open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Taka-Kaspian alue

**Taka-Kaspian alue** () oli hallintoalue Venäjän keisarikunnassa vuodesta 1881 ja Neuvosto-Venäjään kuuluneessa Turkestanin autonomisessa neuvostotasavallassa vuosina 1918–1921. Sen hallinnollinen keskus oli Ashabad. Alueen pinta-ala oli 555&nbsp;200 neliökilometriä ja asukasmäärä 372&nbsp;000 henkeä vuonna 1897.

Kaukasian sotilaspiirin Taka-Kaukasian departementista muodostettu alue oli aluksi sotilaspiirin päällikön ja vuodesta 1890 suoraan Venäjän sotaministeriön alainen. Vuonna 1897 se liitettiin Turkestanin kenraalikuvernementtiin. Alue jakautui Ahal-Tekan (Ashabadin), Krasnovodskin ja Mangyšlakin ja vuodesta 1890 myös Mervin ja Tedženin kihlakuntiin.

Alueen asukkaista 65 prosenttia oli turkmeeneja, 19 prosenttia kazakkeja ja 8,7 prosenttia venäläisiä. Väestön pääelinkeinot olivat maanviljely, puutarhanhoito, karjanhoito ja kalastus. Tšelekenin saarella porattiin öljyä.

Taka-Kaspian alue liitettiin bolševikkien perustamaan Turkestanin autonomiseen neuvostotasavaltaan huhtikuussa 1918. Samana vuonna siellä muodostettiin brittien tukema Taka-Kaspian väliaikainen hallitus. Brittien vetäydyttyä keväällä 1919 alueella toimi Etelä-Venäjän armeija. Puna-armeija valtasi Ashabadin heinäkuussa 1919 ja koko alueen helmikuuhun 1920 mennessä.

Mangyšlakin kihlakunta liitettiin Kirgiisien autonomiseen neuvostotasavaltaan vuonna 1920. Muusta Taka-Kaspiasta muodostettiin vuonna 1921 Turkmenian alue.

## Lähteet
Etsijät (televisiosarja)

**Etsijät** on suomalainen komediasarja, joka kertoo syrjäisen kylän vapaaehtoisista ruumiinetsijöistä. Viisi intohimoista true crime -harrastelijaa on perustanut kadonneiden etsintään erikoistuneen YOLO-yhdistyksen. Yhdessä he rakastavat ja vihaavat toisiaan samalla, kun tarpovat metsässä tavoitteenaan löytää kadonnut henkilö ja elämälle tarkoitus.

Sarjan on ohjannut Teppo Airaksinen, pääkäsikirjoittajana John Lundsten ja käsikirjoittajina Tommi Liski, Melli Maikkula sekä Teppo Airaksinen. Päärooleissa nähdään Pirjo Lonka, Kari Hietalahti, Heikki Ranta, Pia Andersson ja Tommi Liski.

Sarja julkaistiin Yle Areenassa 28.9.2023. Ylelle sarjan on tuottanut TACK Films.

*Helsingin Sanomissa* Tuomo Yrttiaho kirjoitti, että monissa komedioissa kunnostautuneet näyttelijät saavat kyllä sarjan älyvapaan perusvireen kohdilleen, mutta sen pidemmälle ei oikein päästä eikä sarja siksi ole kovin hauska. *Ilta-Sanomien* Timo Kuismin ihmetteli toisen tuotantokauden huumorin ajautumista yhä enemmän navan alle, mutta kehui Pirjo Longan roolityötä sarjassa.

## Lähteet
Rousas John Rushdoony

**Rousas John Rushdoony** (25. huhtikuuta 1916 New York City – 8. helmikuuta 2001 Vallecito, Kalifornia) oli armenialais-amerikkalainen presbyteerinen teologi. Rushdoony kirjoitti uransa aikana yli sata teologista kirjaa, perusti oman tutkimuskeskuksen ja aikakauslehden.

## Ura
Rushdoonyn ajattelun perusta on maailmankuvassa, joka olettaa että Raamattu on sekä totta että arvovaltainen. Rushdoony tunnettaan erityisesti roolistaan kristillisessä kasvatuksessa, teonomian elvyttämisessä sekä kristillisen rekonstruktion käsitteestä. Rushdoony perusti Chalcedon Foundationin vuonna 1965, sillä hänen mielestään moderni kirkko oli typistänyt kristinuskon esittäen sen pelkkänä vakuutuksena kadotusta vastaan. Rushdoonyn mukaan lunastetun ihmisen vastuu oli supistettu epämääräiseksi ja subjektiiviseksi uskoksi. Rushdoonyn mukaan kristillinen elämä olisi ymmärrettävä itsetietoisena kuuliaisuutena Jumalan sanalle.

Rushdoonya pidetään nykyaikaisen kristillisen ja kotikoululiikkeen isänä, sillä hän on korostanut kristillisen kasvatusfilosofian merkitystä.

Rushdoony oli merkittävä teoreetikko evankelisen liikkeen sisällä samanaikaisesti, kun kristillinen oikeisto organisoitui uudelleen. Rushdoony pidetää dominioteologian isänä. Välillisesti Rushdoonyn opilla oli suuri vaikutus erityisesti moraalisen enemmistön romahduksen kristillisen koalition heikennyttyä.

## Yksityiselämä
Rushdoony oli armenialaisten pakolaisten poika, mutta vietti elämänsä pääasiassa Kaliforniassa. Hänen vanhempansa pakenivat armenialaisten kansanmurhaa vuonna 1915 ja Rushdoony syntyi New Yorkissa huhtikuussa 1916.

## Katso myös
* Dominioteologia

## Lähteet
Medgidia

**Medgidia** on kaupunki Romanian itäosassa Constanțan piirikunnassa historiallisen Dobrudzhan keskiosassa. Sen asukasluku oli vuoden 2021 lopussa 34&nbsp;612. Kaupunki perustettiin Osmanien valtakunnan kaudella 1800-luvun puolivälissä krimintataaripakolaisille. Nykyisin väestön enemmistö on kristittyjä, mutta kaupungissa on myös islamilainen vähemmistö.

## Maantiede

Medgidia siajitsee Itä-Romania Constanțan piirikunnassa historiallisen Dobrudzhan keskiosassa Constanțan kaupungin ja Tonavan välillä. Kaupungin kautta kulkee Tonavan–Mustanmeren kanava, jonka varrella sijaitsee Medgidian satama.

## Historia

Medgidian paikalla sijaitsi alkujaan osmanien rakennuttama Karasu-niminen paikkakunta, joka sijaitsi vanhalla sotilastiellä matkalla Istanbulista Tonavan alajuoksulle ja edelleen kohti Krimin niemimaata.

Nykyinen Medgidia on suunniteltu kaupunki. Sen rakennutti paikallinen osmanien *wali* Said Paša Krimin sodan aikana vuonna 1854 majoittamaan pakolaisiksi päätyneitä krimintataareja. Nimensä se sai tuolloin hallinneen osmanisulttaani Abdülmecid I:n mukaan. Muutamassa kuukaudessa paikalla oli jo tuhat valmistunutta rakennusta, joihin kuului kaupungin nykypäiviin säilynyt suuri moskeija. Vuodesta 1864 lähtien Medgidia ja sen *kada*-alue oli osa uutta Tonavan vilayetia eli maakuntaa. Samoihin aikoihin valmistui uusi rautatie Bukarestista Constanțaan, mikä vauhditti Medgidian kasvua radan varrella.

Turkin sodan puhjetessa Medgidiassa ja sen *kadan* alueella asui noin 2&nbsp;200 muslimia ja 1&nbsp;300 muun uskon harjoittajaa. Berliinin sopimuksella alueesta tuli osa Romaniaan liitettyä Pohjois-Dobrudzhaa.

