open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pollinon kansallispuisto

**Pollinon kansallispuisto**  on luonnonsuojelualue Italiassa. Se ulottuu	kolmen maakunnan alueeelle: Cosenza, Potenza ja Matera. Se on unescon geopuistojen verkoston jäsen vuodesta 2015.

Pollinon kansallispuisto on 192&nbsp;565 hehtaarillaan Italian suurin suojelualue. Se kattaa Etelä-Apenniinit Calabriassa ja Lucaniassa. Se ulottuu Tyrrhenanmereltä Joonianmerelle, Cozzo del Pellegrinosta Serra Dolcedormeen, Piani di Campolongosta, Novaccosta ja Lanzosta Piani del Pollinoon, Argentino- ja Abatemarco-joista Lao- ja Raganello-rotkoihin sekä Peschiera- ja Frido-puroihin. Laaja ja koskematon alue suojelee harvinaisia ja endeemisiä lajeja, kuten bosnianmäntyä, maakotkaa ja metsäkauriita.

Puiston suojeltuihin kasveihin kuuluvat miekkavalkku, pesäjuuri, kimalaisorho ja toinen orholaji *Ophrys lacaitae*, sekä eräät neulaheinän ja kurjenherneen alalajit.

Pollino Massifilla on puiston korkeimmat huiput: Serra Dolcedorme (2 267 m), Pollino-vuori (2 248 m), Serra del Prete (2 181 m), Serra delle Ciavole (2 127 m) ja Serra di Crispo (2 053 m).

Puiston alueella on paleontologisia kohteita, kuten Grotta del Romito ja Valle del Mercure, sekä kreikkalaisten valtakaudelta peräisin olevia arkeologisia kohteita, pyhäkköjä, luostareita, linnoja ja historiallisia kaupunkikeskuksia, kuten Laino Castello. Ympäristöä leimaavat maaseutuelämä, suositut kyläjuhlat ja 1400- ja 1500-luvuilla alueelle muuttaneet albaaniperäiset etniset ja kielelliset vähemmistöt (arbëreshë).

## Lähteet

## Aiheeesta muualla
* https://www.parconazionalepollino.it
Saatana islamissa

**Saatana islamissa** tunnetaan sanalla **šaitan** ().

Šaitan tarkoittaa islamin mytologiassa niitä jinnejä eli henkiolentoja, jotka eivät ole muslimeja. Sana tarkoittaa myös paholaista eli Iblisiä silloin, kun tämä kiusaa ihmisiä. Kansanperinteessä šaitanit ovat rumia miehiä tai naisia, sillä he voivat ottaa ihmisen hahmon. Heidän jalkansa pysyvät kuitenkin sorkkina. He syövät ulosteita, levittävät sairauksia ja elävät pimeyden rajamailla.

Šaitanien tarkka luonne on epävarma. Historiallisesti he olivat beduiinien tarinaperinteessä eräänlaisia suojelushenkiä tai kreikkalaistyyppisiä demoneita, jotka puhuivat ennustajille ja runoilijoille. Koraanissa heistä tulee mahdollisesti juutalaisuuden vaikutuksesta paholaisia.  Aina he eivät ole itsessään pahoja, mutta kuuluvat kuitenkin paholaisen eli Iblisin johtamiin joukkoihin. Iblis ja šaitanit kuiskivat ihmisten korviin pahoja ajatuksia, mutta vailla todellista valtaa ihmisiin; he voivat vain houkutella 

## Lähteet
Jacques Philippe

**Jacques Philippe** (s. 1947) on ranskalainen katolinen pappi ja hengellisten kirjojen kirjoittaja.

Jacques Philippe kuuluu Autuaaksijulistusten yhteisöön () jo 1980-luvulta alkaen ja hänet on vihitty yhteisön papiksi. Isä Jacques on tunnettu hengellisenä ohjaajana ja retriittien pitäjänä. Hänen kirjojaan hengellisestä elämästä on käännetty yli 20 kielelle. Niiden teemoihin kuuluvat muun muassa rukous, sisäinen vapaus ja sydämen rauha, ja niistä on tullut moderneja katolisen hengellisen kirjallisuuden klassikkoja.

## Lähteet

## Suomennetut teokset
**Aikaa Jumalalle – Pieni rukouselämän opas* (Du temps pour Dieu). Suom. Katri Tenhunen, Katolinen tiedotuskeskus 2025 

## Aiheesta muualla
*Fr. Jacques Philippe
Guido Vincenzi

**Guido Vincenzi** (14. heinäkuuta 1932 Quistello – 14. elokuuta 1997) oli italialainen jalkapalloilija, joka pelasi oikean laitapuolustajan pelipaikalla. Hän oli pituudeltaan 183-senttimetrinen. Hän toimi pelaajauransa jälkeen useiden joukkueiden valmentajana.

Vincenzi edusti pelaajaurallaan Reggianaa, Interiä ja Sampdoriaa. Hän voitti Interin riveissä Italian liigamestaruuden kaudella 1953–1954. Vincenzi pelasi Italian maajoukkueessa kolme ottelua, joista yhden MM-kilpailuissa 1954.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Karl Pärsimägi

**Karl Pärsimägi** (1902 -1942) oli virolainen modernistinen taidemaalari. Hänen taidettaan kuvataan yhtäaikaa sekä rohkeasti värejä käyttäväksi että herkäksi. Värien käyttönsä vuoksi häntä onkin verrattu Matisseen.  
## Elämänvaiheita
Karl Pärsimägi oli varakkaan maanviljelijän poika. Vuonna 1919 hän osallistui Viron vapaussotaan ja hänet palkittiin kunniamerkillä. Sen jälkeen hän meni vastoin isänsä tahtoa Tarttoon kirjautuakseen modernistisen Pallas-taidekoulun oppilaaksi.  

Opetuksessaan Pallas-taidekoulu painotti uutta eurooppalaista taidetta, mutta otti vaikutteita myös kansantaiteesta. Merkittäviä vaikutteita Pärsimägelle antoivat opettajat Konrad Mägi ja Nikolai Triik. Vuonna 1923 Pärsimägi teki opintomatkan Saksaan ja piti ensimmäisen näyttelynsä. 

Vähitellen Pärsimägi teki sovinnon isänsä kanssa ja isä kustansi pojalleen matkan Pariisiin vuonna 1937. Taiteelliselta kannalta matka oli merkittävä, sillä Pärsimägi meni opiskelemaan Académie Colarossiiin. Siellä hänen taiteeseensa tuli vaikutteita Paul Cézannelta. Hänen aihevalintansa oli melko monipuolista, hän maalasi sisäkuvia, alastontutkielmia, muotokuvia ja maisemia.    

Toinen maailmansota alkoi vuonna 1939 ja vuonna 1940 Neuvostoliitto miehitti Viron. Pärsimägi päätti jäädä Pariisiin, koska piti sitä turvallisena kaupunkina. Luulo osoittautui kohtalokkaasti vääräksi.  

Gestapo pidätti Pärsimägin Pariisissa vuonna 1941. Pariisista Pärsimägi siirrettiin Drancyn siirtoleirille ja edelleen Auschwitziin, missä hänet murhattiin.  

Syyt Pärsimägin pidättämiselle ja lähettämiselle keskitysleiriin eivät ole selvinneet. Asiasta on erilaisia teorioita. Yhden mukaan hän olisi ollut mukana Ranskan vastarintaliikkeessä. Toisen teorian mukaan hän olisi jäänyt kiinni juutalaisten auttamisesta ja kolmannen teorian mukaan hän olisi ollut homoseksuaali. Kansallissosialistien hallinto vangitsi arviolta 5000 - 15 000 homoseksuaalia. 

Pärsimägi ja hänen taiteensa ovat melko huonosti tunnettuja. Koska hän oli ollut aktiivinen Viron vapaussodassa, ei Neuvostoliiton aikana hänen taiteensa esittäminen ollut suotavaa. Hänen satavuotissyntymäpäivänsä muistettiin ja hänen taidettaan oli näytteillä Tartossa ja Tallinnassa.  
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://zone47.com/crotos/?&p170=1732649&mode=1
Ruud

**Ruud** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Asbjørn Ruud (1919–1989), norjalainen mäkihyppääjä
* Birger Ruud (1911–1998), norjalainen mäkihyppääjä ja alppihiihtäjä
* Birk Ruud (s. 2000), norjalainen freestylehiihtäjä
* Casper Ruud (s. 1998), norjalainen tennispelaaja
* Christian Ruud (s. 1972), norjalainen tennispelaaja 
* Roger Ruud (s. 1958), norjalainen mäkihyppääjä
* Sif Ruud (1916–2011), ruotsalainen näyttelijä
* Sigmund Ruud (1907–1994), norjalainen mäkihyppääjä
* Tore Ruud Hofstad (s. 1979), norjalainen maastohiihtäjä
* Milla Ruud Reitan (s. 2005), norjalais-ruotsalainen taitoluistelija.

Ruud on myös erityisesti Alankomaissa käytetty muun muassa Rudolfus- ja Rudolph-nimisten miesten kutsumanimi. Ruud on muun muassa seuraavien henkilöiden kutsumanimi:

* Ruud Gullit (s. 1962), alankomaalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
* Ruud Hesp (s. 1965), alankomaalainen jalkapalloilija
* Ruud Jacobs (1938–2019), alankomaalainen jazzbasisti, multi-instrumentalisti ja musiikkituottaja
* Ruud Jolie (s. 1976), alankomaalainen rockkitaristi
* Ruud Kaiser (s. 1960), alankomaalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
* Ruud Krol (s. 1949), alankomaalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
* Ruud Lubbers (1939–2018), Alankomaiden pääministeri vuosina 1982–1994
* Ruud van Nistelrooy (s. 1976), alankomaalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
* Ruud Vormer (s. 1988), alankomaalainen jalkapalloilija
* Ruud de Wolff (1941–2000), alankomaalais-indonesialaisen Blue Diamonds -duon laulaja.
Hudson Williams

**Hudson Williams** (s. 13. helmikuuta 2001 Kelowna, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi roolistaan Shane Hollanderina televisiosarjassa *[[Heated Rivalry]]* (2025–).

## Varhainen elämä
Williams syntyi Kelownassa, Brittiläisessä Kolumbiassa. Hän varttui Kamloopsissa, minne hänen perheensä muutti hänen ollessaan nuori. Williamsin äiti on korealainen ja hänen isällänsä on brittiläisiä ja alankomaalaisia juuria.

Vuonna 2020 Williams muutti Vancouveriin opiskelemaan Langara Collegessa. Valmistuttuaan hän alkoi käsikirjoittamaan, ohjaamaan ja tuottamaan lyhytelokuvia, käydessään samalla koe-esiintymisissä. Hän elätti itseään tarjoilijana, ennen kuin sai roolin *Heated Rivalrysta.*

## Ura
Williams oli saanut pieniä rooleja sarjoista *Allegiance* ja *Tracker.*

Vuonna 2025 Williams sai ensimmäisen pääosansa televisiosarjassa, kun hänet roolitettiin Shane Hollanderin rooliin Jacob Tierneyn ohjaamassa *Heated Rivalryssa*. Roolitukseen vaikutti suuresti Williamsin ja hänen vastanäyttelijänsä Connor Storrien välinen kemia. Williamsin roolisuoritus sai paljon arvostusta hahmon tulkinnasta, hienovaraisesta näyttelemisestä ja mikroilmeiden taitavasta käytöstä.

Marraskuussa 2025 Williams kertoi haastattelussa olevansa mukana tulevassa Netflix-sarjassa *The Altruists.*

Williams ja Storrie äänittivät yhdessä romanttisen fantasia-audiosarjan *Ember and Ice*, jonka tuotti äänisovellus *Quinn*. Audiosarjan kolme jaksoa julkaistiin 30. joulukuun 2025 ja 5. tammikuun 2026 välissä.

Helmikuussa 2026 julkaistiin, että Williams on saanut roolin tulevassa televisiosarjassa *Yaga.* Sarja on uudelleen kuvitelma slaavilaisen mytologian hahmosta Baba Yaga.

## Filmografia

### Elokuvat

### Televisiosarjat

## Lähteet
Alexandre Auguste Ledru-Rollin

**Alexandre Auguste Ledru-Rollin** (1807–1874) oli ranskalainen asianajaja ja poliitikko.

Ledru-Rollin oli vuodesta 1830 asianajajana Pariisissa ja toimitti lainopillista aikakauskirjaa *Journal du Palais* ja 1844–1846 lehteä *Le Droit*. Hänet valittiin 1841 edustajakamariin, missä hän liittyi äärimmäiseen vasemmistoon ja kiihkeillä puheillaan ahdisti hallitusta ehkä siten vaikuttaen muita enemmän heinäkuun monarkian kukistumiseen. Hän perusti 1846 ääriradikaalin lehden *Réforme*, jossa hän vaati työväen aseman parantamista. Helmikuun vallankumouksessa 1848 hänestä tuli väliaikaisen hallituksen jäsen ja sisäasiainministeri. Hän vaikutti merkittävästi yleisen äänioikeuden voimaan saattamisessa. Hän lopetti kapinayritykset 16. huhtikuuta ja 15. toukokuuta 1848. Hänet valittiin kansalliskokoukseen, joka väliaikaisen hallituksen erottua asetti hänet toimeenpanevan komission jäseneksi. Kun hän kesäkuun kapinan vuoksi joutui luopumaan toimesta, hänestä tuli jälleen äärimmäisen vasemmiston, *vuoren*, johtaja.

Ledru-Rollin sai presidentinvaalissa joulukuussa 1848 jonkin verran ääniä. Lakiasäätävän kokouksen jäsenenä hän 11. kesäkuuta 1849 vastusti retkikunnan lähettämistä paavin avuksi ja uhkasi kapinalla, jota hän kaksi päivää myöhemmin yrittikin Pariisissa nostattaa, mutta yritys epäonnistui. Hän pakeni maasta, ja hänet tuomittiin poissaolevana karkotusrangaistukseen.

Ledru-Rollin asettui Lontooseen ja muodosti Lajos Kossuthin, Giuseppe Mazzinin ja muiden kanssa vallankumouskomitean, jonka tarkoituksena oli vallankumousliikkeen johtaminen Euroopan eri maissa. Hän pääsi palaamaan Ranskaan 1870, ja hänet valittiin 1871 kansalliskokoukseen, mutta hän erosi heti. Hänet valittiin uudelleen 1874.

Pariisissa oli Ledru-Rollinin kunniaksi muistopatsas. Léopold Steinerin teos oli Voltaire-aukiolla, mutta se sulatettiin uusiokäyttöön toisen maailmansodan aikana.

## Julkaisut
* *Le 13 Juin 1849*
* *De la décandence de l’Angleterre* (1850)
* *La loi anglaise* (1851)
* *Ledru-Rollin, ses discours et ses écrits politiques* (1879, kokoelman kirjoituksia).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ilmari Luostarinen

**Ilmari Luostarinen** (21. toukokuuta 1890 Heinävesi – 21. helmikuuta 1970) oli suomalainen lakimies, joka toimi ennen sotavuosia aktiivisesti Sortavalan kunnallispolitiikassa ja sodan jälkeen Helsingin Uudenmaan läänin liikevaihtoverotoimessa. Hän valittiin vuonna 1937 presidentin valitsijamieheksi.

Ilmari Luostarinen valmistui ylioppilaaksi Savonlinnassa 1908, jonka jälkeen opiskeli Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä ja suoritti oikeustutkinnon vuonna 1915 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1918.

Varatuomari Luostarinen toimi asianajajana Savonlinnassa vuosina 1912-1918 ja sen jälkeen vuoteen 1940 Sortavalassa. Sortavalassa olon alkuvaiheessa hän toimi vuosina 1919-1920 sotatuomarina ja sen jälkeen vuoden Helsingin Osakepankin Sortavalan konttorin johtajana. Sortavalassa asuessaan hän osallistui aktiivisti kaupungin kunnallispolitiikkaan kokoomuksen edustajana vuodesta 1926 lähtien kaupunginvaltuustossa. Vuosina 1930-1942 hän toimi Sortavalan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Vuonna 1937 hänet valittiin presidentinvaaleissa valitsijamieheksi, jolloin valittuna hän oli valitsemassa poikkeusoloissa myös vuosien 1940 ja 1943 presidenttiä.

Välirauhan ajan, jolloin Luostarinenkin oli siirtynyt Helsinkiin, hän hoiti Sortavalan kaupungin hoitokunnan varapuheenjohtajana vastuullaan Sortavalan kaupunginjohtajan tehtävät.

Helsingissä asuessaan hän toimi vuosina 1941-1943 Helsingin kaupungin liikevaihtoverotoimiston apulaisjohtajana, sen jälkeen Uudenmaan läänin liikevaihtoverotoimiston palveluksessa vuoteen 1957; viime vaiheessa toimiston johtajana.

Sortavalassa asuessaan hän toimi aktiivisti paikallisissa urheilu- ja kulttuuriyhteisöissä.
 
## Lähteet
Garlyk

**Garlyk** on taajama Lebapin maakunnan Köýtendagin piirikunnassa Turkmenistanissa. Se sijaitsee Köýtendagvuorten juurella 30 kilometriä Köýtendagin kaupungista itään. Vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan taajamassa oli vain 16 asukasta. Sen yhteyteen kuuluvissa kolmessa kylässä (Garlyk, Hojak ja Künjek) asukkaita oli 1&nbsp;758.

Taajama on perustettu vuonna 2010 rakenteilla olleen kaliumsuolakaivoksen yhteyteen. Kaivos ja rikastamo otettiin käyttöön vuonna 2017. Sen kapasiteetti on 1,4 miljoonaa tonnia kaliumkloridia vuodessa. Taajamassa toimii myös sementtitehdas.

Lähiseudun nähtävyys ovat Garlykin luolat tippukivimuodostumineen.

## Lähteet
Alkibiadesta vastaan

**Alkibiadesta vastaan** (, ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin puheisiin:

* *[[Alkibiadesta vastaan (Andokides)|Alkibiadesta vastaan]]*, Andokideen nimiin laitettu mutta epäperäinen puhe
* *[[Alkibiadesta vastaan (Lysias)|Alkibiadesta vastaan I]]*, Lysiaan puhe
* *[[Alkibiadesta vastaan (Lysias)|Alkibiadesta vastaan II]]*, Lysiaan puhe
Timarkhosta vastaan

**Timarkhosta vastaan** (; ) on Aiskhineen kirjoittama puhe, joka oli nimensä mukaisesti suunnattu Timarkhosta vastaan. Puheen numero Aiskhineen puheiden joukossa on 1.

## Historia

Filippos II:n Makedonian uhatessa Ateenaa ja muuta Kreikkaa ateenalaiset lähettivät useita lähetystöjä Filippoksen luokse. Aiskhines oli mukana eräässä tällaisessa lähetystössä. Lähetystön palattua Timarkhos ja Hypereides, joista jälkimmäinen oli Demostheneen ystävä, nostivat lähettiläitä vastaan syytteen valtiopetoksesta väittäen, että Filippos oli lahjonut heidät. Timarkhos syytti Aiskhinesta ja Hypereides Filokratesta.

Aiskhines kuitenkin vältti vaaran nostamalla vastasyytteen Timarkhosta vastaan, mikä ajoittuu vuoteen 345 eaa. Hän sanoo itse olleensa tuolloin 45-vuotias. Aiskhines pyrki puheessaan osoittamaan, että syyttäjän oma elämä oli niin moraalitonta, ettei hänellä ollut oikeutta puhua kansan edessä. Puheen seurauksena Timarkhos joutui luopumaan syytteestään, ja Aiskhines sai loistavan voiton.

## Sisältö

Puhe alkaa syyttäjän omien vaikuttimien esittelyllä (kohdat 1–2). Sen jälkeen hän ilmaisee kantansa: Timarkhos on rikkonut lakeja tavalla, joka on tehnyt tämän oikeusjutun nostamisen väistämättömäksi (3). Tämän jälkeen luetaan ja käsitellään laajasti asiaan liittyvät lait (4–36). Tämä alustava oikeudellinen tarkastelu, joka ei vielä liity suoraan yksittäiseen tapaukseen, antaa syytteelle vankemman pohjan kuin jos puhe olisi alkanut heti tapahtumien kuvauksella.

Ensimmäinen varsinainen syyte koskee siveettömyyttä. Puhuja kuvaa Timarkhoksen yksityiselämää, ja kerrontaan liitetään todisteita ja väitteitä hänen poliittisesta kelpaamattomuudestaan (37–76). Tämän jälkeen esitetään esimerkkejä tapauksista, joissa toimintakielto on määrätty muilla perusteilla. Lisäksi tuodaan esiin ennakkotapauksia, joissa tuomio on annettu yleisesti tunnetun elämäntavan perusteella, vaikka suorat todisteet ovat olleet puutteellisia (77–93).

Toinen syyte koskee tuhlaavaisuutta. Puhuja kuvaa Timarkhoksen holtitonta rahankäyttöä ja esittää siihen liittyvää todistusaineistoa (94–105). Kolmas syyte käsittelee hänen turmeltuneisuuttaan julkisessa elämässä (106–115).

Tämän jälkeen seuraa lyhyt yhteenveto (116) ja laaja puolustuksen ennakointi, jossa arvioidaan mahdollisia vastaväitteitä (117–176). Lopuksi esitetään loppusanat, jo aiemmin (117) luvattu ”kehotus hyveelliseen elämään” (177–195). Lopussa puhuja toteaa: ”Olen opettanut teille lait, olen tutkinut vastaajan elämää; vetäydyn nyt ja jätän asian teidän ratkaistavaksenne” (196).

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* Aeschines: *Against Timarchus*. Teoksessa 

## Aiheesta muualla

* Αἰσχίνης: *[https://el.wikisource.org/wiki/Κατά_Τιμάρχου Κατά Τιμάρχου]*. Wikiaineisto. 
* Aeschines: *[https://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus%3Atext%3A1999.01.0002%3Aspeech%3D1 Against Timarchus]*. Perseus. 
* Aeschines: *[https://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus%3Atext%3A1999.01.0001%3Aspeech%3D1%3Asection%3D1 Against Timarchus]*. Perseus. 
* Aeschines: *[https://topostext.org/work/104 Against Timarchus]*. ToposText.
Merel Conijn

**Merel Conijn** (s. 19. lokakuuta 2001 Amsterdam) on alankomaalainen pikaluistelija. Hän on saavuttanut mitaleja olympialaisissa ja maailmanmestaruuskilpailuissa.

