open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Andraž Šporar

**Andraž Šporar** (s. 27. helmikuuta 1994 Ljubljana) on slovenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Panathinaikosia ja on aiemmin pelannut kotimaansa lisäksi Sveitsissä, Saksassa, Slovakiassa, Portugalissa ja Englannissa.

Šporar oli kaudella 2015–2016 Slovenian liigan paras maalintekijä, vaikka hän siirtyi kesken kauden Sveitsiin, ja kaudella 2018–2019 Slovakian liigan paras maalintekijä. Hän on pelannut Slovenian A-maajoukkueessa marraskuusta 2016 alkaen 61 A-maaottelua ja tehnyt niissä 12 maalia. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2024 avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua.

## Lähteet
Lapunmäen yhtenäiskoulu

**Lapunmäen yhtenäiskoulu** on Konneveden kirkonkylässä toimiva yhtenäiskoulu.  Vuonna 2021 Lapunmäen koulua kävi 171 perusasteen opiskelijaa. Heistä 84 oli alakoulun (luokka-asteet 1-6) ja 87 yläkoulun (7-9) oppilaita. Lisäksi koulussa annettiin esiopetusta 21 esikoululaiselle.

Yhtenäiskoulu toimii Konneveden kirkonkylään vuonna 2017 valmistuneessa koulukeskuksessa Konneveden lukion kanssa. Koulukeskuksen luoteinen siipi on ensisijaisesti alakoulun, kaakkoinen siipi yläkoulun ja lukion käytössä. Koulun pihapiirissä sijaitsevat myös Konneveden kirjasto ja nuorisotalo.

## Lähteet
Kirovohradin alueen lippu

**Kirovohradin alueen lippu** () on Ukrainan Kirovohradin alueen symboli. Lipun tausta on vasemmalta vadelmanpunainen ja oikealta keltainen, ja vasemmalla puoliskolla on kullanvärinen arokotka. Lipun mittasuhteet ovat 2:3.

Kirovohradin aluevaltuusto hyväksyi lipun 29. heinäkuuta 1998. Sen ovat suunnitelleet V. Kryvenko, K. Šljah’ovyi ja V. Sybirtsev. Lipun arokotkan malli on otettu Kirovohradin alueella tehdyissä arkeologissa kaivauksissa muinaisesta skyyttien hautapaikasta löydetyistä esineistä. Punainen ja keltainen kuvastavat alueen kasakkaperinteitä.

## Lähteet
Luhanskin alueen lippu

**Luhanskin alueen lippu** () on Ukrainan Luhanskin alueen symboli. Lipussa on sinisellä taustalla tangonpuoleisessa yläneljänneksessä Luhanskin alueen vaakuna, jossa on kuvattuna mustasta neliöstä nouseva liekki, kaksi vasaraa, hevonen, murmeli ja nouseva aurinko. Vaakunan ympärillä on 17 kullanväristä ja 14 valkoista viisisakaraista tähteä.

Luhanskin aluevaltuusto hyväksyi lipun 4. syyskuuta 1998. Sen on suunnitellut L. Ždanov. Musta neliö ja vasara kuvastavat alueen teollisuutta ja nouseva aurinko Luhanskin alueen sijaintia Itä-Ukrainassa. Hevonen ja murmeli on otettu paikallisista vaakunoista. Tähdet kuvastavat alueen entistä aluejakoa: 17 piiriä ja 14 aluehallinnon alaista kaupunkia.

## Lähteet
Salatut elämät – 26. esityskausi (2023–2024)

***[[Salatut elämät]]*** -saippuasarjan **26. kauden** esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 7. elokuuta 2023. Kauden viimeinen jakso esitettiin televisiossa 25. kesäkuuta 2024.

Syyskuun lopulla sarjaan palasi Tuuli Mattilan esittämä Susu Honkanen. Uutena hahmona samanaikaisesti aloitti Juha-Sakari Hipin esittämä Rami Markkanen. Syyskuun lopun jaksoissa sarjasta poistuivat Oliver Hatavan esittämä Toivo Taalasmaa ja äitiyslomalle jääneen Inna Tähkäsen esittämä Elina Taalasmaa. Syys-lokakuun vaihteessa kerrottiin Cindy Rintalaa esittävän Mia Ehrnroothin poistuvan sarjasta toistaiseksi. Lokakuun jaksoissa sarjassa vieraili toistamiseen Inga Sulinin esittämä Karin Ekholm ja uutena hahmona aloitti Aida Fanfanin esittämä Erika Ekholm. Marraskuun alun jaksoissa Olga Heikkalan esittämä Mira Angervuo poistui sarjasta. Marraskuussa sarjaan palasi Oona Kareen esittämä Marianna Kurki. Syyskauden viimeisessä jaksossa sarjaan palasi vierailemaan Jarmo Kosken esittämä Seppo Taalasmaa. Tammikuussa uutisoitiin, että Maija-Liisa Peuhun esittämä Ulla Taalasmaa poistuu sarjasta. Samalla Jarmo Kosken esittämä Seppo Taalasmaa poistui sarjasta.  Helmikuun alun jaksoissa sarjasta poistui Miska Haakanan esittämä JP Kokko. Helmikuun jaksoissa sarjan teinijoukkoon liittyi Akseli Sarvilinnan esittämä Vertti Seppänen.  Maaliskuun alussa sarjasta poistui Tiia Weckströmin esittämä Aino Forss. Huhtikuun jaksoissa uutena hahmona aloitti Tuija Vuolteen esittämä Vuokko Hänninen.  Huhtikuun lopussa sarjasta poistui Vivi Wahlströmin ja Hugo Laakson esittämät Viola Angervuo ja Ilo Angervuo. Toukokuun jaksoissa teini-ikäiseksi kasvanut Magnus Mustavaara teki paluun Leevi Rapelin esittämänä. Kauden viimeisessä jaksossa sarjaan palasi Mikko Parikan esittämä Jiri Viitamäki. Samassa jaksossa ensiesiintymisensä teki Elina Niskasen esittämä lääkäri Anniina Aalto.

## Henkilöt
### Päähenkilöt

### Sivuhenkilöt

## Jaksot

## Lähteet
Didis Lutumba-Pitah

**Didis Lutumba-Pitah** (*Didis Lutumba-Pitah* ; syntynyt 13. marraskuuta 1998 ) – on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Hegelmann FC:tä.

## Ura
Lutumba-Pitah on edustanut useita seuroja Suomessa: Helsingin "PK-35" ja Espoon "Honka" nuorisojoukkueissa.

Myöhemmin hän on myös edustanut "Klubi 04", "Kajaani", Rovaniemen RoPS ja HIFK:ta. 

Vuodesta 2023 tammikuusta lähtien hän on edustanut "Hegelmann"-seuraa.  

4. maaliskuuta 2023 teki debyyttinsä A-liigan ottelussa DFK Dainavaa vastaan. "Hegelmann"-seura voitti kilpailijansa tuloksella 3:0.  Lutumba-Pitah antoi kaksi maaliin johtanutta syöttöä.

28. huhtikuuta 2023 Hän teki ensimmisen maalinsa A-lyga ottelussa Marijampoleen "Sūduvaa" vastaan. Kaunasin "Hegelmann"-seura murskasi vastustajat tuloksella 6:0. 

## Tilastot
; Liigan tilastot

## Lähteet

## Linkit

* alyga.lt verkkosivuilla
* Jalkapallorata
* VÄLITYS
* SOFASCORE
* Maailmanlaajuinen urheiluarkisto
* lietuvosfutbolas.lt
* Transfermarkt
Edvard Liljedahl

**Edvard Apolloniussen Liljedahl** (6. elokuuta 1845 Vik – 10. lokakuuta 1924 Vik) oli norjalainen opettaja ja poliitikko. Hän istui suurkäräjillä yhdeksäntoista vuotta vuosien 1880–1909 välisenä aikana sekä toimi Norjan kirkko- ja opetusministerinä 1912–1913.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Henrik Nissen

**Johannes Henrik Nissen** (21. huhtikuuta 1848 Kristiania – 4. kesäkuuta 1915 Kristiania) oli norjalainen arkkitehti. Hän opiskeli Berliinissä. Vuosina 1904–1906 hän johti Ålesundin jälleenrakentamista suuren kaupunkipalon jäljiltä. Nissenin rakennukset edustavat muun muassa uusrenessanssia, uusgotiikkaa, muinaispohjoismaista tyyliä, jugendia sekä uusbarokkia.
## Kuvia

Frimurerlosjen Oslo.jpg|Vapaamuurareiden palatsi Oslossa (1894)
Grünerloekka skole.jpg|Grünerløkkan koulu Toftes gatella Oslossa (1895)
Høvik kirke 20071111.jpg|Høvikin kirkko Bærumissa (1898)
Ovre Slottsgate 3.jpg|Christiania Sparebank (1901)


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Juri Taritš

**Juri Viktorovitš Taritš** (oik. *Aleksejev*, , ; 1885–1967) oli neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Taritšia on kuvailtu valkovenäläisen elokuvan perustajaksi. Taritš työskenteli myös teatterin parissa ja oli mukana vallankumouksellisessa toiminnassa.

## Elämä ja ura
Taritšin syntymäpaikasta on erilaisia mielipiteitä. Se on tiettävästi joko Valko-Venäjän Polatskin kaupunki tai nykyisen Puolan Płockin kaupunki. Vuosina 1903–1905 Taritš opiskeli Moskovan valtionyliopistossa oikeustieteitä. Taritš pidätettiin "vallankumouksellisesta propagandasta", ja hän joutui vuodeksi eristysselliin, minkä jälkeen hänet karkotettiin Siperiaan.

Taritš aloitti uransa teatterinäyttelijänä Länsi-Siperian Tobolskissa. Siellä Taritš, oikealta sukunimeltään Aleksejev, omaksui taiteilijanimensä paikallisen kylän (*Tara*) nimestä. Vuonna 1917 Taritš muutti Moskovaan, jossa hän jatkoi näyttelemistä teatterissa sekä aloitti elokuvien käsikirjoittamisen. Vuonna 1920 Taritš kutsuttiin Moskovan Kremlin Kursantski-teatteriin ohjaajaksi. 

Taritšin debyytti elokuvaohjaajana oli vuoden 1925 valkovenäläinen mykkäelokuva "Maroka". Taritš työskenteli vuosia Belarusfilmin kanssa. Taritš ohjasi vuonna 1928 julkaistun ensimmäiseksi tataarilaiseksi elokuvaksi kutsutun *[[Bulat-Batyr]]in*, jonka taustalla on Jemeljan Pugatšovin kapina. Hän ohjasi kaikkiaan noin 17 fiktioelokuvaa.

Historijoitsija Avdejev kuvailee Taritšia muun muassa seuravasti: "Taritš on traaginen hahmo valko-venäläisessä elokuvahistoriassa. Hän ei ikinä saanut osaamisensa vastaavaa työtä. Sodan jälkeisenä aikana hän siirtyi pois pitkistä elokuvista ja teki viimeisensä Mongoliassa. Häntä pidetäänkin [valkovenäläisen elokuvan lisäksi] mongolialaisen elokuvan perustajana. Elämänsä lopulla hän palasi Belarusfilmille, mutta joutui tekemään populaarielokuvia".

Taritš kuoli Moskovassa 21. helmikuuta vuonna 1967.

## Huomionosoituksia
* "Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan kunnioitettu taiteilija" (Заслуженный деятель искусств РСФСР, 1935)
* "Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan kunnioitettu taiteilija" (Заслуженный деятель искусств Белорусской ССР) 
* "Työn punalipun ritarikunta (Mongolia)" (1945) 
* "Neuvostoliiton kunniamerkki" (Орден «Знак Почёта», 1950) 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yuri Tarich IMDb]
Pylkönmäen kirkonkylä

**Pylkönmäen kirkonkylä** on Saarijärven kaupungin Pylkönmäen pitäjän kirkonkylä ja taajama Keski-Suomen maakunnan länsiosassa. Kirkonkylä on mäkiasutusaluetta Suomenselän vedenjakaja-alueella ja sijaitsee maanteitse 94 kilometriä maakuntakeskus Jyväskylästä luoteeseen.  

Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2021 lopussa Pylkönmäen kirkonkylän pinta-ala oli 1,19 neliökilometriä ja väkiluku 276. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta.

Ensimmäiset uudisasukkaat tulivat Pylkönmäen pitäjän alueelle 1500-luvun puolivälin jälkeen. Vuonna 1564 taloja oli kolme ja 1696 kahdeksan. Laajemmin asutus levisi 1700-luvun puolivälin jälkeen. Vuonna 1865 taloja oli jo 71, minkä lisäksi taloilla oli torppia. Pylkönmäki on saanut nimensä samannimisestä Paajalan kylän kantatalosta numero 5 (*Pylkönmäki* 1788, *Henrik Pylkönmäki* 1850). Taustalla on monessa muodossa esiintynyt sukunimi: *Pylkäs, Pylkkinen, Pylkkänen, Pylkkö, Pylkkönen*. Hämeestä tullut uudisasukas Antti Pylkkänen (Pylkkinen) asettui asumaan niin sanotulle Karangan (Kardanga) erämaa-alueelle, jonne myöhemmin kehittyi Paajalan kylä. Rukoushuonekunta Pylkönmäestä tuli vuonna 1858, oma Pylkönmäen kirkko valmistui 1864. Senaatti hyväksyi seurakunnan itsenäistymisen 1898, mutta sen toteutuminen jäi vuoteen 1914.

## Katso myös
*Pylkönmäen koulu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Riina Mäentausta (16.12.2018) 800 asukkaan kylässä palvelee kaksi kauppaa vieri vieressä – silti asukkaat pelkäävät, että kauppapalvelut loppuvat (yle.fi)
*Pylkönmäki - Koe ja näe korkealta (pylkonmaki.fi)
Matias Rauhala

**Matias Rauhala** (s. 15. syyskuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Rauhala edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Koskenkorvan Urheilijoita. Rauhalan sopimus Koskenkorvan Urheilijoiden kanssa kattaa kauden 2023. Hän pelaa sisäpelissä vaihtajana tai kotiuttajana ja ulkopelissä takakentällä. Rauhala on pelannut 11 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden kunnarin ja yhden tavallisen juoksun, tuonut yhden juoksun ja kerännyt yhdeksän kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty 16. kesäkuuta 2023. 

## Lähteet
Kieleily

**Kieleily **() on käsite, jolla on pyritty kuvaamaan kieltä ihmisen lajityypillisenä yhteistoiminnan muotona, joka mahdollistaa inhimillisen sosiaalisen järjestyksen muodostumisen. Sana on oleellisesti (englannissa) verbimuoto ja (suomessa) deverbaalinen johdos, millä on pyritty korostamaan sellaista näkemystä ’kieleen’, jossa valmiiden yksiköiden (sanojen, morfeemien, äänteiden) ja niitä koskevien sääntöjen sijaan korostuu prosessuaalisuus ja dynaamisuus. Termi on peräisin chileläisiltä biologeilta ja filosofeilta Humberto Maturanalta ja Francisco Varelalta.

Kieleilyn käsitettä on käytetty esimerkiksi radikaalissa ekolingvistiikassa, jossa integrationistista koulukuntaa (esimerkiksi Roy Harris) seuraten on haluttu erottautua niin perinteisen kielitieteen tavasta rajata kieli erilleen muusta viestinnästä kuin niistä välineistä, joilla se on kieltä kuvannut – yksiköistä ja niitä koskevista säännöistä tai normeista. Radikaali ekolingvistiikka näkee kielen nousevan ”laajennetussa inhimillisessä ekologiassa” kulttuurin, toiminnan ja ruumiinliikkeiden yhteensulaumana. Tällöin kaikki puhunnokset tai kielenilmaukset voidaan Charles Sanders Peircen semioottista terminologiaa käyttäen nähdä ensisijaisesti ikonisina ja indeksaalisina pikemmin kuin perinteiseen tapaan symbolisina, joskin ne samalla voidaan nähdä symbolisaatioina aiemmin kohdatuista ikoneista ja indekseistä.

## Lähteet
Suolahden yhtenäiskoulu

**Suolahden yhtenäiskoulu** on Äänekosken Suolahden taajamassa toimiva yhtenäiskoulu.  Uusi koulu valmistui Telakkakadulle vuonna 2019. Vuonna 2021 Suolahden koulua kävi noin 640 perusasteen opiskelijaa. Heistä noin 300 oli alakoulun (luokka-asteet 1-6) ja 340 yläkoulun (7-9) oppilaita.

Suolahden keskustaajamassa sijaitseva yhtenäiskoulu on perustettu vuonna 2018, kun aiemmat Telakkakadun koulu ja Asemakadun koulu yhdistettiin. Uusi yhtenäiskoulun koulurakennus otettiin käyttöön keväällä 2019, vaikka virallinen avaus oli vasta joulukuussa 2019. Suolahden uimahalli toimii koulun yhteydessä ja lähistöllä, noin 100 metrin päässä koulurakennuksessa sijaitsee myös Suolahden jäähalli. 

## Lähteet
Reino Liimatainen

**Reino Ilmari Liimatainen** (7. toukokuuta 1938 – 1. toukokuuta 2003) oli suomalainen yritysjohtaja, joka teki työuransa hotelli- ja ravintola-alalla. Hän toimi muun muassa Yhtyneiden Ravintoloiden Tampereen aluejohtajana ja Elannon hotelli- ja ravintolaryhmän johtajana.

Tampereella varttunut Liimatainen kävi keskikoulun, toimi ravintolatiskaajana Ruotsissa ja valmistui Helsingin hotelli- ja ravintolakoulusta 1956. Vuonna 1959 hän aloitti Yhtyneissä Ravintoloissa ensin ravintolapäällikkönä, sitten Imatran Valtionhotellin johtajana 1961–1964 ja Tampereen aluejohtajana 1964–1971. Hänet erotettiin sen jälkeen, kun hän oli antanut erikoisen kirjallisen porttikiellon noin viidelle sadalle asiakkaalle yhtiön viiteen tamperelaisravintolaan (Hämeensiltaan, Näsinneulaan, Teatteriravintolaan, Tillikkaan ja Pispalan Pulteriin). Kielto juonsi siitä, kun kustannusyhtiö Lehtimiehet Oy osti kilpailevan Tampereen Seurahuoneen yhdessä parin muun yrityksen kanssa. Porttikielto koski Lehtimiesten ja kahden kirjapainon omistajia, johtajistoa ja henkilökuntaa, Tampereen Säästöpankin erästä johtajaa, koko Schreckin sukua ja ravintola Seurahuoneen henkilökuntaa.

Potkujen jälkeen Liimatainen siirtyi Helsingissä toimineeseen Elantoon ensin anniskeluravintoloiden ja sitten koko ravintolaryhmän osastopäälliköksi ja Hyvä Maku Oy:n eli HM-kahviloiden ja -baarien toimitusjohtajaksi. Vuonna 1974 hänet nimitettiin Elannon hotelli- ja ravintolaryhmän johtajaksi, ja se nousi Elannon kannattavimmaksi toimialaksi. Elannon hallituksen jäsenenä Liimatainen oli 1984–1987.

Vuonna 1993 Liimatainen julkaisi lähes 400-sivuisen omakustanteisen muistelmateoksen *Mukava mies*.

## Lähteet
Kongens gate

**Kongens gate** on Oslon keskustassa ruutukaava-alueella sijaitseva katu. Se muodostettiin vuoden 1624 asemakaavassa, kun tulipalossa tuhoutunut kaupunki siirrettiin nykyiseen paikkaansa, ja on ainoana alkuperäisistä kaduista säilyttänyt alkuperäisen nimensä. Se ulottuu Akershusin linnalta Stortorvetille.
## Kuvia

Waisenhuset i Oslo 2.jpg|Kongens gate 1: Christiania Opfostringshus. Vuonna 1640 valmistunut rakennus toimi orpokotina vuosina 1778–1917 ja tunnetaan myös nimellä Waisenhuset.
Telegrafbygningen Oslo.jpg|Kongens gate 21: Telegrafbygningen
Steen og Strøm-magasinet (Kongens gate 23) i Oslo, november 2022.jpg|Kongens gate 23: Steen & Strøm -tavaratalo (Ole Sverre, 1930)
Kongens gate 31 Oslo.jpg|Kongens gate 31: Backergården (Herman Backer, 1895). Uusbarokkisessa liikerakennuksessa toimi Paul Backerin turkisyritys vuoteen 1980.
Kongens gate 33 Oslo.jpg|Kongens gate 33: entinen Hotel Metropole (Ove Ekman ja Einar Smith, 1890)


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Outi Fingerroos

**Outi Marja Fingerroos** (s. 6. huhtikuuta 1974 Paimio) on suomalainen etnologi, joka on toiminut etnologian professorina Jyväskylän yliopistossa helmikuusta 2017 lähtien. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 2004. Hän on myös etnologian dosentti Turun yliopistossa.

Fingerroosin tutkimus keskittyy "muistitietotutkimukseen, etnisyyteen ja identiteetteihin, siirtolaisuuteen, poikkeusaikojen muistamiseen, pedagogiikkaan ja yhteiskuntaetnologiaan." Hän on tutkinut myös Karjalaa.

## Julkaisut

* Outi Fingerroos: *Haudatut muistot: rituaalisen kuoleman merkitykset Kannaksen muistitiedossa* (väitöskirja). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2004.
* Outi Fingerroos, Minna Opas ja Teemu Taira (toim.): *Uskonnon paikka: Kirjoituksia uskontojen ja uskontoteorioiden rajoista*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2004.
* Outi Fingerroos, Riina Haanpää, Anne Heimo ja Ulla-Maija Peltonen (toim.): *Muistitietotutkimus: metodologisia kysymyksiä*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2006.
* Outi Fingerroos ja Jaana Loipponen (toim.): *Nykytulkintojen Karjala*. Jyväskylän yliopisto 2007.
* Outi Fingerroos ja Tuulikki Kurki (toim.): *Ääniä arkistosta: haastattelut ja tulkinta*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2008.
* Outi Fingerroos: *Karjala utopiana*. Jyväskylän yliopisto 2010.
* Outi Fingerroos ja Maunu Häyrynen (toim.): *Takaisin Karjalaan*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2012.
* Outi Fingerroos, Anna-Maria Tapaninen ja Marja Tiilikainen (toim.): *Perheenyhdistäminen: kuka saa perheen Suomeen, kuka ei ja miksi?* Vastapaino 2016.
* Outi Fingerroos: *[[Guadalupen neitsyt|Guadalupen ihme]]*. Patruuna 2016.
* Outi Fingerroos, Maija Lundgren, Sanna Lillbroända-Annala ja Niina Koskihaara (toim.): *Yhteiskuntaetnologia*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2017.
* Outi Fingerroos, Konsta Kajander ja Tiina-Riitta Lappi (toim.): *Kulttuurien tutkimuksen menetelmät*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2022.
* Ilari Hetemäki, Outi Fingerroos, Tuomas Heikkilä ja Jouko Rikkinen (toim.): *Alusta alkuun*. Gaudeamus 2023.

## Lähteet
Steen & Strøm

**Steen & Strøm ASA** on norjalainen tavarataloketju. Sen Oslon-myymälä avattiin vuonna 1797 ja sillä on nykyisin 12 toimipistettä Norjassa, Tanskassa ja Ruotsissa. Aiemmin sillä on ollut myymälöitä myös Puolassa ja Tšekissä. Yhtiö on vuodesta 2008 kuulunut ranskalaiseen Klépierre-konserniin.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bergenin kaupungintalo

**Bergenin kaupungintalo** (norj. *Bergen rådhus*) on Bergenin kunnallishallinnon keskus. Vuonna 1974 valmistunut rakennus on 14-kerroksinen ja 52 metriä korkea.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Moussa Niakhaté

**Moussa Niakhaté** (s. 8. maaliskuuta 1996 Roubaix) on senegalilais-ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on 190 cm pitkä ja edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Olympique Lyonia.

Niakhaté pelasi juniorivuotensa Ranskassa ja siirtyi Valenciennesiin kesällä 2013. Hän pelasi edustusjoukkueessa ensimmäiset yhdeksän Ligue 2 -otteluaan kaudella 2014–2015 ja nousi merkittävämpään rooliin seuraavalla kaudella. Hän siirtyi Ligue 1:ssä pelaavaan Metziin kesällä 2017 ja pelasi ensimmäisellä pääsarjakaudellaan 35 liigaottelua, jotka yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa. Kesällä 2018 Niakhaté siirtyi Saksan Bundesliigassa pelaavaan Mainziin. Hän pelasi siellä neljän kauden aikana 128 liigaottelua ja oli kahta ottelua lukuun ottamatta avauskokoonpanossa. Hän teki yhteensä yhdeksän liigamaalia, joista kaksi tammikuussa 2021 voitto-ottelussa RB Leipzigia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän teki neljä maalia, joista yhden avausottelussa RB Leipzigia ja yhden kolmanneksi viimeisellä kierroksella Bayern Müncheniä vastaan; Mainz voitti nuo molemmat ottelut.

Niakhaté siirtyi kesällä 2022 Englannin Valioliigaan nousseeseen Nottingham Forestiin. Hän loukkaantui kauden toisessa liigaottelussa ja oli poissa kentiltä yli puoli vuotta. Hän pelasi kaudella 2022–2023 lopulta 14 valioliigaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa. Kaudella 2023–2024 Niakhaté pelasi 21 valioliigaottelua ja teki yhden maalin 24. helmikuuta 2024 ottelussa Aston Villaa vastaan.

Heinäkuussa 2024 Niakhaté siirtyi Nottinghamista nelivuotisella sopimuksella ranskalaisseura Olympique Lyoniin. Siirtosummaksi uutisoitiin 31,9 miljoonaa euroa, joka on Lyonin seurahistorian suurin pelaajasta maksettu summa.

Niakhaté pelasi Ranskan alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Aikuisten maaotteluissa hän on edustanut Senegalia maaliskuusta 2023 lähtien. Hän pelasi kaksi ottelua Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2023 ja on huhtikuun 6. päivään 2025 mennessä pelannut yhteensä 17 A-maaottelua.

## Lähteet
Jonas Omlin

**Jonas Omlin** (s. 10. tammikuuta 1994 Sarnen, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Bayer Leverkusenia lainalla saman sarjan Borussia Mönchengladbachista. Hän on pelannut myös Sveitsin maajoukkueessa.

Omlin pelasi ensimmäisen ammattilaisottelunsa SC Kriensin maalilla vuonna 2013. Tammikuussa 2014 hän siirtyi Kriensistä kasvattajaseuransa FC Luzernin riveihin, josta hän oli lainalla Sveitsin toisella sarjatasolla Le Montissa kauden 2015–2016. Omlin siirtyi vuoden 2018 tammikuussa sveitsiläissuurseura FC Baseliin. Kesällä 2020 hän siirtyi Ranskaan Montpellieriin. Hän siirtyi Saksaan Mönchengladbachiin tammikuussa 2023. Tammikuussa 2026 hän siirtyi Mönchengladbachista Leverkuseniin loppukauden mittaisella lainasopimuksella. 

Lokakuun 3. päivään 2025 mennessä Omlin on pelannut Sveitsin maajoukkueen maalilla neljässä ottelussa. Hän on ollut monia otteluita Yann Sommerin varamaalivahti, ja hän oli tässä roolissa muun muassa MM-kilpailuissa 2022 pelaamatta minuuttiakaan.

## Tilastot

### Seurajoukkuetilastot
Päivitetty 3. lokakuuta 2025.

### Maajoukkuetilastot
Päivitetty 3. lokakuuta 2025.

## Saavutukset
Päivitetty 3. lokakuuta 2025.
* Sveitsin cupin voittaja 2018–2019

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Jonas Omlinin Instagram-tili
* Jonas Omlin Mönchengladbachin sivuilla
Humanistipalkinto

**Humanistipalkinto** (vuoteen 2016 saakka **Jutikkala-palkinto**) on Suomalaisen Tiedeakatemian vuodesta 2011 vuosittain jakama palkinto. Se myönnetään uransa alkuvaiheessa olevalle, kansainvälistä mainetta saavuttaneelle humanistisen alan tutkijalle.

Palkinnon arvo on 15&nbsp;000 euroa.

## Palkitut
* 2011 Susanna Paasonen (mediatutkimus)
* 2012 Marko Terviö (taloustiede)
* 2013 Anne Birgitta Pessi (teologia)
* 2014 Mirka Hintsanen (psykologia)
* 2015 Mikko Myrskylä (väestötiede)
* 2016 Jaakko Kuorikoski (filosofia)
* 2017 Tuuli Lähdesmäki
* 2018 Maria Lasonen-Aarnio
* 2019 Heli Huhtamaa
* 2020 Ville Kivimäki
* 2021 Kaius Sinnemäki
* 2022 Carita Kiili
* 2023 Christian Hakulinen
* 2024 Visa Kurki
* 2025 kulutustutkija Eliisa Kylkilahti
Lähde

## Lähteet
Ryan Yates

**Ryan James Yates** (s. 21. marraskuuta 1997) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Nottingham Forestia.

Yates on Nottingham Forestin kasvatti. Hän aloitti liigauransa kausina 2016–2018 lainasopimuksilla National Leaguen Barrow'ssa, ykkösliigan Shrewsbury Townissa, kakkosliigan Notts Countyssa ja ykkösliigan Scunthorpe Unitedissa. Hän pelasi kausina 2018–2022 Nottinghamissa 120 Englannin mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 14 maalia ja niistä kahdeksan kaudella 2021–2022. Hän pelasi myös täydet minuutit kauden 2021–2022 kolmessa nousukarsintaottelussa, joiden tuloksena Nottingham nousi Valioliigaan. Yates pelasi kaudella 2022–2023 Valioliigassa 26 ottelua, joista 21 ottelua avauskokoonpanossa. Kauden ainoat maalinsa hän teki cup-otteluissa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 35 valioliigaottelua, joista 21 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin toukokuussa Sheffield Unitedia vastaan. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Valioliigassa 35 ottelua, joista avauskokoonpanossa 18. Hän teki maalin Leicesteriä vastaan lokakuussa ja Newcastlea vastaan helmikuussa. Hän on toiminut joulukuusta 2023 alkaen joukkueen kapteenina.

## Lähteet
Ossi Saksman

**Ossi Paavo Juhani Saksman** (s. 7. joulukuuta 1951 Pielavesi) on suomalainen pankin- ja yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Saksman syntyi maanviljelijä, kunnallisneuvos Paavo Olavi Saksmanin ja Maire Tikkasen perheeseen. Hän kävi keskikoulun Pielaveden yhteiskoulussa 1967 ja valmistui merkonomiksi Kuopion kauppaoppilaitoksesta 1971 ja hallintonotaariksi Tampereen yliopistosta 1972. Saksman on myös suorittanut esimies- ja johtamisopintoja. Hän oli Saastamoinen Yhtymä Oy:n rahoituspäällikkö Kuopiossa 1973–1974 ja kirjanpitopäällikkö 1975–1976, Carlson-yhtiön konttoripäällikkö 1976–1982, Kuopion Osuuspankin pankinjohtaja 1983–1989 ja Carlsonin toimitusjohtaja 1990–2008 sekä hallituksen jäsen vuodesta 1995 ja varapuheenjohtaja 1998. Saksmanilla on myös ollut useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä, kuten Osuuskunta KPY:n, Savon Voima Oyj:n ja Ponsse Oyj:n hallitusten puheenjohtajuus. Kauppaneuvoksen arvonimen Saksman sai 2013.
 
## Lähteet
Mila

**Mila** voi tarkoittaa seuraavia:

* Mila, kaupunki Algeriassa
* Milan maakunta, hallintoalue Algeriassa
* Mila, naisen etunimi
* Mila, sukunimenä:
** Sebastian Mila (s. 1982), puolalainen jalkapalloilija
* *Mila*, kaktuskasvisuku, jonka ainoa laji on *[[Mila caespitosa]]*
* ”Mila”, Princin kappale vuodelta 2025, Serbian edustaja Eurovision laulukilpailussa 2025.
W68-ydinkärki

**W68-ydinkärki** oli yhdysvaltalainen ydinase, jota käytettiin sukellusveneestä laukaistavien UGM-73 Poseidon C3 -ohjusten taistelukärkenä. Se kehitettiin 1960-luvun lopulla. Yli 5&nbsp;200 W68-kärkeä valmistettiin, mikä on suurin lukumäärä kaikista Yhdysvaltain ydinkärkityypeistä. Jokainen Poseidon-ohjus pystyi kuljettamaan kärkiä enimmillään 14.

## Historia
W68 suunniteltiin 1960-luvun lopulla. Keskeisenä suunnitteluperiaatteena oli MIRV eli usean ydinkärjen saaminen samaan ohjukseen, minkä takia yhden kärjen täytyi olla pienikokoinen. Mk3-ilmakehäänpaluulaitteessa ollut W68 oli pienin Yhdysvalloissa valmistettu ydinkärki. Yhteensä 5&nbsp;250 W68-kärkeä rakennettiin vuosina 1970–1975. Kärjissä käytetyn LX-09-räjähdeaineen ikääntyminen aiheutti ongelmia, minkä takia 3&nbsp;200 kärkeä rakennettiin uudelleen vuosina 1977–1983 ja loput poistettiin käytöstä. Viimeiset kärjet poistettiin käytöstä vuonna 1991 ja purettiin vuoteen 1995 mennessä.

## Lähteet
Antero Holmila

**Antero Holmila** (s. 1979) on suomalainen historioitsija, joka on toiminut historian professorina Jyväskylän yliopistossa 1. tammikuuta 2023 lähtien.

Holmila opiskeli Kentin yliopistossa ja Exeterin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi Lontoon yliopiston Royal Hollowayssa. Holmila tutkii toisen maailmansodan jälkeistä maailmaa. Hänen tutkimuksensa näkökulmissa "yhdistyy kriisien vaikutus ihmisiin, ihmisyhteisöihin ja yhteiskuntiin." Hän on Suomen urheiluhistoriallisen seuran hallituksen jäsen.

## Julkaisut

* Antero Holmila (toim.): *Talvisota muiden silmin: maailman lehdistö ja Suomen taistelu*. Atena 2009.
* Antero Holmila: *Holokausti: tapahtumat ja tulkinnat*. Atena 2010.
* Antero Holmila: *Reporting the Holocaust in the British, Swedish and Finnish press, 1945–50*. Palgrave Macmillan 2011.
* Antero Holmila ja Simo Mikkonen: *Suomi sodan jälkeen: pelon, katkeruuden ja toivon vuodet 1944–1949*. Atena 2015.
* Antero Holmila ja Matti Roitto: *Rooseveltista Trumpiin: Yhdysvaltain ulkopolitiikka ja kriisit 1900-luvun alusta tähän päivään*. Docendo 2018.
* Heikki Roiko-Jokela ja Antero Holmila (toim.): *Urheilun kriisejä*. Suomen urheiluhistoriallinen seura 2020.
* Pasi Ihalainen ja Antero Holmila (toim.): *Nationalism and internationalism intertwined: a European history of concepts beyond the nation state*. Berghahn Books 2022.
* Antero Holmila: *Suomalaisten kylmä sota*. Atena 2023.
* Martti J. Kari ja Antero Holmila: *Miksi Venäjä toimii niin kuin se toimii*. Docendo 2023.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Antero Holmila tietokirjailija Pekka Virkin vieraana *Jälkisuomettumisen ruumiinavaus* -ohjelmasarjassa, jossa he keskustelevat kylmästä sodasta Suomessa sarjan 20. jaksossa *[https://www.youtube.com/watch?v=LkIJgjWYRJw Kylmä sota suomalaisten mielissä]*, 20.7.2024.
Danilo (jalkapalloilija, 2001)

**Danilo dos Santos de Oliveira**, pelaajanimeltään **Danilo**, (s. 29. huhtikuuta 2001 Salvador) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen. Hän edustaa Brasilian Série A:ssa pelaavaa Botafogoa.

Danilo edusti kotimaassaan Cajazeirasia ja Palmeirasia. Hän voitti Palmeirasin pelaajana Copa Libertadoresin vuosina 2020 ja 2021, Brasilian liigamestaruuden vuonna 2022 sekä Brasilian cupin vuonna 2020.

Danilo siirtyi tammikuussa 2023 Englannin Valioliigan Nottingham Forestiin. Hän pelasi kevätkauden aikana 13 valioliigaottelua, jotka yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa. Hän teki maalin huhti-toukokuussa kolmessa peräkkäisessä ottelussa, joissa vastustajina olivat Brighton, Brentford ja Southampton. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 29 valioliigaottelua, ja teki maalin Brentfordia ja Wolverhamptonia vastaan. Kaudella 2024–2025 hän mursi nilkkansa avauskierroksella Bournemouthia vastaan ja pelasi seuraavan kerran vasta tammikuussa FA Cupissa. Kaikkiaan hän pelasi kauden aikana kahdeksan valioliigaottelua, joista avauskokoonpanossa viisi. FA Cupissa hän pelasi viisi ottelua.

Heinäkuussa 2025 Danilo siirtyi Nottingham Forestista brasilialaisseura Botafogoon nelivuotisella sopimuksella. Siirtosummaksi uutisoitiin noin 25 miljoonaa euroa.

Danilo on valittu Brasilian maajoukkueeseen toistaiseksi ainoan kerran ystävyysotteluun Japania vastaan kesäkuussa 2022. Hän ei saanut ottelussa peliaikaa.

## Lähteet
Esikoislestadiolaiset (yhdistys)

**Esikoislestadiolaiset** (aik. **Lestadiolaiskristillinen yhdistys**) on maallikkojohtoisen esikoislestadiolaisen liikkeen yhdistys. Yhdistys on rekisteröity 26. heinäkuuta 1978 ja vaihtoi nimensä nykyiseen muotoon 31. heinäkuuta 1990. Esikoislestadiolaiseen liikkeeseen kuuluu arviolta noin 12 000 kannattajaa. Yhdistyksellä on rukoushuoneita useilla paikkakunnilla ja se järjestää muun muassa kesäseuroja. Yhdistys julkaisee ''Rauhan Side'' -lehteä.

2000-luvulla esikoislestadiolaiset alkoivat toimittamaan sakramentteja itsenäisesti Ruotsissa ja Norjassa. Suomessa vastaava hetki oli joulukuussa 2015, kun maallikkosaarnaajat asettivat ehtoollisen Mikkelissä. Kaikki esikoislestadiolaiset eivät kannattaneet tätä askelta ja itsenäisten sakramenttien jakoa vastustaneet erosivat omaan Esikoiset-yhdistykseen vuonna 2016. Enemmistö esikoislestadiolaisten kannattajista jäi kuitenkin Esikoislestadiolaiset-järjestöön. Esikoislestadiolaiset ry omistaa myös liikkeen rukoushuoneet.

## Rukoushuoneet

Esikoislestadiolaisilla on toimintaa seuraavilla paikkakunnilla:

**Etelä-Karjala**
* Imatra: Imatran rukoushuone
* Lappeenranta: Lappeenrannan esikoislestadiolaisten rukoushuone

**Etelä-Pohjanmaa**
* Teuva: Teuvan rukoushuone

**Etelä-Savo**
* Mikkeli: Mikkelin esikoislestadiolaisten rukoushuone

**Kanta-Häme**
* Hämeenlinna: Hämeenlinnan rukoushuone
* Hämeenlinna: Lammin rukoushuone

**Keski-Suomi**
* Jämsä: Jämsän rukoushuone
* Pihtipudas: Pihtiputaan rukoushuone

**Kymenlaakso**
* Kotka: Kotkan rukoushuone

**Pirkanmaa**
* Sastamala: Sastamalan rukoushuone
* Tampere: Tampereen esikoislestadiolaisten rukoushuone

**Pohjois-Karjala**
* Eno: Enon rukoushuone
* Joensuu: Joensuun rukoushuone
* Lieksa: Lieksan rukoushuone

**Pohjois-Pohjanmaa**
* Oulainen: Oulaisten rukoushuone
* Oulu: Oulun rukoushuone

**Pohjois-Savo**
* Keitele: Keiteleen rukoushuone
* Kuopio: kotiseurakuntaliike

**Päijät-Häme**
* Heinola: Heinolan rukoushuone
* Lahti: Lahden esikoislestadiolaisten rukoushuone
* Padasjoki: Padasjoen rukoushuone

**Satakunta**
* Pori: Porin rukoushuone

**Uusimaa**
* Helsinki: Puistolan rukoushuone

**Varsinais-Suomi**
* Pöytyä: Heikinsuon rukoushuone
* Turku: Turun rukoushuone

## Lähteet
Yksityisdosentti

**Yksityisdosentti** (, ) on Saksassa, Itävallassa ja Unkarissa käytetty yliopistollinen arvo. Se vastaa pääasiallisesti Suomessa käytettyä dosentin arvoa. Saksassa yksityisdosentti saattoi aiemmin vapaasti määrätä luentotuntiensa lukumäärän ja luentojensa aiheet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Eduard Erdmann: ''Die Bedeutung der Privatdozenten. Zur Kritik der Lex Arons'', 1898 pdf 417 kB
Ls (komento)

**ls** on Unix-pohjaisten käyttöjärjestelmien komentotulkissa käytettävä komento, joka listaa kaikki tiedostot ja kansiot kyseisessä hakemistossa.

ls tunnetaan jo Unixin ensimmäisestä versiosta (1971), jolloin se tunsi jo useat nykyisinkin käytettävissä olevat argumentit. Komennon edeltäjiä olivat list-komento (joka voitiin lyhentää ls-muotoon) Multicsissa ja listf-komento CTSS-käyttöjärjestelmässä vuodelta 1965.

1980-luvulla komennon kehitti Richard Stallman kumppaneineen GNU Core Utilitiessihin, joita nykyäänkin käytetään esimerkiksi Linux-pohjaisissa käyttöjärjestelmissä.

## Katso myös

* dir

## Lähteet
Yecla

**Yecla** on kaupunki Murcian alueen pohjoisosassa, Kaakkois-Espanjassa. Kaupungilla on viinin ja oliiviöljyn tuotannon alkuperänimitys. Sen toimiala on puuhuonekalujen valmistus, vaikka se onkin siirtymässä verhoilujen ja patjojen tuotantoon. Kaupungissa on 35 234 asukasta. Sitä hallitsevat tällä hetkellä konservatiiviset poliitikot. Sen tärkeitä monumentteja ovat La Iglesia de la Purisima ja La Iglesia Vieja. Välimeren kaupunkina luonnossa kasvavat muun muassa rosmariini, timjami, esparto-ruoho, mänty, viikunapuita, luonnonvaraisia ​​oliivipuita, villimantelipuita, fenkoli, mastiksi, orapihlaja ja laventeli. Sen eläimistöstä löytyy villisikoja, kettuja, myyriä, kaneja ja jäniksiä.

## Lähteet
Autokamera

**Autokamera** () on auton tuulilasin sisäpuolelle kiinnitettävä pieni videokamera, joka kuvaa ja tallentaa ajon aikana ajoneuvon edessä avautuvaa näkymää tapahtumineen. Autokamerasta voidaan tarkistaa jälkikäteen etenkin henkilö- tai omaisuusvahinkoihin johtaneita tilanteita.

Englanninkielinen nimitys *dashcam* tulee englannin kielen sanoista, jotka tarkoittavat kojetaulua () ja kameraa (). Suomeksikin laitetta kutsutaan usein kojelautakameraksi. Paremman näkyvyyden vuoksi autokamera asennetaan kuitenkin kojetaulun sijasta yleensä tuulilasin yläreunaan.

## Käyttö

Autokamera käynnistyy joko automaattisesti autoa käynnistäessä tai erikseen manuaalisesti. Kamera tallentaa silmukkana eli kameran muistikortille ei tallennu koko matka, vaan esimerkiksi sen havaitsemat kolaritilanteet.

## Lähteet
Vladimir-Semjazinon lentoasema

**Vladimir-Semjazinon lentoasema** () eli **Semjazinon lentotukikohta** (; Venäjän kansallinen lentopaikkatunnus: **УУБЛ** ja **ЬУБЛ** , joidenkin lähteiden mukaan myös ICAO: **UUBL**), on Venäjän Vladimirin alueella, linnuntietä viisi kilometriä Vladimirin keskustan länsipuolella sijaitseva lentoasema. Moskova sijaitsee noin 180 lentoasemasta länteen. Vladimirin Semjazinon lentoasemaa käytetään sekä siviililentotoimintaan (muun muassa viranomaistoimintaan Avialesoohranan (Авиалесоохрана) metsäpalojen lentotähystyskoneiden tukikohtana) että Venäjän ilmavoimien lentotukikohtana.

Vladimirin Semjazinon lentotukikohdassa toimii Pietarissa esikuntaansa pitävän Venäjän ilmavoimien Venäjän 6. ilma-armeijan alainen 33. kuljetuslentorykmentti (33 OTSAP; yksikkö 49719-3). Lentokalustoon kuuluu muun muassa Antonov An-26 -kuljetuslentokoneita ja Mil Mi-8MTV-5 -helikoptereita.

## Lähteet
Google Domains

**Google Domains** on Googlen verkkotunnusten rekisteröintiä asiakkaitten puolesta hoitava yhtiö.

Google rekisteröityi ICANN:lla ja IANA:lla verkkotunnusten myyjäksi jo 2005 (ID numero 895), mutta ei aloittanut kyseistä palvelua.

Google Domains julkaistiin beetaversiona Yhdysvalloissa 2015.
 Vuonna 2022 palvelu jätti beetavaiheen.

Kesäkuussa 2023 Google ilmoitti myyvänsä liiketoiminnan Squarespacelle. Rekisteröintien siirron jälkeen koko palvelu lakkautetaan. Googlen palvelussa oli noin 10 miljoonaa rekisteröityä domain-nimeä.

## Lähteet
Max Park

**Max Park** (s. 28. marraskuuta 2001) on yhdysvaltalainen Rubikin kuution nopeusratkoja, jota pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista nopeusratkojista. Hän piti hallussaan 3 × 3 -kuution ennätystä (3,13 s) ja on toisella sijalla jaetulla sen viiden ratkaisun keskivertoratkaisussa Tymon Kolasińskin kanssa (4,86 s). Park on tehnyt myös useilla muilla kuutioilla maailmanennätyksiä, kuten 4 × 4, 5 × 5, 6 × 6 ja 7 × 7. 28. tammikuuta 2023 mennessä hän on voittanut yhteensä 401 tapahtumaa World Cube Associationin kilpailuissa.

## Muu elämä
Max Park syntyi 28. marraskuuta 2001 Cerritosissa Kaliforniassa. Kun Park oli kaksivuotias, hänellä diagnosoitiin kohtalainen tai vaikea autismi ja hänen vanhemmilleen kerrottiin Parkin saattavan tarvita elinikäistä hoitoa. Parkin motoriset taidot olivat vakavasti heikentyneet hänen autisminsa vuoksi, joten hänen äitinsä Miki Park opetti Parkin ratkaisemaan Rubikin kuution, josta Park oli kiinnostunut. Park alkoi opetella Rubikin kuution nopeusratkontaa ja osallistui lopulta moniin kilpailuihin. Jo toisessa kilpailussaan hän sijoittui ensimmäiselle sijalle 6 × 6 -lajissa. Kilpailuihin osallistuminen on auttanut Parkia selviämään autismin kanssa.

## Mainittavaa
Park on yksi yhdeksästä nopeusratkojasta, jotka ovat ratkaisseet 3 × 3 -kuution alle 5 sekunissa vähintään viisi kertaa ja yksi kahdesta nopeusratkojasta, jotka ovat saavuttaneet vähintään viisi alle 6 sekunnin keskiarvoa viiden 3 × 3 -ratkaisun kilpailussa. Vuonna 2020 Park esiintyi Netflixin dokumenttielokuvassa *[[Kuutiotaiturit]]* (*The Speed Cubers*), joka keskittyy pitkälti häneen ja Feliks Zemdegsiin.

## Tärkeimmät WCA -sijoitukset

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* World Cube Associtation
Iso-Mäntynen (Juva)

**Iso-Mäntynen** on järvi Juvalla, Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 182,51 hehtaaria (1,82&nbsp;km²), ja sillä on rantaviivaa noin 15 kilometriä. Järvi kuuluu kuuluu Vuoksen päävesistöön.

Iso-Mäntysessä on yksi saari, Karjalansaari.
Akatemiapalkinto

**Akatemiapalkinto** on Suomen Akatemian myöntämä tunnustus lupaaville tutkijoille. Sen myöntäminen edellyttää, että palkittava toimii akatemiatutkijana tai Akatemian tutkijatohtorina, kriinisenä tutkijana tai akatemiahankkeen vastuullisena johtajana.

Palkinnon myöntöperusteluiden mukaan se myönnetään tutkijalle, joka on osoittanut ”poikkeuksellista tieteellistä rohkeutta, luovuutta tai ennakkoluulottomuutta tai merkittävällä tavalla tehnyt tunnetuksi tieteellistä tutkimusta tai tutkijan työtä, lisännyt toiminnallaan kiinnostusta tiedettä kohtaan, osallistunut tutkijana yhteiskunnalliseen keskusteluun tai edistänyt muuten tutkimuksen merkitystä, hyödyntämistä ja vaikuttavuutta yhteiskunnassa.” Palkinnonsaajista päättää Akatemian hallitus tieteellisten toimikuntien esityksestä. Palkintona on Miia Liesegangin puhaltama lasiteos ”Hetki”.

## Palkitut
* 2003 Jari Ehrnrooth ja Johanna Mappes
* 2004 Hanna Tuomisto ja Anna-Stiina Jääskeläinen
* 2005 Ilpo Vattulainen ja Tomas Roslin
* 2006 Teivo Teivainen ja Jyri-Pekka Mikkola
* 2007 Hannes Lohi ja Jan Lundell
* 2008 Hille Koskela ja Minna Halme
* 2009 Miia Kivipelto ja Otso Ovaskainen
* 2010 Heli Skottman ja Sampsa Hyysalo
* 2011 Tapio Lokki ja Mikko Salo
* 2012 Anna-Liisa Laine ja Mari Sandell
* 2013 Sven Bossuyt ja Kari Kalliokoski
* 2014 Irmeli Mustalahti ja Petri Ala-Laurila
* 2015 Tuuli Lähdesmäki ja Lauri Nummenmaa
* 2016 Kaisa Matomäki ja Hélder Santos
* 2017 Matti Jalasvuori ja Ville Kivimäki
* 2018 Arri Priimägi ja Mari Pihlatie
* 2019 Tiina Sikanen ja Emilia Korkea-aho
* 2020 Teemu Lyytikäinen ja Mikko Sipilä
* 2021 Emmi Helle ja Eliisa Lotsari
* 2022 Riikka Puhakka jaVille Vuorinen
* 2023 Simo Hosio ja Timo Miettinen
* 2024 Olle Järv ja Emilia Nordlund
Lähde

## Lähteet
Yay

**Jaccob ”yay” Whiteaker** (s. 9. syyskuuta 1998) on yhdysvaltalainen *[[Valorant]]*-ammattilainen ja ammattilaisuransa lopettanut *[[Counter-Strike: Global Offensive]]* -pelaaja.

## Muu elämä
Jaccob Whiteaker syntyi 9. syyskuuta 1998 Yhdysvalloissa. Whiteaker on sanonut pitävänsä perhesuhteensa salaisina, jotta hänen suosionsa ei vaikuttaisi heihin. Whiteaker on sanonut olevansa kiinnostunut vain pelaamisesta, eikä ole julkisesti maininnut muita kiinnostuksen kohteita.

## Ura

### Counter-Strike: Global Offensive
Yayn ensimmäinen CS:GO -joukkue oli Team Ingite, johon hän siirtyi alkuvuodesta 2015. Lyhyen siellä oleskelun jälkeen oli edessä siirto Mortality Esportsiin neljäksi kuukaudeksi. Heinäkuussa hän siirtyi loppuvuodeksi Team Prospectsiin, josta edelleen kuukaudeksi Noble eSportsiin. He eivät saavuttaneet mitään hyviä tuloksia. Monien pienten joukkuevaihdosten jälkeen, hän siirtyi CompLexity Gamingiin heinäkuussa 2017. Heidän ainoa merkittävä voittonsa oli Americans Minor Championship - London 2018. Hän viipyi joukkueen riveissä loppuvuodelle 2018 asti ja hänen loppuvuoden uransa olivat sekavia, enintään muutaman kuukauden pituisia sopimuksia. Hänen viimeinen CS:GO -joukkueensa olikin Orgless, josta hän lähti 28. huhtikuuta 2020 lopettaen samalla uransa.

### Valorant
Yayn ensimmäinen Valorant joukkue oli Andbox, johon hän siirtyi 17. syyskuuta 2020. Siellä hän viipyi hieman alle vuoden ja liittyikin Team Envyyn elokuussa 2021 neljäksi kuukaudeksi. He saavuttivat toisen sijan VCT 2021: Stage 3 Masters - Berlin -turnauksessa. OpTic Gamingille tie johti helmikuussa 2022 kahdeksan kuukauden ajaksi. He saavuttivat yhden S-tason turnauksen voiton VCT 2022: Stage 1 Masters - Reykjavík:sta. Cloud9 nappasi yayn joukkueeseensa hetkeksi lokakuussa 2022. Huhtikuussa 2023 yay siirtyi Disguisediin kahdeksi kuukaudeksi, kun joukkue suljettiin. Yay liittyi BLEED Esportsiin syyskuussa 2023, mutta on ollut penkitetty toukokuusta 2024.

## Saavutukset

* Best 2022 Esports Athlete / The Game Awards

## Lähteet
GNU Screen

**GNU Screen** on GNU-projektiin kuuluva ohjelma, jolla yhdelle tekstipohjaiselle päätteelle saa pyörimään useita ohjelmia omissa ikkunoissaan. Screenin alle saa myös jätettyä ohjelman, kun käyttäjä lähtee koneelta (log off) ja sen voi ottaa jälleen käyttöön kun samalle koneelle logataan uudelleen.

Screenin toiminta on pysynyt muuttumattomana sen ensimmäisestä julkaisusta lähtien. Ohjelman käynnistys ilman argumentteja käynnistää Screenin ja käyttäjän komentotulkin sen alle.
Komentonäppäin on Control-A.
*Control-A Control-C avaa uuden ikkunan ja käynnistää siihen komentotulkin
*Control-A välilyönti siirtyy seuraavaan ikkunaan
*Control-A Control-A siirtyy edelliseen ikkunaan
*Control-A Control-W näyttää listan ikkunoista
*Control-A D irrottaa Screenista (*detach*) ja jättää ohjelmat ajettavaksi sen alle
*screen -x liittää ajossa olevaan screeniin
(Screenin dokumentaatio käyttää termiä 'ikkuna', 'window' koko ruudun kokoisista tiloista ja termiä 'alue', 'region' näytön eri osiin jakavista tiloista.)
Screen sisältää myös copy-pasten ikkunoiden välillä, historian selauksen taaksepäin ja ikkunan tekstin tallennuksen tiedostoon.

