open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Keski- ja Itä-Eurooppa

**Keski- ja Itä-Eurooppa** on termi, joka kattaa Baltian maat, Keski-Euroopan, Itä-Euroopan ja Balkanin maat. Se siis tarkoittaa yleensä entisen itäblokin ja Varsovan liiton entisiä kommunistisia valtioita Euroopassa. Eri järjestöt kuitenkin määrittelevät alueen vähän eri tavalla. Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö (OECD) määrittelee Keski- ja Itä-Eurooppaan kuuluviksi Albanian, Bulgarian, Kroatian, Latvian, Liettuan, Puolan, Romanian, Slovakian, Slovenian, Tšekin, Unkarin ja Viron. Euroopan unioni ei kuitenkaan laske Baltian maita mukaan, kun taas Kansainvälinen työjärjestö taas määrittelee OECD:n luetteloimien maiden lisäksi mukaan kaikki Balkanin maat (kuten Serbian), sekä Ukrainan ja Moldovan.

## Lähteet
Iisveden työväentalo

**Iisveden työväentalo** oli Suonenjoen kaupungin Iisveden kaupunginosassa sijainnut työväentalo, joka tuhoutui tulipalossa vuonna 1946.

## Historiaa
Iisveden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906, ja jo seuraavana vuonna yhdistys ilmoitti SDP:n puoluetilastoon omistavansa talon. Tuolloin yhdistyksessä oli 65 jäsentä, ja se oli Suonenjoen työväenyhdistyksistä suurin, samoin kuin vuonna 1915 53 jäsenellä. Vuonna 1909 yhdistys järjesti arpajaiset talon rakennusvelkojen maksamiseksi. 

Vuonna 1920 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen ja sen omaisuus takavarikoitiin. Yhdistys kuitenkin sai talonsa takaisin ja rakensi siihen lisäsiiven ja toisen kerroksen vuosien 1927–1928 aikana. Vuonna 1932 yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla ja talo myytiin pakkohuutokaupalla. Talon osti paikallinen kauppias, joka avasi siihen elokuvateatterin. Vuonna 1945 talo kuitenkin määrättiin palautettavaksi Iisveden työväenyhdistykselle, joka sai jälleen toimia ja oli liittynyt SKDL:n organisaatioon. Yhdistys ei ehtinyt kauaa iloita talon palautumisesta sen omistukseen, sillä talo tuhoutui tulipalossa tammikuussa 1946.

## Toimintaa työväentalolla
Talolla järjestettiin muun muassa luentokursseja ja iltamia.

## Lähteet
Leslie Jordan

**Leslie Allen Jordan** (29. huhtikuuta 1955 – 24. lokakuuta 2022) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, kirjailija ja laulaja. Hänen televisiorooleihinsa kuului muun muassa Beverley Leslien rooli televisiosarjassa ''Will & Grace'', josta hän voitti vuonna 2006 Primetime Emmy -palkinnon. Hän näytteli useita hahmoja ''American Horror Story'' -sarjassa.

Hän kuoli liikenneonnettomuudessa 67-vuotiaana.

## Lähteet
Alex Bent

**Alex Bent** (s. 31. tammikuuta 1993) on yhdysvaltalainen rumpali, joka parhaiten tunnistetaan yhtyeistä Trivium, Dragonlord sekä Arkaik. Bent on soittanut myös yhtyeissä Battlecross sekä Brain Drill ja kiertänyt Testamentin sekä Decepit Birthin kanssa.

## Lapsuus ja nuoruus
Bent syntyi 31. tammikuuta 1993 Kalifornian Oaklandissa. Hän aloitti rumpujen soiton 11-vuotiaana ja osallistui soittokilpailuihin jo nuorena. Bentin täytettyä 15 hän soitti marssiorkesteri Modesto Junior Jazz Bandin kanssa  ja täytettyään 18 hän osallistui Guitar Centerin rumpukilpailuun päästen oman alueen finaaleihin saakka.

## Ura
Vuonna 2011 Bent liittyi metalliyhtye Arkaikiin ja kiersi heidän sekä Decrepit Birthin ja Hatriotin kanssa vuonna 2012. 

2015 Bent liittyi Testament -kitaristi Eric Petersonin black metal -projektiin Dragonlordiin. Samana vuonna amerikkalaisyhtye Battlecross pyysi Bentin soittamaan heidän "Summer of Doom" -kesäkiertueelle yhtyeiden Crowbar ja Lord Dying kanssa. Myöhemmin samana vuonna Testament pyysi Bentiä tuuraamaan Gene Hoglania muutaman keikan ajaksi.

Tammikuussa 2017 Trivium erotti rumpali Paul Wandtken yhtyeestä ja aloitti uuden rumpalin etsinnän. Tuottaja Mark Lewis ehdotti Bentiä uudeksi rumpaliksi ja Trivium kutsui hänet koesoittoon. Myöhemmin samassa kuussa Trivium ilmoitti, että Bent on yhtyeen uusi rumpali.

## Diskografia
**Arkaik**

* Metamorphignition (2012, Unique Leader Records)

**Battlecross**

* *Rise to Power* (2015, Metal Blade Records)

**Dragonlord**

* *Dominion* (2018, Spinefarm Records)

**Trivium**

* The Sin and the Sentence (2017, Roadrunner Records)
* What the Dead Men Say (2020, Roadrunner Records)
* In the Court of the Dragon (2021, Roadrunner Records)

## Viitteet
Naton kyberpuolustuksen osaamiskeskus

**Naton kyberpuolustuksen osaamiskeskus** (, lyhennys **CCDCOE**) on Viron pääkaupunki Tallinnasta käsin toimiva puolustusliitto Naton yhteisen kybersodankäynnin puolustukseen keskittyvä osaamiskeskus.

CCDCOE on yksi Naton 28:stä osaamiskeskuksista. Osaamiskeskus perustettiin Viron aloitteesta 14. toukokuuta 2008 kuuden muun Nato-maan tukemana. Sittemmin CCDCOE:sta on muodostunut osallistuja- ja tukijamaiden määrällä mitattuna Naton suurin osaamiskeskus. Joulukuussa 2023 sillä oli 31 varsinaista jäsentä (sponsoring nations, NATO-maita) ja kahdeksan samanhenkistä tukijamaata (contrubuting nations). Osaamiskeskusten työkieli on tavallisesti englanti.

Osaamiskeskus tutkii tietoturvallisuuteen liittyviä aihepiirejä ja uhkia, järjestää koulutuksia ja jakaa asiantuntemustaan osallistujamailleen. Keskeinen osa osaamiskeskuksen toimintaa on järjestää kybersodankäyntiä simuloivia harjoituksia, joissa harjoitellaan ja tarkastellaan kyberpuolustusta teknologian, strategian, operatiivisen toiminnan ja lainkäytön näkökulmista. Keväällä 2022 Suomen joukkue voitti Naton kyberpuolustuksen osaamiskeskuksen vuosittain järjestämän Locked Shields -kyberpuolustusharjoituksen. Harjoitukseen osallistui 32 joukkuetta ja noin 2&nbsp;000 ihmistä. Suomen joukkue koostui Puolustusvoimien ja Maanpuolustuksen koulutuskeskuksen (MPK) edustajista.

Naton kyberpuolustuksen osaamiskeskuksen tieteellisesen antiin kuuluvat kansainväliset CyCon-konferenssit (International Conference on Cyber Conflict), jotka keräävät runsas 500 osallistujaa paikan päälle sekä etäosallistujia. CCDCOE:n julkaisuista tunnetuimpiin kuuluu "Tallinnan manuaalina" tunnettu kybersodankäyntiä kansainvälisen oikeuden kannalta tarkasteleva *Tallinn Manual on the International Law Applicable to Cyber Operations*, jonka uudistettu 642-sivuinen toinen painos julkaistiin vuonna 2017 (Cambridge University Press). Teos tuo muun muassa esille, että kybersodankäyntiä toteutetaan kyberoperaatioina, jotka eivät yleensä yksittäisinä oikeuta kansainvälisen oikeuden mukaan sotilaallisiin vastataiskuihin. Esimerkkinä tästä tarkastellaan venäläisten puuttumista Yhdysvaltain vuoden 2016 presidentinvaaleihin. Artikkelit arvioivat myös sotavankien nöyryyttämistä ja sodan uhrien mediajulkisuutta humanitaarisen oikeuden keskeisten lakien näkökulmasta 2010-luvulla sekä useita kybersodankäynnin suunnitelmia kansainvälisen lain kannalta ja monia tietoturvallisuuden oikeustapauksia. Teoksen päivittyvä kolmas painos oli valmisteltavana loppuvuodesta 2022. 

## Katso myös
*Euroopan unionin kyberturvallisuusvirasto (ENISA)
*Kyberturvallisuuskeskus

## Huomautukset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* NATO Cooperative Cyber Defence Centre of Excellence (ulkoiset kotisivut)  (ccdcoe.org)
* Exercise Locked Shields 2022 concludes (23.4.2022)  (nato.int)
* Finland Wins Cyber Defence Exercise Locked Shields 2022  (ccdcoe.org)
* MPK:n aktiivireserviläiset hopealle kansainvälisessä kyberharjoituksessa (Locked Shields 2021) (mpk.fi)
Kalifornianhevoskastanja

**Kalifornianhevoskastanja** (*Aesculus californica*) on saippuamarjakasvien (Sapindaceae) heimoon, hevoskastanjoiden (*Aesculus*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se voi kasvaa joko suureksi pensaaksi tai pieneksi puuksi. Luonnossa laji kasvaa pensasmaisena yleensä noin 4,5 metriä korkeaksi ja puumaisena noin 9 metriä korkeaksi. Lajia kasvatetaan myös koristekasvina.

Kalifornianhevoskastanjan runko on yleensä lyhyt ja rungon kuori on sileä ja hopeanharmaa. Laji on kausivihanta ja sen latvus levittäytyy yleensä laakeaksi. Talvisilmut ovat tahmeita. Lehtiasento on vastakkainen ja lehdet ovat sormilehdykkäisiä. Kussakin lehdessä on neljästä seitsemään lehdykkää, tavallisesti viisi. Lehdykät ovat enintään 15 cm pitkiä, tummanvihreitä, kiiltäväpintaisia ja hienosahalaitaisia. Kukinnot ovat 10–30 cm pitkiä terttuja ja niissä on lukuisia hauraita kukkia. Kukkien väri vaihtelee kermanvalkoisesta vaaleanpunertavaan ja kussakin kukassa on neljä tai viisi terälehteä. Hedelmät ovat piikittömiä, enintään 8 cm halkaisijaltaan olevia kotia, jotka halkeavat siementen kypsyessä. Kussakin hedelmässä on yksi tai kaksi tummanruskeaa, pähkinämäistä siementä, jotka ovat halkaisijaltaan enintään 2,5 cm.

Kalifornianhevoskastanja kasvaa luontaisena Kalifornian rannikon rinteillä ja laaksoissa sekä Tehachapin ja Sierra Nevadan vuoristoissa alle 1300 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan tavallisesti kuivilta rinteiltä, kanjoneista sekä vesiuomien varsilta.

Kasvatettuna kalifornianhevoskastanja kasvaa parhaiten keskikosteassa ja hyvin vettä läpäisevässä maaperässä täydessä auringon valossa tai puolivarjossa. Laji suosii välimerenilmastontyyppistä ilmastoa, jossa talvet ovat kosteita ja kesät kuivia. Kuumuuden ja kuivuuden myötä laji pudottaa lehtensä ja laji on tyypillisesti ison osan vuodesta lehdetön. Lehdet pysyvät kasvissa kuitenkin pidempään, mikäli maaperässä on kesällä riittävästi kosteutta.

## Lähteet
* Missouri Botanical Garden: ''Aesculus californica'' 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Trees and Shrubs Online: ''Aesculus californica'' 
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Aesculus californica'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Aesculus californica'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Aesculus californica''
Suonenjoen työväentalo

**Suonenjoen työväentalo** oli Suonenjoen kaupungin keskustassa sijainnut työväentalo, joka tuhoutui tulipalossa 1960- tai 1970-luvulla.

## Historiaa
Suonenjoen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1904. Vuonna 1908 yhdistyksessä oli 24 jäsentä. Vuonna 1909 yhdistys oli vaikeuksissa, sillä toiminta oli hiipunut, jäsenmäärä laskenut, eikä kukaan halunnut toimia puheenjohtajana. Arpajaislupa talon rakennusrahaston kartuttamiseksi oli kuitenkin saatu ja tontti vuokrattu. Talo valmistuikin vuonna 1910. Vuonna 1921 taloon tehtiin tarkastus, jonka yhteydessä nimismies määräsi yhdistyksen ottamaan talon ravintolahuoneen seinällä olleen V. I. Leninin kuvan alas.

Yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1932, ja talo oli suojeluskunnan käytössä vuoteen 1941 saakka. Tällöin sen osti Suonenjoen sosialidemokraattinen työväenyhdistys, joka oli perustettu vuonna 1930. Talo vuokrattiin puusepänverstaaksi 1970-luvulla, ja muutamaa vuotta myöhemmin se tuhoutui tulipalossa. Toisen lähteen mukaan tulipalo olisi tapahtunut jo vuonna 1962. Suonenjoen sosialidemokraattinen työväenyhdistys on edelleen toiminnassa, ja se omistaa nykyään kokoustilan Suonenjoen keskustassa.

## Toimintaa työväentalolla
Talolla järjestettiin muun muassa kansanhuveja, ja siellä toimi myös voimistelu- ja urheiluseura Kunto.

## Rakennus
Talo oli hirsirakenteinen ja yksikerroksinen. Sen kokonaispinta-ala oli 226 neliömetriä, johon sisältyi juhlasali näyttämöineen, ravintola ja keittiö. Salissa oli istumapaikat 176 henkilölle. Talossa oli huopakatto. Viimeinen peruskorjaus tehtiin vuonna 1941, jolloin talon perustus, alapohjat, permanto, sisustus ja uunit uusittiin. Jossain vaiheessa talo myös sähköistettiin. Tontilla oli talon lisäksi vuonna 1950 rakennettu 38-neliöinen ulkorakennus. 

## Lähteet
Eugène Fromentin

**Eugène Fromentin** (24. lokakuuta 1820 La Rochelle –  27. elokuuta 1876 La Rochelle) oli ranskalainen taidemaalari ja kirjailija.

## Elämä ja ura
Fromentinin isä, arvostettu lääkäri ja taiteen tuntija, halusi pojastaan asianajajan, mutta Fromentin suuntautui taideuralle. Koulun päätyttyä hän opiskeli muutaman vuoden maisemamaalari Lois Cabat'n johdolla. Fromentin oli Algerian varhaisimpia taiteellisia tulkitsijoita, ja maa ja sen väestö olivat useimpien hänen teostensa aiheena. Hän oli jo nuorena käynyt Algeriassa ja tallentanut muistiinsa Pohjois-Afrikan elämän maalauksellisia ja tyypillisiä yksityiskohtia. Vuonna 1849 hän sai Pariisin salongin toisen luokan mitalin. Vuonna 1852 hän kävi toisen kerran Algeriassa arkeologisen retkikunnan mukana ja sai sitten päätökseen maan maisemien ja ihmisten tapojen tarkan tutkimisen, jonka ansiosta hän pystyi teoksissaan realistiseen tarkkuuteen. Fromentinin teoksia pidetään lisäksi myös etnologisina kuvituksina. Fromentin oli saanut paljon vaikutteita Eugene Delacroix'n tyylistä. Hänen teoksilleen on ominaista näyttävä sommittelu, taitava käsittely ja kirkkaat värit.