Conijn voitti nuorten MM-kilpailuissa kultaa joukkuetakaa-ajossa ja saavutti kolme henkilökohtaista pronssimitalia vuonna 2020. Vuonna 2022 hän pääsi aikuisten sarjassa ensi kerran yleisluistelun MM-kilpailuihin, joissa hän sijoittui yhteistuloksissa kuudenneksi ja oli yksittäisillä matkoilla parhaimmillaan 1&nbsp;500 metrillä neljäs. Vuonna 2025 hän sijoittui EM-kilpailuissa yleisluistelun yhteistuloksissa neljänneksi. Yksittäisillä matkoilla hän oli parhaimmillaan 5&nbsp;000 metrillä toinen. Samana vuonna matkakohtaisissa MM-mestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia 3&nbsp;000:lla ja 5&nbsp;000 metrillä. Milanon ja Cortinan olympialaisissa 2026 hän saavutti hopeaa 5&nbsp;000&nbsp;metrillä ja sijoittui yhdeksänneksi 3&nbsp;000&nbsp;metrillä.

## Ennätykset

Lähde: 

## Lähteet
Ophion

**Ophion** voi viitata seuraaviin:

* Ofion (lat. *Ophion*), hahmo kreikkalaisessa mytologiassa
* *[[Ophion (suku)|Ophion]]*, sirppipistiäissuku
Tomislav Ivančić

**Tomislav Ivančić** (s. 1938) oli kroatialainen katolinen pappi ja teologi.

Ivančić vihittiin papiksi Zagrebin arkkihiippakunnassa vuonna 1966. Opiskeltuaan Roomassa hänestä tuli fundamentaaliteologian professori Zagrebin yliopiston teologiseen tiedekuntaan. Vuodesta 1983 hän oli Zagrebin katedraalin kaniikki. Vuosina 1998-2001 hän toimi tiedekunnan dekaanina ja vuodesta 2001 alkaen hän oli yliopiston rehtori. Vuonna 2004 paavi Johannes Paavali II nimitti hänet kansainvälisen teologikomission jäseneksi, ja myöhemmin Benedictus XVI nimitti hänet edelleen uudelle kaudelle. Vuonna 2010 Ivančić sai paavillisen kappalaisen ja monsignoren arvon.

Karismaattisen katolisen uudistuksen alku Kroatiassa juontaa juurensa 1980-luvulle, jolloin Ivančić aloitti hengellisen uudistumisen seminaarinsa. Hän oli mukana Rukouksen ja sanan yhteisön syntymisessä vuonna 1975. Ivančić on tunnettu myös kehittämästään "hagioterapiaksi" kutsutusta menetelmästä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Hagio.hr
Ragne Wiklund

**Ragne Wiklund** (s. 9. toukokuuta 2000 Oslo) on norjalainen pikaluistelija. Hän on kolminkertainen olympiamitalisti, kaksinkertainen matkakohtaisten kilpailujen maailmanmestari sekä yleisluistelun maailmanmestari.

Wiklund voitti matkakohtaisissa MM-kilpailuissa kultaa 1&nbsp;500 metrillä vuonna 2021 ja 3&nbsp;000 metrillä vuonna 2023. Lisäksi hän on saanut MM-hopeaa 1&nbsp;500:llä ja 5&nbsp;000 metrillä vuonna 2023 sekä 5&nbsp;000 metrillä vuonna 2025. Hän voitti yleisluistelun maailmanmestaruuden vuonna 2026. Lisäksi hän sijoittui MM-kilpailuissa yhteispisteissä neljänneksi vuonna 2022. EM-kilpailuissa hän voitti kultaa 1&nbsp;500:llä ja 3&nbsp;000:lla metrillä vuonna 2026. Milanon ja Cortinan olympialaisissa 2026 hän saavutti hopeaa 1&nbsp;500 ja 3&nbsp;000&nbsp;metrillä sekä pronssia 5&nbsp;000&nbsp;metrillä.

## Ennätykset

Lähde: 

## Lähteet
Mark Kastelic

**Mark Kastelic** (s. 11. maaliskuuta 1999 Phoenix, Arizona, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Kastelic edustaa NHL-joukkue Boston Bruinsia. Ennen NHL-uraansa hän edusti WHL-juniorisarjassa Calgary Hitmenin joukkuetta. Ottawa Senators varasi hänet viidennellä kierroksella 125. varausvuorolla . Hänen pelipaikkansa on keskushyökkääjä ja hänen kätisyytensä on oikea.

Kesäkuussa 2024 Senators kauppasi Kastelicin, Joonas Korpisalon ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron  Bruinsiin vaihdossa Linus Ullmarkiin.

Kastelic on pelannut 262 NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt 28 maalia ja 28 syöttöä eli yhteensä 56 tehopistettä.

## Huomautukset

## Lähteet
Vilpillisestä lähettilääntoimesta

**Vilpillisestä lähettilääntoimesta** (; ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin puheisiin:

* *[[Vilpillisestä lähettilääntoimesta (Aiskhines)|Vilpillisestä lähettilääntoimesta]]*, Aiskhineen puhe
* *[[Vilpillisestä lähettilääntoimesta (Demosthenes)|Vilpillisestä lähettilääntoimesta]]*, Demostheneen puhe
Rautatieselkäranka

**Rautatieselkäranka** () eli **Erichsenin tauti** oli tanskalais-brittiläisen kirurgi John Erichsenin 1860-luvulla kehittämä diagnoosi posttraumaattisille oireille, joita esiintyi pääasiassa rautatieonnettomuuksista selvinneillä matkustajilla. Junaonnettomuudet varhaisilla rautateillä olivat yleisiä erityisesti Ison-Britannian ja Yhdysvaltojen kaltaisissa teollistuvissa valtioissa, ja näillä onnettomuuksilla oli olennainen tutkimuksellinen rooli myöhemmän psyykkisen trauman kategorian synnyssä.

1830-luvulta lähtien osalla rautatieonnettomuuksista selvinneistä henkilöistä havaittiin merkittäviä toimintakykyä lamauttavia oireita, joille ei löydetty suoranaista fyysistä aiheuttajaa. Erichsen käsitteli näitä tapauksia teoksessaan *On Railway and Other Injuries of the Nervous System*, joka oli ensimmäinen aihetta tutkinut lääketieteellinen julkaisu.

Erichsen esitti, että onnettomuuden aikainen voimakas tärinä saattoi johtaa selkäytimen toiminnan lamautumiseen samalla tavalla kuin aivotärähdys voi aiheuttaa osittaisen tai täydellisen tajunnan menetyksen. Hänen mukaansa tällainen selkäytimen toiminnan heikkeneminen johtui molekyylitason häiriöstä, jonka hän uskoi toimivan samalla periaatteella kuin ilmiö, jossa magneetti menettää magneettiset ominaisuutensa toistuvien iskujen myötä. Selkäytimen murtuman puolestaan oletettiin lieventävän selkäydinvamman vakavuutta, sillä traumaattisessa iskussa syntynyt voima absorboitui tällöin nikamiin eikä itse selkäytimeen. Toistuvista iskuista aiheutuneen vaurion lisäksi Erichsen kuvaili myös toisenlaisen selkäydinvamman, jossa jo pieni selkärankaan kohdistunut isku laukaisi vaiheittain etenevän aivokalvontulehduksen tai myeliitin, joka ilmeni selkäkipuina, raajojen motorisina ja aistimellisina häiriöinä, ataksiana tai jopa psyykkisenä sekavuutena ja uupumuksena.

Vaikka yksittäiset ruumiinavaukset vaikuttivat tukevan rautatieselkärangan diagnoosia, oli selkäytimen molekyylitason häiriön ja hitaasti etenevän aivokalvontulehduksen osoittaminen kuitenkin käytännössä mahdotonta. Diagnoosia kyseenalaistettiinkin laajalti 1800-luvun lopulla. Muun muassa brittiläinen kirurgi Herbert Page julkaisi vuonna 1875 vastanäkemyksellisen tekstin *Injuries of the Spine and Spinal Cord*, jossa hän kumosi Erichsenin teoriat esittäen, että rautatieonnettomuuksista selvinneet potilaat kärsivät todennäköisimmin hermostollisesta häiriöstä, joka kytkeytyi ennen kaikkea psyykkiseen simulaatioon ja hysteriaan. Myös ranskalainen neurologi Jean-Martin Charcot esitti, että junaonnettomuus saattoi laukaista potilaassa niin sanotun hermoshokin, jonka toiminnolliset mekanismit palautuivat niin ikään hysteerisiin taipumuksiin.

Vähitellen Erichsenin teoria selkäytimen molekyylitason häiriöstä hylättiin vanhentuneena, ja trauma alettiin käsittää yhä enenevissä määrin psykopatologisena ilmiönä. Nykyään vakavien liikenneonnettomuuksien tiedetään olevan merkittävä laukaisija psykosomaattisten oireiden ja esimerkiksi traumaperäisen stressihäiriön synnyssä.

## Lähteet
Senhora do mar (Negras águas)

**Senhora do mar (Negras águas)** on portugalilaisen laulajan Vânia Fernandesin esittämä kappale, joka voitti Festival da Canção 2008 -kilpailun ja näin ollen valittiin Portugalin edustuskappaleeksi vuoden 2008 Eurovision laulukilpailuun Belgradiin. Eurovision laulukilpailussa kappale sijoittui kolmanneksitoista.

Kappaleen on sanoittanut Carlos Coelho ja säveltänyt Andrej Babić.

## Eurovision laulukilpailussa

Tammikuussa 2008 arvottiin saman vuoden Eurovision laulukilpailun semifinaalijako, jolloin Portugali sijoittui 22. toukokuuta 2008 järjestettyyn toiseen semifinaaliin. Myöhemmin 17. maaliskuuta arvottiin esiintymisjärjestys. Portugali oli yksi kolmesta toisen semifinaalin osallistujista, jotka saivat päättää esiintymispaikkansa vapaasti saamansa villin kortin ansiosta. Portugalin delegaatio päätti sijoittaa edustuskappaleensa ”Senhora do mar (Negras águas)” semifinaalin viimeiselle esiintymispaikalle numerolla 19. Kappaletta edelsi Makedonian edustajien Tamaran, Vrčakin ja Adrijanin kappale ”Let Me Love You”.

Esityksessään Vânia Fernandesilla oli yllään musta Cátia Castelo Brancon suunnittelema mekko kirjotuilla yksityiskohdilla. Fernandesin kanssa lavalla olivat taustalaulajat Joana Dias, Evelyne Filipe, Jonas Lopes, Jéssica Pereira ja Luís Sousa. Esityksen koreografian suunnitteli Paulo Jesus.

Toisen semifinaalin tulosten julkistuksessa Portugali mainittiin kymmenestä jatkoon menevästä maasta viimeisenä. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Portugali selvisi Eurovision laulukilpailussa semifinaalin kautta finaaliin. Kilpailun jälkeen julkaistuissa tarkemmista tuloksista selvisi Portugalin edustuskappaleen ”Senhora do mar (Negras águas)” sijoittuneen semifinaalinsa toiseksi saatuaan 120 pistettä.

Finaalissa 24. toukokuuta 2008 Fernandes esitti kappaleen numerolla 13. Portugalia edelsi Turkin edustaja Mor ve Ötesi kappaleella ”Deli” ja seurasi Latvian Pirates of the Sean esittämä ”Wolves of the Sea”. Finaalin lopputuloksissa Portugali sijoittui sijalle kolmetoista 25 finalistin joukossa saatuaan 69 pistettä.

### Saadut pisteet
Vuonna 2008 Euroviisuissa oli käytössä pelkkä yleisöäänestys. Poikkeuksena San Marinon pisteet tulivat raadilta. Finaalissa ”Senhora do mar (Negras águas)” ei saanut täysiä 12 pistettä yhtäkään kertaa, mutta toiseksi suurimmat kymmenen pistettä se sai kahdelta osallistujalta. Kappale keräsi pisteitä kaikkiaan seuraavasti:

## Lähteet
Elämänalueiden suvereniteetti

**Elämänalueiden suvereniteetti** on teologinen ja yhteiskuntapoliittinen periaate, jonka Abraham Kuyper esitti. Se mukaan Jumala on määrännyt erilliset ihmiselämän alueet – kuten valtion, kirkon, perheen, koulun ja yhteiskunnan – joista jokaiselle on annettu oma luontainen auktoriteetti, joka perustuu suoraan Jumalan suvereniteettiin. Tämä rajoittaa minkä tahansa yhden alueen toimivaltaa muihin nähden. Käsite esiteltiin Kuyperin perustamispuheessa Amsterdamin vapaan yliopiston perustamistilaisuudessa 20. lokakuuta 1880. Se syntyi reformoidusta kalvinistisesta ajattelusta vastauksena valtion absolutismin ja maallisen rationalismin tunkeutumiselle, korostaen orgaanista pluralismia monistisen totalitarismin sijaan. 

Elämänalueiden suvereniteetin keskeisiä ajatuksia ovat, että nämä toimialat toimivat Jumalan luomiskäskyjen alaisina. Auktoriteetit, kuten vanhempien oikeudet perheessä tai kirkollinen kurinpito kirkossa, eivät ole siirrettävissä valtiolle eikä valtio voi niitä kaapata. Tämä edistää eri alueiden välistä keskinäistä kunnioitusta samalla, kun kaikki alistetaan lopulliseen jumalalliseen lakiin. Kuyper sovelsi tätä viitekehystä poliittisesti Alankomaiden antivallankumouksellisen puolueen perustajana, edistämällä "pilarisaatiota", eli yhteiskunnan jakautumista uskonnollisiin ja ideologisiin yhteisöihin, joilla on autonomiset instituutiot. Tämä muokkasi alankomaalaista hallintoa, koulutusjärjestelmää ja hyvinvointijärjestelmiä 1900-luvun puoliväliin saakka. Oppi on vaikuttanut globaaleihin uuskalvinistisiin liikkeisiin, vaikuttaen keskusteluihin rajoitetusta hallinnosta, uskonnonvapaudesta ja kulttuurisesta osallistumisesta, vaikka kriitikot väittävätkin, että siitä puuttuu selkeä raamatullinen perusta ja se saattaa altistaa alueet vastuuttomuudelle.

## Lähteet
Pontus Finstad

**Pontus Finstad** (s. 25. huhtikuuta 2000 Oslo, Norja) on norjalainen jääkiekkoilija. Finstad edustaa Norjan EliteHockey Ligaenissa pelaavaa Vålerenga Ishockeyta. Hänellä on sopimus joukkueen kanssa kauden 2027–2028 loppuun saakka. Vålerenga Ishockeyn lisäksi hän on edustanut Norjan EliteHockey Ligaenissa myös kasvattajaseuraansa Manglerud Staria. Hänen pelipaikkansa on keskushyökkääjä ja hänen kätisyytensä on vasen. 

Finstad on pelannut 279 Norjan EliteHockey Ligaenin runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt 58 maalia ja 53 syöttöä eli yhteensä 111 tehopistettä. Finstad on pelanut 32 Norjan EliteHockey Ligaenin ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt neljä naalia ja kaksi syöttöä eli kuusi tehopistettä. 

