open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hän (J. Karjalaisen kappale)

**Hän** on kappale, jonka on säveltänyt ja sanoittanut J. Karjalainen. Se julkaistiin ensimmäisen kerran levyllä ''Lumipallo'' syyskuussa 1988. Se julkaistiin myös singlenä "Hän / Sudenkorento".

"Hän" oli Suomen kaupallisten radioasemien eniten soitettu kappale aikavälillä 1985–2020, mistä hyvästä J. Karjalaiselle myönnettiin erikoispalkinto vuonna 2020. Kappale sijoittui Radiomafian top 500 -äänestyksessä kaikkien aikojen parhaista kappaleista sijalle 116. 

## Sävel ja sanat
Kappale sai alkunsa 1980-luvun alkupuolella. Karjalaisen näppäillessä vanhaa kitaraa syntyi sointukierto, joka ei Karjalaisen mielestä ollut sinällään poikkeuksellinen. *Lumipallo*-levyn aikoihin hän palasi melodiaan kehittääkseen sitä edelleen.  

Karjalainen erottaa kappaleesta kaksi melodiaa: ensimmäinen on näppäilemällä soitettu ja toinen sähkökitaralla soitettu hitaampi melodia.  

Varhaisen version sanat kuuluivat: "Mä aion voittaa Euroviisut / kun siellä pärjää biisit pliisut / ja tästä tuli juuri sellainen". 

Sanoituksen eräs versio kertoi "Laura Häkkisen silmät" -kappaleesta tuttua tarinaa, mutta se olisi tehnyt kappaleesta liian pitkän. Karjalainen päätyi siihen tulokseen, että kappaleessa olisi mahdollista käyttää vain muutamia sanoja, jolloin sanoitus typistyi yhteen sanaan: "hän".

Ensin sanat olivat preesens-muodossa: "saa mut uskomaan", mutta sellaisenaan kappale ei ollut Karjalaisen mielestä koskettava. Kun Karjalainen muutti sanat imperfektimuotoon "sai mut uskomaan", hän ymmärsi löytäneensä kappaleen perimmäisen ajatuksen: surun. Hän uskoi, että kappaleesta tulisi menestys.

## Äänitys ja julkaisu
"Hän" äänitettiin Finnvoxin studioilla välillä joulukuu 1987 – kesäkuu 1988. Levytyksen tuottajana toimi J. Karjalainen. Kappaleen sovitti Jukka Tuovinen. Sen esittivät J. Karjalainen (laulu, kitara, ym) ja yhtye Mustat Lasit. Yhtyeessä soittivat Mikko Lankinen (kitara), Mikko Kivikari (kosketinsoittimet, taustalaulu), Jukka Tuovinen (saksofoni), Antero Priha (trumpetti), Pekka Lehti (basso, taustalaulu), Janne Haavisto (rummut) ja Mongo Aaltonen (lyömäsoittimet). "Hän"-kappaleessa soittivat lisäksi Erkki Palola (viulu), Jouni Heinonen (viulu), Karri Koivukoski (alttoviulu) ja Ilmo Saaristo (sello). Levyllä kappale soitetaan nopeudella 79 iskua minuutissa. Se kestää 3 minuuttia ja 26 tai 28 sekuntia. Levyn julkaisi Poko Rekords.

## Nuotit

* Karjalainen, J: *Laulukirja*. Helsinki: Love, 1991. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* J. Karjalainen: Hän (live-esitys 12.10.1991, tallenne Yle Areenassa)
Valkoinenlampi (Kannonkoski, Selänranta, eteläinen)

**Valkoinenlampi** on Keski-Suomessa Kannonkoskella Selänranta lähellä sijaitseva järvi.

## Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,7&nbsp;hehtaaria, se on 300&nbsp;metriä pitkä ja 100&nbsp;metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen keskisyvyys on 3,7&nbsp;metriä ja suurin syvyys on 11,5&nbsp;metriä. Järven rantaviivan pituus on 600&nbsp;metriä.

## Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Lakojoen valuma-alueeseen (14.444) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 174,7&nbsp;metriä mpy.

