open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alströmergatan

**Alströmergatan** on Tukholman Kungsholmenilla sijaitseva katu, joka ulottuu Sankt Eriksgatanilta Igeldammsgatanille.
## Kuvia

Mosaiska begravningsplatsen Aronsberg.jpg|Aronsbergin juutalainen hautausmaa, joka perustettiin vuonna 1776 Aaron Isaacin aloitteesta. Kaikkiaan sinne on haudattu noin kolmesataa ihmistä vuosina 1782–1888.
Tullmuseum skylt.jpg|Alströmergatanilla toimi vuosina 2000–2015 Tullimuseo, jolla on nykyisin vain digitaalinen näyttely verkossa.
Kvarteret Färjan, 2017.jpg|Sven Wallanderin suunnittelema ja asunto-osuuskunta HSB:n rakennuttama Färjan-kortteli yhdistää 1920-luvun klassisismia ja funktionalismiia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Roni Jokinen

**Roni Johannes Jokinen** (s. 6. helmikuuta 2004 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue JYPiä. Hän laukoo oikealta.

## Ura
Jokinen aloitti jääkiekkoilun omien sanojensa mukaan 4–5-vuotiaana Diskoksessa, josta hän siirtyi C2-juniori-ikäisenä JYPiin. Jokinen oli kaudella 2019–2020 C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa tehokkain puolustaja tehoilla 6+15=21. Kaudella 2022–2023 hän toimi yli-ikäisenä JYPin U18-joukkueen varakapteenina ja oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+12=17. Kaudella 2023–2024 Jokinen oli kahdeksalla osumallaan JYPin U20-joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja Ossi-Veikka Vuontisvaaran kanssa. Hän jakoi 30 tehopisteellään koko U20 SM-sarjan puolustajien pistepörssin neljännen sijan Ässien Topi Vuoren ja TPS:n Frans Kulmalan kanssa.

Toukokuussa 2024 Jokinen teki JYPin kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän sai tililleen ensimmäisen liigaottelunsa kauden 2024–2025 avauskierroksella 10. syyskuuta 2024 Pelicansia vastaan. Jokinen merkittiin JYPin seitsemänneksi puolustajaksi. Hän jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Jokinen teki liigauransa avausmaalin 25. lokakuuta 2024 Helsingin IFK:ta vastaan. Hän keräsi ottelusta teholukeman +2. Tero Lehikoinen valitsi Jokisen ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Kaikkiaan hän pelasi tulokaskautensa aikana 35 runkosarjaottelua tehopistein 2+3=5. Jokinen pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä. Hän pelasi ison osan kaudestaan vielä myös JYPin U20-joukkueessa.

## Pelityyli
Jokinen on kuvaillut olevansa kiekollinen puolustaja, joka avaa hyvin peliä. Hän on maininnut esikuvakseen Sami Vatasen.

## Muuta
Jokinen valmistui ylioppilaaksi Schildtin lukiosta syksyllä 2023. Hänen isänsä Jyrki Jokinen pelasi omalla urallaan hyökkääjänä pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 324 SM-liigaottelua JyP HT:ssä ja hän loi pääsarjauraa myös yhden kauden Itävallassa. Jyrki valmensi myöhemmin JYPin junioreissa Ronin pelatessa siellä.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Korea Aerospace Industries

**Korea Aerospace Industries** (lyhennys **KAI**; ) on pörssinoteerattu eteläkorealainen ilmalu- ja avaruusteollisuusyritys. Se valmistaa erityisesti lentokoneita ja helikoptereita, sekä kantoraketteja ja satelliitteja. Yritys on perustettu vuonna 1999.

Yrityksellä on kaksi liiketoiminta-alueetta. Defense and Finisher Export -segmentti valmistaa ja myy esimerkiksi harjoituslentokoneita, maataistelukoneita (attack aircrafts), hävittäjäiä ja helikoptereita. Tämä liiketoiminta-alue toimittaa myös lentosimulaattoreita ja miehittämättömiä ilma-aluksia (UAV), sekä koneiden suoritusarvoihin pohjautuvaa ylläpidon tukipalveluja, viranomais- ja yksityissektorin helikoptereihin liittyvää liiketoimintaa sekä satelliittiliiketoimintaa. Airframe Parts and Civil Export Other -liiketoiminta-ala valmistaa ja toimittaa lentokoneiden runkorakenteita sekä ulkomaisten siviiliasiakkaiden tarpeiden mukaisia tuotteita.
 
Yhtiö on pystynyt valmistamaan lentokoneita verraten nopealla aikataululla. Esimerkiksi Puolan asevoimat tilasi syyskuussa 2022 yhteensä 48 kappaletta Korea Aerospace Industries -yhtiön valmistamia kevytsuihkuhävittäjiä kolmella miljardilla dollarilla. Puola korvasi KAI FA-50GF ja KAI FA-50PL -konemallien hankinnalla neuvostoaikaisten MiG-29 ja Suhoi Su-22 -hävittäjiensä jättämää aukkoa, joiden huolto ja varaosien saatavuus vaikeutui oleellisesti Venäjän hyökkäyssodan (24.2.2024-) vuoksi. Ensimmäiset kaksi hävittäjää yhtiö toimitti Puolaan jo heinäkuussa 2023. Yhteensä 12 hävittäjää KAI oli toimittanut noin 15 kuukauden kuluttua sopimuksen allekirjoittamisesta. 


KC-100 Naraon Demo Flight.jpg|KAI KC-100 Naraon.
2024-07-21 Pitch Black Flypast 003.jpg|Kevyt taistelulentokone KAI FA-50.
KUH-1P Chamsuri Demo Flight (13614397264).jpg|KAI KUH-1 Surion -helikopteri. 
LAH prototype.jpg|KAI LAH (light-armed helicopter) -sotilashelikopterin prototyyppi.
UAV중대 무인항공기 (7445556514).jpg|KAI:n UAV kuorma-auton lavalle sijoitettuine laukaisulaitteistoineen.
천리안위성 2B호 발사 전 준비(5) (1288).jpeg|Chollian-2B -ympäristösatelliitti (Geostationary Korea Multi-Purpose Satellite 2B, GEO-KOMPSAT2B).
KSLV-II Nuri Launch 2021-10-21.jpg|Nuri-kantoraketti (KSLV-II).


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jean-Philippe Mateta

**Jean-Philippe Mateta** (s. 28. kesäkuuta 1997 Sevran) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Crystal Palacea.

Mateta aloitti liigauransa Ranskan kolmannella sarjatasolla Châteauroux'n joukkueessa kaudella 2015–2016. Hän siirtyi syyskuussa 2016 Lyoniin, jossa hän pelasi kaksi Ligue 1 -ottelua. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Ligue 2:ssa lainalla Le Havren joukkueessa. Hän siirtyi kesällä 2018 saksalaisseura Mainziin, jossa hän pelasi Bundesliigassa kolmen kauden aikana 67 ottelua ja teki niissä 24 maalia. Maaleista 14 syntyi ensimmäisellä kaudella, ja huhtikuussa 2019 hän teki kolme maalia eli hattutempun Freiburgia vastaan. Toisen kauden alkupuolella hän oli monta kuukautta loukkaantuneena poissa kentiltä. Kolmannella kaudella hän teki seitsemän maalia, muun muassa hattutempun jälleen Freiburgia vastaan, mutta tammikuussa 2021 hän lähti lainalle Crystal Palaceen, jonka omistukseen hän siirtyi vuotta myöhemmin.

