open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Matti Peltonen (kasvatustieteilijä)

**Matti Peltonen** (9. helmikuuta 1929 Lahti – 5. kesäkuuta 1998 Valkeakoski) oli suomalainen kasvatustieteen professori ja yritysjohtaja.

Peltonen kirjoitti ylioppilaaksi Kankaanpään yhteislyseosta vuonna 1949 ja valmistui  luonnontieteen kandidaatiksi vuonna 1956, filosofian kandidaatiksi vuonna 1963 ja lisensiaatiksi vuonna 1966 sekä väitteli filosofian tohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 1969.

Peltonen työskenteli Yhtyneitten Paperitehtaitten Lotilan ammattikoulun opettajana ja rehtorina, ja siirtyi sitten Yhtyneitten Paperitehtaitten koulutusjohtajaksi vuonna 1970. Hallintojohtajana hän työskenteli vuosina 1973–1976. Peltonen toimi Tampereen yliopistossa empiirisen kasvatustieteen apulaisprofessorina vuodesta 1969 alkaen ja päätoimisena aikuiskasvatuksen professorina vuosina 1978–1984. Vuosina 1984–1993 Peltonen toimi Suomen Työnantajain Keskusliiton johtajana. Hän kirjoitti koulutukseen ja yritystoimintaan liittyviä oppikirjoja.

Peltonen oli Suomen johtavia vapaamuurareita ja toimi vapaamuurareiden Suomen suurloosin suurmestarina vuosina 1987–1993.

## Lähteet
Clash Quest

**Clash Quest** oli Supercellin vuonna 2021 julkaisema videopeli. Se oli saatavilla Androidille ja iOSille (vain tietyissä maissa). Supercell lopetti pelin kehittämisen elokuussa 2022 ja sulki pelin palvelimet muutamaa viikkoa myöhemmin.

*Clash Quest* oli Supercellin kuudes julkaisema peli. Peli oli vuoropohjainen strategiapeli, jossa taisteltiin vastustajia vastaan.

## Lähteet
Louis Bell

**Louis Bell** (s. 1982) on yhdysvaltalainen lauluntekijä ja tuottaja. Hän oli yksi menestyneimmistä musiikkituottajista 2010-luvun lopulla. Bell tuli tunnetuksi kirjoitettuaan DJ Snaken vuonna 2016 julkaistun kappaleen ”Let Me Love You”, jolla vierailee kanadalaislaulaja Justin Bieber. Sen jälkeen hän on työskennellyt paljon etenkin yhdysvaltalaismuusikko Post Malonen kanssa, mutta on tehnyt ja tuottanut musiikkia esimerkiksi myös Camila Cabellolle, Selena Gomezille, Lordelle, Halseylle, Cardi B:lle, 5 Seconds of Summerille, Khalidille, Jess Glynnelle ja Rita Oralle. 

## Tuotantoa
### Studioalbumit
* *[[Beerbongs & Bentleys]]* (Post Malone, 2018)
* *[[Hollywood’s Bleeding]]* (Post Malone, 2019)
* *[[Twelve Carat Toothache]]* (Post Malone, 2022)
* *[[Austin (albumi)|Austin]]* (Post Malone, 2023)
* *[[F-1 Trillion]]* (Post Malone, 2024)
### Singlet
* ”Let Me Love You” (DJ Snake, mukana Justin Bieber, 2016)
* ”It Ain’t Me” (Kygo ja Selena Gomez, 2017)
* ”Havana” (Camila Cabello, 2017)
* ”Rockstar” (Post Malone, mukana 21 Savage, 2017)
* ”Wolves” (Selena Gomez ja Marshmello, 2017)
* ”Youngblood” (5 Seconds of Summer, 2018)
* ”Without Me” (Halsey, 2018)
* ”Sunflower” (Post Malone ja Swae Lee, 2018)
* ”Sucker” (Jonas Brothers, 2019)
* ”Circles” (Post Malone, 2019)
* ”Fast” (Juice Wrld, 2019)
* ”Midnight Sky” (Miley Cyrus, 2020)
* ”Peaches” (Justin Bieber, mukana Daniel Caesar ja Giveon, 2021)
* ”Motley Crew” (Post Malone, 2021)
* ”All of the Girls You Loved Before” (Taylor Swift, 2023)
* ”Fortnight” (Taylor Swift ja Post Malone, 2024)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
The Essential Britney Spears

***The Essential Britney Spears*** on yhdysvaltalaisen laulajan Britney Spearsin kokoelmalevy, joka julkaistiin 20. elokuuta 2013. Se kuuluu Legacy Recordings-levy-yhtiön The Essential -sarjaan. Kokoelma koostuu Spearsin singleistä tai niiden remix-versioista vuosilta 1998-2013. 

## Kappalelista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
https://www.discogs.com/release/4831929-Britney-Spears-The-Essential-Britney-Spears
SW (taajuusalue)

**SW-taajuusalue** (, SW) , eli **lyhytaaltotaajuusalue** tai **lyhytaaltoalue** tai **lyhyet aallot** on yleisradiotoiminnan taajuusalue, jonka lähetystaajuusalue on 2&nbsp;300&nbsp;kHz– 26&nbsp;100&nbsp;kHz:ä. Aluetta ei pidä sekoittaa muuhun lyhytaaltolähetystoimintaan, kuten LA-radiopuhelinliikenteesen.

SW-aaltoalue oli lyhyitä aaltoja vielä  60-luvullakin, ja niiden käyttämiseksi pitkien (LW) ja keskipitkien aaltojen (MW) ohella tehtiin paljon kehitystyötä. Nykymittapuulla SW-alueen taajuudetkin ovat pitkiä, sillä suuri osa tietoliikenteestä (radio, televisio, mobiilidata...) liikkuu nykyään vielä lyhyempien aaltojen kuljettamina; UHF, ULA, matkapuhelimet, mikroaaltolinkit jne. Mahdollinen radion digitalisointi voi tuoda nykyistä (ULA-aluetta) lyhyemmät radioaallot takaisin yleisradiotoiminnan keskiöön, sillä digitaalilähetys (DRM) ei edellytä yhtä korkeita lähetystaajuuksia kuin ULA-alueen taajuusmoduloidut (FM) lähetykset.

Yleisradiolähetysten keskipitkät aallot (MW) ja lyhyet aallot (SW) alkoivat osaksi korvautua kotimaanyhteyksissä monissa maissa vain noin 50 km kantavilla ultralyhyillä aalloilla (ULA), jolloin modulaationa ei käytetty enää häiriöherkkää amplitudimodulaatiota (AM), vaan taajuusmodulaatiota (FM, frekvenssimodulaatio, engl. frequency modulation).

## Ali-alueet

120 metrin aaltoalue (2&nbsp;300&nbsp;kHz–2&nbsp;495&nbsp;kHz), 'tropiikkiaaltoalue' eli 'tropiikkibandi'. Puhekielessä, vapaamuotoisessa kirjallisessa esityksessä ja yleisradioasemien kaukokuunteluharrastuksessa eli DX-kuuntelussa alimpien taajuuksien aaltoalueita kutsutaan *tropiikkibandeiksi*. Tämä nimitys juontuu siitä, että monet tropiikin alueen yleisradioasemat toimivat usein 60-90 metrin aaltoalueilla. Ne kuuluvat myös Euroopassa radiokelien ollessa otolliset signaalin etenemiselle. 

90 metrin aaltoalue (3&nbsp;200 kHz–3&nbsp;400&nbsp;kHz), 'tropiikkibandi'

75 metrin aaltoalue (3&nbsp;900&nbsp;kHz–4&nbsp;000&nbsp;kHz), 'tropiikkibandi'

60 metrin aaltoalue (4&nbsp;750&nbsp;kHz–5&nbsp;060&nbsp;kHz), 'tropiikkibandi'

49 metrin aaltoalue (5&nbsp;900 kHz–6&nbsp;200&nbsp;kHz)

41 metrin aaltoalue (7&nbsp;200 kHz–7&nbsp;450&nbsp;kHz)

31 metrin aaltoalue (9&nbsp;400 kHz–9&nbsp;900&nbsp;kHz)

25 metrin aaltoalue (11&nbsp;600 kHz–12&nbsp;100&nbsp;kHz)

22 metrin aaltoalue (13&nbsp;570 kHz–13&nbsp;870&nbsp;kHz)

19 metrin aaltoalue (15&nbsp;100 kHz–15&nbsp;800&nbsp;kHz)

16 metrin aaltoalue (17&nbsp;480 kHz–17&nbsp;900&nbsp;kHz)

15 metrin aaltoalue (18&nbsp;900 kHz–19&nbsp;020&nbsp;kHz)

13 metrin aaltoalue (21&nbsp;450 kHz–21&nbsp;850&nbsp;kHz)

11 metrin aaltoalue (25&nbsp;600 kHz–26&nbsp;100&nbsp;kHz)

## Katso myös
*Digita Oy:n
*DX-kuuntelu
**Suomen DX-Liitto
*Lahden radioasema
*Lahden vanha radioasema
*Porin lyhytaaltoasema
*Radiola (yleisradioasema)
*Radion ja television historia Suomessa
*Radiolupa
*Suomen Radioyhdistys
*Yleisradio
**Radio Finland
**Rinnakkaisohjelma
**Yleisohjelma
**Yleisradiovero

## Lähteet
Li Fabin

**Li Fabin** (, s. 15. tammikuuta 1993 Nan’an, Fujian) on kiinalainen painonnostaja ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Li kilpailee 61 kg sarjassa.

Li voitti olympiakultaa Tokion kesäolympialaisissa 2020 61 kg:n sarjassa. Hän työnsi 141 kg ja tempaisi 172 kg, jotka olivat kummatkin kilpailun parhaita tuloksia. Yhteistulos 313 kg on olympiaennätys. Li otti toisen olympiakultansa Pariisissa 2024. Siellä hän teki työnnössä jälleen olympiaennätyksen tuloksella 143 kg. Tempauksessa hän epäonnistui ensimmäisessä yrityksessä, mutta hän nosti silti 167 kg ja sai yhteistuloksekseen 310 kg. Hopealle sijoittuneen Theerapong Silachain yhteistulos oli 303 kg.

Li on lisäksi voittanut MM-kultaa vuosina 2019, 2022 ja 2023 sekä MM-hopeaa vuonna 2018. Aasian-mestaruuden hän on voittanut vuosina 2012, 2019, 2020 ja 2023.

## Lähteet
Al-Takathur

**Al-Takathur** (, ) on Koraanin 102. suura. Se luokitellaan mekkalaiseksi, ja siinä on seitsemän jaetta.

## Teksti
Teksti on varoitus ihmisille. Suura kuuluu Ahsen Bören suomennoksessa seuraavasti:

# Rikkauksien kartuttaminen vieroittaa mielenne (uskosta)
# aina siihen saakka, kunnes eteenne avautuu hauta.
# Totisesti saatte sen nähdä!
# Ja vieläkin kerran te saatte sen nähdä.
# Jospa olisitte sen varmuudella tietäneet,
# olisitte ilmielävästi nähneet helvetin.
# Vielä kerran, totisesti saatte nähdä sen omin silmin.
# Silloin, tuona päivänä, teiltä toden totta vaaditaan (aikanaan) annettuja almuja.

Jaakko Hämeen-Anttila kääntää ensimmäisen jakeen: "Teitä viehtää kerskuminen" ja viimeisen jakeen: "Sinä päivänä teidät vaaditaan tilille ylellisyydestä."

## Islamilainen selitys

Muhammad ibn Jarir al-Tabari antoi 900-luvun alussa suuralle kymmensivuisen eksegeettisen selityksen. Suurassa Jumala puhuttelee ihmiskuntaa ja sanoo, että sen kilpailu rikkauksista etäännyttää sen tottelemasta Jumalaa ja siitä, minkä avulla voisi välttää joutumasta hänen epäsuosioonsa. Jae "kunnes eteenne avautuu hauta" viittaa islamilaiseen oppiin rangaistuksesta jo haudassa heti kuoleman jälkeen. 

### Ilmoittaminen
Muqatil ja al-Kalbi ovat sanoneet: Tämä suura ilmoitettiin quraiš-heimon kahdesta klaanista, 'Banu Abd Manaf' ja 'Banu Sahm'.  Nämä kaksi klaania kasasivat syytöksiä toistensa väärinkäytöksistä, mikä sai heidät laskemaan kunkin klaanin päällikköjä ja johtajia nähdäkseen, kummalla oli enemmän. Kun näytti siltä, että Banu 'Abd Manafilla oli enemmän jäseniä, he sanoivat: "Lasketaan myös kuolleet". He kävivät hautausmailla ja laskivat myös kuolleet. Tuloksena oli, että Banu Sahm oli lukumäärältään suurempi. Qatada antoi ilmoituksen laskeutumiselle seuraavan vaihtoehtoisen tulkinnan: ”Tämä suura paljastettiin juutalaisista, jotka sanoivat: "Meitä on enemmän kuin niitä ja niitä." Tämä väite johti heitä harhaan kunnes he kuolivat. 

Antropologi Philip Carl Salzman katsoi, että paimentolaisuuteen perustuvissa heimoyhteiskunnissa tärkeä voiman mitta oli kunkin klaanin pääluku, jota sen takia pyrittiin kasvattamaan. Koska keskusvaltaa ei ollut, ristiriidat selvitettiin suoraan ryhmien kesken, jolloin voimakkaampi ja suurempi ryhmä oli paremmassa asemassa. 

### Suura ''haditheissa''
Kokoelmassa Sunan An-Nasa'i on *[[hadith]]*, joka viittaa suuraan 102. An-Nasai kertoo, että Mutarrif oli kuullut isältään, joka oli kuullut Profeetalta seuraavat sanat: Keskinäinen kilpailu maallisista asioista johtaa sinut harhaan kunnes vierailet haudassa (eli kuolet). Adamin poika sanoo: "Varallisuuteni, varallisuuteni", mutta varallisuutesi on sitä mitä syöt ja kulutat tai mitä pidät päälläsi ja katoaa tai almuja, joita annat tulevaisuutta silmällä pitäen. Jami at-Tirmidhi sisältää vastaavan *hadithin.*

## Katso myös

* Islam
* Koraani
* Muhammed
* Suura

## Lähteet

* 
*
* 
* 
*
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suura 102
Vihtori Kivimäki

**Jaakko Vihtori Kivimäki** (26. elokuuta 1881 Peräseinäjoki – 2. helmikuuta 1961) oli suomalainen opettaja ja poliitikko, joka toimi Maalaisliiton puoluesihteerinä vuosina 1917–1924.

Kivimäki syntyi peräseinäjokelaiseen talonpoikaisperheeseen ja valmistui opettajaksi Jyväskylän seminaarista vuonna 1904. Hän toimi kansakoulunopettajana Peräseinäjoen Haapaluomalla vuosina 1904–1920, Lapuan Ojutkankaalla 1922–1923, Vihannin kirkonkylässä 1923–1925 ja Lopen Läyliäisissä vuodesta 1929. Hän oli myös Peräseinäjoen kunnanvaltuuston puheenjohtaja 1917–1920, Peräseinäjoen kunnallisen paloapuyhdistyksen toimitusjohtaja ja rahastonhoitaja 1912–1920 sekä Peräseinäjoen kirkkovaltuuston jäsen ja virkaatekevä kanttori.

