open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Messestadt Westin metroasema

**Messestadt West** on Münchenin metron U2-linjan asema, joka avattiin 29. toukokuuta 1999. Suunnitteluvaiheessa aseman nimiä olivat "Riem West" ja "Neu-Riem West". Aseman suunnitteli Paul Kramer. 

## Lähteet
SAFE

**SAFE** eli **Sammenslutningen av Fagorganiserte i Energisektoren** (vuosina 1977–1982 *Operatørfagforeningenes Samarbeidsutvalg* ja 1982–2005 *Oljearbeidernes Fellessammenslutning*) on norjalainen energiasektorilla, erityisesti öljyntuotannossa työskentelevien ammattiliitto. Se perustettiin vuonna 1977 ja sillä oli noin 10&nbsp;000 jäsentä vuonna 2023.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Liiton verkkosivut
Malme

**Malme** on taajama Hustadvikan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 521 vuonna 2023.
## Lähteet
Sylte

**Sylte** voi tarkoittaa seuraavia:

* Sylte, Fjordin kunnan hallinnollinen keskus Norjassa
* Sylte, taajama Hustadvikan kunnassa Norjassa
Sandra Droucker

**Sandra Droucker** (7. toukokuuta 1875 Pietari – 1. huhtikuuta 1944 Hamar) oli norjalaistunut pianisti ja pianopedagogi. Hän teki myös jonkin verran omia sävellyksiään ja sovituksiaan.

Droucker syntyi saksalaisen isän ja venäläiseen aatelistoon kuuluneen äidin tyttäreksi. Hän opiskeli Pietarin konservatoriossa ja aloitti julkisen esiintymisen vuonna 1894. Hän teki konserttikiertueita Venäjällä, Saksassa, Englannissa ja Italiassa. Droucker yhdistettiin Anton Rubinsteinin koulukuntaan, mikä hyödytti häntä, mutta Leokadija Kašperovan väitteen mukaan hän ei osallistunut aktiivisesti Rubinsteinin opetukseen vaan oli toisen pianistin oppilas. Droucker kirjoitti kuitenkin informatiivisena pidetyn julkaisun Rubinsteinin opetustyöstä vuonna 1904. Hän asui ja esiintyi säännöllisesti 1880-luvulta lähtien Berliinissä, josta hänen konserteistaan säilyneistä arvosteluista yksityiskohtaisimmat ovat. Drouckerista kirjoitettiin muun muassa *[[Neue Zeitschrift für Musik]]issa*. Droucker esiintyi Berliinin lisäksi monissa muissa Saksan kaupungeissa. Hän esitti Rubinsteinin, Franz Lisztin, Frédéric Chopinin, Robert Schumannin, Ludwig van Beethovenin, Johannes Brahmsin, ranskalaisten barokkisäveltäjien ja venäläisten säveltäjien teoksia. Konserttosolistina hän esiintyi Rubinsteinin, Beethovenin, Chopinin ja Schumannin teosten esityksissä. Droucker teki myös opetustyötä muun muassa Sternin konservatoriossa. Hänen oppilaisiinsa kuuluivat Anne-Marie Ørbeck ja Grete Studeny. Lisäksi hän antoi vuonna 1905 opetusta prinsessa Viktoria Luiselle.

1900-luvulla Droucker alkoi esiintyä useammin Skandinaviassa, kuten Oslossa, Bergenissä, Trondheimissa, Tromssassa ja Kööpenhaminassa. Hänestä kirjoitettiin säännöllisesti Norjan lehdistössä vuosina 1920–1940. Droucker oli vuosina 1910–1918 naimisissa pianisti Gottfried Galstonin kanssa ja käytti tuona aikana sukunimeä Droucker-Galston. Droucker muutti miehensä luo Müncheniin, mutta palasi Berliiniin vuonna 1926. Vuonna 1933 hän muutti juutalaisten juuriensa takia Norjaan ja asettui Osloon. Hänelle myönnettiin Norjan kansalaisuus vuonna 1938. Droucker puhui sujuvasti norjaa ja viittä muuta kieltä. Norjassa hän keskittyi Franz Schubertin ja Robert Schumannin teoksiin. Hän esiintyi pianistina myös yksinlaulukonserteissa, esimerkiksi vuonna 1938 basso Egil Nordsjøn kanssa.

Christian Sindingin muunnelmateos *Fatum* (op. 94, 1909) on omistettu Drouckerille. Droucker kuoli Punaisen ristin sairaalassa Hamarissa vuonna 1944. Häneltä on säilynyt useita äänityksiä. Hänen sävellyksistään ja sovituksistaan on julkaistu masurkka, kaksi lastenkappaletta ja nuorille tehty sovitus François Couperinin kahdestatoista pianokappaleesta.

## Lähteet
DNEG Animation

**DNEG Animation** (aiemmin **DNEG Feature Animation**) on brittiläinen animaatiostudio, joka on visuaalisia tehosteita valmistavan DNEG:n osasto.

## Elokuvat
Gilles-Marie Oppenordt

**Gilles-Marie Oppenordt**, myös **Oppenord** tai **Oppenort**, (1672–1742) oli ranskalainen arkkitehti ja koristetaiteilija. Hänen isänsä oli hollantilainen ebenisti Alexandre-Jean Oppenord.

Kahdeksan vuotta Italiassa opiskeltuaan Oppenordt toimi Pariisissa, jossa hänestä tuli aikansa vaikutusvaltaisimpia taiteilijoita, koristajana rokokoon luojia. Hän suunnitteli sittemmin vallankumouksen aikana hävitetyn Saint-Germain-des-Prés’n luostarin kirkon tabernaakkelin. Hän jatkoi Saint-Sulpicen kirkon rakentamista (1719), suunnitteli Palais Royalin maalausgallerian sisustuksen ja muita töitä. Tunnetuin hän kuitenkin huomattavilla suunnitteluillaan, joista monia Gabriel Huquier kaiversi kuparille. Hän on monessa suhteessa lähempänä myöhemmän italialaisen renessanssin mestaria Gian Lorenzo Berniniä, Francesco Borrominia ja Ferdinando Fugaa kuin François Mansartia ja muita ranskalaisia. Koristelussaan Oppenort mittausopillisissa puitteissa pysyen pyrkii selvästi murtamaan konstruktiivisen kireyden dekoratiiviseksi kepeydeksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kolumbusplatzin metroasema

**Kolumbusplatz** on Münchenin metron U1 ja U2-linjojen kolmiraiteinen risteysasema, jossa U1 ja U2 erkanevat toisistaan Mangfallplatzin ja Messestadt-Ostin suuntiin. Asema avattiin 18. lokakuuta 1980. Ruuhka-aikoina asemalla pysähtyvät myös U7 ja U8. 

## Lähteet
Matt Berry

**Matthew Charles Berry** (s. 2. toukokuuta 1974) on englantilainen näyttelijä, koomikko, muusikko ja kirjailija.

## Aiheesta muualla
Sundhultsbrunn

**Sundhultsbrunn** tai **Sunhultsbrunn** on taajama Anebyn kunnassa Jönköpingin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 301 asukasta vuonna 2016.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Paramount Animation

**Paramount Animation** on yhdysvaltalainen animaatiostudio, joka toimii Paramount Skydance Corporationin tytäryhtiö Paramount Picturesin animaatioosastona ja levy-yhtiönä. Divisioona perustettiin 6. heinäkuuta 2011 Paramountin oman *[[Rango]]n* lipputulon ja DreamWorks Animationin kanssa tehdyn jakelusopimuksen päätyttyä vuonna 2012.

## Elokuvat
Saint-Béat-Lez

**Saint-Béat-Lez** on kunta Ranskan eteläosassa Haute-Garonnen departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Garonnejoen varrella, noin 30 kilometriä Saint-Gaudens'n kaupungista etelään.

Saint-Béat-Lez'n kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2019, jolloin kaksi kuntaa Saint-Béat ja Lez yhdistyivät.

## Historia

Saint-Béatin tunnettu historia ulottuu Pompeiuksen aikaan, eli vuoteen 75 eaa. Tuolloin roomalaiset saapuivat sinne ja he kutsuivat sitä nimellä Passus Lupi. Roomalaiset löysivät myös paikallisen marmorin, jota he alkoivat louhia. Keskiajalla Kaarle Suuri lahjoitti pyhien Béatin ja Privatin pyhäinjäännökset. Tämän jälkeen kunta sai nimen Saint-Béat. 1000-luvulla benediktiinimunkit rakensivat luostarirakennuksen. Samaan aikaan Saint-Béatin herrat varustivat kaupunkia linnoituksilla, joista on yhä nähtävillä torni ja valleja. 1400-luvulla Ludvig XI:n hallintokaudella Saint-Béatista tuli kuninkaallinen kaupunki. Tämä johtui sen strategisesta sijainnista lähellä Espanjan rajaa. Samalla kaupunki sai erityisoikeuksia käydä kauppaa ilman Ranskan kuninkaan määräämiä veroja ja tulleja. Vuonna 1855 koleraepidemia tappoi 100 ihmistä kaupungin 800:sta asukkaasta.

## Tunnettuja kuntalaisia
*Joseph Gallieni (1849–1916), kenraali

## Lähteet

## Aiheesta muualla
British Airwaysin lento 5390

**British Airwaysin lento 5390** oli British Airwaysin reittilento Birminghamin kansainväliseltä lentoasemalta Espanjan Málagan lentoasemalle. Lennolla 10. kesäkuuta 1990 käytetty BAC 1-11 F28FL teki hätälaskun, kun ohjaamon ikkuna irtosi koneesta aiheuttaen painekadon. 

Kapteeni lensi ikkunan irtoamisen myötä osittain koneesta ulos, mutta selvisi onnettomuudesta murtumilla ja paleltumilla. Seuranneessa hätälaskussa kaikki koneessa olleet selvisivät hengissä.

## Tausta
Onnettomuuskone oli malliltaan BAC 1-11 528FL ja rekisteritunnukseltaan G-BJRT. Se oli valmistettu vuonna 1977, ja sillä oli lennetty onnettomuuspäivään mennessä 37 724 tuntia.

Koneen kapteenina toimi 42-vuotias Timothy Lancaster. Hänellä oli yhteensä 11&nbsp;050 tunnin lentokokemus, josta 1&nbsp;075 onnettomuuskonetyypillä. Perämies oli 39-vuotias Alistair Atcheson. Hänellä oli yhteensä 7&nbsp;500 tunnin lentokokemus, josta 1&nbsp;100 kyseisellä konetyypillä. Molemmat lentäjät olivat terveydentilansa puolesta täysin toimintakykyisiä.

## Lento
Lento 5390 nousi Birminghamin kansainväliseltä lentoasemalta kello 7.20 paikallista aikaa kohteenaan Espanjan Málagan lentoasema. Koneessa oli 81 matkustajaa sekä neljä matkustamo -ja kaksi ohjaamomiehistön jäsentä. Perämies teki lentoonlähdön, mutta luovutti ohjausvastuun kapteenille nousun aikana yhtiön tapojen mukaisesti.

Lento oli kello 8.33 nousemassa noin 5&nbsp;300 metrin korkeudessa, kun koneessa kuului kova pamaus. Ohjaamon kapteenin puoleinen ikkuna irtosi, ja kapteeni imeytyi osittain ulos löystettyään turvavöitä nousun aikana. Hänen jalkansa jäivät kiinni ohjaimeen, minkä myötä hän ei imeytynyt kokonaan ulos. Ohjaamossa ollut stuertti Nigel Ogden otti kapteenista kiinni, ja toinen stuertti tuli avuksi. Muu matkustamohenkilökunta rauhoitteli matkustajia. Autopilotti kytkeytyi pois päältä, minkä myötä kone alkoi laskeutumaan.

Perämies otti koneen hallintaansa, ja aloitti laskeutumisen korkeudelle, jossa ihminen voi hengittää turvallisesti ilman paineistusta. Hän teki onnistuneen hätälaskun Southamptonin lentoasemalle kello 8.55. Kapteeni selvisi onnettomuudesta murtumilla ja paleltumilla. Stuertti Ogden sai palelumavammoja ja hänen olkapäänsä meni sijoiltaan. Kukaan matkustajista ei loukkaantunut.

## Tutkinta
Tutkinnassa todettiin, että ohjaamon tuulilasi oli asennettu onnettomuutta edeltävänä iltana. Sen asennuksessa oli käytetty liian lyhyitä ja kapeita pultteja, jotka eivät kestäneet ilmanpaineen vaihtelua.

## Onnettomuuden jälkeen
Onnettomuuskoneesta irronnut tuulilasi löydettiin myöhemmin Cholseyn kylän läheltä yhdessä muutaman pultin kanssa. Lennon 5390 miehistö sai paljon kunniaa onnettomuuden jälkeen. Perämies Athison sai Polaris-palkinnon vuonna 1992 toimistaan onnettomuudessa. Hän lensi Jet2.comille British Airwaysin jälkeen ja jäi eläkkelle 65-vuotiaana kesäkuussa 2015. Kapteeni Lancaster palasi lentämään viiden kuukauden kuluttua onnettomuudesta ja jäi eläkkelle 2008.

Lentokone lensi onnettomuuden jälkeen kolmen vuoden ajan British Airwaysillä, ja sen osti romanialainen Jaro International. Se vietti yhtiössä kahdeksan vuoden ajan vuoteen 2001 asti.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Emily Armstrong

**Emily Marcia Armstrong** (s. 6. toukokuuta 1986) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja muusikko. Hän perusti Dead Sara -yhtyeen vuonna 2005 ja hänet julkistettiin Linkin Park -yhtyeen uudeksi toiseksi laulajaksi syyskuussa 2024 Chester Benningtonin tilalle, joka kuoli vuonna 2017.

## Varhainen elämä
Armstrong syntyi ja kasvoi Los Angelesissa. Hän alkoi kirjoittamaan lauluja ja soittamaan kitaraa. Kitaran soiton hän aloitti 11-vuotiaana ja laulamisen 15-vuotiaana. Armstrong keskeytti lukion; tiesi haluavansa olla rockbändissä heti, kun tarttui kitaraan, eikä ollut kiinnostunut mistään muusta. Vuonna 2012 hän kertoi ''El Paso Times'' -lehdelle, että musiikki oli ainoa asia, joka piti hänet motivoituneena elämässä.

## Ura

### Dead Sara
Vuonna 2002 Armstrong alkoi soittaa kitaristi Siouxsie Medleyn kanssa, jonka hän tapasi yhteisen ystävän kautta. Heillä oli samanlainen musiikkimaku; sekä Medley että Armstrong olivat saaneet vaikutteita muun muassa Nirvanalta ja L7:lta, sekä 1960-, 1970-luvun folk- ja bluesartisteilta, sekä klassisilta rockbändeiltä, kuten Led Zeppelin, Stevie Nicks, Joni Mitchell ja Fleetwood Mac. Lauluntekijänä Armstrong sai merkittäviä vaikutteita folk rockista. Hänen kiinnostuksensa avoimiin ja vaihtoehtoisiin virityksiin, kuten Mitchell käytti, johti siihen, mitä *[[Guitar World]]* kutsui Dead Saran tunnusomaiseksi soundiksi. Esiintyjänä häneen vaikuttivat muun muassa Iggy Pop ja Janis Joplin.

Aluksi nimellä Epiphany tunnettu Dead Sara esiintyi ensimmäisen kerran Los Angelesin The Mint -klubilla maaliskuussa 2005. Armstrong soitti laulamisen lisäksi bassoa. He lähtivät ensimmäiselle kiertueelleen vuonna 2007, ja vuonna 2010 perustivat oman indie-levy-yhtiön Pocket Kid Records, joka julkaisi heidän täyspitkän debyyttialbuminsa, ''Dead Sara'', vuonna 2012. Albumin ensimmäinen single "Weatherman" oli indie rock -hitti. Albumin julkaisun jälkeen, Dead Sara esiintyi muun muassa Muse-yhtyeen lämmittelijänä Yhdysvalloissa ja Euroopassa, ja heidät nähtiin myös Warped Tour -kiertueella.

Dead Saran toinen albumi, *[[Pleasure to Meet You]]*, ja neljän kappaleen EP, *Covers*, julkaistiin myös Pocket Kid -levymerkillä. *Covers* sisälsi kaksi versiota Nirvanan kappaleesta "Heart-Shaped Box", Rage Against the Machinen "Killing in the Name" ja Patti Smithin "Ask the Angels". Vuonna 2018 julkaistiin EP *Temporary Things Taking Up Space* Atlanticilla.

### Linkin Park
5. syyskuuta 2024 Linkin Park striimaasi keikan, jonka yhteydessä yhtye julkisti Armstrongin yhtyeen uudeksi laulajaksi ja Chester Benningtonin, joka kuoli vuonna 2017 seuraajaksi. Samalla yhtye vahvisti julkaisevansa albumin From Zero ja lähtevän kiertueelle.

## Diskografia
### Dead Sara
* *Dead Sara* (2012)
* *Pleasure to Meet You* (2015)
* *Ain't It Tragic* (2021)

### Linkin Park
* *[[From Zero]]* (2024)

## Lähteet
Per Engdahl

**Per Engdahl** (25. helmikuuta 1909 Jönköping – 4. toukokuuta 1994 Malmö) oli ruotsalainen toimittaja ja äärioikeistolainen poliitikko. Hän perusti ja johti vuodesta 1930 Nysvenska rörelsen -nimistä liikettä, joka otti poliittisessa ohjelmassaan mallia Saksan kansallissosialisteilta ja Italian fasisteilta tavoitellessaan korporativistista yhteiskuntaa. Engdahlin läheinen ystävä oli Ingvar Kamprad. Toisen maailmansodan jälkeen Engdahl avusti sotarikoksista epäiltyjä saksalaisia pakenemaan Ruotsin kautta Etelä-Amerikkaan ja kiisti holokaustin tapahtumisen.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kuriiri (vuoden 2020 elokuva)

**Kuriiri** (*The Courier*) on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut Dominic Cooken ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen jännityselokuva, jonka pääosia näyttelevät Benedict Cumberbatch, Merab Ninidze, Rachel Brosnahan ja Jessie Buckley. Kylmän sodan aikaan sijoittuvan elokuvan tapahtumat perustuvat tositapahtumiin.

## Juoni
Greville Wynne (Benedict Cumberbatch) on brittiläinen liikemies, jonka MI6 ja CIA:n agentti (Rachel Brosnahan) värväävät ottamaan yhteyden neuvostoupseeri Oleg Penkovskiin (Merab Ninidze) saadakseen tältä tietoja läntisille tiedustelupalveluille Neuvostoliiton ydinasevarustelusta. Wynnen vaimo (Jessie Buckley) epäilee miestään uskottomuudesta ja saattaa tämän hengenvaaraan.

## Näyttelijät

Lähde: 

## Arvosteluja

## Lähteet
Doni Arifi

**Doni Arifi** (s. 11. huhtikuuta 2002 Riihimäki) on suomalais-kosovolainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Kuopion Palloseuraa. Pelipaikaltaan Arifi on puolustava keskikenttäpelaaja. Hän pelaa myös Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa.

## Ura
Hongassa jalkapallouransa aloittanut ja seuran akatemiajoukkueen paidassa ensimmäiset ottelunsa Kakkosessa pelannut Arifi siirtyi vuonna 2020 veikkausliigaseura Ilvekseen. Ensimmäiset minuuttinsa hän pelasi Veikkausliigassa elokuussa 2020 FC Lahtea vastaan. Kaudella 2023 Arifi voitti Ilveksen kanssa Suomen Cupin. Veikkausliigauran avausmaali syntyi huhtikuussa 2024 sarjanousija Gnistania vastaan.

Arifi on edustanut Suomea poikien maajoukkueissa vuosina 2018–2021. Vuonna 2023 hän pelasi kaksi ottelua vanhempiensa kotimaan Kosovon alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Kosovo ei ollut virallisesti lukinnut Arifin edustusoikeuden vaihdosta, joten hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa syyskuussa 2024 Romaniaa vastaan.

### Saavutukset
#### Seurajoukkueessa
* Suomen Cup: 2023

## Yksityiselämä
Arifi tunnetaan yksityiselämässään intohimostaan autoja kohtaan. Arifi on kosovolaisen yksinhuoltajaäidin kasvattama. Hänellä on kaksi pikkuveljeä ja kaksi pikkusiskoa. 

## Lähteet
Sinfonia nro 6 (Šostakovitš)

Dmitri Šostakovitšin **sinfonia nro 6** (h-molli, op. 54) on kolmiosainen sinfonia, joka kantaesitettiin 5. marraskuuta 1939.

Neuvostoliiton taiteellinen ilmapiiri oli murroksessa kuudennen sinfonian säveltämisen aikoihin. Säveltäjiä kannustettiin tekemään saksalaisvastaisia teoksia ainakin ennen Molotov–Ribbentrop-sopimusta, mutta saksalaisvastaiset teokset palasivat suosioon Operaatio Barbarossan käynnistyttyä. Šostakovitšin sinfonia nro 5 oli kantaesitetty vuonna 1937, ja sen jälkeen Šostakovitš ilmaisi halunsa tehdä seuraavasta sinfoniastaan kuorosinfonia Vladimir Leninistä suurena venäläisen kansan poikana ja kansanjohtajana. On kyseenalaista, aloittiko Šostakovitš kuudetta sinfoniaansa todellisuudessa Lenin-sinfoniana; lopulta säveltäjä omisti Leninille sinfonian vasta 1960-luvun alussa kahdennentoista sinfoniansa muodossa. Siitä tuli kuudennen sinfonian tavoin puhtaasti soittimellinen. Šostakovitš tunsi toisaalta tarvetta patrioottisen musiikin tekemiseen, koska valtakoneisto oli jo raivostunut oopperasta *[[Mtsenskin kihlakunnan lady Macbeth (ooppera)|Mtsenskin kihlakunnan lady Macbeth]]*, joka kiellettiin vuonna 1936. On esitetty, että toisaalta Šostakovitš kuitenkin pelkäsi patrioottisen teoksen mahdollisesti saamaa kielteistä vastaanottoa, jollainen olisi ollut vaarallinen.

Šostakovitšin kuudennen sinfonian kantaesitys jäi vähäiselle huomiolle. Samassa konsertissa kantaesitetty Sergei Prokofjevin kantaatti *[[Aleksanteri Nevski (kantaatti)|Aleksanteri Nevski]]* puolestaan sai paljon arvostusta osakseen. Musiikkikriitikko Ivan Martynovin mukaan odotuksissa oli ollut Šostakovitšilta vastaavanlainen dramaattisuudessaan yhtenäinen teos kuin viides sinfonia. Monien odotuksien vastaisesti kuudes sinfonia osoittautuikin rakenteeltaan epätavalliseksi abstraktiksi teokseksi.

Šostakovitšin kuudennen sinfonian avausosa on hidas, ja sitä on kuvattu tunnelmaltaan synkäksi. Kaksi myöhempää osaa ovat kevyempiä, nopeita ja eloisia. Ensimmäinen osa on pidempi kuin kaksi sen jälkeistä osaa yhteensä.

## Osat
# Largo
# Allegro
# Presto

## Orkestraatio
* piccolo, 2 huilua
* 2 oboeta, englannintorvi
* 3 klarinettia, joista yksi Es-klarinetti; bassoklarinetti
* 2 fagottia, kontrafagotti
* 4 käyrätorvea, 3 trumpettia, 3 pasuunaa, tuuba
* lyömäsoittimet, patarummut, harppu, celesta
* jouset

## Lähteet
Sinfonia nro 12 (Šostakovitš)

Dmitri Šostakovitšin **sinfonia nro 12** (”Vuosi 1917”, d-molli, op. 112) on neliosainen sinfonia, joka valmistui elokuussa 1961 tulevaa kommunistipuolueen kokousta varten. Teoksen valmistumisen jälkeen säveltäjä toimitti toisen hakemuksensa puolueen liittymiseksi. Hänet hyväksyttiin täysjäseneksi syyskuussa 1961.

Šostakovitš omisti teoksensa Vladimir Leninin muistolle. Alkuperäiseen ideaan kuului runollisten tekstien käyttö Leninin elämän kuvaamiseksi neljässä osassa, jotka kuvastaisivat nuorta Leniniä, vallankumouksellista Leniniä, Leninin kuolemaa ja elämää Leninin viitoittamalla tiellä. Teoksesta kuitenkin tuli puhtaasti soittimellinen sinfonia, joka kuvaa vallankumouksellisia tapahtumia neljässä yhtäjaksoisesti esitettävässä osassa. Šostakovitšin 12. sinfonian ensimmäisen osan nimi on Vallankumouksellinen Petrograd. Osa kuvaa Petrogradin eli Pietarin jännitteistä tilannetta, joka lopulta purkautui väkivaltaisesti. Toisen osan nimi on Razliv, joka viittaa Leninin piilopaikkaan Roslivajärvellä. Kolmas osa on nimetty vallankumouksessa keskeisen risteilijä Auroran mukaan. Neljäs osa on nimeltään Ihmiskunnan aamunkoitto, joka kuvastaa vallankumouksen jälkeistä uuden yhteiskunnan nousemista tsaarien Venäjän raunioista.

Šostakovitšin ystävä Lev Lebedinski väitti, että säveltäjä oli suunnitellut todellisuudessa Lenin-parodiaa eikä Lenin-tribuuttia, mutta revisoinut sinfonian viime hetkellä pelättyään parodisuuden olevan liian ilmeistä.

## Orkestraatio
* 2 huilua, piccolo
* 3 oboeta
* 3 klarinettia
* 2 fagottia, kontrafagotti
* 4 käyrätorvea
* 3 trumpettia
* 3 pasuunaa
* tuuba
* lyömäsoittimet
* patarummut
* jouset

## Lähteet
Laika (yhtiö)

**Laika** on yhdysvaltalainen tuotantoyhtiö, joka on erikoistunut stop-motion-animaatioihin ja tuleviin live-action-pitkäelokuviin, kaupalliseen sisältöön kaikkeen mediaan, musiikkivideoihin ja lyhytelokuviin. Studio tunnetaan parhaiten stop-motion-elokuvistaan *[[Coraline ja toinen todellisuus]]*, *[[ParaNorman]]*, *[[Boksitrollit]]*, *[[Kubo ja samuraiseikkailu]]* ja ''Huippujengi Himalajalla''. Sen omistaa Nike-perustaja Phil Knight ja se sijaitsee Hillsborossa, Oregonissa, joka on osa Portlandin metropolialuetta. Knightin poika Travis Knight toimii Laikan presidenttinä ja toimitusjohtajana. 

## Elokuvat
Johannes Petri Stråhlman

**Johannes Petri Stråhlman** (9. maaliskuuta 1733 Sulkava – 25. toukokuuta 1800 Viipuri) oli suomalainen pappi, kirkkohallinnon esimies ja rehtori.

## Henkilöhistoria
Stråhlmanin vanhemmat olivat henkikirjoittaja, rykmentinkomissaari Petter Stråhlman ja Ebba Brigitta Meinandra. Hänen puolisonsa vuodesta 1761 oli Maria Kristina Pülse (1731–1771) ja vuodesta 1773 Charlotta Sofia Melart (1756–1822). Stråhlman kävi Viipurin katedraalikoulua 1744–1750 ja tuli ylioppilaaksi Turun akatemiasta 1750. Filosofian maisteriksi hän valmistui sieltä 1757 ja hänet vihittiin papiksi Viipurissa 1772. Stråhlman oli Viipurin katedraalikoulun vararehtori vuodesta 1756 ja rehtori 1759–1773.Muolaan kirkkoherra hän oli 1773–1792, Viipurin tuomiorovasti vuodesta 1792, Viipurin konsistorin eli tuomiokapitulin jäsen vuodesta 1758, asessori vuodesta 1773 ja esimies vuodesta 1792. Karjalan eteläisen rovastikunnan lääninrovastina Stråhlman toimi 1785–1792. Hän sai rovastin arvonimen 1778.

Stråhlmanin kuoltua 1800, ilmeisesti keuhkokuumeeseen, Viipurin konsistorin esimiehen tehtävät ja kirkkoherran virka erotettiin toisistaan. Vuonna 1803 Viipurin ruotsalais-suomalaisen seurakunnan kirkkoherraksi tuli hänen vävynsä Jacobus Johannis Schroeder ja tuomiorovastiksi ja konsistorin esimieheksi hänen serkkunsa Johannes Caroli Stråhlman.

## Julkaisuja
* *Dissertatio academica, de agapis veterum christianorum*, 1755
* *Dissertatio academica, stultitiam atheismi, Psalmo XIV:v.1. innixa, exhibens*, 1755.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Orgesch

**Orgesch** eli *Organisation Escherich* oli metsäneuvos Georg Escherichin Baijerissa 1920 hallituksen ja valtiosäännön suojelemiseksi perustama yksityinen sotilaallinen järjestö. Se kiellettiin muualla Saksan valtakunnassa ”taantumuksellisena”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Orgesch, Bundesarchiv
Elokuvavuosi 2026

**Elokuvavuosi 2026** käsittelee vuoden 2026 aikana ensi-iltansa saavia elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.

## Ensi-iltoja
* *[[Animal Friends]]* 
* *[[Avatar Aang: The Last Airbender]]*
* **'
* ''[[Clayface (elokuva)|Clayface]]''
* ''[[Coyote vs. Acme]]'' 
* **'
* *[[Goat]]*
* *[[Katti hatussa]]*
* *[[Kätyrit & Monsterit]]*
* *[[Luottomies-elokuva: Lepoloma]]*
* *[[The Mandalorian and Grogu]]*
* *[[Masters of the Universe (vuoden 2026 elokuva)|Masters of the Universe]]*
* Nimetön neljäs ''Jumanji''-elokuva
* *[[Nälkäpeli: Elonkorjuun sarastus (elokuva)|Nälkäpeli: Elonkorjuun sarastus]]*
* *[[The Odyssey (vuoden 2026 elokuva)|The Odyssey]]*
* *[[Operaatio Ave Maria (elokuva)|Operaatio Ave Maria]]*
* *[[Operaatio Majava]]*
* *[[Paholainen pukeutuu Pradaan 2]]*
* *[[Reminders of Him]]*
* *[[Return to Silent Hill]]*
* *[[Ryhmä Hau: Dinoelokuva]]*
* *[[Scream 7]]*
* *[[Shrek 5]]*
* *[[Spider-Man: Brand New Day]]*
* *[[The Super Mario Galaxy Movie]]*
* *[[Supergirl (elokuva)|Supergirl]]*
* *[[Sysimetsä (elokuva)|Sysimetsä]]*
* *[[Toy Story 5]]*
* *[[Vaiana (vuoden 2026 elokuva)|Vaiana]]*
* *[[Verityn varjo#Elokuva|Verity]]*

## Lähteet
Königsplatzin metroasema

**Königsplatz** on Münchenin metron U2-linjan asema, joka avattiin 18. lokakuuta 1980 ja sijaitsee maxvorstadtin kaupunginosassa. Ruuhka-aikoina asemalla pysähtyy myös U8.

## Lähteet
Ilkka Porttikivi

**Ilkka Porttikivi** (s. 1979) on suomalainen poliitikko. Hänet valittiin Tampereen kaupunkiympäristön palvelualueen apulaispormestariksi kesäkuussa 2024.
  
Porttikivi oli vuoden 2012 kuntavaaleissa Tampereella vasemmistoliiton ehdokkaana, ja hän pääsi varasijalle. Vuoden 2017 kuntavaaleissa Porttikivi jäi ensimmäiseksi varavaltuutetuksi ja nousi myöhemmin valtuutetuksi Kalle Hyötysen luovuttua valtuustopaikastaan kesäkuussa 2018. Kesäkuussa 2019 Porttikivi siirtyi SDP:n valtuustoryhmään. Vuoden 2021 kuntavaaleissa Porttikivi valittiin uudelleen Tampereen kaupunginvaltuustoon. Hänet valittiin tarkastuslautakunnan puheenjohtajaksi. Kesäkuussa 2024 Porttikivi siirtyi Tampereen kaupunkiympäristön palvelualueen apulaispormestariksi Pekka Salmen siirryttyä elinvoiman palvelualueen johtajaksi.

Porttikivi on koulutukseltaan sosionomi (amk), ja hänellä on biologian opintoja Jyväskylän yliopistossa. Porttikiven työhistoria on sosiaalipuolelta lastensuojelusta, etsivästä työstä sekä Rikosseuraamuslaitokselta. Porttikivi on toiminut myös konsulttina Kirkon Ulkomaanavulle. Ennen apulaispormestariksi siirtymistään Porttikivi työskenteli rikosseuraamusesimiehenä Tampereen yhdyskuntaseuraamustoimistossa.
 
Porttikivi on toiminut erilaisissa luottamustehtävissä. Hän on ollut Pirkanmaan Osuuskaupan edustajiston jäsen vuodesta 2024, Tampereen seutuhallituksen jäsen kesäkuusta 2024 ja Pirkanmaan maakuntavaltuuston jäsen vuodesta 2021. Aiemmin Porttikivi on toiminut muun muassa Pirkanmaan lintutieteellisen yhdistyksen hallituksen jäsenenä, Itämeri-instituutin hallituksessa sekä useissa Tampereen kaupungin lautakunnissa, kuten sosiaali- ja terveyslautakunnassa sekä asunto- ja kiinteistölautakunnassa. Porttikiven poliittinen ura on keskittynyt erityisesti ilmaston- ja ympäristönsuojelun teemoihin ja sosiaalipoliittisiin epäkohtiin.

Porttikivellä on kolme lasta.

## Lähteet
Viktor Groop

**Viktor Groop** (1. lokakuuta 1868 Ylimarkku – 5. syyskuuta 1934 Tampere) oli suomalainen matematiikan ja fysiikan opettaja ja yhteiskoulun rehtori. 

Viktor Groopin vanhemmat olivat maanviljelijä Michel Groop ja Anna Kristina Nisuls. Hän pääsi ylioppilaaksi 1889 Vaasan ruotsalaisesta lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1893.

Groop oli muutamia vuosia opettajana Vaasassa kunnes hän vuonna 1900 tuli Tampereen ruotsalaisen yhteiskoulun matematiikan ja fysiikan opettajaksi. Hän oli koulun rehtorina vuodesta 1908 aina kuolemaansa saakka. Vuosina 1925–1928 Groop oli ruotsalaisten oppikoulujen edustajana opettajaneuvostossa. Hän laati geometrian oppikirjoja ruotsinkielisiä oppikouluja varten.

Groop oli Tampereella ruotsalaisen kansanpuolueen paikallisjärjestössä johtavana henkilönä 30 vuoden ajan. Hän toimi pari kertaa järjestön puheenjohtajana. Groop oli myös Ruotsalaisen klubin varapuheenjohtajana ja Tammerfors Aftonbladetin johtokunnan puheenjohtajana.

Viktor Groop on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle.

## Julkaisuja
* *Proportionslära*. Särtryck ur Svenska samskolans i Tammerfors årsprogram 1903-04. Tammerfors 1904
* *Lärobok i geometri för mellanskolan*. Söderström, Helsingfors 1921, 5. painos nimellä *Geometri för mellanskolan*. Söderström, Helsingfors 1939, 6. painos nimellä *Lärobok i geometri: för mellanskolan*. Söderström, Helsingfors 1945, 9. painos 1956, 1958, 1962, 1967
* *Lärobok i geometri för gymnasialklasserna*. Söderström, Helsingfors 1923, 2. muutettu painos 1930, 7. painos 1960, 1965

## Lähteet
Otherkin

**Otherkin** on alakulttuuri, jonka jäsenet identifioituvat osittain tai kokonaan ei-ihmisiksi. Jotkut muut uskovat, että heidän identiteettinsä johtuu ei-fyysisistä hengellisistä ilmiöistä, kuten ei-inhimillisestä sielusta tai reinkarnaatiosta. Jotkut muut antavat itselleen ei-hengellisiä selityksiä, kuten epätavallinen psykologia tai neurodivergenssi tai dissosiatiivisen identiteettihäiriön tai monipersoonallisuushäiriöön liittyvän multiplicity-alakulttuurin. Monet muut sanovat olevansa fyysisesti ihmisiä, mutta jotkut sanovat, että heillä on ei-inhimillinen syntyperä tai genetiikka tai että he ovat jollain tavalla fyysisesti ei-ihmisiä.

Otherkin-alakulttuuri kehittyi ensisijaisesti verkkoyhteisönä 1990-luvulla. Se oli osittain kasvanut eräistä pienistä ihmisryhmistä, jotka kuvailivat itseään tontuiksi 1970- ja 1980-luvuilla. 2000-luvun lopulla sanaa on alettu käsitellä kattoterminä eräille ei-inhimillisen identiteetin alakulttuureille.

## Termit ja identiteetit
Termi *otherkin* sisältää monenlaisia identiteettejä. Otherkin voi identifioitua luonnon, mytologian tai populaarikulttuurin olennoksi. Esimerkkejä ovat muun muassa seuraavat: muukalaiset ("alien"), enkelit, demonit, lohikäärmeet, haltiat, keijut, hevoset, ketut, sudet, sprite-olennot, yksisarviset ja kuvitteelliset hahmot. Harvempia ovat ne, jotka identifioituvat kasveiksi, koneiksi, käsitteiksi tai luonnonilmiöiksi, kuten sääjärjestelmiksi.

Termi "therian" viittaa ihmisiin, jotka identifioituvat henkisesti eläimeksi. Eläinlajia, johon therian identifioituu, kutsutaan theriotyypiksi. Jotkut käyttävät identiteettiä "translajisuus". 

Therianeja ei pidä sekoittaa turri-ihmisiin, jotka kyllä esiintyvät eläinmäisinä mutta eivät välttämättä identifioidu eläimiksi (tai muutenkaan ole otherkin).

### Symbolit

Yleinen otherkin-symboli on seitsemänsakarainen tähti, erityisesti säännöllinen {7/3} -heptagrammi, joka tunnetaan nimellä *Haltiatähti* tai *Keijutähti* . Muut ovat käyttäneet sitä vuosikymmeniä. Esimerkiksi yksi sen varhainen käyttö oli hopeahaltioiden artikkelissa, jonka he julkaisivat Circle Network Newsin kesän 1986 numerossa.

### Tutkimus
Neljässä turri-tutkimuksessa (n&nbsp;= 4338/1761/951/1065) otoksesta riippuen 25–44 % vastasi, että he pitävät itseään "alle 100-prosenttisesti ihmisinä" verrattuna 7 prosenttiin otoksesta (n&nbsp;=&nbsp;802) turrikokouksissa tutkituista ei-turreista. 

Professori Jay Johnston katsoo, että ei-inhimillinen identiteetti "ei ehkä ole niinkään patologinen kuin poliittinen".

## Katso myös
* Lykantropia
* Muodonmuuttaja
* Vaihdokas

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* 
* “Why be human when you can be otherkin?” Cambridgen yliopisto, 16.7.2016
* "Otherkin are the internet’s punchline. They’re also our future". The Daily Dot, 26.9.2020
Prinzregentenplatzin metroasema

**Prinzregentenplatz** on Münchenin metron U4-linjan metroasema, joka avattiin 27. lokakuuta 1988. Se sijaitsee Bogenhausenin kaupunginosassa. Aseman suunnittelivat arkkitehdit Alexander Freiherr von Branca, Heinz Hilmer, Christoph Sattler ja arkkitehtitoimisto Bielinski und Partner. 

## Lähteet
Heli Melander

**Heli Maria Melander** (s. 1976) on suomalainen korkeimman oikeuden jäsen eli oikeusneuvos. Hän on aiemmin toiminut tuomarina Helsingin hovioikeudessa ja esittelijänä korkeimmassa oikeudessa.

## Ura
Melander valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 2001 ja oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 2011. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 2002.

Melander työskenteli liikennevahinkolautakunnan esittelijänä vuosina 2002–2009, Helsingin hovioikeuden viskaalina vuosina 2009–2011 ja korkeimman oikeuden esittelijänä 2011–2017. Hän oli Helsingin hovioikeuden hovioikeudenneuvos vuosina 2017–2024, joista vuosina 2022–2024 hän toimi myös Länsi-Uudenmaan käräjäoikeuden määräaikaisena käräjätuomarina. Hänet nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi elokuusta 2024 alkaen.

## Lähteet
Wilhelm Mathelin

**Wilhelm Mathelin** (5. syyskuuta 1874 Helsinki – 28. joulukuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen majuri ja pankinjohtaja. Suomen sisällissodan aikana hän oli yksi Saariston vapaajoukon muodostajista.

Mathelin kävi Haminan kadettikoulun ja palveli vuodesta 1896 luutnanttina Suomen sotaväessä Vaasan tarkk'ampujapataljoonassa. Hän oli kolmen vuoden ajan komennettuna Venäjälle muun muassa Krimille suuriruhtinas Kyrillin jalkaväkirykmenttiin. Suomeen palattuaan Mathelin kävi Helsingin yliopistossa Suomen sotaväen upseereille järjestettyjä kursseja voimistelussa ja miekkailussa. Hän toimi samalla venäjänkielen opettajana Helsingin merikoulussa ja suoritti yliopistossa kieli- ja kasvatusalan opintoja. Sen jälkeen kun Suomen oma sotaväki lakkautettiin vuonna 1902 Mathelin oli postin ja Vaasan lääninhallituksen palveluksessa.  Mathelin tuli vuonna 1902 venäjänkielen ja voimistelun opettajaksi Tampereen suomalaiseen yhteiskouluun ja hän oli siellä opettajana vuoteen 1917 saakka. Mathelin toimi samalla venäjänkielen opettajana Tampereen kauppakoulussa ja oli kaupungin maistraatin ja raastuvanoikeuden kielenkääntäjänä. Vuonna 1917 hän siirtyi liikealalle Taalintehtaan palvelukseen. Vuodesta 1917 alkaen Mathelin omisti 5 prosenttia Orimattilan Villatehdas Osakeyhtiön osakkeista.

Suomen sisällissodan alettua Mathelin muodosti maaliskuussa 1918 yhdessä majuri O. Wahlroosin kanssa Ahvenanmaalla Saariston vapaajoukon. Sodan jälkeen hän oli pataljoonankomentajana Varsinais-Suomen rykmentissä ja erosi armeijasta vuonna 1918 majurin arvoisena. Hän palasi liike-elämän palvelukseen ja oli Helsingin Osake-Pankin Tampereen konttorin johtajana 1919-1923 ja vuodesta 1923 pankin Loviisan konttorin johtajana. Mathelin julkaisi aikanaan venäjänkielen oppikirjan kauppaoppilaitoksia varten ja toimi ruotsinkielisissä sanomalehdissä avustajana Tampereella ja Loviisassa sekä oli Hufvudstadsbladetin kirjeenvaihtajana 1905–1908. Loviisassa hän oli myös Loviisan kylpylaitoksen intendenttinä.

Mathelin kuoli 66-vuotiaana Helsingin Diakonissalaitoksen sairaalassa joulukuussa 1940.

## Lähteet
Ostbahnhofin rautatieasema

**Ostbahnhof** on merkittävä rautatieasema Münchenissä. Sillä pysähtyvät kaukojunat, Münchenin metron U5-linja sekä S-Bahn linjat S1, S2, S3, S4, S6, S7 ja S8. Asema avattiin 15. maaliskuuta 1871, mutta metroasema avattiin vasta 27. lokakuuta 1988. 

## Lähteet
Therian

**Therian** tarkoittaa ihmistä, joka identifioituu eläimeksi. Eläinlajia, joksi therian identifioituu, kutsutaan theriotyypiksi. Yleensä therianit pitävät kokemuksiaan hengellisyyden, psykologian tai neuropoikkeavuuden tuotteina, mutta identiteetin hahmottamisen tapa ei ole theriania määrittävä piirre. Jotkut käyttävät identiteetistään englanninkielistä termiä ”transspecies” (translajisuus). 

Therianit ovat osa laajempaa otherkin-alakulttuuria, jonka alkuperä on haltioiksi identifioituvien ihmisten verkkoyhteisöissä 1990-luvun alkupuolella.

## Historia
Ensimmäinen Euroopassa pidetty therianien kokoontuminen oli vuoden 1996 huhtikuun 3.–11. Walesin Aberystwythissä järjestetty *EuroHowl '96*.

Vuonna 2011 kanadalais-yhdysvaltalainen monitieteinen tutkimusryhmä *International Anthropomorphic Research Project* (IARP) sisällytti ensimmäistä kertaa therianit ja muut *otherkin* -alakulttuurin edustajat turreja käsitelleeseen vuotuiseen katsaukseensa (Furry Survey).

## Identifioituminen eläimeksi
Identifioituminen ei-ihmiseksi on osa therian- ja otherkin-yksilöiden määritelmää.

Myös turrit käyttävät eläinasuja, mutta siihen ei tarvitse liittyä identifioitumista eläimeksi, vaikka moni niin luulee ja vaikka hekin usein esittävät persoonaansa eläin-avatarin kautta: 25-44 % turreista kokee olevansa alle sataprosenttisesti ihminen, 7 % koko väestöstä (Yhdysvalloissa).

Erään tutkimuksen mukaan turri- ja otherkin-populaatiosta 81 % on turreja, 10 % therianeja, 4 % molempia ja 5 % muuten otherkin-ihmisiä. Muissa tutkimuksissa 11-17 % turreista on therianeja. 

Asteikolla 1–7 therianit identifioituivat eläimiksi erittäin voimakkaasti (keskimäärin 6,60) ja turrit melko voimakkaasti (5,60). Kun yhteys lempilajiin eroteltiin hengelliseen, identiteettin ja tykkäämiseen, nämä kaikki saivat arvon 4–5 therianeilta, 2–4 turreilta ja 1–3 muilta. Tykkäämisessä erot therianeihin olivat pienimmät.

## Lasten therian-kulttuuri Suomessa
Elokuussa 2024 Suomen lehdet kirjoittivat, miten lapset käyttävät therian-eläinmaskeja ja tekohäntiä kouluissa, maukuivat ja haukkuivat oppitunnilla ja juoksivat ulkona ilman kenkiä. Eläinmaskit kiellettiin joissain kouluissa.

Erikoispsykologi Nina Pyykkönen sanoi lapsen therian-leikin voivan olla kehitykselle hyödyllistä. Jos se kuitenkin vie liikaa tilaa muilta asioita tai estää kasvua ja kehitystä, tulee olla huolissaan. Samoin jos ei osata ollenkaan poistua eläinidentiteetistä eikä puhumaan. Samaistuminen eläimiin on yleistä, ja leikki voi sallia poistumisen arkiminän haasteista ja rajoitteista, kuin katsoisi hömppäelokuvaa. Pyykkönen arvelee, että lapset eivät oikeasti identifioidu eläimiksi, mutta hänestä on hyvä saada kokeilla sellaisiakin identiteettejä. Myös toimittaja Maija Kansanen arvioi, että vain harvalle lapselle tai nuorelle kyse on enemmästä kuin leikistä tai harrastuksesta.

## Katso myös
* Turri
* Lykantropia
* Muodonmuuttaja

## Lähteet
St.-Quirin-Platzin metroasema

**St.-Quirin-Platz** on Münchenin metron U1-linjan metroasema, se avattiin 9. marraskuuta 1997. Asema ei sisältynyt Mangfallplatzin haaran alkuperäisiin suunnittelmiin. 1,4 kilometrin etäisyys Wettersteinplatzin ja Mangfallplatzin asemien välillä osoittautui liian pitkäksi, ja johti lopulta suunnitelmien muuttamiseen, sekä uuden aseman lisäämiseen. Aseman suunnittelivat Paul Kramer ja Manfred Rossiwal-Jespersen, yhteistyössä arkkitehtitoimisto Ulrich Elsnerin kanssa.

## Lähteet
Max-Weber-Platzin metroasema

**Max-Weber-Platz** on Münchenin metron U4 ja U5 linjojen metroasema, joka avattiin 27. lokakuuta 1988.

## Lähteet
Scheidplatzin metroasema

**Scheidplatz** on Münchenin metron U2 ja U3-linjojen yhteinen risteysasema, joka avattiin 8. toukokuuta 1972. Asemalla on laiturin välinen vaihtoyhteys linjojen välillä. Ruuhka-aikoina asemalla pysähtyy myös U8. Aseman suunnittelivat Christine Stadler ja Waki Zöllner. Asema on nimetty läheisen Schwabingin sairaalan ylilääkärin Karl Friedrich Scheidin mukaan, joka neuvotteli amerikkalaisten sotilaiden kanssa toisen maailmansodan loppuvaiheessa vuonna 1945, mutta joutui pian tämän jälkeen SS-joukkojen salamurhaamaksi.

## Lähteet
Schwanthalerhöhen metroasema

**Schwanthalerhöhe** on Münchenin metron U4 ja U5 linjojen asema, joka avattiin 10. maaliskuuta 1984. Aseman suunnittelivat arkkitehdit Sebastian Großkopf ja Ueli Schnetzer. Marraskuuhun 1998 asti aseman nimi oli Messegelände, sillä lähistöllä sijaitsi tuolloin messukeskus, joka muutti Riemiin vuonna 1998.

## Lähteet
Loviisan kylpylä

**Loviisan kylpylä** (**Bad Lovisa**) oli Loviisassa kesäisin vuosina 1865–1935 toiminut kylpylä ja puistohotelli. Kylpylä sijaitsi Kuningattarenkatu 21:ssa nykyisen Generalshagenin koulun paikalla.

Loviisan mineraalipitoinen lähde löydettiin 1750-luvulla ja vuonna 1762 valmistui lähteen ympärille kaivohuone. 1800-luvulla Loviisassa alkoi sitten varsinainen kylpylätoiminta ja kylpylärakennus valmistui 1886. Muun muassa Jean Sibelius oleskeli Loviisan kylpylässä kesällä 1889 ja sävelsi tällöin kylpylässä pienimuotoisia teoksia sekä piti konsertteja kylpylän kasinolla yhdessä selloa soittaneen veljensä Christianin kanssa. 

1800-luvulla Loviisan kylpylässä vieraili vuosittain noin 200 asiakasta. 1920-luvulla kylpylän suurin omistaja oli Leonard (Lennart) Baumgartner (1874–1946), joka toimi Stockfors Ab:n isännöitsijänä vuodesta 1909. Vuonna 1929 Loviisan kaupunginvaltuusto päätti ostaa Baumgartnerin osakkeet ja Loviisan kaupunki vastasi kylpylän hoidosta vuoden 1932 alusta lähtien. Kylpylä oli tässä vaiheessa huonossa kunnossa ja kannatti heikosti. Kylpylän omistajayhtiö lakkautettiin 1933. Kesällä 1933 Loviisan kylpylässä järjestettiin shakkiturnaus. Kylpylä toimi vielä kesällä 1935 mutta 27. tammikuuta 1936 kylpylärakennus tuhoutui tuhopoltossa. Tuhoutuneessa noin 70-vuotiaassa yksikerroksisessa puisessa kylpylärakennuksessa oli iso kuisti, avara kokoussali sekä joukko kylpyhuoneita. Nykyisin kylpylän rakennuksista on jälkellä vain kylpyläpaviljongin kivijalka.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Loviisan kylpylä ja kylpyvieraita, Daniel Nyblinin valokuva vuodelta 1893. Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
* Loviisan kylpylä, kylpylävieraita vuoden 1890 tienoilla. Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
Neuperlach Südin rautatieasema

**Neuperlach Süd** on Münchenin metron ja S-Bahnin risteysasema, joka avattiin 17. joulukuuta 1977. Metroyhteys avattiin vasta 18. lokakuuta 1980, U2-linjan avaamisen yhteydessä. Asema on ollut U5-linjan pääteasema 27. lokakuuta 1988 lähtien, ja se oli U2-linjan pääteasema 29. toukokuuta 1999 asti. Joulukuuhun 2024 asti asemaa palveli S-Bahn linja S7, jonka jälkeen sitä on palvellut S5. Asema tarjoaa laiturien välisen vaihtoyhteyden metron ja S-Bahnin välillä. Vuosina 2007–2009 asema peruskorjattiin, jolloin kattorakenne, laituripäällysteet ja kalusteet uusittiin ja ulkoasua päivitettiin.

## Lähteet
Michaelibadin metroasema

**Michaelibad** on Münchenin metron U5-linjan metroasema, joka avattiin 18. lokakuuta 1980. U2 pysähtyi asemalla 29. toukokuuta 1999 asti, kun taas U5 aloitti liikennöinnin asemalle vasta 27. lokakuuta 1988. Ruuhka-aikoina asemalla pysähtyvät myös U7 ja U8. 

## Lähteet
Moosfeldin metroasema

**Moosfeld** on Münchenin metron U2-linjan asema, joka avattiin 29. toukokuuta 1999. Aseman suunnitteli Paul Kramer, ja sen valaistuksen suunnitteli Ingo Maurer.

## Lähteet
Teotihuacánin suuri jumalatar

**Teotihuacánin suuri jumalatar**, **Teotihuacánin hämähäkkijumalatar** tai **Teotihuacánin hämähäkkinainen** on arvoituksellinen jumalatar, joka tunnetaan Teotihuacánin seinämaalauksista ja veistoksista.

Hahmo on kuvattu useissa Teotihuacánissa löydetyissä muraalimaalauksissa. Jumalattarella on maalauksissa näyttävä päähine ja kaulassaan koruja, ja hän kurottaa avoimet kätensä alas kohti ihmisiä, kuin varjellakseen kansaansa tai antaakseen heille lahjoja. Arkeologi Alfonso Caso löysi tunnetuimman suurta jumalatarta esittävän seinämaalauksen Teotihuacánin Tepantitlan alueelta vuonna 1942, mutta hahmo tunnistettiin vasta vuonna 1972.

Suuren jumalattaren tärkeimpiä tunnusmerkkejä ovat torahmapaita täynnä oleva naamio ja suuri sulkapäähine. Monissa muraaleissa toistuvat lisäksi hämähäkit sekä punainen ja keltainen väri. Tulkintojen mukaan jumalattarella on sekä luova että tuhoava puoli, minkä vuoksi hän olisi hedelmällisyyden ja kuoleman jumalatar. Jumalatarta on myös kutsuttu Teotihuacánin hämähäkkinaiseksi, koska seinämaalausten taustalle on maalattu hämähäkkejä. Joidenkin seinämaalausten alaosassa kuvattujen ihmishahmojen on tulkittu esittävän alamaailman henkiä. Suuren jumalattaren uskotaankin olleen alamaailman, pimeyden, veden, maan ja sodan jumalatar. Mesoamerikan korkeakulttuureissa on epätavallista, että tärkein jumaluus on nainen.