Mateta pelasi Valioliigassa vuonna 2021 ensimmäisellä kausipuolikkaallaan seitsemän ottelua ja teki maalin Brightonia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 22 valioliigaottelua ja teki niissä viisi maalia. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 29 valioliigaottelua mutta oli vain kuusi kertaa avauskokoonpanossa ja teki kaksi maalia. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 35 valioliigaottelua, joista 25 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä 16 maalia, millä hän oli koko liigan maalintekijätilastossa jaetulla yhdeksännellä sijalla. Hän teki hattutempun kauden viimeisessä liigaottelussa Aston Villaa vastaan. Kaudella 2024–2025 hän pelasi 37 valioliigaottelua, joista 33:ssa hän oli avauskokoonpanossa. Hän teki 14 maalia, joista kaksi syyskuussa Leicesteriä, tammikuussa West Hamia ja helmikuussa Manchester Unitedia vastaan. Palacen voittamassa FA Cupissa hän oli avauskokoonpanossa viidessä ottelussa mukaan lukien finaali Manchester Cityä vastaan. Maalinteossa hän ei onnistunut.

Mateta pelasi Ranskan alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän pelasi kolme ottelua ja teki maalin tappiollisessa välieräottelussa Espanjaa vastaan. Hän pelasi Pariisin olympialaisissa 2024 kuusi ottelua Ranskan yltäessä hopealle. Hän teki maalin alkulohkossa Uutta-Seelantia ja puolivälierässä Argentiinaa vastaan, kaksi maalia välierässä Egyptiä vastaan sekä yhden maalin Ranskan tappioon jatkoajalla päättyneessä loppuottelussa Espanjaa vastaan.

## Lähteet
Altranstädtin rauha

**Altranstädtin rauha** solmittiin Suuren Pohjan sodan aikana 14. syyskuuta 1706 (gregoriaanisen kalenterin mukaan 24. syyskuuta) Ruotsin Kaarle XII:n ja Puolan sekä Saksin vaaliruhtinaskunnan hallitsijan August II Väkevän välillä. August II Väkevä luopui Puolan kruunusta Stanisław Leszczyńskin hyväksi ja Saksi irtautui sotilasliitosta Venäjän kanssa. Pultavan taistelun jälkeen vuonna 1709 August julisti sopimuksen mitattömäksi.
## Lähteet
Sophie Hæstorp Andersen

**Anne Sophie Hæstorp Andersen** (s. 26. syyskuuta 1974) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja Tanskan nykyinen sosiaali- ja asuntoministeri elokuusta 2024. Tätä ennen hän oli Kööpenhaminan pormestari vuosina 2022–2024. Andersen on istunut kansankäräjillä vuosina 2001–2005 ja 2007–2013.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Sophie Hæstorp Andersen'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
Oksana Švets

**Oksana Oleksandrivna Švets** (; 10. helmikuuta 1955 – 17. maaliskuuta 2022 Kiova) oli ukrainalainen näyttelijä.

Švets valmistui Ivan Franko -teatterin studiossa suorittamistaan opinnoista vuonna 1975 ja Kiovan teatteritaiteiden Karpenko-Kary-valtioninstituutista vuonna 1986. Hän oli Molodyi-teatterin esiintyjä vuodesta 1980.

Švets esiintyi paitsi teatterissa, myös muun muassa televisiosarjassa *[[Dom s lilijami]]*. Hän sai Ukrainan kunniataiteilijan arvonimen. Švets kuoli Venäjän ohjusiskussa asuinrakennukseen Kiovassa maaliskuussa 2022. Aiemmin maaliskuussa 2022 oli Venäjän hyökkäyksessä kuollut näyttelijä Pavlo Li.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
MIPI

**MIPI** (MIPI Alliance, Mobile Industry Processor Interface) on yritysten allianssi, joka julkaisee määrittelyjä äänen ja virrankäsittelyyn. Allianssin ovat perustaneet heinäkuussa 2003 ARM, Nokia, STMicroelectronics ja Texas Instruments. MIPI:n tavoitteena on laskea kustannuksia ja monimutkaisuutta, ja parantaa joustavuutta mobiililaitteissa. MIPI:n määrittelyjä käytetään lähes kaikissa älypuhelimissa.

Esimerkkejä MIPI:n määrittelyistä ovat MIPI SoundWire ja System Power Management Interface (SPMI).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset verkkosivut
Serafima Birman

**Serafima Germanovna Birman** (; 10. elokuuta 1890 Chisinau – 11. toukokuuta 1976 Moskova) oli neuvostoliittolainen näyttelijä.

Birman valmistui Aleksandr Adaševin teatterikoulusta ja aloitti uransa vuonna 1911 Moskovan taideteatterissa. Hän esiintyi Leninin Komsomol-teatterissa vuosina 1938–1958 ja Mossovet-teatterissa vuosina 1959–1975. Birman saavutti arvostusta varsinkin Jefrosinja Staritskajan esittäjänä elokuvassa *[[Iivana Julma (elokuva)|Iivana Julma]]*. Tämä hänen roolinsa toi hänelle Stalin-palkinnon vuonna 1946. Birman esiintyi myös muiden muassa elokuvissa *[[Bezumnyi den]]*, *[[Obyknovennyi tšelovek]]* ja *[[Don Kihot]]*.

Birmanille myönnettiin vuonna 1943 Uzbekistanin SNT:n kunniataiteilijan arvonimi ja vuonna 1946 Venäjän SFNT:n kansantaiteilijan arvonimi. Birman haudattiin Novodevitšin hautausmaalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Mihail Žarov

**Mihail Ivanovitš Žarov** (; 27. lokakuuta 1899 Moskova – 15. joulukuuta 1981 Moskova) oli neuvostoliittolainen näyttelijä.

Žarov työskenteli lukuisissa teattereissa uransa aikana. Hän oli vuodesta 1938 Malyi-teatterin näyttelijä ja ohjaaja. Žarov teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1915 ja alkoi esiintyä suurissa elokuvarooleissa vuonna 1925. Hän saavutti 1930-luvulla Neuvostoliiton-laajuista suosiota ja pääsi työskentelemään maan tunnetuimpien ohjaajien kanssa. Žarov esiintyi muun muassa Maljuta Skuratovin roolissa elokuvassa *[[Iivana Julma (elokuva)|Iivana Julma]]*. Kaikkiaan hän esiintyi urallaan yli kuudessakymmenessä elokuvassa. Lisäksi hän oli ohjaajana kolmessa elokuvassa.

Žarov sai kolme Leninin kunniamerkkiä (1967, 1970, 1974), Venäjän SFNT:n kansantaiteilijan arvonimen (1944) ja Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen (1949). Hän sai kolmesti Stalin-palkinnon: vuonna 1941 elokuvasta *Pjotr Pervyi*, vuonna 1942 elokuvasta *Oborona Tsaritsyna* ja vuonna 1947 teatterityöstään. Žarov sai myös monia muita palkintoja ja tunnustuksia, kuten Sosialistisen työn sankarin arvonimen vuonna 1974. Hän kuoli 82-vuotiaana moskovalaisessa sairaalassa nukkuessaan ja tuli haudatuksi Novodevitšin hautausmaalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Esko Suikkanen (ammattiyhdistysjohtaja)

**Esko Ahti Suikkanen** (16. joulukuuta 1922 Ruokolahti – 23. heinäkuuta 2008 Ruokolahti) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja.

Suikkasen vanhemmat olivat sahatyöntekijät Aksel Suikkanen ja Tyyne Hänninen. Hän avioitui vuonna 1947 laborantti Lili Eila Inkeri Mertasen kanssa. Suikkanen kävi kansakoulun 1930–1937 ja metallialan ammattikoulun 1939–1940. Jatkosodan aikana radiosähköttäjäksi koulutettu Suikkanen palveli sodan jälkeen värvättynä rajajääkärinä 1944–1945, ja oli Enso-Gutzeitin Kaukopään tehtaiden hitsaaja-putkiasentaja 1945–1951.