## Väestö
Vuoden 2021 lopussa Medgidian asukasluku oli 34&nbsp;612. Etniseltä taustaltaan 23&nbsp;470 oli romanialaisia, 2&nbsp;712 tataareja, 1&nbsp;909 turkkilaisia ja 691 romaneja.  Uskonnoltaan 23&nbsp;352 oli ortodokseja ja 5&nbsp;050 muslimeja.

## Lähteet
Alexandru Satmari

**Alexandru Satmari** (1871 Bukarest – 1933 Bukarest) oli romanialainen taidemaalari. Hän opiskeli taidetta Münchenin taideakatemissa samaan aikaan maanmiestensä Ștefan Luchianin ja Nicolae Vermontin kanssa.  

Yhdessä Vermontin ja Luchianin kanssa Satmari perusti löyhän nuorten romanialaisten taiteilijoiden ryhmän nimeltä Tinerimea artistică. Ryhmä piti Münchenin taideakatemian antamaa opetusta vanhanaikaisena.

Vuonna 1913 Romaniaan liitettiin Balchikin kaupunki Mustanmeren rannalta. Satmari vieraili siellä vuonna 1915 ja ihastui paikkaan. Näkymät merelle, valo ja kaupungin asukkaiden monet etniset taustat tekivät häneen vaikutuksen ja hän jäi sinne maalaamaan. Hän houkutteli sinne myös muita taiteilijoita kuten Cecilia Cuțescu-Storckin ja Nicolae Tonitzan. Paikassa aikaansa viettäneitä taiteilijoita kutsutaan nykyään Balchikin koulukunnaksi, vaikka jokaisella olikin oma tyylinsä ja näkemyksensä paikasta. Lisäksi paikkaan tuli myös kirjailijoita. Satmari vaikutti siihen, että kaupunkiin rakennutti kesäpalatsinsa myös Romanian kuningatar Maria Saksi-Coburg-Gotha. 
## Viitteet

## Aiheesta muualla
* http://www.icr.ro/pagini/the-beatrice-and-hrandt-avakian-collection
Semiretšjen alue

**Semiretšjen alue** () oli hallintoalue Venäjän keisarikunnan Turkestanin kenraalikuvernementissa ja Neuvosto-Venäjään kuuluneessa Turkestanin autonomisessa neuvostotasavallassa. Sen hallinnollinen keskus oli Vernyi. Alueen pinta-ala oli 402&nbsp;200 neliökilometriä ja asukasluku 987&nbsp;800 henkeä vuonna 1897.

Turkestanin kenraalikuvernementtiin kuulunut alue perustettiin vuonna 1867. Se kuului vuosina 1882–1899 Aron kenraalikuvernementtiin ja sen jälkeen jälleen Turkestaniin. Alueella toimi Semiretšjen kasakkajoukko.

Alue jakautui 1900-luvun vaihteessa Džarkentin, Kopalin, Lepsinskin, Pišpekin, Pževalskin ja Vernyin kihlakuntiin. Asukkaista yli 80 prosenttia oli kazakkeja ja kirgiisejä, 7,7 prosenttia venäläisiä ja 5,6 prosenttia uiguureja. Väestön pääelinkeinot olivat keinokasteluun perustunut maanviljely ja puutarhanhoito sekä paimentolaisilla karjanhoito.

Marraskuussa 1917 alueella ottivat vallan Semiretšjen kasakat ja vuoden 1918 alussa bolševikit. Venäjän sisällissotaan liittyneet sotatoimet ja kapinat jatkuivat vuoden 1920 loppuun saakka.

Semiretšjen alue kuului vuodesta 1918 lähtien Turkestanin autonomiseen neuvostotasavaltaan. Se nimettiin vuonna 1922 Džetysun alueeksi. Alueen pohjois- ja keskiosat liitettiin vuonna 1924 Kirgiisien autonomiseen neuvostotasavaltaan ja eteläosa Karakirgiisien autonomiseen alueeseen.

## Lähteet
Amina Masood Janjua

**Amina Masood Janjua** (; s. 28. huhtikuuta 1964 Rawalpindi) on pakistanilainen ihmisoikeusaktivisti ja kuvataiteilija. Hän antoi julkisuudessa kasvot Pakistanin kadonneiden henkilöiden asialle miehensä, liikemies Masood Ahmad Janjuan kadottua 30. heinäkuuta 2005 Amnestyn mukaan pakotetusti. 

Janjua valmistui taiteen maisteriksi Punjabin yliopistosta ja aloitti työskentelyn taidemaalarina sekä sisustussuunnittelijana. Hän meni vuonna 1989 Masood Ahmad Janjuan kanssa. Pariskunnalle syntyi kolme lasta. Mies katosi 30. heinäkuuta 2005 lähdettyään ystävänsä kanssa Rawalpindista Peshawariin. Myös mukana ollut ystävä jäi kateisiin. Janjua perusti miehensä katoamisen jälkeen Defence of Human Rights Pakistan -järjestön. Hän myös kouluttautui juristiksi. Vuoteen 2019 mennessä Janjua oli järjestönsä kanssa puolustanut Pakistanin korkeimman oikeuden edessä 749 pakotetusti kadonneeksi oletetun oikeuksia. Yli 950 kadonnutta oli myös vapautettu. Lisäksi Janjua on toiminut neuvottelijana pakistanilaisten vapauttamisessa Thaimaan, Egyptin, Afganistanin, Kiinan ja Saudi-Arabian vankiloista.

Janjuan mukaan Pervez Musharrafin ajalta on tullut runsaasti esiin katoamistapauksia, joissa Pakistanin tiedustelupalvelun epäillään mielivaltaisesti vanginneen ihmisiä. Korkeimman oikeuden päätuomari Iftikhar Muhammad Chaudhry alkoi paneutua tapauksiin ja kymmeniä henkilöitä vapautettiinkin, mutta Musharraf julisti Pakistaniin hätätilan vuonna 2007 ja asetti Chaudhryn kotiarestiin. Pakistanin sisäministeriön kansallisen kriisinhoitoyksikön johtaja väitti Janjuan miehen olleen lähellä Al-Qaidaa ja Talibania. Hänen mukaansa mies ei ollut Pakistanin hallussa. Janjua kiisti väitteen ja totesi miehen kuuluneen Tablighi Jamaatiin. Syynä miehensä oletettuun pidätykseen hän piti väärinkäsitystä tai tiedustelupalvelun saamaa väärää tietoa. Vuonna 2013 Pakistanin tiedustelupalvelu ISI:n edustaja väitti Janjuan miehen ja Faisal Farazin tulleen al-Qaidan tappamiksi Etelä-Waziristanin piirikunnassa. Miehet olivat väitetysti tuoneet Mustafa Abu al-Yazidille kannettavan tietokoneen, joka oli satelliittipaikannuksella jäljitettävissä, mikä oli johtanut surmiin. Janjua ei uskonut selitystä vaan syytti tiedustelupalvelua. Pakistanin korkeimmassa oikeudessa on kuultu hänen miehensä katoamisen tiimoilta todistajia, joiden mukaan mies oli katoamisensa jälkeen ollut vangittuna.

Janjua pidätettiin Cage-järjestön mukaan jo toisen kerran huhtikuussa 2014. Cagen mukaan hänet kuitenkin vapautettiin pääministeri Nawaz Sharifin määräyksestä 29. huhtikuuta 2014. Toista pidätystä oli edeltänyt poliisin kovakourainen puuttuminen Janjuan Islamabadissa pitämään mielenosoitukseen, jota seuranneen voimankäytön seurauksena myös toimittajia loukkaantui. Janjua on tehnyt kansainvälisesti yhteistyötä muun muassa Sandya Eknelygodan kanssa. Vuonna 2018 ihmisoikeusministeri Shireen Mazari vakuutti hänelle työskentelevänsä pakotettujen katoamisten selvittämiseksi ja hallituksen pitävän asiaa prioriteettina. Janjua tapasi myös kenraali Asif Ghafoorin, jonka mukaan kadonneiden kohtaloa oltiin selvittelemässä, mutta kaikki katoamistapaukset eivät olleet valtion vastuulla.