Kivimäki nimitettiin Maalaisliiton puoluesihteeriksi 1. kesäkuuta 1917 alkaen, kun huhtikuun puoluekokous oli tehnyt päätöksen vakinaisen puoluesihteerin palkkaamisesta. Hän toimi seuraavien seitsemän vuoden ajan välillä päätoimisena, välillä sivutoimisena puoluesihteerinä, sillä puolueen maksama palkka ei aina riittänyt toimeentuloon. Ahkerana tunnettu Kivimäki vahvisti Maalaisliiton keskushallinnon ja kentän välisiä yhteyksiä. Hän auttoi käynnistämään tai vakiinnuttamaan toiminnan Etelä-Suomeen perustetuissa uusissa piirijärjestöissä, kun puolueen toiminta laajennettiin kaikkiin vaalipiireihin. Puoluesihteeriyden ohella Kivimäki oli vuonna 1919 *[[Ilkka (sanomalehti)|Ilkka]]*-lehden tilapäisenä päätoimittajana sekä vuonna 1923 Maalaisliiton Vaasan läänin eteläisen piirin puheenjohtajana.

Maalaisliitolla ei Kivimäen aikana ollut erillistä puoluetoimistoa, joten puoluekanslia toimi hänen kotonaan Peräseinäjoella, Lapualla ja lopuksi Vihannissa. Järjestelyä pidettiin puolueen piirissä epätyydyttävänä. Marraskuusta 1924 alkaen puoluesihteerin tehtävä vakinaistettiin uudelleen ja puolueelle perustettiin pysyvä puoluetoimisto Helsinkiin. Kivimäki ei tällöin enää hakenut tehtävään, johon valittiin Lassi Hiekkala. Kivimäki oli vielä myöhemmin maalaisliittolaisen *[[Hämeen Maa]]* -lehden vastaavana toimittajana vuosina 1925–1929 ja Maalaisliiton Pohjois-Hämeen piirisihteerinä 1927–1929.

## Lähteet
*Juhani Mylly: *Maalaisliitto–Keskustapuolueen historia 2: Maalaisliitto 1918–1939*. Kirjayhtymä, Helsinki 1989.

### Viitteet
Christoph Bernhard

**Christoph Bernhard** (1628–1692) oli saksalainen säveltäjä ja musiikkiteoreetikko.

Bernhard ilmeisesti opiskeli teologiaa, oikeustiedettä ja musiikkia Danzigissa. Vuodesta 1649 hän työskenteli Dresdenissä Saksin vaaliruhtinaan palveluksessa. Hän jatkoi samaan aikaan opiskelua Heinrich Schützin johdolla. Lisäksi hän suoritti lyhyesti opintoja Roomassa. Vuonna 1655 Bernhard pääsi varakapellimestariksi Dresdenissä, ja vuonna 1663 hän sai kanttorin työn Hampurissa. Vuonna 1670 Schütz tilasi Bernhardilta hautajaissävellyksen, joka pari vuotta myöhemmin esitettiin vanhemman säveltäjän hautajaisissa.

Bernhard saavutti aikanaan arvostusta etenkin saksan- ja latinankielisillä hengellisillä vokaaliteoksillaan. Nykyään hänet muistetaan ennen kaikkea teoreettisesta kirjoituksistaan, joihin kuului *Tractatus compositionis augmentatus*. Kyseistä teosta levitettiin laajalti 1600-luvun jälkipuoliskolla. Siinä Bernhard tarkasteli musiikkia kolmessa kategoriassa: *stylus gravis* (Palestrinan ja muiden klassinen polyfonia), *stylus luxurians communis* (Monteverdin tyyli) ja *stylus luxurians theatralis* (resitatiivi).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Michael Altenburg

**Johann Michael Altenburg** (27. toukokuuta 1584 Alach – 12. helmikuuta 1640 Erfurt) oli saksalainen säveltäjä ja pappi.

Altenburg toimi opintojensa jälkeen jonkin aikaa opettajana ja kanttorina Erfurtissa. Vuodesta 1608 alkaen hän toimi pastorina eri seurakunnissa. Vuonna 1631 Altenburg joutui kolmikymmenvuotisen sodan levottomuuksissa pakenemaan Erfurtiin, jossa hänet vuonna 1637 nimitettiin augustinolaisluostarin diakoniksi ja vuonna 1638 Andreas-kirkon pastoriksi.

Altenburgin tuotanto koostuu enimmäkseen hengellisistä sävellyksistä. Hän nautti huomattavaa arvostusta eläessään ja tuli rinnastetuksi Orlando di Lassoon. Altenburg sävelsi tunnetuimman virtensä Breitenfeldin ensimmäisen taistelun voiton kunniaksi vuonna 1631.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Tellico

**Tellico** on kokoelmatietojen hallintaohjelma. Ohjelma on julkaistu avoimena lähdekoodina GNU General Public License-lisenssillä. Ohjelma on saatavilla Linuxille ja useille BSD-johdannaisille.

Ohjelmalla voi tehdä luetteloita kokoelmista kuten kirjoista, videoista, musiikista, kolikoista, postimerkeistä, keräilykorteista, viineistä, lautapeleistä ja niin edelleen. Ohjelmassa on valmiita asetuksia erilaisille kokoelmille.
Ohjelma tukee tietojen tuomista ja viemistä eri muodoissa, sekä tietojen tuomista eräistä palveluista suoraan.
Ohjelma tallentaa tiedot XML-muodossa eikä siten tarvitse erillistä tietokantapalvelinta.

KOrganizeria, mikä on KDE-ohjelma, voidaan käyttää Tellicon kokoelmien laina-aikojen tallentamiseen.

Ohjelma käyttää tietueiden ja hakusanojen käsittelyyn KDE Frameworks libraries -ohjelmakirjastoja.
Ohjelmasta on myös suomenkielinen versio.

Ohjelma on muuttanut nimeään johtuen erimielisyydestä tavaramerkistä. Syyskuussa 2004 Bookcase 0.11 nimettiin Tellico 0.12:ksi. 

## Tiedostotyypit

 

## Kokoelmatyypit

Tellicossa on monia kokoelmatyyppimalleja kokoelmatietokannan perustamiseen.

 

## Muita vastaavia ohjelmia

Vastaavia ohjelmistoja kutsutaan nimellä *Integrated Library System* (ILS). Muita vastaavia avoimen lähdekoodin ohjelmistoja ovat:

* BiblioteQ 
* calibre eBook Management 
* Evergreen
* FOLIO 
* Koha
* LMS 
* OPALS 
* OpenBiblio 
* PMB

## Lähteet
Mehun-sur-Yèvre

**Mehun-sur-Yèvre** on kunta Ranskassa Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella.  Se sijaitsee Yèvre-joen varrella, noin 15 kilometriä Vierzonin kaupungista kaakkoon.

Mehun-sur-Yèvre on vanha keskiaikainen linnoitettu kaupunki. Kaupungin puolustuslinna *Château de Mehun* on mainittu ensimmäisen kerran 800-luvulla. Nykyään se on raunioitunut. Se oli 1400-luvulla kuninkaallinen linna, missä Ranskan kuningas Kaarle VII piti hoviaan. Linnan tornissa on museo, *Le Musée Charles VII*, joka on omistettu Kaarle VII:n hallituskaudelle.
Kaupungin vanhasta muurista on yhä jäljellä kelloportti, *Porte de l’Horloge*. Se on rakennettu 1200-luvun alussa ja kello on 1400-luvulta.

Kaupunki kuuluu Berryn historialliseen maakuntaan, jolla on pitkät perinteet posliinin valmistuksesta. 1800-luvulla kaupunkiin perustettiin Pillivuytin posliinitehdas, joka on nykyään Ranskan suurin.


Tiedosto:Château-Musée_Charles_VII.jpg|Château de Mehunin torni
Tiedosto:Porte_médiévale_de_Mehun_sur_Yèvre.jpg|Kelloportti


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Johann Rudolph Ahle

**Johann Rudolph Ahle** (24. joulukuuta 1625 Mühlhausen – 8. tai 9. heinäkuuta 1673) oli saksalainen säveltäjä, urkuri ja musiikkiteoreetikko.