## Lähteet
Sakari Ojala

**Sakari Antero Ojala** (s. 4. toukokuuta 1953 Pieksämäki) on suomalainen paikallispoliitikko ja kunnallisneuvos vuodesta 2021. Hän on ollut lukuisissa kunnallisissa, maakunnallisissa ja valtakunnallisissa luottamustoimissa. Ojala oli ehdolla vuoden 2007 eduskuntavaaleissa, mutta ei tullut valituksi. Ojala on ollut Pieksämäen kaupunginvaltuutettu vuodesta 1993 lähtien. Hän on toiminut kaupunginhallituksen varapuheenjohtajistossa useammalla kaudella sekä valtuuston puheenjohtajana pitkäaikaisesti. Kaupunginhallituksessa hän on toiminut niin varapuheenjohtajana kuin puheenjohtajanakin. Ojala edustaa Suomen Sosiaalidemokraattista Puoluetta (SDP). Hän on ollut luottamushenkilönä tai taustavaikuttajana monessa Pieksämäen, Etelä-Savon kuin valtakunnallisissakin kehityshankkeissa. Hän edisti Pieksämäen aseman ympäristön peruskorjaamista, ja kävi viemässä Sanna Marinille esityksen aseman alueen parantamisesta.

## Tunnustukset

* Suomen valkoisen ruusun ritarikunnan 1. luokan mitali kultaristein (2004)
* SAK:n kultainen ansiomerkki (2007) 
* Rautatieläisten liiton hopeinen ansiomerkki (2010) 
* Rautatieläisten liiton kultainen ansiomerkki (2013)

## Lähteet
Pavone del Mella

**Pavone del Mella** () on kunta Italiassa Lombardian alueella olevassa Brescian maakunnassa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 2&nbsp;688 asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kunnan verkkosivut
Luettelo indoeurooppalaisista kielistä

Tämä on **luettelo [[Indoeurooppalaiset kielet|indoeurooppalaisista kielistä]]** kieliryhmittäin. Luettelo on epätäydellinen.

**[[Albanialaiset kielet]]**
* albania

**[[Armenialaiset kielet]]**
* armenia

**[[Balttilaiset kielet]]**
* itäbalttilaiset kielet
** latvia (lätti)
*** latgalli
** liettua
* länsibalttilaiset kielet
** muinaispreussi
** jatvingi
** kuuri

**[[Germaaniset kielet]]**
* itägermaaniset kielet
** gootti
* länsigermaaniset kielet
** alasaksa (*Plattdüütsch*)
** afrikaans
** englanti
** skotti
** friisi
** hollanti
** luxemburgin kieli
** saksa
** jiddiš
* pohjoisgermaaniset kielet
** fääri
** islanti
** norja
** ruotsi
** tanska

**[[Indoiranilaiset kielet]]**
* indoarjalaiset kielet
** bengali
** gudžarati
** hindi
** pandžabi (punjabi, panjabi)
** romanikieli
** sanskrit
** urdu
* iranilaiset kielet
** paštu
** persia (farsi)
** kurdi

**[[Kelttiläiset kielet]]**
* bretoni
* iiri
* kymri
* gaeli
* manksi
* korni

**[[Helleeniset kielet]]**
* mykeneläinen kreikka
* kreikka
** nykykreikka

**[[Itaaliset kielet]]**
* latina
* oski
* umbri
* faliski

* Latinan paikallismurteista syntyneet **[[romaaniset kielet]]**
** eteläromaaniset kielet
*** korsika
*** sardi (Sardinia)
** italo-länsiromaaniset kielet
*** italo-dalmaatialaiset kielet
**** italia
**** sisilia
*** länsiromaaniset kielet
**** galloromaaniset kielet
***** ranska
***** oksitaani
***** valloni
***** arpitaani (frankoprovensaali)
***** retoromaani
**** iberoromaaniset kielet
***** espanja
***** galego (galicia)
***** katalaani
***** portugali
***** ladino
***** asturia
***** aragonia
** itäromaaniset kielet
*** romania
**** moldova
**** aromania

**[[Slaavilaiset kielet]]**
* eteläslaavilaiset kielet
** kroatia
** bosnia
** serbi
** montenegro
** bulgaria
** makedonia
** sloveeni
** kirkkoslaavi
* itäslaavilaiset kielet
** ukraina
** valkovenäjä
** venäjä
* länsislaavilaiset kielet
** puola
** slovakki
** sorbi
** tšekki
** kašubi
** slovintsi, hävinnyt
La Stampa

**La Stampa** on italialainen päivittäin ilmestyvä sanomalehti. Lehden päätoimitus sijaitsee Torinossa.

## Historia
La Stampa sai alkunsa vuonna 1867 nimellä **Gazzetta Piemontese**. Nimen ”La Stampa” se sai vuonna 1895, kun sen kaksi toimittajaa, Luigi Roux ja Alfred Frassati ostivat lehden.

Mussolinin valtaannoususta huolimatta La Stampa jatkoi demokratiaa puolustavana ja liberaalina lehtenä. Frassati, joka omisti lehden tuohon aikaan kieltäytyi yhteistyöstä fasistien kanssa ja myi lehden. Tämän jälkeen fasistit ottivat sen haltuunsa ja muuttivat sen propaganda-alustaksi. Sodan jälkeen lehti jatkoi sotaa edeltävällä linjallaan, mutta toimi hetkellisesti nimellä *La Nuova Stampa*.

Vuonna 2006 lehti siirtyi berliner-sivukokoon ja luopui samalla mustavalkokuvien käytöstä. Tähän investointiin yhteensä 70 miljoonaa euroa, josta suurin osa tuli suurimmalta osakkeenomistajalta, Fiatilta.

Vuonna 2012 Torinossa avattiin Spazio La Stampa -museo, joka kertoo lehden historiasta.

## Nykyään
Lehti on kallellaan keskusta-vasemmistoon. Se on perinteisesti nostanut esille Italiaa riivaavia sosiaalisia ongelmia.

La Stampa vastaa myös Vatikaaniin keskittyvästä Vatican Insider -sivuston ylläpidosta ja sisällöstä.

Vuonna 2020 La Stampan levikki oli noin 160 000. Vuodesta 2017 lähtien lehteä on kustantanut Gruppo editoriale l'Espresso -yritys (sittemmin GEDI Gruppo Editoriale), johon kuuluu myös La Repubblica. Yhteensä näiden kahden lehden osuus Italian sanomalehtien markkinoilla on noin 20 %.

Huhtikuussa 2020 lehden uudeksi päätoimittajaksi valittiin Massimo Giannini.

## Lähteet
Pasi Niemelä

**Pasi Niemelä** (s. 19. huhtikuuta 1963 Karhula) on suomalainen pesäpalloilija ja uransa jälkeen pelinjohtaja.

## Pelaajaura
Niemelä edusti pääsarjaurallaan Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä kasvattajaseuraansa Haminan Palloilijoita, Hyvinkään Tahkoa ja Jyväskylän Kiriä. Niemelä saavutti yhden SM-hopean kaudella 1983 ja kolme SM-pronssia kaudella 1987, kaudella 1989 ja kaudella 1990. Kaudella 1987 Niemelä oli myös SM-sarjan lyöjäkuningas 37:llä lyödyllä juoksulla. Niemelä pelasi kaksi Itä–Länsi-ottelua vuosina 1986 ja 1987 sekä kolme Liitto–Lehdistö-ottelua vuosina 1986–1988. Hän pelasi 178 runkosarjan ottelua. Näissä hän löi 22 kunnaria, 187 tavallista juoksua, toi 132 juoksua ja keräsi 793 kärkilyöntipistettä. Hän pelasi 22 ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi 12 tavallista juoksua, toi 16 juoksua ja keräsi 72 kärkilyöntipistettä. Hän pelasi 14 alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi viisi tavallista juoksua, toi kahdeksan juoksua ja keräsi 43 kärkilyöntipistettä.

## Pelinjohtoura
Niemelä toimi Hyvinkään Tahkon pelinjohtajana kaudet 1991–1993. Kaudella 1992 Tahko saavutti Niemelän alaisuudessa SM-hopean. Kauden 1996 Niemelä toimi Jyväskylän Kirin pelinjohtajana. Kaudet 1997–1998 Niemelä toimi Kaisaniemen Tiikereiden pelinjohtajana. Kaudella 1998 Tiikerit saavutti SM-hopean. Kauden 2001 Niemelä toimi Ulvilan Pesä-Veikkojen pelinjohtajana.