## Lähteet
Korppi (veistos)

**Korppi** on suurikokoinen teräsrunkoinen taideteos, joka sijoittuu Vantaalla sijaitsevan Tikkurilan rautatieaseman eteläpuolelle toimisto- ja liikekeskus Dixin ja Sokos Hotel Vantaan väliin Carl Albert Edelfeltin aukiolle. Aukio on nimetty sen reunalla sijaitsevan Vantaan kaupunginmuseon suunnittelijan Carl Albert Edelfeltin mukaan. 

Korppi on ensimmäisenä toteutettava osa Pekka ja Teija Isorättyän suunnittelemasta *Kohtalokas myöhästyminen* -taideteoskokonaisuudesta. Korppi-veistos julkistettiin joulukuussa 2025. Taideteoskokonaisuuteen kuuluu myös kaksi myöhemmin valmistuvaksi suunniteltua osaa. Radanvarteen on kaavailtu noin 200 metriä pitkää taideaitaa *Aseman kellot* ja puistoon puistonpenkkinä toimivaa ääniteosta *Juna, jolla lähdin, ei voi tuoda minua takaisin*. 

## Rakenne ja yksityiskohdat
Veistos on 12 metrin korkuinen ja muistuttaa muodoltaan siipensä levittänyttä korppia. Siivistä ja pyrstöstä muodostuu sateelta suojaava katos, jonka laajuus on 30 metriä. Teoksen tukirakenteena on metallinen runko, johon peltikasetit on kiinnitetty. Muita käytettäviä aineksia ovat kupari, messinki, pronssi, teräs, tiilet. Asemakaava edellyttää rakenteilta ja materiaaleilta laadukkuutta veistoksen keskeisen sijainnin vuoksi. Sen toteuttamisella pyritiin parantamaan myös alueen edustavuutta, viihtyisyyttä ja turvallisuuden tuntua.

Teokseen liittyy 1800-luvun kierrätystiiltä käyttäen rakennettu jalusta, jossa sijaitsee maanalaisen pysäköintihallin hätäuloskäynti ja ilmastointikanava. 
Jalustan tiilet ovat peräisin vuonna 1965 puretusta Töölön sokeritehtaasta.

Veistoksessa on muuttuva yksityiskohta: korpin silmänä on liikkuva, valaistu maapallo. Silmä voi räpsähtää ja kiertyä sivuttaisesti. Talvisin silmässä ei kuitenkaan ole liikettä. Taiteilijat ovat kertoneet, että inspiraatiota heille antoi sveitsiläisen kuvanveistäjän Jean Tinguelyn kinesteettisten teosten kurittomuus. 

## Kustannukset
Teoksen luonnosvaiheen taiteilijapalkkio oli 30&nbsp;000 euroa. Jalustan, rungon, peltien valmistamisen hinnaksi on sovittu 623&nbsp;150 euroa sekä toteutuksen valvonnan taiteilijapalkkioksi 86&nbsp;000 euroa. Teoksen kokonaishinnaksi tuli 1,1&nbsp;miljoonaa euroa. Teos kuuluu Vantaan taidemuseo Artsin kokoelmiin.  

## Kuvia

Korppi-veistos, Tikkurila, Vantaa - 2.JPG|Korppi-veistos sijaitsee Hotelli Vantaan edustalla.
Korppi-veistos, Tikkurila, Vantaa - 3.JPG|Veistoksen pyrstöä voi käyttää sadesuojana.
Korppi-veistos, Tikkurila, Vantaa - 6.JPG|Osa veistoksesta edestä nähtynä.
Korppi-veistos, Tikkurila, Vantaa - 5.JPG|Teoksen yksityiskohtia: Korpin pää. Korpin silmänä on moottoroitu ja valaistu maapallo, joka kääntyilee. Osa toiminnoista sammutetaan talvella teoksen suojelemiseksi. 

## Lähteet
Nukkekoti (täsmennyssivu)

**Nukkekoti** voi viitata esimerkiksi seuraaviin asioihin:

* nukkekoti, pienoistalo
* *[[Nukkekoti (näytelmä)|Nukkekoti]]*, Henrik Ibsenin näytelmä
* Nukkekoti, suomalainen punkyhtye
* *[[Nukkekoti (albumi)|Nukkekoti]]*, Joose Keskitalon albumi
* *[[Nukkekoti (vuoden 1923 elokuva)|Nukkekoti]]* (*Nora*), saksalainen elokuva vuodelta 1923
* *[[Nukkekoti (vuoden 1944 elokuva)|Nukkekoti]]* (*Nora*), saksalainen elokuva vuodelta 1944
** Nukkekoti*,  Pieksämäellä sijaitseva Joonas Auringon huvila, jossa kahvila, teatterisali ja aktiviteetteja lapsille
Chris de Burgh

**Chris de Burgh** (oikealta nimeltään **Christopher John Davison**, s. 15. lokakuuta 1948 Argentiina) on brittiläis-irlantilainen taiderock- ja popmuusikko. Hän on saavuttanut listamenestystä kotimaassaan ja maailmanlaajuisesti etenkin 1980-luvulla, ja erityisen suosittu hän on ollut Norjassa ja Brasiliassa.

## Ura
De Burgh teki vuonna 1974 levytyssopimuksen A&M Recordsin kanssa ja konsertoi Supertrampin lämmittelijänä. Hänen taiteilijanimensä de Burgh on hänen äitinsä tyttönimi.

De Burghin folkhenkinen esikoisalbumi *Far Beyond These Castle Walls* (1975) ei vielä noussut listoille, mutta siltä otettu single ”Flying” oli Brasilian listakärjessä 17 viikkoa. Tästä eteenkinpäin de Burghin 1970-luvun albumit jäivät ilman listamenestystä Britanniassa tai Yhdysvalloissa, mutta myivät hyvin Euroopassa ja Etelä-Amerikassa.

De Burghin ensimmäinen menestysalbumi kotimaassaan oli kokoelmalevy *Best Moves* (1981). Sen jälkeiset albumit nousivat myös Britannian ja Yhdysvaltain listoille. De Burghin menestyneimpiä kappaleita 1980-luvulta ovat ”Don’t Pay the Ferryman” (1983) ja ”The Lady in Red” (1986), joista jälkimmäinen nousi listaykköseksi. Samalla albumi *Into the Light* nousi Britannian listakakkoseksi ja sen seuraaja *Flying Colours* (1988) listaykköseksi.

De Burghin levymyynti alkoi taantua 1990-luvulla Britanniassa ja Yhdysvalloissa, mutta muualla maailmassa hänen suosionsa säilyi korkealla. Hän julkaisi 1990-luvulla useita livealbumeja. Vuoteen 2009 mennessä de Burghin albumeja oli myyty maailmanlaajuisesti 45 miljoonaa kappaletta.

De Burgh on julkaissut uutta musiikkia ahkerasti 2020-luvulle asti.

## Yksityiselämä

De Burghin ja hänen vaimonsa Dianen tytär Rosanna Davison kruunattiin vuonna 2003 Miss Maailmaksi. Pariskunnalla on lisäksi kaksi poikaa.

## Studioalbumit
**Far Beyond These Castle Walls* (1974)
**Spanish Train and Other Stories* (1975)
**At the End of a Perfect Day* (1977)
**Crusader* (1979)
**Eastern Wind* (1980)
**The Getaway* (1982)
**Man on the Line* (1984)
**Into the Light* (1986)
**Flying Colours* (1988)
**Power of Ten* (1992)
**This Way Up* (1994)
**Quiet Revolution* (1999)
**Timing Is Everything* (2002)
**The Road to Freedom* (2004)
**The Storyman* (2006)
**Footsteps* (2008)
**Moonfleet & Other Stories* (2010)
**Footsteps 2* (2011)
**Home* (2012)
**The Hands of Man* (2014)
**A Better World* (2016)
**The Legend of Robin Hood* (2021)

## Lähteet
Jules Gailhabaud

**Jules Gailhabaud** (1810 Lille, Ranska – 1888 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen taidekirjailija, alkuun kauppias, mutta hän työskenteli myöhemmin yksinomaan arkeologisten ja taidehistoriallisten tutkimusten parissa.