Ahlen koulutuksesta tiedetään vähän, mutta hän aloitti yliopisto-opinnot Göttingenissä ja pääsi vuonna 1645 Erfurtin yliopistoon teologian opiskelijana. Vietettyään Erfurtissa vuoden hänet nimitettiin urkuriksi ja kanttoriksi Andreas-kirkkoon sekä kouluun. Vuonna 1650 Ahle palasi Mühlhauseniin, jossa hän meni naimisiin Anna Maria Wölferin kanssa ja vietti loppuikänsä. Pian hän sai nimityksen urkuriksi Divi Blasii -kirkkoon; tässä virassa häntä aikanaan seurasi hänen poikansa Johann Georg Ahle, jota puolestaan seurasi sittemmin Johann Sebastian Bach.

Ahlella oli useita kunnallisia virkoja, kuten pormestarin asema Mühlhausenissa. Hänen tuotantoonsa kuuluu vokaali- ja instrumentaaliteoksia, kuten 400 hengellistä aariaa ja 60 urkusävellystä. Häntä on pidetty nykyaikaisen kuorokantaatin luojana. Vuonna 1648 Ahle julkaisi teoreettisen *Compendium per tenellis* -kirjan kuorolaulannasta. Myöhemmin hänen poikansa julkaisi teoksesta uusitun ja merkittävästi laajennetun version.

Ahle haudattiin Divi Blasii -kirkkoon. Monet hänen kirjoittamistaan lauluista otettiin Mühlhausenin virsikirjaan 1700-luvulla, ja useat niistä ovat pysyneet protestanttien hengellisessä käytössä. Ahlen musiikillinen vaikutus kuuluu Bachin kirkkokantaateissa. Esimerkiksi Bachin kantaatissa BWV 60 toistetaan Ahlen sävellys *[[Es ist genug]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Luettelo vuonna 1520 kuolleista henkilöistä

## Helmikuu
* 3. helmikuuta − Sten Sture nuorempi, Ruotsin valtionhoitaja 1512−1520 (s. 1492, 1493 tai 1494)

## Huhtikuu
* 6. huhtikuuta − Rafael, italialainen taidemaalari ja arkkitehti (s. 1483)

## Kesäkuu
* 29. kesäkuuta − Montezuma II, asteekkien yhdeksäs ja viimeinen itsenäinen hallitsija (n. 1466)

## Syyskuu
* 23. syyskuuta − Selim I, Osmanien valtakunnan sulttaani 1512−1520 (s. 1465 tai 1470)

## Lokakuu
* 28. lokakuuta − Pier Gerlofs Donia, legendaarinen friisiläinen soturi, merirosvo ja kapinallinen (n. 1480)

## Marraskuu
* 8. marraskuuta − Eerik Juhananpoika Vaasa, ruotsalainen valtaneuvos ja Kustaa Vaasan isä (s. 1470)
* 9. marraskuuta − Bernardo Dovizi da Bibbiena, italialainen runoilija ja kardinaali (s. 1470)

## Joulukuu
* 8. joulukuuta − Gottskálk grimmi Nikulásson, islantilainen Hólarin piispa 1496−1520 (s. 1469)
* 16. joulukuuta − Nils Eskilsson Banér, ruotsalainen valtaneuvos, Kastelholman linnan päällikkö 1507−1514 ja Raaseporin linnan päällikkö 1515−1520 (n. 1480)
* 16. tai 17. joulukuuta − Hemming Gadh, ruotsalainen poliitikko ja katolinen piispa (s. 1450)

## Tuntematon päivämäärä
* Cuitláhuac, asteekkien kymmenes hallitsija 1520 (n. 1476)
* Krister Klaunpoika Horn, suomalainen linnanherra, Raaseporin linnan linnanvouti 1513−1515 ja Turun linnan linnanvouti 1515−1520
* Mattias Gregersson (Lillie), ruotsalainen katolinen pappi, virkamies ja Strängnäsin hiippakunnan piispa 1501−1520 (s. 1400-luvulla)
* Åke Yrjänänpoika Tott, ruotsalainen valtaneuvos ja Suomen sotilaskäskynhaltija
* Martin Waldseemüller, saksalainen kartografi (n. 1480)

## Katso myös

* 
* Wikiprojekti:Henkilöartikkeleiden syntymä- ja kuolinvuosiluokat
*
Sininata

**Sininata** (*Festuca glauca*) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, natojen (*Festuca*) sukuun kuuluva kasvilaji. Sininataa käytetään koristeheinänä, ja siitä on jalostettu monia eri lajikkeita tähän tarkoitukseen. Koristekasvina käytetyn sininadan ei tiedetä villiytyneen puutarhakarkulaisena luontoon. Toisaalta myös joistakin muista natalajeista jalostettuja sinertävälehtisiä lajikkeita myydään puutarhakaupoissa tieteellisellä nimellä *Festuca glauca* eli sininatana.

Sininata on voimakkaasti mätästävä heinälaji, joka ei muodosta maarönsyjä. Sen varret voivat kasvaa 15–50 cm korkeiksi, tavallisimmin kuitenkin 22–35 cm korkeiksi. Varret ovat kasvutavaltaan pystyjä. Lehtitupet ovat kiinni varressa suunnilleen puolet niiden pituudesta. Kieleke on lyhyt, 0,1–0,4 mm pitkä. Lehtilavat ovat halkaisijaltaan 0,6–1 mm ja niissä on viidestä seitsemään suonta. Lehtien varsienpuoleisilla pinnoilla on ei ole sklerenkyymisolukkoa, mutta kääntöpuolilla on yhtenäisiä tai melko yhtenäisiä sklerenkyymikannattimia. Sininadan kukintona on 2,5–11 cm pitkä, tiivis ja pysty röyhy. Tähkylät ovat 5,5–11 mm pitkiä ja niissä on kolmesta kuuteen kukkaa, joskus seitsemän kukkaa. Kaleet yltävät tähkylän kukkien yli; ulkokale on pituudeltaan 1,8–4 mm pitkä ja sisäkale 2,8–5,1 mm pitkä. Ulkohelpeet ovat 3,5–6,2 mm pitkiä ja niiden kärjessä voi olla 0,6–2 mm pitkä vihne.

## Lähteet
* Flora of North America: ''Festuca glauca'' 

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Tarhasininadat (''Festuca'' Glauca-Ryhmä)
Golden Hour

**Golden Hour** on yhdysvaltalaisen countrylaulajan Kacey Musgravesin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 30. maaliskuuta 2018. Se sai musiikkikriitikoilta hyvän vastaanoton ja menestyi myös kaupallisesti myyden platinaa Yhdysvalloissa. Yhdysvaltalainen *[[Paste Magazine]]* nimesi poppia ja countrymusiikkia yhdistelevän albumin yhdeksi 2010-luvun parhaista.

Albumi ja sen kappaleet voittivat yhteensä neljä Grammy-palkintoa. Albumi palkittiin vuoden albumina ja parhaana countryalbumina. Sen kappale ”Space Cowboy” voitti parhaan countrykappaleen palkinnon ja ”Butterflies”-kappale parhaan country-sooloesityksen palkinnon.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

Lähde: 

## Lähteet
Nokia T20

**Nokia T20** on HMD Globalin ensimmäinen taulutietokone. Laite julkistettiin 6. lokakuuta 2021, ja sen ennakkomyynti alkoi Suomessa julkistuspäivänä.

Nokia T20:stä tuli myyntiin kaksi versiota, joista edullisemmassa Wi-Fi-versiossa on 32 gigatavua tallennustilaa, kolme gigatavua keskusmuistia ja Wi-Fi-yhteys. Kalliimmassa LTE-versiossa on 64 gigatavua tallennustilaa, neljä gigatavua keskusmuistia ja Wi-Fi-yhteyden lisäksi mobiiliverkkoyhteys. Muilta ominaisuuksiltaan versiot ovat lähes yhteneviä.

Nokia T20:ssä on 10,4 tuuman näyttö ja kahdeksanydinprosessori. Takakameran tarkkuus on kahdeksan megapikseliä ja etukameran viisi megapikseliä. Akun kapasiteetti on 8&nbsp;200 milliampeerituntia, ja se tukee 15 watin latausta. Käyttöjärjestelmänä on Android 11. Laitteelle on luvattu kaksi vuotta Android-versiopäivitystä ja kolme vuotta tietoturvapäivityksiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Nokia T20 Nokian sivuilla
Sven Sonntag

**Sven Sigfrid Sonntag** (28. huhtikuuta 1912 Helsinki – 11. kesäkuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Sonntagin vanhemmat olivat talousneuvos Gustaf Sigfrid Sonntag ja Hilda Alexandra Lindström ja puoliso vuodesta 1938 Ellen Margareta Untamo, aiemmin Moliis. Sonntag tuli ylioppilaaksi 1932, kävi ruotsinkielisen kauppakorkeakoulun 1935 ja täydensi vielä opintojaan Englannissa suorittamalla sekä kieli- ja liiketoimintakurssin että kirjeenvaihtokurssin. Suomeen hän palasi 1936 ja aloitti isänsä johtaman Koulukalusto-yrityksen palveluksessa kirjeenvaihtajana ja konttoristina. Vuonna 1939 hänet nimitettiin yhtiön myyntipäälliköksi, 1945 apulaisjohtajaksi ja 1952 toimitusjohtajaksi, kun Gustaf Sonntag jäi tehtävästä eläkkeelle. Sven Sonntagin johdolla yrityksestä kehittyi alallaan Pohjoismaiden suurin ja sen tuotanto laajeni myös Fersalo-nimisenä perustetun yhtiön myötä koulukalusteiden metallirunkojen valmistuksen ohella työkoneisiin ja -kaluihin ja erilaisiin muihin metallirakenteisiin. Yrityskaupoilla toiminta laajeni edelleen muun muassa polttonestesäiliöihin, tiskipöydän metallikansiin, viljankuivureihin ja voimisteluvälineisiin. Sonntag, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen 1963, luopui yritysten johtotehtävistä ja useimmista luottamustoimistaan 1972. Salon kauppalanvaltuuston jäsen hän oli 1951–1953 ja Salon kaupunginvaltuuston jäsen 1961–1972. Sotilasarvoltaan Sonntag oli reservin majuri (1962).  

## Lähteet
Robert Fyfe

**Robert Douglas Fyfe** (25. syyskuuta 1930 Kirkcaldy, Fife, [Britannia[] – 15. syyskuuta 2021) oli skotlantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Howard Sibshawin roolista komediasarjassa *[[Vielä virtaa]]*.

## Nuoruus ja ura
Fyfe syntyi Kirkcaldyssa vuonna 1930 kelloseppä Douglas Fyfelle ja hänen vaimolleen Irvinelle. Hän kävi Kirkcaldy high schoolia, missä hän sai ensikosketuksensa näyttelemiseen osallistuessaan näytelmiin. Tämän jälkeen hän aloitti opinnot Edinburghin yliopistossa, mutta jätti ne kesken siirtyäkseen näyttelijä Esmé Churchin oppiin Northern Theatre Schooliin Bradfordiin. Valmistuttuaan vuonna 1954 Fyfe esiintyi ensin Churchin kanssa Northern Children's Theatren kiertueella ja sen jälkeen useissa repertoaariteattereissa.

Fyfen televisioroolit olivat aluksi pääasiassa pieniä sivurooleja, kuten esimerkiksi kovanaaman rooli saippuasarjassa *[[Coronation Street]]* vuonna 1966. Vuonna 1984 Fyfe teki ensiesiintymisensä tunneituimmassa roolissaan *Vielä virtaa* -sarjan Howardina sarjaan perustuvassa näytelmässä Bournemouthissa. Fyfen roolihahmo oli ankaran vaimonsa Pearlin tossun alla oleva mies, joka yritti vaimoltaan salaa karata pyöräretkille toisen naisensa Marinan kanssa. Seuraavana vuonna Fyfen roolihahmo teki ensiesiintymisensä itse televisiosarjassa, aluksi vierailijana ja myöhemmin osana sarjan vakiokaartia.

2000-vuosikymmenellä Fyfe näytteli elokuvissa *[[Maailman ympäri 80 päivässä (vuoden 2004 elokuva)|Maailman ympäri 80 päivässä]]* sekä *[[Babel (elokuva)|Babel]]*. *Vielä virtaa* -sarjan päättymisen jälkeen Fyfe esiintyi toisessa roolissa *Coronation Street* -sarjassa vuonna 2012, tällä kertaa eläköityvänä liikenteenohjaajana, sekä elokuvassa *[[Pilvikartasto (elokuva)|Pilvikartasto]]* samana vuonna.

## Yksityiselämä
Fyfe avioitui lavastaja Diana Rushin kanssa vuonna 1957, ja he saivat kolme poikaa. Fyfe kuoli munuaissairauteen 90-vuotiaana 15. syyskuuta 2021. Hän oli jäänyt leskeksi edellisessä kuussa.

## Lähteet
Kuhmon kaupunginkirjasto

**Kuhmon kaupunginkirjasto** on kainuulaisessa Kuhmon kaupungissa toimiva yleinen kirjasto. 

Kuhmon kirjaston historia ulottuu vuoteen 1880. Tuolloin kuntakokous perusti seurakuntaan lainakirjaston Suomen suuriruhtinas  Aleksanteri II:n 25-vuotisen hallituskauden kunniaksi. Ensimmäisenä kirjastonhoitajana toimi Tuupalan postinhoitaja Sofia Swan.
Kirjasto sijaitsi vuosien varrella muun muassa kansakoululla, Korpilinnassa, paloaseman pyöreässä tornissa ja paloaseman kylkeen  rakennetussa tilassa. 

Nykyinen Kuhmon kirjasto- ja konserttitalorakennus *Atalante* on arkkitehtitoimisto Nurmela-Raimoranta-Tasan suunnittelema ja se valmistui aiemman Tuupalan  saunan  paikalle vuonna 1988. Avoimen arkkitehtuurikilpailun (1984) voittaneen, postmodernismia edustavan rakennuksen pääarkkitehtina oli Jyrki Tasa. 

Kirjastorakennuksen toimintojen ja tapahtumien ohella kaupunginkirjasto palvelee erityisesti kirjastoauton ja verkkokirjaston välityksellä. Lisäksi koronapandemian (2020-) aikana Kuhmon kaupunginkirjasto on kehittänyt ja saanut suosiota kirjakassipalvelunsa vuoksi. 

Kaupunginkirjasto kuuluu Kainuun Kainet-kirjastokimppaan, jonka kokoelmia jäsenkuntien asukkaat voivat hyödyntää, niin fyysisiä teoksia kuin sähköisiä aineistojakin (esimerkiksi e-kirjoja, e-äänikirjoja, suoratoistoelokuvia ja musiikki-instrumenttien soiton oppikursseja).


Kuhmon kirjasto (14678508027).jpg
Kuhmon kirjasto (14678530737).jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Baffininnata

**Baffininnata** (*Festuca baffinensis*) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, pikkunatojen (*Festuca*) sukuun kuuluva kasvilaji. Toisinaan baffininnata on tulkittu samaksi lajiksi kuin lampaannata (*Festuca ovina*). Baffininnata voi risteytyä tundranadan (*Festuca brachyphylla*) tai muiden lähisukuisten lajien kanssa.