## Lähteet
Italian tähden ritarikunta

**Italian tähden ritarikunta** () on italialainen ritarikunta. Se perustettiin vuonna 2011, ja toimii **Italian solidaarisuuden tähden ritarikunnan** () virallisena seuraajana. Aikaisempi ritarikunta perustettiin Italian tasavallan yhteydessä vuonna 1947, mutta presidentti Giorgio Napolitano uudisti ritarikuntaa sen nykyiseen muotoon. Alkuperäistä, vuonna 1947 perustettua, kunniamerkkiä jaettiin kunnianosoituksena merkittävästä työstä sodanjälkeisen Italian rakentamiseksi. Vuodesta 2011 se on toiminut kunnianosoituksena italialaisen kulttuurin säilyttämisestä ja edistämisestä sekä sen hyväksi tehdystä työstä Italian ulkopuolella.

Kunniamerkkiä jaetaan kuudessa luokassa:

*  Suurristin kunniaritari
*  Suurristi
*  Suurupseeri
*  Komentaja
*  Upseeri
*  Ritari

## Lähteet
Heinz Muntwyler

**Heinz Muntwyler** (s. 1956) on sveitsiläinen karateka. Hän voitti Kyokushinin keskisarjan EM-pronssia vuonna 1985 ja saavutti myös samana vuonna pronssia Ibutz Oyama Cupissa.

Kilpauransa jälkeen Muntwyler perusti oman Kyokushin seuran Karate Club Anglikon vuonna 2001, joka kuuluu IFK-liittoon. Hän johti seuraansa vuoteen 2021 saakka, kunnes antoi johtotehtävät Peter Hubschmidille ja siirtyi itse varapuheenjohtajaksi vuodeksi 2022.

Muntwyler harjoitteli karatea kaksinkertaisen Euroopan mestarin Andy Hugin kanssa 1977 lähtien aina 1990-luvulle saakka. He kuuluivat molemmat 1980-luvulla Sveitsin karatemaajoukkueeseen.

## Lähteet
Pertti Raveila

**Pertti Kalevi Raveila** (1. kesäkuuta 1935 Koivisto – 2. toukokuuta 2011 Imatra) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Imatran Teatterissa noin 20 vuotta kolmessa eri jaksossa.

## Ura
Raveila syntyi kokki Arvo Kallosen ja Lyyli Hallikaisen perheeseen. Ennen ammattimaista näyttelijän uraansa Raveila toimi puhelinasentajana ja toimistovirkailijana. Hän työskenteli iltanäyttelijänä Imatran Teatterissa vuosina 1956–1961. Uran varhaisvaihetta seurasi useita näyttelijänkiinnityksiä: Riihimäen Teatteri 1961–1963, Imatran Teatteri 1963–1965, Rauman kaupunginteatteri 1965–1969, Mikkelin teatteri 1969–1975 ja jälleen Imatran Teatteri vuodesta 1975 vuoteen 1989, jolloin hän jäi eläkkeelle.

Raveila näytteli noin 150 roolia. Niistä mainittakoon Cléante (*Luulosairas*), Auermaa (*Rykmentin murheenkryyni*), Kamzoil (*[[Viulunsoittaja katolla]]*) ja Konsta Pylkkänen.

Raveila näytteli myös muutamissa televisiotuotannoissa, kuten Mikko Niskasen televisioelokuvassa *[[Omat koirat purivat]]* (1974). Hänellä oli niin ikään pieniä tehtäviä viihdeohjelmissa.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Pitkälahti (Kinnula)

**Pitkälahti** on Keski-Suomessa Kinnulassa Silkkiperän lähellä sijaitseva järviä ja lampia sisältävä kosteikkoalue.

## Maantietoa
Koskeikon pinta-ala on 3,0&nbsp;hehtaaria, se on 550&nbsp;metriä pitkä ja 200&nbsp;metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. 
Kosteikkoalueen rantaviivan pituus on 1,2&nbsp;kilometriä.

## Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Isojoen–Jääjoen valuma-alueella (14.45), jonka Ylä-Jäpän alueeseen (14.452) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,1&nbsp;metriä mpy.

## Lähteet
The Batman (soundtrack)

**The Batman: Original Motion Picture Soundtrack** on supersankarielokuvan *[[The Batman (elokuva)|The Batman]]* (2022) soundtrack-albumi. Kappaleet on säveltänyt Michael Giacchino. Albumi julkaistiin WaterTowerin kautta 25. helmikuuta 2022, viikko ennen elokuvan julkaisua.