Fromentin kunnostautui myös monipuolisena kirjailijana. Hänen tuotantoonsa kuuluu matkakertomuksia, taidehistoriallista kirjoitusta, taidekritiikkiä ja kaunokirjallisuutta. Hänen teoksensa *Dominique* ilmestyi alun perin vuonna 1862 *[[Revue des Deux Mondes]]* -lehdessä, ja se on 1800-luvun kaunokirjallisuuden joukossa merkittävä teos herkän ja mielikuvituksekkaan havainnointinsa sekä tunteellisen vakavuutensa vuoksi.

Fromentin sai Ranskan kunnialegioonan ritarin arvon vuonna 1859 ja upseerin arvon vuonna 1869.


Françoise_Foliot_-_Eugène_Fromentin_-_Enterrement_maure.jpg|*Maurien hautajaiset*
Chasse_au_héron_Fromentin_Musée_Condé.jpg|*Haikaranmetsästys (Algeria) *
Eugène_Fromentin_-_North_African_Landscape_-_1970.372_-_Museum_of_Fine_Arts.jpg|*Pohjoisafrikkalainen maisema*


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tornion Järjestötalo

**Tornion Järjestötalo ”Järkkä”** sijaitsee Tornion kaupungin Putaan kaupunginosassa. Järjestötalossa järjestetään paljon erilaista toimintaa, ja sitä vuokrataan erilaisiin juhliin ja tapahtumiin.

## Historiaa
Järjestötalo rakennettiin talkoilla Tornion Järjestöyhdistyksen ja sen jäsenjärjestöjen toimesta. Taloa on remontoitu usein vuosien varrella. Omistus siirtyi vuonna 2015 Tornion Kansantalosäätiölle, joka vastaa tilojen vuokrauksesta ja kunnostuksesta.

## Rakennus
Talo rakennettiin talkoilla vuosina 1961–1962. Talo on osin kaksikerroksinen, puurakenteinen, alun perin vuorattu mineriitillä, ja se oli alumiinipeltikatteinen. Taloa on laajennettu vuosina 1976–1978. Sali remontoitiin 1985, ja 1988 vaihdettiin ulkoseinien mineriittivuoraus laudoitukseen. Samalla parannettiin lämpöeristystä. Keittiö ja kahvila saneerattiin vuosina 1995–1996, ja vuonna 1997 vaihdettiin salin ikkunat.

Öljylämmityksestä siirryttiin kaukolämpöön 2014. Vuonna 2017 vanha alumiinipeltikatto sai väistyä uuden konesaumapeltikaton tieltä. Alkuvuoden 2019 aikana talon pohjakerrokseen rakennettiin uusi saunaosasto, jossa on tilaa 10–15 hengelle. 2020 uusittiin talon käyttövesiverkosto ja lämmitysjärjestelmän putkistot ja patterit. Alkuvuodesta 2021 suoritettiin niin sanotun vanhan osan viemäriputkiston sukitus ja peruskorjattiin yläkerrassa ollut toimistotila.

## Nykyinen toiminta
Vuonna 2022 toimintaa pyöritti Kumppanuuskeskus Luotsi. Se järjesti muun muassa hävikkiruuan jakelua, lasityökursseja, ylläpiti lounasruokalaa, kehitysvammaisten päivätoimintaa, nettipistettä, seniorien karaokea, Äijien porinaryhmää ja pientä kansankirjastoa sekä vuokrasi tiloja erilaisiin tilaisuuksiin.

## Lähteet
The Encyclopedia Cthulhiana

**The Encyclopedia Cthulhiana: A Guide to Lovecraftian Horror** on Daniel Harmsin kirjoittama Cthulhu-tarustoa käsittelevä tietosanakirja, jonka ensimmäinen laitos ilmestyi 1994 ja laajennettu toinen laitos 1998. Teoksen esipuhe käsittelee H. P. Lovecraftin ja hänen seuraajiensa tuotantoa taide- ja aatehistoriallisesta näkökulmasta. Varsinaiset hakusanat sen sijaan on kirjoitettu fiktion näkökulmasta, ikään kuin se olisi totta. Lopun liitteissä esitellään Cthulhu-taruston kuvitteellinen maailmanhistorian aikajana sekä *[[Necronomicon]]in* sisältöä ja vaiheita. Aikajanat on laatinut Shannon Appel.

Kirjan julkaisi *[[Cthulhun kutsu (roolipeli)|Cthulhu kutsu]]* -roolipelin kustantaja Chaosium, ja mukana on ohjeet *Encyclopedia Cthulhianan* käyttämisestä roolipeleissä. Toiseen laitokseen on merkitty, ovatko hakusanojen taustatiedot peräisin kaunokirjallisuudesta vai roolipeleistä.

## Vastaanotto

''Dragon''-lehden aikalaisarviossa kirjan tekijät saivat kehuja ”liki yli-inhimillistä” uutteruutta osoittavasta taustatyöstään. Vuonna 1995 se voitti Origins Award -palkinnon.

Michael Burgessin ja Lisa R. Bartlen *Reference Guide to Science Fiction, Fantasy, and Horror* (2002) kehuu *The Encyclopedia Cthulhianaa* hyväksi oppaaksi oppaana Cthulhu-tarustoon mutta pitää kirjallisuusluetteloa pettymyksenä, sillä se kertoo vain kirjailijan ja teoksen nimen sekä julkaisuvuoden, mutta ei tarkempia julkaisutietoja. Lisäksi kirjaa lukiessa on välillä vaikea erottaa tosimaailman tietoa kuvitteellisesta, vaikka Harms onkin merkinnyt osan tosimaailmaa koskevista huomautuksista sulkeisiin.

## Lähteet

* 
* 
* 

### Viitteet
Tony Costanza

**Tony Costanza** (2. heinäkuuta 1968 – 4. elokuuta 2020) oli yhdysvaltalainen rumpali. Hänet tunnettiin parhaiten metalliyhtye Machine Headin alkuperäisrumpalina. Costanza soitti Machine Headissa sen perustamisesta, 1991, lähtien vuoteen 1993 asti. 

## Ura
Costanza harjoitteli rumpujen soittoa jazz-rumpali Irv Klugerin opissa. Costanzan lempirumpaleita olivat mm. Dave Lombardo, Gene Hoglan sekä Terry Bozzio.

### Machine Head
Costanza esiintyi Machine Headin kanssa kahdesti. Ensimmäinen esiintyminen oli Kalifornian Oaklandissa kotibileissä ja toinen oli ns. ensimmäinen "oikea" Machine Headin keikka Las Vegasissa 29. elokuuta 1992.

Vuonna 1993 Costanza lähti yhtyeestä todeten, ettei kykene soittamaan tarpeeksi hyvin Machine Headin musiikkia, eritoten tuplabasarilla soitettavia kohtia. 

Costanza kirjoitti rumpuraidat seitsemään (*A Thousand Lies*, *The Rage to Overcome*, *Death Church*, *A Nation on Fire*, *Blood for Blood*, *I'm Your God Now* sekä *Block*) debyyttialbumi Burn My Eyesin kappaleeseen. Hänen soittoaan ei kuitenkaan kuulla debyyttialbumilla, sillä hänen tilalleen tullut Chris Kontos äänitti rumpuraidat.

## Kuolema
Costanza kuoli nukkuessaan 4. elokuuta 2020, ollessaan 52-vuotias. Virallista kuolinsyytä ei ole kerrottu.

## Diskografia
**Papsmear**

* *Fear & Loathing in Las Vegas* (Demo) (1986)
* *Lunch for the P.M.R.C.* (Demo)

**Machine Head**

* Nimetön demo (1993)

**Crowbar**

* Sonic Express in Its Purest Form (2001, Spitfire Records)

## Viitteet
Oravaisten Työväentalo Björklid

**Oravaisten Työväentalo Björklid** on alun perin tekstiilityöväen käyttöön vuosina 1936–1937 rakennettu, Vöyrillä entisessä Oravaisten kunnassa sijaitseva työväentalo.

## Historiaa

Talon rakennutti Oravais Svenska Arbetarförening. Kunnassa elettiin 1920–1930 luvuilla tekstiiliteollisuuden kulta-aikaa ja talo rakennettiin erityisesti tekstiilityöläisten tarpeisiin. Rakennuttajayhdistys liittyi vuonna 1944 perustettuun Suomen Kansan Demokraattiseen Liittoon (SKDL) ja muutti nimekseen Oravais Folkdemokratiska förening rf.

Vuonna 1990 yhdistys liittyi muiden SKDL:n yhdistysten mukana perustettuun Vasemmistoliittoon ja myöhemmin vaihtoi nimekseen Vänsterförbundet i Oravais rf – Oravaisten Vasemmistoliitto ry.

## Rakennus

Suurimmaksi osaksi talkoilla rakennettu talo on rankarakenteinen, lautaverhoiltu ja maalattu punaiseksi. Rakennus valmistui 1937. Vuonna 1956 rakennuksen huopakatto vaihdettiin peltikatteeksi. Tehtiin korjauksia, jolloin ulkopuolen pystylaudoitus uusittiin. Rakennuksen alkuperäisenä lämmityksenä oli puilla lämmitettävät kamiina ja hella. Vuonna 1950 lisälämmitykseen asennettiin öljylämmitys. Rakennuksessa on sali, näyttämö ja ravintolatilat. WC-tilat on kellarikerroksessa. Rakennuksessa oli myös vahtimestarin asunto.

## Toimintaa talolla

Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa ja tansseja sekä järjestetty elokuvatilaisuuksia. Talossa on toiminut myös Voimistelu- ja urheiluseura Gnistan. Taloa vuokrataan monenlaisiin juhlatilaisuuksiin. Talo on edelleen kunnossa, ja siellä järjestetään myös monenlaisia perhejuhlia.

## Lähteet
Jean-Marc Nattier

**Jean-Marc Nattier** (17. maaliskuuta 1685 Pariisi –  7. marraskuuta 1766 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari.

## Elämä ja ura
Nattier oli muotokuvataiteilija Marc Nattierin poika. Hän sai ensimmäiset opetuksensa isältään, ja harjoitteli Luxembourgin galleriassa kuvien kopiointia. Hän kieltäytyi menemästä Roomaan Ranskan akatemian stipendillä, vaikka hän oli saanut akatemian ensimmäisen palkinnon 15-vuotiaana. Vuonna 1715 hän lähti Amsterdamiin, jossa Pietari Suuri oleskeli tuolloin, ja maalasi kuvauksen Pultavan taistelusta sekä muotokuvia tsaarista ja keisarinna Katariinasta, mutta kieltäytyi tarjouksesta lähteä Venäjälle.

Vuonna 1718 hänestä tuli Pariisin akatemian jäsen *Fineuksen kivettyminen* -teoksen ansiosta. Menetettyään omaisuutensa vuonna 1720 hän päätti omistautua yksinomaan muotokuvataiteelle, jolla hän oli jo saavuttanut mainetta. Hänestä tuli Ludvig XV:n hovin naisten ja muiden ajan kuuluisuuksien maalari. Merkittävimmät esimerkit hänen suoraviivaisista muotokuvistaan ovat *[[Maria Leszczyńska]]* ja *Mathilde de Canisy, marquise d'Antin*.


Jean-Marc_Nattier,_Pierre_Ier_(1717).jpg|*Tsaari Pietari I*
Jean-Marc_Nattier_-_Perseus,_under_the_protection_of_Minerva,_turns_Phineus_to_stone_by_brandishing_the_head_of_Medusa.jpg|*Perseus kivettää Minervan avustamana Fineuksen*
Jean-Marc Nattier - Portrait of Marie Leczinska (Leszczynska), Queen of France.jpg|*Maria Leszczyńska*


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Porvoon kaupungintalo

**Porvoon kaupungintalo** on Carl Rupert Rosenbergin suunnittelema vuonna 1893 valmistunut Empiretyylinen rakennus Porvoossa. Kaupungintalo rakennettiin vuonna 1764 käyttöön otetun Porvoon raatihuoneen tilalle. Kaupungintalon rakennustyöt suoritettiin 1890-luvun alussa ja talo valmistui syksyllä 1893.

Kaupungintalo rakennettiin pahasti rapistuneen raatihuoneen tilalle. Päätös raatihuoneen purkamisesta oli jo lähes tehty, mutta Porvoon museoyhdistys sai luvan korjata rakennuksen museoksi.

## Lähteet
Pyramidikotilot

**Pyramidikotilot** (Trochidae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.

## Taksonomia ja anatomia
Pyramidikotilot jaetaan 11 alaheimoon. Sukuja heimossa on yli 60 ja lajeja yli 600. Kooltaan pyramidikotilot vaihtelevat hyvin pienistä (alle 1 cm) hyvin suuriin (yli 20 cm). Kuori on korkea, kierteinen ja muodoltaan kartiomainen tai pyramidimainen. Kuoren aukon sulkeva kansilevy on kierteinen ja kuoren sisäpintaa peittää helmiäinen. Pyramidikotiloiden jalan anatomia vaihtelee, mutta usein se on pienehkö.>

## Levinneisyys ja elintavat
Pyramidikotiloita tavataan kaikista valtameristä lauhkeilta ja lämpimiltä alueilta. Ne elävät useimmiten matalissa vesissä kivikkoisilla alueilla ja riutoilla, mutta myös syvän veden lajeja tunnetaan. Suurin osa pyramidikotiloista käyttävät ravintonaan levää ja muuta eloperäistä ainesta ja osa suodattaa ravintonsa vedestä.

## Lähteet
Finschhafen

**Finschhafen** on satamakaupunki Papua-Uudessa-Guineassa. Kaupunki sijaitsee Huonin niemimaan kärjessä.

Vuosina 1873–1874 brittiläinen kapteeni John Moresby kartoitti aluetta, johon tuli sittemmin Finschhafenin satama. Finschhafenin kaupunki on kuitenkin nimetty saksalaisen tutkimusmatkailijan Otto Finschin mukaan. Saksa valloitti kaupungin vuonna 1894 ja sen jälkeen kaupunki toimi saksalaisten siirtomaahallinnon pääkaupunkina, kunnes alueella esiintyneiden tarttuvien kuumetautien myötä paikka hylättiin 1800-luvun lopussa. Sittemmin alueella on toiminut luterilainen lähetystyökeskus ennen toista maailmansotaa, jolloin paikka oli japanilaisten lentotukikohtana 1942–1943. Australian joukkojen suorittaman valtauksen myötä kaupungista tuli liittoutuneiden sotilastukikohta. Toisen maailmansodan aikana sotilaiden pystyttämistä rakennuksista monet on sittemmin hylätty ja jätetty oman onnensa nojaan. Nykyisin Finschhafenista rahdataan jonkin verran kahvia ja kopraa Laen kaupunkiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Uuden Musiikin Kilpailu 2023

**Uuden Musiikin Kilpailu 2023** (**UMK23**) järjestettiin 25. helmikuuta 2023 Turun Logomossa. Se oli 12:s *[[Uuden Musiikin Kilpailu]]*, ja siinä valittiin Suomen edustaja vuoden 2023 Eurovision laulukilpailuun Ison-Britannian Liverpooliin. Kilpailun voitti Käärijä kappaleellaan "Cha cha cha".

## Formaatti
Vuoden 2023 kilpailuun lähetettiin yhteensä 363 kappaletta, joista ammattilaisista koostuva raati valitsi seitsemän finalistia. Finalistit julkistettiin yleisölle 11. tammikuuta 2023 ja videot julkaistiin YouTubeen 12. tammikuuta 2023 jälkeen yksitellen. Kilpailun finalistit olivat Keira, Benjamin, Robin Packalen, Kuumaa, Portion Boys, Käärijä ja Lxandra. Kilpailun juonsi Samu Haber.

Voittaja valittiin yleisöäänestyksen ja kansainvälisten raatien yhteistuloksella, jossa yleisöäänestyksen painoarvo oli 75 prosenttia ja kansainvälisten raatien 25 prosenttia. Suomenkielisenä kommentaattorina toimi Mikko Silvennoinen ja ruotsinkielisinä selostajina Johan Lindroos ja Eva Frantz. Englanniksi selosti Jani Kareinen, venäjäksi Levan Tvaltvadze, ukrainaksi Galyna Sergeyeva, viittomakielellä Miguel Peltomaa sekä pohjoissaameksi Linda Tammela ja inarinsaameksi Heli Huovinen. Radio Suomessa juonsivat Sanna Pirkkalainen ja Toni Laaksonen. Kansainväliset raadit olivat vuonna 2023 Australia, Espanja, Iso-Britannia, Puola, Saksa, Ruotsi ja Ukraina.

## Kilpailun kulku
Kilpailun finaali järjestettiin Turun Logomossa 25. helmikuuta 2023. Se lähetettiin suorana lähetyksenä Yle TV1 -kanavalla, Yle Areenassa sekä YleX, Yle Radio Suomi ja Yle X3M -radiokanavilta. Lähetystä seurasi keskimäärin 1,3 miljoonaa katsojaa.

### Finaali

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Anton Krasovski

**Anton Vjatšeslavovitš Krasovski** (; s. 18. heinäkuuta 1975 Podolsk, Venäjä) on venäläinen televisiojohtaja. Hänet erotettiin tehtävästään sen jälkeen kun hänen raakaan väkivaltaan yllyttävät kommenttinsa alkoivat levitä sosiaalisessa mediassa. Hän puhui huvittuneena ukrainalaisten isoäitien raiskaamisesta, joka hänen mukaansa oli venäläisten sotilaiden tehtävä. Neuvostoliiton aikana Moskovan valtaa vastustaneet ukrainalaiset lapset olisi Krasovskin mukaan kuulunut hukuttaa ja Karpaateilla asuvat ukrainalaiset polttaa mökkeihinsä eikä ukrainalaisia pitäisi hänen mielestään olla ollenkaan olemassa.

Krasovkin näkemyksiä on muun muassa yhdysvaltalainen toimittaja Julia Davis luonnehtinut kansanmurhamaisiksi. RT-kanavan johtaja Margarita Simonjan hyllytti Krasovskin, mikä on poikkeuksellista ja hämmästyttänyt, kun venäläisessä mediassa on Venäjän hyökättyä Ukrainaan keväällä 2022 käytetty runsaasti vastaavanlaisia väkivallalla hekumoivaa puhetta. Krasovski oli RT-kanavan venäjänkielisten lähetysten johtaja.

Krasovski joutui sairaalaan joulukuussa 2023. *[[Kyiv Post]]in* lainaaman tiedustelulähteen mukaan hän olisi joutunut myrkytyksen uhriksi.

## Lähteet
Sonkajärven työväentalo

**Sonkajärven työväentalo** oli Sonkajärven kunnan Sonkakosken kylässä sijainnut työväentalo, joka tuhoutui tuhopoltossa vuonna 1931.

## Historiaa
Sonkajärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1909. Talo valmistui vuonna 1913 Sonkakoskelle. Sisällissodan jälkeen taloa kunnostettiin, ja toiminta jatkui aina vuoteen 1931 saakka. Yhdistys liittyi vuonna 1919 Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen mutta palasi vuonna 1924 jälleen SDP:n jäseneksi.

## Tuhopoltto
3.–4. joulukuuta 1931 välisenä yönä talo sytytettiin palamaan. Tekijät, kaksi paikallista miestä, ilmoittautuivat itse nimismiehelle seuraavana päivänä. He olivat nauttineet yhdessä alkoholia ja miettineet lähestyvää itsenäisyyspäivää sekä työväentalolle itsenäisyyspäivän illaksi suunniteltuja tansseja, jotka heistä tuntuivat itsenäisyyspäivän herjaamiselta. Isänmaallisissa tunnelmissa he olivat sitten purkaneet suuttumustaan sytyttämällä talon tuleen.

Asiaa käsiteltiin ensimmäistä kertaa käräjillä tammikuussa 1932. Syytettyjen asianajaja esitti, että teon motiivina oli ollut puhdas isänmaallisuus sekä halu suojella pitäjää turmiolliselta aatteelta. Tämän vuoksi syytteet piti hänen mukaansa hylätä, etenkin kun miehet katuivat sitä, että olivat tulleet rikkoneeksi lakia. Lisäksi juopumusta tuli puolustuksen mukaan pitää lieventävänä asianhaarana.

Samoilla käräjillä Sonkajärven työväenyhdistystä alettiin syyttää kommunistiseksi. Talolla kerrottiin vietettävän siveetöntä ja juopottelevaa, huliganismiin rinnastettavaa elämää. Käsittelyä jatkettiin vuosien 1932 ja 1933 aikana. Lopputuloksena Sonkajärven työväenyhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla, ja tuhopolttajat tuomittiin kumpikin vuoden vankeuteen.

## Lähteet
Raft

**Raft** on avoin pelimaailma selviytymisvideopeli, jonka on kehittänyt ruotsalainen Redbeet Interactive ja julkaissut Axolot Games. Peli julkaistiin ennakkojulkaisuna 23. toukokuuta 2018 Steamissa sen jälkeen, kun se julkaistiin ensimmäisen kerran ilmaisena Itch.io-indie-alustalla vuonna 2016. Pelin ennakkojulkaisu poistettiin jakelualustoilta ja sen täysi versio julkaistiin 20. kesäkuuta 2022 pelin viimeisen luvun julkaisun kanssa.

## Pelaaminen
Peliä pelataan ensimmäisen ja kolmannen persoonan näkökulmasta ja sitä voidaan pelata joko yksin- tai moninpelinä. Jälkimmäisessä tapauksessa peli tarjoaa automaattisesti palvelimen ja peli tapahtuu yhteistyötilassa.

Kun pelaaja aloittaa pelin, hän on 2x2-kokoisella lautalla ja hänellä on koukku, jolla hän voi kerätä resursseja. Koukku kuitenkin kuluu, joten pelaajan on jossain vaiheessa tehtävä uusi. Pelaaja voi kerätä resursseja myös uimalla niiden kohdalle. Lautan ympärillä liikkuu myös hai, joka välillä rikkoo lauttaa. Hai voi kuitenkin lyödä pois rikkomasta lauttaa tai tappaa. Pelaajan pitää myös hallita perustarpeita kuten nälkä ja jano. Ruokaa pelaaja saa esim. tappamalla hain ja kalastamalla. Juomaa pelaaja saa rakentamalla kojeen, jolla saa tehtyä suolavedestä juotavaa.

Kun pelaaja saa muistikirjan ja oppii rakentamaan antennin, tutkan ja akun, rakentaa ne ja sijoittaa ne lautalle oikein, hän voi alkaa pelaamaan pelin tarinaa.

## Juoni
### Ennen pelin tapahtumia
Lähitulevaisuudessa ilmastonmuutos ja nousevat lämpötilat ovat saaneet napajäätiköt sulamaan, mikä on aiheuttanut koko planeetan kokoisen tulvan, mikä ei jättänyt lähes yhtään kuivaa maata. Sivilisaatio romahti, kun epätoivoiset suunnitelmat tulvien kumoamiseksi epäonnistuivat tai hylättiin. Lopulta maailman eliitti päätti hylätä kuivan maan kokonaan elääkseen kelluvissa kaupungeissa, kun taas muu väestö jätetään selviytymään yksin tulvivassa maailmassa.

### Nykyhetki
Pelaaja ottaa selviytyjän, Forward Scoutin, roolin. Hän lähtee avomerelle etsimään asumiskelpoista maata ja luonnonvaroja. Hän etsii myös Utopiaa, jossa sanotaan olevan kuivaa maata, jossa voisi elää. Hän seuraa radiovastaanottimen saamia signaaleja eri paikkoihin, joista saa apua seuraavan paikan löytämiseen.

## Lähteet
Sukevan työväentalo

**Sukevan työväentalo** oli Sonkajärven kunnan Sukevan taajamassa sijainnut työväentalo. Aiemmin Sukeva kuului Iisalmen maalaiskuntaan.

## Historiaa
Sukevan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1909, joskin vihkiäisiä juhlittiin vasta syksyllä 1910. Talo oli hirsirakenteinen, ja sitä laajennettiin vuonna 1916. Vuonna 1912 yhdistyksellä oli 40 jäsentä. Yhdistys ilmeisesti liittyi 1920-luvun alussa Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, sillä sen omaisuus takavarikoitiin vuonna 1923. Myös sisällissodan aikaan 1918–1919 talo oli ollut takavarikossa, ja tuolloin se oli lyhyen aikaa Sukevan vankilan käytössä.

Yhdistys lakkautettiin 1930-luvun alussa kommunistilakien nojalla, ja vuonna 1934 talo pakkohuutokaupattiin. Sen osti eräs iisalmelainen yksityishenkilö suunnitteilla olevan osakeyhtiön puolesta. Noin viikko huutokaupan jälkeen uutisoitiin kuitenkin, että osakeyhtiö oli suostunut vuokraamaan taloa Sukevan sosialidemokraattiselle työväenyhdistykselle, joka järjestikin talossa iltamat jo samassa kuussa.

Talo ilmeisesti päätyi lopulta sosialidemokraattisen yhdistyksen omistukseen, sillä yhden lähteen mukaan yhdistys myi talon vuonna 1950 huonokuntoisena. Saaduilla rahoilla yhdistys rakensi tanssilavan, joka oli toiminnassa 1970-luvulle saakka.

## Lähteet
François Clouet

**François Clouet** (n. 1510 – 22. joulukuuta 1572 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari.

## Elämä ja ura
Clouetin oli isänsä Jean Clouetin oppilas. 35-vuotiaana hän seurasi isäänsä kuningas Frans I:n hovimaalarina, jonka palveluksessa hänestä tuli myös kamaripalvelija. Clouet jatkoi tässä tehtävässä Henrik II:n, Frans II:n ja Kaarle IX:n alaisuudessa, jonka valtakauden loputtua Clouet’n elämää ei tunneta. Clouet’n töitä arvostettiin suuresti hänen elinaikanaan. Hän johti työpajaa, jossa miniatyristit, suunnittelijat ja sisustajat toteuttivat hänen projektejaan. Hän valvoi myös kuninkaallisten hautajaisten ja seremonioiden taiteellista toteutusta.

Vaikka Clouet’n öljytyöt ovat flaamilaisia yksityiskohtiin paneutuvassa huolellisuudessaan, ne ovat kuitenkin selvästi ranskalaisiaa. Clouet'n muotokuvat ovat totuudenmukaisia, tarkkoja ja vailla sentimentaalisuutta. Ne tuovat esiin kunkin kuvattavan moraaliset ja älylliset ominaisuudet. Täydellistä varmuutta hänen laatimistaan teoksista ei ole. Clouet on todennäköisesti maalannut Frans I:n muotokuvat ja Katariina de' Medicin muotokuvan Versailles'ssa ja muita teoksia. Hänen huomattavimpia muotokuviaan on Maria Stuartin muotokuva, kaksi Kaarle IX:n muotokuvaa, Henrik II:n muotokuva, Frans II:n muotokuva sekä Valois’n Margaretan muotokuva. Hänen mestariteoksensa on ehkä Elisabet Itävaltalaisen muotokuva. Muotokuvien lisäksi hän maalasi myös alastonhahmoja ja teatterikohtauksia.


Elisabeth_of_Austria_France1.jpg|*Elisabet Itävaltalainen*
François_Clouet_-_Mary,_Queen_of_Scots_(1542-87)_-_Google_Art_Project.jpg|*Maria Stuart*
François_Clouet_002.jpg|*Nainen kylvyssä*


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Reposaaren koulu

**Reposaaren koulu** on Porin Reposaaressa sijaitseva noin 30 oppilaan alakoulu. Koulu on perustettu 9. joulukuuta 1877.   Reposaaren koulu on ollut remontissa vuodesta 2022-2024.

## Historia
Vuonna 1877 perustettu koulu oli Reposaaren ensimmäinen kunnan rahoittama koulu. Se oli alun perin kaksikielinen, joten koulua käytiin kahdessa vuorossa. Oppilasmäärän kasvun myötä perustettiin yksityinen oppikoulu Reposaaren yhteiskoulu, joka muuttui vuonna 1974 kunnalliseksi Saariston yläasteeksi. Vuonna 1994 Reposaaren koulu ja Saariston yläaste yhdistyivät Reposaaren peruskouluksi, ja vuonna 2008 yläaste siirtyi Meri-Porin koulun yhteyteen.

## Koulurakennukset
Reposaaren koulu toimi alussa useissa eri rakennuksissa, kunnes se vuonna 1884 siirtyi omiin tiloihin niin sanottuun puukortteliin, jossa se toimi aina vuoteen 2008 asti. Yläasteen poistuttua koulu siirtyi yläasteen käytössä olleeseen kivikouluun. Keväällä 2022 koulu siirtyi tilapäisesti takaisin puukortteliin, joka remontoidaan kauttaaltaan. Remontin aikana koulu toimii kivikoulun pihalla sijaitsevissa parakeissa. Koulun on tarkoitus toimia pysyvästi puukorttelissa syksystä 2024 alkaen.

## Tunnettuja oppilaita
* Kelpo Gröndahl
* Eino Grön
* Joni Nyman
* Jussi Hakulinen

## Muuta
Reposaaren koulu on pienestä koostaan johtuen ollut useasti lakkautusuhan alla, esimerkiksi vuosina 2014, 2016 ja 2019.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Reposaaren koulun kotisivut
Uskollisuuden ja urhoollisuuden ritarikunta

**Uskollisuuden ja urhoollisuuden ritarikunta** () on taiwanilainen kunnianosoitus, jota jaetaan sotilaille, jotka ovat joko tuhonneet vihollisen, haavoittuneet taistelussa tai johtaneet joukkoa urhoollisesti. Rauhan aikana sitä voidaan myöntää myös uskollisesta velvollisuuksien hoitamisesta ja kansalaisten puolustamisesta. Ritarikunta on perustettu vuonna 1944.