Screenin suunnitteli ja kirjoitti alun perin Oliver Laumann Berliinin teknillisessä yliopistossa ja julkaisi sen 20. maaliskuuta 1987 uutisryhmässä net.sources nimellä BSD screen manager.

Laumann lopetti ohjelman kehityksen 1990-luvun vaihteessa ja sitä jatkoivat Juergen Weigert, Michael Schroeder, Micah Cowan ja Sadrul Habib Chowdhury.
Juergen ja Michael Schroeder kehittivät alun perin Laumannin Screenille rinnakkaista versiota iScreen, joka perustui Wayne Davisonin parannuksiin.
Screen on kuulunut GNU-projektiin vuodesta 1995.

## Lähteet
Mykolajivin alueen lippu

**Mykolajivin alueen lippu** () on Ukrainan Mykolajivin alueen symboli. Lipun tausta koostuu kolmesta vaakasuorasta osiosta, joiden värit ovat ylhäältä lukien valkoinen, keltainen ja sininen ja joiden korkeuksien suhde on 2:1:1; sinisen raidan yläreuna on aaltoileva. Lipun keskellä on kaksi ristikkäistä kullanväristä sauvaa ja niiden päällä kullanvärinen arkkipiispan mitra. Lipun mittasuhteet ovat 2:3.

Mykolajivin aluevaltuusto hyväksyi lipun 27. heinäkuuta 2001. Sen ovat suunnitelleet Ivan ja Ja. Bulavytskyi. Sauvat ja arkkipiispan mitra ovat peräisin Mykolajivin kaupungin vaakunasta ja kuvastavat alueen suojelupyhimystä Nikolaos Ihmeidentekijää.

## Lähteet
Jouni Koiso-Kanttila

**Jouni Eero Koiso-Kanttila** (4. maaliskuuta 1947 Rovaniemi) on suomalainen arkkitehti, joka tunnetaan erityisesti puurakentamisen ja -arkkitehtuurin tutkijana ja edistäjänä.

## Elämä ja ura
Koiso-Kanttilan vanhemmat olivat arkkitehti, professori Erkki Koiso-Kanttila ja hum. kand. Maijaliisa Koiso-Kanttila, os. Soivio. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1968 ja aloitti samana vuonna arkkitehtuurin opinnot Oulun yliopiston arkkitehtuurin osastolla.

Koiso-Kanttila valmistui arkkitehdiksi vuonna 1973 ja tekniikan lisensiaatiksi 1976 Oulun yliopiston arkkitehtuurin osastolta, missä hän sittemmin toimi pitkään opettajana ja tutkijana. Hän oli tuntiopettajana 1973–1974, nykyarkkitehtuurin oppituolin assistenttina 1977–1983 ja 1984–1987, vs. professori 1984 ja arkkitehtuurin professori 1988–2015 opetusalana rakennusoppi ja asuntosuunnittelu.

Koiso-Kanttila perusti osastolle Puustudio-tutkimusryhmän ja toimi sen johtajana 1995–2015. Hänen johdollaan ryhmässä tehtiin EU:n ja Tekesin rahoittamana laajasti puurakentamisen ja -arkkitehtuurin tutkimusta ja toteutettiin useita koerakennushankkeita. Näistä merkittävin oli hänen ideoimansa Oulun Puu-Linnanmaan alue. Sen kokemusten pohjalta käynnistyi 1996 monivuotinen valtakunnallinen Moderni puukaupunki -ohjelma, jonka johtajana Koiso-Kanttila toimi. Hän organisoi ja johti myös Suomen Akatemian nimeämää valtakunnallista puutuotealan ja -arkkitehtuurin tutkijakoulua 2003–2011 ja toimi monissa puurakentamista edistävissä valtakunnallisissa tehtävissä. Toiminnastaan hän sai Suomen Kulttuurirahaston Rantasalmi-palkinnon 2000 ja Puu-Linnanmaan suunnittelusta valtakunnallisen Puupalkinnon 2003. Hän on julkaissut puurakentamisesta ja -arkkitehtuurista lukuisia artikkeleita. 

Koiso-Kanttila valittiin Oulun yliopiston ensimmäiseksi vararehtoriksi 1993 ja Suomen yliopistojen rehtorien neuvoston jäseneksi, näissä tehtävissä hän toimi vuoteen 2006. Teknillisten tieteiden akatemian jäseneksi hänet kutsuttiin vuonna 1996. Hoitoympäristöjen suunnittelun seuran puheenjohtaja hän oli 1990–1996.

Vuonna 1973 Koiso-Kanttila perusti oman arkkitehtitoimiston, joka toimi Oulussa vuoteen 2003 saakka. Hän on suunnitellut lähinnä julkisia rakennuksia kuten kunnantaloja, kouluja, päiväkoteja ja terveyskeskuksia, mutta myös asuinrakennuksia. Hänen suunnittelutöilleen on ominaista monimuotoisuus sekä rikas ja huolellinen detaljointi.

## Suunnittelutöitä
* Oulun Lassintalo, vanhainkoti ja lasten päiväkoti, 1974
* Kuurojenkoti Runola, Oulu, 1976
* Monitoimikeskus Jatuli, Haukipudas, 1977
* Heinätorin erityiskoulu, Oulu, 1979
* Kalliolan päiväkoti, Oulu, 1982
* Hyrynsalmen hallintokeskus ja kirjasto, 1983
* Hyrynsalmen terveyskeskus, 1985
* Pieksämäen mlk. kunnantalo-monitoimitalo, 1987
* Knuutilankankaan koulu, Oulu, 1987
* Juuan terveyskeskus, 1989
* Juuan vanhusten palvelukeskus, 1992

## Lähteet
Difenyylieetteri

**Difenyylieetteri** (C12H10O) aromaattisiin eettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lämmönsiirrossa, muiden yhdisteiden valmistamiseen ja hajusteena.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa difenyylieetteri on valkoista kiteistä ainetta, jolla on kurjenpolvia muistuttava kukkaismainen haju. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen. Difenyylieetteri liukenee vain hyvin niukasti veteen, mutta liukenee esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Aine on ärsyttävää.

Difenyylieetteriä muodostuu sivutuotteena, kun fenolia valmistetaan klooribentseenistä emäksisissä oloissa. Yhdistettä voidaan valmistaa myös kuumentamalla fenolia Lewis-happojen toimiessa katalyytteinä tai fenolin ja bromibentseenin reaktiolla, jota katalysoi kupari.

Difenyylieetteriä käytetään muun muassa saippuoiden hajusteena, lämmönsiirtonesteissä sekä halogenoitujen tai alkyloitujen johdannaisten ja polyeetterisulfonien valmistukseen.

## Lähteet
Dnipropetrovskin alueen lippu

**Dnipropetrovskin alueen lippu** () on Ukrainan Dnipropetrovskin alueen symboli. Lipun tangonpuoleinen alapuolikas on valkoinen ja toinen puolikas sininen; puoliskoja erottavaa, tangonpuoleisesta yläkulmasta vastakkaiseen kulmaan kulkevaa lävistäjää pitkin kulkee valkoisella puolella sininen ja sinisellä puolella keltainen koristekuvio. Valkoisella taustalla on muskettia pitelevä kasakka, kun taas sinisellä taustalla on yhdeksän kahdeksansakaraista tähteä. Lipun mittasuhteet ovat 2:3.

Dnipropetrovskin aluevaltuusto hyväksyi lipun 19. maaliskuuta 2002. Muskettia pitelevä kasakka on historiallinen Kasakkahetmanaatin eli Zaporižžjan sotajoukon symboli. Yhdeksän tähteä ovat peräisin Katerynoslavin (nyk. Dnipro) vanhasta vaakunasta.

## Lähteet