open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sven Lavela

**Sven Alarik Lavela** (16. helmikuuta 1911 Helsinki – 6. kesäkuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen klarinetisti ja musiikkipedagogi.

Lavela aloitti klarinetinsoiton opintonsa vuonna 1926 Puolustusvoimien soitto-oppilaskoulun ensimmäisellä vuosikurssilla. Hänen opettajiinsa kuuluivat Kusti Aerila ja Cosimo Sgobba. Hän omaksui vaikutteita myös myöhemmiltä yhteistyökumppaneiltaan Matti Rajulalta ja Mario Sgobbalta. Lavela teki vuonna 1949 opintomatkan Pariisiin. Tällöin hän tutustui ranskalaiseen klarinettikouluun ja sitä tunnetuimmin edustaneeseen Louis Cahuzaciin. Hän kunnioitti myös vanhan saksalaisen klarinettikoulukunnan ihanteita. Lavela soitti Helsingin teatteriorkesterissa vuosina 1937–1945. Vuosina 1945–1971 hän toimi Radion sinfoniaorkesterin klarinettiryhmän äänenjohtajana. Hän opetti Sibelius-Akatemiassa vuosina 1948–1978, vuodesta 1966 lehtorina. Lavela opetti monia myöhempiä Suomen eturivin klarinetisteja, ja kaikkiaan hänellä oli satoja oppilaita. Hänen kuollessaan klarinetin äänenjohtajina Suomen orkestereissa toimineet olivat enimmäkseen hänen oppilaittensa oppilaita.

Lavela esiintyi usein Radion sinfoniaorkesterin solistina Paul Hindemithin, Aarre Merikannon, Frank Martinin ja Bernhard Henrik Crusellin teosten esityksissä. Hänen ohjelmistonsa kattoi myös runsaasti kamarimusiikkia. Lavela oli vielä 1990-luvulla aktiivinen Karelia-puhallinorkesterin soittajana. Hänelle myönnettiin Suomen Klarinettiseura ry:n kunniajäsenyys. Hän kuoli 84-vuotiaana äkilliseen sairauskohtaukseen.

## Lähteet
Drew Binsky

**Drew Binsky** (oik. **Drew Goldberg**, s. 24. toukokuuta 1991) on yhdysvaltalainen tubettaja ja internet-persoona, joka on keskittynyt matkailuaiheisen sisällön tuottamiseen. Binsky on käynyt kaikissa maailman valtioissa ja tehnyt matkoistaan sisältöä sosiaaliseen mediaan.

## Elämä ja ura
Binsky syntyi Dallasissa Texasissa ja kasvoi Scottsdalessa Arizonassa. Binsky opiskeli Wisconsinin yliopistossa pääaineenaan taloustiede ja yrittäjyys. Opiskeluaikoinaan Binsky vietti vuonna 2012 vaihto-opiskeluvuoden Prahassa, jossa hän innostui matkailusta, kävi vaihto-opiskeluvuotensa aikana yli 20 Euroopan maassa ja päätti tehdä matkailusta itselleen uran.

Valmistuttuaan yliopistosta Binsky muutti vuonna 2013 Etelä-Koreaan englannin kielen opettajaksi. Toimiessaan opettajana 18 kuukauden ajan Binsky kävi 20 Aasian maassa. Lokakuussa 2015 Binsky oli käynyt 73 maassa.

Binsky saavutti laajaa huomiota ensimmäistä kertaa keväällä 2017 ladattuaan YouTubeen videon matkastaan Pohjois-Koreaan. Tuon jälkeen Binsky alkoi saamaan rahaa YouTube-sisällöstään mainostajien ja sponsorien kautta. Binsky saavutti tavoitteensa kaikissa maailman valtioissa käymisestä 29. lokakuuta 2021 saavuttuaan Saudi-Arabiaan. Binsky on jatkanut matkailua ja sisällön tuottamista tuon jälkeenkin.

## Lähteet
Jüri Täht

**Jüri Täht** (26. toukokuuta 1930 Tartto – 29. marraskuuta 2022) oli virolainen sellisti, joka loi uransa Yhdysvalloissa.

Tähtin syntymävuonna hänen isänsä Georg aloitti työskentelyn lääkärinä Viljandin sairaalassa. Toista maailmansotaa edeltäneen lapsuutensa Täht viettikin Viljandissa. Hän sai ensimmäisen sellonsa joululahjaksi viisivuotiaana ja esiintyi jo muutama vuosi myöhemmin Felix Moorin radio-ohjelmassa. Täht ehti aloittaa sellonsoiton muodollisen opiskelun Viljandissa, mutta Viron jouduttua miehitetyksi hänen perheensä päätti paeta vuonna 1941 Saksaan. Isoäiti oli Venäjällä syntynyt saksalainen, joten perhe siirtyi Geislingenin pakolaisleirille, jossa Täht jatkoi sellonsoiton opiskelua. Hän valmistui lukio-opintojen päätteeksi pakolaisleirillä vuonna 1947 ja siirtyi Stuttgartin konservatorioon. Siellä Täht opiskeli sellonsoittoa, kunnes muutti vuonna 1951 Yhdysvaltoihin. Hän pääsi stipendillä opiskelemaan Nebraskan Dana Collegeen, josta sai kandidaatin arvon vuonna 1952. Asevoimiin värvätyksi tultuaan Täht liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin ja palveli neljä vuotta sen orkesterissa Washingtonissa.

Täht sai vuonna 1958 maisterin arvon Manhattan School of Musicista. Hän työskenteli siitä lähtien vapaana taiteilijana lukuisissa orkestereissa Broadwaylla ja muualla. Hän pääsi esiintymään muun muassa Radio City Music Halliin ja Carnegie Halliin. Hän esiintyi Marlene Dietrichin, Frank Sinatran, Tom Jonesin ja Paul Ankan kanssa. Tunnetuimmaksi Täht tuli jazzpianisti Don Shirleyn trion jäsenenä. Trio kiersi Yhdysvaltoja 1960-luvulla, ja kaikkiaan Tähtin yhteistyö Don Shirleyn kanssa kesti lähes 28 vuotta. Triosta tehtiin myöhemmin Oscar-palkittu elokuva *[[Green Book]]*. Täht loukkaantui siitä, että hänestä tehtiin elokuvassa venäläinen.

Täht liittyi ylioppilasjärjestö Korporatsioon Revelia -veljeskuntaan vuonna 1957. Hän oli veljeskuntalaisen Harald Raudseppin läheinen ystävä ja yksi Estonian-Revelia Academic Fundin perustajista. Säätiö on tukenut stipendeillä nuorten virolaisten yliopisto-opintoja. Vuosina 1983–1996 Täht työskenteli Voice of America -radioasemalla. Viimeiset vuotensa hän asui puolisonsa Carmenin isän August Nieländerin kotona Vana-Kuustessa. Hänellä oli poika. Täht sai Valkoisen Tähden ritarikunnan viidennen luokan ansioristin ja Revelian ristin ansiokkaasta palveluksesta. Evelin Täht kirjoitti Tähtin elämästä kirjan *Stargazing – An Extraordinary Life*.

## Lähteet
COP 15

**COP 15** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* YK:n luonnon monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen hallintoelimen, *Conference of the Partiesin* 15. kokous 
*  hallintoelimen, *Conference of the Partiesin* 15. kokous COP15 Kööpenhaminassa vuonna 2009

## Lähteet
MacMahon (ranskalainen aatelissuku)

**MacMahon** on irlantilaista alkuperää oleva ranskalainen aatelissuku. Suku muutti Irlannista pian Stuartin kuningashuoneen kaatumisen jälkeen 1600-luvun lopulla. Ranskassa suvusta tuli avioliiton kautta suurien tiluksien omistaja, joista osa on edelleen sen hallussa. Sukuun kuuluu muun muassa valtiomies Marie Edmé Patrice Maurice de MacMahon (1808–1893), Magentan herttua, joka oli Ranskan valtionpäämies (vuodesta 1875 presidentin arvonimellä) vuosina 1873–1879.

## Lähteet
Nismo

**Nismo** (*Nissan Motorsport*) on Nissanin moottoriurheiluosasto, joka kilpailee Formula E- ja Super GT-sarjoissa.

Nismo on osallistunut Span 24 tunnin ajoihin ja Le Mansin 24 tunnin ajoihin. Vuonna 1998 Nissan R390 GT1 sijoittui kolmanneksi Le Mansin ajoissa. Nismo on kilpaillut myös FIA GT Championship -sarjassa. Nissan Motorsport International on perustettu syyskuussa 1984.

Nykyisin Nismo-merkkiä käytetään myös urheilullisten autojen brändinä. 

## Formula E
### Yhteistyösopimuksella sarjaan

Nissanista tuli ensimmäinen japanilainen autonvalmistaja, joka liittyi Formula E -sarjaan, automerkin solmittuaan yhteistyösopimuksen mestaruuksia jo sarjassa voittaneen e.dams-tallin kanssa kaudeksi 2018-2019. Nissan on maailmanlaajuinen johtaja täyssähköautojen suunnittelussa ja valmistuksessa, ja Nissan Leaf -mallia on myyty yli 365&nbsp;000 kappaletta sen julkaisun jälkeen vuonna 2010. Formula E -osallistumistaan varten Nissan hyödynsi olemassa olevaa sähköajoneuvo-osaamistaan kehittääkseen täysin uuden voimansiirron Formula E -kilpa-autoonsa. 

### Omaksi tehdastalliksi
Kaudelle 2022-2023 ja autojen GEN3-aikakauden alkaessa Nissan otti täyden hallinnan tallista.

## Nissan Motorsports Europe
Nissan Motorsports Europe oli Nissanin talli, joka osallistui rallin MM-sarjaan kausilla 1991-1992 ja 1997-1998. Autona oli kahtena ensimmäisenä vuotena Nissan Sunny GTI-R, jolla paras tulos oli kolmas sija Ruotsin rallista. Kahtena jälkimmäisenä vuotena tallilla oli Nissan Almera Kit Car ja Nissan Micra Kit Car.

## Lähteet
Castellet’n 6 tunnin ajo

**Castellet’n 6 tunnin ajo** tai **Castellet’n tuhannen kilometrin ajo** (**1000&nbsp;km of Castellet**) on moottoriurheilun kestävyysajo, joka kuuluu GT World Challenge Europe Endurance Cup -sarjaan. Kilpailu järjestetään Circuit Paul Ricardissa Le Castellet’ssa Ranskassa. Kilpailu alkoi vuonna 1970 ja se on ollut osa European Sportscar Championship - ja World Sportscar Championship -sarjoja. 

Kilpailua on järjestetty luokasta ja vuodesta riippuen eri pituisina kahden tunnin kilpailusta kahdeksan tunnin kestoiseen sekä 200 mailin kilpailusta tuhannen kilometrin pituiseen.

## Tulokset

### Urheiluautokilpailut

### GT-kilpailut

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Racing Sports Cars: Paul Ricard archive
Hans Rudolf Stalder

**Hans Rudolf Stalder** (9. heinäkuuta 1930 Zürich – 28. heinäkuuta 2017) oli sveitsiläinen klarinetisti. Hän perusti sveitsiläisen klarinetinsoiton koulukunnan yhdistelemällä Ranskan, Italian ja Saksan koulukuntien piirteitä.

Stalder opiskeli Würzburgissa Louis Cahuzac'n johdolla. Hän toimi Zürichin Tonhalle-orkesterin ensimmäisenä klarinetistina. Samalla hän loi kansainvälisen uran solistina ja levytti muiden muassa Johann Melchior Molterin, Karel Stamicin sekä Wolfgang Amadeus Mozartin konsertot klarinetille. Stalder aloitti yhtenä ensimmäisistä säännöllisen historiallisten soitinten käytön. Hän keräsi ainutlaatuisen klarinettikokoelman, joka on museoitu Baseliin.

Stalder teki yhteistyötä monien säveltäjien kanssa. Tämän myötä hän tutustui uusiin klarinetinsoiton tekniikoihin ja elektroniikan hyödyntämiseen esityksessä. Alusta pitäen Stalder työskenteli International Clarinet Associationin kanssa. Hänestä tuli sen kunniajäsen vuonna 2013. Stalderin 80-vuotispäivän kunniaksi hänen opiskelijoitaan tuli vuonna 2010 eri puolilta maailmaa Zürichiin pitämään hänelle konsertin.

## Lähteet
Rallye Alsace-Vosges

**Rallye Alsace-Vosges** oli Ranskassa järjestetty rallikilpailu, jonka ympärille MM-sarjan Ranskan ralli perustui vuosina 2010–2014.
Kilpailu on järjestetty vuodesta 1984 lähtien vuoteen 2009 saakka ja se on kuulunut rallin EM-sarjaan (ERC) vuosina 1993–1996.

## Lähteet
Bernhardus Varenius

**Bernhardus Varenius** (saksaksi **Bernhard Varen**) (1622 Hitzacker, Ala-Saksi – 1650 Amsterdam?) oli saksalainen maantieteilijä. Hänen julkaisuaan *Geographia Generalis* vuodelta 1650 on pidetty modernin maantieteen tieteenalan syntynä.

## Elämä ja ura
Varenius vietti varhaisvuotensa Uelzenissa, jossa hänen isänsä oli Braunschweigin herttuan hovisaarnaajana. Varenius opiskeli Hampurin gymnasiumissa (1640–1642) sekä Königsbergin (1643–1645) ja Leidenin (1645–1649) yliopistoissa, joissa hän omistautui matematiikalle ja lääketieteelle. Hän suoritti lääketieteen tutkinnon Leidenissä vuonna 1649. Sen jälkeen hän asettui Amsterdamiin aikomuksenaan harjoittaa lääkärin ammattia. Abel Tasmanin, Willem Schoutenin ja muiden hollantilaisten merenkulkijoiden tuoreet löydöt sekä ystävyys Willem Blaeun ja muiden maantieteilijöiden kanssa houkuttelivat Vareniuksen maantieteen pariin. Hän kuoli vuonna 1650 köyhyydessä 28-vuotiaana.