Baffininnata on tiiviisti mätästävä heinälaji, joka ei muodosta maarönsyjä. Sen varret kasvavat 5–25 cm korkeiksi, joskus jopa 30 cm korkeiksi. Lehtitupet ovat kiinni noin puolet niiden pituudesta. Kieleke on hyvin lyhyt, vain 0,1–0,3 mm pitkä. Lehtilavat ovat halkaisijaltaan 0,4–1,2 mm, tavallisimmin 0,6–1 mm, ja lehtilavoissa on viidestä seitsemään suonta, joskus vain kolme tai neljä. Varsilehdet ovat 5–40 mm pitkiä ja niiden lehtitupet ovat tavallisesti heikosti kiinni varren ympärillä. Kukintona on tavallisesti 1,5–4 cm pitkä röyhy, joskus harvoin terttu. Kukinnon tähkylät ovat 4,5–8,5 mm pitkiä ja niissä on kahdesta kuuteen kukkaa, tavallisesti kolmesta viiteen kukkaa. Kaikki tähkylän kukat jäävät kaleiden sisään; ulkokaleet ovat 2,2–4 mm pitkiä ja sisäkaleet 3–5 mm pitkiä. Ulkohelpeet ovat 3,5–6 mm pitkiä ja niiden kärjissä on 0,8–3,3 mm pitkät vihneet. Sisähelpeet ovat samanpituisia kuin ulkohelpeet tai hieman lyhyempiä.

Baffininnata kasvaa kosteilla ja soraisilla kasvupaikoilla kalkkipitoisilla tai vulkaanisilla alueilla. Baffininnadan levinneisyys on sirkumpolaarinen ja sitä tavataan sekä arktisilla että vuoristoissa.

## Lähteet
Finder (sivusto)

**Finder** on verkkosivusto, josta löytyy yritysten tietoja kuten yhteystiedot, toimiala, Y-tunnus, kotipaikka ja merkinnät taloudellisiin rekistereihin kuten ennakkoperintärekisteri, kaupparekisteri ja arvonlisäverovelvollisten rekisteri merkitsemisestä sekä yritysten talousluvuista usean vuoden ajalta.

Finder on Fonectan palvelu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Verkkosivut
Kipinä (Eija Kantolan albumi)

**Kipinä** on Eija Kantolan studioalbumi, joka julkaistiin 9. heinäkuuta 2021.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#  (Eija Kantola & Kyösti Mäkimattila)
# 
# 

## Lähteet
Pistojärvi (Kainuu)

**Pistojärvi** on pohjanmuodoiltaan hyvin vaihteleva järvi Kainuun ja Pohjois-Pohjanmaan maakuntarajalla. Sen eteläosa sijaitsee Suomussalmella ja pohjoisosa Taivalkoskella. Järven pinta-ala on 3,9 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 147 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Oulusta 173 kilometriä itäkoilliseen.

## Maantiede
Pistojärven pituus kaakosta luoteeseen on noin kuusi kilometriä. Mainittavia saaria ei ole. Sääskiniemi jakaa järven eteläpuoliskon läntiseen ja itäiseen vesialueeseen. Läntisen vesialueen eteläisin osa on Matalaselkä, jonka itäpuolella sijaitsee muusta järvestä erillään Pistonlampi. Pistojärven syvä vyöhyke ulottuu järven kaakkoisosasta pohjoiseen. Järven keskiosan itäpuolisko on varsin matalaa, kuten myös järven lounaisosa ja luoteisimmat osat. Syvimmät kohdat sijaitsevat Sääskiniemen kärjestä luoteeseen. Noin neljännes järvestä on vähintään 10 metriä syvä.

Pistojärvi laskee Matalaselän rannalta Pistonjokea etelään. Pistojärven rannoilla on sekä kulttuurimaisemaa että metsämaata.

Pistojärven vesitilavuus on 24&nbsp;941&nbsp;000 kuutiometriä.

Pistojärvi (59.588.1.001) kuuluu Pistojärven valuma-alueeseen (59.588), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Lounajoen valuma-alue (59.58) ja ensimmäinen on Kiantajärven reitin valuma-alue (59.5). Pistojärvi on selkeästi laajin Pistojärven alueen neljästä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Kolme muuta ovat Likolampi ja kaksi Lauttalampea. Alueeseen kuuluu myös alle hehtaarin laajuinen Suksilampi (238,0 metriä mpy) aivan Pistojärven lounaispuolella.

## Lähteet
Eimisjärvi

**Eimisjärvi-Lauttalammit** on matalahko ja monialtainen järvi Joensuun itäosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 7,2 neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 54 kilometriä itäkaakkoon.

## Maantiede
Eimisjärven pääaltaan pituus kaakosta luoteeseen on noin 6,7 kilometriä, leveys vaihtelee 300 metristä yli kilometriin. Eimisjärven pääaltaan kaakkoiskulmasta lähtee idän suuntaan vesialue, jonka altaat lännestä lueteltuina ovat Keljänlahti, Kantele, Majalampi, Pieni Lauttalampi ja Lauttalampi. Altaita yhdistävät salmet ovat varsin mutkaisia, ja pääallas on niemien halkomaa, joten järvikokonaisuuden yleisilme on sokkeloinen. Eimisjärven syvin kohta, 12,5 metriä, sijaitsee pääaltaan keskiosassa Huutoniemen rannan lähellä. Vain nelisen hehtaaria järvestä on vähintään 10 metrin syvyistä; korkeintaan 3 metriä syvää on lähes kaksi kolmasosaa järvestä.
Eimisjärvi-Lauttalammin niemimaat ovat muodokkaita. Pääallasta ja järven itäosaa erottaa haarautuva Paloniemi. Eimisjärven saariluku on 36, niistä 21 on alle aarin laajuisia luotoja. Saarista yksi on yli hehtaarin laajuinen.

Eimisjärven eteläpuolinen Kokinlampi (145,1 metriä mpy) laskee Eimisjärveen, pohjoisesta laskee Siikopuro ja idästä Kälkäjärveltä Pajujoki. Järveen päätyy myös useita vähäisiä laskuojia. Eimisjärven luoteiskolkasta lähtee noin kilometrin pituinen laskupuro länteen Kinnasjärveen (136,3 metriä mpy).

Eimisjärven rannoilla on peltotilkkuja ja pientaloja. Rannat ovat pääosin alavia.

Eimisjärvi-Lauttalammien vesitilavuus on 22&nbsp;689&nbsp;000 kuutiometriä.

Eimisjärvi-Lauttalammit (01.072.1.001) kuuluu Eimisjärven alueeseen (01.072), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Jänisjoen vesistöalueella (01). Toinen jakovaihe on Eimisjärven valuma-alue (01.07). Eimisjärvi-Lauttalammit on laajin Eimisjärven alueen 19:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajimmat, Kokinlampi ja Valkeisenlampi, ovat noin 20 hehtaarin suuruisia.

## Lähteet
Ceriumjodidi

**Ceriumjodidi** (CeI3) on cerium- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa ceriumjodidi on keltaista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on ortorombinen. Yhdiste liukenee veteen ja liukenee myös asetoniin.

Ceriumjodidia voidaan valmistaa ceriumin ja jodin reaktiolla tai cerium(IV)oksidin, vetyjodidin ja ammoniumjodidin reaktiolla.
:2 Ce + 3 I2 → 2 CeI3

Ceriumjodidia käytetään katalyyttinä aldolireaktioissa, pelkistimenä yhdessä litiumalumiinihydridin kanssa ja organoceriumyhdisteiden valmistamiseen.

## Lähteet
Yli merten ja mannerten

**Yli merten ja mannerten** on Erkki V. Oksasen ohjaama suomalainen matkailuelokuva vuodelta 1956. Elokuva oli ensimmäinen suomalainen pitkä värielokuva.

Elokuvassa kuljetaan lentokoneen kyydissä portugalilaisen löytöretkeilijän Fernão de Magalhãesin 1500-luvulla tekemän maailmanympäripurjehduksen reittiä. Matkan varrella esitellään eri kansojen elämää ja kulttuuria.

## Lähteet
Julian Symons

**Julian Symons** (1912 Lontoo, Britannia – 1994 Kent, Britannia) oli brittiläinen kirjailija ja kirjallisuudentutkija.

Symonsin vanhemmat olivat venäjänjuutalaisia maahanmuuttajia. Änkytyksen vuoksi hänet pantiin kehityshäiriöisten kouluun, jota hän kävi 14-vuotiaaksi. Hän aloitti silloin toimistotöissä mutta jatkoi opintoja samalla itsenäisesti ja sai vaikutteita kirjailijaveljeltään A. J. A. Symonsilta. Hänen vaimonsa löysi pöytälaatikosta käsikirjoituksen teokseen "The Immaterial Murder Case", lähetti sen kustantajalle, ja se ilmestyi 1945. Vaikka Symons väheksyi teosta, siitä alkoi hänen kirjallinen uransa rikosromaanien kirjoittajana. Hän kirjoitti myös tutkielmia ja elämäkertoja.