## Lähteet
Marja Alopaeus

**Marja Alopaeus** (s. 17. lokakuuta 1945 Helsinki) on suomalainen kääntäjä.

Marja Alopaeus on kääntänyt englannin- ja ruotsinkielistä kaunokirjallisuutta, myös taidekirjoja. 

## Palkintoja
* Kääntäjien valtionpalkinto 1983 (Jayne Anne Phillips: *Mustat kuviot*)
* Mikael Agricola -palkinto 1995 (Henry Fielding: *[[Tom Jones (romaani)|Tom Jones]]*)
* Valtion kirjallisuustoimikunnan Suomi-palkinto 1997 
* Taiteilijaeläke 2009

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Alopaeus, Marja Kirjasampo
Milbertshofenin metroasema

**Milbertshofen** on Münchenin metron U2-linjan metroasema. Se avattiin 20. marraskuuta 1993 ja sijaitsee Schopenhauerstraßen ja Keferloherstraßen välissä Knorrstraßen alla. Suunnitteluvaiheessa aseman nimi oli "Keferloherstraße". Aseman suunnitteli kokonaan Münchenin kaupungin metro-osaston arkkitehtuuriosasto.

## Lähteet
Thalkirchenin metroasema

**Thalkirchen** on Münchenin metron U3-linjan metroasema, joka avattiin 28. lokakuuta 1989. Asema sijaitsee Münchenin eläintarhan vieressä, ja sen suunnitteli kaupungin metro-osasto, yhteistyössä arkkitehtitoimisto Karg & Kesslerin kanssa.

## Lähteet
Münchner Freiheitin metroasema

**Münchner Freiheit** on Münchenin metron U3 ja U6-linjojen välinen risteysasema, joka avattiin 19. lokakuuta 1971 osana metron ensimmäistä vaihetta, ja peruskorjattiin vuosina 2008-2009. Asemalla on laiturinvälinen vaihtoyhteys linjojen välillä. Aseman suunnitteli Paolo Nestler yhteistyössä Garabede Chabasianin johtaman kaupungin metro-osaston kanssa. Vuosina 2008-2009 metro-osasto kuitenkin suunnitteli aseman uudelleen yhteistyössä valaistussuunnittelija Ingo Maurerin kanssa.  

## Tulevaisuus
Metroasemaa aiotaan laajentaa osana uuden U9-linjan rakentamista, rakentamalla uusi asema nykyisen aseman länsipuolelle. Asemien välille rakennettaisiin kulkuyhteys vanhan aseman ylätasanteelta uusille laitureille. Suunnitelman ei kuitenkaan odoteta toteutuvan ennen 2040-luvun loppua.

## Lähteet
Moosacher St.-Martins-Platzin metroasema

**Moosacher St.-Martins-Platz** on Münchenin metron U3-linjan asema. Aseman rakennustyöt aloitettiin 7. lokakuuta 2004, ja se avattiin 11. joulukuuta 2010. Suunnittelu ja rakennusvaiheessa aseman nimi oli "Leipziger Straße". Aseman suunnittelivat arkkitehdit Paul Kramer ja Johann Wiedemann Münchenin kaupungin metro-osastolta. Aseman seinillä on 76 160 Masayuki Akiyoshin Moosachissa ottamaa valokuvaa.

## Lähteet
Rotkreuzplatzin metroasema

**Rotkreuzplatz** on Münchenin metron U1-linjan asema, joka avattiin 8. toukokuuta 1983, ja oli linjan pääteasema vuoteen 1998 asti jolloin jatke Westfriedhofiin valmistui. Ruuhka-aikoina asemalla pysähtyy myös U7. 

## Lähteet
Stiglmaierplatzin metroasema

**Stiglmaierplatz** on Münchenin metron U1-linjan asema, joka avattiin 8. toukokuuta 1983. Asema sijaitsee Nymphenburger Straßen alapuolella, Maxvorstadtin kaupunginosassa. Ruuhka-aikoina asemalla pysähtyy myös U7. 

## Lähteet
Moosachin metroasema

**Moosach** on Münchenin metron U3-linjan pääteasema. Aseman rakennustyöt aloitettiin 7. lokakuuta 2004, ja se avattiin 11. joulukuuta 2010. Asemalta on vaihtoyhteys viereiselle Moosachin rautatieasemalle, jota palvelee S-Bahnin S1-linja. Aseman suunnittelivat arkkitehdit Paul Kramer, Norbert Glock ja Manfred Rossiwal-Jespersen kaupungin metro-osastolta, ja sen seinäpaneelit suunnitteli Müncheniläinen taiteilija Martin Fengel. 

## Lähteet
Therese-Giehse-Alleen metroasema

**Therese-Giehse-Allee** on Münchenin metron U5-linjan asema, joka avattiin 18. lokakuuta 1980 ja peruskorjattiin vuonna 2022. U2 pysähtyi asemalla 29. toukokuuta 1999 asti, kun taas U5 aloitti liikennöinnin asemalle vasta 27. lokakuuta 1988. Asema sijaitsee viheralueen alla samannimisen kadun vieressä, joka on nimetty näyttelijä Therese Giehsen (1898-1975) mukaan. 

## Lähteet
Carmen (parkki)

**Carmen** oli suomalainen Ahvenanmaalla vuonna 1921 valmistunut puinen kolmimastoinen parkki. Parkki sai myrskyssä vuodon Itämerellä Bornholmin lähellä syksyllä 1934 ja miehistö joutui hylkäämään sen.

Carmenin rakensi 1917–1921 Lumparsundissa laivanrakennusmestari Gustav Nordlund. Laivan vetoisuus oli 558 bruttorekisteritonnia, kantavuus 850 tonnia ja se saattoi ottaa 310 standartin puutavaralastin. Laivan pituus oli 53,7 metriä, leveys 10,33 metriä ja syväys 3,93 metriä. Miehistöä oli 13 henkeä.

Carmenin omistivat Axel Melander ja muut lemlandilaiset omistajat vuoteen 1934 ja viimeksi laivan omisti laivanvarustaja Gustaf Erikson. Carmen oli Itämeren ja Pohjanmeren liikenteessä ja kuljetti puutavaraa Suomesta Tanskaan ja Englantiin.

Carmen oli matkalla puutavaralastissa Kotkasta Aarhusiin kun se joutui kovaan myrskyyn Bornholmin pohjoispuolella syyskuun alussa 1934. Laiva sai vuodon ja oli uppoamistilassa, jolloin miehistö joutui jättämään sen. Miehistön pelasti saksalainen höyrylaiva Ursula Siemers ja vei heidät Kieliin. Tuuliajolle jäänyt Carmen ei kuitenkaan uponnut puutavaralastinsa ansiosta ja se hinattiin Karlshamniin, jonne se saapui 3. syyskuuta 1934. Karlshamnissa laiva pumpattiin tyhjäksi vedestä ja korjattiin. Carmen hinattiin sitten Aarhusiin, jossa sen puutavaralasti purettiin. Carmen myytiin romutettavaksi lokakuussa 1934.

## Lähteet
Theresienwiesen metroasema

**Theresienwiese** on Münchenin metron U4 ja U5-linjojen asema, joka avattiin 10. maaliskuuta 1984. Aseman suunnitteli arkkitehti Alexander Freiherr von Branca. 

## Tulevaisuus
Asema on tarkoitus laajentaa neliraiteiseksi. Oktoberfestin aikana asemaa käyttää jopa 20 000 ihmistä tunnissa, joten se on usein jouduttu sulkemaan väliaikaisesti Oktoberfestin aikana. U5-linjan jatkaminen Pasingiin pahentaa tilannetta entisestään, sillä tulevaisuudessa Oktoberfestiin saapuvat vierailijat matkustavat Theresienwieseen metrolla kahdesta suunnasta. Kaupunginvaltuuston ja MVG:n mielestä aseman neliraiteinen laajennus on näin ollen välttämätöntä.

## Lähteet