open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Historika hypomnemata

**Historika hypomnemata** (, ”Historian muistiinpanot/luonnostelma/tutkielma” tms.) oli Strabonin kirjoittama antiikin aikainen historiateos. Se ei ole säilynyt nykyaikaan.

## Historia

Strabonin arvellaan kirjoittaneen historiateoksensa joskus vuosien 20 eaa. ja 7 eaa. välillä. Tämä voidaan päätellä siitä, että teoksesta käy ilmi, että Strabon oli ollut ennen sen kirjoittamista sekä Roomassa että Aleksandriassa, mikä pätee 20-luvulta eaa. lähtien. Toisaalta Strabon kirjoitti historiateoksensa ennen tunnetumpaa ja nykyaikaan säilynyttä maantieteen alan teostaan *[[Geografika]]*, jonka ensimmäinen versio on noin vuodelta 7 eaa.

Strabon mainitsee historiateoksensa itse *Geografikassa*. *Geografikan* arvellaan syntyneen historiateosta varten koostetusta maantieteellisestä aineistosta, ja sekin käsittelee maantiedettä monin paikoin erityisesti historian valossa. Näin Strabon, jonka jälkimaailma tuntee ennen kaikkea maantieteilijänä, oli todellisuudessa ennen kaikkea historioitsija. Muista antiikin lähteistä teosta lainaavat Plutarkhos, joka kutsuu Strabonia filosofiksi, sekä Josephus teoksessa *[[Juutalaisten muinaisajat]]*.

## Sisältö

Strabonin historiateos käsitti eri käsitysten mukaan 43 tai 47 kirjaa. Tätä on selitetty sillä, että teoksessa olisi ollut neljä kirjaa käsittänyt johdanto ja tämän jälkeen 43 kirjaa käsittänyt historiaosio.

Historian kuvauksensa Strabon aloitti siitä, mihin Polybioksen teos *[[Historiai (Polybios)|Historiai]]* päättyy, toisin sanoen vuodesta 146 eaa. Johdannon arvellaan käsitelleen tätä edeltänyttä aikaa alkaen Aleksanteri Suuresta ja kuvaten sitten Rooman valtakunnan kehitystä aina vuoteen 146 eaa. saakka. Varmuudella historiaosio jatkui ainakin vuoteen 37 eaa. saakka ja kuvasi vielä Marcus Antoniuksen toimia idässä. Luonnollinen päätepiste historiaosiolle olisi ollut vuoden 31 eaa. Aktionin taistelu tai vuonna 30 eaa. tapahtunut viimeisen hellenistisen kuningaskunnan, ptolemaiosten Egyptin, tulo Rooman valtaan. Teos on saattanut jatkua vielä vuoteen 27 eaa. saakka.

Strabon kuvaa *Geografikan* johdannossa historiateoksensa sisältöä sanomalla, että se kertoi ainoastaan suurten ja jalojen miesten teoista. Hän piti teostaan käyttökelpoisena moraalifilosofian ja poliittisen filosofian kannalta niille, jotka olivat opiskelleet hyvettä ja käytännöllistä viisautta. Oletetaan, että Polybioksen teoksen tavoin Strabon kuvasi historiaa alueittain, mikä kytkee sen yhteen *Geografikan* kanssa.

Teoksesta on tunnistettu 19 säilynyttä katkelmaa, joista 12 on peräisin Josephukselta.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* 
* 
*
Hauge (Sokndal)

**Hauge** (joskus **Hauge i Dalane**) on taajama Sokndalin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 1,8 neliökilometriä ja asukasluku 2&nbsp;365 vuonna 2023.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sokndalin kirkko

**Sokndalin kirkko** () on Sokndalin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1803.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Anne Tønnessen

**Anne Tønnessen** (s. 18. maaliskuuta 1974 Sokndal) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän oli mukana Norjan maajoukkueessa vuosina 1996–2004 ja voitti joukkueen mukana kultaa Sydneyn kesäolympialaisissa 2000. Hän teki maajoukkueurallaan 68 ottelussa kolme maalia. Seuratasolla hän on edustanut Kleppiä ja Kolbotnia, jonka kanssa hän voitti Norjan mestaruuden vuonna 2002.

## Lähteet
Hedda Lindahl

**Hedda Hansdotter Lindahl** (o.s. **Richert**; 16. helmikuuta 1919 Göteborg – 12. tammikuuta 2007 Alingsås) oli ruotsalainen kansanpuolueen poliitikko, joka toimi Ruotsin terveydenhuoltoministerinä Ola Ullstenin hallituksessa vuosina 1978–1979.

## Lähteet
Marianne Wahlberg

**Elsvig Marianne Wahlberg** (o.s. **Sjöberg**; 26. syyskuuta 1917 Eksjö – 10. joulukuuta 2005 Tukholma) oli ruotsalainen kansanpuolueen poliitikko, joka oli Ruotsin valtiopäivien jäsen vuosina 1979–1982 ja toimi Ruotsin palkkaministerinä (apulaisvaltiovarainministerinä) Ola Ullstenin hallituksessa vuosina 1978–1979.

Wahlberg kuoli 88-vuotiaana vuonna 2005 ja hänet on haudattu Tukholman Skogskyrkogårdeniin.
## Lähteet
Ashes to Ashes (David Bowien kappale)

**Ashes to Ashes** on brittimuusikko David Bowien kappale vuodelta 1980. Se nousi Britannian singlelistan kärkeen ja oli Bowien siihen asti nopeimmin myyvä single. Myöhemmin samana vuonna kappale julkaistiin Bowien albumilla *[[Scary Monsters (and Super Creeps)]]*.

## Musiikki ja sanoitus
Kappale on Bowien näkemys uudesta aallosta. Siinä on tärkeässä osassa syntetisaattorilla soitettu jousisoittimen ääni, jolle luo vastapainoa funkbasso ja monikerroksinen lauluosuus. Kitaristi Chuck Hammer käyttää kappaleessa kitarasyntetisaattoria. 

Kappaleessa esiintyy majuri Tom -hahmo (), jonka Bowie esitteli aikoinaan kappaleessa ”Space Oddity”. Majuri Tomin paluu kuvaa kymmenvuotista ajanjaksoa, jonka on katsottu tarkoittavan myös Bowieta itseään huumeviittauksineen. Säe ”Want an axe to break the ice” on saanut vaikutteita Frantz Kafkan lauseesta ”Hyvän kirjan tulee olla kirves, joka murtaa jäätyneen meren sisällämme”. Kappaleeseen vaikutti myös Danny Kayen kappale ”Inchworm”, josta Bowie piti lapsena. Bowien mukaan ”Ashes to Ashes” on lastenlorumainen kappale, joka olisi jäänyt syntymättä ilman ”Inchwormia”. 

## Video
Kappaleesta kuvattiin David Malletin ohjaama video. Se maksoi yli puoli miljoonaa dollaria ja oli ilmestyessään maailman kallein musiikkivideo. Bowie nähdään videossa Pierrot-hahmoisena klovnina, astronauttina ja mielisairaalan potilaana. Bowien useimpien videoiden tapaan se ei sisällä yhtenäistä tarinaa, vaan koostuu ristiriitaisista kuvista. Ristiriitaisuuksia ovat esimerkiksi kauhakuormaajan edellä kulkevat neljä slaavilaista hahmoa, mereen vajoava Pierrot-hahmoinen Bowie ja lopun kohtaus, jossa Bowie kävelee rannalla äitiään esittävän naisen läksyttäessä häntä. 

## Kokoonpano

* David Bowie – laulu, kosketinsoittimet
* Carlos Alomar – kitara 
* Chuck Hammer – kitara
* George Murray – bassokitara
* Roy Bittan – piano
* Dennis Davis – rummut, lyömäsoittimet
* Andy Clark – syntetisaattori
* Tony Visconti – lyömäsoittimet

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kappaleen musiikkivideo. David Bowien virallinen Youtube-kanava.
Poika, tyttö, koira, kissa, hiiri ja juusto

**Poika, Tyttö, Koira, Kissa, Hiiri ja Juusto** () on yhdysvaltalais-ranskalais-irlantilainen animoitu televisiosarja, jonka on kehittänyt Jeff Harterin alkuperäinen konsepti. Sitä esitetään Yle TV2:ssa, ja se löytyy myös netistä Yle Areenassa.

## Ääninäyttelijät

### Suomenkielinen versio
Anitha Bondestam

**Anitha Bondestam** (o.s. **Kaull**; s. 28. lokakuuta 1941) on ruotsalainen juristi ja liberaalien poliitikko, joka toimi Ruotsin liikenne- ja viestintäministerinä Ola Ullstenin hallituksessa vuosina 1978–1979.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Birgit Rodhe

**Birgit Karin Rodhe** (18. elokuuta 1915 Tukholma – 19. marraskuuta 1998 Lund) oli ruotsalainen opettaja, rehtori ja kansanpuolueen poliitikko. Hän toimi Ruotsin kouluministerinä Ola Ullstenin hallituksessa vuosina 1978–1979.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sten-Olof Hansén

**Sten-Olof Hansén** (s. 5. huhtikuuta 1939 Alaveteli) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi kansainvälisen liiketoiminnan ja markkinoinnin professorina Vaasan yliopistossa 1994–1998, Åbo Akademissa 1998–2004 ja Turun kauppakorkeakoulussa 2000–2004. Sitä ennen hän teki 30 vuoden uran suomalaisessa lääketeollisuudessa ja toimi muun muassa Farmos-Yhtymän toimitus- ja pääjohtajana 1984–1990. Vuosina 1990–1998 hän toimi myös Turun kauppakamarin toimitusjohtajana. Hän on suorittanut Harvard Business Schoolin Advanced Management Programme -kurssin ja vuonna 1982 kauppatieteiden tohtorin tutkinnon Åbo Akademissa.

Hansén nimitettiin lääketieteen kunniatohtoriksi Turun yliopistossa 1990 ja vuonna 2016 myös Helsingin yliopistossa, jossa hän uransa alussa suoritti lääketieteen kandidaattitutkinnon vuonna 1963..

## Lähteet
Stuck

**Stuck** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
* Ernst Stuck (1893–1974), saksalainen hammaslääkäri 
* Franz von Stuck (1863–1928), saksalainen taiteilija ja arkkitehti
* Ferdinand Stuck (s. 1991), itävaltalainen kilpa-ajaja
* Hans Stuck, oik. Hans Stuck von Villiez (1900–1978), saksalais-itävaltalainen kilpa-ajaja
* Hans-Joachim Stuck (s. 1951), saksalainen kilpa-ajaja, Hans Stuckin poika
* Hudson Stuck (1863–1920), itävaltalainen pappi ja tutkimusmatkailija
* Jean-Baptiste Stuck, myös: *Batistin* (1680–1755), italialais-ranskalainen sellisti ja säveltäjä
* Johannes Stuck (s. 1986), itävaltalainen kilpa-ajaja
* Olivia Stuck (s. 1999), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Otto Stuck (1884–1958), saksalainen arkkitehti.
Pirkko Lehtiö

**Pirkko Virpi Lehtiö** (26. elokuuta 1932 Juva – 19. helmikuuta 2026 Helsinki) oli ensimmäisiä suomalaisia naispappeja, joka toimi myös muun muassa professorina ja Helsingin hiippakunnan pääsihteerinä.

## Henkilöhistoria
Pirkko Lehtiön vanhemmat olivat kauppalansihteeri Kaarle Lehtiö ja Hilma Viitanen. Hän tuli ylioppilaaksi Pieksämäen yhteiskoulusta 1951 ja valmistui Helsingin yliopistosta teologian kandidaatiksi 1955 ja lisensiaatiksi 1978. Teologian tohtoriksi hän väitteli 1979. Lehtiö sai lehtorin oikeudet Mikkelissä 1965 ja suoritti pastoraalitutkinnon 1965 ja 1978. Papiksi hänet vihittiin Helsingissä 1988.

Lehtiö oli Johanneksen seurakunnan vt. tyttötyönjohtaja 1956, Töölön seurakunnan tyttötyönjohtaja 1956–1960 ja naistyönjohtaja 1960–1962 ja Kymin seurakunnassa naistyönjohtaja 1962–1965, vt. lehtori 1965–1967 ja lehtori 1967–1974. Kirkon kasvatusasiain keskuksen varhaiskasvatussihteeri hän oli 1975–1978, Helsingin hiippakunnan koulutussihteeri 1978–1984 ja pääsihteeri 1985–1989 sekä Hongkongin luterilaisen teologisen seminaarin kristillisen kasvatuksen professori 1986–1987 ja 1989–1996.

Lehtiö oli myös Helsingin hiippakunnan nuorisotyönsihteeri 1960, Karhulan yhteiskoulun uskonnonopettaja 1963–1967, Gossner Missionin ekumeeninen työntekijä Berliinissä 1967–1968, Kotkan sairaanhoitajakoulun uskonnonopettaja 1968–1971 ja parlamentaarisen päivähoidon kasvatustavoitekomitean sihteeri 1979–1980. Hänellä on ollut lisäksi lukuisia kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Hän oli *[[Kotimaa (sanomalehti)|Kotimaa]]n* kolumnisti 1984–1986, *Kristillinen kasvatus* -lehden kolumnisti 1991–1994 ja *[[Sana (lehti)|Sanan]]* kolumnisti 1994–1995. Naisteologit ry:n kunniajäseksi hänet valittiin 2004.

## Julkaisuja
* *Sanan ovella: vartion hartauskirja*, 1960 (toim.)
* *Yhteyttä yli rajojen: traktaatti Suomen neitosille*, 1960
* *Opiskelemme päiväkerhon tavoitteita*, 1977 (S. Kinnusen ja R. Virkkusen kanssa)
* *Uskonnonopetusta ilman koulua: evankelisen kristinuskonopetuksen aseman ja sisällön kehitys Saksan demokraattisessa tasavallassa vuoteen 1959*, 1979 (väitöskirja, ilmestyi saksaksi 1983)
* *Kaste ja kummit: opas seurakunnan työntekijöille*, 1981 (P. Simojoen ja M. Sinnemäen kanssa)
* *Att vara kvinna och att vara man i kyrkan: en diskussion bland lutheraner i Finland*, 1982
* *Suomen kirkon lehtorien yhdistys 1934–1984*, 1984 (toim. muiden kanssa)
* *Naisten postilla*, 1985 (toim. Irja Askolan kanssa)
* *Lempeän katseesi alla*, 1997
* *Pyhiinvaeltaja*, 2003
* *Nainen ja kutsumus: naisteologien tie kirkon virkaan 1800-luvun lopulta vuoteen 1963*, 2004
* *Ignatiaaninen hengellinen ohjaus: hengellisen ohjauksen kirja*, 2006
* *Kun jää sulaa: punnittua puhetta lähetystyöstä*, 2007 (T. Sääksin kanssa)
* *Seniorin rukouskirja*, 2008
* *Janoan elävää vettä: Raamattumeditaatiota*, 2013
* *On Herra vielä vierellä*, 2016

## Lähteet
Kaukasiansiipipähkinä

**Kaukasiansiipipähkinä** (*Pterocarya fraxinifolia*) on jalopähkinäkasvien (Juglandaceae) heimoon, siipipähkinöiden (*Pterocarya*) sukuun kuuluva kasvilaji. Kaukasiansiipipähkinä muistuttaa melko paljon samaan sukuun kuuluvaa kiinansiipipähkinää (*Pterocarya stenoptera*).

## Ulkonäkö
Kaukasiansiipipähkinä on noin 25 metriä korkeaksi kasvava kausivihanta puu. Se on usein monirunkoinen ja rungon kuori harmaanmusta ja syväuurteinen.

Lehtiasento on vuorottainen ja lehdet ovat parilehdykkäisiä. Lehdet ovat noin 20–30 cm pitkiä ja koostuvat 10–25 lehdykästä. Lehdykät ovat 8–12 cm pitkiä, suurin piirtein soikeita ja laidoiltaan terävästi hammaslaitaisia. Lehdyköiden yläpinnat ovat vihreitä ja alapinnat vaaleampia. Lehdyköiden keskisuoni on alapinnoiltaan karvainen.

Kaukasiansiipipähkinän kukinnot ovat vihertäviä norkkoja, joissa on yksineuvoisia kukkia. Hedekukkia sisältävät norkot ovat 12 cm pitkiä, mutta emikukkia sisältävät norkot voivat kasvaa jopa noin 50 cm pitkiksi. Kaukasiansiipipähkinä kukkii alkukesällä ja sen hedelmät kypsyvät loppukesällä, mutta ne voivat pysyä puussa talveenkin asti. Hedelmät ovat noin 2 cm halkaisijaltaan olevia pähkylöitä, joissa on kaksi lähes pyöreää, siipimäistä uloketta. Kypsyessään hedelmät muuttuvat ruskeiksi.

## Elinympäristö ja levinneisyys
Kaukasiansiipipähkinä kasvaa luontaisena Kaukasian ympäristössä Venäjällä, Ukrainassa, Georgiassa, Armeniassa, Azerbaidžanissa, Turkissa ja Iranissa.

## Käyttö ja kasvatus
Kaukasiansiipipähkinä sopii kasvatettavaksi puistopuuna ilmastollisesti sopivilla alueilla. Kasvatettuna se tarvitsee kostean, mutta hyvin vettä läpäisevän maaperän, joskin se sopeutuu myös hyvin savisille kasvupaikoille ja kestää kohtuullisesti kuivuutta. Puu tarvitsee kuitenkin paljon tilaa ja valoa.

## Lähteet

* Oregon State University: Landscape Plants: ''Pterocarya fraxinifolia'' 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Mustila Arboretum: ''Pterocarya fraxinifolia'' – kaukasiansiipipähkinä
* Trees and Shrubs Online: ''Pterocarya fraxinifolia'' 
* UniProt: Taxonomy – ''Pterocarya fraxinifolia'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Pterocarya fraxinifolia''
Naisten Korisliigan vuoden pelaaja

Koripallon naisten SM-sarjassa (myöhemmässä Naisten Korisliigassa) alettiin jakaa omaa jokavuotista vuoden pelaaja -palkintoa kaudella 1986–87. Ensimmäisenä palkinnon sai Lea Hakala.

## Vuoden tulokkaat

## Lähteet
Suomen Koripalloliiton tilastopalvelu  basket.fi
Vehka Kurjenmiekka

**Miina ”Vehka” Kurjenmiekka** (ent. **Hakonen**, s. 1990) on suomalainen kirjailija, roolipelisuunnittelija ja teologian maisteri. Hän on opiskellut kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa. Kurjenmiekan tyylilaji on korkea fantasia. 

Kurjenmiekan esikoinen on fantasiaromaani *Kellopelisydän*, joka aloittaa fantasiatrilogian nuorille aikuisille. Kirjassa on nähty yhteisiä piirteitä Ursula Le Guinin moniosaisen kirjasarjan *[[Maameren tarinat]]* ja Emmi Itärannan Teemestarin kirjan kanssa. Le Guinin kirjasarjan kanssa yhteistä on esimerkiksi ruohonjuuritason arkisten askareiden tekeminen ja aistihavainnot. Romaanin päähenkilöillä on mekaaninen sydän, joka pysähtyy, jos hän ei vuoden aikana murhaa vähintään yhtä ihmistä. Kurjenmiekka alkoi kirjoittaa *Kellopelisydäntä* marraskuussa 2011 NaNoWriMo-haasteena ja julkaisi siitä otteita kirjoittamisen aikana. Muutaman vuoden kuluttua hän tarttui käsikirjoitukseen uudelleen.

*Kellopelisydän* oli Tähtifantasia-palkintoehdokas vuonna 2024. Raadin mukaan kyseessä on hiottu esikoinen, jossa on ihmisläheinen ote.

Kirjoittamisen ja roolipelisuunnittelun ohella Kurjenmiekka vastaa Suomen Lähetysseuran nuorisotyöstä ja pitää Lähetysseuran rippileirejä. Hän kirjoittaa myös Nörttitytöt-sivustolla ja pitää *Nobel tai ei mitään* -podcastia Rasmus Tillanderin kanssa. Kurjenmiekka on myös Kirkko ja kaupunki-lehden kolumnisti.

## Teokset

* *Kellopelisydän*. Romaani. Helsinki: Aula & Co., 2023.  .
* *Talventaitto*. Romaani. Helsinki: Aula & Co., 2024.  .
* *Jouka Lumisalon ihastumisoppi.* Romaani. Helsinki: Aula & Co., 2025.  .
* Novelli kirjassa *Muistojemme Viistokatu*. Toim. Vesa Sisättö. Helmivyö 2021. .
* Artikkeli "*Taiteilijan resepti - Kuinka taiteilijaidentiteetti muodostuu ja miten sen kanssa eletään?*" kirjassa *Muuttuva tekijä : kirjoituksia tekijänoikeudesta ja taiteesta*, Helsingin yliopisto 2020. .

## Lähteet
Kiinansiipipähkinä

**Kiinansiipipähkinä** (*Pterocarya stenoptera*) on jalopähkinäkasvien (Juglandaceae) heimoon, siipipähkinöiden (*Pterocarya*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se muistuttaa hyvin paljon kaukasiansiipipähkinää (*Pterocarya fraxinifolia*), mutta lajit ovat erotettavissa lehtituntomerkkien perusteella.

## Ulkonäkö
Kiinansiipipähkinä on kausivihanta puu, joka kasvaa tavallisesti noin 15–20 metriä korkeaksi. Se on nopeakasvuinen puu ja voi kasvaa kuusi metriä korkeaksi viidessä vuodessa. Puun latvus on tavallisesti laakea.

Kiinansiipipähkinän lehdet voivat kasvaa lähes 40 cm pitkiksi ja ne koostuvat 11–25 lehdykästä, jotka ovat pareittain sekä yksi lehdykkä päättölehdykkänä, joskin päättölehdykkä puuttuu usein. Lehdykät ovat noin 5-12 cm pitkiä, kiiltäväntummanvihreitä ja terävästi hammaslaitaisia. Syksyisin lehdet muuttuvat keltavihreiksi. Uudet lehdet ovat villakarvaisia.

Kiinansiipipähkinän kukinnot ovat riippuvia norkkoja, joissa on vaaleanvihreitä yksineuvoisia kukkia. Hedekukkia sisältävät norkot ovat noin 18 cm pitkiä, mutta emikukkia sisältävät norkot voivat kasvaa noin 50 cm pitkiksi. Laji kukkii touko-kesäkuussa ja hedelmät kehittyvät eminorkkoihin riippuviksi nauhamaisiksi rykelmiksi. Hedelmät ovat pieniä ja lenninsiivellisiä sekä aluksi vihreitä, mutta muuttuvat loppukesällä tai alkusyksystä kypsyessään ruskeiksi. Hedelmät pysyvät puussa usein talveen asti.

## Elinympäristö ja levinneisyys
Kiinansiipipähkinä kasvaa luontaisena itäisen ja keskisen Kiinan vuoristometsissä sekä jokivarsilla.

## Käyttö ja kasvatus
Kiinansiipipähkinää voidaan kasvattaa puistopuuna tai tuomaan varjoa. Se tarvitsee kuitenkin paljon tilaa. Se kasvaa helposti keskikosteassa, hyvin vettä läpäisevässä maaperässä täydessä auringon valossa. Se kasvaa mieluiten tasaisen kostealla kasvupaikalla, mutta vakiinnuttuaan se sietää myös jonkin verran kuivuutta. Laji muodostaa maarönsyjä, jotka saattavat aiheuttaa ongelmia ympäristössä, sekä usein myös runsaasti lehtikariketta.

## Lähteet

* Missouri Botanical Garden: ''Pterocarya stenoptera'' 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Mustila Arboretum: ''Pterocarya stenoptera'' – kiinansiipipähkinä
* Trees and Shrubs Online: ''Pterocarya stenoptera'' 
* UniProt: Taxonomy – ''Pterocarya stenoptera'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Pterocarya stenoptera'' 
* Flora of China: ''Pterocarya stenoptera''
Vares X

**Vares X** on lokakuussa 2024 ensi-iltaan tullut suomalainen rikoselokuva, jonka on ohjannut Tuukka Temonen. Elokuva on Vares-sarjan kymmenes elokuva, ja se perustuu löyhästi Reijo Mäen Vares-romaaniin ''Kolmijalkainen mies''.

Jussi Vares saa puhelun pelastusta tarvitsevalta ystävältään Kyypakkaukselta. Samalla kun Vares pelastaa ystäväänsä, yksityisetsivän uusioperheen tytär joutuu kidnappauksen uhriksi.

Jussi Varesta esittää ensimmäistä kertaa Leo Sjöman. Muissa rooleissa nähdään muun muassa Jasper Pääkkönen, Sara Soulié, Satu Silvo, Mikko Kouki, Ilona Chevakova sekä Olga Temonen. Elokuvan kuvaukset alkoivat 15. huhtikuuta 2024.

Elokuva ei saanut useista yrityksistä huolimatta tukea tuotantoon Suomen elokuvasäätiöltä, se sai vain markkinointi- ja levitystukea 50 000 euroa.

Elokuvan ovat tuottaneet Rimbo Salomaa, Markus Selin ja Jukka Helle Solar Filmistä, ja elokuvan levittää Nordisk Film.

## Tuotanto
Alun perin Aleksi Mäkelän oli tarkoitus ohjata uusi Vares-elokuva Reijo Mäen dekkarin *Tolvana* pohjalta. Kun projekti kaatui, Mäkelä jäi tuotannosta pois, ja uuden Vares-elokuvan ohjaajaksi valittiin Tuukka Temonen, joka oli jo kiinnitetty Vares-tv-sarjan ohjaajaksi.

Temosen elokuva perustuu kirjaan *Kolmijalkainen mies*. Elokuvalle anottiin Elokuvasäätiön tuotantotukea kolmesti, mutta sitä ei myönnetty. *Vares X* kuvattiin vain 15 päivän aikana. Lopulta elokuva sai säätiöltä vain markkinointitukea.

## Vastaanotto
*[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* Pertti Avolan mielestä Leo Sjöman ja Jasper Pääkkönen näyttelevät virkistävästi, mutta muuten elokuva on ryhditön, hajanainen ja lattea. *[[Ilta-Sanomat|Ilta-Sanomien]]* Taneli Topeliuksen mielestä *Vares X* on sarjan paras ja osittain aika sujuva. Hän arvosti sitä, että Sjömanin esittämä päähenkilö ei tunnu enää olutkuppilasta sääliä hakevalta masentuneelta tunarilta vaan aidosti omia ratkaisujaan tekevältä käytännön mieheltä. *[[Iltalehti|Iltalehden]]* Juho Rissasen mukaan *Vares X* on epätasapainoinen ja epävireinen, mutta isoin ongelma on, että päähenkilöstä on tehty ilmeetön ja tylsä hahmo. Elokuva kulkee kuitenkin rivakasti eteenpäin. Sivuhenkilöiden näytteleminen vaihtelee amatöörimäisestä ihan kelvolliseen. *[[Episodi (lehti)|Episodin]]* Niko Ikosen mukaan elokuva on puuduttava ja tylsä eikä nimekkäästä näyttelijäkaartista ole saatu mitään irti. Hän arveli teosta kuvatun kiireessä tv-sarjan rinnalla. 
### Arvosteluja
 *[[Ilta-Sanomat]]*, Taneli Topelius

 *[[Iltalehti]]*, Juho Rissanen

 *[[Turun Sanomat]]*, Päivi Valotie

 *[[Episodi (lehti)|Episodi]]*, Niko Ikonen

 *[[Seiska (lehti)|Seiska]]*, Toni Keränen

 *[[Helsingin Sanomat]]*, Pentti Avola

 *[[Karjalainen (sanomalehti)|Karjalainen]]*, Jussi Virratvuori

## Rooleissa

## Lähteet
Viattomuuden aika (elokuva)

**Viattomuuden aika** () on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen historiallinen romanttinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Martin Scorsese. Se perustuu Edith Whartonin samannimiseen romaaniin, jonka ovat sovittaneet käsikirjoitukseksi Scorsese ja Jay Cocks. Pääosia esittävät Daniel Day-Lewis, Michelle Pfeiffer ja Winona Ryder.

*Viattomuuden aika* sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 31. elokuuta 1993. Suomen-ensi-iltansa se sai 12. marraskuuta 1993. Se sai positiivisen vastaanoton sekä parhaan puvustuksen Oscar-palkinnon. Lisäksi se oli ehdolla neljään Oscar-palkintoon: paras naissivuosa (Ryder), paras sovitettu käsikirjoitus, paras lavastus ja paras musiikki.

## Näyttelijät

Scorsesen vanhemmat, Charles ja Catherine Scorsese sekä hänen tytär Domenica Cameron-Scorsese esiintyvät pienissä cameorooleissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Henrik VIII:n kuusi vaimoa

**Henrik VIII:n kuusi vaimoa** (myös nimellä **Henrik VIII ja hänen kuusi vaimoaan**; ) on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut Waris Husseinin ohjaama brittiläinen elämäkerrallinen draamaelokuva, jonka pääosassa on Keith Michell kuningas Henrik VIII:na. Kuninkaan vaimoja näyttelevät Frances Cuka, Charlotte Rampling, Jane Asher, Jenny Bos, Lynne Frederick ja Barbara Leigh-Hunt.

Elokuva on BBC:n kuusiosaisen *[[Henrik VIII:n kuusi vaimoa (televisiosarja)|Henrik VIII:n kuusi vaimoa]]* -televisiosarjan (1970) elokuvasovitus. Keith Michell oli näytellyt kuningas Henrikiä myös sarjassa. Elokuvan tarina kerrotaan Henrikin näkökulmasta, kun taas sarjan kuuden jakson tarinat hänen jokaisen vaimonsa näkökulmasta.

Suomessa *Henrik VIII:n kuusi vaimoa* sai ensi-iltansa 30. maaliskuuta 1973 ja keräsi teatterikierroksensa aikana 5 168 katsojaa.

## Juoni

Kuolinvuoteellaan kuningas Henrik VIII muistelee valtakautensa merkittäviä tapahtumia, välirikostaan katolisen kirkon kanssa aina kuuteen avioliittoonsa, jotka hän solmi saadakseen miespuolisen kruununperillisen.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Halkopyrstötyranni

**Halkopyrstötyranni** (*Muscipipra vetula*) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.

## Koko ja ulkonäkö
Halkopyrstötyranni kasvaa noin 23 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, selkä, rinta ja vatsa ovat vaalean siniharmaat. Siivet ovat hyvin tummanruskeat, lähes mustat. Halkopyrstötyrannin pitkä pyrstö on haarautunut ja väriltään musta.

## Levinneisyys ja elintavat
Halkopyrstötyrannia tavataan Brasilian etelärannikolta Argentiinan koillisosiin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja niiden aukiot. Toisinaan lintua tavataan myös metsien lähellä olevilta ruohomailta. Halkopyrstötyranni liikkuu pareittain tai pesimäkauden ulkopuolella muutaman yksilön ryhminä. Kuppimainen pesä rakennetaan pensaaseen.

## Lähteet
Eva Winther

**Signe Inger Eva Winther** (o.s. **Fornander**; 3. elokuuta 1921 Tukholma – 26. toukokuuta 2014 Kungsbacka) oli ruotsalainen kansanpuolueen poliitikko. Hän oli kansanedustaja Ruotsin valtiopäivillä vuosina 1976–1982 ja toimi Ola Ullstenin hallituksen maahanmuutto- ja tasa-arvoministerinä 1978–1979. Koulutukseltaan hän oli sairaanhoitaja.
## Lähteet
Elvy Olsson

**Elvy Olsson** (o.s. **Södergren**; 10. tammikuuta 1923 Hammarin pitäjä, Ruotsi – 23. helmikuuta 2022) oli ruotsalainen maanviljelijä ja keskustapuolueen poliitikko. Hän oli kansanedustaja Ruotsin valtiopäivillä vuosina 1964–1980 ja toimi Ruotsin asuntoministerinä Thorbjörn Fälldinin I hallituksessa vuosina 1976–1978. Vuosina 1980–1988 hän oli Örebron läänin maaherra.

Olsson kuoli 99-vuotiaana helmikuussa 2022.

Olssonin puoliso oli vuodesta 1944 Tore Olsson.
## Lähteet
Camilla Odhnoff

**Camilla Elna Odhnoff** (o.s. **Wilske**; 6. kesäkuuta 1928 Göteborg – 16. heinäkuuta 2013 Lund) oli ruotsalainen kasvitieteilijä ja sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän toimi Olof Palmen I hallituksen perhe-, nuoriso- ja maahanmuuttoministerinä vuosina 1967–1973 ja Blekingen läänin maaherrana 1974–1992. Odhnoff oli Ruotsin ensimmäinen naispuolinen maaherra.

Odhnoff kuoli 85-vuotiaana kesällä 2013. Hänet on haudattu Pyhän Jakobin hautausmaalle Venin saarelle.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kärdlan kirkko

**Kärdlan Johannes Kastajan kirkko** () on Viron evankelis-luterilaisen kirkon kirkkorakennus Kärdlassa Viron Hiidenmaan saarella. Kirkko on valmistunut vuonna 1863. Siinä toimii Kärdlan Johanneksen seurakunta.

## Historia
Kirkko valmistui vuonna 1863. Se rakennettiin paikallisen verkatehtaan työntekijöitä varten ja rakentamisen panivat alulle Emmasten, Suuremõisan ja Putkasten paronit, jotka antoivat rakentamista varten Kärdlan paronille 2000 ruplaa. Myös verkatehtaan työntekijät osallistuivat kustannuksiin. Vuonna 1929 valmistui puinen kellotorni. 

## Lähteet
Tropico (Lana Del Reyn EP)

**Tropico** on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän Lana Del Reyn neljäs EP-levy, jonka Polydor ja Interscope Records julkaisivat digitaalisena julkaisuna 6. joulukuuta 2013 samannimisen lyhytelokuvan kanssa. Levy oli saatavilla yksinoikeudella iTunes storen kautta

EP sisältää kolme kappaletta Del Reyn edelliseltä *[[Paradise (Lana Del Reyn EP)|Paradise]]* EP-levyltä, sekä itse elokuvan.

## Kappaleet

## Lyhytelokuva

EP:n mukana julkaistiin 27 minuuttinen lyhytelokuva jonka on kirjoittanut Del Rey ja ohjannut Anthony Mandler. Mandler on aiemmin työskennellyt Del Reyn kanssa "National Anthem" kappaleen musiikkivideon parissa. 

Syntiinlankeemuksen tarinaa uudelleen tulkitseva elokuva, on kertomus matkasta paratiisista, helvetin (Los Angeles) kautta taivaaseen. Elokuvassa esiintyvät arkkityyppisinä hahmoina Marilyn Monroe, Elvis Presley sekä John Wayne ja se sisältää Del Reylle tunnusomaista uskonnollista ja americana kuvastoa. Elokuva tuli sen ensi-illan jälkeen katsottavaksi kokonaisuudessaan VEVO:n julkaisemana videopalvelu YouTubeen 

## Lähteet
Clara Iannotta

**Clara Iannotta** (s. 19. huhtikuuta 1983 Rooma) on italialainen säveltäjä.

Iannotta opiskeli huilunsoittoa Rooman Conservatorio Santa Ceciliassa. Vuosina 2006–2010 hänelle opetti sävellystä Milanon Verdi-konservatoriossa Alessandro Solbiati ja vuosina 2010–2012 Pariisin konservatoriossa Frédéric Durieux. Vuosina 2010–2011 Iannotta osallistui IRCAM:n sävellys- ja tietokonemusiikkiluokille. Hän on osallistunut mestarikursseille ja workshopeihin eri maissa. Muutettuaan Yhdysvaltoihin Iannotta opiskeli Chaya Czernowinin johdolla ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2018. Tämän jälkeen hän asettui Saksaan.

Vuonna 2018 Iannottasta tuli Bludenzer Tage zeitgemäßer Musik -festivaalin taiteellinen johtaja. Vuosina 2018–2019 hänellä oli residenssi Villa Medicissä. Iannotta pääsi vuonna 2022 yhdeksi Klangspuren Schwaz -festivaalin taiteellisista johtajista. Vuonna 2023 hänestä tuli Universität für Musik und darstellende Kunst Wienin sävellysprofessori. Iannotta valittiin vuonna 2022 Berliinin Akademie der Künsten jäseneksi. Hän on saanut monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Ernst von Siemensin säveltäjäpalkinnon (2018) ja Hindemith-Preisin (2018). Iannottalta ovat tilanneet teoksia muiden muassa Radio France, Ranskan kulttuuriministeriö, Ensemble Intercontemporain, Westdeutschen Rundfunk ja Musica Femina München. Vuonna 2023 Iannotta oli Musica nova Helsinki -festivaalin teemasäveltäjänä. Sen konserteissa hänen musiikkiaan esittivät muiden muassa Klangforum Wien, Radion sinfoniaorkesteri ja Avanti!.

Iannotta on säveltänyt hälymusiikkia ja tehnyt audiovisuaalisia installaatioita. Tilallisuus on ollut tärkeässä roolissa hänen tuotannossaan. Osaan Iannottan teoksista ovat vaikuttaneet kirjalliset teokset muiden muassa Dorothy Molloylta ja David Foster Wallacelta. Iannottan musiikkia on kustantanut Edition Peters. Häneltä on julkaistu profiilialbumeita, kuten *Moult* (Kairos, 2021).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Mänspen kappeli

**Mänspen kappeli** tai **Mänspen kirkko** on Viron evankelis-luterilaisen kirkon kirkkorakennus Mänspen kylässä Viron Hiidenmaan saarella. Kirkko on valmistunut vuonna 1908. Siinä toimii Emmasten Immanuelin seurakunta.

## Historia
Mänspen puinen kappeli rakennettiin vuonna 1908. Sen alttaritaulu *Kristus ristillä* 1600-luvulta sekä kattokruunut 1700-luvulta ovat lähtöisin vanhemmasta kappelista. 

## Lähteet
Anita Gradin

**Anita Gradin** (1933–2022) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän oli valtiopäiväedustaja vuosina 1968–1992, Ruotsin maahanmuutto- ja tasa-arvoministeri 1982–1986 ja ulkomaankauppaministeri 1986–1991. Vuosina 1995–1999 hän toimi Euroopan unionin poliisiyhteistyöstä vastaavana komissaarina. Gradin oli myös Ruotsin suurlähettiläs Itävallassa ja Sloveniassa vuosina 1992–1994.