## Palkinnot ja tunnustukset
* Crossed Red Herring Award: 1957
* Edgar-palkinto: 1961
* The Cartier Diamond Dagger: 1990
* Martin Beck -palkinto: 1971

## Suomennetut teokset
* *Nahkatakkien veitset* (*The progress of a crime*), suom. Eero Ahmavaara, Porvoo Helsinki: WSOY 1962 Sarja: Korppisarja, 14
* *Kuka murhasi Francie Laken* (*The killing of Francie Lake*), suom. Risto Pitkänen, Jyväskylä: Gummerus 1967 Sarja: Salamasarja
* *Mies joka murhasi itsensä* (*The man who killed himself*), suom. Eero Raassina, Jyväskylä: Gummerus 1969 Sarja: Salamasarja
* *Karatemurhat* (*A three pipe problem*), suom. Kersti Juva, Helsinki: WSOY 1980 Sarja: Sapo, 254 
* *Roger Riderin arvoitus* (*The plot against Roger Rider*), suom. Liisa Hakola, Helsinki: WSOY 1980 Sarja: Sapo, 247 
* *Peli* (*The players and the game*), suom. Leena Tamminen, Helsinki: WSOY 1981 Sarja: Sapo, 266 
* *Murha! Murha!* (*Bloody murder*), suom. Leena Tamminen, Helsinki: WSOY 1986 Sarja: Sapo, 300 
* *Solomon Grundyn loppu* (*The end of Solomon Grundy*), suom. Kirsti Kattelus, säkeet suom. Panu Pekkanen,, Helsinki: WSOY 1987 Sarja: Sapo, 309 
* *Kun kuolema unohtaa* (*The Kentish manor murders*), suom. Pertti Koskela, Hyvinkää: Viihdeviikarit 1989 Sarja: Jännityksen mestarit, 35 
* *Murhaava nauru* (*The colour of murder*), suom. Kirsti Kattelus, Helsinki: WSOY 1991 Sarja: Sapo, 351 

; Novellit
* Kuinka roisto saadaan kiikkiin, suom. Annika Eräpuro, julkaisussa: * ...joka viimeksi nauraa*, Cynthia Manson (toim.) Hyvinkää: Book Studio 1994 
* Mayhem Parvan joukkomurha, suom. Pasi Junila, teoksessa: *Murha Agathan malliin*, Hyvinkää: Book Studio 1994 
* Sinikellometsässä, suom. Anja Meripirtti, teoksessa: *Murhakirja*, Hyvinkää: Book Studio 1997 , ja uusi painos: *Murhaavat kirjat* Gummerus 2006 

## Lähteet
Kuuma aurinko

**Kuuma aurinko** (; ; ) on vuonna 1960 ensi-iltansa saanut rikostrilleri, jonka on ohjannut René Clément. Elokuva perustuu löyhästi Patricia Highsmithin romaaniin *[[Lahjakas herra Ripley (romaani)|Lahjakas herra Ripley]]* (1955). Elokuvan pääosia esittävät Alain Delon, Maurice Ronet ja Marie Laforêt.

## Näyttelijät

## Aiheesta muualla
*
Circus of Doom

**Circus of Doom** on suomalaisen metalliyhtye Battle Beastin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 21. tammikuuta 2022 levymerkillä Nuclear Blast. Albumi debytoi kolmen edeltäjänsä tapaan Suomen virallisen albumilistan ykköspaikalla.

Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "Master of Illusion", "Eye of the Storm" ja "Where Angels Fear to Fly", ja kappaleista on kuvattu myös musiikkivideot.

## Kappaleet

## Kokoonpano

* Noora Louhimo - laulu
* Eero Sipilä - basso
* Joona Björkroth - kitara
* Juuso Soinio - kitara
* Janne Björkroth - koskettimet
* Pyry Vikki - rummut

## Arvostelut
* Imperiumi: 9-/10
* Inferno: 
* Metalliluola: 8+/10
* Soundi: 
* V2.fi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Hu Kun

**Hu Kun** (; s. 1963) on kiinalainen viulisti ja kapellimestari.

Hu aloitti viulunsoiton opiskelun isänsä, professori Hu Wei Minin johdolla 6-vuotiaana. 7-vuotiaana hän esiintyi julkisesti äitinsä, pianisti Peng Shi Junin säestämänä. Hu alkoi saavuttaa palkintoja koululleen kotikaupungissaan Chengdussa. Vuonna 1976 hän lähti Pekingiin, jossa esitti Niccolò Paganinin viulukonserton nro 1. Hän sai paikan keskusradion sinfoniaorkesterin solistina ja pääsi Pekingin keskusmusiikkikonservatorioon jatkamaan opiskelua Lin Yiao Jin johdolla. Hu valmistui vuonna 1984. Hän suoritti lisäksi opintoja Kiinan hallituksen lähettämänä Gstaadin Kansainvälisessä Menuhin-musiikkiakatemiassa Alberto Lysyn johdolla.

Hu saavutti vuonna 1980 viidennen sijan Jean Sibelius -viulukilpailussa Helsingissä ja vuonna 1985 neljännen sijan Kuningatar Elisabetin kilpailussa. Yehudi Menuhin otti hänet ainoaksi yksityisoppilaakseen. Hu on esiintynyt useiden maailman johtavien orkesterien kanssa. Hän on saanut Kiinassa laajaa näkyvyyttä muun muassa televisio- ja radio-ohjelmissa sekä dokumenttielokuvissa. Hän pääsi kotimaassaan esiintymään myös valtiovieraille, kuten Ronald Reaganille. Hu kantaesitti Ronald Stevensonin säveltämän viulukonserton George Enescun muistolle ja piti Edward Elgarin viulukonserton Kiinan-ensiesityksen. Hän on myös tulkinnut kiinalaista viulumusiikkia länsimaiselle yleisölle. Hän on levyttänyt teoksia sellaisilta säveltäjiltä kuin Samuel Barber, Alun Hoddinott, Aram Hatšaturjan, Sergei Prokofjev, Antonio Vivaldi, Johann Sebastian Bach, Leonard Bernstein, Henryk Wieniawski ja Camille Saint-Saëns.

Hu on toiminut professorina Royal Academy of Musicissa ja saanut sen kunniajäsenyyden. Hänet nimitettiin vuonna 2011 tuomariston puheenjohtajaksi Kiinan kansainvälisessä viulukilpailussa Qingdaossa. Orkesterinjohdossa Hu sai opastusta Colin Davisilta, ja hän perusti oman Hu Kun and Friends -orkesterinsa Lontoossa. Hän on kiertänyt kapellimestarina.

## Lähteet
Aino-Kaisa Mantere

**Aino-Kaisa Mantere** (s. 16. kesäkuuta 1994 Ilmajoki) on suomalainen pesäpalloilija. Hänen nykyinen joukkueensa on Seinäjoen Maila-Jussit ja hänen pelipaikkansa on lyöjäjokeri.

Mantere on ollut voittamassa pesäpallon Suomen mestaruutta Kirittärien joukkueessa vuonna 2016.