## Huomautukset

## Lähteet
Bengt Helldal

**Bengt Helldal** (14. helmikuuta 1900 Falun – 25. maaliskuuta 2008 Falkenberg) oli ruotsalainen lääkäri ja kuollessaan Ruotsin vanhin mies. Hän opiskeli lääkäriksi Uppsalan yliopistossa ja Tukholmassa. Vuonna 1935 Helldal muutti Falkenbergiin, missä hän työskenteli kunnes jäi eläkkeelle 73-vuotiaana. Eläkepäivillään hän pelasi ahkerasti golfia ja teki hole-in-onen vielä 90-vuotiaana.
## Lähteet
Leif Reinius

**Leif Axel Reinius** (24. toukokuuta 1907 Tukholma – 14. helmikuuta 1995 Kville) oli ruotsalainen arkkitehti. Hän valmistui Kuninkaallisesta teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1929. Reinius suunnitteli uransa alkuvaiheessa funktionalistisia pientaloja Hakon Ahlbergin alaisuudessa ja perusti myöhemmin arkkitehtitoimiston Sven Backströmin kanssa. Reinius piti puhdasta funktionalismia liian tylsänä ja otti vaikutteita Frank Lloyd Wrightilta. Hän toimi myös *[[Byggmästaren]]*-arkkitehtilehden päätoimittajana.
## Töitä

Tegelslagaren 12 July 2020 04.jpg|Asuintalo Tegelslagaren osoitteessa Nytorgsgatan 36–38, Tukholma (1936). Ensimmäinen arkkitehtitoimisto Backström ja Reiniuksen suunnittelema rakennus.
Kollektivhuset Smaragden Interiör. ArkDes ARKM.1962-101-0407.jpg|Kungsholmenilla sijaitsevan yksin asuvien naisten yhteisasuntolaksi suunnitellun Kvinnornas husin (1938) ruokasali.
Danviksklippan 2013b.jpg|Danvikstullenin epätasaiseen maastoon sovitetut pistetalot valmistuivat 1940-luvun puolivälissä.
Farsta centrum 2009a.jpg|Backström & Reinius suunnitteli 1950-luvulla Tukholmaan niin sanottuja ABC-kaupunkeja. Kuvassa Farsta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Marcus Birro

**Marcus Adriano Birro** (s. 15. kesäkuuta 1972 Gunnared) on ruotsalainen kirjailija ja käsikirjoittaja. Hänen esikoisteoksensa oli runokokoelma *Det oerhörda/I den andra världen* (1992), jonka hän kirjoitti yhdessä veljensä Peter Birron kanssa. Sen jälkeen Birro on julkaissut sekä romaaneja että lyriikkaa. Hän on toiminut myös muun muassa kolumnistina, juontajana ja jalkapalloasiantuntijana.

Birrolla on myös Italian kansalaisuus, sillä hänen isänsä on italialainen. Birro on kertonut olevansa raitistunut alholisti ja harjoittavansa aktiivisesti katolisuutta. Vuonna 2010 Birro voitti *[[På spåret]]* -tietovisailun Johanna Koljosen kanssa.
## Bibliografia

* *Det oerhörda/I den andra världen* (1992, yhdessä Peter Birron kanssa)
* *Skjut dom som älskar* (1997)
* *Alla djävulska främlingar* (1999)
* *Landet utanför* (2003)
* *Flyktsoda* (2005)
* *43 dikter* (2006)
* *Svarta vykort* (2007)
* *Att leva och dö som Joe Strummer* (2010)
* *Släng alla kartor: Memoarer mitt i livet* (2012)
* *Calcio Amore: Drömmen* (2013)
* *Evangelium enligt Marcus* (2014)
* *Lämna mig aldrig* (2017)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
SM U-35

**SM U-35** oli Saksan keisarikunnan laivaston tyypin U31 sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin 29. maaliskuuta 1912 Kielistä Germaniawerftiltä, missä köli laskettiin 20. joulukuuta telakkanumerolla 195. Alus laskettiin vesille 18. huhtikuuta 1914 ja otettiin palvelukseen 3. marraskuuta ensimmäisenä päällikkönään Waldemar Kophaniel.

## Palvelus
Palvelukseenoton ja miehistökoulutuksen jälkeen alus liitettiin II laivueeseen, mistä se siirrettiin 23. elokuuta 1915 Polan laivueeseen. Ennen ensimmäisen maailmansodan päättymistä alus teki 17 partiomatkaa, joilla se upotti 223 alusta yhteensä 535&nbsp;702 tonnia ja vaurioitti yhdeksää alusta yhteensä 36&nbsp;439 tonnia. Lisäksi alus upotti Ranskan laivaston sluupin *[[Rigel (1916)|Rigelin]]* ja apuristeilijän sekä Britannian kuninkaallisen laivaston sluupin *HMS Primulan*. Lisäksi vene vaurioitti yhtä sotalaivaa.

Alus antautui 26. marraskuuta 1918 ympärysvalloille ja romutettiin 1919-1920 Blythissä.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
SM U-38

**SM U-38** oli Saksan keisarikunnan laivaston tyypin U31 sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin 12. kesäkuuta 1912 Kielistä Germaniawerftiltä, missä köli laskettiin 25. helmikuuta 1913 telakkanumerolla 198. Alus laskettiin vesille 9. syyskuuta 1914 ja otettiin palvelukseen 15. joulukuuta ensimmäisenä päällikkönään kapteeniluutnantti Max Valentiner.

## Palvelus
Palvelukseenoton ja miehistökoulutuksen jälkeen alus liitettiin II laivueeseen, mistä se siirrettiin 11. marraskuuta 1915 Polan laivueeseen. Polasta alus siirrettiin 22. toukokuuta 1916 Konstantinopolin laivueeseen, mistä se palasi 7. syyskuuta 1918 Polaan. Ennen ensimmäisen maailmansodan päättymistä alus teki 17 partiomatkaa, joilla se upotti 138 alusta yhteensä 292&nbsp;454 tonnia ja vaurioitti kahdeksaa alusta yhteensä 33&nbsp;669 tonnia. Lisäksi alus upotti Ranskan laivaston tykkivene *Surprisen* ja vaurioitti Britannian kuninkaallisen laivaston panssariristeilijä *HMS Roxburghia*.

Alus antautui 26. marraskuuta 1918 ympärysvalloille ja luovutettiin 20. kesäkuuta 1920 tehdyllä suurlähettiläiden päätöksellä sotakorvauksena Ranskalle, joka romutti veneen.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
SM U-39

**SM U-39** oli Saksan keisarikunnan laivaston tyypin U31 sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin 12. kesäkuuta 1912 Kielistä Germaniawerftiltä, missä köli laskettiin 27. maaliskuuta 1913 telakkanumerolla 199. Alus laskettiin vesille 26. syyskuuta 1914 ja otettiin palvelukseen 13. tammikuuta 1915 ensimmäisenä päällikkönään kapteeniluutnantti Hans Kratzsch.

## Palvelus
Palvelukseenoton ja miehistökoulutuksen jälkeen alus liitettiin II laivueeseen, mistä se siirrettiin 15. syyskuuta 1915 Polan laivueeseen. Ennen ensimmäisen maailmansodan päättymistä alus teki 19 partiomatkaa, joilla se upotti 153 alusta yhteensä 405&nbsp;035 tonnia ja vaurioitti seitsemää alusta yhteensä 30&nbsp;552 tonnia sekä valtasi yhden 798 tonnin aluksen. Lisäksi alus upotti Britannian kuninkaallisen laivaston sluupin *HMS Candytuftin*.

Alus internoitiin 18. toukokuuta 1918 Cartagenassa, josta se oli hakenut apua vaurioiduttuaan aiemmin samana päivänä Ranskan ilmavoimien lentokoneen hyökättyä. Alus antautui 22. marraskuuta 1918 ympärysvalloille ja luovutettiin 20. kesäkuuta 1920 tehdyllä suurlähettiläiden päätöksellä sotakorvauksena Ranskalle, joka romutti veneen.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Justus Hagman

**Carl Justus Hagman** (14. helmikuuta 1859 Solna – 28. helmikuuta 1936 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän näytteli noin kolmessakymmenessä elokuvassa vuosina 1913–1935.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Candlelight

**Candlelight** () on unkarilaisen laulajan Csézyn kappale, jolla hän edusti Unkaria vuoden 2008 Eurovision laulukilpailussa Belgradissa. Kappale sijoittui toisen semifinaalin viimeiseksi.

## Tausta
Kappaleen unkarinkielinen versio ”Szívverés” voitti Unkarin euroviisukarsintana toimineen *Magyarországi döntő 2008* -kilpailun. Kappale on peräisin Csézyn samannimiseltä albumilta vuodelta 2007, joka nousi Unkarin albumilistalla parhaimmillaan yhdeksännelle sijalle. Kappaleen säveltäjä Viktor Rakonczai on aiemmin vaikuttanut muun muassa vuoden 1997 Eurovision laulukilpailussa Unkaria edustaneessa V.I.P. -yhtyeessä ja sävelsi myös sen edustuskappaleen ”Miért kell, hogy elmenj?”.

## Eurovision laulukilpailussa

”Candlelight” kilpaili Eurovision laulukilpailussa toisessa semifinaalissa 22. toukokuuta 2008 esiintymisnumerolla viisitoista, jolle se arvottiin 17. maaliskuuta 2008 järjestetyssä arvonnassa. Kappaletta edelsi Georgian edustaja Diana Ghurtskaia kappaleella ”Peace Will Come” ja seurasi Maltan edustuskappale ”Vodka” Morenan esittämänä. Unkarin edustuskappale ”Candlelight” sijoittui semifinaalissa viimeiseksi ja karsiutui finaalista.

Csézyn taustalaulajina laulukilpailun esityksessä olivat Gábor Molnár, Gergő Rácz, Ignác Czutor, Miklós Németh ja Viktor Rakonczai.

Kappale sai yhteensä kuusi pistettä, joista neljä tulivat Serbialta sekä yksi Georgialta ja Tanskalta kummaltakin.

## Kappalelista

## Lähteet
Markku Filppula

**Markku Johannes Filppula** (29. marraskuuta 1949 Mikkeli – 9. huhtikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä ja professori.

Markku Filppulan vanhemmat olivat puhelinmestari Väinö Filppula ja Elma Katrina Häyrinen. Filppula tuli ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta 1968 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1975. Filosofian lisensiaatin tutkinnon hän suoritti Joensuun yliopistossa 1983 ja väitteli tohtoriksi University College Dublinissa 1986. 

Filppula oli Joensuun yliopistossa, sittemmin Itä-Suomen yliopisto, englannin kielen assistentti 1977–1983 ja 1984–1987, vs. apulaisprofessori 1981–1982, apulaisprofessori 1986–1988 ja sitten professori vuoteen 2017. Hän toimi yliopistossa myös tiedekuntansa dekaanina 2002–2017. Suomen Akatemian tutkimusassistentti Filppula oli 1984 ja varttunut tukija 1990–1991, 1996–1997, 2001–2002 ja 2007–2008. Hän oli myös useaan otteeseen vieraileva professori Irlannissa, Pohjois-Irlannissa ja Englannissa ja hänellä oli useita kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen Filppula oli vuodesta 2007. Kielikontaktien tutkijana Filppula sekä julkaisi tutkimuksia että oli kirjoittamassa ja toimittamassa tietoteoksia.

## Lähteet
SM U-25

**SM U-25** oli Saksan keisarikunnan laivaston tyypin U23 sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin 18. maaliskuuta 1911 Kielistä Germaniawerftiltä, missä köli laskettiin 7. toukokuuta 1912 telakkanumerolla 179. Alus laskettiin vesille 12. heinäkuuta 1913 ja otettiin palvelukseen 9. toukokuuta 1914 ensimmäisenä päällikkönään kapteeniluutnantti Otto Wünsche.

## Palvelus
Palvelukseenoton ja miehistökoulutuksen jälkeen alus liitettiin 1. elokuuta 1914 IV laivueeseen. Ennen ensimmäisen maailmansodan päättymistä alus teki kolme partiomatkaa, joilla se upotti 21 alusta yhteensä 14&nbsp;145 tonnia ja vaurioitti yhtä 163 tonnin alusta.

Alus antautui 23. marraskuuta 1918 ympärysvalloille ja luovutettiin 20. kesäkuuta 1920 tehdyllä suurlähettiläiden päätöksellä sotakorvauksena Ranskalle, joka romutti veneen.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Johan Anders Leffler

**Johan Anders Leffler** (1845–1912) oli ruotsalainen taloustieteilijä. Hän toimi ensin maanviljelijänä mutta aloitti sitten taloustieteen opinnot. Hän saattoi Ruotsissa päiväjärjestykseen postisäästöpankkikysymyksen ja oli 1883 perustetun postisäästöpankin hallituksen jäsen. Hän oli 1883–1886 Työväenrenkaan pankin (Arbetareringens bank) johtajana.

Leffler toimi opettajana ja luennoitsijana muun muassa Tukholman korkeakoulussa, oli 1890–1910 vakuutusyhdistyksen (Försäkringsföreningen) sihteerinä ja vuodesta 1890 sen aikakauskirjan toimittajana. Hän oli 1886-1888 ensimmäisen kamarin jäsen. Lorénin rahaston toimikunnan jäsenenä ja sihteerinä hän johti sen julkaisemien yhteiskuntatieteellisten tutkimusten, kuten *Zur Kentniss von den Lebens- und Lohnverhältnissen industrieller Arbeiterinnen in Stockholm* (1897), julkaisemista. Hän johti leipurinammatin oloja koskevaa tutkimusta *Undersökning af bagerierna i Sverige* (1899) ja julkaisi teokset *Die schwedischen Zettelbanken* (1876) ja *Nationalekonomiens grunddrag* (1902) sekä useita kirjoituksia teoksessa *Det ekonomiska samhällslifvet* (1891–1902).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Hölcke, Olov: Johan Leffler, Svenskt biografiskt lexikon (1977–1979)
SM U-57

**SM U-57** oli Saksan keisarikunnan laivaston tyypin U57 sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin 6. lokakuuta 1914 Bremenistä AG Weseriltä, missä köli laskettiin 25. elokuuta 1915 telakkanumerolla 212. Alus laskettiin vesille 29. huhtikuuta 1916 ja otettiin palvelukseen 6. heinäkuuta ensimmäisenä päällikkönään kapteeniluutnantti Carl-Siegfried Ritter von Georg.

## Palvelus
Alus liitettiin 7. heinäkuuta 1916 II laivueeseen. Ennen ensimmäisen maailmansodan päättymistä alus teki seitsemän partiomatkaa, joilla se upotti 62 alusta yhteensä 107&nbsp;341 tonnia ja Britannian kuninkaallisen laivaston sluupin *HMS Genistan*.

Alus antautui 24. marraskuuta 1918 ympärysvalloille ja luovutettiin 20. kesäkuuta 1920 tehdyllä suurlähettiläiden päätöksellä sotakorvauksena Ranskalle, joka romutti veneen.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Leffler

**Leffler** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Anne Charlotte Leffler (1849–1892), ruotsalainen kirjailija
* Gösta Mittag-Leffler (1846–1927), ruotsalainen matemaatikko
* Jason Leffler (1975–2013), yhdysvaltalainen autourheilija
* Johan Anders Leffler (1845–1912), ruotsalainen taloustieteilijä

## Katso myös
* Frits Läffler (1847–1921), ruotsalainen kielitieteilijä
SM U-91

**SM U-91** oli Saksan keisarikunnan laivaston tyypin U87 sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin 23. kesäkuuta 1915 Danzigista Kaiserliche Werftiltä, missä köli laskettiin 1. elokuuta 1916 telakkanumerolla 35. Alus laskettiin vesille 14. huhtikuuta 1917 ja otettiin palvelukseen 17. syyskuuta ensimmäisenä päällikkönään kapteeniluutnantti Alfred von Glasenapp.

