open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Stesimbrotos

**Stesimbrotos Thasoslainen** (, ; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen rhapsodi ja historioitsija, joka oli kotoisin Thasoksesta.

Stesimbrotos eli klassisen kauden alkupuolella Kimonin ja Perikleen aikana. Platon ja Ksenofon mainitsevat hänet kiittäen. Hän kirjoitti Homerosta käsitelleen teoksen, jonka nimeä ei tunneta, sekä historiallisia teoksia, sillä Plutarkhos lainaa häntä usein lähteenään. *[[Etymologicum magnum]]in* mukaan hän kirjoitti myös mysteerejä käsitelleen teoksen nimeltä *Initiaatioriiteistä* ().

## Lähteet
Patrik Henelius

**Patrik Henelius** on suomalainen fyysikko ja professori, joka on työskennellyt pääasiassa Ruotsissa. Hän toimii kaudella 2019–2022 Åbo Akademin luonnontieteiden ja tekniikan tiedekunnan dekaanina. Hänen päätoimensa on kuitenkin Kuninkaallisen teknillisen korkeakoulun (KTH) fysiikan professorina.

## Elämä ja ura

Patrik Henelius opiskeli fysiikkaa Åbo Akademissa ja valmistui sieltä maisteriksi vuonna 1993. Hänen pro gradu-tutkielmansa käsitteli yksiulotteisen Hubbard-mallin simulaatiota Monte Carlo-menetelmiä käyttäen. Maisterin tutkinnon jälkeen hän on työskennellyt erilaisissa tutkimus- ja opetustehtävissä. Vuonna 2000 hän toimi tutkijana Tallahasseessa, Floridassa kansallisessa korkean magneettikentän laboratoriossa (). Laboratorio on osa Floridan osavaltionyliopistoa.

Henelius on väitellyt teoreettisen fysiikan alalta filosofian tohtoriksi (PhD) ja hän haki vuonna 2014 Turun yliopiston teoreettisen yliopiston professuuriin, mutta ei tullut valituksi. 2010-luvulla Henelius on vaikuttanut Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa (, KTH). Aluksi hän toimi siellä yliopistonlehtorina (2012) ja sittemmin fysiikan professorina sekä fysiikan laitoksen varajohtajana. Hän työskentelee KTH:n AlbaNova-yliopistokeskuksessa. Opettajana Henelius on erittäin pidetty. KTH:ssa hänet on valittu kahdesti vuoden opettajaksi.

Åbo Akademi päätti vuonna 2018 ensimmäistä kertaa nimittää tiedekuntiensa dekaanit yliopiston ulkopuolelta. Luonnontieteiden ja tekniikan tiedekunnan dekaaniksi valittiin kaudelle 2019–2022 Patrik Henelius. Hän siirtyi tehtävään väliaikaisesti vakinaisesta toimestaan KTH:n fysiikan professorina. Ennen Heneliusta tiedekunnan dekaanina toimi vuoteen 2018 Tapio Salmi.

## Tutkimustyö

Professori Henelius on suuntautunut teoreettiseen fysiikkaan. Hän on tutkinut muun muassa tilastollista mekaniikkaa ja tiiviin aineen teoriaa. Tutkijana hän on selvitellyt fysiikan kysymyksiä sekä klassisen fysiikan että kvanttimekaniikan näkökulmista. Tutkimusmenetelminä hän on soveltanut laskennallisessa tutkimuksessa Monte Carlo-menetelmiä. Fysiikan ilmiöistä hänen mielenkiinnon kohteenaan on ollut magnetismi. Magnetismin alalla hän on tutkinut esimerkiksi niin kutsuttuja turhautuneita magneetteja () ja häiriintyneitä magneettisia systeemejä.

Professori Henelius on julkaissut tutkimuksistaan ainakin 50 tieteellistä tutkimusartikkelia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Dekaani Heneliuksen kotisivu Åbo Akademi. 
* Heneliuksen tutkijaprofiili Kuninkaallinen teknillinen korkeakoulu.
Leif Karlson

**Leif Olof Karlson** (4. maaliskuuta 1946 Helsinki – 15. helmikuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen luutisti.

Karlsonia opettivat Ivan Putilin ja Michael Schäffer. Hän pääsi alun perin opiskelemaan Sibelius-Akatemiaan kitaransoittoa, mutta sai vuonna 1975 diplomin Kölnin musiikkikorkeakoulusta, jossa pääaineena oli barokkiluuttu. Karlson keskittyi keskiajan musiikkiin ja arabimusiikkiin, joista jälkimmäiseen sai kosketuksen Munir Bashirin kautta. Karlson soitti myös maailmanmusiikissa käytettäviä kanunia ja udia. Hän luotsasi vuonna 1988 ensimmäisen kerran esiintynyttä arabimusiikin Al Teslim -kokoonpanoa ja perusti vuonna 1995 keskiajan musiikin Oliphant-yhtyeen.

Karlson opetti Sibelius-Akatemiassa. Hän teki luutulle myös sävellyksiä ja sovituksia.

## Lähteet
Marcellinus (biografi)

**Marcellinus** (n. 300–500-luku?) oli antiikin roomalainen kirjailija, joka kirjoitti historioitsija Thukydideen elämäkerran *Thukydideen elämä*. Hänestä itsestään ei tiedetä muutoin mitään.

Marcellinuksen ja hänen teoksensa ajoitusta ei tunneta kovin hyvin. Teoksessa olevien kirjallisten viittausten perusteella sitä ei ole kirjoitettu ainakaan ennen 100-lukua. Käytetyn terminologian perusteella ainakin tekstin nykyinen muoto on vasta 500-luvulta. ”Marcellinus” oli hyvin yleinen nimi myöhäisantiikin aikana, ja siitä voi päätellä vain vähän. Erään ehdotuksen mukaan kyseinen Marcellinus olisi sama kuin se Marcellinus, joka kokosi skolioita 100-luvulla eläneen Hermogenes Tarsoslaisen retoriikan alan teoksesta *Oikeudellisista kysymyksistä* (*Peri tōn staseōn*). Tällöin hän olisi elänyt 300- tai 400-luvulla.

*Thukydideen elämä* on mukana joissakin Thukydideen *[[Peloponnesolaissota (Thukydides)|Peloponnesolaissodan]]* antiikin aikaisissa kommentaareissa, ja se on myös painettu joihinkin teoksen laitoksiin. Elämäkerran otsikon mukaan se oli koottu Thukydideen teoksen skolioista. Tämän vuoksi se on sekalainen kokoelma aineistoa ja sisältää myös ristiriitaisuuksia. Teos vaikuttaa olleen tarkoitettu johdannoksi *Peloponnesolaissotaan* käytettäväksi retoriikkakouluissa. Koska kirjoittaja eli niin pitkään Thukydideen itsensä jälkeen, hänen elämäkertaansa tulee lukea kriittisesti.

## Lähteet
Lynkeus Samoslainen

**Lynkeus Samoslainen** (, ; 300–200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen komediakirjailija ja grammaatikko, joka oli kotoisin Samokselta.

Lynkeus oli historioitsija Duriksen veli ja filosofi Theofrastoksen oppilas, ja Menandroksen aikalainen ja haastaja komediarunouden alalla. Hän eli vielä Menandroksen kuoleman jälkeenkin ja kirjoitti tästä teoksen. Lynkeus vaikuttaa olleen merkittävämpi grammaatikkona ja historioitsijana kuin näytelmäkirjailijana. Tämä voidaan päätellä hänen kirjoittamikseen mainittujen teosten nimistä, joita tunnetaan Athenaiokselta; näitä olivat:

* *Kentauri* () – komedia
* *Egyptiläinen (kertomus/historia)* (, tai )
* *Muistelmia* ()
* *Lausumia* ()
* *Päivälliskirjeet* ()
* *Hankintataito* ()
* *Apollodorokselle* () – kirje Apollodoros Karystoslaiselle?
* *Diagoraalle* ()
* *Hippolokhokselle* () – kirje Hippolokhokselle
* *Komediakirjailija Poseidippokselle* () – kirje Poseidippos Kassandreialaiselle
* *Menandroksesta* ()

## Lähteet
Jonathan Zaccaï

**Jonathan Zaccaï** (s. 22. heinäkuuta 1970 Bryssel) on belgialainen näyttelijä ja ohjaaja.

## Elämä ja ura

Zaccaï on syntynyt Belgiassa. Hän aloitti uransa 1990-luvulla esiintymällä mainoksissa ja sivurooleissa erilaisissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Suuren yleisön suosioon hän nousi vuonna 2004 elokuvista *Le Rôle de sa vie* ja *Les Revenants*. Hän on myös ohjannut muutaman elokuvan.

## Filmografia

**Näytellyt**

**Ohjannut**

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kokkusa

**Kokkusa** tai **Kokkusanjärvi**  on Uudellamaalla Pukkilassa Naarkosken lähellä sijaitseva lähes umpeen kasvanut lampi.

## Maantietoa
Kokkusan kosteikon suoalue on  pitkä ja  leveä, mutta entisen järven pinta-ala on kaksi kertaa suurempi eli . Se sijaitsee peltomaan ja metsämaan välissä ja sen reuna-alueet ovat pientä puuta kasvavaa rämettä. Suoalueen keskellä on pyöreä, halkaisijaltaan 200-metrinen kosteikkoalue, jonka keskellä on pieni avoveden alue. Entisen lammen rantoja kiertää ojat, joiden ympärysmitta on . Virallisessa vesistöviranomaisen tiedoissa lammen rantaviivan pituus on ollut . Lähialueella on neljä kiinteästi asuttua tilaa, mutta lammelle ei johda tietä. Pukkilan ja Myrskylän välinen kuntaraja ylittää suon itäreunassa.

## Vesistösuhteet
Kokkusa sijaitsee Porvoonjoen vesistössä (vesistöaluetunnus&nbsp;18) Porvoonjoen keskiosan alueella&nbsp;(18.02), jonka Rahikon alueeseen&nbsp;(18.022) lampi kuuluu. Lammelle on johdettu lyhyitä metsä- ja suo-ojia. Sen itäpäästä kaivettu oja virtaa etelään kohti Puntarijärveä. Toinen oja laskee kohti länttä ja siellä se yhtyy Kokkusanojaan. Tämä yhtyy Porvoonjokeen neljän kilometrin päässä lammesta. Lammen vedenpinnan korkeus on noin  mpy&nbsp;(N2000).

## Historiaa
Vuosina 1855–1856 julkaistussa Kalmbergin kartastossa sijaitsee Kokkusan kohdalla ”Ruskiasuonjärvi”, josta alkaa länsirannasta laskupuro Porvoonjoelle Syväojan kylään. Kartassa suojärven luoteiset rannat ja puronvarsi on raivattu niittymaaksi. Puronvarressa on vesimyllyn karttamerkki. Vuonna 1912 julkaistun Lahden seudun taloudellisen kartan mukaan, järven nimi oli ”Kokkoistenlampi”. Lammen vedenpinnan korkeus oli 63 metriä. Aikaisemmin raivatun niittymaan reunoille on raivattu peltomaata. Tässä kartassa ei näy alkuperäistä laskupuroa, vaan lammella on uusi laskuoja suoraan etelään. Järveä onkin laskettu, vai pitäisikö sanoa, kuivatettu, jossakin välissä. Vuoden 1963 peruskartassa lammen nimi on ”Kokkusa”. Sen vedenpinta on tässä huomattavasti alempana kuin edellisessä kartassa ja suon keskellä on ympyrän muotoinen vesialue.

## Lähteet
Savijärvi (Pukkila)

**Savijärvi** on Uudellamaalla Pukkilassa Mäntsälän Vaasankulman lähellä sijaitseva järvi.

## Maantietoa
Savijärvi on 400 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Se sijaitsee kirkonkylältä kuusi kilometriä luoteeseen Iilijärvenmäen länsipuolella pitkänomaisessa painaumassa Savijärvensuon pohjoispäässä. Metsäiset rinteet kohoavat jopa 27 metrin korkeuteen vedenpinnasta. Järvessä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 900 metriä . Pohjois- ja eteläpäässä rannat ovat soistuneita. Järvi on muuten autio, mutta kaakkoispäässä mäen päälle on rakennettu yksinäinen maja. Majalle johtaa etelästä tie Mäntsälän ja Pukkilan väliseltä maantieltä.

## Vesistösuhteet
Savijärvi sijaitsee Porvoonjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 18) Savijoen valuma-alueella (18.07), jonka Virenojan-Kolisevanojan valuma-alueeseen (18.072) järvi kuuluu. Järveen tulee etelästä Savijärvensuon kuivatusojia, joihin yhtyy kaakossa sijaitsevan Iilijärven laskuoja. Savijärven laskuoja yhtyy Kolisevanojaan, joka muuttuu alempana Virenojaksi ja yhtyessään pohjoisesta tulevaan Rapuojaan, muuttuu joki alajuoksulla Savijoen nimiseksi. Savijoki yhtyy Porvoonjokeen Savijoella. Järven vedenpinnan korkeus on 75,1 metriä mpy (N2000).

## Historiaa

Vuosina 1855–1856 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven karttanimi on ”Saarijärvi”, mikä on todennäköisesti erehdys. Järvessä ei tuolloinkaan ollut saaria. Vuosina 1870–1907 julkaistun Senaatin kartaston Mäntsälän karttalehdellä järven nimi on jo sama kuin nykyään. Osa Savijärven suosta on raivattu niittymaaksi ja pohjoispuolella sijaitsi Savijärven torppa. Vuonna 1912 julkaistussa Lahden seudun taloudellisessa kartassa järvi näkyy nimettömänä vesistönä ja jonka laskuoja virtaa suoraan Kolisevanojaan. Vuoden 1956 peruskartassa on järvi on autio ja sen päätylahdissa on vesikasvillisuuden karttamerkit. Ja vaikka Savijärven maatilan takana on suoalue raivattu peltomaaksi, on järvi säilyttänyt metsäisen ilmeensä. Tilanne pysyy samana vuosien 1974 ja 1989 peruskartoissa.

## Lähteet
Georgi Džikija

**Georgi Džikija** (s. 21. marraskuuta 1993 Moskova) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 188-senttimetrinen. Hän on Lokomotiv Moskovan kasvatti ja edustanut Venäjän toisella sarjatasolla Spartak Naltšikia ja Himik Dzeržinskiä sekä Venäjän valioliigassa vuosina 2015–2016 Amkar Permiä ja vuodesta 2017 alkaen Spartak Moskovaa. Hän on pelannut Venäjän valioliigassa 144 ottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Hän on voittanut Venäjän liigamestaruuden vuonna 2017.

Džikija pelasi Venäjän maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2017 ystävyysottelussa Unkaria vastaan. Hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa vuoden 2017 Maanosaliittojen cupissa. Hän on kesäkuun 7. päivään 2021 mennessä pelannut 33 maaottelua ja tehnyt yhden maaottelumaalin, marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Belgiaa vastaan.

