikkeaviin sanoihin kuuluvat muun muassa *ends* (naapurusto), *wasteman* (häviäjä, luuseri), *mandem* (miehet, pojat), *galdem* tai *gyal dem* (naiset, tytöt), *peng* (hyvä asia) ja *mans*-persoonapronomini.

Monikulttuurisen Lontoon englannin mediakäsittely on useimmiten korostuneen kielteistä. Murteen vierasperäisyys, sanaston naisia seksualisoivat ilmaukset, yhteys huonoon käytökseen ja haitta koulumenestykselle saivat runsaasti mediatilaa Britanniassa. Perinteisen työläismurre cockneyn väistyminen sen tieltä sai maahanmuuttovastaisen Britannian kansallispuolueen kuvaamaan cockneyt kansanmurhan uhreina. Nexis Uni -sanomalehtitietokantaa hyödyntävässä tutkimuksessa havaittiin 330 uutismainintaa hakutermillä *Multicultural London English*, kun *Jafaican* ja *Jafaikan* saivat puolestaan 180 hakutulosta vuoteen 2022 tultaessa. Jafaican oli vuodesta 2005 alkaen käytetympi termi, mutta sittemmin multicultural London English ohitti sen. 200 brittiläiseen sanomalehtiartikkeliin pohjautuva tutkimus löysi 411 väitettä monikulttuurisesta Lontoon murteesta, näistä 52&nbsp;% oli kielteisiä, 42&nbsp;% neutraaleja/akateemisia ja kuusi prosenttia myönteisiä. Valituista sanomalehdistä 52,5&nbsp;% oli poliittisesti konservatiivisia, 27&nbsp;% vasemmistolaisia ja 25,5&nbsp;% sitoutumattomia. Sanomalehtien useimmiten käyttämä vertauskuva oli hyökkäävä vihollisarmeija, joka syrjäyttää alkuperäisasukkaat. Muissa vertauksissa murre rinnastui tautiin ja tulvaan. Ruth Kircherin ja Sue Foxin vuonna 2019 järjestämässä mielipidetiedustelussa 800 lontoolaista arvioi suhtautumista murteeseen viisiportaisella asteikolla, jossa 1 on erittäin matala ja 5 erittäin korkea. Monikulttuurisen Lontoon englannin tulos oli keskimäärin 2,2. Mitä voimakkaammin murre ilmeni puheessa, sitä kielteisemmin siihen suhtauduttiin. Varsinkin ne lontoolaiset, jotka eivät sitä puhu suhtautuivat siihen kielteisimmin ja näkivät sen kielen rappeutumisena tai huonona englantina.

Britannian yleisradioyhtiö BBC uutisoi vuonna 2010, että monikulttuurinen Lontoon englanti syrjäyttää cockneyn 30 vuoden sisällä. *[[The Daily Telegraph|Telegraph]]* uutisoi vuonna 2022 tutkijoiden arvioista, joiden mukaan siitä voi tulla Britannian päämurre sadassa vuodessa. 

## Lähteet
* 
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*