Gailhabaud julkaisi laajan teoksen *Monuments anciens et modernes* (1839–1850), joka on arkkitehtuurin historia kuvin ja tekstein. Tähän liittyivät jatkona *L’architecture du V au XVII siècle* (1850–1859) ja *L’art dans ses diverses branches* (1862–1865). Gailhabaud perusti myös aikakauskirjat *Revue archéologique* ja *Bibliothèque archéologique*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Anna Molka Ahmed

**Anna Molka Ahmed** (o.s. *Bridger*; 1917 Lontoo – 1994) oli brittiläissyntyinen, vuodesta 1940 lähtien Pakistanissa asunut taidemaalari.

Ahmed oli juutalainen, joka kääntyi teini-ikäisenä muslimiksi. Hän opiskeli Central Saint Martinsissa ja Royal Academy of Artsissa. Jälkimmäisessä oppilaitoksessa hän tapasi tulevan miehensä Sheikh Ahmedin, jonka kanssa muutti Lahoreen. Pariskunta erosi myöhemmin, mutta Ahmed pysyi Pakistanissa. Vuonna 1940 hänet valittiin perustamaan Punjabin yliopistoon kuvataiteen laitos, joka oli alun perin vain naisille suunnattu. Hän johti sitä vuoteen 1978 saakka ja sai vuonna 1963 valtion Tamgha-e-Imtiaz-palkinnon.

Ahmed sai innoitusta taiteeseensa sekä elämästään Euroopassa että uudesta kotimaastaan. Hänen teoksensa vaihtelevat maisemamaalauksista ja muotokuvista symbolisiin, allegorisiin teoksiin. Hän kuvasi tuotannossaan myös sosiaalisia ja poliittisia aiheita. Pakistanissa myönnetään Ahmedin mukaan nimettyjä taidepalkintoja.

## Lähteet
Gravdal

**Gravdal** on taajama Vestvågøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,3 neliökilometriä ja asukasluku 1&nbsp;662 vuonna 2023.
## Kuvia

Buksnes Church.jpg|Buksnesin kirkko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Buksnesin kirkko

**Buksnesin kirkko** () on Vestvågøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1905.
## Kuvia

Gravdal-Buksnes-Stabkirche-40-zur Empore-2019-gje.jpg|Kirkkosali ja urut
Gravdal-Buksnes-Stabkirche-34-Altar-2019-gje.jpg|Alttari

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Holin kirkko (Vestvågøy)

**Holin kirkko** () on Vestvågøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1806.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Holin kirkko

**Holin kirkko** voi tarkoittaa seuraavia:

* Holin kirkko, kirkko Holin kunnassa Norjassa
* Holin kirkko, kirkko Vestvågøyn kunnassa Norjassa
Stamsundin kirkko

**Stamsundin kirkko** () on Vestvågøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva betoninen pitkäkirkko vuodelta 1937.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Borgen kirkko (Vestvågøy)

**Borgen kirkko** () on Vestvågøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva betonikirkko vuodelta 1986.
## Kuvia

Borg-Kirche-10-Altar-2019-gje.jpg|Alttari
Borg-Kirche-08-zum Altar-2019-gje.jpg|Kirkkosali
Borg-Kirche-12-Orgel-2019-gje.jpg|Urut

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Stamsund

**Stamsund** on taajama Vestvågøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on yksi neliökilometri ja asukasluku 1&nbsp;104 vuonna 2023.

Stamsund kirke.JPG|Stamsundin kirkko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ballstad

**Ballstad** on taajama Vestvågøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 848 vuonna 2023. Ballstadissa on merkittävä kalastussatama.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sadequain

**Syed Ahmed Sadequain Naqvi** (1930 Amroha – 1987) oli pakistanilainen taidemaalari, kalligraafikko ja runoilija.

Sadequain syntyi pohjoisintialaiseen shiiaperheeseen. Hän lähti vuonna 1944 Delhiin ja työskenteli vuoteen 1946 saakka kalligraafikkona ja puhtaaksikirjoittajana All India Radion palveluksessa. Sadequain valmistui Agran yliopistosta vuonna 1948 ja muutti Intian niemimaan jakamisen jälkeen Pakistaniin. Vuonna 1955 lukuisia Sadequainin teoksia oli näytteillä Huseyn Shaheed Suhrawardyn asunnossa. Sadequain alkoi saada hallitukselta seinämaalaustilauksia ja piti lukuisia omia näyttelyitä. Hän kertoi kalligrafian olleen lähtökohta, jonka vaikutteisiin hänen maalaustaiteensakin pohjautui. 1950-luvun jälkipuolelta kaktukset olivat usein esillä Sadequainin taiteessa, jossa ne saivat metaforisen merkityksen.

Saatuaan maalaustaiteessa kansallispalkinnon Pakistanissa vuonna 1960 Sadequain lähti Pariisiin. Hän voitti vuonna 1961 Pariisin biennaalilla alle 35-vuotiaille taiteilijoille suunnatun palkinnon ja sai stipendin Pariisissa oleskelun jatkamista varten. Sadequain piti näyttelyitä Pariisin ja Lontoon gallerioissa. Vuonna 1964 hän otti vastaan tilauksen Albert Camus'n romaanin *[[Sivullinen]]* uuden painoksen kuvittamisesta. Sadequain palasi Pakistaniin vuonna 1967. Hän teki valtavia muraaleja julkisiin rakennuksiin, ja hänen tuotantonsa kattaa jopa noin 15&nbsp;000 maalausta, joita on muun muassa Pakistanin kansallisen taidegallerian pysyvissä kokoelmissa. Sadequain julkaisi 1970-luvulla myös runoutta.

Sadequain palkittiin uransa aikana Nishan-e-Imtiazilla, Sitara-i-Imtiazilla, Tamgha-e-Imtiazilla ja Pride of Performance -palkinnolla.

## Lähteet
Dallara DW12

**Dallara DW12** (viralliselta nimeltään Dallara IR-12) on avopyöräinen formulakilpa-auto suunnittelusta ja valmistuksesta vastaavanaan italialainen Dallara IndyCar Seriesiä varten. 2024 autoissa otettiin käyttöön hybridijärjestelmä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*https://www.dallara.it/en/racing/indycar
*https://www.indianapolismotorspeedway.com/news-multimedia/news/2012/03/23/dallara-dw12-specifications
Halfdan Hegtun

**Halfdan Anthony Hegtun** (8. lokakuuta 1918 Vestre Toten – 25. joulukuuta 2012 Oslo) oli norjalainen toimittaja, kirjailija ja poliitikko. Hän työskenteli pitkään Norjan yleisradiossa ja toimi Venstren kansanedustajana vuosina 1965–1972 sekä liberaalin kansanpuolueen kansanedustajana 1972–1973.

Hegtun tunnettiin erityisesti urheilutoimittajana ja humoristina, joka loi itselleen Even Brattbakken -nimisen alter egon.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Halfdan Hegtun'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Joona Peltokangas

**Joona Peltokangas** (s. 14. elokuuta 2002) on suomalainen pesäpalloilija. Peltokangas edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Alajärven Ankkureita. Hän pelaa ulkokentällä kakkoskopparina ja sisäpelissä etenijänä. Peltokangas on pelannut 24 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden tavallisen juoksun, tuonut kymmenen juoksua ja kerännyt 60 kärkilyöntipistettä. Uran tilastot päivitetty 8. heinäkuuta 2024.