## Palvelus
Alus liitettiin 13. joulukuuta 1917 III laivueeseen. Ennen ensimmäisen maailmansodan päättymistä alus teki kahdeksan partiomatkaa, joilla se upotti 37 alusta yhteensä 83&nbsp;302 tonnia ja vaurioitti kahta alusta yhteensä 11&nbsp;821 tonnia.

Alus antautui 26. marraskuuta 1918 ympärysvalloille ja luovutettiin 20. kesäkuuta 1920 tehdyllä suurlähettiläiden päätöksellä sotakorvauksena Ranskalle, joka romutti veneen.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Hector Martin Lefuel

**Hector Martin Lefuel** (1810–1881) oli ranskalainen arkkitehti. Hän sai 1839 suuren Rooman palkinnon. Hänen nimensä liittyy lähinnä Louvren ja sittemmin tuhoutuneen Tuileries’n palatsin peruskorjaustöiden viimeistelyihin, jotka uskottiin hänelle Louis Viscontin kuoleman jälkeen. Lähes teatterimaisen dekoratiiviseen runsauteensa ja hienostuneihin muotoihinsa nähden ne olivat aikakauden ranskalaisen arkkitehtuurin merkittävimpiä töitä. Myöhemmin hän sai tehtäväkseen Pariisin vuoden 1855 maailmannäyttelyn töiden johdon. Hän oli vuodesta 1855 École des Beaux-Artsin professori ja kansallisten palatsien arkkitehti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mukry

**Mukry** on taajama Lebapin maakunnan Köýtendagin piirikunnassa Turkmenistanissa. Se sijaitsee Amudarjan oikeanpuoleisella rannalla 30 kilometriä Köýtendagin kaupungista länteen. Vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan taajamassa oli 7&nbsp;013 asukasta.

Entinen Akgumdänajyn kylä sai nimen Mukry rautatieaseman rakentamisen yhteydessä. Siitä tuli kaupunkimainen taajama vuonna 1937. 

Mukryn kautta kulkee Qarshin ja Termizin välinen rautatie, josta haarautuu yhteys Magdanlyyn. Taajaman ympärillä on keinokasteltu maatalousalue. Sen lähellä louhitaan rakennuskiveä.

## Lähteet
Infantiili fibromatoosi

**Infantiili fibromatoosi** (, IDF) on harvinainen hyvälaatuinen kasvain, joka aiheuttaa erikokoisten fibroomapattien muodostumista. Fibroomien tyypillinen esiintymisalue on sormien ja varpaiden sivu- ja selkäosat. Fibroomapatteja on raportoitu esiintyvän erittäin harvinaisissa tapauksissa myös muualla kehossa. Fibroomapatit ovat kiinteitä ja kupolimaisia, useimmiten alle kaksi senttimetriä läpimitaltaan ja ne esiintyvät suoraan ihon alla. Aluksi koholla olevat pyöreät fibroomapatit saattavat ajan myötä jatkaa kasvuaan, jolloin ne usein madaltuvat ja leventyvät. Väritykseltään fibroomapatit ovat vaaleanpunertavia tai punertavia. 

## Aiheuttaja ja ilmaantuminen
IDF:n aiheuttajaa ei tunneta. Joissain tapauksissa sen on raportoitu alkaneen fyysisen trauman jälkeen. Tutkimukset osittavat fibroomapattien ilmaantuvan tyypillisesti kahden ensimmäisen elinvuoden aikana. Erittäin harvinaisissa tapauksissa fibroomapatteja on ilmaantunut ensimmäisen kerran myös aikuisiällä.

## Esiintyvyys ja toteaminen
IDF on luokiteltu ensimmäisen kerran vuonna 1965, jonka jälkeen tapauksia on raportoitu kirjallisuudessa noin 200. Harvinaisuutensa vuoksi IDF on vähän tunnettu ja sillä on vaarana jäädä diagnosoimatta, minkä takia myös hoitomuotojen suunnittelu saattaa jäädä vajavaiseksi tai alkaa viiveellä. IDF todetaan yleisimmin koepalan avulla, joka otetaan fibroomakudoksesta.

## Vaikutukset
IDF:n ei tiedetä altistavan millekään liitännäissairaudelle. Suurin osa fibroomapateista on harmittomia. Suuri määrä fibroomakudosta voi kuitenkin aiheuttaa aiheuttaa sormien varpaiden toiminnallisia häiriöitä sekä nivelten epämuodostumista ja nivelten toiminnan häiriötä. Fibroomapateista voi olla myös kosmeettista haittaa. Fibroomapattien ei tiedetä aiheuttavan särkyä itsessään. Joissain harvinaisissa tapauksissa niiden on raportoitu olevan haavaisia. Mikäli fibroomapatteja poistetaan kirurgisesti, joudutaan leikkauskohta usein peittämään muualta kehosta otetulla ihosiirrännäisellä, josta aiheutuu pysyvää arpikudosta siirrännäisen ottamisalueelle.

## Hoitomuodot
Infantiiliin fibromatoosiin ei ole vakiintunutta hoitomuotoa ja useissa tapauksissa suositellaan pelkkää seurantaa ja havainnointia. Kirurgista leikkausta voidaan suositella, mikäli leesiot aiheuttavat toiminnallisia tai kosmeettisia häiriöitä tai rakenteellisia epämuodostumia. Magneettikuvaus voi auttaa selvittämään kasvaimen esiintyvyysalueen rakennetta, joka voi olla hyödyksi hoitopäätöksiä tehtäessä. Aikaisemmin kasvaimen kirurgista operointia on käytetty enemmän hoitomuotona, mutta nykyään sitä vältetään suuren uusiutumisprosentin takia. Noin 74 prosenttia poistetusta kudoksesta uusiutuu poistoa seuraavien kahden vuoden aikana. Hoitona voidaan käyttää myös lääkeaineiden injektointia poikkeavaan kudokseen. Injektointi suoritetaan anestesian aikana. Injektioiden hyödyistä on vain vähän näyttöä. Injektiohoidot saattavat myös tuottaa kipua. Voiteena levitettävistä lääkkeistä esimerkiksi takrolimuusista on joissain tapauksissa raportoitu olevan hyötyä. Fibroomapattien on myös raportoitu vähentyneen spontaanisti.

## Lähteet
Ariane (Q122)

**Ariane** (runkonumero Q122) oli Ranskan merivoimien Ondine-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin Le Havresta Chantiers et Ateliers Augustin Normandilta, missä köli laskettiin 6. elokuuta 1923. Alus laskettiin vesille 6. elokuuta 1925 ja otettiin palvelukseen 1. syyskuuta 1929.

## Palvelus
Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Cherbourgiin 1. sukellusvenelaivueeseen. Toisen maailmansodan alun alus oli Oranissa 14. sukellusvenedivisioonassa, missä se valvoi saksalaisalusten liikkeitä Madeiran ja Kanariansaarten alueella. Kesäkuussa 1940 alus siirrettiin Mers-el-Kebiriin, jolloin se joutui 3. heinäkuuta Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjien hyökkäykseen Oranin edustalla.

Alus poistettiin palveluksesta 19. lokakuuta 1940, jolloin se sijoitettiin Oraniin. Aluksen miehistö upotti aluksensa Yhdysvaltain laivaston hyökätessä satamaan 9. marraskuuta 1942.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Keltatörmäampiainen

**Keltatörmäampiainen** (*Odynerus spinipes*) on ampiaisiin kuuluva hyönteislaji.

## Ulkonäkö ja koko
Naaraan takaselkä on musta, ja koiraan keskireisissä on kaksi syvää lovea. Koiraiden pituus on 9–12 millimetriä ja naaraiden 10–13 millimetriä.

## Lähteet