Suomen Metallityöväen Liiton toimitsija Suikkanen oli vuodesta 1951, palkkasihteeri vuodesta 1955 ja sihteeri 1961–1967. Hän oli Enso-Gutzeit Oy:n palkkatarkastaja 1967–1969, Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen ammattiyhdistyssihteeri 1970–1973 ja Puutyöväen liiton puheenjohtaja 1973–1985.

Kaukopään tehtaiden pääluottamusmiehenä Suikkanen oli 1948–1951 ja ministeri Seija Karkisen poliittinen avustaja 1971–1972. Suikkanen oli myös Imatran kauppalanvaltuuston jäsen 1949–1955 ja kauppalanhallituksen jäsen 1951–1955, minkä lisäksi hänellä oli useita ammattiyhdistysliikkeen ja muita luottamustoimia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Sirankypärähokko

**Sirankypärähokko ** (*Pauxi koepckeae*) on hokkoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Perussa. Sitä on aiemmin pidetty perunkypärähokon (*Pauxi unicornis*) alalajina. Laji sai tieteellisen nimensä vuonna 1971 Maria Koepcken kunniaksi.. 

Sirankypärähokko  voi kasvaa 85–95 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat pääosin toisiaan ulkonäöltään. Höyhenpeite on  sinisenkiiltävän musta. Pyrstön pää ja yläperä ovat väriltään valkoiset. Jalat ovat tavallisesti vaaleanpunaiset, mutta pesimäkaudella uroksilla kellertävät. Sirankypärähokan nokka on melko kookas ja väriltään kirkkaanpunainen. Nokan tyvessä on sininen litteä, pyöreämuotoinen luulevy. Nämä ovat tärkeimmät tuntomerkit, joilla lajin voi erottaa perunkypärähokosta, jonka nokka on oranssi ja luulevy isompi. 

Sirankypärähokkoa tavataan vain Cerros del Siran alueella Huánucossa, Keski-Perussa. Lajin kokonaiskannan arvioidaan olevan alle 400 yksilöä, ja on todisteita sen määrän vähenemisestä.

Sirankypärähokko elää pilvimetsissä yli kilometrin korkeudella.

## Lähteet
Jaavannauruli

**Jaavannauruli** (*Garrulax rufifrons*) on Jaavalla elävä erittäin uhanalainen lintulaji - sitä on jäljellä	alle 250 täysikasvuista yksilöä. Lajin uhanalaisuuteen on vaikuttanut pyydystäminen häkkilinnuksi.

Jaavannauruli kasvaa noin 27 cm pitkäksi. Tämä isokokoinen ruskea nauruli liikkuu ryhmissä nopeasti vaikkakin kömpelösti tiheän pensaikon ja aluskasvillisuuden läpi. Sen otsa on tumman punaruskea, muu höyhenpuku hyvin tumma ja vaaleankeltainen oranssi iiris erottuu näkyvästi. Ääntä on verrattu hevosen lempeään hirnahteluun.

## Lähteet
Pekka Kallioniemi

**Pekka Kallioniemi** on suomalainen tietojenkäsittelytieteilijä, sosiaalisen median asiantuntija ja somevaikuttaja.

Kallioniemi on Tampereen yliopiston tutkijatohtori, joka on keskittynyt muun muassa tutkimaan informaatiovaikuttamista. Syyskuussa 2024 Ylen selvityksen perusteella Kallioniemi oli Sanna Marinin jälkeen toiseksi seuratuin Suomessa toimiva sosiaalisen median ”supervaikuttaja” noin 160&nbsp;000:lla seuraajallaan. Kallioniemi on julkaissut X:ssä (ent. Twitter) Vatniksoup-aihetunnisteisia ketjuja, joissa on nostettu esiin Venäjän informaatiovaikuttamisen menetelmiä ja niitä hänen mukaansa hyödyntäviä, disinformaatiota levittäviä toimijoita. Kallioniemi on saanut julkaisuillaan runsaasti kansainvälistä huomiota. Hän on kritisoinut muun muassa Elon Muskia tarkastellen tämän Venäjä-mielisiksi koettuja kannanottoja. Kim Dotcom uhkasi Kallioniemeä oikeustoimilla häntä koskeneesta kirjoituksesta. Kallioniemi joutui tämän jälkeen sanojensa mukaan häirinnän kohteeksi. Venäjän propagandan levittäjiksi Kallioniemi luokittelee muun muassa patriarkka Kirillin, kielitieteilijä Noam Chomskyn, saksalaisen poliitikon Gerhard Schröderin ja näyttelijä Russell Brandin.

Kirjassaan *Vatnik Soup: The Ultimate Guide to Russian Disinformation* (2024) Kallioniemi tiivistää Venäjän disinformaation neljään teemaan:
* Venäjä on historiallisesti aina ollut voittaja ja sankari.
* Venäjä on lännen, Yhdysvaltojen ja Naton uhri.
* Länsi on rappeutunut.
* Yhdysvallat sponsoroi vallankumouksia ympäri maailmaa.

Kallioniemi sai Liettuan ulkoministeri Gabrielius Landsbergisiltä Liettuan diplomaattisen tähden toiminnastaan disinformaatiota vastaan. Ukrainan Strategisen viestinnän ja informaatioturvallisuuden keskus myönsi hänelle kunniamaininnan.

## Kirjat
* Pekka Kallioniemi & Morten Hammeken: *Vatnik Soup: The Ultimate Guide to Russian Disinformation*. Odense: Kle-art, 2024. 

## Lähteet
Urraonluura

**Urraonluura** (*Grallaria fenwickorum*) on Kolumbiassa elävä äärimmäisen uhanalainen varpuslintu. Sitä on jäljellä 70–400 täysikasvuista yksilöä.

Urraonluurakoiras ja -naaras ovat suunnilleen samannäköiset. Päälaki, kasvot, niska, selkä ja siivet ovat väriltään oliivinruskeasta kanelinruskeaan, ja päälaella ja niskassa on kiiltävä reunus. Yläosien väritys erottuu vaaleanharmaasta kurkusta ja keskiharmaasta rinnasta ja vatsasta vaihtelevalla kanelinruskealla sävyllä ja höyhenreunuksella, erityisesti kurkussa, rinnassa ja kyljissä. Yläperä on kanelinruskea ja pyrstö tummemman punaruskea. Pyrstön alapuoli on valkeanharmaa. Nokka on tumman siniharmaa, vaaleakärkinen, jalat siniharmaat. ja silmän iiris tummanruskea.

Tämä laji elää tammivaltaisissa vuoristometsissä 2 500–3 300 metrin korkeudessa Länsi-Andien vähemmän kosteissa itään päin olevissa suojaisissa laaksoissa. Se on ehkä aiemmin viihtynyt alempanakin, mutta sopivia metsiä ei ole tuolla alueella enää jäljellä. Urraonluura asuu metsän aluskerroksissa tyypillisesti Chusquea-bambutiheiköissä. Se syö hyönteisiä ja matoja.

## Lähteet
Silovuoren tuulivoimapuisto

**Silovuoren tuulivoimapuisto** on Pohjois-Pohjanmaalla Pyhäjoen Keskikylällä sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 8&nbsp;tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 26&nbsp;megawattia. Tuulivoimapuiston on rakentanut ABO-Wind Oy, sen omistaa Tuulipuisto Oy Pyhäjoki, joka on itävaltalaisen NAEV Austria Beteiligungs GmbH:n tytäryhtiö, ja sitä operoi ABO-Wind Oy.

Pyhäjoen ainoaa tuulivoimapuistoa on kutsuttu myös nimellä **Pyhäjoen tuulivoimapuisto**, sillä se valmistui vuosia ennen vuonna 2020 rakennettua seuraavaa Oltavan tuulivoimapuistoa.

## Yleistä
Tuulivoimapuisto sijaitsee Pyhäjoella sen Merijärven puoleisen kaakkoisrajan tuntumassa. Matkaa Pyhäjoen kirkonkylään on 19, Merijärven kirkonkylään 13 ja Vihannin kirkonkylään 21&nbsp;kilometriä . Voimala-alue jää Silovuorenkankaalla Silovuoren ja laajan suoalueen väliin. Voimaloiden itäpuolella sijaitsee Leivinneva, joka on laaja turvetuotantoalue. Alueen ohittaa Pyhäjoen Keskikylän ja Merijärven Ylipään välinen kylätie, josta voimala-alueen huoltotie saa alkunsa. Tuulipuiston pituus on 2,0&nbsp;kilometriä, leveys 1,2&nbsp;kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 1,4&nbsp;neliökilometriä. Tuulipuistoksi kaavoitetun alueen pinta-ala on 4,332&nbsp;neliökilometriä . Lähin asutus on 1,6 kilometrin päässä Yppärilän kylässä.

Tuulivoimalaitokset ovat tanskalaisen Vestaksen valmistamaa V126-mallia, jonka napakorkeus on 147&nbsp;metriä, tuuliturbiinin halkaisija 126 metriä, ja jonka kapasiteetti on 3,3&nbsp;megawattia. Voimalat sijaitsevat 82–92&nbsp;metrin korkeudella mpy. Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan maakaapeleissa alueen länsipuolella sijaitsevalle keräyskohtaan, josta sähkönsiirto jatkuu länteen päin maakaapelilla 5,4&nbsp;kilometriä . Kaavaehdotuksen mukaan sinne on rakennettu kylätien ja 110&nbsp;kilovoltin kohtaamispaikalle sähköasema, josta sähkö johdetaan valtakunnan verkkoon. Sähköasema sijaitsee Keskikylän kaakkoispuolella.

## Historiaa
### Suunnittelu
Tuulivoimapuiston alue on tuulivoimalle lupaavaa aluetta, sillä vuonna 2020 TUULI-hankkeessa myös sen eteläpuolelta on osoitettu tuulivoimalle lisää metsäalueita (alueet nro&nbsp;196 ja 197). Aloite tuulivoimapuiston rakentamisesta tuli alujaan kunnanvaltuutetulta Jaakko Jukkolalta . Pohjois-Pohjanmaan ELY-keskus päätti, ettei hankkeeseen sovelleta YVA-menettelyä . Hankealueelle suunniteltiin aluksi yhdeksää tuulivoimalaitosta, mutta yksi voimala poistettiin suunnitelmasta metson soidinalueen takia . Pyhäjoen kunnanvaltuusto hyväksyi osayleiskaavan joulukuussa 2014 ja se sai lainvoiman maaliskuussa 2015. Kaavassa mainitaan, etteivät voimaloiden kokonaiskorkeudet saa ylittää 210&nbsp;metriä ja voimaloiden nimellistehon tulee pysyä alle 30 megawatin. 

### Rakentaminen
Tuulipuiston rakentaminen aloitettiin vuonna 2015 ja työt valmistuivat vuoden 2016 loppupuolella, sillä sähköntuotanto alkoi vuodenvaihteessa. Ympäristöluvan melumittaukset suoritettiin vuonna 2017 toukokuun ja syyskuun välisenä aikana.

## Katso myös
* Luettelo Suomen tuulivoimaloista

## Lähteet
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2024

**Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2024** järjestettiin 7.–8. syyskuuta Espoossa Leppävaaran stadionilla.  Kilpailujen järjestävinä seuroina olivat Espoon Tapiot ja Esbo IF. 

## Yleisen sarjan mitalistit
### Miehet

### Naiset

### Sekaviesti (miehet + naiset)

## Lähteet
Jere Vartiainen

**Jere Vartiainen** (s. 1983 Oulu) on suomalainen runoilija, esiintyvä taiteilija ja psykologi

Vartiaisen kolmas runokokoelma *Minuus | Miinus* (Kolera) oli Tanssiva karhu -palkintoehdokkaana 2018. Hänen neljäs runokokoelmansa *Etäisyys, leikki* (Aviador) ilmestyi 2024. Aiemmin häneltä ovat ilmestyneet kokoelmat *Kirjoitin tämän kärpäspaperille, eikä se tarkoita paljon mitään* (2013, Hai) ja *Enimmäkseen en nuku alasti* (2014, Nordbooks). Vartiainen on lavarunouden suomen mestari vuodelta 2014 .

## Lähteet
Kyan Vaesen

**Kyan Vaesen** (s. 13. huhtikuuta 2001) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa Alankomaiden Eredivisiessä pelaavaa Willem II:ta lainalla belgialaisseura Westerlosta.

Vaesen aloitti liigauransa kotimaassaan Westerlossa, joka nousi pääsarja Jupiler Pro Leagueen keväällä 2022. Hän pelasi kausina 2022–2024 Westerlossa pudotuspelit mukaan lukien 53 liigaottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Hän pelaa kauden 2024–2025 lainalla alankomaalaisseura Willem II:ssa ja teki kahdessa ensimmäisessä Eredivisie-ottelussaan maalin.

Vaesen on pelannut Belgian alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.

## Lähteet
Ringo Meerveld

**Ringo Meerveld** (s. 21. joulukuuta 2002 ’s-Hertogenbosch) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen. Hän edustaa Alankomaiden Eredivisiessä pelaavaa Willem II:ta, johon hän siirtyi vuonna 2021 Den Boschista.

Meerveld pelasi Den Boschin edustusjoukkueessa Alankomaiden toiseksi korkeimmalla sarjatasolla kausina 2019–2021 ja aloitti joukkueessa myös kauden 2021–2022, kunnes siirtyi elokuun 2021 lopulla pääsarjajoukkue Willem II:een. Meerveld pelasi Eredivisiessä 13 ottelua kaudella 2021–2022. Kaksi seuraavaa kautta Willem II pelasi toisella sarjatasolla ja nousi pääsarjaan jälleen kaudeksi 2024–2025. Meerveld teki ensimmäisen pääsarjamaalinsa elokuussa 2024 kotiottelussa Go Ahead Eaglesia vastaan ja toisen saman vuoden syyskuussa kotiottelussa RKC Waalwijkia vastaan.

## Lähteet
Eemil Laurell

**Eemil Laurell** (s. 17. joulukuuta 2004 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilvestä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Laurell laukoo oikealta.

## Ura
Laurell on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän pelasi kaudesta 2019–2020 Ilves Teamin C-nuorissa, josta Laurell siirtyi kaudeksi 2020–2021 Kooveen U18-joukkueeseen. Kaudella 2021–2022 hän debytoi seuran Mestis-joukkueessa, jossa Laurell pelasi neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kaudeksi 2022–2023 hän palasi Ilvekseen ja siirtyi seuran U20-joukkueeseen. Kaudella 2023–2024 Laurell oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 25+15=40. Hän voitti myös Ilveksen sisäisen tehotilaston lukemalla +4. Laurell pelasi kauden loppuun lainalla Kooveen Mestis-joukkueessa, jossa hän pelasi kuusi runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3 ja kaksi pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä.

Toukokuussa 2024 Laurell teki Ilveksen kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2024–2025 seuran U20-joukkueessa. Laurell teki siellä 17 runkosarjaottelussa tehot 9+12=21, joilla hän oli Ilveksen toiseksi paras pistemies Iivari Heikkisen jälkeen. Laurell teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigan neljännellä kierroksella 14. syyskuuta 2024 vieraissa sveitsiläistä Genève-Servetteä vastaan. Hänet merkittiin Ilveksen kakkosketjun oikeaan laitaan Erik Borgin ja Kasper Björkqvistin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.30 minuuttia. Laurell sai myös kakkossyöttöpisteen Toni Utusen tekemään maaliin. SM-liigadebyyttinsä hän teki runkosarjan kolmannella kierroksella kotiottelussa Pelicansia vastaan 21. syyskuuta 2024. Laurell merkittiin Ilveksen kolmosketjun oikeaan laitaan Samuli Ratisen ja Adam Najmanin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.37 minuuttia ja Laurellille merkittiin teholukema +1. Hän sai myös yhden kahden minuutin jäähyn korkeasta mailasta. Matti Kaario valitsi Laurellin ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Liigauransa avausmaalin hän teki 30. joulukuuta 2024 kotiottelussa Mikkelin Jukureita vastaan. Laurellin osuma jäi Ilveksen 5–0-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Mika Nieminen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Laurell pelasi SM-liigassa kauden aikana 18 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3. CHL:ssä hän pelasi kaksi ottelua. Maaliskuussa 2025 Laurell solmi Ilveksen kanssa kevääseen 2027 ulottuvan jatkosopimuksen. Sopimus sisältää option kaudesta 2027–2028.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Chusquea

***Chusquea*** on bambuihin kuuluva heinäkasvien suku. Suvun lajit kasvavat luonnonvaraisina Meksikossa ja trooppisessa Amerikassa.

Sukuun kuuluu noin 90 lajia.

Joitakin lajeja, kuten *[[Chusquea gigantea]]* -lajia, kasvatetaan puutarhoissa myös Euroopassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* UniProt: Taxonomy - ''Chusquea''
Vertti Veittikoski

**Vertti Veittikoski** (s. 10. syyskuuta 2004) on suomalainen pesäpalloilija. Veittikoski edustaa Superpesiksessä pelaavaa Sotkamon Jymyä. Hänen kasvattajaseuransa on Simon Kiri. Veittikoskella on sopimus Sotkamon Jymyn kanssa kauden 2025 loppuun saakka. Hän pelaa sisäpelissä etenijänä tai vaihtajana ja ulkokentällä polttolinjassa. Veittikoski on pelannut kaudella 2023 yhden Superpesiksen runkosarjan ottelun. Tässä ottelussa hän keräsi yhden kärkilyöntipisteen. Kaudella 2024 hän pelasi kaksi Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän keräsi kolme kärkilyöntipistettä. Muutoin kyseisillä kausilla hän on pelannut kasvattajaseurassaan Simon Kirissä Ykköspesistä.

Ykköspesiksessä Veittikoski on pelannut 72 runkosarjan ottelua Simon Kirin paidassa. Näissä otteluissa hän on lyönyt 1+9=10 juoksua, tuonut 51 juoksua ja kerännyt 289 kärkilyöntiä. Ykköspesiksen pudotuspeleissä (ylemmät ja alemmat) Veittikoski on pelannut yhteensä 8 ottelua, joissa hän on lyönyt 0+2=2 juoksua, tuonut 10 juoksua ja kerännyt 47 kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty 17.11.2024

Veittikoski voitti kauden 2024 päätteeksi uransa ensimmäisen suomenmestaruuden Sotkamon Jymyn paidassa, pelaten kyseisellä kaudella Jymyssä ainoastaan kaksi viimeistä finaaliottelua. Kaudella 2024 Veittikoski valittiin myös Ykköspesiksen vuoden pelaajaksi.

Vertti Veittikoski on myöskin Sotkamon Jymyä edustavan Ville Veittikosken pikkuveli.

## Lähteet
Cisse Sandra

**Cisse Sandra** (s. 16. joulukuuta 2003 Bellegem) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 184-senttimetrinen. Hän edustaa Alankomaiden Eredivisiessä pelaavaa Willem II:ta lainalla belgialaisseura Club Bruggesta.

Sandra siirtyi Zulte Waregemin junioreista Club Bruggen organisaatioon vuonna 2017. Hän pelasi Club Bruggen edustusjoukkueessa ensimmäiset pääsarjaottelunsa ja myös yhden Mestarien liigan ottelun kaudella 2021–2022 ja jatkoi joukkueessa seuraavalla kaudella. Hän pelasi kaudella 2023–2024 lainalla alankomaalaisseura Excelsior Rotterdamissa 26 Eredivisie-ottelua ja teki maalin marraskuussa 2023 AZ Alkmaaria vastaan. Hän pelaa kauden 2024–2025 lainalla alankomaalaisseura Willem II:ssa.

Sandra on pelannut Belgian alle 16-, alle 17-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.

## Lähteet
Heikki Juhani Laitinen

**Heikki Juhani Laitinen** on työturvallisuuteen perehtynyt työelämän asiantuntija, joka on toiminut tutkimusprofessorina. 

Laitinen valmistui diplomi-insinööriksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta v. 1976 ja tekniikan tohtoriksi Lappeenrannan teknillisestä korkeakoulusta v. 1984. Hän on työskennellyt muun muassa valtion työsuojelutarkastajana, lehtorina ja dosenttina Lappeenrannan teknillisessä korkeakoulussa.

Laitinen oli Työterveyslaitoksen tutkimusprofessorina 1990–2001.

Työsuojelurahasto antoi Laitiselle tunnustuspalkinnon v- 2005 ja Sosiaali- ja terveysministeriö myönsi hänelle Työympäristötyön erityisansiomitalin erityisen ansiokkaasta ja pitkäaikaisesta työskentelystä työympäristön hyväksi vuonna 2012.

Laitisen ansioksi luetaan rakennusmaiden turvallisuutta mittaava TR-mittari, vaikka muitakin ehdokkaita on ollut.

## Lähteet
Gatito Fernández

**Roberto Júnior ”Gatito” Fernández** (s. 29. maaliskuuta 1988) on paraguaylainen ammattilaisjalkapalloilija, joka toimii maalivahtina paraguaylaisessa Cerro Porteño -seurassa ja Paraguayn maajoukkueessa. Hänen lempinimensä ”Gatito” tarkoittaa espanjaksi ”pientä kissaa”, mikä erottuu hänen nopeudestaan ja ketteryydestään maalivahtina.

## Varhainen ura
Gatito Fernández on entisen paraguaylaisen maajoukkueen maalivahdin, Roberto ”Gato” Fernándezin poika. Gatito Fernández aloitti uransa Cerro Porteñossa, joka on yksi Paraguayn suurimmista jalkapalloseuroista.

## Seuraura
Fernández pelasi lainalla kolmessa eri joukkueessa, argentiinalaisessa Estudiantesissa, argentiinalaisessa Racing Clubissa ja alankomaalaisessa Utrechtissa. Fernández pelasi myös lyhyitä jaksoja brasilialaisissa joukkueissa Esporte Clube Vitória, Figueirense ja Botafogo. Nykyään hän pelaa toista kertaa Cerro Porteñossa, jossa hän pelasi aikaisemmin vuosina 2007–2014.

## Kansainvälinen ura
Fernández debytoi Paraguayn maajoukkueessa vuonna 2011. Hän on sittemmin ollut tärkeä osa Paraguayn joukkuetta useissa Copa América -turnauksissa. Hänen merkittävimmät suorituksensa ovat olleet ratkaisevia rangaistuspotkukilpailuissa, joissa hän on johdattanut maansa voittoihin.

## Pelityyli
Fernándeziä pidetään erittäin ketteränä ja reaktiivisena maalivahtina, joka pystyy venymään nopeasti ja estämään vaikeat laukaukset. Hänen erikoisosaamisensa on rangaistuspotkujen torjuminen, mikä on auttanut häntä saamaan mainetta niin seurassa kuin maajoukkueessakin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sisäpiha

**Sisäpiha** on rakennuksen joka puolelta ympäröimä ulkotila. Joskus sisäpihaksi kutsutaan sellaistakin aluetta, joka on vain kolmelta suorakulmaisesti toisistaan eroavalta suunnalta rakennuksen ympäröimä.

Osa sisäpihoista kaupungeissa on umpikorttelin sisuksia, joita ympäröivät korttelin lähellä katuja olevat kerrostalot, jotka ovat toisissaan kiinni. Näille sisäpihoille pääsee yleensä porttikonkien kautta.

Helsingissä sisäpihoja on paljon muun muassa Katajanokalla ja Vallilassa.

Myös linnoissa ja palatseissa on sisäpihoja.

## Lähteet
Heart Aerospace ES-30

**Heart Aerospace ES-30** on kehitteillä oleva ruotsalainen, 30-paikkainen sähkö- tai hybridikäyttöinen matkustajalentokone. Alkujaan 19-paikkaisena sähkölentokoneena esitelty kehityshanke vaihtui vuonna 2022 30-paikkaiseksi hybridikoneeksi. Tällöin sähkömoottorille voidaan akuston ohella syöttää virtaa kahdella polttomoottoria käyttävällä, peräosaan sijoitetulla sähkögeneraattorilla. Näin voidaan tarvittaessa kasvattaa lentomatkaa. Koneen suunnittelusta ja valmistamisesta vastaa Heart Aerospace AB. Yrityksen tuotekehitys- ja testaustilat sijaitsevat Göteborgin Säven lentoasemalla.

Konetyyppi on herättänyt laajaa kiinnostusta useiden lentoyhtiöiden ja muiden ilmailuorganisaatioiden lyhyen matkan reittiliikenteen tulevaisuuden suunnitelmissa. Keväällä 2024 uutisoitiin, että kehityshanke oli kerännyt toistaiseksi 145 miljoonan dollarin rahoituksen. Yhtiö tavoittelee eurooppalaisen tyyppihyväksynnän saavuttamista vuoden 2028 tienoilla. 

ES-30:n on suunniteltu lentävän 200 kilometrin matkan akustonsa varassa, ja tarvittaessa 400 kilometriä hybriditilassa 30 matkustajalla. Myöhemmissä, 2030-luvun kehitysversioissa lentomatkaksi on kaavailtu 300−400 kilometriä akustolla ja 500−600 kilometriä hybriditilassa. Mikäli matkustajamäärä rajataan 25:een, koneen laskennallisen lentomatkan on arvioitu tuolloin kohoavan hybriditilassa 800 kilometriin. Koneen tarvitseman kiitotien pituudeksi on kerrottu 1 100 metriä ja akuston latausajaksi 30 minuuttia.

Syyskuussa 2024 lentokoneesta esiteltiin testaamiseen ja sarjavalmistuksen suunnitteluun tarkoitettu esittelykone, Heart Experimental 1 (HX-1). Esittelykone pyritään saamaan ilmaan vuoden 2025 toisella neljänneksellä. Toisen prototyyppikoneen (HX-2) ensilentoa on suunniteltu vuodelle 2026.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ES-30 Electric Plane - Everything You Need to Know  (youtube.com)
Orlando Figes

**Orlando Figes** (s. 1959) on brittiläinen historioitsija.

Figes valmistui Cambridgen yliopistosta vuonna 1982. Hänestä tuli Trinity Collegen *Research Fellow* vuonna 1984, ja hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1987. Hän aloitti uransa Cambridgen yliopiston historian tiedekunnassa apulaisluennoitsijana vuonna 1987. Sittemmin hänestä tuli Lontoon yliopiston Birkbeck Collegen historian professori.

Figes on keskittynyt tutkimaan Neuvostoliiton ja Venäjän historiaa sekä kirjoittamaan niistä. Hänelle myönnettiin monia palkintoja teoksestaan *A People´s Tragedy: The Russian Revolution 1891–1924* (2007). Siltala on kustantanut häneltä suomennetut teokset *Kuiskaajat – Ihmiskohtaloita Stalinin Neuvostoliitossa* ja *Vallankumouksen Venäjä 1891–1991*.

## Lähteet
Arnold Pomerans

**Arnold Julius Pomerans** (27. huhtikuuta 1920 Königsberg – 30. toukokuuta 2005 Polstead) oli brittiläinen kielenkääntäjä.

Pomerans vietti osan lapsuudestaan Berliinissä ja Jugoslaviassa. Perheen muutettua Etelä-Afrikkaan hän opiskeli yliopistossa siellä ja sai luonnontieteiden kandidaatin arvon vuonna 1956. Hän opetti Englannin kouluissa fysiikkaa ja kemiaa ennen suuntautumistaan kielenkääntäjän uralle. Hänellä oli sujuvat saksan, italian, espanjan, hollannin ja ranskan taidot. Pomerans käänsikin lukuisilta eurooppalaisilta kieliltä englanniksi teoksia politiikasta, luonnontieteestä, historiasta, elämäkertakuvauksista ja psykologiasta. Lisäksi hän teki käännöstöitä sekä aikuisille että lapsille suunnatusta kaunokirjallisuudesta.

Pomerans oli erityisen kiinnostunut alankomaalaisista kirjoista ja psykologiasta. Hän käänsikin Sigmund Freudin kirjoituksia ja sai tästä Anna Freudin suuren arvostuksen osakseen. Pomerans käänsi kirjoituksia myös muiden muassa Jean Piaget’lta, Anne Frankilta, Vincent van Goghilta ja Werner Heisenbergiltä.

## Lähteet
Gruissan

**Gruissan** (oksitaaniksi: *Grussan*) on kunta Ranskan eteläosassa Auden departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Välimeren rannalla, noin 14 kilometriä Narbonnen kaupungista kaakkoon. 

Kunnan keskustassa oleva korkea kallio on ollut tärkeä paikka, mistä on voitu tarkkailla läheistä merialuetta. Vähitellen sitä on alettu linnoittaa, ja ainakin 1000-luvulla siellä on ollut jo linnoitus. Linnoituksen ympärille myös kehittyi ajan myötä Gruissanin kaupunki. Linnoituksen purkamisesta päätti luultavasti Ranskan kuningas Ludvig XIII vuonna 1632. Purettavan rakennuksen kiviä käytettiin uudelleen joidenkin talojen rakentamiseen Gruissanin kylässä sekä Narbonnen katedraalissa. Linnoituksesta on jäljellä vain Guillaume de Broan vuonna 1247 rakentama "linnan uusi torni". Tornista käytetään myös nimeä Tour Barberousse, ottomaanien laivaston päällikön Hayreddin Barbarossan mukaan, joka herätti pelkoa rannikon kaupungeissa 1400-luvulla.

Lähellä vanhaa Gruissanin kylää sijaitsee l’ile Saint Martinin suolantuotantoalue. Merisuolan tuottamisella on pitkä historia koko Auden rannikolla. Suolantuotanto on aloitettu seudulla jo ennen ajanlaskun alkua, ja roomalaisten aikakaudella suolakauppa oli erittäin tärkeää. l’ile Saint Martinissa aloitettiin suolantuotanto nykyisessä muodossaan vuonna 1911.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Topias Rovio

**Topias Rovio** (s. 2. syyskuuta 2003 Turku) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Mestis-joukkue IPK:ssa.

## Ura
Rovio on naantalilaisen VG-62:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Turun Palloseuraan, josta Rovio siirtyi kaudeksi 2021–2022 Pelicansin U20-joukkueeseen. Hän jakoi varsin tasaisesti joukkueen torjuntavastuun Iiro Erosen kanssa. Rovio puki kauden aikana myös kahteen SM-liigan runkosarjaotteluun, mutta hän jäi kuitenkin ilman peliaikaa. Kaudeksi 2022–2023 hän siirtyi Jukurien U20-joukkueeseen. Helmikuussa 2023 seura lainasi Rovion yhden ottelun ajaksi Mestis-joukkue Ketterään.

Huhtikuussa 2023 Rovio teki kaksivuotisen SM-liigasopimuksen Ässien kanssa. Hän pelasi kauden 2023–2024 pääasiassa seuran U20-joukkueessa. Rovio torjui joukkueen kauden päätteeksi U20 Suomen-mestaruuteen ja hänet palkittiin pudotuspelien parhaana pelaajana Ville Peltonen -palkinnolla. Rovio puki kauden aikana myös viiteen SM-liigan runkosarjaotteluun, mutta hän ei saanut kuitenkaan peliaikaa. Helmikuussa 2024 Ässät lainasi Rovion yhden ottelun ajaksi Mestis-joukkue Forssan Palloseuraan.

Kauteen 2024–2025 Rovio lähti Ässien SM-liigajoukkueen toisena maalivahtina Niklas Rubinille, kun Karolus Kaarlehto oli poistunut kesällä joukkueen harjoitusvahvuudesta. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 14. syyskuuta 2024 pelatussa ottelussa HPK:ta vastaan. Rovio lähti otteluun kakkosmaalivahtina Rubinille, mutta hänet kuitenkin vaihdettiin Ässien maalinsuulle ajassa 24.14, kun Rubin loukkaantui. Hän torjui ottelussa kahdeksan kertaa, eikä päästänyt maaliakaan, kun Ässät voitti ottelun lukemin 2–0. Seura paikkasi maalivahtiosastoaan Joni Ortiolla, mutta Rovio pelasi kuitenkin ensimmäisen SM-liigaottelunsa aloittavana maalivahtina seuraavassa ottelussa 18. syyskuuta 2024 vieraissa hänen entistä seuraansa Pelicansia vastaan. Hän torjui Ässien 5–2-voittoon päättyneessä ottelussa 22 kertaa. Erik Kakko valitsi Rovion ottelun kolmostähdeksi. Kaikkiaan kaudella hän pelasi kymmenen ottelua torjuen kaksi voittoa 3,20 päästettyjen maalien keskiarvolla ja 87,9 torjuntaprosentilla. Pudotuspeleissä hän oli kaikissa otteluissa luukkuvahtina, eikä pelannut otteluakaan.

Kaudeksi 2025–2026 Rovio siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestikseen IPK:hon. Kahden pelatun ottelun jälkeen hän siirtyi syyskuussa KalPaan toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella paikkaamaan Patrik Kerkolan loukkaantumista. Rovio pelasi siellä yhden runkosarja- ja yhden Mestarien liigan ottelun, kunnes lokakuussa hän palasi IPK:n vahvuuteen.

## Muuta
Rovion isä Jyrki on entinen jalkapallomaalivahti, joka pelasi omalla urallaan yhteensä 304 pääsarjaottelua Kuopion Palloseurassa, FC Kuusysissä, FC Interissä ja FC Jazzissa.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Aleksandr Masljakov

**Aleksandr Vasiljevitš Masljakov** (; 24. marraskuuta 1941 Sverdlovsk – 8. syyskuuta 2024) oli venäläinen televisiojuontaja. Hän oli Venäjän kunniataiteilija ja yksi Neuvostoliiton, sitten Venäjän tunnetuimmista televisiokasvoista.

Masljakov valmistui Moskovan liikenneinsinöörien instituutista vuonna 1966 ja Television työntekijöiden korkeakursseilta vuonna 1968. Hänestä tuli ohjelman *[[Tšto? Gde? Kogda?]]* ensimmäinen juontaja vuonna 1975. Vuosina 1964–2022 Masljakov juonsi komedista kilpailuohjelmaa *[[KVN (televisio-ohjelma)|KVN]]*, jota ei näytetty vuosina 1972–1986, koska viranomaiset näkivät kilpailijoiden vastauksissa neuvostovastaisuutta. Hän oli myös kansainvälisen *KVN*-formaatin puheenjohtaja. Ohjelmaan osallistui ennen presidenttiyttään Volodymyr Zelenskyi. Lisäksi kilpailijoina olivat virassa istuessaan Boris Jeltsin, Vladimir Putin ja Dmitri Medvedev.

Masljakov juonsi myös nuorisofestivaalien lähetyksiä Sofiasta, Havannasta, Berliinistä, Moskovasta ja Pjongjangista. Vuonna 2006 hänelle myönnettiin Kunniamerkki ansioista isänmaalle (luokka IV). Masljakov sai vuonna 2024 syöpädiagnoosin, ja hän kuoli sairauteensa myöhemmin samana vuonna. Hänellä oli vaimo ja poika.

## Lähteet
Nea Tuikka

**Nea Tuikka** (s. 4. huhtikuuta 2004 Sotkamo) on suomalainen pesäpalloilija. Tuikka edustaa Superpesiksessä pelaavia Oulun Lippoa.
## Ura
Tuikka on Sotkamon Jymyn kasvatti, mutta pelasi ensimmäiset ammattiottelunsa Kajaanin Pallokerhossa Suomensarjassa. Hän voitti Jymyn kanssa C-tyttöjen SM-kultaa vuonna 2020. Tuikka sai myös kokemusta Ykköspesiksestä pelaten Pallokerhon edustuksessa kaksi ottelua kaudella 2021.

Tuikka siirtyi Ylivieskan Kuulaan kauden  2021 päätyttyä. Kuulattarissa Tuikka pelasi seuran edustuksessa Ykköspesistä ja tyttöjen joukkueessa Superia. Hän voitti vuonna 2023 tyttöjen Superpesisjoukkueen kanssa SM-kultaa. 

Tuikka liittyi Mailattariin kaudeksi 2024 kahden vuoden kattavalla sopimuksella. 
Tuikka sai Superpesis debyyttinsä Mailattarissa 10. toukokuuta Mailattarien pelatessa Pesäkarhuja vastaan vieraissa.  

## Saavutukset
### Pelaajana
* Tyttöjen SM-kulta: 2023
* C-tyttöjen SM-kulta: 2020

## Lähteet
Matilda Wirtavuori

**Matilda Wirtavuori** (s. 23. elokuuta 2000 Tampere) on vuoden 2024 Miss Suomi. Tampereella asuva Wirtavuori on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri ja toimii yrittäjänä. Hän edusti Suomea marraskuussa 2024 pidetyissä Miss Universum -kisoissa Meksikossa sijoittuen 30 parhaan joukkoon. Hänet kruunattiin samaisissa kisoissa maailman ensimmäiseksi Euroopan ja Lähi-idän Miss Universumiksi. Kyseessä oli siis ensimmäinen kerta, kun Miss Universum -kisassa jaettiin maanosatittelit.

## Lähteet
Olivier Norek

**Olivier Norek** (s. 1975 Toulouse, Ranska) on ranskalainen kirjailija ja poliisi.

Norek työskenteli poliisina 18 vuotta muun muassa Pariisissa Saint-Denis'ssa. Ennen sitä hän oli avustustyössä Afrikassa ja Jugoslaviassa. Hän on kirjoittanut lukijoiden ja kriitikoiden kiittämää rikoskirjallisuutta.

