Myrina (Aiolis)

**Myrina** ( tai ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Aioliissa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Aliağaa.

## Maantiede

Myrina sijaitsi Aioliin rannikolla eli Aigeianmeren rannalla noin 37 kilometriä lounaaseen Pergamonista. Sen paikka on noin viisi kilometriä pohjoiseen nykyisestä Aliağan kaupungista. Kaupunki oli rakennettu kahdelle kukkulalle, jotka sijaitsivat Pythikos- tai Titnaios-joen (nyk. Güzelhisar Çayı eli Koca Çay) suussa sen pohjoispuolella. Kaupungin pääosa ja akropolis oli suuremmalla itäisellä kukkulalla, jonka nykyinen nimi on Birkitepe. Toisen, läntisen ja pienemmän kukkulan nykyinen nimi on Öteki Tepe. Se sijaitsi niemenkärjessä lähellä kaupungin satamaa.

Myrinan kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu alle 100 neliökilometriä. Samalla rannikolla Myrinasta etelään sijaitsi Kyme ja koilliseen Gryneion. Sisämaassa kaupungista itään sijaitsi Aigai.

## Historia

Myrinan perustajana pidettiin kreikkalaisessa mytologiassa amatsoni Myrinaa. Toisen perinteen mukaan sen perustivat aiolialaiset vuonna 1046 eaa. Perustajaksi mainitaan eräs Myrinos. Myrina kuului Aioliin *[[dodekapolis|dodekapoliihin]]* eli kahdentoista kaupungin liittoon. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Myrinaios* ().

Myrinan vaiheista historian aikana tiedetään melko vähän. Artakserkses antoi sen ja Gryneionin eretrialaiselle Gongylokselle, joka oli karkotettu kotikaupungistaan persialaismielisyyden vuoksi. Gongyloksen jälkeläiset hallitsivat kaupunkia vielä 300-luvun eaa. alussa. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Myrina kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 453/452–415/414 eaa. Kaupunki löi omaa hopearahaa 300-luvulta eaa. lähtien ja pronssirahaa 300–200-luvuilla eaa. Antiikin aikana Myrina tunnettiin paljolti siitä, että se sijaitsi lähellä Gryneionissa ollutta Apollonin temppeliä ja oraakkelinpaikkaa.

Hellenistisellä kaudella Myrina oli jonkun aikaa Filippos V:n vallassa, mutta roomalaiset pakottivat hänet luopumaan siitä ja julistivat kaupungin vapaaksi. Myrinan kerrotaan olleen vahvasti linnoitettu, vaikkakaan ei kovin suuri kaupunki, ja sillä oli hyvä satama. Plinius vanhemman mukaan kaupungilla oli toinen nimi *Sebastopolis* (), kun taas Georgios Synkelloksen mukaan sillä oli myös nimi *Smyrna* (); tässä sitä ei tule sekoittaa tunnetumpaan Smyrnaan etelämpänä samalla rannikolla.

Myrina kärsi tuhoja kahdessa suuressa maanjäristyksessä, joista ensimmäinen tapahtui keisari Tiberiuksen aikana vuonna 17 jaa., jolloin se sai vapautuksia velvollisuuksistaan tuhojen vuoksi, ja toisen kerran Trajanuksen aikana vuonna 106. Kummallakin kerralla kaupunki rakennettiin uudestaan. Myrina säilyi olemassa antiikin ajan lopulle ja varhaiselle bysanttilaiselle kaudelle. *[[Ravennan kosmografia]]ssa* siitä käytetään nimimuotoa *Myrenna*, kun taas *[[Tabula Peutingeriana]]ssa* nimi on muodossa *Marinna*.

Myrinan arkeologiset tutkimukset alkoivat sen nekropoliilta eli hauta-alueelta 1880–1882. Niitä suorittivat ranskalaiset arkeologit Edmond Pottierin ja Salomon Reinachin johdolla.

## Rakennukset ja löydökset

Myrinan kaupungissa on ollut suunniteltu asemakaava ja se on ollut ympäröity muurein. Kaupungin itäkukkulalta on löydetty jäänteitä monikulmaisista kivistä tehdystä muurista ja myöhemmästä bysanttilaisaikaisesta muurista. Itäkukkulan länsirinteessä on oletettavasti ollut teatteri. Myös kaupungin toisella, pienemmällä kukkulalla on ollut asutusta.

Myrinan satamasta on jäljellä vähäisiä jäänteitä. Kaupungin nekropolis sijaitsi itäkukkulan pohjoisrinteessä ja sen pohjoispuolisen kukkulan etelärinteessä. Se ajoittuu myöhäiselle hellenistiselle kaudella, ja sieltä on löydetty yli  hautaa. Hautalöytöihin lukeutuu muun muassa pronssirahoja, astioita, peilejä, lamppuja ja muuta arkipäiväistä esineistöä, sekä yli tuhat terrakotasta tehtyä pienoispatsasta, jotka muistuttavat tanagralaisia pienoispatsaita. Niihin lukeutuu erityisesti naishahmoja, erilaisia groteskeja hahmoja, Demeter-, Kore- ja Dionysos-naamioita, sekä kukkoja ja muita lintuja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla