Urho Kekkosen kunnianosoitukset

Suomen presidenttinä vuosina 1956–1982 toiminut **Urho Kekkonen** (1900–1986) sai jo eläessään osakseen useita sellaisia kunnianosoituksia, jotka on tavallisesti varattu vain edesmenneille suurmiehille. Hänen syntymäkotinsa Lepikon torppa Pielavedellä muutettiin museoksi jo hänen toisen presidenttikautensa aikana vuonna 1966. 75-vuotispäivänsä kunniaksi hän sai kuvansa viidensadan markan seteliin. Tämä seteli laskettiin liikkeelle Kekkosen syntymäpäivänä 3. syyskuuta 1975 ja se oli käytössä vuoteen 1986 asti. Vuonna 1980, Kekkosen täyttäessä 80 vuotta, Helsingin kaupunki muutti hänen pitkäaikaisen kotikatunsa Kampinkadun nimen Urho Kekkosen kaduksi. Samanniminen katu on myös Kajaanissa ja Haminassa on Kekkosenkatu. Tampereella avattiin liikenteelle tieosuus nimeltä Kekkosentie 1970–1980-lukujen vaihteessa. Kekkosentiet ovat myös Saarijärvellä, Kankaanpäässä, Salossa ja Nurmeksessa.

## Ritarikunnat

### Suomalaiset

*  Vapaudenristin ritarikunta (Suomi, 1956, suurmestari)
*  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunta (Suomi, 1956, suurmestari)
*  Suomen Leijonan ritarikunta (Suomi, 1956, suurmestari)
*  Pyhän karitsan ritarikunta (Suomen ortodoksinen kirkko)

### Ulkomaalaiset

*  Islannin Haukan ritarikunta (Islanti, 1957)
*  Pyhän Olavin ritarikunta (Norja, 1960)
*  Asteekkikotkan ritarikunta (Meksiko, 1963)
*  Leninin kunniamerkki (Neuvostoliitto, 1964)
*  Itsenäisyyden ritarikunta (Tunisia, 1965)
*  Niilin ritarikunta (Egypti, 1967)
*  Pahlavin ritarikunta (Iran, 1970)
*  Paavi Pius IX:n ritarikunta (Vatikaani, 1971)
*  San Marinon ritarikunta (San Marino, 1971)
*  Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 1971)
*  Persian valtakunnan 2500-vuotisjuhlan mitali (Iran, 1971)
*  Leijonan kansallinen ritarikunta (Senegal, 1973)
*  Isabella Katolilaisen ritarikunta (Espanja, 1975)
*  Kaarle III:n ritarikunta (Espanja, 1979)
*  Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto (Neuvostoliitto, 1980)
*  Boyacá-ritarikunta (Kolumbia, 1980)
*  Kansojen ystävyyden kunniamerkki (Neuvostoliitto, 1973)

## Patsaat ja muistomerkit

Kekkoselle pystytetyistä patsaista ja muistomerkeistä huomattavin on kuvanveistäjä Pekka Jylhän suunnittelema *[[Urho Kekkosen muistomerkki (Helsinki)|Urho Kekkosen muistomerkki]]* Helsingin Hakasalmen puistossa. Muistomerkki paljastettiin Kekkosen satavuotispäivänä 3. syyskuuta 2000. Kekkosen nuoruuden kotikaupungissa Kajaanissa on kuvanveistäjä Pekka Kauhasen käsialaa oleva Kekkosen muistomerkki *[[Suuri aika]]*, joka paljastettiin 1990. Toistaiseksi ainoan julkisen näköispatsaansa Kekkonen on saanut Raaheen. Kuvanveistäjä Matti Peltokankaan veistämä *[[Urho Kekkosen patsas (Raahe)|Presidentti Urho Kaleva Kekkosen patsas]]* paljastettiin 2008 ja kunnioittaa Kekkosen roolia Rautaruukin Raahen-tehtaan perustamisessa. Syksyllä 2009 Tallinnan kaupunki ilmoitti, että Tallinnan matkustajasataman A-terminaalin edessä oleva aukio tullaan nimeämään Helsinki-aukioksi ja sinne pystytetään Urho Kaleva Kekkosen patsas.

Lisäksi Eduskuntatalon valtiosalissa on Aimo Tukiaisen veistämä Kekkosen pronssinen rintakuva vuodelta 1966.

## Kunniatohtorin arvot

Lähde:

## Muita kunnianosoituksia

Otaniemen teekkarit nimittivät Kekkosen vastavalmistuneen Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskuntatalon eli Dipolin kunniatalonmieheksi vuonna 1967.

Pohjois-Ruotsissa nimettiin 1970-luvulla eräs tunturinhuippu Kekkonen-toppeniksi.

Paasikivi-seura kutsui Urho Kekkosen kunniajäsenekseen. Vuonna 1973 seuran kerrottiin teettävän hänestä suurikokoisen muotokuvan, jonka maalasi tunnettu venäläinen taidemaalari Ilja Glazunov. Teos herätti huomiota jo keskeneräisenä ja Glazunovia alettiin kutsua ”Kekkosen hovimaalariksi”. Paasikivi-seura luovutti teoksen Finlandia-talolle, mistä se siirrettiin seuran omiin tiloihin. Nykyisin se on Urho Kekkosen museossa Tamminiemessä. Jälkeenpäin toimittaja Mauri Lintera on paljastanut maalauksen tilauksen ja ennakkokohun olleen osa uuden naistenlehden julkisuuskampanjaa.

Keväällä 1981 julkaistiin 50 markan juhlaraha Urho Kekkosen 25 vuotta kestäneen presidenttikauden kunniaksi. Kolikon suunnitteli Nina Terno.

Vuonna 1983, Kekkosen jätettyä presidentin tehtävät ja vetäydyttyä eläkkeelle, hänen mukaansa nimettiin Suomen toiseksi suurin kansallispuisto, Urho Kekkosen kansallispuisto. Kekkosen kuoltua 1986 hänen virka-asuntonsa Tamminiemi, jossa hän oli asunut kolmekymmentä vuotta, muutettiin kotimuseoksi. Vuonna 1987 Tamminiemessä avattu Urho Kekkosen museo esittelee Kekkosen henkilöhistorian lisäksi Suomen lähihistoriaa.

## Lähteet