Varenius julkaisi vuonna 1649 amsterdamilaisen Lodewijk Elzevirin kautta teoksen *Descriptio Regni Japoniae*. Tämä jesuiittalähetyssaarnaajien ja kauppiaiden raportteihin perustuva teos on varhainen eurooppalainen kuvaus Japanista, ja se sisältää tietoa maantieteellisistä, poliittisista ja historiallisista näkökohdista. Siihen sisältyy latinankielinen käännös osasta Jodocus Schoutenin Siamia koskevaa selostusta sekä selvitystä eri kansojen uskonnoista. Seuraavana vuonna 1650 ilmestyi Elzevirin kautta hänen tunnettu teoksensa *Geographia Generalis*, jossa hän pyrki laatimaan maantieteen yleiset periaatteet tieteelliselle perustalle tähtitieteen ja matematiikan tapaan aikansa tietämyksen mukaisesti. Teos jakautuu "yleiseen" maantieteeseen ja "erityiseen" eli aluemaantieteeseen. Teos käännettiin useille eurooppalaisille kielille, ja sillä oli maailmanlaajuinen vaikutus yli vuosisadan ajan. Isaac Newton teki useita tärkeitä parannuksia teoksen Cambridgessa vuonna 1672 julkaistuun laitokseen. Myöhemmistä maantieteilijöistä erityisesti Jean-Baptiste Bourguignon d'Anville ja Alexander von Humboldt korostivat Vareniuksen merkitystä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kotka 10

**Kotka 10** on Yellow Film & TV:n tuottama suomalainen draamasarja, joka julkaistiin C More -suoratoistopalvelussa kesällä 2023. Kahdeksanosainen sarja kertoo kahden kotkalaisen pelastajatiimin ja ensihoitoyksikön toiminnasta ja arjesta. Sarjan pääosissa näyttelevät Sara-Maria Heinonen, Juha Kukkonen, Kai Vaine, Jaakko Ohtonen, Jasir Osman, Heikki Ranta, Sara Paasikoski, Inka Kallén ja Matleena Kuusniemi. Sarjan on ohjannut Jyri Kähönen ja sen pääkäsikirjoittajana on toiminut Hanna Leivonniemi.

Sarjassa nähtävät pelastustehtävät perustuvat tositapauksiin.

## Tekeminen
Sarjaa on kuvattu Kotkassa ja Helsingissä vuoden 2022 aikana. Pelastusasemakuvauksia tehtiin Kotkassa Jylpyn asemalla. Kymenlaakson pelastuslaitokselta saatiin käyttöön tarvittava kalusto sekä sarjan tekijöitä ja näyttelijöitä auttaneet ja konsultoineet ihmiset. Ennen kuvauksia sarjan näyttelijät kävivät palopelastuskoulutuksessa.

Sarjan tapahtumat oli alun perin kirjoitettu helsinkiläiselle pelastusasemalle, mutta ne siirrettiin ohjaaja Jyri Kähösen mukaan tuotannollisista ja taloudellisista syistä Kotkaan. Tapahtumien siirron mukana näyttelijät opettelivat paikallisen murteen.

## Rooleissa
### Pääosissa

### Sivuosissa

## Jaksot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Making of -video sarjan tekemisestä C Moren YouTube-kanavalla
Ascanio Mayone

**Ascanio Mayone** (myös Maione; n. 1565/1570 Napoli – 9. maaliskuuta 1627 Napoli) oli italialainen säveltäjä, urkuri ja harpisti.

Mayone opiskeli Giovanni de Macquen ja Giovanni Domenico da Nolan johdolla Napolissa. Hän toimi siellä Santissima Annunziata -kirkon urkurina vuodesta 1593 ja *maestro di cappellana* vuodesta 1621. Hän oli myös kuninkaallisen kapellin urkuri vuodesta 1602. Mayonen johdolla opiskelivat muiden muassa Guarino ja tämän poika Giulio, joista molemmista tuli Napolissa toimineita urkureita.

Mayone käytti kosketinsoitinmusiikissaan uusia, innovatiivisia muotoja. Hänen päätyönsä on kahdessa osassa julkaistu kosketinsoitinmusiikin kokoelma *Diversi capricci per sonare* (1603, 1609), joka sisältää canzonia, toccatoja, muunnelmia ja laulujen sovituksia, joista monet edustavat barokkityyliä 1500-luvulla vallinneiden musiikkityylien sijaan. Mayone jatkoi kuitenkin myös tyyliltään vanhanaikaisten kappaleiden laatimista. Hän kuului toccatan ja fuugan varhaisiin edelläkävijöihin. Mayonen muuhun tuotantoon kuuluu madrigaaleja ja vespereitä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Vitali Sazonov

**Vitali Sazonov** (; 4. huhtikuuta 1947 Taka-Baikalia, Siperia, Neuvostoliitto – 6. syyskuuta 1986 München, Länsi-Saksa) oli ukrainalainen taidemaalari.

Sazonov asui vuodesta 1957 Odessassa. Hän opiskeli Odessan yliopistossa arkeologiaa ja historiaa. Vuonna 1967 hän kiinnostui maalaamisesta ja vuonna 1972 omistautui kokonaan maalaamiselle. Hän osallistui Feodosi Humenjukin, Volodymyr Makarenkon ja Volodymyr Strelnikovin kanssa vuosina 1975 ja 1976 kahteen ukrainalaisen epävirallisen taiteen näyttelyyn moskovalaisessa yksityisasunnossa ja myös muihin epävirallisiin näyttelyihin. Hän pääsi vuonna 1980 muuttamaan länteen ja asettui Müncheniin. Hänen tyylinsä oli abstrakti, mihin hän sai vaikutteita Wassily Kandinskyn tuotannosta, abstraktista taiteesta ja vanhoista ikoneista. Hän piti yksityisnäyttelyitä Euroopassa, Australiassa ja Kanadassa. Hänen maalauksiaan esittelevä albumi ilmestyi vuonna 1984.

## Lähteet
24H Series

**24H Series** on moottoriurheilun kestävyysajojen sarja, jota kehittää Creventic ja jolla on FIA:n hyväksyntä. Sarjassa kilpaillaan GT3- ja GT4-luokkien autoilla, vakioautoluokissa ja kestävyysajoon erityisesti tehdyillä autoilla. Sarjan kilpailut kestävät 12- tai 24 tuntia.
Vuosi 2015 oli ensimmäinen, jolloin sarjalla oli FIA:n hyväksyntä ja jolloin kilpailtiin mestaruuspisteistä ja titteleistä. Sarjaa on järjestetty vuodesta 2006 lähtien.

Creventic järjestää myös Touring Car Endurance Series (24H TCE Series) ja 24H Series Middle East -sarjaa.

## Voittajat (2006–2014)
Creventicin järjestämien kilpailujen voittajat ennen virallista FIA:n hyväksyntää.

## Viralliset FIA-kaudet
* 24H Series -kausi 2015
* 24H Series -kausi 2016
* 24H Series -kausi 2017
* 24H GT Series -kausi 2018
* 24H GT Series -kausi 2019
* 24H GT Series -kausi 2020
* 24H GT Series -kausi 2021
* 24H GT Series -kausi 2022
* 24H GT Series -kausi 2023
* 24H Series -kausi 2024
* 24H Series -kausi 2025

## Lähteet
Anton Friedrich Büsching

**Anton Friedrich Büsching** (27. syyskuuta 1724 Stadthagen, Schaumburg-Lippe – 28. toukokuuta 1793 Berliini) oli saksalainen teologi ja maantieteilijä. Hän oli maantieteen poliittis-tilastollisten esitysten tärkeä kehittäjä.

## Elämä ja ura
Teologiaa Hallessa opiskellut Büsching nimitettiin vuonna 1748 kotiopettajaksi kreivi de Lynarsin perheeseen Köstritzissä. Kreivi oli tuolloin lähdössä suurlähettilääksi Pietariin, ja tällä matkalla Büsching päätti keskittyä maantieteeseen. Hän jätti kreivin perheen ja asettui Kööpenhaminaan. Vuonna 1754 hän muutti Göttingeniin, jossa hänet nimitettiin filosofian professoriksi vuonna 1757, mutta vuonna 1761 hän otti vastaan papin viran Pietarin luterilaisessa saksalaisessa seurakunnassa. Hän palasi Keski-Eurooppaan vuonna 1765. Ensin hän asui Altonassa, mutta seuraavana vuonna hänet kutsuttiin Berliiniin johtamaan kuuluisaa Gymnasium zum Grauen Kloster -koulua, jonka Fredrik Suuri oli perustanut. Büschingista tuli Saksan koulujärjestelmän uudelleenjärjestelyn auktoriteetti. Göttingenissä ollessaan hän avioitui runoilija Christiana Diltheyn kanssa.

Büschingin teoksia maantieteestä, historiasta, kasvatuksesta ja teologiasta on yli sata. Hänen pääteoksensa on seitsemässä osassa vuosina 1754–1792 julkaistu *Neue Erdebeschreibung* ("Uusi maapallon kuvaus"), uraauurtava tilastollisen ja poliittisen maantieteen esitys erittäin moniin lähteisiin ja valtavaan tutkimustyöhön perustuen. Teos käännettiin useille vieraille kielille. Büsching oli myös arvokkaiden julkaisusarjojen *Magazin für die Historie und Geographie der neueren Zeit* ja *Wöchentlichen Nachrichten von neuen Landkarten* toimittaja. Hän kirjoitti myös muun muassa perusteellisen elämäkerran Fredrik Suuresta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Luontokokous

**Luontokokous** on lyhyt nimitys YK:n biodiversiteettisopimuksen osapuolten kokouksille.

Sopimuksen osapuolten konferenssi (*Conference of the Parties*, COP) on hallintoelin, joka edistää sopimuksen täytäntöönpanoa määrävälein järjestettävissä kokouksissa tekemillään päätöksillä.

Vuonna 2010 YK:n biodiversiteettisopimuksen osapuolikokous Japanissa tavoitteli luonnon köyhtymisen pysäyttämistä vuoteen 2020 mennessä. Kokous asetti 20 tavoitetta, jotka nimettiin kokouspaikan mukaan Aichi-tavoitteiksi. Määräajan täytyttyä YK:n *Global Biodiversity Outlook* -raportti totesi, että vain kuusi tavoitetta oli täyttynyt edes osin, kokonaan ei yksikään.

## Luettelo luontokokouksista
Biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen sopimuspuolten konferenssin (COP) kokoukset ja niitä edeltäneet asiantuntijaryhmien ja neuvotteluryhmien kokoukset, joiden työ huipentui *Biologista monimuotoisuutta koskevaan yleissopimukseen* ja sen allekirjoittamiseen Rion Earth Summitissa vuonna 1992. Sopimuksen on ratifioinut 196 maata; vain Vatikaani ja Yhdysvallat ovat jääneet ulkopuolelle.

## Lähteet
Norrsundvik

**Norrsundvik** on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön länsiosassa Norrlångvikenin merenlahden pohjoispuolella.

Norrsundvik on pääosin kallioista metsämaata. Kyläaluetta rajaavat meri etelässä ja lännessä, puro Smedjebäcken pohjoisessa ja Björndalenin laakso idässä. Kylän asutus on keskittynyt kallioalueen länsireunalle, jota ympäröivät peltoaukeat.  Norrlångvikenin rannalla on lukuisia kesämökkejä.

Norrlångvik on sijainnut Sundviken-nimisen lahden rannalla. Lahti on madaltunut ja lopulta kuivunut ja muutettu peltomaaksi, eikä siitä ole jäljellä enää kuin ruovikoitunut ranta-alue Norrlångvikenin suulla. Kylän kaksi kantataloa mainitaan vuoden 1566 kymmenysluettelossa. Isonjaon aikaan 1787 kylässä on ollut neljä taloa, joista yksi on jaettu tuolloin kahtia. Kylään lohkottiin uusia pien- ja asuintiloja 1920- ja 1930-luvuilla, mutta uudempaa vakituista asutusta kylään ei ole syntynyt.

## Lähteet
Nordvik

**Nordvik** on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön länsiosassa meren rannalla Nordvikfjärdenin edustalla.

Nordvikin läpi kiemurtelee maantie, joka yhdistää kylän sen naapurikyliin Skålböleen ja Tolvsnäsiin. Yhteistä kylärajaa Nordvikillä on myös Norrsundvikin kanssa kaakossa ja Helgebodan ja Västankärrin kylien takamaiden kanssa pohjoisessa. Nordvikin asutus sijoittuu maantien varrelle tai sen välittömään läheisyyteen. Valtaosa kylän alueesta on kumpuilevaa metsäistä ja soista kalliota, mutta sen etelälaidalla on peltoaukiota.

## Historia
Nordvikista on löytynyt pronssikautinen hautaröykkiö. Varhaisin maininta Nordvikistä on vuodelta 1540. Nordvik on aikanaan perustettu pitkälle sisämaahan ulottuneen lahden suulle. Lahti on historian kuluessa madaltunut ja kuivunut kokonaan. Kylässä on ollut viisi taloa, mutta 1600-luvun lopulla niistä vain kolme oli veronmaksukykyisiä. Isojako toteutettiin 1776, jolloin kylässä oli edelleen kolme kantataloa. Westergård ja Nedergård siirtyivät isojaon jälkeen pois kylän historialliselta kylätontilta, jolla Uppgård edelleen sijaitsee.

Westergård jaettiin kahtia 1784 ja Nedergård 1795. Perimätiedon mukaan kylässä tehtiin tiiliä 1800-luvun lopulla. 1900-luvun alussa kylässä oli kantatilojen lisäksi neljä palstatilaa ja useita maattoman väen asuinpaikkoja. Nordvikin palstatilat ja torpat itsenäistyivät 1920- ja 1930-luvuilla, minkä lisäksi kylään lohkottiin uusia pientiloja 1950-luvulla. Uudempaa asutusta ei Nordvikiin ole syntynyt. Kylän ainoa kauppa lopetettiin 1960-luvulle tultaessa. Sittemmin Nordvik on hiljentynyt, ja osa asutuksesta on muuttunut kesämökeiksi.

## Lähteet
Sinfonia nro 4

**Sinfonia nro 4** voi tarkoittaa:

* Sinfonia nro 4, Kalevi Ahon sinfonia
* Sinfonia nro 4, Ludwig van Beethovenin sinfonia
* Sinfonia nro 4, Johannes Brahmsin sinfonia
* Sinfonia nro 4, Anton Brucknerin sinfonia
* Sinfonia nro 4, Antonín Dvořákin sinfonia
* Sinfonia nro 4, Gustav Mahlerin sinfonia
* Sinfonia nro 4, Felix Mendelssohn Bartholdyn sinfonia
* Sinfonia nro 4, Sergei Prokofjevin sinfonia
* Sinfonia nro 4, Franz Schubertin sinfonia
* Sinfonia nro 4, Robert Schumannin sinfonia
* Sinfonia nro 4, Jean Sibeliuksen sinfonia
* Sinfonia nro 4, Dmitri Šostakovitšin sinfonia
* Sinfonia nro 4, Pjotr Tšaikovskin sinfonia.
Nerolidoli

**Nerolidoli** (C15H26O) on terpenoideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy luonnossa useiden kasvien eteerisissä öljyissä. Nerolidolia voidaan käyttää hajusteissa ja muiden yhdisteiden valmistamiseen.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa nerolidoli on väritöntä nestettä. Yhdisteellä on mieto kukkaismainen tuoksu. Aine ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Nerolidolilla on neljä isomeeriä, jotka ovat (3R,6E)-, (3S,6E)-, (3R,6Z)- ja (3S,6Z)-isomeerit. Kasvit muodostavat yhdistettä farnesyylipyrofosfaatista nerolidolisyntaasin katalysoimana.

Nerolidolia voidaan eristää kasveista, mutta suurin osa valmistetaan synteettisesti lähtien linalolista. Linaloli reagoi ensin etyyliasetoasetaatin tai 2-metoksipropeenin kanssa geranyyliasetoniksi. Geranyyliasetonista muodostetaan nerolidoli reaktiolla vinyylimagnesiumbromidin kanssa.

Nerolidolia käytetään ainesosana kukkaistuoksuissa, deodoranteissa ja puhdistusaineissa. Siitä voidaan valmistaa myös muita yhdisteitä, esimerkiksi farnesolia, E-vitamiinia ja K<sub>1</sub>-vitamiinia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* PubChem: Nerolidol 
* PubChem: cis-Nerolidol 
* PubChem: (3S,6E)-Nerolidol 
* PubChem: (3R,6E)-nerolidol 
* Human Metabolome Database (HMDB): Nerolidol 
* Human Metabolome Database (HMDB): (3S,6E)-Nerolidol 
* Human Metabolome Database (HMDB): (S)-Nerolidol 
* Human Metabolome Database (HMDB): (¬±)-trans-Nerolidol 
* Food Component Database (FooDB): Nerolidol 
* Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Nerolidol 
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): (3R,6E)-Nerolidol 
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): (3S,6E)-Nerolidol 
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Nerolidol 
* ChemBlink: Nerolidol 
* PheroBase: Semiochemical - trans-nerolidol
Kasvisruoka

**Kasvisruoka** on ruokaa, joka valmistetaan kasviksista. Toisaalta se voidaan määritellä ruoaksi, josta puuttuu liha ja kananmuna tai liha, kananmuna ja maitotuotteet. Ensimmäistä vaihtoehtoa kutsutaan laktovegetaariseksi ruoaksi ja toista vegaaniruoaksi.

## Kasvisruoan proteiinit
Kasvisruoan proteiininlähteillä on mahdollista korvata eläinkunnan proteiinin ja välttämättömien aminohappojen lähteet osittain tai kokonaan. Kasvisruoan monipuolisuuteen kannattaa kiinnittää erityistä huomiota, ja esimerkiksi vegaanista ruokavaliota noudattavan kannattaa syödä päivittäin riitävästi palkokasveja tai palkokasvipohjaisia valmisteita sekä täysjyvävalmisteita. Esimerkiksi soijatuotteiden aminohappokoostumus on erinomainen. Kasviproteiineja voitaisiin hyödyntää suomalaisessa ruokavaliossa paljon enemmän sekä ympäristö- että terveysnäkökulmasta.

THL suosittelee syömään monipuolisesti kasviksia ja hedelmiä joka aterialla sekä korvaamaan lihaa erilaisilla kasviproteiinin lähteillä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://kasvisruokaaviisaasti.fi/terveellinen-kasvisruokavalio/ 
* Terveellinen ruokavalio - THL
The Woman King

**The Woman King** on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka on ohjannut Gina Prince-Bythewood. Sen on käsikirjoittanut Dana Stevens. Elokuvassa näyttelevät muiden muassa Viola Davis, Thuso Mbedu, Lashana Lynch, Sheila Atim, John Boyega, Jordan Bolger ja Hero Fiennes Tiffin. Elokuva kertoo länsiafrikkalaisesta Dahomeyn kuningaskunnasta ja sen naispuolisista sotureista eli Dahomeyn amatsoneista.

*The Woman King* sai maailmanensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 9. syyskuuta 2022 ja Suomen ensi-iltansa 25. marraskuuta 2022.

## Juoni

Vuonna 1823 Dahomeyn kuningaskuntaa hallitsee kuningas Ghuezo. Valtakuntaa suojelee naispuolisten agojie-sotureiden armeija, jota komentaa kenraali Nanisca. Nuori Nawi joutuu liittymään Naniscan armeijaan kasvatti-isänsä käskystä. Samaan aikaan kuningaskuntaa uhkaavat sen naapurivaltio Oyo sekä Afrikan ulkopuolelta tulleet orjakauppiaat. 

Nanisca vastustaa Ghezon päätöstä myydä orjia ulkomaalaisille. Nawista tulee taitava mutta kuriton agojie. Hän ystävystyy vanhemman agojien Izogien kanssa, ihastuu brasilialaisen orjakauppiaan Santo Ferreiran apurina toimivaan Malikiin ja saa tietää Naniscan olevan hänen biologinen äitinsä. Useiden taistelujen jälkeen Nanisca, Nawi, Izogie, muut agojiet ja Malik lyövät sekä Oyon armeijan että orjakauppiaat, vaikka Izogie kaatuukin taistelussa. Ghezo palkitsee Naniscan julistamalla hänet Dahomeyn naiskuninkaaksi.

## Rooleissa

## Vastaanotto

*The Woman King* sai myönteisen vastaanoton elokuvakriitikoilta. *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* kriitikko Kaisu Tervonen antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä. Hänen mukaansa elokuvassa ”naiskehoihin ja afrikkalaiskehoihin paikallistuu voimaa, jota virallinen historiankirjoitus ei usein niille usko.” Rotten Tomatoes -verkkosivuston kirjaamista 248 elokuva-arvostelusta yhteensä 94 prosenttia on myönteisiä.

*The Woman King* sai kaksi Bafta-ehdokkuutta: paras ohjaus (Prince-Bythewood) ja paras naispääosa (Davis).

*The Woman King* maksoi 50 miljoonaa dollaria ja tuotti maailmanlaajuisesti 94,4 miljoonan dollarin lipputulot. Suomen elokuvateattereissa se sai yhteensä 5&nbsp;636 katsojaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivusto 
* 
* 
*
Terje Moe Gustavsen

**Terje Moe Gustavsen** (20. lokakuuta 1954 Larvik – 4. toukokuuta 2019) oli norjalainen ammattiyhdistysjohtaja ja Työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan liikenne- ja viestintäministerinä 2000–2001.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Terje Moe Gustavsen'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Grete Knudsen

**Grete Knudsen** (13. lokakuuta 1940 Bergen – 4. joulukuuta 2023) oli norjalainen Työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1981–2001 ja toimi Norjan sosiaaliministerinä 1992–1994, kauppa- ja merenkulkuministerinä 1994–1996 sekä elinkeinoministerinä 1996–1997 ja 2000–2001. Hän oli koulutukseltaan opettaja.

Knudsen kuoli 83-vuotiaana joulukuussa 2023.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Grete Knudsen'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Berežany

**Berežany** () on kaupunki Ukrainan Ternopilin alueen Ternopilin piirissä. Berežany sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Zolota Lypa-joen varrella, 54 kilometriä alue- ja piirikeskus Ternopilistä länteen. Kaupungin kautta kulkee eurooppatie  ja siellä on linja-autoasema.
Sinne yltää myös rautatien pistorata rautatieasemineen.

Tammikuun keskilämpötila on -4,9 ja heinäkuun +18,1 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 653 millimetriä.

Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 17&nbsp;316 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 2001 väkiluku oli 17&nbsp;617. Tuolloin asukkaista etniseltä taustaltaan oli ukrainalaisia 95 prosenttia, venäläisiä 3 prosenttia, minkä lisäksi asukkaissa oli taustaltaan armenialaisia, azerbaidžanilaisia, juutalaisia ja tataareja. Ennen toista maailmansotaa väkiluku oli noin 12&nbsp;700, josta etnisesti puolalaisia oli 42,2 prosenttia, juutalaisia 35,5 prosenttia ja ukrainalaisia 22,3 prosenttia. Vuonna 1959 ukrainalaisten osuus oli noussut 86 prosenttiin.

Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran historiallisissa asiakirjoissa 1375. Se kuului Puola-Liettuan alaisuuteen 1300-1600-luvuilla. Vuonna 1530 se sai Magdeburgin kaupunginoikeudet. Kaupunki kuului 200 vuoden ajan puolalaiselle Sieniawskin aatelissuvulle, sittemmin Lubomirskin ja Potockin aatelissuvuille. Vuonna 1574 M. Sieniawski rakennutti kaupunkiin linnoituksen, joka kesti Turkin piirityksen 1675–1676. Vuonna 1695 paikkakunnalla asui 3&nbsp;475 asukasta. Puolan ensimmäisessä jaossa 1772 Berežany liitettiin Itävallan keisarikuntaan. Kaupunki sijaitsi kauppareitin varrella ja vaurastui 1600-1700-luvuilla. 1789 perustettiin kymnaasi, jossa annettiin opetusta ensin saksan, myöhemmin puolan kielellä, vuodesta 1905 lähtien myös ukrainan kielellä. Kihlakuntakaupungin asema (ensin 1781/1782-Itävallan, 1919- Puolan alaisuudessa). Ensimmäisen maailmansodan aikana kaupunki torjui venäläisten hyökkäyksen 1916. Itävalta-Unkarin romahdettua Berežany oli 1918-1919 osa Länsi-Ukrainan kansantasavaltaa, ja vuosina 1919–1939 se oli osa Puolaa. Vuodesta 1939 Berežany oli Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan (myöhemmin Ukrainan) Ternopilin alueen osa, ja kaupunki sai neuvostovaltion tunnustaman kaupungin aseman.

Vuodesta 1940 vuoteen 2020 Berežany oli piirikeskus. Berežany on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Ternopilin piiriin.


Berezhany-zamok-2011-9332.jpg|Berežanyn linnan (1554) jäänteitä.
Церква святого Миколая (Бережани) P1600542.jpg|Mykolajivin kirkko (1691).
Бережани.Костел Різдва Діви Марії.Фасад.JPG|Neitsyt Marian kirkko.
Церква Пресвятої Трійці у Бережанах.jpg|Pyhän Kolminaisuuden kirkko.
Berezhany Ukr (45).JPG|Hallintorakennus.
Бережанський краєзнавчий музей.jpg|Kotiseutumuseo.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Peter Holm

**Peter Holm** (s. 16. kesäkuuta 1947 Tukholma, Ruotsi), oikealta nimeltään **Peter Gustaf Carl Sjöholm**, on ruotsalainen entinen poplaulaja.

Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat *Monia*, jolle myönnettiin muun muassa Ranskassa kultalevy, sekä *Syster Jane*, joka on käännöskappale australialaisen popyhtye New Worldin kappaleesta *Sister Jane*. Holm tuli laajalti tunnetuksi mennessään naimisiin näyttelijä Joan Collinsin kanssa vuonna 1985. Liitto päättyi oikeuskäyntien sävyttämään eroon vuonna 1987.

### Albumit

* *[[Monia]]* (1968)
* *[[Peter Holm (albumi)|Peter Holm]]* (1970)
* *[[Syster Jane]]* (1972)

## Lähteet
Anna Odine Strøm

**Anna Odine Strøm** (s. 17. huhtikuuta 1998) on norjalainen mäkihyppääjä.

Strøm kilpaili ensimmäisen kerran arvokilpailuissa Falunin MM-kilpailuissa 2015 ja sijoittui normaalimäen 25:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Strøm saavutti pronssia sekä sekajoukkue- että joukkuemäessä ja sijoittui normaalimäessä yhdeksänneksi. Oberstdoefin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti joukkuemäessä pronssia, sijoittui normaalimäen henkilökohtaisessa kilpailussa 19:nneksi ja suurmäen vastaavassa kilpailussa 27:nneksi. Pekingin talviolympialaisissa 2022 hän sijoittui normaalimäessä 15:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 Strøm saavutti hopeaa sekajoukkuemäessä, pronssia normaalimäessä ja joukkuemäessä sekä oli suurmäessä viides. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän voitti kultaa joukkuemäessä ja sekajoukkuemäessä sekä saavutti normaalimäessä pronssia. Suurmäessä hän sijoittui viidenneksi. Milanon ja Cortinan olympialaisissa 2026 hän voitti normaalimäen sekä suurmäen kultaa ja sai sekajoukkuemäessä hopeaa.

Strøm kilpaili Mäkihypyn maailmancupissa ensimmäisen kerran Lillehammerissa joulukuussa 2013 sijoittuen 34:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Râșnovissa maaliskuussa 2014 oltuaan 25:s. Ensimmäistä kertaa kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui Oslossa maaliskuussa 2018 oltuaan seitsemäs. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa hän saavutti oltuaan toinen Zaōn toisessa kilpailussa tammikuussa 2019. Samalla kaudella hän sijoittui kolmanneksi Nižni Tagiln ensimmäisessä kilpailussa.

Maailmancupin kaudella 2022–2023 Strøm sijoittui toiseksi Lillehammerin toisessa sekä Villachin ensimmäisessä kilpailussa. Hän saavutti uransa ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoiton Ljubnon ensimmäisessä kilpailussa. Jälkimmäisessä kilpailussa hän oli toinen. Zaõn jälkimmäisessä kilpailussa hän sijoittui kolmanneksi. Hän voitti toisen kilpailun Hinterzartenissa ja Râșnovissa. Hän sijoittui Oslon molemmissa kilpailuissa kolmanneksi ja Lahdessa toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljäs. Kaudella 2024–2025 hän sijoittui Oberstdorfissa, Willingenissä ja Oslossa toiseksi sekä maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksanneksi.

Kaudella 2025–2026 Strøm voitti Wislan suurmäen kilpailun ja oli Klingenthalissa kolmas. Hän sijoittui Engelbergin ensimmäisessä kilpailussa kolmanneksi ja jälkimmäisessä kilpailussa toiseksi. Hän sijoittui Zhangijakoun toisessa kilpailussa toiseksi. Hän oli Sapporon ensimmäisessä kilpailussa kolmas. Hän sijoittui kolmanneksi Hinzenbachin ensimmäisessä kilpailussa ja toiseksi jälkimmäisessä kilpailussa. Hän sijoittui toiseksi Lahden molemmissa kilpailuissa. Oslon molemmissa kilpailuissa hän oli kolmas. Hän sijoittui kolmanneksi Vikersundin lentomäen jälkimmäisessä kilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas ja lentomäkicupissa neljäs.

Strøm saavutti sekajoukkuemäen kultaa ja normaalimäen pronssia Kanderstegin nuorten MM-kilpailuissa 2018.

## Lähteet
*
Risto Turunen

**Risto Turunen** (s. 10. joulukuuta 1959 Joensuu) on suomalainen kirjallisuuden professori. Turunen piti emeritus-luennon 6. kesäkuuta 2025.

Turunen valmistui ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1980. Hän aloitti opinnot Joensuun yliopistossa 1981, valmistui lisensiaatiksi 1995 ja väitteli tohtoriksi kirjallisuudesta 2003. Väitöskirja oli nimeltään *Uhon ja armon aika. Suomalainen kirjallisuusjärjestelmä, sen yhteiskuntasuhteet ja rakenteistuminen vuosina 1944-1952*.

Turusen lähestymistapa kirjallisuudentutkimukseen on ollut kulttuurintutkimuksellinen ja taiteensosiologinen. Hänen erityisiä kiinnostuksen kohteitaan on ollut suomalainen kirjallisuuden modernismi. Turunen kirjoitti yhdessä Hannes Sihvon kanssa tutkimuksen Veijo Merestä 1998 (*Veijo Meri. Täynnä liikettä*, SKS).

Turusella on ollut lukuisia luottamustoimia Joensuun ja Itä-Suomen yliopistossa, Suomalaisen Kirjallisuuden Seurassa, Pohjois-Karjalan maakuntaliiton kulttuurityöryhmässä ja Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiössä. Hän on työskennellyt vuodesta 2016 tutkimuseettisen neuvottelukunnan jäsenenä. Turunen aloitti valtion kirjallisuustoimikunnan jäsenenä 2023. Kaudella 2025–2026 hän toimii kirjallisuustoimikunnan puheenjohtajana.

Turuselle myönnettiin 2022 Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki.

## Lähteet
Järvenpään työväentalo

**Järvenpään työväentalo **oli Järvenpään kaupungissa sijainnut työväentalo. Talo tontteineen on myyty vuonna 1987.

## Historia
Järvenpään työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Yhdistys asetti heti rakennustoimikunnan työväentalon rakentamista suunnittelemaan. Talon vihkiäisjuhla pidettiin jo vapunpäivänä vuonna 1906. Talo tuli maksamaan 4&nbsp;567 markkaa, josta puolet jäi yhdistykselle velaksi. Työväenyhdistyksen jäsenmäärä kasvoi nopeasti, jäseniä oli 180 vuonna 1907. Työväentalo oli kaikista korjauksista huolimatta käynyt vanhaksi, ja se myytiin tontteineen vuonna 1987..

## Rakennus
Työväentalo oli aluksi pieni, ja sen laajentamista suunniteltiin pitkään. Talon laajennus pystyttiin toteuttamaan vasta vuonna 1935. Juhlasalia laajennettiin, ja tilojen sijaintia järjesteltiin uudelleen. Muutosten johdosta iltama- ja vuokratuotot lisääntyivät, ja näin talon uudistamista voitiin jatkaa. Vuosina 1937–1938 näyttämöä laajennettiin. Taloon saatiin myös kirjasto ja lämmin pukuhuone. Vuonna 1950 talo vuorattiin, taloon asennettiin keskuslämmitys ja se liitettiin kunnallistekniikan piiriin.

## Toimintaa työväentalolla
1930-luvun lopulla ja myös sodan jälkeisinä vuosina työväentalolla toimi aktiivisesti myös sosialidemokraattinen nuoriso-osasto, soittokunta, työväennäyttämö ja mieskuoro. 1950-luvulla talolla esitettiin elokuvia ja siellä järjestettiin myös bingoiltoja.

## Lähteet
Kalvot

**Kalvot** (*Membranomyces*) on Hydnaceae-heimoon kuuluva sienisuku. Se sisältää kaksi kuvattua lajia orvakoita. Ne muodostavat sienijuuria useiden eri kasvien kanssa.

## Kuvaus
Kalvot ovat muodoltaan orvakoita. Niillä on alustanmyötäinen itiöemä ja sileä itiölava. Rihmastorakenne on monomiittinen ja sinkilät puuttuvat.  Basidiot ovat kaksi-itiöiset. Itiöt ovat sileät, inamyloidit ja vaihtelevat muodoltaan ellipsoidista miltei pallomaiseen.

## Levinneisyys
Kalvojen suvulla on laaja levinneisyys pohjoisen pallonpuoliskon metsissä. Niitä tavataan Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Aiemmin suku tunnettiin huomattavasti nykyistä suppeammalta alueelta, mutta 2010-luvulla ympäristönäytteiden sekvensointi on muuttanut käsityksen kalvojen levinneisyydestä.

## Ekologia
Koska kalvot muodostavat itiöemänsä puuainekselle, niitä pidettiin aiemmin lahottajasieninä. Käsitys kuitenkin muuttui vuonna 2003, kun irtokalvon (*Membranomyces delectabilis*) todettiin muodostavan sienijuuria kuusen ja poppelin kanssa Virossa. Sittemmin on havaittu, että monet muutkin kasvit (sianpuolukat, koivut, valkopyökit, pyökit, männyt, tammet ja hemlokit) elävät symbioosissa eri kalvolajien kanssa. Kalvot ovat siis generalisteja, jotka muodostavat ektomykorritsoja sekä koppi- että paljassiemenisten kasvien kanssa.

## Luokittelu
Fylogeneettisten tutkimusten mukaan kalvot ovat läheisintä sukua korallihaarakkaille (*Clavulina*). Vaikka kalvojen ja korallihaarakkaiden itiöemät poikkeavat merkittävästi toisistaan, sukuja yhdistävät monomiittinen rihmastorakenne, kaksi-itiöiset basidiot ja itiöiden muoto. Lisäksi molemmat suvut muodostavat ektomykorritsoja. Kalvot ja korallihaarakkaat luokiteltiin aiemmin Clavulinaceae-heimoon, jota nykyään pidetään Hydnaceae-heimon synonyyminä.

Kalvoja on kuvattu kaksi lajia: kamarakalvo (*Membranomyces spurius*) ja irtokalvo (*Membranomyces delectabilis*). Molemmat ovat oletettavasti suomalaisia lajeja. Lisäksi suvussa on vielä tieteelle kuvaamattomia lajeja, joiden DNA:ta on havaittu maaperänäytteistä eri puolilta maailmaa.

## Lähteet
Vilho Palosaari

**Vilho Palosaari** (s. 20. heinäkuuta 2004) on suomalainen mäkihyppääjä. Hän edustaa seuratasolla Kuusamon Erä-Veikkoja.

Hiihdon maailmanmestaruuskilpailussa Planicassa 2023 Palosaari sijoittui normaalimäessä 37:nneksi, suurmäessä 46:nneksi ja joukkuemäessä yhdeksänneksi. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hänet hylättiin ennen normaalimäen kilpailua vääränlaisen hyppypuvun vuoksi, eikä hän päässyt osallistumaan kilpailuun. Joukkuemäessä hän oli seitsemäs ja suurmäessä 47:s. Milanon ja Cortinan olympialaisissa 2026 hän sijoittui normaalimäessä 14:nneksi, suurmäessä 23:nneksi ja sekajoukkuemäessä kuudenneksi.

Mäkihypyn maailmancupissa Palosaari kilpaili ensimmäisen kerran marraskuussa 2022 Wisłassa, jossa hän sijoittui 49:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Garmisch-Partenkirchenissä uudenvuodenpäivänä 2023 oltuaan 26:s. Palosaaren paras sijoitus maailmancupissa on Puolan Zakopanessa tammikuussa 2023 saavutettu 23. sija.

Nuorten MM-kilpailuihin Palosaari on osallistunut vuosina 2020–2023. Hän voitti vuoden 2023 helmikuussa maailmanmestaruuden Kanadan Whistlerissä käydyissä kilpailuissa.

## Lähteet
Marjut Aikio

**Marjut Aikio** on suomalainen eläkkeellä oleva professori.

Aikio on työskennellyt Tromssan, Oulun ja Lapin yliopistoissa sekä Pohjoismaisessa saamelaisinstituutissa (Sámi instituhtta) Koutokeinossa. Hän aloitti opiskelunsa Helsingin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi Oulun yliopistossa 1988. Väitöskirjan aiheena oli viiden saamelaiskylän kielenvaihto. Hän on kirjoittanut yli 70 tieteellistä artikkelia, joista useimmat ovat käsitelleet saamelaiskulttuuria ja saamen kielen asemaa.