Kunnianosoitusta jaetaan yhdessä luokassa:

*  ritarikunnan nauha

## Lähteet
Pilven ja lipun ritarikunta

**Pilven ja lipun ritarikunta**, tai **Loistavan lipun ritarikunta** (), on taiwanilainen ritarikunta, jota jaetaan sotilaille. Ritarikunta on perustettu vuonna 1935. Kunnianosoitusta jaetaan kansallisen turvallisuuden hyväksi tehdyistä ansioista.

Kunnianosoitusta jaetaan yhdeksässä luokassa:

*  Erikoissuurristi
*  Suurristi
*  Keltainen suurristi
*  Erikoiskravaatti
*  Kravaatti
*  Erikoisruusuke
*  Ruusuke
*  Erikoisnauha
*  Nauha

## Lähteet
Mara (etunimi)

**Mara** on etunimi, joka voi olla naisen tai miehen nimi.

## Mara naisen etunimenä
Useissa kielissä, esimerkiksi englannissa ja saksassa, Mara mielletään naisennimeksi. Taustalla on *[[Raamattu|Raamatun]]* kertomus, jossa Ruutin kirjan päähenkilön anoppi Noomi haluaa ottaa käyttöön nimen Mara. Menetettyään miehensä ja kaksi poikaansa hän sanoo: ”Älkää kutsuko minua enää Noomiksi, vaan Maraksi, sillä Kaikkivaltias on koetellut minua ankarasti.” Heprean kielessä *Noomi* merkitsee ’onnellista’, *Mara* puolestaan ’katkeraa’.

Bulgariassa, makedoniassa, kroatiassa ja serbiassa Mara tunnetaan Marian rinnakkaismuotona.

## Nimi Suomessa
Mara on monista etunimistä käytetty suomalainen kutsumamuoto. Kieliopilliselta rakenteeltaan se on slangia. Mara liitetään usein miehennimeen Martti, ja tällä hellittelynimellä on viitattu muun muassa presidentti Martti Ahtisaareen. Mara voi olla myös Markun, Markuksen ja Martinin lempinimi. Yhtä hyvin se voi pohjautua naisennimiin Maaret, Maarit, Maria, Marianna, Marianne, Marie, Mariella, Marika, Marita, Maritta, Marja, Marjaana, Marjatta, Marju, Marjukka, Marjut, Martina ja Martta.

Virallisena etunimenä Mara on Suomessa harvinainen. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on lokakuuhun 2022 mennessä kirjattu noin 110–120 Mara-nimistä naista ja noin 10–30 samannimistä miestä.

Mara-nimi sisältyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston viralliseen koirien nimipäiväkalenteriin. Nimipäivä on 10.&nbsp;marraskuuta.

## Tunnettuja Mara-nimisiä
* Mara Abbott (s. 1985), yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä
* Martti ”Mara” Ahtisaari (1937–2023), Suomen tasavallan presidentti v. 1994–2000
* Mara Balls, oik. *Maria Mattila* (s. 1983), suomalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi
* Mara Berni, oik. *Mara Bernasconi* (s. 1932), italialainen näyttelijä
* Maria ”Mara” Carfagna (s. 1975), italialainen poliitikko
* Mara Fiè (s. 1940), *Gloria Milland*, italialainen näyttelijä
* Māra Grīva (s. 1989), latvialainen pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja
* Martti ”Mara” Kakko (1940–2014), suomalainen elokuvaaja
* Mara Lee (s. 1973), ruotsalainen kirjailija ja runoilija
* Martti ”Mara” Mäntyniemi (s. 1963), suomalainen kitaristi
* Martti ”Mara” Salminen (s. 1964), suomalainen musiikkituottaja ja muusikko
* Mara Santangelo (s. 1981), italialainen tennispelaaja
* Mara Venier, oik. *Mara Povoleri* (s. 1950), italialainen televisiojuontaja ja näyttelijä
* Mara Wilson (s. 1987), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Mara Zini (s. 1979), italialainen kaukalopikaluistelija ja olympiamitalisti

## Kuvitteellisia Mara-nimisiä
* Mara, jumalatar Latvian mytologiassa
* Mara Jade Skywalker, *Tähtien sota* -hahmo
* Mara David/del Valle, päähenkilö filippiiniläisessä televisiosarjassa ''Mara Clara

## Lähteet

### Kirjallisuus
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Verkkolähteet
* Kotus 2017 = 
* Nimipalvelu 2022 = 
* Raamattu 1992 = 
* VISK 2008 = 

### Viitteet
Martti Sulander

**Martti Johannes Sulander** (17. huhtikuuta 1915 Huittinen – 24. lokakuuta 1993) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Sulanderin vanhemmat olivat pienviljelijä Fredrik Sulander ja Ida Salminen ja puoliso Varma Aaltonen. Sulander tuli ylioppilaaksi Kokemäen yhteiskoulusta 1936, kävi Turun kauppaopiston ylioppilasluokan 1940–1941 ja harjoitti kielten ja valtiotieteiden opintoja Turun yliopistossa. Hän oli Lauttakylän Rakennus- ja Huonekaluliikkeen toimistonhoitaja 1937–1938, vt. kansakoulunopettaja Sumiaisissa 1939, Osuusliike Voiman harjoittelija 1939, Turun Suomalaisen Säästöpankin osastonhoitaja 1941–1945, Lahden Osuuskaupan konttoripäällikkö 1945–1947, Pate Oy:n ja Konepaja Oy Wikholmin apulaisjohtaja ja johtokunnan jäsen 1947–1949, Oy Tuote-Välityksen apulaisjohtaja 1949–1954, Kauppakunta Tuotannon kaupallinen johtaja 1955–1966, toinen johtaja vuodesta 1957 ja toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1967. Sulander oli myös Asuntokeskuskunta Lahden Hakan toimitusjohtaja ja konttoripäällikkö 1946–1947. Hänellä oli lisäksi useita luottamustehtäviä. Molempiin sotiin joukkueenjohtajana, komppanianpäällikkönä ja pataljoonan adjutanttina osallistunut Sulander oli sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti (1956). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1969. 

## Lähteet
Uskollisuuden ja uutteruuden ritarikunta

**Uskollisuuden ja uutteruuden ritarikunta** () on taiwanilainen ritarikunta, jota jaetaan sotilaille, joilla on takanaan 10 vuotta erinomaista palvelusta maan asevoimissa. Se on perustettu vuonna 1944.

Kunniamerkkiä jaetaan yhdessä luokassa.

*  ritarikunnan nauha

## Lähteet
Yushen-luokka

**Tyyppi 075** () on Kansan vapautusarmeijan laivaston komento- ja hyökkäysalusluokka, jonka alukset on varustettu maihinnousuihin sekä helikopteritukialuksiksi. Yǔshén on kiinalaisessa mytologiassa sateen jumala.

## Suunnittelu
Alusten ominaisuuksia on kuvailtu suunnitellun Taiwanin rannikko mielessä. Tyypin 075 taisteluvalmiuden saavuttamisajankohdasta on esitetty erilaisia arvioita. Erään kiinalaisen näkemyksen mukaan kestää vuosia, ennen kuin Kiina on ehtinyt rakentaa luokan alukset ja varustaa ne esimerkiksi vuonna 2019 esitellyillä Harbin Z-20 helikoptereilla sekä harjoitella maihinnousuja, joista maalla ei ole kokemusta. Toisten arvioiden mukaan Kiinalla olisi jo riittävästi sotilaiden ja kaluston kuljetuskapasiteettia esimerkiksi tyypin 071 maihinnousualusten valmistumisen myötä mahdollista maihinnousua varten. 