Mantere aloitti peliuransa aikuisten tasolla Maila-Jusseissa, jossa pelasi vuoteen 2013 asti, jolloin seura pelasi alemmalla sarjatasolla ja taisteli pääsystä naisten pääsarjatasolle. Kaudet 2014-2016 hän pelasi Kirittärissä, jossa voitti Suomen mestaruuden ja kaksi SM-hopeaa. Kauden 2017 Mantere pelasi Pesäkarhuissa, joissa hän voitti uransa kolmannen SM-hopeansa. Noiden kausien aikana hän pelasi myös kolme kertaa Itä–Länsi-ottelussa. Kaudesta 2018 lähtien Mantere on pelannut Maila-Jusseissa. Kaudella 2023 Mantere voitti Superpesiksen lyöjäkuningattaruuden. Mantere voitti lyöjäkuningattaruuden myös kausilla 2024 ja 2025 Kaudella 2025 hänet valittiin Kultaisen mailan voittajaksi ja Vuoden jokeriksi. Elokuussa 2023 Mantere valittiin Superpesiksen kuukauden pelaajaksi. Mantereen kasvattajaseura on Ilmajoen Kisailijat.

## Lähteet
Naantalin pappila

**Naantalin pappila** on Naantalin keskustassa sijaitseva vuonna 1852 rakennettu pappila, joka toimi Naantalin seurakunnan kirkkoherran virka-asuntona. Pappila edustaa tyypillistä virkataloa ja on tyylisuunnaltaan klassismia. Naantalin pappila on suojeltu rakennus ja se on inventoitu paikallisesti, rakennushistoriallisesti ja ympäristöllisesti arvokkaaksi kohteeksi.

Pappilan miljöö on säilynyt hyvin ja rakennukset ovat hyväkuntoisia. Pihapiirissä on kaksi sivurakennusta 1850-luvulta. Pappilassa asui vielä 2010-luvulla Naantalin kirkkoherra.

Naantalin vanha pappila sijaitsi Naantalin kirkon pohjoispuolella osittain nykyisellä hautausmaa-alueella. Arkeologisissa kaivauksissa on löytynyt pappilan puisten rakennusten jäännöksiä 1600- ja 1700-luvuilta. Ainoa säilynyt rakennus on hautausmaan huoltorakennuksen vieressä sijaitseva vanha pappilan kellari. Alue on Museoviraston suojelema kiinteä muinaisjäännös.

## Lähteet
Shi Zhiyong (painonnostaja, 1993)

**Shi Zhiyong** (, s. 10. lokakuuta 1993 Línguì Qū, Guilin, Guangxi) on kiinalainen painonnostaja ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Shi kilpailee 69 ja 73 kg sarjassa. Hän voitti ensimmäisen olympiakullan Rion kesäolympialaisissa 2016 alle 69 kg sarjassa. Hän työnsi 162 kg ja tempaisi 190 kg. Yhteistulos 352 kg riitti voittoon yhden kilogramman erolla. Neljä vuotta myöhemmin Tokion kesäolympialaisissa 2020 Shi kilpaili alle 73 kg sarjassa. Hän työnsi 166 kg ja tempaisi 198 kg, jotka olivat kummatkin kilpailun parhaita tuloksia. Yhteistulos 364 kg on olympiaennätys. Shi on voittanut myös maailmanmestaruuden kolmesti: vuonna 2015 69 kg sarjassa sekä 2018 ja 2019 73 kg sarjassa. Lisäksi hänellä on neljä Aasian-mestaruutta.

## Lähteet
Sara Marielle Gaup

**Sara Marielle Gaup Beaska** (s. 1983) on norjansaamelainen joikutaiteilija.

Gaup on kotoisin poronhoitoa harjoittavasta yhteisöstä Kautokeinosta, jossa hän omaksui vanhemmiltaan ja aiemmilta sukupolvilta periytyneet musiikkitaidot. Hän aloitti laulamisen hyvin nuorena ja opiskeli sitä myöhemmin.

Gaup perusti vuonna 2004 Lawra Sombyn kanssa joikukokoonpano Adjágasin. Adjágas on yhdistänyt perinteistä joikua vaihteleviin moderneihin vaikutteisiin. Gaup on toiminut myös muun muassa Arvvas-duossa Steinar Raknesin kanssa ja tehnyt yhteistyötä Sylvia Cloutierin sekä Niillas Holmbergin kanssa. Gaup on musiikillisen työnsä ohella valmistanut saamelaisia käsitöitä ja ollut esillä saamelaisten oikeus- ja ympäristöasioiden puolestapuhujana. Vuonna 2016 hänellä oli keskeinen rooli osana saamelaisten ryhmää Yhdysvaltain Dakota Access Pipeline -mielenosoituksissa. Vuonna 2018 Gaup sai Sámi Grand Prix -tilaisuudessa Áillohaš-palkinnon.

## Lähteet
Rullakko

**Rullakot** ovat pyörillä varustettuja tavarankuljettamiseen tarkoitettuja kuljetusyksiköitä, joita käytetään monipuolisesti logistiikan erilaisissa tarpeissa.

Rullakot ovat käteviä tavaroiden siirrossa, kuljetuksessa ja varastoinnissa. Rullakkomalleja löytyy useita erilaisia, ja yleisimmät lisävarusteet niihin ovat välitasot ja kumivyöt.

## Katso myös
*Kuormalava

## Aiheesta muualla
Kaskisten rautatieonnettomuus 2021

**Kaskisten rautatieonnettomuus** tapahtui Kaskisissa 5. lokakuuta 2021 kello 7.53, jolloin ratatyökone perässään yksi vaunu törmäsi hitaalla nopeudella koulubussiin Pyhän Eskilinkadun vartioimattomassa tasoristeyksessä Suupohjan radalla. Samassa tasoristeyksessä on aiemminkin sattunut vaaratilanteita.

Radalla kulkenut yhdistelmä oli 35 kilometrin tuntinopeudella liikkunut Keitele-museon omistama Tka7-ratakuorma-auto, joka veti makuuvaunua. Koulubussi oli menossa Kristiinankaupunkiin, mutta se ei tiettävästi pysähtynyt tasoristeystä ennen, ja sen nopeus oli törmäyshetkellä 18&nbsp;km/h. Ratatyökone suistui kiskoilta onnettomuuden seurauksena.

Onnettomuudessa oli osallisena 12 henkilöä, joista neljä oli veturissa ja kahdeksan linja-autossa. Kaikki linja-autossa olleet loukkaantuivat ja kaksi heistä loukkaantui vakavasti. Onnettomuustutkintakeskus suoritti tutkinnan onnettomuudesta.

Maaliskuussa 2024 Pohjanmaan käräjäoikeus tuomitsi linja-auton kuljettajan törkeästä liikenneturvallisuuden vaarantamisesta ja kahdesta törkeästä vammantuottamuksesta 50 päivän ehdolliseen vankeuteen.

## Lähteet
Lü Xiaojun

**Lü Xiaojun** (, s. 27. heinäkuuta 1984 Hubei) on kiinalainen painonnostaja ja kolminkertainen olympiavoittaja. Lü kilpailee 77 ja 81 kg sarjoissa. Ensimmäisen olympiakultansa Lü voitti Lontoon kesäolympialaisissa 2012, kun hän voitti 77 kg sarjan. Hän työnsi 175 kg ja tempaisi 204 kg. Hänen yhteistuloksensa 379 kg oli 19 kg parempi kuin toiseksi tulleen tulos. Neljä vuotta myöhemmin Rion kesäolympialaisissa 2016 Lü kilpaili jälleen 77 kg painoluokassa. Hän työnsi 177 kg ja tempaisi 202 kg. Hänen yhteistulos 379 kg oli sama kuin Nijat Rahimovin, mutta Rahimov oli kevyempi kuin Lü, joten Rahimov saavutti olympiakultaa. Rahimovin dopingrikkomusten takia häneltä riisuttiin kultamitali ja Lu voitti kultaa. Tokion kesäolympialaisissa 2020 Lü kilpaili 81 kg painoluokassa. Hän tekin uuden olympiaennätyksen 374 kg, kun hän työnsi 170 kg ja tempaisi 204 kg voittaen uransa toisen olympiakullan. Lü on voittanut kolmen olympiamitalin lisäksi viisi MM-kultaa (2009, 2011, 2013, 2018 ja 2019) sekä yhden MM-hopean (2010). Aasian-mestaruuksia hänellä on kaksi vuosilta 2011 ja 2021.

## Lähteet