Aikio on kirjoittanut kirjat *Kirjeitä Saamenmaasta* (2003) ja *Särestö – taiteilijan koti* (2005), jonka valokuvat otti hänen poikansa Matti Aikio. Englannin- ja pohjoissaamenkielinen *Nils-Aslak Valkeapää / Áillohaš* (2020) sisältää Aikion kirjoittaman artikkelin Valkeapäästä. Aikion laatima Nils-Aslak Valkeapään elämäkerran ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 2025.

## Julkaisut

* 

* 

* 

* 

## Lähteet
The Green Knight

**The Green Knight** on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut eeppinen fantasiaelokuva, joka perustuu löyhästi tuntemattoman kirjoittajan ritariromaaniin nimeltä *[[Sir Gawain and the Green Knight]]*. Elokuvan käsikirjoitti ja ohjasi David Lowery. Sen päärooleissa näyttelevät Dev Patel, Alicia Vikander, Joel Edgerton, Sarita Choudhury, Sean Harris, Kate Dickie ja Ralph Ineson.

*The Green Knight* sai Yhdysvaltain-ensi-iltansa 30. heinäkuuta 2021 sekä Suomen-ensi-iltansa 24. syyskuuta 2021. Se sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta, jotka kehuivat eritysesti elokuvan kuvausta, musiikkeja, roolisuorituksia, näyttelyä ja tuotantoarvoja sekä Loweryn ohjausta ja käsikirjoitusta.

## Näyttelijät

## Vastaanotto

*[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* kriitikko Jussi Ahlroth antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä. Hän sanoi sen olevan "erinomainen ja oivaltava audiovisuaalinen uudelleenluenta muinaisesta runotekstistä". Rotten Tomatoes -verkkosivuston kirjaamista 322 elokuva-arvostelusta yhteensä 89 prosenttia on myönteisiä.

*The Green Knight* sai Suomen elokuvateattereissa yhteensä 4 420 katsojaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* The Green Knight Elonetissä
* The Green Knight Internet Movie Databasessa
* The Green Knight Rotten Tomatoesissa
* The Green Knight Box Office Mojossa
Antipasto

**Antipasto** (italiaa, mon. *antipasti*) on Italian ruokakulttuurissa aterian aloittava alkupala. Koska niiden tarkoituksena on vain herättää ruokahalua, antipastot tarjoillaan yleensä suupaloina ja pieninä annoksina.

## Tyypillisiä antipastoja
Antipastot vaihtelevat Italian eri osissa, mutta tyypillisesti niihin kuuluu esimerkiksi leikkeleitä ja makkaraa, marinoituja mereneläviä ja kalaa, juustoja, sekä erilaisia vihanneksia ja hedelmiä, jotka voivat olla säilöttyjä, kuivattuja tai tuoreita. Perinteisesti antipastot tarjoillaan yhteiseltä tarjottimelta, josta kukin voi valita mieleisensä palat. Antipastojen kera tarjotaan usein aperitiivi, joita ovat esim. italialaiset valko- tai kuohuviinit, erilaiset *[[spritz]]*-cocktailit (niissä on jotain katkeroa kuten Camparia tai Aperolia, Proseccoa ja soodavettä), vermutti (usein tonic-vedellä jatkettuna) ynnä muut.

### Pohjois-Italia
Pohjois-Italiassa antipastoihin kuuluu usein alppijuustoja kuten asiago, fontina ja taleggio, sekä gorgonzolaa. Leikkeleitä ovat mm. Bolognan mortadella-makkara, parmankinkku ja ilmakuivattu naudanliha bresaola. Fenkoli, pesto, viikunat, oliivit, tonnikala, balsamietikassa marinoidut sipulit ja paistettu polenta ovat muita tyypillisiä pohjoisia antipastoja.

### Keski-Italia
Keski-Italian antipastoille ovat luonteenomaisia *[[bruschetta]]t* ja samantapaiset *crostinit*, eli paahdetut leipäviipaleet, jotka on maustettu valkosipulilla, suolalla ja pippurilla, ja valeltu oliiviöljyllä. Niiden päällä voidaan tarjoilla pateeta tai tapenadea. Muita tämän alueen antipastoja ovat tomaatit tuoreina tai aurinkokuivattuina, mozzarella, savulohi, marinoitu munakoiso sekä salami.

### Etelä-Italia
Eteläisen Italian antipastoihin kuuluu tunnettu *[[Insalata caprese]]*, yksinkertainen basilikalla höystetty tomaatti-mozzarella-salaatti. Muita eteläisiä antipastoja ovat anjovikset, ’Nduja, sinisimpukat, katkaravut ja muut äyriäiset, Pecorino Romano -juusto, paahdetut paprikat, artisokat, kaprikset ja jopa rusinat.

## Lähteet
Jiří Kulich

**Jiří Kulich** (s. 14. huhtikuuta 2004 Kadaň, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Buffalo Sabres varasi hänet vuoden  ensimmäisellä kierroksella 28. pelaajana. Hän pelannee lähinnä AHL-seura Rochester Americansissa.

## Peliura
Kulich esiintyi ensimmäisen kerran ammattilaistasolla Tšekin Extraligan HC Energie Karlovy Varyn paidassa kaudella 2020–2021, jolloin hän pelasi kahdeksan ottelua. Seuraavalla kaudella hän teki yhdeksän maalia ja viisi syöttöpistettä 49 ottelussa. Buffalo Sabres varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 28. pelaajana .

15. heinäkuuta 2022 Kulich teki kolmen vuoden tulokassopimuksen Sabresin kanssa.

## Maajoukkueura
Kulich edusti Tšekkiä alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2021, jossa hän pelasi neljä ottelua. Hän pelasi samana vuonna myös Hlinka Gretzky Cupissa. Seuraavana vuonna alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2022 hän oli Tšekin joukkueen kapteeni. Hän voitti turnauksen maalipörssin yhdeksällä maalilla, ja hänet valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Hänet valittiin Tšekin alle 20-vuotiaiden joukkueeseen nuorten MM-kisoihin 2023.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Tieteiden kandidaatti

**Tieteiden kandidaatti** () on tieteellinen jatkotutkinto, joka oli käytössä Neuvostoliitossa ja sen jälkeen eräissä entisissä neuvostotasavalloissa, Venäjällä nykyäänkin. Se on kaksiportaisen jatkotutkintojärjestelmän alempi porras; ylempi on tieteiden tohtori ().

Tieteiden kandidaatin tutkinto rinnastuu länsimaisessa järjestelmässä tohtorin tutkintoon, ja Unescon ISCED-luokituksessa se kuuluu tasolle 8, ”Doctoral or equivalent”. Suomalaisissa lähteissä tutkintoa on vaihtelevasti rinnastettu joko suomalaiseen lisensiaatin tai tohtorin tutkintoon.

Kandidaatin tutkinto otettiin Neuvostoliitossa käyttöön vuonna 1934. Vuonna 1971 tutkinto oli noin 249&nbsp;200 henkilöllä. Tutkinto antoi kelpoisuuden hakea monenlaisia tieteellisiä virkoja.

Venäjällä kandidaatin tutkintoon vaaditaan nykyään vähintään kolmen vuoden jatko-opinnot spetsialist- tai magistr-tutkinnon jälkeen. Jatko-opintojen aikana opiskelija suorittaa pakollisia tenttejä ja kirjoittaa kandidaatin väitöstyön, jonka jälkeen on julkinen väitöstilaisuus.

Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen on Baltian maissa, Ukrainassa, Georgiassa ja Kazakstanissa siirrytty länsimaisen mallin mukaiseen yksiportaiseen jatkotutkintoon. Ukrainassa kaksiportainen järjestelmä oli käytössä vuoteen 2020.

## Lähteet