open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nummen pitäjänmakasiinit

**Nummen pitäjänmakasiinit** (ruots. *Nummis sockenmagasin*) ovat Nummella, Uudellamaalla sijaitsevat kaksi vanhaa pitäjänmakasiiniä vuosilta 1754 ja 1850. Myös Nummen lainajyvästöksi kutsutut aitat sijaitsevat Nummen vanhan hautausmaan, sekä Nummen kotiseutumuseon, Ylhäisten ratustilan rakennuksen, välissä Nummen kirkonkylässä. Nummen lainajyvästö aloitti toimintansa marraskuussa 1752.

## Arkkitehtuuri
Makasiineista vanhempi on pitkänurkkainen hirsirakennus, joka on pystytetty luonnonkiviperustukselle itse makasiinia kapeamman hirsikehikon päälle. Makasiinissa on kaksinkertainen pohja, joiden välissä on tiilikerros, jota lujitettiin savella. Ovissa oli kankiraudat ja kolme lukkoa, joista yksi oli Nummen kunnanvaakunasta tuttu putkilukko.

Rakennuksista vanhempi on pitkänurkkainen hirsirakennus, kun taas uudempi viljamakasiini on lyhytnurkkainen. Makasiineista vanhempi on pystytetty luonnonkiviperustukselle itse makasiinia kapeamman hirsikehikon päälle. Uudemman makasiinin kuistissa, ovessa ja räystäslinjoissa on empireen palautuvaa ilmettä. Uudemmassa makasiinissa on luonnonkivestä ladottu porras.

Nykyisin Nummen pitäjänmakasiinit ovat Nummi-Seuran omistuksessa ja myös niissä toimii Nummen kotiseutumuseo.

## Historia ja toiminta
Nummen pitäjänmakasiinit olivat Porvoon jälkeen varastoltaan suurimmat Uudenmaan ja Hämeen läänissä vuoden 1784 selvityksen mukaan. Tuolloin Uudenmaan ja Hämeen läänissä oli yhteensä 54 pitäjänmakasiinia ja Nummen viljavarallisuus oli 700 tynnyriä, kun Porvoolla oli 886 tynnyriä ja Lohjalla 250 tynnyriä.

Vuoden 1814 tilien mukaan Nummen lainajyvästön pääoma-arvo oli 12 000 riikintaaleria. Näin suuri varallisuus riitti muun muassa uuden kivikirkon rakentamiseen Nummen pitäjään vuonna 1822.

Suomen Talousseura myönsi vuonna 1805 lainajyvästön hoitajalle Kristian Ilmoniukselle Talousseuran hopeisen palkintomitalin hopeisella ketjulla ansioistaan lainajyvästön hoitajana. Kristian Ilmoniuksen isä Johan Ilmonius oli saanut vuonna 1773 Ruotsin Isänmaalisen Seuran hopeisen muistorahan niin ikään lainajyvästön ansiokkaasta hoidosta.

Nummen kunnanvaakuna on saanut aiheensa Nummen pitäjänmakasiineista. Vaakunassa on sinisellä pohjalla hopeinen putkilukko, jolla on aikoinaan lukittu pitäjänmakasiinien ovet. Nummen pitäjänmakasiinit olivat varastoltaan suurimmat Uudenmaan ja Hämeen läänissä heti Porvoon jälkeen.

## Lainajyvästön hoitajat

* Johan Ilmonius 1752-1790
* Kristian Ilmonius 1790-1824
* Johan Jakob Brunow 1825
* Adolf Fredrik Sandberg 1826-1827
* Carl Fredrik Stenström 1828-1851
* Carl Fredrik Vathen 1852-1857
* Adolf Fredrik Pokalen 1858-1897
* Johan Kukkonen 1989-1914
* Oskari Kuusela 1915-1916
* Jalmari Jokinen 1917-1932
* Toivo Saloniemi 1933-1938

## Lähteet
Sharon Lawrence

**Sharon Elizabeth Lawrence** (s. 29. kesäkuuta 1961 Charlotte, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjasta *[[NYPD Blue]]*, jossa hän esitti Sylvia Costasia vuosina 1993–1999. Hän oli tästä roolityöstään kolmesti ehdolla Primetime Emmy -palkinnon saajaksi. Vuonna 2009 hänelle myönnettiin neljäs Emmy-ehdokkuus, vierailusta sarjassa *[[Greyn anatomia]]*.

Filmirooleja Lawrencella on ollut esimerkiksi elokuvissa *[[Mieheni ex-naiset]]* (2004) ja *[[Nuclear Family]]* (2012).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Hoitoteko-palkinto

**Hoitoteko-palkinto** oli vuosittain jaettu tunnustus terveydenhoidon ammattilaisille. Vuodesta 1988 jaetun palkinnon perusti hoitotieteen ja terveydenhuollon ajankohtaisiin kysymyksiin keskittynyt, vuosina 1986–2013 toiminut turkulainen yhdistys Pro Nursing. Palkinnon suuruudeksi määriteltiin erikoissairaanhoitajan korkein kuukausipalkka kunakin vuonna; esimerkiksi vuonna 1989 palkinto oli noin 7&nbsp;300 markkaa.

## Palkittuja

*1988:
*1989: terveydenhuollon lisensiaatti Kaija Nojonen pitkäaikaisten psykiatristen laitospotilaiden kuntoutusprojektista Pohjois-Hämeessä 1985–1988.
*1990: apulaisosastonhoitaja Terttu Pänkäläinen, syöpäpotilaiden hoidosta Keski-Suomen sairaalassa.
*1991: Maarit Tammisto, tamperelaisen Mummon kammari -vapaaehtoistyöhankkeen perustaja
*1992: Marian sairaalan päivystyspoliklinikan kehittämistyöryhmälle vastuuhoitajamallista, jossa määritetään hyvän hoidon oleelliset piirteet ja sen laatua kuvataan varta vasten suunnitelluilla mittareilla.
*1993:
*1994: terveydenhoitajat Anneli Grönroos ja Merja Uusitalo terveyspisteen ideoimisesta Turun työttömille.
*1995: Suomen Lähetysseuran erikoissairaanhoitaja Kerttu Nygren AIDS-potilaiden valistuksesta ja hoidosta Etiopiassa, sekä Noormarkun sairaalan osastonhoitaja Satu Uutaniemi hoitotyön suunnitelman laadinnasta.
*1996:
*1997:
*1998:
*1999: Turun yliopistollisen keskussairaalan sairaanhoitajien Kipusiskot-ryhmä kivun hoitotyön kehittämisestä.
*2000: Hyvinkään sairaalan kehittämä potilasoppimiskeskus Soppi
*2001: Raision aluesairaalan perushoitaja Anu Ahrelma ja sairaanhoitaja Leena Leppänen tähystystutkimukseen saapuvien potilaiden hoidon kehittämisestä.
*2002:
*2003:
*2004:
*2005: Turun yliopistollisen keskussairaalan sairaanhoitajille Jaana Helajärvi, Päivi Lahtonen, Sonja Lindeman ja Riitta Oksanen sydämen vajaatoimintapotilaan kotihoidon ohjauksen kehittämisestä.
*2006:
*2007:
*2008:
*2009: Turun yliopistollisen keskussairaalan seksuaalineuvojaverkoston työryhmälle ohjeen laadinnasta potilaan seksuaalisuuden puheeksiottamiseksi.
*2010:
*2011:
*2012:
*2013:

## Lähteet
Ragnarsson

**Ragnarsson** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Halfdan Ragnarsson (k. noin 877), viikinkipäällikkö
* Ivar Luuton tai *Ivar Ragnarsson* (k. 873), tanskalainen viikinkipäällikkö
* Jakob Ragnarsson (s. 1999), ruotsalais-yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, 
* Julia Ragnarsson (s. 1992), ruotsalainen näyttelijä
* Marcus Ragnarsson (s. 1971), ruotsalainen jääkiekkoilija
* Ubbe Ragnarsson, tanskalainen viikinkipäällikkö.
Pilkkulähdetoka

**Pilkkulähdetoka** (*Empetrichthys latos*)  on tokiin kuuluva kalalaji. Laji elää uhanalaisena Yhdysvalloissa. 

## Koko ja ulkonäkö
Pilkkulähdetoka voi kasvaa suurimmillaan noin 7 cm pitkäksi. Lajin evät ovat muodoltaan pyöristyneet ja selkäevä sijaitsee ruumiin takaosassa. Lajin pää on litteähkö ja alaleuka on yläleukaa pidempi. Pilkkulähdetokakoiras on väriltään vihreä ja ruskeapilkullinen ja naaras on hopeanharmaa.

## Levinneisyys ja elintavat
Pikkulähdetoan kolmesta alalajista kaksi, *E. l. concavus* ja *E. l. pahrump* ovat kuolleet sukupuuttoon elinympäristön häviämisen vuoksi. Nimialalajia *E. l. latos* elää Nevadassa Pahrump Valleyn alueella. Lajin elinympäristöä ovat lämpimät lähdelammikot, joiden vesi on usein emäksistä ja mineraalipitoista. Lajin ravintoa ovat kasvit ja pienet eläimet. Pilkkulähdetoan kutuaika on keväällä.

Pilkkulähdetoka luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kannan kooksi arvioitiin alle 18&nbsp;000 yksilöä vuonna 2004. Tärkein uhka lajille on pohjaveden otto, minkä vuoksi sen elinympäristöt häviävät. Myös vieraslajit kuten alueelle levinneet ravut ja kalat ovat sille uhka.

## Lähteet
Roman Matsov

**Roman Matsov** (27. huhtikuuta 1917 – 24. elokuuta 2001) oli virolainen kapellimestari.

Matsov valmistui Tallinnan konservatoriosta pianonsoitossa Sophie Heinrichsin ja Theodor Lemban luokalta sekä viulunsoitossa Johannes Paulsenin luokalta. Hän jatkoi opiskelua vuonna 1939 Georg Kulenkampffin sekä Walter Giesekingin johdolla Berliinissä ja vuonna 1940 Leningradin konservatoriossa. Vuonna 1946 Matsov sai toisen palkinnon koko Neuvostoliiton kapellimestarikilpailussa.

Matsov toimi Viron kansallisen sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina vuosina 1950–1963. Hän johti sitä säännöllisesti myös vuosina 1944–1950 ja 1963–1988. Viimeisen täysimittaisen konserttinsa orkesterin kanssa hän piti 80-vuotispäivänsä kunniaksi huhtikuussa 1997. Neuvostoliiton aikana Matsov sai ajan käytännöistä huolimatta johtaa lukuisia hengellisiä Johann Sebastian Bachin, Georg Friedrich Händelin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Ludwig van Beethovenin ja Franz Schubertin teoksia. Hän edisti aktiivisesti myös virolaista musiikkia; hän esitti ja levytti muiden muassa Heino Ellerin, Eino Tambergin, Heimar Ilveksen, Jaan Räätsin ja Arvo Pärtin teoksia. Matsov johti esityksiä myös muualla Neuvostoliitossa ja ulkomailla, kuten Bulgariassa, Romaniassa ja Itä-Saksassa. 1950-luvulla hän johti esityksiä lisäksi Estonia-teatterissa.

Matsov opetti Tallinnan konservatoriossa vuodesta 1947 ja oli siellä vuodesta 1977 professorin asemassa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Vallo Järvi, Erich Kõlar, Peeter Lilje, Endel Nõgene, Tõnu Kaljuste, Jüri Alperten, Arvo Volmer, Toomas Vavilov ja Olari Elts. Matsovin saamia palkintoja ja tunnustuksia olivat Viron sosialistisen neuvostotasavallan kansantaiteilijan arvo (1967), Viron kansallisen kulttuurijärjestön elinikäisten saavutusten palkinto (1995) ja Valkoisen Tähden ritarikunnan arvo kolmannessa luokassa (2001).

## Lähteet
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1948 – miesten 10 000 m

**Pikaluistelun miesten 10&nbsp;000 metrin kilpailu [[Talviolympialaiset 1948|Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1948]]** järjestettiin 3. helmikuuta Badrutts Park -jäästadionilla aamuyhdeksästä alkaen.

Kilpailun voitti Ruotsin Åke Seyffarth, josta tuli maansa historian ensimmäinen pikaluistelun olympiavoittaja. Hopea ja pronssi menivät Suomeen Lassi Parkkiselle ja Pentti Lammiolle: heidän olympiamitalinsa ovat Suomen viimeisimmät 10&nbsp;000 metriltä, samoin kyseessä on viimeisin kerta, kun useampi suomalaispikaluistelija on sijoittunut samassa olympiakilpailussa palkintokorokkeelle.

Yhdysvaltalainen Richard Solem luisteli tässä kilpailussa olympiahistorian huonoimman ajan (26.22,4) miesten 10&nbsp;000 metrillä. Solem hävisi maaliin asti selvinneistä luistelijoista toiseksi viimeiselle peräti noin viisi minuuttia luisteltuaan kilpailun viimeisten parien aikana yksin kilpaparinsa jäätyä pois lähtöviivalta monen muun luistelijan tavoin, kun jää oli kilpailun edetessä sulanut kelvottomaksi.

## Tulokset

## Lähteet
* Rapport General Sur les Ves Jeux Olympiques d'Hiver : St-Moritz 1948. la84.org 
* OlyMADMen: 1948 Winter Olympics – Speed Skating, 10,000 Metres, Men Olympedia.org 

### Viitteet
Alexander Moyzes

**Alexander Moyzes** (4. syyskuuta 1906 Kláštor pod Znievom – 20. marraskuuta 1984 Bratislava) oli slovakialainen säveltäjä. Hän oli säveltäjä Mikuláš Moyzesin poika.

Moyzes sai vuosina 1925–1928 Prahassa opetusta Bedřich Antonín Wiedermannilta (urut), Otakar Šínilta (sävellys), Jaroslav Křičkalta (orkestraatio), Karel Boleslav Jirákilta (musiikin muoto) ja Otakar Ostrčililta (orkesterinjohto). Sitten vuosina 1928–1930 hän sai Prahassa sävellysopetusta Vítězslav Novákilta. Moyzes itse pääsi opettajaksi Bratislavaan ja toimi kaupungin esittävien taiteiden akatemian rehtorina (1965–1971).

Moyzes hyödynsi teoksissaan kansanomaisia slovakialaisia aineksia ja viittasi niissä maansa patrioottisiin legendoihin. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa kaksitoista sinfoniaa.

## Lähteet
Kanadan parlamenttivaalit 2021

**Kanadassa järjestettiin ennenaikaiset parlamenttivaalit 2021**, jotka oli alkujaan tarkoitus järjestää Kanadassa 16. lokakuuta 2023. Liberaalit säilyi vaaleissa suurimpana puolueena, mutta epäonnistui saavuttamaan enemmistöä parlamenttiin.

## Tausta ja vaalijärjestelmä
Pääministeri Justin Trudeau pyysi kenraalikuvernööri Mary Simonia hajottamaan parlamentin ja määräämään uudet vaalit 15. elokuuta 2021, johon kenraalikuvernööri suostui samana päivänä. Uudeksi vaalipäiväksi määrättiin 20. syyskuuta 2021, minkä johdosta kampanjointiaika oli Kanadan historian lyhin..

Vaaleja kuvattiin kansanäänestykseksi Trudeaun koronastrategiasta. Lisäksi Trudeaun pyrki palauttamaan liberaalien enemmistön edustajainhuoneeseen..

Äänioikeutettuja vaaleissa ovat kaikki vaalipäivään mennessä 18 vuotta täyttäneet Kanadan kansalaiset, jotka ovat rekisteröityneet äänestäjiksi. Äänioikeus rekisteröidään yhteen vaalipiiriin, jonka asukas äänestäjä on..

Ehdokkaiksi voivat asettua vähintään vaaleissa äänioikeutetut henkilöt, jotka eivät ole asuneet ulkomailla yli viittä vuotta. Ehdokkaiden on myös maksettava 1000 dollarin panttimaksu, jonka saa takaisin, mikäli palauttaa kampanjarahoitusraporttinsa. Tuomarit ja provinssitason parlamentaarikot eivät saa asettua ehdolle..

Eri puolueet saivat tukea myös Yhdysvaltojen puolelta: liberaaleille julkisen tukensa ilmaisivat mm. Hillary Clinton ja Barack Obama kun taas NDP:tä tukivat Bernie Sanders ja Rashida Tlaib.

## Tulokset

Liberaalien listalta valituksi tullut Kevin Vuong erotettiin puolueesta vuonna 2019 julki tulleiden syytteiden takia, jotka liittyivät seksuaaliseen ahdisteluun, mutta niistä luovuttiin myöhemmin. Vuong ilmoitti istuvansa kautensa sitoutumattomana edustajana.. 

## Galleria

Tiedosto:Erin O'Toole campaigning with Clifford Small, Sharon Vokey & Carol Anstey.jpg|O'Toole puhumassa Newfoundlandissa.
Tiedosto:Canada Election 2021 Student Vote Results Map (Simple).svg|Vaalien tulokset opiskelijoiden keskuudessa.
Tiedosto:CanadianFederalElection2021PollingStation.jpg|Äänestyspaikalle ohjaava kyltti


## Lähteet
Nummen uusi pappila

**Nummen uusi pappila** on Nummella, Uudellamaalla sijaitseva pappila, joka on valmistunut vuonna 1953 rakennustoimisto Heikki Siikosen laatimien suunnitelmien mukaan. Nummella sijaitsee myös vanha pappila Jättölän kylässä. Nykyisin Nummen uusi pappila toimii yksityisasuntona. Pappilassa on sijainnut ennen Nummen kirkkoherranvirasto.

Nummen uusi pappila on rapattu, kaksikerroksinen rakennus, joka edustaa 1950-luvun tyypillistä arkkitehtuuria. Tästä muistuttavat muun muassa sisäänkäynnin liuskekiviset detaljit. Pappila sijaitsee Nummen kirkonkylässä, Nummen pitäjänmakasiineja vastapäätä ja pappilalta aukeaa näkymä Pitkäjärvelle.

## Lähteet
Nummen pitäjäntupa

**Nummen pitäjäntupa** (ruots. *Nummis sockenstuga*) on entinen pitäjäntupa Nummella, Uudellamaalla. Nummen pitäjäntupa on valmistunut vuonna 1847 ja se siirrettiin nykyiselle paikalleen Nummen kirkon pohjoispuolelle vuonna 1896. Tuolloin rakennusta myös korotettiin ja levennettiin, sillä kunnanhallitus tarvitsi laajempia tiloja. Rakennukseen valmistui myös tilat kätilölle.

Nummen pitäjäntupa oli 1980-1990-luvuilla Hiiden Opiston käytössä. Nykyisin rakennuksessa toimii Nummen kyläyhdistys, joka sai talon käyttöönsä Nummi-Pusulan kunnalta 2000-luvulla.

## Lähteet
Ison Omenan kirjasto

**Ison Omenan kirjasto** on Espoon Matinkylän kaupunginosassa, Matinkylän metroaseman yläpuolella, kauppakeskus Ison Omenan eteläpäädyn kolmannessa kerroksessa palveleva yleinen kirjasto. Vuonna 2018 se oli sijaintikerroksensa Palvelutorin päivittäisellä kävijämäärällä mitattuna Suomen vilkkain kirjasto, jossa kävi arkipäivisin keskimäärin 5&nbsp;000 asiakasta.

Se on yksi Espoon kaupunginkirjaston toimipisteistä ja osa pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ison Omenan kirjaston sijainti kartalla (Espoon karttapalvelussa) (espoo.fi)
* Sijainti Isossa-Omenassa (isoomena.fi)
Nummen osuusmeijeri

**Nummen osuusmeijeri** oli vuosina 1905-1985 toiminut osuusmeijeri Nummella, Uudellamaalla. Meijeri sijaitsi Saukkolan kylässä kivisessä jugend-tyylisessä rakennuksessa ja Nummen entistä osuusmeijeriä pidetäänkin yhtenä Suomen merkittävimmistä meijerirakennuksista. Nummen osuusmeijeriä pidetään Suomen vanhimpana osuusmeijerinä, sillä sen katsotaan jatkaneen vuonna 1890 perustetun Nummen meijeri Oy:n toimintaa.

Meijerin jälkeen rakennuksessa toimi Valion meijerimuseo. Nykyisin entinen Nummen osuusmeijeri on yksityiskäytössä.

## Meijeritoiminta
Nummen osuusmeijerissä valmistettiin voita 20-30 hengen voimin meijerin perustamisesta aina vuoteen 1976 asti. Vuosina 1918-1928 meijerissä valmistettiin myös juustoa. Juustomestarina toimi Aksel Saario. Nummen osuusmeijerin toiminta-alueena oli Nummen pitäjä ja osa Pusulan ja Sammatin pitäjiä. Nummen osuusmeijeristä meijerituotteita myytiin ulkomaille asti, muun muassa Englantiin.

Osuusmeijerin yläkerrassa sijaitsi työntekijöiden asuntoja.

## Historia
Ensimmäisen meijerin Nummelle perusti Siuntion Myransin kartanon omistanut Fredrik Adolf Le Bell vuonna 1880. Tämä meijeri sijaitsi Nummella Hyvelän Uotilassa. Uotilasta meijeri siirrettiin myöhemmin Nummen Röhkölään Lisun tilalle.

Pieni yksityismeijeri ei kuitenkaan riittänyt pitkään vastaamaan kasvavaan maitotuotteiden kysyntään. Tämän vuoksi vuonna 1890 Nummelle perustettiin Nummen Meijeri Osakeyhtiö rusthollari Kaarlo Ojasen toimesta.  Osakeyhtiöllä oli 14 perustajajäsentä ja Ojanen valittiin meijerin johtokunnan puheenjohtajaksi. Meijeri toimi Nummen kirkonkylässä ja sinne saapui vuosittain noin 1,5 miljoonaa kiloa maitoa. Nummen Meijeri Oy lopetettiin, kun Nummelle ruvettiin suunnittelemaan osuusmeijerin perustamista vuonna 1904. Kuitenkin nykypäivänä katsotaan, että Nummen osuusmeijeri jatkoi Nummen Meijeri Oy:n toimintaa ja täten yrityksen perustamisvuotena voidaan myös pitää vuotta 1890. Näin ollen Nummen meijeriä voitaisiin pitää Suomen vanhimpana meijerinä.

## Meijerimuseo
Valio avasi Nummen osuusmeijerin rakennukseen meijerimuseon vuonna 1989. Museossa esiteltiin meijeritoimintaa eri vuosikymmeniltä, sekä Valion roolia maitoteollisuudessa. Valio on sittemmin lakkauttanut meijerimuseon toiminnan.

## Hallituksen puheenjohtajat

* Akseli Sarjakoski 1904-1930
* Aaro Saario 1931-1952 ja 1956-1958
* Jalmari Alanne 1953-1956
* Lauri Mela 1959-1985

## Lähteet
Aleksandrów Kujawski

**Aleksandrów Kujawski** on kaupunki ja oma kuntansa Aleksandrówin piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 12&nbsp;102. Aleksandrów Kujawski on sekä piirikuntansa että viereisen Aleksandrów Kujawskin maalaiskunnan hallintokeskus.

## Historia
Varhaisimmat jäljet asutuksesta nykyisen Aleksandrów Kujawskin alueella ovat neoliittiselta kaudelta noin vuodelta 5000 eaa. 

Kaupungin alue kuului 1800-luvulla Venäjän Puolaan. Vuonna 1860 rakennetun ja 1862 käyttöönotetun Varsovan-Bydgoszczin-rautatien rakentamisen ja perustamisen ansiosta kaupunki, jonka nimi oli aluksi Trojanów, syntyi rautatieaseman viereen. Se toimi myös Preussin-rajan raja-asemana. Kaupungin asukasluku nousi 1860-luvun ensimmäisellä puoliskolla kahteen tuhanteen.

Ennen ensimmäisen maailmansodan alkamista kaupungin, jonka nimi oli tuolloin Aleksandrów, väkiluku oli noin 9&nbsp;000. Se sai kaupunkioikeudet 9.&nbsp;marraskuuta 1916 ja 4.&nbsp;helmikuuta 1919 sen nimi vaihdettiin Aleksandrów Kujawskiksi. Vuonna 1932 kaupungista tuli Nieszawan piirikunnan hallintokeskus. Sen väkiluku oli noin 9&nbsp;600 vuonna 1939.

## Sijainti ja maantiede
Aleksandrów Kujawski rajoittuu Aleksandrów Kujawskin ja Wielka Nieszawkan kuntiin. Kaupungin pinta-alasta noin 31&nbsp;prosenttia on maatalouskäytössä ja noin 25&nbsp;prosenttia metsää. Se sijaitsee luonnonmaantieteellisesti Inowrocławin tasangon ja Toruńin laakson rajalla.

## Väestö
Vuoden 2019 lopussa Aleksandrów Kujawskin väestöstä 52,4&nbsp;prosenttia oli naispuolisia ja 47,6&nbsp;prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat väestöstä 16,9&nbsp;prosenttia, työikäiset 59,9&nbsp;prosenttia ja eläkeikäiset 23,2&nbsp;prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,2 vuotta. Vuonna 2019 kaupungin syntyvyys oli 9,22&nbsp;lasta 1&nbsp;000 asukasta kohden ja luonnollinen väestönkasvu –2,55&nbsp;henkeä 1&nbsp;000 asukasta kohden.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Biriforit

**Biriforit** ovat gurilaista kieltä puhuva kansa Ghanan pohjoisosassa, Burkina Fason eteläosassa ja Norsunluurannikolla. Heitä on yli 200&nbsp;000 henkeä.

Biriforien pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Ha harjoittavat perinteistä uskontoa ja ovat läheistä sukua lobeille.

## Lähteet
Sharon (nimi)

**Sharon** on naisen etunimi, jota käytetään varsinkin englanninkielisissä maissa. Nimi on heprealaisperäinen: se pohjautuu Israelissa sijaitsevan Saaronin tasangon nimeen (hepr. *HaSharon*, engl. *Sharon Plain*). Samaa perua on myös hedelmännimi sharon.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Sharon on joulukuuhun 2024 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 300 naisella.

## Tunnettuja Sharon-nimisiä
* Sharon den Adel (s. 1974), alankomaalainen laulaja
* Sharon Bezaly (s. 1972), israelilainen huilisti
* Sharon Case (s. 1971), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Sharon Cherop (s. 1984), kenialainen kestävyysjuoksija
* Sharon Clark (s. 1943), yhdysvaltalainen valokuvamalli ja näyttelijä
* Sharon Cohen (s. 1972), *Dana International*, israelilainen laulaja ja euroviisuvoittaja
* Sharon Corr (s. 1970), irlantilainen viulisti
* Sharon Creech (s. 1945), yhdysvaltalainen lastenkirjailija
* Sharon Day-Monroe (s. 1985), yhdysvaltalainen moniottelija ja korkeushyppääjä
* Sharon Fichman (s. 1990), kanadalainen tennispelaaja
* Sharon Finneran (s. 1946), yhdysvaltalainen uimari ja olympiamitalisti
* Sharon Gless (s. 1943), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Sharon Lawrence (s. 1961), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Sharon Osbourne (s. 1952), muusikko Ozzy Osbournen vaimo ja manageri
* Sharon Robinson (s. 1958), yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä
* Sharon van Rouwendaal (s. 1993), alankomaalainen uimari ja olympiavoittaja
* Sharon Salzberg (s. 1952), yhdysvaltalainen tietokirjailija ja meditaatio-opettaja
* Sharon Sheeley (1940–2002), yhdysvaltalainen lauluntekijä
* Sharon Stone (s. 1958), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Sharon Stouder (1948–2013), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
* Sharon Tate (1943–1969), yhdysvaltalainen näyttelijä ja henkirikoksen uhri
* Sharon Van Etten, yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä
* Sharon Vaughn, Ruotsissa asuva yhdysvaltalainen lauluntekijä
* Sharon Wichman (s. 1952), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja

## Kuvitteellisia Sharon-nimisiä
* Sharon Marsh, Stan Marshin äiti animaatiosarjassa *[[South Park]]*

## Lähteet
Fröjdböle

**Fröjdböle** on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön lounaisosassa.

Fröjdböle sijaitsee Norrlångvikenin merenlahden etelärannalla. Lahteen laskeva Fröjdbölebäcken toimii kylän luonnollisena itärajana. Etelässä kylä rajoittuu Mattkärrin ja Brokärrin kyliin ja lännessä Skogsböleen. Fröjdbölebäckenin varrella on tasaista peltomaata muun kyläalueen ollessa kallioista metsämaata. Metsäalueella on vanhoja veden täyttämiä maasälpälouhoksia. Fröjbölen asutus on harvaa ja se sijoittuu kylän läpi kulkevan Lövbölentien varrelle. Kylän pohjoisosassa meren rannalla on Sibelcon maasälpätehdas.

Fröjdböle on 1500-luvulta peräisin oleva rälssisäteri, historialliselta nimeltään Böle. Säteristä on muodostettu yksinäistila eli yhden talon kylä. Vielä 1900-luvun alussa kylässä ei ollut kantatilan lisäksi kuin neljä epäitsenäistä tilaa. 1920-luvulla kylään syntyi kolme pientilaa ja kylän etelänurkkaan lähelle Brokärrin kyläkeskusta perustettiin kansakoulu. Kylässä alkoi ennen sotia maasälpän louhiminen ja Lohjan kalkkitehdas perusti kylään maasälpätehtaan vuonna 1966. Samoihin aikoihin Fröjdbölen kansakoulu on lakkautettu. Kansakoulurakennus paloi vuonna 2014.

## Lähteet
Erja Yläjärvi

**Erja Yläjärvi** (s. 1977 Kuopio) on suomalainen toimittaja. Hän on työskennellyt *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* vastaavana päätoimittajana syyskuusta 2023. Ennen *Helsingin Sanomia* Yläjärvi työskenteli *[[Hufvudstadsbladet]]in* päätoimittajana vuosina 2021–2023.

Yläjärvi on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri Tampereen yliopistosta ja Master of Arts College of Europesta. Hän aloitti toimittajanuransa kesätoimittajana *[[Savon Sanomat|Savon Sanomissa]]*. Yläjärvi on työskennellyt *[[Keskisuomalainen|Keskisuomalaisessa]]* 2001–2004, kirjeenvaihtajana Brysselissä 2005–2008, STT:n uutispäällikkönä 2009–2011, *[[Kouvolan Sanomat|Kouvolan Sanomien]]* ja Kymen Sanomien päätoimittaja 2011–2013, *Helsingin Sanomain* toimituspäällikkönä 2013–2018 ja *[[Iltalehti|Iltalehden]]* päätoimittajana 2018–2021. Yläjärvi aloitti *Hufvudstadsbladetin* päätoimittajana vuonna 2021, ja maaliskuussa 2023 hänet valittiin *Helsingin Sanomain* vastaavaksi päätoimittajaksi Kaius Niemen irtisanouduttua.

Yläjärven isä oli ministeri Toivo Yläjärvi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ”On hirveän helppo perustella yhteiskunnallisella merkityksellä jotain, joka on vain tylsää” – kysyimme Erja Yläjärveltä, voiko journalismia myydä kuin makkaraa. Suomen Lehdistö 25.3.2021
Amen (Ana Sokličin kappale)

**Amen** on slovenialaisen laulajan Ana Sokličin esittämä kappale, jolla hän edusti Sloveniaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa.

Kappale kilpaili ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui kolmanneksitoista ja täten karsiutui finaalista.

## Lähteet
Peeter Paemurru

**Peeter Paemurru** (s. 27. kesäkuuta 1948 Tallinna) on virolainen sellisti ja kapellimestari.

Paemurru valmistui vuonna 1966 Tallinnan musiikkilukiosta ja vuonna 1969 Vladimir Luhtin kontrabassoluokalta Tallinnan konservatoriosta. Samalla hän jatkoi jo aiemmin aloittamiaan sellonsoiton opintoja, ja vuonna 1973 hän valmistui Sergei Širinskin selloluokalta Moskovan konservatoriosta. Hän suoritti vuodesta 1975 Moskovan konservatoriossa täydentäviä opintoja Valentin Feiginin johdolla. Lisäksi Paemurru suoritti saksalaisen filologian opintoja Tarton yliopistossa vuosina 1975–1979. Vuonna 1975 hän voitti ensipalkinnon Virolaisten jousisoittajien kilpailussa.

Vuosina 1973–1979 Paemurru johti Viron kansallisoopperan orkesterin sellosektiota, ja vuosina 1985–2004 hän oli taas orkesterin jäsenenä. Vuonna 1977 hän aloitti työskentelyn Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa. Vuonna 1996 hänestä tuli sen professori ja vuonna 2001 jousisoitinten laitoksen johtaja. Hänen johdollaan ovat opiskelleet muiden muassa Ülle Hahndorf, Teet Järvi, Mart Laas, Andres Narma, Pärt Tarvas, Aare Tammesalu, Henry-David Varema, Reet Mets, Kaido Kelder, Levi-Daniel Mägila ja Andreas Lend. Paemurru on myös johtanut mestarikursseja ja istunut tuomaristoissa monissa kansainvälisissä kilpailuissa.

Vuosina 1979–1980 Paemurru työskenteli Kairon konservatorion professorina ja vuosina 1981–1984 Méxicon filharmonisen orkesterin jäsenenä. Vuonna 1996 hän perusti sellokoulun Rakvereen, ja vuonna 1997 hän perusti Virumaan nuoriso-orkesterin. Hän on johtanut monia nuoriso-orkestereita uransa aikana. Sellistinä Paemurrun ohjelmisto on ulottunut klassikoista virolaiseen ohjelmistoon. Hän on esimerkiksi kantaesittänyt Els Aarnen teoksia ja levyttänyt sävellyksiä muiden muassa Jaan Räätsiltä ja Heino Jürisalulta. Kapellimestareita, joiden kanssa Paemurru on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet Neeme Järvi, Vallo Järvi, Roman Matsov, Peeter Lilje, Jüri Alperten, Juozas Domarkas ja Igor Bezrodnyi. Kamarimusiikin alalla Paemurru on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Mari Tampere-Bezrodnyn, Aleksandra Juozapėnaitė-Eesmaan, Pille Lillin, Kristina Vähin, Anna-Liisa Bezrodnyn, Peep Lassmannin, Piia Paemurrun, Marje Lohuarun, Tiia Tenno-Rataksen, Toomas Trassin ja Maris Oidekivi-Kaufmannin kanssa. Paemurru on myös kirjoittanut artikkeleita musiikkilehtiin. Hän on ollut poliittisesti aktiivinen Viron itsenäisyyspuolueessa.

Paemurru on muusikoiden Els Aarnen ja Mart Paemurrun poika. Pianisti Piia Paemurru on hänen puolisonsa.

## Lähteet
Saksan liittopäivävaalit 1987

**Saksan liittopäivävaalit 1987** järjestettiin Saksan liittotasavallassa 25. tammikuuta 1987. Nämä olivat viimeiset liittovaltion vaalit Länsi-Saksassa ennen Saksan yhdistymistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Heino Jürisalu

**Heino Jürisalu** (13. elokuuta 1930 Tarto – 18. huhtikuuta 1991 Tallinna) oli virolainen säveltäjä.

Jürisalu aloitti musiikin opiskelun pianotunneilla ja eteni Heino Ellerin sävellysluokalle Tallinnan konservatorioon, josta valmistui vuonna 1954. Vuosina 1950–1969 hän työskenteli ääni-insinöörinä ja säveltäjänä Viron radiossa ja televisiossa. Vuosina 1969–1991 hän opetti sävellystä Tallinnan konservatoriossa, jossa hänen tunnetuimpia oppilaitaan olivat Lepo Sumera ja Kaupo Uibo. Jürisalu kuului vuodesta 1956 Viron säveltäjäliittoon. Vuonna 1991 hän perusti Viroon Orff-pedagogiikan keskuksen.

Jürisalu myös tutki innokkaasti ja esitti vanhaa musiikkia. Hän johti vuosina 1970–1988 vanhan musiikin Consortium-kokoonpanoa. Hän soitti itse monia soittimia, erityisesti nokkahuiluja. Hän julkaisi nokkahuiluille oppimateriaaleja ja sävelsi uutta ohjelmistoa. Lisäksi Jürisalu sävelsi muun muassa orkesteri-, kuoro- ja kamarimusiikkia, joista viimeksi mainitussa keskeisen roolin saivat puu- ja vaskipuhallinsoittimet.

## Lähteet
Ukraina-instituutti

**Ukraina-instituutti** () on Ukrainan valtion hallinnoima laitos, joka edustaa ukrainalaista kulttuuria ulkomailla. Se on perustettu vuonna 2017. Sen palveluksessa on 43 henkilöä, ja nykyinen johtaja on Volodymyr Sheiko.

Instituutti on määritellyt tehtäväkseen tuoda Ukrainaa näkyväksi kansainvälisellä kentällä, auttaa eri alojen ammattilaisia löytämään työtä Ukrainasta ja edistää ukrainan kielen opiskelua. 

Toiminta aloitettiin vuonna 2018, jolloin sillä oli 35 työntekijää. Instituutti toimii Ukrainan ulkoministeriön alaisuudessa. Vuonna 2020 instituutilla oli toimintaa yhteensä 11 eri maassa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Joonatan Jürgenson

**Joonatan Jürgenson** (s. 24. lokakuuta 1991) on virolainen pianisti.

Jürgenson opiskeli varhain Tarton Heino Eller -musiikkikoulussa Kadri Leivategijan johdolla. Hän valmistui maisterin arvolla Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta vuonna 2016 saatuaan opetusta Ivari Iljalta. Hän oli vuonna 2014 vaihto-opiskelijana Guildhall School of Music and Dramassa Lontoossa opettajanaan Ronan O'Hora. Jürgenson myös osallistui Jevgeni Mihailovin, Fali Pavrin, Vanessa Latarchen, Arbo Valdman, Aaron Shorrin, Teppo Koiviston ja muiden pitämille mestarikursseille. Hän on saavuttanut menestystä useissa pianokilpailuissa.

Jürgenson teki debyyttinsä Estonia-konserttisalissa vuonna 2004 esittämällä Joseph Haydnin musiikkia Toomas Vavilovin johtaman Pärnun kaupunginorkesterin kanssa. Sittemmin hän on esiintynyt myös sellaisten kapellimestareiden kuin Paul Mäen, Lilyan Kaivin ja Edoardo Narbonan johdolla. Vuonna 2013 hän teki yhteistyötä säveltäjä Eric Whitacren kanssa tämän Virossa pitämän konsertin yhteydessä. Viron lisäksi Jürgenson on esiintynyt Isossa-Britanniassa, Italiassa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa, Espanjassa, Portugalissa, Armeniassa ja Yhdysvalloissa. Kamarimusiikkia hän on tulkinnut muun muassa viulisti Mari-Liis Urbin ja sellisti Kristian Plinkin kanssa muodostamansa pianotrion kanssa.

Jürgensonin ensimmäinen sooloalbumi julkaistiin maaliskuussa 2020. Se sisältää Robert Schumannin ja Pjotr Tšaikovskin ohjelmistoa.

## Lähteet
Claes Johan Stenroth

**Claes Johan Stenroth** (19. kesäkuuta 1860 Kemiö – 26. syyskuuta 1920 Argentiina) oli suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies. 

Stenrothin vanhemmat olivat tilanomistaja, valtiopäivämies Claes Robert Stenroth ja Johanna Sofia Charlotta Gadelli. Stenroth tuli ylioppilaaksi Helsingissä ja valmistui filosofian maisteriksi 1882. Hän oli isänsä jälkeen Skinnarvikin tilan omistaja Kemiössä, mutta muutti sittemmin Argentiinaan. Stenroth edusti Piikkiön tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1899.

## Lähteet
Auri Ahola

**Auri Ahola** (s. 1984 Rovaniemi) on suomalainen balettitanssija ja saamelaiskulttuurin läänintaiteilija.

Ahola on syntyisin Rovaniemeltä ja asuu Inarissa. Hän on saamelaissukua, mutta on puhunut saamea vasta aikuisena. Hän on Jonni Aromaan mukaan "yksi Suomen nykytanssin freelancer-kentän kiinnostavimpia taiteilijoita". Hän valmistui tanssijaksi Balettioppilaitoksesta 2004 ja tanssi 2004–2013 Kansallisbaletissa. Hän on tanssinut Tero Saarisen ja Valtteri Raekallion teoksissa ja tehnyt myös omia koreografioita.

Inarissa vuonna 2017 ensi-iltansa saanut Aholan teos *Jotteeh – Kulkijat* kunnioittaa saamelaisten vuotuismuuttoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Auri Aholan Kansallisbaletti-roolit Encore-tietokannassa
Aeroscopia

**Aeroscopia** on ilmailumuseo Blagnacissa (Haute-Garonne) lähellä Toulousea. Museo avattiin 14. tammikuuta 2015.

Museossa on esillä kaksi Concordea. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Museon verkkosivut
Kesäuniversiadit 1973

**Kesäuniversiadit 1973**, järjestyksessään 7. (VII) kesäuniversiadit, järjestettiin Moskovassa, Neuvostoliittossa 15.–25. elokuuta 1973. Kilpailuissa oli noin 4 500 opiskelijaurheilijaa 72 eri maasta, joka teki kisoista kaikkien aikojen suurimmat universiadit.

## Lajit
Kisoissa oli ennätykselliset 10 lajia:
* uimahypyt
* uinti
* vesipallo
* yleisurheilu
* koripallo
* miekkailu
* voimistelu
* tennis
* lentopallo
* paini

Suomi oli mukana kisoissa 28-henkisellä joukkueella, jotka osallistuivat yleisurheiluun ja voimisteluun sekä miesten koripalloon.

## Lähteet
*
Hafnium(IV)fluoridi

**Hafnium(IV)fluoridi** (HfF4) eli **hafniumtetrafluoridi** on hafniumin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää optisten erikoislasien valmistukseen.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Hafnium(IV)fluoridi on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen ja rakenne muistuttaa zirkonium(IV)fluoridin rakennetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedelliset mono- ja trihydraatit. (HfF4·H2O ja HfF4·3H2O). Hafnium(IV)fluoridi hydrolysoituu veden vaikutuksesta.

Hafnium(IV)fluoridia valmistetaan useimmiten hafnium(IV)kloridin tai hafniumoksikloridin ja vetyfluoridin välisellä reaktiolla 300&nbsp;°C:n lämpötilassa. Toinen usein käytetty tapa on ammoniumheksafluorohafnaatin kuumentaminen hapettomissa olosuhteissa.
:HfCl4 + 4 HF·→ HfF4 + 4 HCl
:(NH4)2HfF6 → HfF4 + 2NH3 + 2HF

Hafnium(IV)fluoridia voidaan käyttää optisissa kuiduissa käytettävien erikoislasien valmistukseen.

## Lähteet
All Yesterdays

**All Yesterdays: Unique and Speculative Views of Dinosaurs and Other Prehistoric Animals** on vuonna 2012 julkaistu paleotaiteellinen kirja. John Conwayn, C. M. Kosemenin ja Darren Naishin kuvitusta sisältävään kirjaan on koottu spekulatiivisia ennallistuksia dinosauruksista ja muista esihistoriallisista selkärankaisista. Kirjan perusajatus on aiempien esihistoriallisten eläinten ja erityisesti dinosaurusten ennallistusten olleen ulkomuodoltaan ja kuvatulta käyttäytymiseltään tarpeettoman yksinkertaisia ja vanhoillisia, sillä nykyisin elävillä eläimillä on usein monimutkaisia kudos- ja integumenttirakenteita sekä käyttäytymismalleja, joita ei voida mitenkään päätellä niiden luurangosta. Sen vuoksi kirjan tekijät esittävät usein pelkästä luurangosta tunnetuilla esihistoriallisillakin eläimillä voineen olla arvaamattomia monimutkaisia rakenteita ja käyttäytymistä.

Kirjan kuvitus esittää monia tunnettuja dinosauruksia perinteisestä dinosauruskuvituksesta huomattavasti poikkeavalla ulkomuodolla tai käytöksellä, jotka olisivat kuitenkin teoriassa mahdollisia tunnettujen fossiilien ja nykyisissä eläimissä esiintyvän monimuotoisuuden perusteella. Kirjan lopussa esiintyy myös nykyisin eläviä eläimiä, kuten lintuja, kissoja ja paviaaneja, kuvattuna pelkän luurangon rakenteen perusteella huomattavasti todellisuudesta poikkeavan yksinkertaisina samaan tapaan kuin dinosaurukset on perinteisesti paleotaiteessa kuvattu.

Kirja aloitti paleotaiteessa uuden suuntauksen, jota on kutsuttu All Yesterdays- liikkeeksi (*All Yesterdays movement*). Kirjan jälkeen muutkin paleotaiteilijat ovat julkaisseet aiempaa rohkeampia spekulatiivisia tulkintoja esihistoriallisten eläinten mahdollisesta ulkomuodosta ja käyttäytymisestä.

## Lähteet
New Empire, Vol. 1

**New Empire, Vol. 1** on yhdysvaltalaisen Hollywood Undeadin 14. helmikuuta 2020 julkaistu kuudes studioalbumi.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Funny Man - laulu
* Johnny 3 Tears - laulu, basso
* J-Dog - laulu, kitara, basso, koskettimet
* Charlie Scene - laulu, kitara
* Danny - laulu, koskettimet, kitara, basso

## Arvostelut
* Distorted Sound: 6/10
* Kerrang: 3/5
* Imperiumi: 7+/10
* Wall of Sound: 7/10

## Lähteet
Five (Hollywood Undead)

**Five** on yhdysvaltalaisen Hollywood Undeadin 27. lokakuuta 2017 julkaistu viides studioalbumi.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* AllMusic: 
* Soundi: 

## Lähteet
Jacqueline Otchere

**Jacqueline Otchere** (s. 5. toukokuuta 1996) on saksalainen seiväshyppääjä. Vuonna 2018 hän voitti Saksan-mestaruuden ja osallistui Berliinin EM-kilpailuihin, joissa hän jäi tuloksellaan 435&nbsp;cm karsintaan. Vuonna 2021 hän voitti toisen Saksan-mestaruutensa ulkoradoilla ja vuonna 2022 ensimmäisen sisäradoilla. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 445&nbsp;cm.

Otcheren ennätys on Lontoossa heinäkuussa 2018 hypätty 460&nbsp;cm.

## Lähteet
Hanna Himanka

**Hanna Himanka** (ent. **Gullichsen**, o.s. **Heikkinen**, s. 1979) on suomalainen kokki ja ruokakirjailija.

Himanka on naimisissa Joonas Laurilan kanssa ja heillä on kolme lasta. Himangan entinen puoliso on hänen vuonna 2003 tapaamansa ravintoloitsija Alexander Gullichsen. Pariskunnan ilmoitettiin muuttaneen erilleen keväällä 2014. Tuolloin pariskunnalla oli yhteinen kuusivuotias poika. Avokadopastareseptin luomisesta tunnetuksi tulleella pariskunnalla oli aikoinaan yhteinen televisio-ohjelma *[[Meidän safkaa]]* AVA-kanavalla.

Himangan oli alun perin tarkoitus olla kokoomuksen ehdokkaana kevään 2021 kuntavaaleissa Helsingissä, mutta hän ilmoitti 27. helmikuuta 2021 luopuvansa ehdokkuudesta. Hän perusteli ratkaisuaan kokoomuksen riveistä esitetyillä lausunnoilla, jotka hän koki puolueen arvojen vastaisiksi.

Vuonna 2022 Himanka otti käyttöön mummonsa sukunimen Himanka.

## Teokset
* *Safkaa – Parempaa arkiruokaa* (Alexander Gullichsenin kanssa, 2012, Otava)
* *Safkaa* (Alexander Gullichsenin kanssa, 2013, Otava; uudistettu laitos)
* *Kokin kotiruokaa* (2020, Otava)
* *Kylmä nakki* (Elina Ylitervon kanssa, 2021, Otava)

## Lähteet
Sipro Ryösä

**Sipro Ryösä**  (1. huhtikuuta 1832 Kurkijoki – 17. tammikuuta 1904 Kurkijoki) oli suomalainen opettaja, maanviljelijä ja valtiopäivämies. 

Ryösän vanhemmat olivat Mikko Ryösä ja Anna Siprontytär Asikainen ja puoliso Anna Tobiaantytär Ryösä. Sipro Ryösä kävi Jyväskylän seminaarin ja toimi opettajana Hiitolassa, mutta harjoitti myös maanviljelystä. Hän oli talonpoikaissäädyssä Käkisalmen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1891, 1894 ja 1897.

## Lähteet
Karl Henrik Råbergh

**Karl Henrik Råbergh** (16. huhtikuuta 1836 Turku – 11. syyskuuta 1912 Helsinki) oli suomalainen juristi, pormestari, maanviljelijä ja valtiopäivämies. 

Råberghin vanhemmat olivat pormestari Johan Wilhelm Råbergh  ja Karolina Kristina Borgeman ja puolisot vuodesta 1863 Isabella Fanny Matilda Taucher (k. 1869) ja vuodesta 1871 tämän sisar Irene Hilda Henrika Taucher (k. 1903). Råbergh tuli ylioppilaaksi Turussa ja suoritti tuomarintutkinnon 1857, varatuomarin arvon hän sai  1859. Råbergh toimi Tammisaaren pormestarina ja oli Turun hovioikeuden asessori 1872–1874, Raaseporin tuomiokunnan tuomari 1874–1887 ja asianajaja Helsingissä vuodesta 1887. Hän edusti Raaseporin tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1888.

Karl Henrik Råberghin veljiä olivat hovioikeuden presidentti Gustaf Wilhelm Råbergh ja piispa Herman Råbergh. 

## Lähteet
Juho Pietari Sahlgren

**Johan Petter (Juho Pietari) Sahlgren** (24. kesäkuuta 1826 Saloinen – 6. syyskuuta 1889 Kannus) oli suomalainen maanviljelijä, maakauppias ja valtiopäivämies. 

Sahlgren syntyi Saloisissa, mutta muutti jo nuorena Kannukseen. Hän oli Suomen ensimmäisiä maakauppiaita, mutta harjoitti samalla muutakin liiketoimintaa ja maanviljelystä. Hän oli myös pitkään Kannuksen kunnalliskokouksen esimies. Sahlgren valittiin talonpoikaissäädyssä edustajaksi  valtiopäiville 1882 sen jälkeen, kun Carl Johan Slottesta oli tullut säädyn puhemies. Sahlgren oli valtiopäivillä asevelvollisuusvaliokunnan jäsen ja vaikutti valtiopäivillä muun muassa Pohjanmaan radan linjaukseen lähelle Pohjanlahden rannikon alueita.

## Lähteet
New Empire, Vol. 2

**New Empire, Vol. 2** on yhdysvaltalaisen Hollywood Undeadin4. joulukuuta 2020 julkaistu seitsemäs studioalbumi.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### Digital deluxe painoksen bonuskappaleet
# 
# 

## Arvostelut
* Distorted Sound: 5/10
* Kerrang: 3/5
* Imperiumi: 6-/10
* The Soundboard: 3/10

## Lähteet
Ester Kumlin

**Ester Irene Kumlin von Weissenberg** (5. kesäkuuta 1873 Ilomantsi – 22. elokuuta 1956) oli suomalainen taidemaalari.

Ester Kumlinin vanhemmat olivat senaattori, hovioikeudenneuvos Alexander August Kumlin ja Selma Kumlin (1847–1900). Hän opiskeli vuodesta 1892 alkaen Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä ja matkusti sitten Akseli Gallen-Kallelan neuvosta Pariisiin.

Ester Kumlin ja hänen taiteilijaystävänsä Fanny Låstbom ja Wilho Sjöström ostivat joukon "Noa Noa" -puupiirroksia taidemaalari Paul Gauguinilta, joka asui heidän naapurinaan Pariisissa. 1920-luvulla Ester Kumlin myi kahdeksan näistä puuleikkauksista kauppaneuvos Frithjof Tikanojalle ja ne ovat nykyisin Tikanojan taidekodissa Vaasassa. Ester Kumlin liikkui Pariisissa suomalaisten ja ruotsalaisten taiteilijoiden piireissä ja hänen ystäviinsä kuului muun muassa kirjailija August Strindberg, jonka kanssa hänellä oli lyhyt romanssi.

Palattuaan Pariisista Ester Kumlin meni vuonna 1896 naimisiin hovioikeudenneuvos ja kansanedustaja Arthur von Weissenbergin kanssa. Hän toimi myöhemmin piirustuksenopettajana ja oli myös harrastajanäyttelijä, teosofi ja rauhanasian kannattaja. Ester Kumlin aloitti maalamisen uudelleen 1920-luvulla maalaten muotokuvia sekä sukulaisista että taiteilijaystävistään, muun muassa L. Onervasta.

## Maalauksia
* *Résignation*, bretagnelaisen vanhan naisen Madame Rosièren muotokuva. Palkittu Pariisissa
* *Kirkkoveneitä Laatokalla*, 1898 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ester Kumlin, valokuva vuodelta 1893, Traditions- och lokalhistoriska samlingen i Österbotten (Finna)
Eduard Oja

**Eduard Oja** (17. tammikuuta 1905 Palupõhja, Tartumaa – 16. huhtikuuta 1950 Tallinna) oli virolainen säveltäjä, kuoronjohtaja, musiikkikriitikko ja musiikkipedagogi.

Oja syntyi metsänvartijan perheeseen. Hän opiskeli vuosina 1919–1925 opettajaseminaarissa Tartossa ja työskenteli tämän jälkeen opettajana koulussa Elvassa vuoteen 1930. Oja opiskeli myös viulunsoittoa vuodesta 1925 ja vuosina 1927–1932 Heino Ellerin johdolla sävellystä. Hän valmistui Tarton musiikkikorkeakoulusta. Tämän jälkeen Oja työskenteli jonkin aikaa teatterin musiikillisena johtajana Tartossa. Vuosina 1934–1938 hän kirjoitti konserttiarvosteluja *[[Postimees]]*-lehteen ja julkaisi uusien sävellysten, muiden muassa Eduard Tubinin, Mart Saarin ja Adolf Vedron teosten arvosteluja. Vuonna 1935 Oja pääsi teoreettisten aineiden opettajaksi Tarton musiikkikorkeakouluun. Hän myös johti monia kuoroja ja julkaisi musiikillisia oppikirjoja.