Gradin kuoli 88-vuotiaana keväällä 2022.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Anita Gradin'' Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla
Wendie Jo Sperber

**Wendie Jo Sperber** (15. syyskuuta 1958 – 29. marraskuuta 2005) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka tunnettuihin roolisuorituksiin kuuluvat *[[Paluu tulevaisuuteen -trilogia|Paluu tulevaisuuteen]]* -trilogian Linda McFlyn rooli. Muita rooleja Sperber esitti muun muassa elokuvissa *[[1941 – Anteeksi, missä on Hollywood?]]*, *I Wanna Hold Yor Hand* ja *Bachelor Party*, sekä televisiosarjoissa *Murphy Brown*, *Private Benjamin* ja *[[Teinitytön kasvatusopas]]*. 

Sperber perusti vuonna 2001 voittoa taivoittelemattoman weSpark-syöpäjärjestön. Hän oli saanut ajatuksen järjestön perustamisesta vuonna 1998 ollessaan mukana syöpää käsittelevässä *Murphy Brownin* jaksossa.

Sperberillä todettiin rintasyöpä vuonna 1997. Hän kuoli kotonaan marraskuussa 2005 sairastettuaan kahdeksan vuotta. Sperberillä on kaksi lasta: poika ja tytär.

## Lähteet
Eriikka Maalismaa

**Jenni Eriikka Maalismaa** (20. elokuuta 1980 Oulu – 19. joulukuuta 2024  Helsinki) oli suomalainen viulisti.

## Lapsuus, perhe ja opinnot
Maalismaa aloitti viulutunneilla käymisen 6-vuotiaana Kemissä. 10-vuotiaana Maalismaa muutti perheineen Ouluun. Hän kävi Madetojan musiikkilukiota. Hänen opettajiinsa kuului Ari Angervo. Vuonna 1999 Maalismaa aloitti opiskelun Sibelius-Akatemiassa opettajinaan Kaija Saarikettu ja Jaakko Ilves. Toiseksi opiskeluvuodekseen hän lähti opiskelijavaihtoon Universität der Künste Berliniin. Vuonna 2003 hän siirtyi Tukholmaan Edsbergin linnan musiikki-instituuttiin, jossa hän kolme vuotta opiskeltuaan suoritti kamarimusiikkidiplomin.

Viulisti Reeta Maalismaa on Eriikka Maalismaan vanhempi sisko. Hänen äitinsä on arkkitehti Elli Maalismaa. Näyttelijä Markku Maalismaa puolestaan on hänen enonsa.

## Orkestereissa, kamarimuusikkona ja solistina
Vuonna 2006 Maalismaa pääsi viulistiksi Helsingin kaupunginorkesteriin, jossa hänestä kaksi vuotta myöhemmin tuli toinen konserttimestari. Vuonna 2016 hän siirtyi freelanceriksi. Maalismaa soitti muun muassa Euroopan kamariorkesterissa ja keikkaillut säännöllisesti Oulun kaupunginorkesterissa. Hän vieraili äänenjohtajana ja konserttimestarina Australian Chamber Orchestrassa, BBC’n sinfoniaorkesterissa ja säännöllisesti Tapiola Sinfoniettassa. Marraskuussa 2019 Maalismaa kantaesitti Veli Kujalan viulukonserton *Auseil* Osmo Vänskän johtaman Helsingin kaupunginorkesterin solistina. Myös Jouni Hirvelä sävelsi Maalismaalle viulukonserton.

Maalismaa soitti nykymusiikkia Avanti!-orkesterin ja Uusinta Ensemblen kanssa. Hän muodosti Markus Hohdin ja Emil Holmströmin kanssa Tristero-pianotrion. Janne Nisosen, Lilli Maijalan ja Timo-Veikko Valveen kanssa hän perusti Jousia-kvartetin, jonka pohjalta vuonna 2008 perustettiin Jousia Ensemble -kamariorkesteri. Maalismaa toimi lisäksi tapahtumajärjestäjänä ja tapahtumien taiteellisena suunnittelijana. Hän järjesti Klassinen Hietsu -sarjaa Hietsun paviljongissa ja kuratoi Wonderfeel Helsinki -tapahtumaa.

Vuonna 2019 Maalismaan ja Emil Holmströmin levytys Robert Schumannin viulusonaateista periodisoittimin sai Emma-palkinnon "vuoden parhaan klassisen" kategoriassa. Levyä seurasi kaksikon levytys Amy Beachin ja Richard Straussin sonaateista (2021, Alba Records).

## Häirintäkeskustelu
Maalismaa osallistui nimimerkillä "Eeva" laajan keskustelun herättäneeseen Image-lehden (2/2020) kattavaan artikkeliin seksuaalisesta häirinnästä ja nöyryytyksen kulttuurista klassisen musiikin piirissä. Hän itse kertoi kokeneensa sekä nöyryytystä että seksuaalista häirintää.

## Kuolema
Maalismaa kuoli äkillisen aivoverenvuodon seurauksiin joulukuussa 2024.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Äidillisen loiston ritarikunta

**Äidillisen loiston ritarikunta** () oli neuvostoliittolainen tunnustus poikkeuksellisen suuren määrän lapsia synnyttäneille ja kasvattaneille naisille. Se perustettiin vuonna 1944 korkeimman neuvoston presidiumin aloitteesta.

Ritarikuntaa jaettiin kolmessa luokassa sen mukaan, kuinka monta lasta äidillä oli:

* I luokka (9 lasta)
* II luokka (8 lasta)
* III luokka (7 lasta)

Neuvostoliiton romahdettua vuonna 1991 ritarikunnan alinta luokkaa oli jaettu noin kolmelle miljoonalle naiselle ja korkeinta luokkaa noin 900&nbsp;000:lle.

## Lähteet
Rasila (Ruokolahti)

**Rasila** on Ruokolahden kunnan hallinnollinen keskus.

Rasilassa sijaitsee Ruokolahden kunnantalo. Lisäksi alueella on uimaranta sekä Suomen suurin pumptrack-pyöräilyrata liikuntakeskuksen yhteydessä. Nähtävyytenä on Leijona-patsas.

## Lähteet
Lena Hjelm-Wallén

**Lena Hjelm-Wallén** (o.s. **Hjelm**; s. 1943) on ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän on ollut kansanedustaja Ruotsin valtiopäivillä vuosina 1969–2002 ja toiminut Ruotsin kouluministerinä 1974–1976, opetusministerinä 1982–1985 sekä ulkoministerinä 1994–1998. Vuosina 1998–2002 hän oli lisäksi varapääministeri.
## Lähteet
Margaretha Haverman

**Margaretha Haverman** (kastettu 28. lokakuuta 1693 – vuoden 1739 jälkeen) oli alankomaalainen taidemaalari, joka maalasi etenkin kukka- ja hedelmäasetelmia Hollannin kultakauden ja barokin aikana.

## Ura
Haverman oli Jan van Huysumin oppilaana. Ammattisalaisuuksiaan varjeleva van Huysum ei mielellään ottanut oppilaita, mutta Havermanin isä suostutteli hänet ottamaan tyttärensä oppiin. Haverman on sanonut olleensa aiemmin Antoon Schoonjansin opetuksessa. Schoonjans oli Amsterdamissa Havermanin ollessa 13-vuotias, mutta oppisuhteesta ei ole varmaa tietoa.

Havermanin teoksia mainitaan useissa 1700-1800-luvun huutokauppaluetteloissa, mutta häneltä on säilynyt vain kaksi signeerattua maalausta. Niistä vuoden 1716 asetelma on Metropolitan Museum of Artissa ja toinen Kööpenhaminassa Statens Museum for Kunstissa.

Haverman käytti Metropolitan Museumin kokoelmissa olevassa maalauksessa oman aikansa uusia ja innovatiivisia väriaineita, kuten preussinsinistä. Sininen väri on säilynyt hyvin mutta keltainen lakkaväri haalistunut, joten kukkien lehtiosat ovat sinisävyisiä. Kohdissa joissa Haverman on käyttänyt pitkään käytössä ollutta lyijypitoista giallorinoa, vihreys on säilynyt. Maalauksesta on tehty digitaalinen ennallistus haalistuneiden väriaineiden analyysin ohella. Asetelmassa on runsaiden kukkien ja hedelmien seassa hyönteisiä. Maalaus kuvaa eri aikoihin kukkivia kasveja, joten kokonaisuuden luomisessa on todennäköisesti käytetty mielikuvitusta mallista maalaamisen ohella. Vuonna 1871 hankittu maalaus on museon ainoa naispuolisen maalarin teos tältä aikakaudelta Alankomaista. 

## Elämä
Havermanin vanhemmat olivat Margaretha Schellinger ja tanskalainen kapteeni Daniël Haverman, joka toimi poikakoulun johtajana Alankomaissa. Margaretha Haverman avioitui vuonna 1721 arkkitehti Jacques de Mondoteguyn kanssa. Pariskunta muutti Pariisiin, jossa Haverman hyväksyttiin Academien jäseneksi. Vuonna 1723 hänet erotettiin, koska näytetöiden väitettiin olevan Van Huysumin tekemiä. Haverman perheineen muutti ennen vuotta 1730 Bayonneen miehensä syntymäkotiin. Mondoteguy kuoli vuonna 1739, jolloin Havermanin ja lasten oletetaan muuttaneen muualle. 


Margaretha Haverman - A Vase of Flowers 71.6 DT2131.jpg|*Kukkamaljakko* 1716, öljy pähkinäpuulle 79,4x60,3 cm. Metropolitan Museum of Art.
Margareta Haverman, Blomster, , KMSst88, Statens Museum for Kunst.jpg|*Kukkia* 1722-1739, öljy kankaalle 56,7x47,5 cm. Statens Museum for Kunst, Kööpenhamina.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Żejtun

**Żejtun** () on kaupunki Maltalla. Sen asukasluku oli 11&nbsp;386 vuonna 2019. Kaupunki sai nimensä sisilianarabiankielisestä sanasta *zaytūn* (), joka tarkoittaa oliivia.

Żejtunissa on monia perintökohteita, kuten Pyhän Katariinan kirkko ja Pyhän Katariinan vanha kirkko.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kuparikoivu

**Kuparikoivu** (*Betula albosinensis*) on koivujen (*Betula*) sukuun kuuluva lehtipuu. Se voidaan luokitella myös himalajankoivun (*Betula utilis*) alalajiksi.

## Ulkonäkö
Kuparikoivu voi kasvaa noin 30 metriä korkeaksi. Sen rungon kuori eli tuohi on kiiltävää, väriltään oranssia tai punertavaa ja repeilee paperimaisina paloina. Oksat ovat punertavanruskeita.

Kuparikoivun puuaines on kovaa ja tiheää. Sydänpuu on vaaleanpunertavanruskeaa.

Lehtien ruodit ovat 0,5–1,5 cm pitkiä. Lehtilapa on pyöreähkö, 3–8 cm pitkä ja 2–5 cm leveä. Lehtien kärjet ovat teräviä ja laidat toissahalaitaisia. Lehdissä on 10–14 sivusuonta keskisuonen molemmin puolin.

Emikukinnot sijaitsevat yksittäin, pareittain tai kolmittain ja ovat 3–4 cm pitkiä sekä halkaisijaltaan noin 1 cm. Kuparikoivu kukkii touko–kesäkuussa ja tuottaa hedelmiä heinä–elokuussa. Hedelminä olevat pähkylät ovat pyöreitä, halkaisijaltaan 2–3 mm ja niissä on kaksi kalvomaista lenninsiipeä.

## Elinympäristö ja levinneisyys
Kuparikoivua kasvaa lämpimän alueen lehtimetsissä 1000–3400 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan Kiinassa yhdeksän eri maakunnan alueella.

## Käyttö
Kuparikoivun puuainesta käytetään moniin eri käyttötarkoituksiin. Kuparikoivua voidaan kasvattaa myös koristekasvina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Trees and Shrubs Online: ''Betula albosinensis''
Mustatanskanpystykorva

**Musta tanskanpystykorva** () on tanskalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta, mutta sekä Tanskan että Suomen kennelliitot ovat hyväksyneet sen roduksi.

## Ulkonäkö
Urosten säkäkorkeus vaihtelee 45-51 cm ja narttujen 42-48 cm välillä; painoksi määritellään sukupuolesta riippumatta 16-22 kg. Nimestään huolimatta rotu voi olla mustan lisäksi myös suklaanruskean, kerman tai riistanvärinen. Jalostuksessa tulee kuitenkin aina vähintään toisen vanhemmista olla musta.

## Alkuperä
Nykyinen mustapystykorva on ikivanhan skandinaavisen koiratyypin rekonstruktio. Vanhoissa tanskalaisissa koirakirjoissa rotua kuvaillaan Tanskan yleisimmäksi koiraksi aina keskiajalta 1800-luvun lopulle. Sitä esiintyi mustan lisäksi myös valkoisena ja riistanvärisenä; mustat ja harmaat yksilöt kuuluivat tavalliselle kansalle, kun taas valkoiset olivat keskiluokan suosimia. Tanskalaisen metsästysjärjestön vuonna 1886 järjestämässä koiranäyttelyssä oli mukana mustia pystykorvia, ja juuri niiden kaltaisiksi nykyinen tanskalainen rotujärjestö yrittää nykyistä rotua jalostaa.

## Lähteet
Didymocarpoideae

**Didymocarpoideae** on gesneriakasvien heimoon kuuluva alaheimo. Vuonna 2013 tähän alaheimoon kuuluvien kasvilajien luokitusta uudistettiin.

## Lähteet
Joona Lindberg

**Joona Lindberg** (s. 1977) on suomalainen näyttelijä ja teatteri-ilmaisun ohjaaja. Lastenteatteriin erikoistunut Lindberg on työskennellyt myös sairaalaklovnina.

## Ura
Lindberg on työskennellyt näyttelijänä turkulaisessa TEHDAS teatterissa ja toiminut sen hallituksessa useita vuosia. Hän on ollut vuodesta 2001 Leikkiteatteri ry:n ohjaaja ja vuodesta 2008 alkaen sairaalaklovni.

Lindberg näytteli pääroolin muun muassa teoksessa *Mäc – eli sisältäni monitoimiveitsen löysin* (2016). Hän oli myös mukana kehittämässä teoksen konseptia. Vuonna 2006 Lindberg näytteli oikeuden puheenjohtajan roolin Turun kaupunginteatterin ja TEHDAS teatterin yhteistuotannossa *Vaino*.

Lindbergillä oli teini-ikäisen Hapan rooli Kari Paljakan ohjaamassa elokuvassa *[[Veturimiehet heiluttaa]]* vuonna 1992.

Lindbergin toinen ammatti on puuseppä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Yle Areena: Sairaalaklovni Joona Lindberg: "Klovni on ihmisyyden peili" (10 min.)
Pidhaitsi

**Pidhaitsi** (); aiemmalta nimeltään **Tudynh’a** ();  on kaupunki Ukrainan Ternopilin alueen Ternopilin piirissä. Pidhaitsi sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Koroptsjajoen varrella, 67 kilometriä aluekeskus Ternopilistä lounaaseen.

Tammikuun keskilämpötila on −4,4 ja heinäkuun +18,0 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 630 millimetriä.

Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 2&nbsp;609 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 3&nbsp;203 asukasta, josta ukrainalaisia oli 99,50 prosenttia ja venäläisiä 0,41 prosenttia.  Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 3&nbsp;661 asukasta. 