## Lähteet
Vjatšeslav Karavajev

**Vjatšeslav Karavajev** (s. 20. toukokuuta 1995 Moskova) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan useimmiten oikea laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 176-senttimetrinen. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut vuosina 2014–2018 Tšekissä ja sen jälkeen runsaat 1,5 vuotta Alankomaissa. Syyskuusta 2019 alkaen hän on edustanut kotimaassaan Zenit Pietaria. Hän on pelannut Tšekin jalkapalloliigassa kolmessa joukkueessa yhteensä 88 ottelua, joissa hän on tehnyt kuusi maalia, Alankomaiden Eredivisiessa Vitessen joukkueessa 57 ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia, ja Venäjän valioliigassa kahdessa joukkueessa yhteensä 47 ottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia. Hän on voittanut Venäjän liigamestaruuden Zenitissä vuosina 2020 ja 2021, ja hän pelasi kaksi liigaottelua vuonna 2014 TsSKA Moskovassa sen voittaessa mestaruuden. Venäjän cupin Karavajev voitti Zenitin joukkueessa vuonna 2020.

Karavajev pelasi useissa Venäjän nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Venäjän A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2019 EM-karsintaottelussa Kyprosta vastaan. Hän on kesäkuun 7. päivään 2021 mennessä pelannut 13 maaottelua ja tehnyt kaksi maaottelumaalia, yhden syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Serbiaa vastaan ja yhden kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Puolaa vastaan.

## Lähteet
Karl Rudolf Hagenbach

**Karl Rudolf Hagenbach** (4. maaliskuuta 1801 Basel – 7. kesäkuuta 1874) oli sveitsiläinen kirkkohistorioitsija ja teologi. Hän syntyi ja opiskeli Sveitsin Baselissa ja toimi myöhemmin professorina samassa kaupungissa.

Hagenbach edusti teologiselta koulukunnaltaan välitysteologiaa ja korosti Kristuksen esimerkin seuraamista elämässä. Sai vaikutteita Gottfried Christian Friedrich Lückelta, Friedrich Schleiermacherilta ja Johann August Wilhelm Neanderilta.

Hagenbachin laatimiin teoksiin kuuluivat *Encyklopädie und Methodologie der theologischen Wissenschaften*, *Lehrbuch der Dogmengeschichte* sekä *Grundlinien der Liturgik und Homiletik*.

## Lähteet
Gottfried Christian Friedrich Lücke

**Gottfried Christian Friedrich Lücke** (24. elokuuta 1791 Egeln – 4. helmikuuta 1855) oli saksalainen teologi. Hän syntyi Egelnissä lähellä Magdeburgia. Hän opiskeli Hallessa ja Göttingenissä ja toimi professorina Bonnissa vuodesta 1818 ja Göttingenissä vuodesta 1827.

Lücke edusti teologiselta koulukunnaltaan välitysteologiaa ollen läheisesti yhteydessä Friedrich Schleiermacheriin. Lücke oli Uuden testamentin eksegeetti.

Lücken laatimiin teoksiin kuuluivat *Commentar über die Schriften des Evangelisten Johannes* sekä *Grundriss der neutestamentlichen Hermeneutik und ihrer Geschichte*.

## Lähteet
Johann August Wilhelm Neander

**Johann August Wilhelm Neander** (alkuperäiseltä nimeltään **David Mendel** (17. tammikuuta 1789 Göttingen – 17. heinäkuuta 1850) oli saksalainen protestanttinen kirkkohistorioitsija ja teologi. Hän syntyi Göttingenissä juutalaiseen perheeseen.

Hän kääntyi vuonna 1806 kristityksi vaihtaen samalla nimensä. Hän sai vaikutteita Friedrich Schleiermacherilta ja tuli tunnetuksi pektoraaliteologian edustajana. Vuodesta 1812 lähtien hän toimi Berliinissä kirkkohistorian professorina.

Hagenbachin laatimiin teoksiin kuului *Allgemeine Geschichte der christlichen Religion und Kirche*.

Neander oli suomalaisen kirkkohistorian professorin Bengt Olof Lillen (1807–1875) oppi-isä.

## Lähteet
Välitysteologia

**Välitysteologia** () on niiden erilaisten teologioiden yhteisnimitys, jotka varsinkin Saksassa ja Pohjoismaissa pyrkivät välittämään teologian ja muiden tieteiden, kirkon sekä kulttuurin kesken 1800-luvulla. Suuntauksen ohjelma nimeltä *Theologische Studien und Kritiken* julkaistiin 1828. Sen olivat laatineet Karl Ullmann ja Friedrich Wilhelm Karl Umbreit yhdessä Johann Karl Ludwig Gieselerin, Gottfried Christian Friedrich Lücken ja Karl Immanuel Nitzschin kanssa. Alkuvaiheessa Georg Wilhelm Friedrich Hegelin filosofialla sekä Friedrich Schleiermacherin teologialla oli suuntaukselle merkittävä vaikutus. Suuntausta kritisoitiin muun muassa sen tuesta Preussin unionille.

## Lähteet
Iilijärvi (Pukkila)

**Iilijärvi** on Uudellamaalla Pukkilassa kirkonkylän luoteispuolella sijaitseva järvi.

## Maantietoa
Iilijärvi on 150 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se sijaitsee metsäisen Iilijärvenmäen eteläpuolella pienten mäkien välisessä soistuneessa painaumassa. Iilijärvenmäki kohoaa yli sata metriä merenpinnan yläpuolelle. Järvessä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 450 metriä . Rannat ovat metsämaata, jossa rantaviivaa seuraa kapea hetteikköinen suovyöhyke. Järven rannalla on yksi vapaa-ajan asunto sekä Iilijärven maja, joka voi toimia leirikeskuksena. Majalla voi retkeillä ja leiriytyä vapaasti sekä uida uimarannassa. Alueella on grillikota. Järven ympäri kiertää polku.

## Vesistösuhteet
Iilijärvi sijaitsee Porvoonjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 18) Savijoen valuma-alueella (18.07), jonka Virenojan-Kolisevanojan valuma-alueeseen (18.072) järvi kuuluu. Siihen laskee kaksi suo-ojaa ja sen laskuoja on myös suo-oja. Suo-ojien vedet johdetaan luoteeseen, jossa ne virtaavat alas Savijärvensuolle. Suon johto-oja laskee Savijärveen, joka vuorostaan yhtyy Kolisevanojaan eli Rämsän tienoilla on Virenojan niminen. Virenoja ja Rapuoja yhtyvät toisiinsa ja muodostavat Savijoen, joka yhtyy Porvoonjokeen Savijoella, Pukkilan kirkonkylän pohjoispuolella. Järven vedenpinnan korkeus on 87,3 metriä mpy (N2000).

## Historiaa

Vuosina 1870–1907 julkaistun Senaatin kartaston Mäntsälän karttalehdellä (katso oikealla) järven karttanimi on ”Yläjärvi”. Koko järveä ympäröivä suo on raivattu niittymaaksi. Järvellä ei ole kartassa laskupuroa. Vuoden 1956 peruskartassa on Iilijärvestä kaivettu laskuoja suon läpi Savijärvensuolle. Iilijärven suota on käytetty pehkunnostoon. Kartassa järvi on autio eikä rantaan tule tietä. Vuoden 1974 kartassa on suoritettu suon ojitus ja järven kautta kulkee metsäpolku. Järvi on edelleen autio eikä ympäristössäkään näy metsäautoteitä. Tilanne on muuttunut vuoden 1989 kartassa. Leirikeskuksen kohdalla lukee kartassa metsästysmaja ja lounaisrannassa on rantamökki. Järvelle on vedetty sähköt. Järvelle tulee tie eteläpuolelta, kirkonkylälle johtavalta tieltä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*  (valokuvia)
*  (valokuvia)
Aleksei Ionov

**Aleksei Ionov** (s. 18. helmikuuta 1989 Kingisepp, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen. Hän on edustanut kotimaassaan vuonna 2008 alkaneella pääsarjaurallaan Zenit Pietaria, Kuban Krasnodaria, Anži Mahatškalaa, Dynamo Moskovaa, lainasopimuksella TsSKA Moskovaa, Rostovia ja lokakuusta 2020 alkaen Krasnodaria. Hän on pelannut Venäjän valioliigassa 292 ottelua ja tehnyt niissä 49 maalia. Hän on voittanut Zenitin joukkueessa UEFA Cupin vuonna 2008 sekä Venäjän liigamestaruuden ja cupin vuonna 2010.

Ionov pelasi Venäjän alle 17-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Venäjän A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2011 ystävyysottelussa Qataria vastaan. Hän kuului Venäjän joukkueeseen MM-kilpailuissa 2014 mutta ei saanut peliaikaa. Hän on kesäkuun 7. päivään 2021 mennessä pelannut 35 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.

## Lähteet
Pektoraaliteologia

**Pektoraaliteologia** () on teologinen lähestymistapa, jonka keskeisenä muotoilijana oli August Neander (1789 - 1850). Pektoraaliteologian pääperiaate on muotoiltu latinaksi sanoilla *pectus est quod facit theologum* (*sydän tekee teologin*). Pektoraaliteologia korosti tunnetta erityisesti vastalauseena niin rationalistiselle supernaturalismille kuin myöskin uusortodoksia.

## Lähteet
Uto Ughi

**Uto Ughi** (s. 21. tammikuuta 1944 Busto Arsizio) on italialainen viulisti ja kapellimestari.

Ughi aloitti musiikkiopintonsa Sienassa ja oli yksi George Enescun viimeisistä oppilaista Pariisissa. Hän opiskeli myös Jehudi Menuhinin johdolla. Ughi toimi vuosina 1987–1992 Orchestra dell'Accademia Nazionale di Santa Cecilian taiteellisena johtajana.

Ughi perusti Venetsiaan, Roomaan ja Milanoon "Homage"-festivaalit, joiden tarkoituksena on ollut klassisen musiikin edistäminen nuorten keskuudessa ja joiden avulla on myös kerätty varoja historiallisten rakennusten hyväksi. Ughin käyttämiä instrumentteja ovat olleet aiemmin Rodolphe Kreutzerin soittama Antonio Stradivarin viulu vuodelta 1701 ja aiemmin Arthur Grumiaux'n soittama Giuseppe Guarnerin viulu vuodelta 1744.

## Lähteet
Jean Lartéguy

**Jean Lartéguy** (5. syyskuuta 1920 Maisons-Alfort, Ranska – 23. helmikuuta 2011) oli ranskalainen kirjailija. Hän oli sotakirjeenvaihtajana Korean ja Indokiinan sodissa ja kirjoitti ranskalaisista laskuvarjosotilaista romaanin *Kunnian puolesta* (*Les centurions*, 1960).

## Suomennetut teokset
* *Kunnian puolesta* (*Les centurions*), suom. Martti Santavuori, Helsinki: Kirjayhtymä 1962

## Lähteet
Fellandreeni

**Fellandreenit** ovat kaksi isomeeristä orgaanista yhdistettä, joilla on samanlainen molekyylirakenne ja kemialliset ominaisuudet. α-fellandreeni ja β-fellandreeni ovat syklisiä monoterpeenejä, joiden erona on yhden kaksoissidoksen paikka. Ne eivät liukene veteen, mutta liukenevat dietyylieetteriin ja vastaaviin poolittomiin liuottimiin.


Phellandrene alpha.svg|α-fellandreeni
Phellandrene beta.svg|β-fellandreeni


## Esiintyminen ja käyttö
Fellandreenit ovat saaneet nimensä *Eucalyptus radiata*-puusta (ennen *Eucalyptus phellandra*), josta α-fellandreeni eristettiin. β-fellandreenia esiintyy mm. fenkolin eteerisessä öljyssä ja palsamipihdan pihkassa. Fellandreeneja on myös olibaanihartsissa ja koiruohossa.

Fellandreeneillä on miellyttävä tuoksu, jossa on sitruksen, pippurin ja mintun sävyjä, ja polttava maku. Niitä käytetään tuoksunsa takia hajusteissa. 

α-fellandreeni voi muodostaa räjähdysherkkiä peroksideja korkeissa lämpötiloissa ilman kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* PubChem: alpha-Phellandrene
* PubChem: beta-Phellandrene
Axel de la Chapelle

**Axel de la Chapelle** (17. kesäkuuta 1866 Helsinki – 23. maaliskuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, juristi ja virka- ja valtiopäivämies.

De la Chapellen vanhemmat olivat esittelijäsihteeri, vapaaherra Axel Fredrik de la Chapelle ja Armida Helena Antell ja puoliso vuodesta 1893 Naëmi Bergroth. De la Chapelle tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1866 ja suoritti oikeustutkinnon 1891. Hän oli Suomen Pankin palveluksessa vuodesta 1896, toimien viimeksi  kamreerina 1912–1933.

De la Chapelle oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä  1894, 1897 ja 1900.
 
## Lähteet
Tanska kesäolympialaisissa 2020

**[[Tanska]]** osallistunee **[[Kesäolympialaiset 2020|Tokion kesäolympialaisiin 2020]]**. Tanskalaisurheilijat ovat saavuttaneet 85 paikkaa 12 lajissa (tilanne 9. kesäkuuta 2021). 

## Mitalistit
*Ei mitalisteja*

## Joukkue

### Ammunta

Tanska on varmistanut viisi paikkaa ammuntaan. Jesper Hansen valittiin miesten skeetin edustajaksi marraskuussa 2019.

### Jousiammunta

Tanskalla on edustus naisten yksilökilpailussa, kun Maja Jager varmisti paikan vuoden 2019 MM-kilpailuissa. Hänet myös valittiin Tanskan edustajaksi Tokioon.

### Käsipallo

Tanskan miehet varmisti paikan olympialaisiin voitettuaan vuoden 2019 MM-kilpailut.

### Melonta

Tanskalla on edustus kolmessa naisten kilpailussa. Ensimmäiset melojat ilmoitettiin toukokuussa 2021.

;Ratamelonta

### Paini

Painissa Tanskalla on edustus miesten kreikkalais-roomalaisessa painissa.

### Purjehdus

Tanskalla on edustus useissa eri veneluokissa. Ensimmäiset purjehtijat valittiin maaliskuussa 2020 ja ryhmää täydennettiin toukokuussa 2020.

### Pyöräily

Tanskalla on edustus useissa eri pyöräilykilpailuissa

#### Maantiepyöräily

#### Ratapyöräily

#### Maastopyöräily

#### BMX

### Pöytätennis

Pöytätenniksessä Tanskalla on edustus miesten kaksinpelissä, kun Jonathan Groth varmisti paikan Euroopan kisoissa 2019.

### Ratsastus

Tanskalla on edustus kouluratsastuksen joukkuekilpailussa ja kaikissa kolmessa yksilökilpailussa.

### Soutu

Soudussa Tanskalla on edustus neljässä luokassa.

## Lähteet
Georg Mauritz von Christierson

**Georg Mauritz von Christierson** (10. helmikuuta 1842 Helsinki – 24. toukokuuta 1905 Espoo) oli suomalainen sotilas ja virka- ja moninkertainen valtiopäivämies.