1940-luvulla Oja aloitti päätoimisen työskentelyn vapaana säveltäjänä. Hän laati paljon näyttämömusiikkia. Suosituimmaksi nousi musiikki August Kitzbergin näytelmään *Rätsep Õhk*. Se kuitenkin tuhoutui vuonna 1944 Estonia-teatterin palossa, kuten useat muutkin Ojan teokset. Hän onnistui silti rekonstruoimaan musiikin ulkomuistista. Ojan kamarimusiikkiteoksiin kuuluu pianokvintetto, joka toi säveltäjälle ensipalkinnon Viron akateemisten säveltäjien liiton kamarimusiikkikilpailussa. Lisäksi hän sävelsi muun muassa noin kaksikymmentä laulua (sanoittajina muiden muassa Anna Haava, Marie Under ja Juhan Liiv), lukuisia orkesteriteoksia (kuten *Müsteeriumid*, *Mere laul*, *Ööpoeem*, *Ilupoeem* ja sinfonia d-mollissa) ja pianosarjan *Vaikivad meeleolud*, joka tunnetaan myös sovituksena jousiorkesterille. Ojan tunnetuimpien teosten joukossa oli myös kantaatti *Kojuminek* (1943), joka kuitenkin tuhoutui neuvostojoukkojen pommittaessa Tallinnaa maaliskuussa 1944. Toisen maailmansodan tapahtumien takia esittämättä jäi myös ooppera *Lunastatud vanne* (sävelletty 1938–1940), vaikka teos sai ensipalkinnon Estonia-teatterin 75-vuotisjuhlien kunniaksi järjestetyn näyttämöteoskilpailun yhteydessä. Vuoden 1948 jälkeen Ojalta ei tunneta uusia teoksia.

Ojalla oli vaimo Adele Marie ja tytär Vaike. Hänen elämäänsä varjostivat talousvaikeudet ja alkoholismi. Hänen eläessään vain pieni osa hänen teoksistaan julkaistiin. Tammikuussa 2005 hänen satavuotisjuhlansa kunniaksi järjestettiin hänen musiikkinsa konsertti Tallinnan raatihuoneella. Tässä vaiheessa myös julkaistiin joitain Ojan teoksia. Hänen teoksiaan on levytettykin 2000-luvulla. Vuonna 2007 ilmestyi Vardo Rumessenin hänen elämästään ja teoksistaan kirjoittamansa kirja *Varjus ja valguses*.

## Lähteet
Coenwulf

**Coenwulf** tai **Cenwulf** (k. 821) oli Mercian kuningas 796–821. Coenwulf nousi valtaistuimelle vuonna 796 kaukaisen serkkunsa Ecgfrithin lyhyen kauden jälkeen. Samana vuonna Mercian alistama Kent nousi kapinaan, kun Eadberht III Præn julistautui Kentin kuninkaaksi. Anglosaksien kronikan mukaan Coenwulf tukahdutti kapinan voimalla vuonna 798 ja vei Eadberhtin vankinaan Merciaan. Sen jälkeen Coenwulf asetti nuoremman veljensä Cuthredin Kentin alikuninkaaksi.

Coenwulf hyökkäsi vuonna 798 myös Walesiin ja tappoi Gwyneddin kuninkaan Caradog ap Meirionin. Mercian joukot ryöstelivät Clwydin ja Elwyn alueita 816 ja hyökkäsivät Dyfediin 818–819. Northumbrian kuningas Eardwulf hyökkäsi Merciaan vuonna 801, mutta Englannin piispat ja ylimystö onnistuivat sopimaan rauhan maiden välille. Coenwulf vahvisti Mercian valtaa Kentissä lahjoittamalla maata kirkolle useaan otteeseen.

Coenwulf ei onnistunut saamaan paavilta lupaa arkkipiispanistuimen perustamiseksi Lontooseen. Coenwulf ja Canterburyn arkkipiispa Wulfred puolestaan riitaantuivat kirkollisten virkojen nimitysoikeudesta, ja Coenwulf erotti Wulfredin arkkipiispan tehtävistä vuosiksi 817–821.

Coenwulfin jälkeen Mercian kuninkaaksi nousi hänen veljensä Ceolwulf. Croylandin luostarin kronikan mukaan Coenwulfin alaikäinen poika Cynehelm olisi valittu kuninkaaksi Coenwulfin kuoleman jälkeen, mutta poika olisi kuitenkin pian murhattu.

## Lähteet
Gustaf Wilhelm Sandell

**Gustaf Wilhelm Sandell**  (12. heinäkuuta 1842 – 15. kesäkuuta 1892 Inkoo) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 

Maanviljelijä Sandell oli Inkoossa Westanqvarnin tilan omistaja, mutta lahjoitti tilan Uusmaalaiselle osakunnalle. Hän oli talonpoikaissäädyssä Raaseporin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1882. Hän oli säätytalovaliokunnan varajäsen, joskin esiintyi valtiopäivillä vain vähän.

## Lähteet
Eerikki Sassi

**Eerikki (Eerik) Sassi**  (26. tammikuuta 1837 Olhava – 14. lokakuuta 1904 Olhava) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 

Sassin vanhemmat olivat Erkki Jaakonpoika Sassi ja Margareta Jaakontytär Sassi ja puoliso Liisa Jaakontytär Sassi. Sassi oli talonpoikaissäädyssä Kemin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872. Valtiopäivillä Sassi oli suostunta- ja valtiovarainvaliokuntien jäsen. 

## Lähteet
Mart Saar

**Mart Saar** (28. syyskuuta 1882 Hüpassaare – 28. lokakuuta 1963 Tallinna) oli virolainen säveltäjä. Hän keskittyi enimmäkseen miniatyyreihin; hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa noin 350 a cappella -kuorolaulua, 180 yksinlaulua ja 120 pianokappaletta. Alun perin hän omaksui vaikutteita 1900-luvun alun eurooppalaisesta modernismista, mutta myöhemmällä urallaan hän muovasi tyyliään keräilemiensä virolaisten kansanlaulujen pohjalta.

Saar sai varhaisimman musiikkikasvatuksensa isältään, joka soitti urkuja. Hän sai opetusta myös säveltäjä Artur Kappin isältä Joosep Kappilta. Vuonna 1901 Saar lähti opiskelemaan urkujensoittoa Pietarin konservatorioon opettajanaan Louis Homilius. Hän sai samanaikaisesti sävellysopetusta Nikolai Rimski-Korsakovilta ja Anatoli Ljadovilta. Valmistuttuaan Saar työskenteli musiikkiopettajana Tartossa. Vuonna 1921 hän muutti Tallinnaan työskentelemään vapaana säveltäjänä ja urkurina sekä *[[Muusikaleht]]*-julkaisun toimittajana. Vuosina 1932–1943 Saar asui lapsuudenkodissaan Hüpassaaressa, jossa hän myöhemmin vietti kaikki kesänsä. Vuosina 1943–1956 hän työskenteli sävellysprofessorina Tallinnan konservatoriossa. Hänen johdollaan siellä opiskelivat muiden muassa Tuudur Vettik, Riho Päts, Ester Mägi, Harri Otsa, Uno Naissoo, Valter Ojakäär ja Jaan Rääts. Vuonna 1956 Saar kärsi halvauksesta, jonka seurauksena hän luopui opetustyöstään ja omistautui säveltämiselle.

Lauluja Saar sävelsi muiden muassa Juhan Liivin, Karl Eduard Söötin ja Anna Haavan sanoihin. Hänen pianokappaleidensa joukossa on muun muassa preludeja. Pienimuotoisten teostensa lisäksi hän sävelsi myös esimerkiksi orkesterimusiikkia ja musiikin lastennäytelmään. Saarin kotimuseo avattiin Hüpassaareen vuonna 1972. Hänen elämästään ja teoksistaan on julkaistu useita kirjoja.

## Lähteet