## Lähteet
Joe Brainard

**Joe Brainard** (1942 Arkansas – 25. toukokuuta 1994 Manhattan, New York, New York) oli yhdysvaltalainen monipuolinen kuvataiteilija, kirjailija ja lavastaja.

Brainard varttui Tulsassa Oklahomassa ja muutti New Yorkiin 19-vuotiaana. Hän tutustui Ron Padgettin ja Dick Gallupin kautta moniin New Yorkin koulukunnan runoilijoihin ja teki näiden kanssa säännöllisesti yhteistyötä. Hänen kuvataiteellinen tuotantonsa kattaa muun muassa maalauksia, piirroksia, kollaaseja ja assemblaaseja. Brainard piti näyttelyt Fischbach Galleryssa vuosina 1971, 1972, 1974 ja 1975. Hänen teoksiaan otettiin Museum of Modern Artiin ja Whitney Museum of American Artiin. Brainard kuvitti useita runoteoksia, joiden kirjoittajiin kuuluivat Ted Berrigan, Ron Padgett, Kenward Elmslie ja Anne Waldman. Lavastuksia hän teki muiden muassa Amiri Barakan ja Frank O'Haran näytelmiin.

Brainard julkaisi lukuisia kirjoja, jotka edustavat suorapuheisen toteavaa tyyliä proosan ja runouden välimaastosta. Hänen kuvitetusta muistelmateoksestaan *I Remember* tuli kansainvälisesti suosittu. Brainard kuoli AIDS:iin 52-vuotiaana.

## Lähteet
Oh’matdyt

**Oh’matdyt** (; lyhenne sanoista  - *äitiyden ja lapsuuden suojelu*) on Ukrainan pääkaupunki Kiovan Ševtšenkon piirissä sijaitseva Ukrainan suurin lastensairaala. Vuodesta 1894 lähtien toimineessa sairaalassa tehtiin rauhanaikana yli 10&nbsp;000 leikkausta vuodessa. Sairaalalla on yhteensä 720 vuodepaikkaa ja siellä hoidetaan yli 20&nbsp;000 ihmistä vuosittain.

## Ilmaisku 8. heinäkuuta 2024
Maanantaina 8. heinäkuuta sairaalaan osui ohjus, jonka seurauksena ainakin kaksi kuoli (toinen heistä oli lääkäri) ja 16 ihmistä haavoittui. Haavoittuneista ainakin 7 oli lapsia. Erityisesti sairaalan tehohoito-, leikkaus- ja syöpähoito-osastot vaurioituivat. Potilaita jouduttiin siirtämään muihin sairaaloihin. Ukrainan turvallisuuspalvelu SBU:n mukaan isku tehtiin venäläisellä H-101-risteilyohjuksella. 

Isku oli osa Venäjän laajaa ohjusiskujen sarjaa eri puolille Ukrainaa. Iskuissa ainakin 36 ihmistä kuoli ja 149 loukkaantui. Päivän aikana Ukrainaan kirjattiin lentäneen 38 venäläisohjusta, joista ilmatorjunta pudotti 30. Osa uhreista aiheutui ilmatorjunnan pudottamien ohjusten sirpaleiden putoamisesta. Esimerkiksi seitsemän ihmistä kuoli ja kolme haavoittui ohjusten osien pudottua kiovalaiseen synnytyssairaalaan. Talousjulkaisu *[[Forbes]]* arvioi venäläisten 8. heinäkuuta 2024 tekemien ohjusiskujen aiheuttaneen 200–250&nbsp;miljoonan&nbsp;dollarin vahingot, ja ohjusten maksaneen yhteensä 160–200&nbsp;miljoonaa&nbsp;dollaria. 

Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto kutsuttiin käsittelemään ohjusiskua tiistana 9. heinäkuuta 2024.

Ohjusisku Oh’matdytin lastensairaalaan on ilmeinen sotarikos. Sairaalarakennukset on erityisesti mainittu suojeltavina kohteina myös Venäjän vahvistamassa, Geneven sopimuksiin kuuluvan, maajoukkojen haavoittuneiden ja sairaiden aseman parantamista koskevan sopimuksen 19 artiklassa, Geneven siviilihenkilöiden suojelemisesta sodan aikana koskevan sopimuksen 18 artiklassa sekä  Geneven yleissopimusten lisäpöytäkirjan kansainvälisten aseellisten selkkausten uhrien suojelemisesta 12 artiklassa.

## Kuvia

Patron in Ohmatdyt, 28 April 2022 (02).jpg|Sankarikoira Patron vieraili sairaalassa huhtikuussa 2022.
Okhmatdyt 04.jpg|Ohjusiskun 8.7.2024 osin romauttama vanhempi sairaalarakennus sammutus- ja pelastustöiden aikana.
Okhmatdyt 05.jpg|Ohjusiskussa 8.7.2024 vaurioitunutta uudempaa sairaalarakennusta.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Oh’matdytin kotisivu 
* The Stories of Ohmatdyt children who have suffered from the war  (ohmatdyt.com.ua)
*
Carmen Herrera

**Carmen Herrera** (31. toukokuuta 1915 Havanna – 12. helmikuuta 2022 New York) oli kuubalaissyntyinen, vuodesta 1954 Yhdysvalloissa asunut taidemaalari.

Herrera opiskeli Havannassa ja Marymountin kansainvälisessä koulussa Pariisissa. Hän aloitti arkkitehtuurin opinnot Havannan yliopistossa, mutta keskeytti ne Fulgencio Batistan valtakauden aikana. Vuonna 1939 hän meni naimisiin yhdysvaltalaisen englanninopettaja Jesse Lowenthalin (k. 2000) kanssa ja muutti New Yorkiin. Pariskunnalle ei syntynyt lapsia. Herrera opiskeli vuosien ajan Art Students League of New Yorkissa. Vuosina 1948–1953 hän asui miehensä kanssa Pariisissa. Siellä Herrera kehitti tyylin, jolle leimallisia olivat rohkea väritys ja tarkkarajaiset geometriset muodot. Teoksia otettiin näyttelyihin Josef Albersin ja Hans Arpin töiden rinnalla. Palattuaan New Yorkiin Herrera kehitti tyyliään yksinkertaisempaan, minimalismia lähentyneeseen suuntaan. Teokset olivat usein mustavalkoisia. Tämä uusi tyyli poikkesi ajan abstraktin ekspressionismin ihanteista, joita edustivat muiden muassa Barnett Newman, Mark Rothko ja Willem de Kooning. Lisäksi osalla gallerioiden omistajista oli ennakkoluuloja latinalaisamerikkalaisia ja naispuolisia taiteilijoita vastaan. Herrera sai suosiollisia arvosetluja, mutta hänen näkyvyytensä pysyi pitkään pienenä; hän alkoi saavuttaa laajempaa huomiota ja kaupallista menestystä vasta 2000-luvulla.

2000-luvulla Herreran teoksia otettiin muun muassa Museum of Modern Artin, Hirshhorn Museum and Sculpture Gardenin, Tate Modernin ja Walker Art Centerin pysyviin kokoelmiin. Vuonna 2016 Whitney Museum of American Art avasi *Lines of Sight* -näyttelyn, joka keskittyi Herreran työhön vuosilta 1948–1978. Vuonna 2015 Alison Klayman teki Herrerasta dokumentin *The 100 Years Show*. Herrerasta tehtiin heinäkuussa 2021 Ordre des Arts et des Lettres'n upseeri. Hän eli 106-vuotiaaksi ja sai vain päiviä ennen kuolemaansa tietää National Gallery of Artin ostaneen kaksi hänen teoksistaan.

## Lähteet
Ramu

**Ramu** on Papua-Uusi-Guineassa Uuden-Guinean saarella sijaitseva joki. Joen pituus on noin 720 kilometriä. Se alkaa idässä sijaitsevasta Kratken vuoristosta ja etenee luoteeseen, jolloin siihen liittyy useita pienempiä vuoristoista valuvia puroja. Viimeiset sata kilometriä se kulkee suoraan pohjoiseen päätyen Bismarckinmereen.