Von Christiersonin vanhemmat olivat Karl Ulrik von Christierson ja Vilhelmina Charlotta Sofia Conradi ja puoliso Alma Maria Ehrström. Carl Gustaf Wilhelm von Christierson, Edvard Waldemar von Christierson ja Axel Fredrik Adolf von Christierson olivat hänen veljiään. Georg Mauritz von Christierson oli senaatin sota-asiaintoimituskunnan esittelijäsihteeri ja valtioneuvos, joka kävi Haminan kadettikoulun, mutta toimi sieltä 1862 valmistuttuaan vain vuoden ajan sotapalveluksessa. Kameraalitutkinnon 1866 suoritettuaan von Christierson tuli ensin ylimääräiseksi kamarikirjuriksi senaatin valtiovaraintoimituskuntaan ja sitten kopistiksi. Hän oli vuodesta 1872 toinen apukamreeri, vuodesta 1879 sota-asiaintoimituskunnan protokollasihteeri ja vuodesta 1888 esittelijäsihteeri.

Von Christierson  oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1867, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894 ja 1900.

## Lähteet
Gustaf Eckhard Maximilian af Enehjelm

**Gustaf Eckhard Maximilian af Enehjelm** (2. heinäkuuta 1840 Lapinjärvi – 19. maaliskuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.

Af Enehjelmin vanhemmat olivat sotatuomari Pehr Gabriel Anders af Enehjelm ja Wilhelmina Henrika Uggla ja puolisot vuodesta 1883 Alva Charlotta Dittmar (k. 1884) ja vuodesta 1902 Aina Kristina Woivalin. Tultuaan ylioppilaaksi af Enehjelm opiskeli oikeustiedettä, mutta siirtyi sitten sotilasuralle. Hän palveli upseerina sekä venäläisissä että suomalaisissa joukko-osastoissa, kuten Kuopion tarkk'ampujapataljoonassa. Sotapalveluksesta af Enehjelm erosi everstinä 1906, jäätyään lakkautuspalkalle 1904. Hän oli ollut Suomen sotakomissariaatin materiaali-intendentti vuodesta 1882. Af Enehjelm oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1897 ja 1900.
 
## Lähteet
Andrei Semjonov

**Andrei Sergejevitš Semjonov** (s. 24. maaliskuuta 1989 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän on pelannut koko seurauransa ajan kotimaassaan ja kaudesta 2012–2013 alkaen Venäjän valioliigassa. Helmikuussa 2014 hän siirtyi nykyiseen seuraansa Ahmat Groznyiin. Hän on kauden 2020–2021 loppuun mennessä pelannut 222 valioliigaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia.

Semjonov pelasi Venäjän maajoukkueessa ensimmäisen kerran toukokuussa 2014 ystävyysottelussa Norjaa vastaan. Hän oli vaihtopelaajana mukana MM-kilpailuissa 2014 ja 2018. Hän on kesäkuun 8. päivään 2021 mennessä pelannut 26 maaottelua, joista 23 ottelua avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei ole maaotteluissaan tehnyt.

## Lähteet
Högsar

**Högsar** (vanh. Haukisaari) on saari ja kylä Nauvossa Paraisilla. Saari sijaitsee Saaristomeressä ja kuuluu Turunmaan saaristoon. Saari sijaitsee noin 6 km lounaaseen Nauvon kirkolta. Saaren pinta-ala on 12,12 neliökilometriä. Saari nousee korkeimmillaan noin 34 metriä merenpinnan yläpuolelle.

## Liikenne
Saareen on lossiyhteys Iso-Nauvon saarelta, jossa Saaristotie kulkee. Finferriesin liikennöimä lossi kulkee ympäri vuoden ja vuorokauden ilman aikataulua tarpeen mukaan. Lossi on maksuton.

Yhdystie 12019 eli Högsarintie, johtaa Saaristotieltä Grännäsin, Högsarin lossin ja Ängholman kautta Högsariin. Kamskallintien risteyksen jälkeen tie jatkuu yksityistienä Lillkvivasin ja Storkvivasin saariin.

90-luvulla Högsarin lossin korvaamista suunniteltiin uudella siltayhteydellä, joka olisi kulkenut Kamskallin niemeltä Långholman ja Trattarnan kautta Biskopsöhön. Uuden tieyhteyden myötä matka mantereelle olisi lyhentynyt noin 5 kilometriä.

## Nimi
Högsar ja myös Hökksår ovat ruotsinkielisiä mukaelmia saaren muinaisesta suomenkielisestä nimestä Haukisaari. Myös Haukkasaari on voinut olla saaren muinainen nimi. Samankaltainen Kemiönsaaressa sijaitseva Högsåra on alkujaan ollut nimeltään Hautasaari.

Monet lähistön -*lot*, -*kait*, -*sor*, -*mo* päätteisten saarten nimet ovat alun perin olleet suomenkielisiä.

## Lähteet
Tanssikoulu DCA

**Tanssikoulu DCA** on Espoossa vuonna 1999 perustettu tanssikoulu, joka tarjoaa tanssiopetusta ja -kursseja kaikenikäisille ja -tasoisille harrastajille. DCA:lla on toimipisteet Espoossa Mankkaalla ja  Tapiolassa, Helsingissä Mannerheimintiellä ja Itäkeskuksessa. DCA:n on perustanut Anitra Ahtola.

Tanssikoulu DCA:lta on saatavilla tanssitunteja lastentanssista, showtanssista, baletista ja nykytanssista. Tunteja on myös hiphop-, break- ja muissa street dance- lajeissa sekä monessa muussa tanssilajissa. Tanssitunnit järjestetään DCA:lla taiteen yleisen ja laajan perusopetuksen mukaisesti. Pandemian aikaan kevätkauden 2021 loppuun saakka DCA on tarjonnut opetusta myös etä- ja hybridiopetuksena.

Tunnetuimpiin DCA:n opettajiin kuuluu Alex Komulainen, joka on 17-vuotiaana voittanut kansainvälisen tanssiorganisaation IDO:n Moderni-, baletti- ja jazz-tanssin MM-kisoissa hopeaa miesten jazz-sooloissa.

## Lähteet
Sinivuokot

**Sinivuokot** (*Hepatica*) on leinikkikasvien (Ranunculaceae) heimoon kuuluva kasvisuku, joka toisinaan on yhdistetty metsävuokkojen (*Anemone*) ja kylmänkukkien (*Pulsatilla*) kanssa yhdeksi vuokkojen suvuksi.

Sinivuokot ovat monivuotisia, talvivihantia ruohovartisia kasveja. Niiden ruusukkeina sijaitsevat lehdet ovat pitkäruotisia ja kolmiliuskaisia. Lehtien yläpinnat ovat vihreitä ja alapinnat ruskehtavan violetteja. Korvakkeet puuttuvat. Kukat sijaitsevat yksittäin varsien päissä. Kukissa on tavallisesti viidestä kahdeksaan terälehtimäistä lehteä, jotka ovat yleensä sinisiä, mutta joskus vaaleanpunaisia tai valkoisia. Heteet ovat lähes valkoisia ja niitä on runsaasti. Hedelmä on munanmuotoinen pähkylä, jossa on elaiosomi.

Sinivuokkojen (*Hepatica*) suvun tieteellinen nimi tulee latinan kielen sanasta *hepar* (suom. maksa) viitaten siihen, että sinivuokkojen lehtien alapinnan väri ja lehtien muoto muistuttavat maksaa.