Paikkakunnan varhaisempi nimi oli Tudynh’a. Se mainitaan ensimmäisen kerran asutuksena vuonna 1397, ja kaupunkina vuonna 1463. Varsinaisena historiallisena perustamisajankohtana pidetään vuotta 1445. Seutu kuului vuosien saatossa useiden eri aatelissukujen omistukseen. Magdeburgin oikeudet paikkakunta sai vuonna 1539. Vuonna 1772 siitä tuli osa Itävaltaa. Vuonna 1908 rakennettiin rautatielinja Lviv–Peremyšljany–Berežany–Pidhaitsi, mutta se jäi viimeistelemättä. Juutalaisten osuus väestöstä oli suuri, vuonna 1910 heitä oli 63 prosenttia paikkakunnan 5&nbsp;500 asukkaasta. Varsovan sopimuksen (1920) ja Riian rauhansopimuksen (1921) mukaan Pidhaitsista tuli osa Puolaa. Vuonna 1939 osaksi Ukrainan SNT:aa, paikkakunnasta tuli piirikeskus ja se tunnustettiin kaupungiksi. Toisen maailmansodan aikana suuri osa kaupungista tuhoutui ja yli 7&nbsp;000 juutalaista sijoitettiin ghettoon. 

Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen Pidhaitsi on kuulunut Ternopilin piiriin; sitä ennen se oli vuosina 1963-1991 osa Berežanyn piiriä ja 1991-2020 jälleen piirin hallintokeskus.


Pidhaytsi7.jpg|Kirkko Pidhaitsissa.
Автокефальна православна церква.jpg| Toinen kirkko.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Підгаєцька міська громада  (gromada.info)
Tomi Lauri

**Tomi Juhani Lauri** (s. 1979) on suomalainen kuvataiteilija ja lavastaja. Hän on työskennellyt myös televisio- ja elokuvanäyttelijänä.

## Ura
Lauri näytteli ensimmäisen kerran yksitoistavuotiaana, mutta ei ollut kiinnostunut näyttelijän ammatista. Hän aloitti opinnot Kuvataideakatemiassa, josta hän valmistui kuvataiteen maisteriksi 2008. Hänen tyylilleen on ominaista häivyttää rajaa katsojan ja teoksen välistä.

Lauri on lavastanut muun muassa elokuvat *[[Nuoren Wertherin jäljillä]]* (2013) ja *Koskinen* (2022). Hän on näytellyt autonkuljettajaa Taru Mäkelän komediaelokuvassa *[[Varasto]]* (2011), Christiania television draamasarjassa *[[Ihmeidentekijät]]* (1996–1998) ja Sakua komediasarjassa *[[Kuumia aaltoja]]* (2003).

Lauri toimii niin ikään Aalto-yliopiston elokuva- ja televisiolavastuksen opettajana.

Tomi Laurin vanhemmat ovat näyttelijät Hannu Lauri ja Hannele Markkula.

## Lähteet
*
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Kauppalehti: Tomi Lauri voitti Leijona-kisan
*Artfacts: Tomi Lauri
Lisa See

**Lisa See** (s. 18. helmikuuta 1955, Pariisi, Ranska) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoittaa Kiinaan sijoittuvia romaaneja.

See kasvoi Los Angelesin Chinatownissa, jossa sijaitsi hänen isänsä suvun antiikkikauppa. Hän vietti kaupassa paljon aikaa ja kokee kasvaneensa kiinalaiseen kulttuuriin. Lisäksi Seen isoisoisä on kotoisin Kiinasta.

Vuonna 1995 See julkaisi esikoisromaaninsa *On Gold Mountain*. Hän kirjoitti romaanin ymmärtääkseen paremmin kiinalaisen sukuhaaransa historiaa. Sen jälkeen hän kirjoitti vielä kolme teosta, kunnes vuonna 2005 julkaistu *Lumikukka ja salainen viuhka* nousi lukijoiden suosioon. Teos oli Seen läpimurto. Erään haastattelun mukaan kaikissa hänen teoksissaan yhdistyy vapaus ja eristyneisyys.

## Suomennetut teokset

* *[[Kiinalainen verkko]]*. (*Flower Net*, 1997) Suomentanut Annika Eräpuro. Otava, 1999..
* *[[Lumikukka ja salainen viuhka]]*. (*Snow Flower and the Secret Fan*, 2005) Suomentanut Hanna Tarkka. WSOY, 2006..
* 
* *[[Shanghain tytöt]]*. (*Shanghai Girls*, 2009) Suomentanut Hanna Tarkka. WSOY, 2011..

## Kaikki teokset

* *On Gold Mountain: The One-Hundred-Year Odyssey of My Chinese American Family*. (sukukronikka) St. Martins Press, 1995.. 
* *Flower Net*. HarperCollins, 1997. 
* *The Interior*. HarperCollins, 1999. 
* *Dragon Bones*. Random House, 2003.. 
* 
* *Snow Flower and the Secret Fan*. Random House, 2005.. 
* *Peony in Love*. Random House, 2007.. 
* *Shanghai Girls*. Random House, 2009.. 
* *Dreams of Joy*. Random House, 2011.. 
* *China Dolls*. Random House, 2014. 
* *The Tea Girl of Hummingbird Lane*. Scribner, 2017. 
* *The Island of Sea Women*. Scribner, 2019.. 
* *Lady Tan's Circle of Women*. Simon & Schuster, 2023.

## Lähteet
Erämaapuhelin

**Erämaapuhelin** oli Suomessa 1970-luvulta lähtien käytössä ollut ARP-verkkoon perustunut hätäpuhelinjärjestelmä. Erämaapuhelimet oli tarkoitettu erityisesti hälytyksen tekemiseen eksymis- ja sairaustapauksissa. Niillä voitiin kuitenkin soittaa myös muita puhelinkeskuksen välittämiä vastapuheluita.

Erämaapuhelimet mahdollisti autoradiopuhelinverkon (ARP) avautuminen vuonna 1971. Niitä sijoitettiin mm. autiotupien yhteyteen ja poroerotuspaikoille; tietoja niistä julkaistiin kartoissa ja retkeilyoppaissa.

Vuonna 1973 puhelimia oli 23 kappaletta. Järjestelmän ollessa laajimmillaan käytössä oli yli 200 puhelinta.

1990-luvun alussa puhelimia ylläpitänyt Tele alkoi karsia puhelimia rikkoutumisen ja vähäisen käytön perusteella. Lapissa oli 180 puhelinta syksyllä 1991, kun Saariselällä järjestettiin aihetta käsitellyt seminaari. Verkon ylläpitokulut olivat tuolloin miljoona markkaa vuodessa. Palvelun säilyttämistä
kannattaneet vetosivat turvallisuuteen: ihmishenkiä ja etsintäkustannuksia säästyy järjestelmän ansiosta, Tele puolestaan vetosi kustannuksiin ja tekniikan ikääntymiseen.

Soneran viimeksi operoima järjestelmä lakkautettiin vuoden 2000 aikana samalla kun ARP-järjestelmä poistui käytöstä. 

Järjestelmä oli kehitysvaiheessaan, kun yleisten teiden hätäpuhelimia käsittelevä mietintö julkaistiin vuonna 1979. Mietinnössä todettiin, etteivät erämaapuhelimista saadut kokemukset juurikaan palvele tieverkolle kaavaillun hätäpuhelinjärjestelmän suunnittelua.

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
John L. Hennessy

**John L. Hennessy** (s. 22. syyskuuta 1952) on yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä ja liikemies. Hänet tunnetaan erityisesti pioneerityöstään RISC-arkkitehtuurin kehityksessä, josta hänelle myönnettiin Turing-palkinto vuonna 2017. 

Hennessy on ollut perustamassa yrityksiä MIPS Computer Systems Inc. ja Atheros. Vuodesta 2016 alkaen hän on toiminut
Alphabetin puheenjohtajana. 

## Lähteet
Sanangoideae

**Sanangoideae** on gesneriakaavien heimoon kuuluva alaheimo. Vuonna 2013 gesneriakasvien luokitusta tarkennettiin ja tällöin Sanangoideae-alaheimon kasvit erotettiin omaksi alaheimoksi.

Alaheimon ainoa suku on *Sanango* ja ainoa laji *Sanango racemosum*. Lajia esiintyy Ecuadorissa ja Boliviassa.

## Lähteet