## Lähteet
Limerickin linna

**Limerickin linna** (, ) on Juhana Maattoman 1200-luvun alussa rakennuttama linna Limerickin kaupungissa Irlannissa. Se on yksi parhaiten säilyneistä normannilinnoista.

Linna sijaitsee Limerickin keskiaikaisessa keskustassa Englishtowniksi kutsutulla alueella Kuninkaansaarella (King's Island) Shannon-joen suistossa. Viikinkien tiedetään leiriytyneen sinne ajoittain, ja vuonna 922 viikinkipäällikkö Thormodu Helgason perusti pysyvän tukikohdan nykyisen linnan paikalle.

Juhana Maaton rakennutti linnan suojaamaan Irlannin vallanneita normanneja gaelien hyökkäyksiltä. Limerickin kaupunki kasvoi sen suojissa merkittäväksi kauppapaikaksi. Jakobiittisotien aikana se oli Jaakko II:n valtaannousua tukevien jakobiittien tukikohta, jolla oli keskeinen asema Limerickin piirityksessä vuonna 1691.
Sotatoimet päättyivät Limerickin sopimukseen.

## Lähteet
Thabiso Sekgala

**Thabiso Sekgala** (1981 Johannesburg – 16. lokakuuta 2014 Johannesburg) oli eteläafrikkalainen valokuvaaja.

Sekgala syntyi Sowetossa ja vietti lapsuuttaan KwaNdebelen bantustanissa. Hän opiskeli vuodesta 2007 Johannesburgin Market Photo Workshopissa. Hänestä tuli vuonna 2010 kolmas Tierney-stipendin saaja. Hän sai tämän myötä ammatillista ohjausta Mikhael Subotzkylta. Sekgala järjesti Subotzkyn tuella ensimmäisen näyttelynsä, *Homelandin* vuonna 2011. Siinä esitelty kokoelma koostui entisten bantustanien KwaNdebelen ja Bophuthatswanan alueen nuorten ihmisten kuvista, jotka oli otettu vuosina 2009–2011. *Homeland* sisällytettiin nigerialaisen kuraattori Okwui Enwezorin kansainvälisesti kiertäneeseen näyttelyyn *Rise & Fall of Apartheid*. Vuonna 2011 Sekgala oli ehdolla Foam Paul Huf Awardin saajaksi. Vuonna 2012 hän otti Marikanan alueelta kuvia kokoelmaan *Second Transition*. Vuoden 2013 kokoelmaan *Running* hän otti valokuvia Bulawayossa ja Ammanissa. Sekgalalla oli residenssi Künstlerhaus Bethanienissa.

Sekgala omaksui valokuvauksessa tietoisesti positiivisen lähestymistavan. Hänen mukaansa Berliinissä hänen valokuviinsa suhtauduttiin välinpitämättömästi, koska ihmiset odottivat näkevänsä Afrikasta kuvia köyhyydestä ja väkivallasta. Vuonna 2014 Sekgala avasi oman näyttelynsä Goodman Galleryssa. Hän oli naimaton. Hänellä oli tytär ja poika. Lokakuussa 2014 Sekgala teki itsemurhan hirttäytymällä kotonaan Johannesburgissa. Hänen ruumiinsa löysi hänen ystävänsä, valokuvaaja Sabelo Mlangeni.

## Lähteet
Blarneyn linna

**Blarneyn linna** (, ) on keskiaikainen linnoitus Blarneyssa, lähellä Corkia Irlannissa.

Linnan paikalla on ollut puinen paaluvarustus jo 900-luvulla. MacCarthyn klaani hallitsi aluetta 1000-luvulta alkaen, ja vahvisti linnoitusta.  Nykyisen linnan rakensi Cormac Láidir MacCarthy 1400-luvulla. Se on kärsinyt kyhteenottojen ja piiritysten takia. 1800-luvulla linnaa restauroitiin ja sen yhteyteen rakennettiin viktoriaalista tyyliä edustava puisto. Puistossa on taidenäyttelyitä ja kävelyreittejä järven ja joen rannalle sekä erillinen myrkkypuutarha.

Linnan tornin huipulla on Blarneyn kivi, jonka suutelemisen sanotaan antavan kaunopuheisuuden lahjan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://blarneycastle.ie/blarney-castle/
Alessandro Galilei

**Alessandro Galilei** (1691–1737) oli italialainen myöhäisbarokin arkkitehti, uusklassisuuden lähimpiä edeltäjiä, Firenzessä Cosimo III:n ja tämän pojan Gian Gastonen hoviarkkitehti. Oleskeltuaan Englannissa pitkähkön ajan ja tutustuttuaan sikäläiseen palladiolaisuuteen hän 1734 paavi Klemens XII:n kutsumana rakensi Roomaan vanhaan Lateraanikirkkoon Klemens XII:n hautakuorin Cappella Corsinin (1734), jota on pidetty Rooman hienoimpana kappelina, sekä myös Lateraanikirkon läntisen suurpylväistöfasadin (1735) ja San Giovanni dei Fiorentini -kirkon fasadin (1734).


San Giovanni in Laterano 2021.jpg|Lateraanikirkon julkisivu. 
San Giovanni dei Fiorentini Rome.jpg|San Giovanni dei Fiorentinin julkisivu.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sartit

**Sartit** on Turkestanin turkkilais-iranilaisesta kaupunkilais- ja maanviljelijäväestöstä käytetty nimitys. 

Toisen vuosituhannen vaihteessa tai puolivälissä syntynyt nimitys lienee tarkoittanut aluksi tadžikinkielisiä kauppiaita ja kaupunkilaisia. Myöhemmin sitä ryhdyttiin käyttämään kiinteästi asuneesta uzbekinkielisestä väestöstä erotuksena suku- ja heimoidentiteetin säilyttäneistä ryhmistä. Sarteilla oli yhteisiä taloudellisia ja sosiokulttuurisia piirteitä, mutta he eivät muodostaneet etnistä kokonaisuutta.

Venäjän keisarikunnassa nimitystä alettiin käyttää myös kansallisuuden nimenä. Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan Turkestanin kenraalikuvernementissä asui 967&nbsp;000 sarttia etupäässä Ferganan ja Syrdarjan alueilla sekä 726&nbsp;000 uzbekkia etupäässä Samarkandin alueella. Yhdessä he muodostivat 64,4 prosenttia alueen väestöstä. 

1920-luvulla otettiin käyttöön yhteinen kansan nimi uzbekit. Nimitys sartit oli jo tuolloin vanhentunut, ja muut heimorajat hävisivät 1950-luvulle mennessä.

## Lähteet
Euroopan patriootit -ryhmä

**Euroopan patriootit** (toisinaan myös sanatarkasti **Patriootit Euroopan puolesta**) on Euroopan parlamentissa toimiva poliittinen ryhmä. Ryhmä muodostettiin vuoden 2024 EU-vaalien jälkeen. Ryhmä edustaa ideologialtaan suverenismia ja kansalliskonservatismia.

Ryhmän taustalla toimii Unkarin pääministeripuolue Fidesz, jonka aloitteesta uutta ryhmää alettiin rakentamaan 30. kesäkuuta. Muita alusta asti mukana olleita puolueita olivat Itävallan vapauspuolue sekä tšekkiläinen ANO. Uuden parlamenttiryhmän perustamiseksi EU-parlamentissa vaaditaan vähintään 23 meppiä vähintään seitsemästä jäsenmaasta. Patrioottien ryhmä kertoi saavuttaneensa nämä vaatimukset 6. heinäkuuta.

Unkarin yhden mepin KDNP ja Portugalin 4 meppiä kattava Chega liittyivät uuteen ryhmään 1. heinäkuuta. Espanjalainen Vox ja alankomaalainen Vapauspuolue liittyivät ryhmään 5. heinäkuuta. Seuraavana päivänä ryhmään liittyivät Tanskan kansanpuolue ja belgialainen Vlaams Belang.

Ranskalainen Kansallisen liittouman puheenjohtaja Jordan Bardella valittiin ryhmän puheenjohtajaksi 8. heinäkuuta. Kansallisen liittouman liityttyä ryhmään siitä tuli tulevan parlamentin kolmanneksi suurin ryhmä 84 mepillä.

Ryhmään kuuluvat puolueet kuuluivat aiemmin enimmäkseen Identiteetti ja demokratia -ryhmään. ID-ryhmä lakkautettiin patrioottien ryhmän perustamisen myötä.

Ryhmä järjesti Madridissa helmikuussa 2025 konferenssin, jossa puhuivat muun muassa Geert Wilders, Marine Le Pen ja Viktor Orbán sekä etänä eteläamerikkalaiset Javier Milei ja María Corina Machado. Eurooppalaiset puhujat kehuivat Donald Trumpia, arvostelivat maahanmuuttoa ja ”wokismia”, ja useimmat vaativat uutta ”reconquistaa”, muslimien karkottamista Euroopasta.

## Jäsenet
Euroopan patriootit -ryhmään kuuluvat seuraavat puolueet:

## Lähteet
Chi Coltrane

**Chi Coltrane** (s. 16. marraskuuta 1948 Racine, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä.

Coltrane syntyi kanadalaisen äidin ja saksalaisen viulisti-isän perheeseen vuonna 1948. Vuonna 1970 hän perusti Chicago Coltrane -nimisen yhteen, joka soitti bluesia, funkia ja gospelia.

Coltrane sai levytyssopimuksen Columbialta vuonna 1972. Hänen esikoisalbuminsa *Chi Coltrane* jukaistiin samana vuonna, ja single ”Thunder and Lightning” nousi Yhdysvaltain singlelistan sijalle 17. Coltranen toinen albumi *Let it Ride* sai hyvät arvostelut mutta ei myynyt kovinkaan hyvin. Pidettyään taukoa Coltrane julkaisi vuonna 1977 albumin *Road to Tomorrow* ja muutti Eurooppaan, missä hän julkaisi kolme albumia. Niiden jälkeen hän ei ole ollut kovinkaan aktiivinen.

## Lähteet
Peter Magubane

**Peter Sexford Magubane** (18. tammikuuta 1932 Johannesburg – 1. tammikuuta 2024 Johannesburg) oli eteläafrikkalainen valokuvaaja ja kuvajournalisti. Hän tuli kansainvälisesti tunnetuksi apartheidajan Etelä-Afrikan dokumentoinnista valokuvin. Hän julkaisi kuvamateriaalia ajan merkittävistä tapahtumista, kuten Sharpevillen verilöylystä, Rivonian oikeudenkäynnistä ja Soweton mellakoista.

Magubanesta tuli 1950-luvulla *[[Drum (lehti)|Drum-lehden]]* päävalokuvaajan Jürgen Schadebergin avustaja. Hän toimi tässä tehtävässä vuoteen 1963 saakka. Vuonna 1961 hän piti oman näyttelynsä yhtenä ensimmäisistä valokuvaajista Etelä-Afrikassa. Magubane lähti vuonna 1963 ulkomaille ja piti vuonna 1964 näyttelyn Lontoossa. Palattuaan Etelä-Afrikkaan vuonna 1966 hän aloitti työskentelyn *[[The Rand Daily Mail]]* -lehdessä. Kesäkuussa 1969 Magubane joutui pidätetyksi valokuvatessaan mielenosoittajia. Hän vietti eristyksessä 586 päivää. Vapauduttuaan hän joutui viiden vuoden ajaksi "kielletyksi henkilöksi", mikä merkitsi muun muassa työn menetystä. Maaliskuussa 1971 Magubane pidätettiin uudelleen ja asetettiin 98 päiväksi eristykseen. Tämän jälkeen hän vietti kuusi kuukautta vankilassa vapautensa ehtojen rikkomisesta. Vuonna 1975 Magubane sai jatkaa työskentelyä *The Rand Daily Mailissa*.

Magubane sai maailmanlaajuista huomiota Soweton mellakoiden dokumentoinnista vuonna 1976. Elokuussa 1976 hänet pidätettiin jälleen, tällä kertaa 123 päivän ajaksi. Hänen asuntonsa tuhoutui tulipalossa. Sittemmin Magubane työskenteli muun muassa *[[Time]]ssa*. Vuonna 1990 hänestä tuli Nelson Mandelan virallinen valokuvaaja. Demokratian aikana hän keskittyi muun muassa näyttelyiden pitämiseen. Magubane julkaisi 17 kirjaa, joista apartheidajan hallinto kielsi teokset *Black As I Am* (1978) ja *Black Child* (1982). Hän oli vuonna 1996 todistajana Totuus- ja sovintokomission edessä. Hän sai monia palkintoja ja kunniatohtorin arvoja. Magubane oli kolmesti naimisissa. Hänen poikansa Charles, joka myös ryhtyi valokuvaajaksi, kuoli henkirikoksen uhrina Sowetossa vuonna 1992. Vanhalla iällään Magubane sairasti eturauhassyöpää.

## Lähteet
Karl-Heinz Schnellinger

**Karl-Heinz Schnellinger** (31. maaliskuuta 1939 Düren, Nordrhein-Westfalen, Saksa – 20. toukokuuta 2024 Milano, Italia) oli saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. 

Schnellinger teki läpimurtonsa 1. FC Kölnissä, johon hän liittyi heinäkuussa 1958. Hänet valittiin Saksan vuoden jalkapalloilijaksi 1962. Hän voitti joukkueen kanssa Saksan-mestaruuden 1962. Hän siirtyi seuraavaksi Italiaan ollen ensimmäisiä ulkomailla pelanneita saksalaisia.

Schnellinger aloitti Italiassa liittyen AS Romaan, mutta pelasi ensimmäisen kautensa lainalla Mantovassa. AC Milaniin hän liittyi heinäkuussa 1965. Hän voitti Italian cupin, kaksi Cup-voittajien cupia ja Mestarien liigan.

Saksan maajoukkueessa Schnellinger pelasi finaalissa vuoden 1966 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän teki maajoukkueuransa ainoan maalinsa välierässä vuoden 1970 MM-kilpailuissa. Schnellinger päätti uransa Tennis Borussia Berlinissä pelatun kauden jälkeen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kiripi Katembo

**Kiripi Katembo Siku** (1979 Goma – 5. elokuuta 2015 Kinshasa) oli kinshasankongolainen valokuvaaja.

Katembo opiskeli Kinshasan Académie des Beaux-Artsissa. Hän työskenteli alun perin taidemaalarina ja videotaiteilijana. Valokuvillaan Katembo ilmaisi suhdettaan Kinshasan urbaaniin ympäristöön. Hänen ensimmäinen valokuvasarjansa oli *Un regard*, jonka tekemisen hän aloitti vuonna 2008 ja jota esiteltiin Kinshasassa sekä Lubumbashin biennaalissa. Katembolle myönnettiin vuonna 2011 Fondation Blachèren palkinto. Hänen valokuviaan on ollut esillä muun muassa Venetsian biennaalissa, Berliinin elokuvajuhlilla, Rencontres d’Arlesissa ja Rencontres de Bamakossa. Vuonna 2013 hän kuvitti Avignonin festivaalin julisteen.

Katembo teki myös dokumenttielokuvia. Hän perusti Kinshasan Yango-biennaalin, Yabela-nimisen valokuva- ja videotaiteilijakollektiivin sekä Mototu-nimisen elokuvayhtiön. Katembo kuoli vuonna 2015 aivo-oireiseen malariaan. 

## Lähteet
Eric Brook

**Eric Fred Brook** (27. marraskuuta 1907 Mexborough, Englanti – 29. maaliskuuta 1965) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.