Tyypin 075 LHD:stä on esitetty edelleensuunnitellun tyypin 076 maihinnousutukialus. Siihen on kaavailtu miehittämättömien sotilaallisten lennokkien elektromagneettista laukaisemismahdollisuutta.

## Alukset
Lokakuun puoliväliin 2022 mennessä oli  Kiinan valtion laivanrakennusyhtymän (CSSC) telakka Hudong–Zhonghua Shipbuilding Shanghaissa valmistanut kolme kahdeksasta suunnitellusta Yushen-luokan maihinnousualuksesta, jotka oli otettu palveluskäyttöön. Lokakuussa 2022 *Hainan* ja *Guangxi* havaittiin Etelä-Kiinan merellä harjoituksessa, jossa sotilaita kuljettavien Changhe Z-8C -kuljetushelikoptereiden on tarkoitus nousta ja laskeutua aluksen kannella eri sijainteihin, aluksilta laskea vesille tyypin 726 ilmatyynykäyttöisiä maihinnousualuksia ja liikkelle tyypin 05 panssaroituja ambfibioajoneuvoja.  Alustyypin kannella on havaittu testatun myös suurikokoista, noin 2 tonnia painavaa miehittämätöntä, Changhe Z-11:ta muistuttavaa -helikopteria. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Eero Helkama

**Eero Vilho Helkama**, vuoteen 1926 **Hellman** (12. joulukuuta 1920 Viipuri – 2. huhtikuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka suunnitteli 1960-luvun lopulla Helkama-yhtiön valmistaman Jopo-pyörän ja keksi 1955 suomen kieleen mopo-sanan.

Helkaman vanhemmat olivat tukkukauppias Heikki Juho Helkama, aiemmin Pekkola, Hellman, ja Anna Lydia Mathilda Tukiainen. Hänen puolisonsa vuodesta 1944 oli Kaija Marjatta Massinen, jääkärimajuri Kaarle Massisen tytär. Kauppaneuvokset Matti Helkama ja Paavo Helkama olivat Eero Helkaman veljiä. Helkama tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1939. Sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti (1957) Helkama osallistui talvisotaan vapaaehtoisena, jatkosodassa hän palveli yhteysupseerina ja päämajan tiedusteluosastolla. Sotien jälkeen Helkama opiskeli Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa 1945–1948, mutta meni sitten perheen omistaman Helkama-yhtiön palvelukseen. Hänen vastuualueekseen tulivat polkupyörät ja kodinkoneet. Eero Helkama oli vuodesta 1978 perheyhtiön tuonti- ja teollisuustoiminaa harjoittanneen Suomen Koneliike Helkama Oy:n toimitusjohtaja, aina vuoteen 1985 asti, ja sitten yhtiön hallituksen puheenjohtaja Helkama-Auto Oy:ssä, Suomen Koneliike Oy:ssä ja Forste Oy:ssä. Hänellä oli lisäksi useita luottamustehtäviä, kuten Suomen polkupyöräteollisuusyhdistyksen puheenjohtajuus useaan otteeseen. *[[Kauppalehti|Kauppalehteen]]* Helkama kirjoitti 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa lähes sata kolumnia. Hän oli Italian varakonsuli Hangossa vuodesta 1965.

## Lähteet
Paavo Helkama

**Paavo Juho Helkama**, vuoteen 1926 **Hellman** (13. syyskuuta 1916 Viipuri – 18. syyskuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Helkaman vanhemmat olivat tukkukauppias Heikki Juho Helkama, aiemmin Pekkola, Hellman, ja Anna Lydia Mathilda Tukiainen. Hänen puolisonsa vuodesta 1942 oli Helena Alfthan. Kauppaneuvos Matti Helkama ja yritysjohtaja Eero Helkama olivat Paavo Helkaman veljiä. Paavo Helkama tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1937 ja harjoitti kansantalouden, finanssiopin ja sosiologian opintoja Helsingin yliopistossa 1937–1939. Opintomatkoja hän teki useisiin Euroopan eri maihin sekä Yhdysvaltoihin ja Japaniin. Helkama oli Suomen Koneliike Oy:n palveluksessa vuodesta 1935, koneosaston johtaja ja johtokunnan varapuheenjohtaja 1945–1972 sekä Teollisuustekniikka Oy:n ja SK-Huolto Oy:n omistaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1973. Hän oli myös Pyörämestarin yhtiömies vuodesta 1960, Suomen Urheiluaitan yhtiömies vuoteen 1962, Novelectricin, vuodesta 1970 Novelectric Ky, yhtiömies 1966–1972 sekä Auto-Helkaman yhtiömies. Hänellä oli lisäksi Helkama-yhtiöiden ja muita liike-elämän luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan molempiin sotiin osallistunut Helkama oli reservin luutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1969.

## Lähteet
Ivar Hansen

**Ivar Christian Hansen** (1. marraskuuta 1938 Agerbæk – 11. maaliskuuta 2003) oli tanskalainen Venstren poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1973–2003 ja toimi niiden puhemiehenä 1998–2003. Lisäksi hän toimi Tanskan liikenneministerinä 1978–1979. Hansen kuoli äkillisesti sydänkohtaukseen 64-vuotiaana, jolloin hän vielä toimi kansankäräjien puhemiehenä. Kuolema tapahtui maatalousministeri Mariann Fischer Boelin asunnossa.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Ivar Hansen'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
Matkalampi (Liperi, Myllypuron valuma-alue)

**Matkalampi** on sokkeloinen järvi Liperin koillisosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 13 kilometriä länsiluoteeseen.

## Maantiede
Matkalammen ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 3,5 kilometriä. Järveä jakavat Vihurinniemi, Pitkäniemi, Kukkoniemi ja Itkevänniemi. Matkalammessa on useita vähintään kymmenen metriä syviä alueita, yhteensä niiden pinta-ala kattaa noin seitsemäsosan järven pinta-alasta. Syvin kohta, 21 metriä, sijaitsee järven luoteiskolkan Myllylammessa, jonne kuljetaan järven keskiosasta noin 750 metriä pitkän Kaitasalmen kautta.

Matkalammen saariluku on kolme. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on noin 40 aaria. Järven rannoilla on runsaasti pientaloja. Läheisyydessä on useita pieniä järviä, kuten Harinjärvi (89,8 metriä mpy) koillisessa. Matkalammen ja Harinjärven välisellä kannaksella sijaitsee Kalikkalampi (88,0 metriä mpy). Matkalammen eteläpuolitse kulkee rautatie ja valtatie 9. Rautatie viistää paikoin järven eteläistä rantaa.

Matkalampi laskee Myllylahden länsirannalta alkavaa Myllypuroa luoteeseen Viinijärven (78,8 metriä mpy) Venepohjaan.

Matkalammen vesitilavuus on 7&nbsp;201&nbsp;000 kuutiometriä.

Matkalampi (04.359.1.001) kuuluu Myllypuron valuma-alueeseen (04.359), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Viinijärven valuma-alue (04.35) ja ensimmäinen jakovaihe on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Matkalampi on laajin Myllypuron valuma-alueen neljästätoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajimmat ovat Leinonen ja Harinjärvi.

Suomessa on noin 30 vähintään hehtaarin laajuista Matkalampea. Liperin Matkalampi on niistä toiseksi laajin. Liperissä on myös toinen Matkalampi (04.352.1.004). Se sijaitsee noin 16 kilometriä Myllypuron valuma-alueen Matkalammelta länteen.

## Lähteet