## Lajeja ja risteymiä

* *[[amerikansinivuokko|Hepatica americana]]* – amerikansinivuokko
* *[[lehtosinivuokko|Hepatica nobilis]]* – lehtosinivuokko eli sinivuokko
* *[[unkarinsinivuokko|Hepatica transsilvanica]]* – unkarinsinivuokko
* ''Hepatica'' ×  ''media'' – tarhasinivuokko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Sinivuokot (''Hepatica'')
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Hepatica''
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Hepatica''
Skandiumfluoridi

**Skandiumfluoridi** (ScF3) on skandium- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää metallisen skandiumin valmistamiseen.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa skandiumfluoridi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on kuutiollinen, mutta korkeassa paineessa se esiintyy romboedrisenä tai ortorombisena muotona. Skandiumfluoridin lämpölaajenemiskerroin on negatiivinen lämpötila-alueella −263&ndash;826 °C eli se kutistuu lämmetessään. Selvimmin tämä ilmenee matalissa lämpötiloissa. Aine liukenee vain vähäisessä määrin veteen. Skandiumfluoridi on Lewis-happo ja reagoi fluoridi-ionien kanssa muodostaen kompleksisen heksafluoroskandaatti(III)ionin ([ScF6]3-).

## Valmistus ja käyttö
Skandiumfluoridia valmistetaan kuumentamalla skandiumoksidia vetyfluoridin tai ammoniumvetyfluoridin kanssa. Sitä muodostuu myös saostamalla skandiumin vesiliuoksista fluorideilla.
:Sc2O3 + 6 HF → 2 ScF3 + 3 H2O

Skandiumfluoridia käytetään metallisen skandiumin valmistamiseen pelkistämällä se magnesiumin tai kalsiumin avulla. Se toimii myös katalyyttinä valmistettaessa silyylienolieettereistä hydroksiketoneja.

## Lähteet
Dmitri Barinov

**Dmitri Nikolajevitš Barinov** (s. 11. syyskuuta 1996 Ogudnevo, Moskovan alue) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja tai puolustaja. Hän on pituudeltaan 179-senttimetrinen. Hän on edustanut koko vuonna 2015 alkaneen pääsarjauransa ajan kotimaassaan Lokomotiv Moskovaa. Hän on kauden 2020–2021 loppuun mennessä pelannut 91 Venäjän valioliigan ottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Hän on voittanut liigamestaruuden vuonna 2018 sekä Venäjän cupin vuosina 2015, 2017, 2019 ja 2021.

Barinov voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2013. Hän tuli turnauksen toisessa alkulohko-ottelussa vaihdosta kentälle ja pelasi lopuissa otteluissa täydet minuutit. Samana vuonna hän pelasi joukkueensa kaikki ottelut saman ikäluokan MM-kilpailuissa. Alle 19-vuotiaiden EM-kilpailussa 2015 hän saavutti hopeaa ja teki maalin voitokkaassa alkulohko-ottelussa Espanjaa vastaan mutta oli loppuottelussa häviämässä samalle joukkueelle.

Barinov pelasi Venäjän A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2019 EM-karsintaotteluissa San Marinoa ja Kyprosta vastaan. Syys-lokakuussa hän pelasi EM-karsinnassa niin vieras- kuin kotikentällä Skotlantia vastaan. Vuonna 2020 loukkaantumiset pitivät hänet poissa myös maajoukkueesta, ja hän pelasi viidennen maaottelunsa vasta kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Bulgariaa vastaan.

## Lähteet
Kummeli esittää: Kontio & Parmas -elokuva

**Kummeli esittää: Kontio & Parmas -elokuva** on kuudes suomalaisen viihderyhmän Kummelin tekemä elokuva. Se sai ensi-iltansa elokuvateattereissa 4. marraskuuta 2022. Elokuva pohjautuu samannimiseen televisiosarjaan.

Elokuvan on ohjannut Aleksi Mäkelä ja tuotannosta vastaa Samuli Norhomaa, Jukka Helle ja Markus Selin / Solar Republic Oy. Elokuvan levityksestä vastaa Nelonen Media.

Elokuva jäi Heikki Silvennoisen viimeiseksi osana Kummeli-ryhmää.

## Juoni
*Kummeli esittää: Kontio & Parmas* -elokuvassa häikäilemätön terroristijärjestö uhkaa räjäyttää Valkeakosken lähialueineen taivaan tuuliin, ellei sen vaatimuksiin suostuta. Mr. Greenin johtama järjestö vaatii metsien tehohakkuiden välitöntä lopettamista. Sinänsä oikeutettu vaatimus saattaa Kontion ja Parmaksen visaisen ongelman eteen: Miten pelastaa maailma julmien terroristien käsistä? Terroristien, jotka haluavat pelastaa maailman tuhoamalla sen.

Sisäiseen tutkintaan erikoistunut spesiaaliagentti Kiiveri ei ehdi maailmaa pelastamaan imetyskiireittensä vuoksi ja kun Kostamovaarallakin tihkuu, on miehistövaje Valkeakosken poliisissa huomattava. Kun kaiken lisäksi poliisipäällikkö Ljunkka on joutunut terroristien panttivangiksi, tilanne tuntuu epätoivoiselta.

Onneksi Taapero tuo kuitenkin paikalle myös Valkeakosken oman pojan Hurtan, joka on saanut hoitoa sekakäyttöönsä ja kouluttautunut siinä ohessa kansainväliseksi erikoismieheksi, erityisalanaan terrorismin vastainen taistelu.

Jopa humanisti Sumelius on neuvoton, eikä asiaa helpota, että kuuluisa orpojen ja vaivaisten kiduttaja Mr. Green lähettää kaksi brutaalia erikoismiestä iskemään Kontion rakkaimpiin perheen jäseniin; kaksosiin Morttiin ja Verttiin ja tangokuningatar Korisevaan.

Alkaa hermoja riipivä taistelu pahuutta vastaan.

## Rooleissa

## Tiivistetyt tuotantotiedot

## Arvosteluja
* Pellonpää, FilmFIN,  (1,5)

* Kartastenpää, Aamulehti,  

* Aamulehden arvostelu elokuvasta

## Lähteet
Selviytyjät Suomi (4. tuotantokausi)

**Selviytyjät Suomi** -tositelevisiosarjan neljäs tuotantokausi esitettiin syksyllä 2019. Kausi kuvattiin keväällä 2019 Filippiineillä Caramoanin saarilla. Selviytyjät Suomen tämän kauden kilpailuun osallistui kahdeksan julkisuudesta tunnettua ja kahdeksan entuudestaan tuntematonta henkilöä. Heimot jaettiin aluksi "julkkiksiin" ja "taviksiin". Juontajana jatkoi Juuso Mäkilähde. Kilpailu kesti 32 vuorokautta.{{Lähde]] Kilpailun voitti Kai Fagerlund äänin 5–4, ja hän sai 30&nbsp;000 euroa.

## Kilpailijat

## Kauden yhteenveto

## Äänestyshistoria

## Katsojaluvut

## Lähteet
Giuliano de’ Medici (Nemoursin herttua)

**Giuliano di Lorenzo de’ Medici**, (12. maaliskuuta 1479 – 17. maaliskuuta 1516 Firenze) oli Lorenzo de’ Medicin poika ja Firenzen johtaja vuosina 1512–1513, sen jälkeen kun Medicit olivat nousseet uudelleen valtaan.

Firenzen tasavaltalaiset olivat ranskalaisten avustuksella karkottaneet Giulianon veljen Piero di Lorenzo de’ Medicin vuonna 1494. Tasavaltalaiset taistelivat kuitenkin keskenään. Ranska ajoi Firenzen poliittista eristäytymistä, kun taas paavi Julius II oli muodostanut *pyhän liigan* vastustamaan Ranskan kuningas Ludvig XII:ta. Vuonna 1512 paavi vaati Firenzeä liittymään liigaan, erottamaan silloiset johtajansa ja sallimaan karkotettujen Medicien palata kaupunkiin. Espanjan armeija pakotti Firenzen alistumaan tähän. Giuliano de’ Medici palasi Firenceen sukunsa kanssa syyskuussa 1512, kukistaen kovalla kädellä heitä vastaan nousseen salaliiton. Yleisesti ottaen hän osoitti kuitenkin maltillisuutta lyhyen hallituskautensa aikana. Vuonna 1513 Giulianon vanhemmasta veljestä kardinaali Giovanni di Lorenzo de' Medicistä tuli paavi Leo X. Giuliano nimitettiin katolisen kirkon gonfalonieeriksi, ja hän lähti Roomaan veljensä luo. Vuonna 1515 Giuliano de’ Medici sai Ranskalta Nemoursin herttuan arvon. Giuliano kuoli ennenaikaisesti vuonna 1516, ja hänen avioton poikansa Ippolito jäi paavi Leon huostaan, ja myöhemmin toisen Medici-paavin, Klemens VII:n huostaan. Ippolitosta tuli sittemmin kardinaali.

## Lähteet
Pitäjänmäen kirjasto

**Pitäjänmäen kirjasto** on Helsingin Pitäjänmäen kaupunginosassa, Pitäjänmäen peruskoulun pihapiirissä toimiva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa. 
 
Pitäjänmäen kirjasto on perustettu vuonna 1920. Nykyinen kirjastorakennus on arkkitehti Aarne von Boehmin suunnittelema ja valmistunut vuonna 1991 osana Pitäjänmäen monitoimitaloa. Kirjaston naapureina ovat Pitäjänmäen peruskoulu, Pitäjänmäen nuorisotalo ja Pitäjänmäen urheilukenttä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pitäjänmäen kirjaston sijainti (Helsingin karttapalvelussa) (hel.fi)
Caludonin linna

**Caludonin linna** on suojeltu muinaisjäänne, joka on ainoana jäljellä Coventryssa Englannissa sijainneesta keskiaikaisesta linnasta. Se on ollut Grade I -luokan suojelukohde vuodesta 1955.

Ainoa jäljellä oleva osa linnasta on yli sadan vuoden ajan ollut harmaasta hiekkakivestä rakennettu pohjoismuurin osa, jossa on kaksi korkeaa ruusustoikkunaa.

## Lähteet
Aleksandr Sobolev

**Aleksandr Sobolev** (s. 7. maaliskuuta 1997 Barnaul) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 195-senttimetrinen. Hän on vuodesta 2020 edustanut Spartak Moskovaa. Hänen seurojaan ovat aiemmin olleet Tom Tomsk, Krylja Sovetov Samara ja puolen vuoden lainasopimuksella Jenisei Krasnojarsk. Hän on kauden 2020–2021 loppuun mennessä pelannut Venäjän Valioliigassa 86 ottelua ja tehnyt niissä 33 maalia.

Sobolev pelasi Venäjän maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Ruotsia vastaan. Hän on kesäkuun 8. päivään 2021 mennessä pelannut kuusi maaottelua mutta ei vielä kertaakaan avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt kolme maaottelumaalia: ensimmäisessä ottelussaan Ruotsia vastaan, maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Maltaa vastaan ja kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Bulgariaa vastaan.

## Lähteet
York Höller

**York Höller** (s. 11. tammikuuta 1944 Leverkusen) on saksalainen säveltäjä.

Höller opiskeli vuosina 1963–1970 Kölnin musiikkikorkeakoulussa sävellystä, elektroniikkaa, pianonsoittoa ja orkesterinjohtoa. Hänen sävellysopettajanaan oli Bernd Alois Zimmermann, ja elektroniikan käytössä häntä ohjasi Herbert Eimert. Lisäksi Höller suoritti filosofian ja musiikkitieteen opintoja Kölnin yliopistossa. Vuonna 1965 hän osallistui Darmstadtin Ferienkurselle. Vuosina 1971–1972 hän työskenteli Karlheinz Stockhausenin kutsusta Kölnissä Länsi-Saksan radion elektroniikkastudiolla, jonka johtajana hän myöhemmin seurasi Stockhausenia.

Höller pääsi sisälle Ranskan musiikkielämään Ensemble InterContemporainin tilattua häneltä vuonna 1978 teoksen *Arcus*. Hän yhdisteli sävellyksessä livenä tuotettuja ja elektronisesti käsiteltyjä ääniä. Menestykseksi osoittautuneen teoksen jälkeen hän sävelsi useita uusia elektroakustisia teoksia, kuten toisen Ensemble InterContemporainin tilaustyön, *Resonancen*. Höllerin tuotantoon kuuluu myös monia puhtaasti akustisia teoksia. Häneltä tilattiin vuonna 1999 orkesteriteos *Aufbruch* Saksan liittopäivien Bonnista Berliiniin siirtymisen kunniaksi. Vuonna 2010 Höller sai orkesteriteoksellaan *Sphären* Grawemeyer-palkinnon. Hän on säveltänyt myös oopperan *Der Meister und Margarita* (1984–1989).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut ,
Anton Zabolotnyi

**Anton Zabolotnyi** (s. 13. kesäkuuta 1991 Aizpute, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 191-senttimetrinen. Hän on vuosina 2019–2021 edustanut PFK Sotšia. Hän on pelannut Venäjällä monissa muissakin seuroissa ja voittanut Venäjän-mestaruuden Zenit Pietarin joukkueessa vuonna 2019. Hän on kauden 2020–2021 loppuun mennessä pelannut Venäjän Valioliigassa 93 ottelua ja tehnyt niissä 19 maalia.

Zabolotnyi pelasi Venäjän alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Venäjän A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2017 ystävyysottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Hän on kesäkuun 8. päivään 2021 mennessä pelannut 13 maaottelua, joissa kolme kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt yhden maaottelumaalin, syyskuussa 2018 ystävyysottelussa Tšekkiä vastaan.

## Lähteet
Trångsundsträsket

**Trångsundsträsket** on järvi Degerössä Raaseporin kaakkoisosassa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 73 hehtaaria. Etäisyys Tammisaaresta on kymmenen kilometriä itäkaakkoon.

## Maantiede
Trångsundsträsket muistuttaa etäisesti neliapilaa, sen mutkaisen rantaviivan pituus on 5&nbsp;954 metriä. Saaria ja luotoja on kolme, niistä laajin on Knälappen järven eteläosassa. Suuri osa Trånsundsträsketistä on merenpinnan korkeustason alapuolella eli järvessä on kryptodepressio. Syvin kohta sijaitsee järven luoteiskolkassa 3,6 metriä merenpinnan alapuolella. Trångsundsträsketiä ympäröi suurimmaksi osaksi metsämaa. Luoteispuolella sijaitsee Suomenlahdesta hiljalleen eroon kuroutuva matala Persöfladan. Valuma-alueella on peltomaata.

Trångsundsträsketin ekologinen tila on tyydyttävä, kemiallinen tila on hyvä. Vesitilavuus on 2&nbsp;564&nbsp;000 kuutiometriä.

Trångsundsträsket (91.810.1.001) kuuluu Tammisaaren-Hangon rannikkoalueeseen (91.81), joka on osa Suomenlahden päävesistöä (91). Trångsundsträsket on Tammisaaren-Hangon rannikkoalueen laajin järvi, seuraavaksi laajimmat ovat Byträsket ja Storträsket.

## Lähteet
Igor Divejev

**Igor Divejev** (s. 27. syyskuuta 1999 Ufa) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 193-senttimetrinen. Hän on edustanut Venäjän Valioliigassa Ufaa ja vuodesta 2019 TsSKA Moskovaa. Hän on kauden 2020–2021 loppuun mennessä pelannut Venäjän Valioliigassa 61 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.

Divejev pelasi Venäjän alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Venäjän A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Moldovaa vastaan. Hän on kesäkuun 8. päivään 2021 mennessä pelannut neljä maaottelua, joissa kaksi kertaa avauskokoonpanossa.

## Lähteet
Štš-304 Jaz

**Štš-304 Jaz** () oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Sukellusvene tilattiin ensimmäisessä viisivuotisohjelmassa Nikolajevista Nikolajevin eteläiseltä telakalta, missä köli laskettiin 23. helmikuuta 1930. Vene laskettiin vesille 2. toukokuuta 1931 ja otettiin palvelukseen 15. elokuuta 1934.

## Palvelus
Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon alus oli Leningradissa tehtaassa No. 194. Telakalta vapauduttuaan komentajakapteeni Ja. P. Afanasjevin alaisuudessa ollut alus liitettiin Itämeren laivaston sukellusveneprikaatin 3. divisioonaan, jonka komentajana oli V. A. Bervinski. Alus siirrettiin 16. syyskuuta 1941 Leningradista Kronstadtiin, mistä se palasi 29. syyskuuta Leningradiin ja takaisin Kronstadtiin 14. lokakuuta. Alus lähti 21. lokakuuta Kronstadtista ensimmäiselle sotaretkelleen Suursaaren edustalle, jonne se saapui vielä samana päivänä. Alus siirtyi 30. lokakuuta Lavansaaren edustalle seuraamaan Saksan laivaston toimia alueella. Alus palasi 10. marraskuuta Kronstadtiin, mistä se siirrettiin seuraavana päivänä Leningradiin.

Alus upposi osuttuaan miinaan joulukuussa 1942.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Koisjärvi (järvi)

**Koisjärvi** järvi ja luonnonsuojelualue Lohjan keskiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 36,2 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 16 kilometriä pohjoiseen. Järven vesiala on nykyisin puolisen hehtaaria.

## Maantiede
Koisjärvi on rantaviivaltaan epämääräinen. Sitä ympäröi suoalue ja peltomaa, eteläpuolella sijaitsee Lehmänhaka, joka kohoaa 75 metriä merenpinnan yläpuolelle. Saaria ei ole. Koisjärveen virtaa Koisjärvenoja pohjoisesta, Koisjärvestä virtaa laskuoja etelään Musterpyynjärveen, jonne etäisyys on noin kilometrin.

Koisjärvi (23.068.1.001) kuuluu Koisjärvenojan valuma-alueeseen (23.068), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Koisjärvenojan valuma-alueeseen kuuluu Koisjärven lisäksi Viidanjärvi.

## Lähteet
Musterpyynjärvi

**Musterpyynjärvi** on matala, erittäin rehevä ja ruskeavetinen järvi Lohjan keskiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 51,6 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 14 kilometriä pohjoiseen.

## Maantiede
Musterpyynjärven pituus etelästä pohjoiseen on 1,1 kilometriä. Saaria ei ole. Valuma-alueella on runsaasti maataloutta, joka rasittaa järveä. Sen kerrotaan olleen ammoin huomattavasti nykyistä syvempi. Musterpyynjärveen laskee Härkäjoki pohjoisesta, järven kaakkoisrannalta lähtee Sitarlanjoki etelään. Musterpyynjärvi ja Sitarlanjoki ovat luonnonsuojelualuetta. Musterpyynjärven pohjoispuolella sijaitsee Koisjärvi, itäpuolella Kyynäräjärvi ja eteläpuolella Savijärvi, jonka eteläpuolella avautuu Lohjanjärven Maikkalanselkä. Lännessä on Valkerpyy.

Musterpyynjärvi (23.061.1.003) kuuluu Sitarlanjoen-Härkäjoen alue (23.061), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Sitarlanjoen-Härkäjoen alueen laajimmat vakavedet ovat Musterpyynjärvi, Savijärvi ja Kyynäräjärvi.

## Lähteet
Sarkkinen (järvi)

**Sarkkinen** on Uudellamaalla Vihdin kaakkoisosassa Ollilan lähellä sijaitseva järvi. Etäisyys Nummelasta on neljätoista kilometriä itään ja Helsingin keskustasta 26 kilometriä luoteeseen.

## Maantietoa
Sarkkinen on 350 metriä pitkä, 200 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,9 hehtaaria. Sarkkinen sijaitsee Suolikkaan ja Saarijärven välissä, sen pituus lännestä itään on 330 metriä. Saaria ei ole. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

## Luontoarvoja
Sarkkinen kuuluu Nuuksion kansallispuistoon.

## Vesistösuhteet
Sarkkinen sijaitsee Suomenlahden rannikkoalueessa (vesistöaluetunnus 81), jonka Mankinjoen valuma-alueeseen (81.057) järvi kuuluu. Sen laskuoja alkaa lounaisrannasta ja se laskee kannaksen yli Suolikkaaseen, jonka korkeustaso on 0,2 metriä Sarkkista alempi. Sarkkisen vedenpinnan korkeus on 78 metriä mpy (N2000).

## Lähteet
Tuulijärvi (Raasepori)

**Tuulijärvi** on järvi Raaseporin pohjoisosassa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 69,6 hehtaaria. Etäisyys Tammisaaresta on 20 kilometriä pohjoisluoteeseen.

## Maantiede
Tuulijärven pituus lounaasta koilliseen on 1,8 kilometriä, leveys kaakosta luoteeseen on 300–600 metriä. Saaria on kolme, joista Storholmenin pinta-ala on noin kolme hehtaaria. Kaksi muuta saarta sijaitsevat Storholmenin kupeessa. Tuulijärven syvin kohta sijaitsee altaan keskivaiheilla. Puolentoista metrin syvyyskäyrä kulkee suurimmaksi osaksi varsin lähellä rantaa, paikoin myös kuuden metrin syvyyskäyrä hipoo rantaviivaa. Itärannan maasto kohoaa 65 metriä merenpinnan yläpuolelle eli noin 45 metriä järven pinnan yläpuolelle.

Tuulijärven rannat ovat metsämaata, paitsi pohjoisessa, missä avautuu maatalousmaisemia. Tuulijärveen virtaa laskuoja lännestä Sågträskistä, idästä järveen laskee Pellarinoja, myös muita laskuojia on. Tuulijärven pohjoisrannalta lähtee laskuoja Saarenjärveen, joka on Tuulijärven luoteispuolella sijaitseva Kiskonjoen suvanto.

Tuulijärven ekologinen tila on hyvä, vesitilavuus on 4&nbsp;465&nbsp;000 kuutiometriä.

Tuulijärvi (24.013.1.001) kuuluu Tuulijärvenojan valuma-alueeseen (24.013), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kiskonjoen–Perniönjoen vesistössä (24). Toinen jakovaihe on Kiskonjoen alue (24.01). Tuulijärvenojan valuma-alueeseen kuuluu kymmenen vakavettä, joista Tuulijärvi on laajin. Seuraavaksi laajimmat ovat Munajärvi, Teinipussi ja Munttusjärvi. Tuulijärven itäpuolella sijaitseva Pitkäjärvi kuuluu Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistöön.

## Lähteet