Apollonin pyhäkkö (Hierapolis)

**Apollonin pyhäkkö** oli antiikin aikainen Apollonille omistettu pyhäkkö Hierapoliin kaupungissa Fryygiassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi kaupungin niin kutsutun Pyhän altaan itäpuoleisessa rinteessä. Pyhäkköalueella oli useita temppeleitä tai temppelin kaltaisia rakennuksia. Rakennuksen rauniot ovat osa Unescon maailmanperintökohdetta Hierapolis-Pamukkale.

## Historia

Hierapoliin Apollonille omistetun pyhäkköalueen varhaisin muoto ajoitetaan myöhäiselle hellenistiselle kaudelle. Se sai monumentaalisen muodon Juliusten–Claudiusten aikana ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Pyhäkköalue uusittiin 100-luvun lopulla tai 200-luvun alussa Antoninusten-Severusten aikana. Pyhäkköalueen rakennukset tuhoutuivat suureksi osaksi myöhäisantiikin aikana ja viimeinenkin osa oletettavasti maanjäristyksessä 600-luvulla.

Pyhäkköalueen ensimmäiset osat löydettiin italialaisten arkeologien Gianfilippo Carettonin johdolla suorittamissa kaivauksissa 1962–1965. Tuolloin löydettiin Apollonin temppeliksi kutsuttu rakennus, johon nykyisin viitataan Rakennus A:na, sekä doorilaista pylväikköä. Ymmärrys alueesta on laajentunut vuosina 2001–2007 tehtyjen tutkimusten myötä, jolloin löydettiin useita rakennuksia lisää.

## Rakennukset

Apollonin pyhäkköalue sijaitsi Hierapoliin niin kutsutun Pyhän altaan itäpuoleisessa rinteessä. Se oli rakennettu pengerryksille, ja rinne nousee kohdassa yli 12 metriä. Alueella oli kolme temppeliä tai temppelinkaltaista rakennusta, jotka tunnetaan tutkimuksessa nimillä Rakennus A, B ja C. Ne avautuivat kaikki länteen päin ja ne oli rakennettu saman tektonisen halkeaman päälle. Pyhäkön länsipuolella sijaitsi Nymfaion ja kauempana idässä Hierapoliin teatteri.

**Rakennus A (nk. ”Apollonin temppeli”)**

Pyhäkköalueen rakennuksista eteläisin tunnetaan nykyisin nimellä Rakennus A. Perinteisesti sitä on kutsuttu nimellä ”Apollonin temppeli”, koska se oli pitkään pyhäkköalueen ainoa tunnettu temppeli. Sen todelliseksi tarkoitukseksi on arveltu oraakkelinpaikkana toimimista.

Rakennuksen varhaisin tunnettu muoto ajoitetaan hellenistiselle kaudelle tai viimeistään ensimmäiselle vuosisadalle jaa. Tuolloin paikalla oli Apollon Lairbenokselle omistettu temppeli, joka yhdisti kreikkalaisen Apollonin anatolialaiseen auringonjumala Lairbenokseen. Lopullisessa muodossaan temppeli on aikaisintaan 200-luvun uudelleenrakennusvaiheesta. Uusittu temppeli oli tehty vanhan perustuksille ja hyödynsi uudelleen sen rakenneosia.

Uudemman temppelivaiheen pituus on noin 18 metriä ja leveys noin 15 metriä. Sen lounaaseen suuntautuva etuosa, jota lähestytään porrastusta pitkin, on noin kaksi metriä korkealla podiumilla, kun taas takaosa on kallion päällä. Rakennuksessa oli pronaos ja cella. Julkisivu oli todennäköisesti heksastyyli eli siinä oli kuusi pylvästä.

**Rakennus B (varsinainen Apollonin temppeli)**

Nykyisin katsotaan, että varsinainen Apollonin temppeli oli keskimmäinen rakennus, Rakennus B. Se edusti joonialaista tyyliä. Julkisivu oli heksastyyli eli siinä oli kuusi pylvästä. Temppelin vieressä oli uhritoimitusten alue, jossa oli alttari.

**Rakennus C**

Niin kutsuttu Rakennus C oli pohjoisin rakennuksista. Se oli malliltaan monopteros, ja siinä oli maanalainen tila, jota on arveltu eräänlaiseksi enkoimeterioniksi eli paikaksi, jossa parantamista toivovat voivat nukkua yön.

**”Vanha Plutoneion”**

Rinnepenkereessä heti Rakennuksen A kaakonpuoleisen sivuseinän vieressä on katettu noin 3 × 3 metrin kokoinen huone, jonka perällä kalliossa on syvä halkeama, joka on täynnä virtaavaa kuumaa vettä ja pistävänhajuista kaasua. Edessä on päällystetty piha, josta kaasu nousee useasta kohdasta lattian rakojen kautta. Kaasu pidettiin poissa itse temppelistä antamalla sen paeta sivuseinien kivien väliin jätetyistä raoista. Paikka tulkittiin pitkään antiikin lähteiden mainitsemaksi Plutoneioniksi eli Plutonille/Haadeelle omistetuksi pyhäköksi. Nykyisin Plutoneion yhdistetään kuitenkin ennen kaikkea Apollonin pyhäkköalueesta noin 200 metriä eteläkaakkoon sijaitsevaan toiseen pyhäkköön.

**Muut rakennukset ja löydökset**

Pyhäkköalueella oli katsomoalueita, joista suuretkin ihmisjoukot saattoivat seurata kulttitoimituksia. Yhteensä tilaa on ollut arviolta noin – hengelle. Pyhäkköaluetta ympäröivät pylväshallit, joissa oli doorilaisia puolipylväitä.

Temppelin vanhemman vaiheen koristeosia, kuten pylväiden kapiteeleja, on esillä arkeologisella alueella toimivassa Pamukkalen arkeologisessa museossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla