open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Suomi-nimen alkuperä

**Suomi-nimen alkuperää** ei tiedetä. Nykytiedon mukaan on kumottu tähän asti esitetyt hypoteesit sen alkuperästä. Tiedetään, että *Suomi* on ollut alun perin Suomenlahden ympäristöä ja sittemmin lähinnä Varsinais-Suomea ja sen suomenkielisen väestön kieltä koskeva nimitys ja laajentunut myöhemmin tarkoittamaan koko maata. Sana on aikaisemmin selitetty lainasanaksi ja sen yhdeksi mahdolliseksi etymologiaksi on esitetty kantabaltin maata (merkityksessä ’seutu’, ’alue’, ’valtapiiri’) tarkoittavaa sanaa *žemē*, mutta tämä teoria on kumottu. Toisen kumotun selityksen mukaan sana olisi lainattu indoeurooppalaisesta ihmistä tarkoittavasta sanasta (merkityksessä ’väki’, ’kansa’). Uusimman tutkimustiedon mukaan sanat suomi ja saame ovat samaa alkuperää.

Vanhin säilynyt maininta sanasta *Suomi* on vuosien 741–829 välillä kirjoitetuissa Frankkien valtakunnan annaaleissa. Niissä mainitaan vuoden 811 kohdalla erään rauhansopimuksen yhteydessä Suomi-niminen henkilö. Nykyään nimen *Suomi* vastineita käytetään itämerensuomalaisten kielten lisäksi saamelaiskielissä, latviassa, liettuassa ja gaelissa. 

Valtaosa maailman kielistä käyttää Suomesta nimitystä *Finland*, joka juontaa juurensa latinankieliseen termiin *fenni*. Ensimmäisen kerran nimitystä tiedetään käytetyn roomalaisen historioitsija Tacituksen teoksessa *[[Germania (kirja)|Germania]]* vuonna 98. Latinaan nimitys on mahdollisesti lainattu germaanisista kielistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Häkkinen, Kaisa: Tiedetäänkö, mistä nimi Suomi on peräisin? *Tiede*, kysymyspalsta 7.2.2011.
Ida Leino

**Ida Leino** (s. 29. joulukuuta 1993) on suomalainen poliitikko ja luokanopettaja, joka on toiminut Tampereen kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2021 alkaen. Leino toimi vuosina 2022–2023 Kokoomuksen Nuorten Liiton puheenjohtajana. Nykyään hän toimii Opetusalan ammattijärjestön OAJ:n asiantuntijana.

Leino toimii Tampereen sivistyslautakunnan jäsenenä ja kaupunginhallituksen varajäsenenä. Lisäksi hän on Pirkanmaan kokoomuksen hallituksen jäsen. Vuosina 2017–2018 hän toimi varavaltuutettuna Sastamalan kaupunginvaltuustossa.

## Vaalimenestys
Leino sai vuoden 2017 kuntavaaleissa Sastamalassa 64 ääntä ja jäi varasijalle Sastamalan kaupunginvaltuustoon.

Leino oli ehdolla vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Pirkanmaan vaalipiirissä ja sai 1&nbsp;230 ääntä eikä tullut valituksi. 

Leino sai vuoden 2021 kuntavaaleissa Tampereella 586 ääntä ja tuli valituksi Tampereen kaupunginvaltuustoon.

Leino sai vuoden 2022 aluevaaleissa 1670 ääntä ja tuli valituksi Pirkanmaan hyvinvointialueen valtuustoon.

Leino oli ehdolla vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Pirkanmaan vaalipiirissä ja sai 2&nbsp;535 ääntä eikä tullut valituksi.

## Lähteet
Peter Wilson (australialainen jalkapalloilija)

**Peter Frederick Wilson** (s. 15. syyskuuta 1947 Felling, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan libero. Hän aloitti jalkapallouransa Englannissa ja siirtyi vuonna 1969 Australiaan.

Wilson pelasi Australian maajoukkueessa 65 ottelua vuosina 1970–1979 ja teki niissä kolme maalia: elokuussa 1973 MM-karsintaottelussa Irania, toukokuussa 1974 ystävyysottelussa Indonesiaa ja marraskuussa 1976 MM-karsintaottelussa Israelia vastaan. Hän oli maajoukkueen kapteeni MM-kilpailuissa 1974, kun Australia pelasi ensi kertaa MM-lopputurnauksessa.

## Lähteet
Likelike

**Likelike** (oikealta nimeltään *Miriam Kapili Kekāuluohi Likelike*, 13. tammikuuta 1851 – 2. helmikuuta 1887) oli havaijilainen prinsessa ja tunnettu perinteisten taiteiden tukija. Yhdessä kolmen muun Havaijin kuninkaallisen kanssa hänen katsotaan kuuluvan ns. neljään taivaalliseen. Kaikki neljä ovat sisaruksia keskenään.

## Tausta ja perhe
Likelike syntyi vuonna 1851. Hänen vanhempansa olivat Caesar Kapaʻakea ja Analea Keohokālole. Toisin kuin muut sisaruksistaan, Likelike sai kasvatuksensa Hilossa, kun hänet adoptoitiin perinteiseen havaijilaiseen tapaan. Syynä tähän oli se, että saaren ilmaston uskottiin olevan hyväksi prinsessan heikolle terveydelle.

Vuonna 1870 Likelike meni naimisiin Skotlannista lähtöisin olevan liikemiehen Archibald Cleghornin kanssa. Hääjuhla pidettiin Likeliken siskon, Lili‘uokalanin kotona Washington Placessa. Parille syntyi yksi tytär, Ka‘iulani, joka oli ainoa Kalākaua-suvun suora perillinen.

## Julkinen toiminta
Kun Kalākaua nousi valtaan vuonna 1874, Likelike oli kruununperimysjärjestyksessä kolmantena Leleiohoku II:n ja Lili‘uokalanin jälkeen.

Maaliskuussa 1879 Likelike nimitettiin Havaijin saaren kuvernööriksi. Hänen kautensa päättyi jo 2. syyskuuta 1880, kun hänen tilalleen nimitettiin prinsessa Kekaulike.

Pian avioiduttuaan Likelike lähti miehensä kanssa vierailemaan Uudessa-Seelannissa ja Australiassa. Lisäksi hän vieraili kahdesti San Franciscossa. Näillä matkoillaan Likelike oivalsi, miten koulutus voisi hyödyttää Havaijin alkuperäisväestöä. Hän omistautui tälle loppuelämänsä ajaksi.

Likelike oli lahjakas muusikko ja tuki taiteita avokätisesti. Hänen omasta tuotannostaan tunnetuin lienee *[[‘Ainahau]]*.

## Lähteet
Richard Meale

**Richard Meale** AM MBE (24. elokuuta 1932 Sydney – 23. marraskuuta 2009 Sydney) oli australialainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari. Hänellä oli merkittävä rooli avantgardistisen musiikin edistämisessä maassaan.

Meale opiskeli vuosina 1946–1955 pianon-, klarinetin- ja harpunsoittoa sekä musiikin historiaa ja teoriaa New South Wales State Conservatorium of Musicissa. Pianonsoitossa hänen opettajanaan oli Winifred Burston, mutta säveltäjänä hän oli itseoppinut. Vuonna 1960 Meale sai Ford Foundationin stipendin sonaatistaan huilulle ja pianolle. Stipendin turvin hän opiskeli Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa ei-länsimaista musiikkia. Hän erikoistui japanilaiseen hovimusiikkiin sekä jaavalaiseen ja balilaiseen gamelaniin.

Eurooppaan vuonna 1961 tekemänsä vierailun jälkeen Meale työskenteli Australian Broadcasting Corporationin palveluksessa vuoteen 1968. Siellä hän kehitti aasialaisen ja nykyaikaisen musiikin erikoisohjelmia. Mealen musiikki alkoi herättää laajaa kiinnostusta 1960-luvulla. Esimerkiksi vuonna 1965 Dean Dixonin johtama Sydneyn sinfoniaorkesteri esitti Lontoon Royal Festival Hallissa Commonwealth Arts Festival -tapahtuman yhteydessä hänen teoksensa *Homage to Garcia Lorca*. Meale tuli teoksillaan edustetuiksi myös eri festivaaleilla, kuten International Society for Contemporary Musicin (ISCM) festivaalilla, Varsovan syksy -festivaalilla ja Pariisin säveltäjärostrumissa.

Meale opetti vuodesta 1969 Adelaiden yliopiston Elder Conservatorium of Musicissa, jossa hän oli sävellyksen yliopistonlehtori vuoteen 1988 saakka. Vuonna 1986 Adelaidessa kantaesitettiin hänen Patrick Whiten romaaniin perustuva ensimmäinen oopperansa *Voss*. Lokakuussa 1991 Sydneyssa kantaesitettiin hänen toinen oopperansa, *Mer de Glace*. Meale sai vuonna 1971 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenen ja vuonna 1985 Australian ritarikunnan jäsenen arvon palveluksistaan musiikin hyväksi. Vuonna 1997 Mealelle myönnettiin Australia Council for the Artsin Don Banks Music Award, ja vuosina 1986–2008 hän toimi Australasian Performing Rights Associationin hallituksen jäsenenä. Hänelle myönnettiin myös kunniatohtorin arvot Australian kansallisesta yliopistosta (1996) ja Uuden-Englannin yliopistosta (2000).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
La llama del amor

**La llama del amor** on vuonna 1988 julkaistu Castan studioalbumi.

## Kappalelista
Kaikki kappaleet on merkitty Lorenzo, Francisco ja Juan Antonio Salazarin tekemiksi.

## Kokoonpano
**Muusikot**
*Lorenzo, Francisco ja Juan Antonio Salazar – laulu
*Antonio Moreno – rummut
*Juan Cerro – kitarat
*Eduardo Gracia – basso
*José Luis Torres – koskettimet
*Jorge Pardo – huilu, saksofoni
*Vicente Amigo – flamencokitara

**Muut**
*Julio Palacios – tuottaja
*Juan Cerro ja Antonio Moreno – sovittajat
*Angel Barco – äänittäjä
*Guillermo Peral – avustava äänittäjä
*Serapio Cerreño – valokuvaus
*Tony Luz – kannen suunnittelu

## Lähteet
* Discogs
* LP-levyn kansi ja etiketti

### Viitteet
Tyrnävän nahkatehdas

**Tyrnävän nahkatehdas** eli **Tyrnävän Nahkimo** oli Pohjois-Pohjanmaalla Tyrnävän kunnassa vuosina 1917–1955 toiminnassa ollut nahkatehdas. Tehdas sijaitsi Tyrnävän kirkonkylällä Tyrnävänjoen varrella. Nahkatehtaan yhteydessä oli myös kenkätehdas. 

Vanha tehdasrakennus on kaksikerroksinen, ja valmistettu tiilestä ja hirrestä. Rakennuksen kaksikerroksinen uusi puoli, ja puolitoistakerroksinen vanha puoli on yhdistetty L-muotoiseksi rakennukseksi. Tehdastoiminnan päättymisen jälkeen kunta on käyttänyt nahkatehtaan tehdastiloja muun muassa koulukäytössä. Vuonna 2016 Tyrnävän kunta osti nahkatehtaan kiinteistön ja sen läheisyydessä oleva asuinkiinteistön. Nahkatehdasrakennus on suojeltu. Vuoden 2009 rakennetun kulttuuriympäristön valtakunnallisessa inventoinnissa se on arvioitu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetun kulttuuriympäristön kohteeksi. Asuinrakennus puolestaan on maakunnallisesti merkittävä rakennetun kulttuuriympäristön kohde.

## Historia
Nahkatehtaan perusti karvari Kaakinen. Vuonna 1916 Tyrnävän Osuuskassa osti paikan, ja palkkasi tehtaalle seuraavana vuonna mestariksi Aaretti Salmenhaaran. Vuonna 1933 Osuuskassa myi koko tehtaan Salmenhaaralle, jonka poika Voitto Salmenhaara johti tehdasta vuodesta 1947 vuoteen 1955 asti. Tehtaassa parkittiin tyrnäväläisten tuomia nahkoja, ja valmiista vuodista tehtiin nahkatehtaaseen kuuluneessa kenkätehtaassa lapikkaita. 

Alakerrassa oli märkäpuoli, missä nahat kasteltiin pyöreissä puisissa ammeissa, ja rasvattiin pöydillä. Yläkerrassa nahat kuivattiin ja kiillotettiin. Parkitsemisessa käytettiin pajunkuorta, jota kirkonkyläläiset keräsivät ja myivät tehtaaseen kesässä tuhansia kiloja. Vasta viimeisessä ammeessa vahvimmassa liemessä käytettiin ulkomailta ostettua "kooprakkoa". Alun perin tehtaassa piti olla uunilämmitys, mutta pian sinne rakennettiin höyrykeskuslämmitys. Pannuhuonetta varten rakennettu jatkettiin päädystä muutaman metrin verran betonisena.

Kenkätehdasrakennus oli alun perin venäläisten huvila Kannaksella. Rakennuksen alakerta oli yksi suuri tehdassali. Suutarin verstaassa oli parhaimmillaan 30 työntekijää, jotka tekivät lapikkaita. Toisen maailmansodan aikaan tehdas valmisti jalkineita myös armeijan käyttöön. Toiminta loppui vuonna 1955, kun kaupoissa alkoi yleistymään valmiit kengät. Myöhemmin kenkätehdasrakennuksessa on toiminut muun muassa Gulf-ketjun huoltoasema.

## Lähteet
Barry Conyngham

**Barry Conyngham** AM (s. 27. elokuuta 1944 Sydney) on australialainen säveltäjä.

Conyngham opiskeli Peter Sculthorpen johdolla Australiassa ja Tōru Takemitsun johdolla Japanissa. Vuosina 1993–2000 hän työskenteli Southern Cross Universityn vararehtorina ja vuosina 2000–2001 Australian tutkimuksen professorina Harvardin yliopistossa. Helmikuussa 2011 Conynghamista tuli Melbournen yliopistoon kuuluvan Victorian College of the Artsin ja Melbourne Conservatorium of Musicin tiedekunnan dekaani.

Conynghamin teoksia ovat kustantaneet Universal Edition, Boosey & Hawkes ja Hal Leonard LLC. Hänen sävellyksiään on levyttänyt esimerkiksi Lontoon sinfoniaorkesteri. Conynghamin tuotantoa on esitetty Euroopassa, Aasiassa, Yhdysvalloissa ja Etelä-Amerikassa. Hänen uusia teoksiaan ovat kantaesittäneet muiden muassa Sydneyn, Adelaiden, Queenslandin ja Melbournen sinfoniaorkesterit. Sävellysten joukossa on orkesteriteoksia (kuten konserttoja), kamarimusiikkia (kuten jousikvartettoja) ja kamariooppera *Electric Lenin* (2006). Conyngham on saanut useita palkintoja ja tunnustuksia, kuten ARIA Awardin. Albert H. Maggs Composition Awardit hän voitti vuonna 1978 ensimmäisellä jousikvartetollaan ja vuonna 2008 teoksellaan *Showboat Kalang*. Vuonna 1997 Conynghamille myönnettiin Australian ritarikunnan jäsenen arvo.

## Lähteet
Larry Sitsky

**Larry Sitsky** AM (s. 1934 Tianjin, Kiina) on australialainen säveltäjä.

Sitsky syntyi Kiinassa venäjänjuutalaisten vanhempien lapsena. Hän saapui Australiaan vuonna 1951 ja opiskeli Uuden Etelä-Walesin musiikkikonservatoriossa, jossa valmistui vuonna 1954. Hän jatkoi pianonsoiton opiskelua Winifred Burstonin johdolla ja myöhemmin Yhdysvalloissa Egon Petrin johdolla. Säveltäjänä hän on itseoppinut. Sitsky on tehnyt opetustyötä Queensland Conservatorium Griffith Universityssa, Queenslandin yliopistossa, Canberra School of Musicissa ja Australian kansallisessa yliopistossa. Sitskysta tuli vuonna 1977 ensimmäinen australialainen, joka kutsuttiin Neuvostoliittoon kulttuurivaihtomatkalle.

Sitsky on saanut urallaan monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Advance Australia -palkinnon (1989), Centenary Medalin (2003) ja Australian ritarikunnan jäsenen arvon (2000). Albert H. Maggs Composition Award hänelle myönnettiin kahdesti: ensimmäisestä viulukonsertosta vuonna 1968 ja *Santana*-konsertosta klarinetille ja jousille vuonna 1981. Sitskyn tuotantoon kuuluu myös muun muassa oopperoita, kamarimusiikkia ja pianokappaleita. Sitsky on lisäksi julkaissut ja toimittanut kirjoja, kuten *Busoni and the piano: the music, the writings and the recordings* (1986), *Index of the Classical Reproducing Piano Roll* (1989), *The repressed Russian Avant-Garde 1900-1929* (1993) ja *Music of the 20th Century Avant-Garde* (2002).

Sitsky meni vuonna 1961 naimisiin Magda Wlczekin kanssa. Pariskunta sai pojan ja tyttären.

## Lähteet
Vitali Hotsenko

**Vitali Pavlovitš Hotsenko** (, ; s. 18. maaliskuuta 1986 Dnipro) on Donetskin kansantasavallan vaikuttaja, joka asetettiin kesäkuussa 2022 alueen kapinallishallinnon pääministerin tehtäviin. Häneen kohdistavat henkilökohtaisia pakotteita muiden muassa Ukraina ja Iso-Britannia.

Hotsenko valmistui Moskovan valtionyliopistosta oppiarvolla sosiologiasta. Ennen nimitystään Donetskin kansantasavallan pääministeriksi hän toimi muun muassa Stavropolin aluepiirin energiaministerinä Venäjällä vuosina 2013–2019.

## Lähteet
Vesa Toikka

**Vesa Toikka** (s. 10. helmikuuta 1968) on suomalainen entinen pesäpalloilija ja nykyinen pelinjohtaja. Toikka edusti pelaajaurallaan Superpesiksessä Manse PP:tä, Jyväskylän Kiriä, Haminan Palloilijoita ja Imatran Pallo-Veikkoja. Hän pelasi yhden Itä–Länsi-ottelun vuonna 1998. Toikka pelasi 254 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhdeksän kunnaria ja 92 tavallista juoksua, toi 98 juoksua ja keräsi 761 kärkilyöntipistettä. Toikka pelasi kaksi Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja neljä tavallista juoksua, toi yhden juoksun ja keräsi 11 kärkilyöntipistettä. Toikka pelasi 22 Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja kahdeksan tavallista juoksua, toi 15 juoksua ja keräsi 75 kärkilyöntipistettä.

Toikka on toiminut Ykköspesiksessä Haminan Palloilijoiden pelinjohtajana. Syyskuussa 2022 Superpesiksessä pelaava Imatran Pallo-Veikot ilmoitti, että Toikka on nimetty joukkueen pelinjohtajaksi kaksivuotisella sopimuksella.

## Lähteet
Aleksandr Kots

**Aleksandr Igorevitš Kots** (; s. 3. syyskuuta 1978) on venäläinen toimittaja.

Kots aloitti vuonna 1999 työskentelyn *[[Komsomolskaja Pravda]]* -lehdessä poliittisten aiheiden parissa. Hän on erikoistunut sodan sekä luonnon- ja muiden katastrofien käsittelyyn. Hän on kuvannut Dmitri Stešinin kanssa Venäjän hallinnolle myötämielisestä näkökulmasta tapahtumia Kosovossa, Afganistanissa, Tšetšeniassa, Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä, Georgiassa ja Ukrainassa. Vuonna 2011 Libyan sisällissodan aikana kapinallisjoukot ottivat Kotsin ja Stešinin kiinni. Nämä syyttivät kaksikkoa Muammar Gaddafin hallinnon vakoojiksi. Venäjän viranomaisten väliintulon jälkeen kaksikko vapautettiin.

Kots sai 21. huhtikuuta 2014 muiden Venäjän hallintoa tukevien journalistien kanssa Isänmaan ansioritarikunnan toisen luokan mitalin "objektiivisuudesta Krimin niemimaan tapahtumien raportoinnissa". Ukrainan turvallisuuspalvelulle Kots on *persona non grata* terroristien avustajana. Syyskuussa 2022 Kots vaati Venäjän Ukrainassa aloittaman suurhyökkäyksen sotilaalliselta johdolta totuuden kertomista sen sijaan, että huonot uutiset pyritään salaamaan.

## Lähteet
Borys Antonenko-Davydovytš

**Borys Antonenko-Davydovytš** , oikea nimi **Borys Davydov** (4. elokuuta 1899 Romny, Pultavan kuvernementti – 9. toukokuuta 1984 Kiova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen kirjailija, toimittaja. Hän osallistui aktiivisesti vuoden 1917 jälkeiseen ukrainalaisen kulttuurin elvytykseen.

Antonenko-Davydovytš opiskeli luonnontieteitä Harkovan yliopistossa ja kielitieteitä Kiovan kansanopetuksen instituutissa. Hän oli 1920-luvulla *[[Proletarska pravda]]n* vakituinen toimittaja. Hänen tuotantoaan ilmestyi vuodesta 1923 alkaen muun muassa aikakauskirjoissa *[[Nova hromada]]*, *[[Žyttia i revoljutsija]]* ja *[[Tšervonyi šljah]]*. Hän oli kirjallisen Lanka-ryhmän (myöhemmin MARS) jäsen. Ensimmäisiä itsenäisesti julkaistuja teoksia olivat näytelmä *Lytsari absurdu* (1924, ) ja proosakokoelmat *Zaporošeni syljuety* (1925 ), *Tuk-tuk* (1926) ja *Synja vološka* (1927, ). Romaani *Smert* (1928, ) oli suosittu, mutta toisaalta sitä arvosteltiin nationalismista. Hän kuvaa siinä silloisia ongelmia, kun ukrainalainen älymystön jäsen pettää kansansa ja liittyy kommunismiin. Antonenko-Davydovytšia syytettiin uudestaan nationalismista matkakertomuksia sisältävän kirjansa *Zemleju ukrajinskoju* (1930, ) vuoksi. Hänet pidätettiin Stalinin vainojen aikana 1935, ja hän oli vankilassa vuoteen 1956, jolloin hänet karkotettiin Keski-Aasiaan.

Antonenko-Davydovytšin "maine palautettiin" suojasään aikana 1957, jolloin hän palasi Kiovaan. Sen jälkeen hän julkaisi useita teoksia, joista tunnetuin on romaani *Za šyrmoju* (1963, ), mutta häntä arvosteltiin ankarasti sosialistisen realismin periaatteiden hylkäämisestä. Silloiseen Uzbekistaniin sijoittuva teos nostaa esiin kysymyksen humaanista suhtautumisesta ihmisiin, etenkin lasten suhtautumisen vanhempiinsa.

Antonenko-Davydovytšilta jäi kaksi keskeneräistä romaania. Hänen kirjoituksiaan eri aiheista on julkaistu kokoelmina 1960-luvulla ja 1970. Hänellä oli suuri vaikutus 1960-luvun kirjalliseen sukupolveen (60-lukulaiset). Hän joutui 1960-luvun puolivälistä alkaen vainotuksi vastustaessaan venäläistämistä ja puolustaessaan ukrainalaisia toisinajattelijoita. 1970-luvun alusta alkaen hänen tuotantoaan ei saanut julkaista Ukrainassa ja hänen kirjansa kiellettiin. Hänen kirjeenvaihtoaan on julkaistu 1986 Australiassa ja kirjallista tuotantoaan 1991 itsenäisessä Ukrainassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Saapasrasvaa

**Saapasrasvaa** (*Boot Polish*) on vuonna 1954 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Prakash Arora ja tuottanut Raj Kapoor.

## Juoni
Nuoret veli ja sisko, jotka isänsä hylkäsi väkivaltaisen prostituoidun tädin hoitoon, selviytyvät elämästä intialaisten maanvaltaajien leirillä ystävällisen raajarikon apuna oppimalla kiillottamaan kenkiä kerjäämisen sijaan.

## Näyttelijät

## Soundtrack

## Palkinnot
* Cannesin elokuvajuhlat
** Erityismaininta lapsinäyttelijälle – Naaz

* Filmfare Awards
** Paras elokuva – Raj Kapoor
** Paras miessivuosa – David
** Paras kuvaus – Tara Dutt

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Viekin työväentalo

**Viekin työväentalo** on Lieksan kaupungin Viekin kylässä sijaitseva työväentalo.

## Historiaa
Viekin työväenyhdistys perustettiin vuonna 1908. Oman talon hankkimiseksi alettiin toimia melkein heti. Vuonna 1910 talon rakentamista varten kerättiin rahaa iltamilla, joita järjestettiin ainakin osuusmeijeriltä vuokratuissa tiloissa. Myös rautatietyöläisiltä oli saatu jonkinlaista apua talohankkeeseen. Seuraavana vuonna talo oli jo pystyssä. Vuoden 1935 joulukuussa poliisi määräsi talon suljettavaksi seuraavaksi talvikaudeksi ”asetusten vastaisen kunnon” ja kylmyyden vuoksi. 

## Toimintaa työväentalolla
Vuoteen 1938 mennessä talo oli kunnostettu yhdistyksen 30-vuotisjuhlia varten. Juhlan ohjelmassa oli puheita, lausuntaa, yhdistyksen 30-vuotishistoriikki, laulu- ja näytelmäesityksiä sekä tanssia. Muulloin talolla järjestettiin muun muassa kokouksia ja iltamia. Myös muiden yhdistysten kanssa tehtiin yhteistyötä, ja esimerkiksi Nurmeksen urheilu- ja nuorisoseurat järjestivät työväentalolla iltamat. 

Vuonna 2002 talon mainittiin olevan pystyssä mutta kunnostuksen tarpeessa. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

## Lähteet
Rachel Brice

**Rachel Brice** (s. 15. kesäkuuta 1972) on yhdysvaltalainen tanssija ja koreografi. Hän työskenteli ammattitanssijana American Tribal Style Belly Dance (Tribal fusion bellydance) -tanssissa, joka oli johdettu itämaisen tanssin tyylistä.

## Elämä
Brice syntyi 15. kesäkuuta 1972 Seattlessa, Washingtonissa ja valmistui San Franciscon osavaltion yliopistosta. Brice opiskeli joogaa ja itämaista tanssia 17-vuotiaana. Vuonna 1988 hän löysi tanssin maailman katsellessaan Hahbi'Run esiintymistä Renaissance Faire -messuilla Pohjois-Carolinassa, missä hän oppi vatsatanssia Atesh Dance Troupen johtajalta Ateshilta. Brice harjoitti joogaa jonkin aikaa, ja sitten vuonna 1996 hän aloitti joogan opettamisen jooga-ohjaajan Erich Schiffmannin avulla.

Brice on ollut tanssijana vuodesta 1999 ja 2000-luvun alussa hän otti vatsatanssitunteja Carolena Nericcion ja Jill Parkerin kanssa. Vuonna 2001 tuottaja Miles Copeland III palkkasi hänet, ja vuonna 2002 hän esiintyi ja kiersi Bellydance Superstarsin kanssa, joka perustettiin San Franciscossa, Kaliforniassa. Hän on myös tuottanut vatsatanssi-DVD -levyjä opetus- ja esityskäyttöön sekä julkaissut sarjan musiikki-CD -levyjä, jotka sisältävät esityksissä käytettyjä kappaleita.

Vuonna 2003 hän perusti The Indigo Belly Dance Companyn, vatsatanssiyhtiön San Franciscoon, jossa hän esitti American Tribal Style Belly Dance -tyyliä, joka on johdettu vatsatanssista. Hän on myös pitänyt työpajoja Yhdysvalloissa, Euroopassa, Aasiassa ja Australiassa sekä julkaissut joogaan ja vatsatanssiin keskittyviä opetusvideoita. Hän perusti myös Studio Daturan Portlandiin, Oregoniin, missä hän käynnisti 8 elementin lähestymistapa -ohjelman itämaiseen tanssiin. Vuonna 2012 hän perusti Datura Onlinen, online-opetusstudion joogalle ja vatsatanssille.

## Luettelo teoksista
### Esitysvideo
* *Bellydance Superstars Live in Paris: Folies Bergere*
* *Bellydance Superstars Solos in Monte Carlo*
* *Bellydance Superstars*

### Opetusvideo
* *Tribal Fusion: Yoga, Isolations and Drills a Practice Companion with Rachel Brice*
* *Rachel Brice: Belly Dance Arms and Posture*
* *Serpentine: Belly Dance with Rachel Brice* (DVD, video)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Rachel Bricen virallinen verkkosivusto 
* Datura Onlinen virallinen verkkosivusto 
* Studio Datura virallinen verkkosivusto
Get Rollin’

**Get Rollin’** on kanadalaisen rockyhtyeen Nickelbackin kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin 18. marraskuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlenä kappale "San Quentin".
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### Bonuskappaleet
#High Time (Acoustic)
# Does Heaven Even Know You’re Missing? (Acoustic)
# Just One More (Acoustic)
# Horizon (Acoustic)

## Kokoonpano
* Chad Kroeger – laulu, kitara
* Ryan Peake – kitara, taustalaulu
* Mike Kroeger – basso
* Daniel Adair – rummut, taustalaulu

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Soundi: 
* V2.fi: 

## Lähteet
Barthold Georg Niebuhr

**Barthold Georg Niebuhr** (27. elokuuta 1776 Kööpenhamina – 2. tammikuuta 1831 Bonn) oli saksalainen historioitsija ja valtiomies.

## Elämä ja ura
Niebuhr oli tanskalaisen tutkimusmatkailija Carsten Niebuhrin ainoa poika. Hän opiskeli Kielin yliopistossa ja isänsä neuvosta vietti yli vuoden Englannissa ja Skotlannissa. Hänestä tuli Tanskan valtiovarainministerin Heinrich Ernst Schimmelmannin yksityissihteeri, Tanskan kuninkaallisen kirjaston sihteeri, kauppakollegion asessori ja vuonna 1804 Tanskan kansallispankin johtaja. Vuonna 1806 hän otti Preussin pääministerin Karl vom Steinin pyynnöstä vastaan vastaavan viran Preussissa. Steinin kaatumisen jälkeen hän kuitenkin, paheksuen Karl August von Hardenbergin politiikkaa, erosi ja ryhtyi valtion historiankirjoittajaksi. Samalla Niebuhrista tuli Berliinin tiedeakatemian jäsen, ja hän sai siten valtuudet luennoida vastaperustetussa Berliinin yliopistossa. Vuonna 1810 hän aloitti Rooman historiaa käsittelevän luentosarjan, joka oli hänen suuren kirjansa perusta. Vuonna 1816 hän lähti Preussin suurlähettilääksi Roomaan, jossa hän johti pitkiä neuvotteluja katolisen kirkon asemasta Preussissa. Palattuaan Saksaan vuonna 1823 hän luennoi Bonnissa. 

Niebuhr saavutti huomattavan aseman tieteellisessä maailmassa teoksellaan *Römische geschichte* (2 nidettä, 1811–1812, 3. nide, 1832, kattaa ajanjakson vuoteen 241 eKr.), joka loi uutta pohjaa Rooman muinaisen historian ja valtion tutkimukseen. Sen jatko-osa Konstantinus Suuren kuolemaan asti julkaistiin vuosina 1844–1845 Niebuhrin luentoihin perustuen. Niebuhr vaikutti ratkaisevasti historiantutkimukseen lähdekritiikkiä korostamalla ja lähteiden luotettavuutta analysoimalla, ja loi näin pohjaa saksalaisen historiantutkimuksen kultakaudelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Henri Dès

**Henri Dès** (oik. **Henri Destraz**, s. 14. joulukuuta 1940 Renens, Sveitsi) on sveitsiläinen laulaja, joka tunnetaan lastenlaulujen esittäjänä. Dès julkaisi ensimmäisen lastenmusiikkialbuminsa "Retour" vuonna 1977. Dès perusti myöhemmin vaimonsa mukaan nimetyn levy-yhtiön Disques Mary-Josée.

Dès edusti Sveitsiä Eurovision laulukilpailussa 1970 kappaleella "Retour" ja sijoittui kilpailussa jaetulle neljännelle sijalle. Dès osallistui Sveitsin euroviisukarsintaan myös vuonna 1973 kappaleella "Quand on reviet d'ailleurs", joka sijoittui karsinnassa kolmanneksi sekä vuonna 1976 kappaleella "C'est pour la vie", joka sijoittui karsinnassa neljänneksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Henri Dèsin kotisivut
Kalkkisammaleläimet

**Kalkkisammaleläimet** (Cheilostomatida tai Cheilostomata) on sammaleläimiin kuuluva lahko. Lahkon lajeja tavataan merivesistä.

## Taksonomia ja anatomia
Kalkkisammaleläimet jaetaan seitsemään alalahkoon ja lisäksi on tarkemmin alalahkoihin luokittelemattomia sukuja. Yhteensä kalkkisammaleläinlajeja on lähes 5&nbsp;000. Kalkkisammaleläimille tunnusomainen piirre on yksittäiseläinten eli tsooidien kalkista tai kitiinistä muodostunut tukiranka. Lisäksi niillä on läppä, jolla voi sulkea ruumiinaukon. Kalkkisammaleläimet muodostavat runkokuntia, jotka ovat joko levymäisiä tai muistuttavat leviä tai kasveja. 

## Lähteet
Vapaakirkollisuus Ruotsissa

**Ruotsalainen vapaakirkollisuus** sai alkunsa 1800-luvun alkupuolella, kun protestanttiset yhteisöt saapuivat Ruotsiin siirtolaisuuden myötä. Ensimmäisen aallon siirtolaiset olivat usein uskonnollisia toisinajattelijoita ja he kiinnittyivät erilaisiin kirkollisiin yhteisöihin, jotka saivat jalan sijaa paluumuuttajien kautta myös Pohjoismaissa. Vapaakirkollisuus syntyi Ruotsissa George Scottin metodistisen ja C. O. Roseniuksen uusevankelisen herätyksen pohjalta. Heidän aloittamansa työn kautta Ruotsiin syntyi 1900-luvun vaihteeseen yli kymmenen vapaakirkkoliikettä. Vapaakirkkoliikkeellä oli yhteyksiä vastaaviin eurooppalaisiin ja amerikkalaisiin herätyksiin. Vapaakirkot kasvoivat aina jatkuvasti 1900-luvun puoliväliin saakka.

## Historia
### Tausta
Vapaakirkollisuuden taustalla vaikutti luterilaisen kirkon pietistiset herätykset. Maallikkosaarnaaja C. O. Roseniuksen kautta levisi uusevankelinen herätys, jonka piirissä syntyi kiertävien kirjakauppiaiden ja maallikkosaarnaajien herätys. Roseniolaista evankelista liikettä yhdisti *[[Pietisten]]*-lehti.

### Vapaakirkollisten liikkeiden synty
Metodismi (1830) ja baptismi (1848) saapuivat Ruotsiin 1800-luvun alkupuolella. Uudet uskonnolliset ryhmät olivat herätysliikkeiden tavoin yhteiskunnallisesti konservatiivisia, mutta edistävät merkittävästi kirkko- ja uskontopolitiikan liberalisoimista. Liikkeet painottivat erityisesti yksilöllistä kokemusta ja vapaaehtoista yhteenliittymistä. Samalla ne haastoivat vanhaa, kollektiivista ja hierarkista järjestystä. Vapaakirkollisten liikkeiden nousulle on ominaista selkeät vaheet. 1850-luvulla perustettiin yhdistyksiä ja baptismi saapui Ruotsiin, 1860-luku oli metodismin aikaa ja 1870-luvulla perustettiin Ruotsin lähetysliitto. 1880-luvulla vapaakirkollisten liikkeiden määrä kasvoi.

## Katso myös
* Vapaat suunnat
* Ekumeniakirkko
* Metodismi Ruotsissa

## Lähteet
* 

### Viitteet
Kutsukäytäntö

**Kutsukäytäntö** on joukko sääntöjä, joka määrittää miten aliohjelmille välitetään argumentteja ja miten arvoja palautetaan.
Kutsukäytäntö voi määrittää mitkä rekisterit ovat käytössä: esimerkiksi neljä ensimmäistä parametria voidaan sijoittaa rekistereihin ja loput sijoitetaan pinoon tietyssä järjestyksessä. Tiedot voidaan tasata niiden luonnolliseen kokoon tai suorituskykysyistä tämä voi olla suurempi.

Aliohjelmakutsut ovat ohjelmointikielen kääntäjän päätettävissä kun ne ovat vain ohjelman sisäisiä, mutta ohjelmakirjastojen kutsumiseen on tiedettävä sovittu tapa. Esimerkiksi Windowsissa on käytetty useita eri tapoja x86-suorittimien kanssa, mutta x86-64:ssä on käytössä vain yksi kutsukäytäntö. Linux käyttää System V -tyylistä käytäntöä.

Kutsukäytäntö on sarja tavallisesti suoritettavia käskyjä, jotka suoritetaan aliohjelman kutsun ja paluun yhteydessä. Kutsukäytäntöön vaikuttavat ohjelmointikielen semantiikka, rekisterien rakenne, suorittimen osoitusmoodit, käskykanta ja kohdealustan olemassa olevat käytännöt. Kutsukäytäntö liittyy läheisesti aliohjelman paikallisten muuttujien varaamiseen. Suorittimesta riippuen muuttujat on sijoitettava muistiin koon mukaan tasattuina (), esimerkiksi neljätavuinen kokonaisluku on oltava neljän tavun rajalla ja kahdeksantavuinen liukuluku kahdeksan tavun rajalla, jolloin väliin jää aukkoja.

## Katso myös
* ABI

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Calling Convention (PDF) 
* Calling conventions (PDF) 
* Systems Programming (PDF) 
* Calling Conventions 
* 
* 
* 
* 
*
Ilmari Mikkola

**Kustaa Ilmari Mikkola** (26. elokuuta 1894 Hollola – 7. heinäkuuta 1962 Kouvola) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Mikkolan vanhemmat olivat maanviljelijä Erik Kustaa Mikkola ja Matilda Antintytär Mikkola ja puoliso vuodesta 1921 Martta Laine. Mikkola kävi kansakoulun, suoritti kaupallisia ja liikealan kursseja ja teki opintomatkoja Pohjoismaihin ja Keski-Eurooppaan. Hän oli ensin Valtionrautateiden palveluksessa kymmenkunta vuotta ja sitten Kouvolan Pukimon, vuodesta 1941 Kouvolan Pukimo Oy, osakas vuodesta 1921 ja toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1942. Mikkola oli myös Tiilitehdas Kimpo Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1942–1945 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Mikkola sai 1952.

## Lähteet
Wilhelm Korhonen

**Otto Wilhelm Korhonen** (1. joulukuuta 1881 Oulu – 27. tammikuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen järjestö- ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

## Henkilöhistoria
Korhosen vanhemmat olivat ahtaaja, merimies Otto Henrik Korhonen ja Maria Sofia Kaikkonen ja puoliso Ida Lovisa Karlsson. Korhonen kävi Oulun kauppakoulun 1900 ja teki opintomatkoja Skandinavian ja Keski-Euroopan maihin. Hän työskenteli Hangon satamakonttorissa ja oli Suomen Höyrylaiva -yhtiön uudestaanlastausosaston hoitaja vuodesta 1903, osastonjohtaja vuodesta 1908 ja prokuristi 1920–1948 ja Stevedoringin toimitusjohtaja 1918–1957 ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1918. Korhosen moniin luottamustehtäviin kuuluivat muun muassa Suomen Lastauttajain Liiton johtokunnan jäsenyys vuodesta 1920 ja puheenjohtajuus 1925–1955, Suomen Lastauttajain Työnantajaliiton johtokunnan jäsenyys 1920–1954 ja puheenjohtajuus 1925–1950 sekä Suomen Työnantajain Keskusliiton hallituksen jäsenyys 1923–1950. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1952.

## Julkaisuja
* *Owner's guide for Finland*, 1936

## Lähteet
Nokia G60

**Nokia G60** on HMD Globalin 1. syyskuuta 2022 julkistama älypuhelin.

Nokia G60:ssä on kahdeksanydinprosessori ja 6,58 tuuman näyttö, joka tukee 120 hertsin virkistystaajuutta. Tallennustilaa on valittavana 64, 128 tai 256 gigatavua ja keskusmuistia neljä tai kuusi gigatavua. Suomessa myyntiin tuli versio, jossa on 64 gigatavua tallennustilaa ja neljä gigatavua keskusmuistia. Tallennustila on laajennettavissa enintään yhden teratavun microSD-kortilla. Puhelimessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 50 megapikseliä, ultralaajakulmakameran viisi megapikseliä ja syvyyskameran kaksi megapikseliä. Etukameran tarkkuus on kahdeksan megapikseliä. Akun kapasiteetti on 4&nbsp;500 milliampeerituntia, ja se tukee 20 watin latausta. Sormenjälkilukija on sijoitettu virtapainikkeeseen. Käyttöjärjestelmänä on Android 12. Puhelimelle on luvattu kolme versiopäivityksiä ja kolme vuotta tietoturvapäivityksiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nokia G60 Nokian sivuilla
Spezi

**Spezi** on Brauhaus Riegelen Saksan Augsburgissa omistaman virvoitusjuoman tuotemerkki. Spezi on yleinen tavaramerkki, ja nimeä käytetään yleisterminä colan ja appelsiinin soodaseokselle useimmissa saksankielisissä maissa.
Eerikkilä Super Cup 2022

**Eerikkälä Super Cupin** kausi 2022 on Salibandyn Super Cupin 3. kausi. Super Cup pelattiin Tammelassa sijaitsevassa Eerikkilän urheiluopistossa.

## Super Cup Finaali Naiset
Kaarlo Vilho Leino

**Kaarlo Vilho (Kalle) Leino** (16. joulukuuta 1877 Hausjärvi – 3. joulukuuta 1958 Jyväskylä) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Leinon vanhemmat olivat kirvesmies Manasse Johansson ja Vilhelmina Wasenius ja puoliso vuodesta 1904 Liisi Alanen. Leino suoritti kenkä- ja nahka-alan kisällinäytteen 1893. Opintomatkoja hän teki Pohjoismaihin ja Venäjälle sekä Baltian ja Keski-Eurropan maihin. Hän työskenteli paimenena ja maatyöläisenä ja oli kenkä- ja nahkateollisuuden palveluksessa useilla eri paikkakunnilla 1893–1902. Leino oli Suomen Kenkä- ja Nahkatehdas Oy:n työnjohtaja Orivedellä vuodesta 1902, Attilan kenkätehtaan työnjohtaja Tampereella vuodesta 1910 ja toimi myös kauppamatkustajana. 

Leino perusti kenkä- ja nahka-alan tukku- ja vähittäisliikkeen Jyväskylään 1914 ja oli Jyväskylän Kenkä- ja Valjastukkukaupan perustaja ja omistaja 1922–1932 ja Kenkä ja Valjas Oy Leinon perustajaosakas ja toimitusjohtaja vuodesta 1931. 
Leino  oli myös Jyväskylän Nahkatehdas Tähtiniemen omistaja 1916–1946, Jyväskylän Kenkätehdas Leino ja K:iden perustajaosakas 1918–1920, Jyväskylän Kenkätehdas Oy:n perustajaosakas vuodesta 1920 sekä Jyväskylän röntgenlaitoksen perustaja 1947. 

Kulttuuria arvostanut ja musikaalinen Leino oli Jyväskylän Musiikkiopiston Kannatusyhdistyksen perustajajäsen 1948 ja toimi yhdistyksen puheenjohtajana, samoin kuin Jyväskylän Musiikkiopiston Säätiön perustajia ja hallituksen eli vuodesta 1955 valtuuskunnan puheenjohtaja. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1952. Leino muistetaan puolisoineen myös merkittävänä lahjoittajana. Hänen mukaansa on nimetty 1977 rahasto Keski-Suomen musiikin edistämissäätiössä ja perustettu 1983 musiikkikilpailu.

## Lähteet
Heta Haanperä

**Heta Haanperä** (s. 30. elokuuta 1973 Jyväskylä) on suomalainen teatteriohjaaja. Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi.

Haanperä on työskennellyt ohjaajana mm. Oulun kaupunginteatterissa vuodesta 2006 alkaen. Hän on ohjannut oopperoita, musikaaleja, kantaesityksiä ja klassikoita ja myös käsikirjoittanut teoksia.     

Haanperän puoliso on dramaturgi Jukka Heinänen, ja heillä on lapsia.

## Lähteet
Ruosmanjärvi

**Ruosmanjärvi** on melko matala ja kalastoltaan monipuolinen metsäjärvi Lieksan pohjoisosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,5 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 95 kilometriä pohjoiseen.

## Maantiede
Ruosmanjärven pituus kaakosta luoteeseen on 3,7 kilometriä. Järven pituutta lisää luoteeseen työntyvä lähes kilometrin mittainen Jauhiaislahti. Järven leveyttä lisää itään työntyvä Piilolahti. Noin neljäsosa Ruosmanjärvestä on vähintään metrin ja enintään kaksi metriä syvä. Alle sadasosa on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvimmät alueet sijaitsevat Piilolahdella.

Ruosmanjärven saariluku on seitsemän. Saarista kaksi on alle aarin laajuisia luotoja, kolmen saaren pinta-ala on yli hehtaarin. Ruosmanjärven eteläosan ilmettä hallitsee noin 25-hehtaarinen eli neljännesneliökilometrin laajuinen Suurisaari, jonka luoteinen ja koillinen osa ovat luonnonsuojelualuetta.

Piilolahden etelärannalla on jyrkänteitä, joista itäisempi on osa Piilovaaraa, jonka laki on noin 220 metriä merenpinnan yläpuolella. Myös Ruosmanjärven etelärannalla on vaaroja. Länsirannalla on suomaata, joka ei kohoa montaakaan metriä järven pintaa korkeammalle.

Ruosmanjärvi laskee järven länsikolkasta alkavaa Ruosmanjokea länteen.

Ruosmanjärven vesitilavuus on 7&nbsp;319&nbsp;000 kuutiometriä.

Ruosmanjärvi (04.489.1.007) kuuluu Ruosmanjoen valuma-alueeseen (04.489), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Viekijoen valuma-alue (04.48) ja ensimmäinen on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Ruosmanjoen valuma-alueeseen kuuluu 24 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Laajimmat ovat Ruosmanjärvi, Pieni Ruosmanjärvi ja Kalliojärvi.

## Kalasto
Ruosmanjärven kalalajeihin kuuluu muun muassa ahven, hauki, kiiski, lahna, made, siika ja särki.

## Lähteet
Tarvitsin vuodet nuo

**Tarvitsin vuodet nuo** on iskelmätaiteilija Anita Hirvosen single vuodelta 1982. Kappaleen sävelsi Veikko Samuli ja sanoitti Chrisse Johansson. Singlen b-puolena on "Musta veli", jonka sävelsi Matti Puurtinen ja sanoitti Chrisse Johansson. Singlen molemmat puolet julkaistiin Anita Hirvosen studioalbumilla *[[De va kukku de]]* (1982).

"Tarvitsin vuodet nuo" on henkilöhistoriallinen katsaus, jossa kertojaminä on muuttanut pois synnyinpaikkakunnaltaan, sillä hän on halunnut kokea elämää muuallakin. Laulun nykyhetkessä hän tuntee kuuluvansa sittenkin synnyinseudulleen. Kappale on sisällytetty useille Anita Hirvosen kokoelma-albumeille ja studioalbumille *[[Hei Mambo]]* (2008).

## Lähteet
Ronttijärvi

**Ronttijärvi** on saareton ja osittain syvä järvi Kuusamon pohjoisosassa 42 kilometriä Kuusamon kuntakeskuksesta pohjoiseen. Etäisyys Oulusta on 223 kilometriä koilliseen. Järven pinta-ala on 83 hehtaaria.

## Maantiede
Ronttijärven pituus kaakosta luoteeseen on 1,9 kilometriä. Järvi levenee luoteeseen kuljettaessa yli puolikilometriseksi. Järven pohjoisen rannan muodostaa nimetön niemi, joka jakaa järven pohjoisen osan kahtia. Yli viidesosa Ronttijärvestä on vähintään viisitoista metriä syvä. Syvin alue, noin 30–32 metriä, sijaitsee järven eteläosassa.

Ronttijärven ranta-alueella on melko paljon pientaloja, koillisrannalla on peltotilkkuja. Järven itäpuolella kohoavan Ronttivaaran huippu on lähes 350 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven pohjoisosa on melko matalaa ja pohjoinen ranta-alue on suurelta osin suomaata.

Ronttijärveen virtaa noin 200 metriä pitkä tulouoma kaakosta Äystöjärveltä (245,4 metriä mpy). Ronttijärvi laskee järven pohjoiskolkasta alkavaa Rysäjokea luoteeseen Ollilanjärveen (231,8 metriä mpy). Aivan Ronttijärven pohjoispuolella sijaitsee Ohtajärvi. Järvien välinen kannas on alle 200 metriä leveä.

Ronttijärven vesitilavuus on 6&nbsp;887&nbsp;000 kuutiometriä.

Ronttijärvi (73.063.1.001) kuuluu Rysäjoen valuma-alueeseen (73.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Aventojoen valuma-alue (73.06). Ronttijärvi on kolmanneksi laajin Rysäjoen valuma-alueen kolmestatoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Kallunkijärvi ja Tiermasjärvi.

## Lähteet
Devils Postpilen kansallismonumentti

**Devils Postpile** on kansallismonumenttina suojeltu maisema-alue Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltioon kuuluvassa Maderan piirikunnassa. Se sijaitsee Sierra Nevadan länsirinteillä, Inyon kansallismetsässä ja San Joaquin -joen varrella. Vuonna 1911 perustettu suojelukohde on 3 neliökilometrin laajuinen.

Alue on saanut nimensä Devils Postpilen kalliomuodostelmasta, joka koostuu 12–18 metriä korkeista ja 25–75 senttiä leveistä särmikkäistä basalttipylväistä. Pylväät ovat syntyneet jäähtyvän laavan halkeillessa joskus viimeisten 100&nbsp;000 vuoden aikana. Suojelualueeseen kuuluu lisäksi 31 metriä korkea Rainbow Fallsin vesiputous San Joaquin -joessa.

## Lähteet
Agnete Laustsen

**Agnete Laustsen** (25. syyskuuta 1935 Kööpenhamina – 23. lokakuuta 2018) oli tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1979–1998 ja toimi Tanskan ensimmäisenä terveysministerinä 1987–1988 sekä asuntoministerinä 1988–1990. 

Laustsenille myönnettiin vuonna 1989 Dannebrogin ritarikunnan komentajan arvon kunniamerkki.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Agnete Laustsen'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla 
* Dansk kvindebiografisk leksikon
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2022

**Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2022** olivat järjestyksessään 41:nnet koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut. Turnaus pelattiin syyskuussa 2022, ja kolmannen kerran peräkkäin sen alkulohkot jaettiin eri maihin. Pudotuspelivaihe pelattiin Saksan Berliinissä.

Suomi otti vuoden 2022 EM-turnauksessa historiansa ensimmäisen pudotuspelivoiton miesten arvokilpailuissa ja eteni kahdeksan parhaan joukkueen joukkoon ensimmäistä kertaa 55 vuoteen.

## Joukkueet

## Pudotuspelit

## Sijoitukset

## Televisiointi
Suomessa kisoja esitti Yle, ottelut olivat katsottavissa myös Viaplayssa ja V Sportin kanavilla. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen turnaussivusto
Vesilahden kotiseutumuseo

**Vesilahden kotiseutumuseo** on Narvan kylässä Vesilahdessa sijaitseva kotiseutumuseo. Sen päärakennus on entinen Svartmarkin torppa, joka oli yksi Laukon kartanon suurimmista torpista. Museo kuvaa torpparielämää ja pienten talojen elämää 1800-luvulla.

Museoalue sijaitsee Narvan markkina-alueen yhteydessä ja siihen kuuluukin useiden torppariajan rakennusten lisäksi säännöllisesti käytettävä tervahauta.

Museo perustettiin alun perin vuonna 1969 Tuulikalliolle Narvan koulun taakse, mutta terveysaseman rakentamisen takia se siirrettiin nykyiselle paikalleen Vilkinarolle vuonna 1982. Markkinat on järjestetty samalla alueella vuodesta 1985 lähtien.

## Lähteet
Uusevankelisuus

**Uusevankelisuus** eli **roseniolaisuus** on Carl Olof Roseniuksen perustama luterilainen herätysliike, jonka uskonkäsitys perustuu sovitukseen Kristuksen uhrikuoleman kautta. Uusevankelisuus on ottanut vaikutteita lukijaisuudesta, englantilaisesta metodismista ja pietismistä. Uusevankelisuudessa on myös esiintynyt pyhitysliikkeen vaikutuksia. Roseniolaisuus on vaikuttanut myös moniin suomalaisiin herätysliikkeisiin. Uusevankelisuuden piirissä syntyi kiertävien kirjakauppiaiden ja maallikkosaarnaajien herätys. Roseniolaista evankelista liikettä yhdisti *[[Pietisten]]*-lehti.

## Historia
Nysätran seurakunnasta, Skellefteån eteläpuolelta kotoisin oleva C. O. Rosenius kuului metodistisaarnaaja George Scottin ystäviin. Rosenius opiskeli Uppsalassa 1838 teologiaa, mutta kärsi epäuskosta. Rosenius päätyi Tukholmaa, jossa hän kuunteli Scottia englantilaisessa kappelissa. Rosenius sai uutta uskoa ja hän liittyi kappelin saarnaajien joukkoon. Monet herätysliikkeiden alullepanijat olivat kirjeenvaihdossa Roseniuksen kanssa, kuten esimerkiksi Maja Lisa Söderlund Kågesta Skellefteån pohjoispuolella.

## Katso myös
* Evankelinen isänmaansäätiö

## Lähteet
Farro

**Farro** viittaa kolmen vehnälajin jyviin, joita myydään kuivattuna ja keitetään vedessä pehmeiksi. Sitä syödään sellaisenaan tai käytetään salaattien, keittojen ja muiden ruokien ainesosana.

Farro on etnobiologinen termi kolmelle kuorivehnälajille: speltti (*Triticum spelta*), emmer (*Triticum dicoccum*) ja einkorn (*Triticum monococcum*). Kuorivehnä on vehnää, jota ei voida puida. Italialaisessa keittiössä nämä kolme lajia erotetaan joskus nimellä *farro grande,* *farro medio* ja *farro piccolo*. Ranskassa nämä kolme lajia erotetaan joskus nimellä *grand épeautre*, *moyen épeautre* ja *petit épeautre* – épeautre on ranskaa ja tarkoittaa spelttiä.

Emmer on yleisin farrolajike erityisesti Italian vuoristoalueilla Toscanassa ja Abruzzossa. Sitä pidetään laadukkaampana ruoanlaitossa kuin kahta muuta lajia, ja siksi sitä kutsutaan joskus "aidoksi" farroksi. Spelttiä viljellään yleisemmin Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä.

Hämmennystä näiden kolmen vehnälajikkeen terminologiassa aiheuttaa vehnän taksonomian vaikea historia sekä termin *farro* käyttö puhekielessä ja alueellisesti. Esimerkiksi Toscanan Garfagnanan alueella kasvatettu emmeri tunnetaan puhekielessä nimellä *farro*. Joskus englanninkielessä oletetaan myös, että *farro* viittaa höyrytettyihin tai keitettyihin jyviin, joita tarjoillaan salaattina ja vastaavina ruokia, eikä itse kolmeen viljaan. Farroa kutsutaan joskus myös epätarkasti englanniksi "speltiksi", vaikka termi viittaa kaikkiin kolmeen vehnälajiin - emmeriin, einkorniin ja spelttiin.

## Etymologia
Italian sanan *farron* oletetaan tulevan latinan sanasta *farrum*, standardi latinan sanasta *far, farris n* .: eräänlainen vehnä (kuten farinassa). *Far* puolestaan tulee indoeurooppalaisesta juuresta **bʰar-es-*: (speltti), josta syntyi myös englanninkielinen sana barley: ohra, albanialainen *bar*: ruoho, vanhakirkkoslaavilainen брашьно ( *brašĭno* ): jauhot ja kreikkalainen Φήρον ( *phḗron* ): kasvijumala.

## Lähteet
Oleksandr Syrskyi

**Oleksandr Syrskyi** (; 1965) on kenraali, joka on toiminut Ukrainan maavoimien komentajana ja saanut Ukrainan sankarin arvonimen. Syrskyi nimitettiin asevoimien komentajaksi 8. helmikuuta 2024.

## Elämäkerta
Syrskyi syntyi Vladimirin alueella silloisessa Neuvostoliitossa heinäkuussa 1965. Vladimir on nykyisin osa Venäjää, mutta Syrskyi on asunut nykyisen Ukrainan alueella 1980-luvulta lähtien. Hän opiskeli sotakorkeakoulussa Moskovassa valmistuen vuonna 1986.

Syrskyi aloitti työskentelyn Ukrainan asevoimissa vuonna 1990. Hän johti maansa 72. mekanisoitua prikaatia ja toimi sitten vastuuhenkilönä Ukrainan Nato-yhteistyötä koskeneissa asioissa. Syrskyillä oli merkittävä asema Debaltseven taistelussa vuonna 2015, jolloin hän johti saarrettuja joukkoja eturintamasta käsin. Tästä Syrskyi palkittiin kolmannen luokan Bohdan H’melnytskyin kunniamitalilla ja kenraaliluutnantin arvolla, vaikka taistelu päättyikin Ukrainan tappioon. Johdettuaan Itä-Ukrainassa terrorismin vastaisia operaatioita Syrskyi sai elokuussa 2019 nimityksen Ukrainan maavoimien komentajaksi. Vuonna 2020 hänelle myönnettiin ainoana ukrainalaisena sotilaana kenraalieverstin arvo.

Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022 Syrskyi vastasi Kiovan puolustuksesta. Venäjän joukot vetäytyivät Kiovan seudulta maaliskuussa, ja huhtikuussa 2022 Syrskyille myönnettiin Ukrainan sankarin arvonimi. Myöhemmin vuonna 2022 Syrskyi vastasi Ukrainan aloittamasta vastahyökkäyksestä Harkovan suunnalla. Vuonna 2023 hän johti ukrainalaisia joukkoja verisessä Bah’mutin taistelussa.
Syrskyista tuli ukrainalaisten sotilaiden keskuudessa erittäin epäsuosittu. Hän sai pilkkanimet 'teurastaja' ja 'kenraali-200', jossa 200 on sotilasslangin ilmaus kaatuneelle. Syrskyia pidettiin neuvostotyylisenä kenraalina, joka oli valmis lähettämään loppumattomasti omia miehiään lihamyllyyn vähäisten taktisten tavoitteiden täyttämiseksi.

8. helmikuuta 2024 Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi nimitti Syrskyin Ukrainan asevoimien komentajaksi Zelenskyin erotettua aikaisemman komentajan Valeri Zalužnyin. Helmikuussa 2024 Syrskyi määräsi ukrainalaiset joukot vetäytymään pitkään taistellusta Avdijivkasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Dinara Khalilova (9.2.2024) Who is General Syrskyi, Ukraine's new chief commander?  (kyivindependent.com)
Pecorino siciliano

**Pecorino siciliano** () on alkuperäsuojattu kiinteä lampaanmaitojuusto italiaiselta Sisilian saarelta. Pecorino sicilianon historia juontaa antiikin Kreikkaan, jossa sitä pidettiin yhtenä maailman parhaista juustoista.

Sitä tuotetaan koko saaren alueella, mutta erityisesti Agrigenton, Caltanissettan, Ennan, Trapanin ja Palermon maakunnissa. Se on pecorino-tyylinen juusto, kuten sen läheinen sukulainen pecorino romano, mutta ei niin tunnettu Italian ulkopuolella kuin jälkimmäinen. Se on puolikova valkoinen juusto, joka on lieriömäinen ja painaa noin 12 kilogrammaa.

Juustolle myönnettiin *denominazione di origine protetta* vuonna 1955 ja EU:n suojattu alkuperänimitys vuonna 1996.

## Lähteet