Brook edusti urallaan Barnsleytä ja Manchester Cityä, jälkimmäistä 11 vuotta. Manchesterille hän teki pelaamissaan 493 ottelussa 177 maalia. Hän edusti myös Englannin maajoukkuetta. 

## Lähteet
Cliff Bastin

**Cliff Bastin** (14. maaliskuuta 1912 Heavitree, Englanti – 4. joulukuuta 1991) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.

Bastin debytoi Exeter Cityssä, ja vaihtoi Arsenaliin heinäkuussa 1929. Hän edusti seuraa ammattilaisuransa päättämiseen vuoteen 1947 asti. Bastin teki Arselanille pelaamissaan 395 ottelussa 178 maalia. Hän on joukkueen historian kolmanneksi paras maalintekijä. Hänet valittiin English Football Hall of Fameen vuonna 2009.

## Lähteet
Terry Cooper

**Terence ”Terry” Cooper** (12. heinäkuuta 1944 Brotherton, Englanti – 31. heinäkuuta 2021) oli englantilainen jalkapalloilija ja manageri.

Cooper debytoi pelaajana Leeds Unitedin alle 18-vuotiaiden joukkueessa.  Leeds Unitedin aikuisten joukkueessa hän voitti Englannin 1. divisioonan 1969, Englannin liigacupin 1968 ja Messukaupunkien cupin kahdesti vuosina 1968 ja 1971. Hän oli hyökkäyksissä tehokkaasti mukana vasemman laitahyökkääjä Eddie Grayn kanssa. Hän pelasi joukkueessa yhteensä 351 ottelua ja teki 11 maalia. Leedsin lisäksi hän edusti myös muun muassa Middlesbroughia, Bristol Roversia ja Bristol Cityä. Hän edusti Englannin maajoukkuetta vuoden 1970 maailmanmestaruuskilpailuissa Meksikossa.

Managerina Cooper edusti Bristol Cityä, Exeter Cityä ja Birginham Cityä.

## Lähteet
Bob Crompton

**Robert Crompton** (26. syyskuuta 1879 Blackburn, Englanti – 16. maaliskuuta 1941) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja.  Hän edusti 24-vuotisen uransa aikana kokonaisuudessaan Blackburn Roversia. Hän pelasi seurassa yhteensä 528 ottelua. Hän debytoi Englannin maajoukkueessa maaliskuussa 1902. Maajoukkueessa hän pelasi yhteensä 41 ottelua.

## Lähteet
Galilei (täsmennyssivu)

**Galilei** tarkoittaa ainakin seuraavia:

## Sukunimi
* Alessandro Galilei (1691–1737), italialainen arkkitehti
* Galileo Galilei (1564–1642), italialainen tähtitieteilijä, filosofi ja fyysikko
* Vincenzo Galilei (1520–1591), italialainen luutisti ja säveltäjä

## Muuta
* Galilei, Mikko Kunnaksen luoma animaatiohahmo keltainen koira, joka on ollut mukana lastenohjelmissa ja tietokonepeleissä
* Galileo Galilei, Galileo Galilein elämään pohjautuva ooppera
* Galilei-invarianssi periaate, jonka mukaan luonnonlait pätevät kaikissa inertiaalikoordinaatistoissa
Sammy Baloji

**Sammy Baloji** (s. 1978 Lubumbashi) on kinshasankongolainen valokuvaaja. Hän on työssään tarkastellut muun muassa Belgian suorittaman kolonisaation vaikutuksia sekä Katangan alueen kulttuurista, arkkitehtonista ja teollista perintöä.

Balojille myönnettiin Prinssi Clausin palkinto vuonna 2008. Samana vuonna hän oli mukana perustamassa järjestöä, joka aloitti Lubumbashin biennaalin järjestämisen. Balojilla on ollut omia näyttelyitään muun muassa Musée du quai Branlyssa, Mu.ZEE:ssa (Oostende), Kuninkaallisessa Keski-Afrikan museossa ja Museum for African Artissa. Baloji on työllään ollut edustettuna Venetsian arkkitehtuuribiennaalissa ja Sydneyn biennaalissa. Hän teki Kinshasaa kuvanneessa kokoelmassaan *Urban Now: City Life in Congo* (2016) yhteistyötä antropologi Filip De Boeckin kanssa.

## Lähteet
SMS Dresden (1907)

**SMS Dresden** oli Saksan keisarikunnan laivaston Dresden-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin Hampurista Blohm + Vossilta, missä köli laskettiin 1906 telakkanumerolla 195. Alus laskettiin vesille 5. lokakuuta 1907 ja otettiin palvelukseen 14. marraskuuta 1908. Aluksen valmistuskustannukset olivat 7&nbsp;460&nbsp;000 Saksan markkaa.

## Palvelus
Britannian kuninkaallisen laivaston risteilijät *[[HMS Kent (1901)|HMS Kent]]* ja *[[HMS Glasgow (1909)|HMS Glasgow]]* avasivat tulen, kun alus oli 14. maaliskuuta 1915 puolueettomassa Chilessä Mas a Tierrassa. Aluksella sai surmansa seitsemän miestä. Aluksen miehistö upotti aluksensa, minkä jälkeen he internoituivat.

Aluksen kompassi ja liput pelastettiin 1965 hylystä ja sijoitettiin Mürwikin laivastoakatemiaan.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Jimmy Dickinson

**Jimmy Dickinson** (25. huhtikuuta 1925 Alton, Hampshire, Englanti – 8. marraskuuta 1982) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen keskikenttäpelaaja.

Dickinson edusti koko ammattilaisuransa Portsmouthia, ensin sen alle 18-vuotiden joukkueessa ja myöhemmin ammattilaisjoukkueessa vuosina 1946–1965. Hän on joukkueen historian eniten otteluita pelannut pelaaja yli 800 ottelullaan. Hän voitti joukkueen kanssa Englannin mestaruuden peräkkäin kausina 1948–1949 ja 1949–1950. Dickinsonin patsas paljastettiin Fratton Parkin stadionilla Portsmouthissa syyskuussa 2023. Hän edusti myös Englannin maajoukkuetta.

## Lähteet
Eddie Hapgood

**Edris Albert ”Eddie” Hapgood** (24. syyskuuta 1908 Bristol, Lounais-Englanti, Englanti – 20. huhtikuuta 1973) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

Hapgood edusti Kettering Townin lisäksi Arsenalia 17 edustusvuoden ajan 1927–1944. Hän pelasi joukkueessa yhteensä 393 liigaottelua ja voitti kaksi FA Cupia. Englannin maajoukkueessa hän pelasi yhteensä 30 ottelua.

## Lähteet
Sam Hardy

**Sam Hardy** (26. elokuuta 1882 Newbold, Englanti – 24. lokakuuta 1966) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän oli pituudeltaan 177-senttimetrinen.

Hardy edusti Chesterfieldiä 1903–1905, Liverpoolia 1905–1912, Aston Villaa 1912–1921 ja Nottingham Forestia 1921–1925. Englannin maajoukkueessa hän pelasi yhteensä 21 ottelua.

## Lähteet
Kilkennyn linna

**Kilkennyn linna** (, ) on normannilinnoitus Kilkennyssä, Irlannissa. Se rakennettiin Norejoen suulle valvomaan jokiliikennettä sisämaahan ja suojaamaan Irlannin vallanneita normanneja gaelien hyökkäyksiltä.

Pembroken jaarli William Marshall rakennutti kivilinnan 1200-luvulla paikalle, josta oli tuhottu aikaisempi linnoitus 1170-luvulla. Nykyinen linna perustuu Marshallin alkuperäiseen suunnitelmaan, nelikulmaiseen linnaan, jonka nurkissa olleista pyöreistä torneista kolme on yhä jäljellä. Nykyinen ulkomuoto ja sisutus ovat valtaosin peräisin 1800-luvulta.

Butlerin suku hallinnoi linnaa vuosisatojen ajan.

## Lähteet