Vuonna 2024 Norekilta ilmestyi talvisotaa käsittelevä romaani *Les Guerriers de l'Hiver* ("Talven soturit"), jonka suomennoksen oikeudet on myyty Otavalle. Se nousi myyntimenestykseksi Ranskassa ja on ehdolla Renaudot-palkinnon saajaksi. Kirja sai alkunsa kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan vuonna 2022, minkä johdosta Norek alkoi tutkimaan Venäjän aiemmin aloittamia hyökkäysotia ja löysi talvisodan, josta kiinnostui koska talvisodasta ei ole ranskaksi juurikaan tietoa saatavilla. Hän halusi tietää millaiset olivat olosuhteet ja miten suomalaiset taistelivat suurta Neuvostoliittoa vastaan 40 asteen pakkasessa. Norek matkusti Suomeen marraskuussa 2022 ja  vietti täällä maaliskuuhun 2023 saakka, saadakseen kokea saman ajanjakson minkä sota kesti. Sinä aikana hän asui eri puolilla Suomea ja tapasi eri alojen asiantuntijoita kuten tutkijoita, tarkka-ampujia, armeijan kouluttajia ja museo-oppaita. Hän löysi myös yhteyden omaan sukuunsa. Hänen isoisänsä oli palvellut samaan aikaan Ranskan muukalaislegioonassa Marokossa 1930-luvulla kuin Aarne Juutilainen, jota kutsuttiin lempinimellä ”Marokon kauhu”.

## Teokset
* *Code 93*, 2013
* *Territoires*, 2014
* *Surtensions*, 2016
* *Entre deux mondes*, 2017
* *Surface*, 2019
* *Impact*, 2020
* *Trilogie 93*, 2021
* *Dans les brumes de Capelans*, 2022
* *Talven soturit* (*Les Guerriers de l'Hiver*, 2024), suomentanut Susanna Tuomi-Giddings. Helsinki Otava 2025  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Zinaida Kirijenko

**Zinaida Mihailovna Kirijenko** (; 9. heinäkuuta 1933 Mahatškala – 12. helmikuuta 2022 Moskova) oli venäläinen näyttelijä.

Kirijenko valmistui Elokuvauksen Gerasimov-instituutista vuonna 1958. Häntä opettivat Sergei Gerasimov ja Tamara Makarova. Hän työskenteli yli kolmenkymmenen vuoden ajan Kansallisessa elokuvanäyttelijöiden teatterissa. Kirijenko aloitti elokuvauransa vuonna 1954. Hän esiintyi muun muassa elokuvissa *[[Ihmisen kohtalo]]* ja *[[Tihi Don]]*.

Kirijenkolle myönnettiin Venäjän SFNT:n kunniataiteilijan (1965) ja sitten kansantaiteilijan arvonimen vuonna 1977. Hän sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1979.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Rokken kirkko

**Rokken kirkko** () on Haldenin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta. 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Elina Bystritskaja

**Elina Avraamovna Bystritskaja** (; 4. huhtikuuta 1928 Kiova – 26. huhtikuuta 2019 Moskova) oli ukrainalaissyntyinen venäläinen näyttelijä. Hänet tunnettiin varsinkin pääroolistaan romaanin *[[Hiljaa virtaa Don (romaani)|Hiljaa virtaa Don]]* elokuvaversiossa (*[[Hiljaa virtaa Don (elokuva)|Hiljaa virtaa Don]]*, 1958). Hän esiintyi myös muun muassa elokuvassa *[[Tulisydän]]* (1951).

Bystritskajan perhe evakuoitiin Astrahaniin toisen maailmansodan aikana. Bystritskaja työskenteli hoitajana liikkuvassa sairaalassa. Vuonna 1944 Bystritskaja palasi perheineen Ukrainaan ja asettui Nižyniin. Hän valmistui ensin lääketieteellis-teknillisestä koulusta vuonna 1947 ja opiskeli sitten jonkin aikaa filologiaa pedagogisessa instituutissa. Bystritskaja päätti kuitenkin siirtyä Kiovan teatteri-instituuttiin ja valmistui vuonna 1953. Hän työskenteli aluksi Vilnan venäläisessä draamateatterissa ja jonkin aikaa Moskovan Puškin-draamateatterissa. Bystritskaja oli Malyi-teatterin näyttelijä vuodesta 1958. Elokuvadebyyttinsä hän teki vuonna 1950. Bystritskaja opetti vuodesta 1979 Štšepkin-teatterikorkeakoulussa ja Venäjän teatteritaiteen akatemiassa. Hän johti Neuvostoliiton rytmisen voimistelun liittoa vuodesta 1980. 

Bystritskaja julkaisi kirjan *Vstretši pod zvezdoi nadeždy*. Hänelle omistettiin dokumenttielokuva *Elina Bystritskaja. Portret odnoi vesny* (1987). Bystritskaja sai Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen vuonna 1978. Lisäksi hän oli Venäjän, Georgian, Azerbaidžanin ja Kazakstanin neuvostotasavaltojen kansantaiteilija.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Prestebakken kirkko

**Prestebakken kirkko** () on Haldenin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1795. 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Boeing X-48

**Boeing X-48** oli Boeingin valmistama kokeellinen miehittämätön ilma-alus, joita valmistettiin kaksi kappaletta. Koneesta luotiin kolme variaatiota: X-48A, X-48B ja X-48C, joista ensimmäistä ei koskaan valmistettu. X-48 valmistettiin yhdessä Cranfield Aerospacen Nasan sekä Yhdysvaltain ilmavoimien kanssa "blended wing body" (BWB) -tyyppisten lentokoneiden ominaisuuksien tutkimiseen, sillä Boeingin ja Nasan mukaan kyseiset lentokonemallit vähentäisivät polttoaineen kulutusta, päästöjä ja melua, ja niitä on harkittu sovellettavan esimerkiksi sotilaskäyttöön.

X-48B teki ensilentonsa heinäkuussa 2007, ja se suoritti ensimmäiset koelennot vuonna 2010. X-48C suoritti ensimmäisen lentonsa elokuussa 2012, jas se suoritti kahdeksan kuukauden testijakson aikana yli 30 koelentoa.

## Tekniset tiedot (X-48C)

## Lähteet
Castillo de los Tres Reyes Del Morro

**Castillo de los Tres Reyes Del Morro**, lyhyemmin **El Morro**, on linnoitus Kuuban pääkaupunki Havannan satamaan johtavan kapean salmen suulla. 

Linnoitus oli avainasemassa Havannan puolustusstrategiassa. Kuubasta oli tullut 1500-luvulla Karibian tärkein eurooppalainen siirtokunta ja Havanna peri kasvaessaan Santiagon aseman saaren pääkaupunkina. Kaupungin satamaa oli suojeltava mahdollisilta maahantunekutujilta ja merirosvoilta. Linnoituksen suunnitteli omana aikanaan tunnettu sotilasinsinööri Bautista Antonelli ja sen rakennustyöt valmistuivat vuonna 1590.

Satama saatettiin sulkea kokonaan vetämällä ketju salmen poikki Castillo de los Tres Reyes Del Morron linnoitukselta pienemmälle  Salvador de la Puntan linnoitukselle salmen länsipuolella. Puolustuksellisen tehtävän lisäksi linnoitus toimi vankilana. Britit valtasivat linnoituksen meri- ja maahyökkäyksellä seitsenvuotisen sodan yhteydessä 31. heinäkuuta 1762. Brittimiehitys kesti vuoden. Linnoituksen puolustusvarustuksia vahvistettiin Pariisin rauhan jälkeen vuonna 1763. Vahvistustyöt rahoitettiin Meksikosta kerätyillä tuilla ().

Linnoitus on osa Unescon Havannan vanhankaupungin maailmanperintöluettelon kohdetta.

## Lähteet