## Kappaleet

## Muut kappaleet
Giacchinon sävellysten lisäksi elokuvassa kuullaan myös Nirvanan ”Something in the Way”, jota käytettiin elokuvan markkinoinnissa, Franz Schubertin ”Ave Maria”, Ludwig van Beethovenin ”Pianokonsertto nro 5”, Patrick Toppingin ja Kevin Saundersonin ”Frisk”, Corvadin ”Tesla”, Baauerin ”Hot 44”, Peggy Goun ”Troop” ja ”Darkroom”, Henry Purcellin ”Dido’s Lament”, Gabriel Faurén ”Requiem”, Al Martinon ”I Have But One Heart” sekä Dean Martinin ”Volare”.

## Lähteet
Lauluja 1960-luvulta

**Lauluja 1960-luvulta** on artistinimellä M julkaisevan Minja Kosken neljäs sooloalbumi.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Soundi: 

## Lähteet
Sakyn lentotukikohta

**Sakyn lentotukikohta** tai **Sakyn sotilaslentokenttä** (, ; ICAO: **UKFI**)  on Ukrainalle kuuluvalla Krimin niemimaalla, Jevpatorijan piirin Novofedorivkan kaupunkityyppisen taajaman itälaidalla sijaitseva sotilaslentokenttä ja laivaston lentotoiminnan harjoituskeskus. Lentotukikohta sijaitsee noin neljä kilometriä Sakyn kaupungista etelään.  Vuodesta 2014 se on ollut osa Venäjän miehittämää Krimin niemimaata.

Tukikohdan koulutusrakenteisiin kuuluu muun muassa ”Nitka- nousu- ja laskeutumisalue”, joka on maalle sijoitettu lentotukialuksesta lentoonlähdön ja laskeutumisen tekniikkojen harjoitusalue. Se on yksi maailman neljästä tämäntyyppisestä harjoitusalueesta (muut löytyvät Yhdysvalloista, Kiinasta ja Intiasta). 

Sakyn lentotukikohdassa toimi joulukuussa 2021 Venäjän laivaston 43. itsenäinen laivaston lentohyökkäysrykmentti (43 OMShAP). Tällä rykmentillä on 12 Suhoi Su-30SM -hävittäjää, kuusi Suhoi Su-24M -hävittäjää ja kuusi Suhoi Su-24MR -hävittäjiä.

9. elokuuta 2022 uutisoitiin useista räjähdyksistä lentotukikohdan alueella; Novofedorivkan uimarannalta kuvatut videot näistä tapahtumista levisivät julkisuuteen. Virallisesti Ukrainan asevoimat ei ollut seuraavan päivän aikanakaan ilmoittautunut iskujen tekijäksi, mutta listasi silti yhdeksän lentokoneen tuhoutuneen edellispäivää koskevassa Venäjän hyökkäyssotaa (2022) koskevassa ukrainalaisjoukkojen aiheuttamien venäläistappioiden päiväraportissaan.  Venäjä on julkisuudessa kiistänyt lentokoneita tuhoutuneen räjähdysten yhteydessä. Maan ankara sotasensuuri myös kieltää avoimen asevoimien tappioista kertomisen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Aerodrom Saki  (wikimapia.org)
*
Bilal Xhaferri

**Bilal Xhaferri** (1935 Ninat, Albania –  1986 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) oli albanialainen runoilija ja poliittinen toisinajattelija. Häntä pidetään etenkin Chamerian alueen runouden voimahahmona.

Xhaferri syntyi Ninatin kylässä lähellä Konispolia. Hänen varhaista tuotantoaan edustaa tarinakokoelma *Njerëz të rinj, tokë e lashtë* (1966). Xhaferri joutui kommunistien epäsuosioon kun hän arvosteli Ismail Kadaren romaania *Dasma* ("Häät", 1968). Xhaferrin onnistui paeta Kreikkaan elokuussa 1969 ja seuraavana vuonna hän muutti Yhdysvaltoihin. Xhaferri asettui Chicagoon ja perusti antikommunistisen aikakauslehden *Krahu i Shqiponjës* ("Kotkan siivet"), jota julkaistiin 39 numeroa vuodesta 1974 vuoteen 1986.

## Lähteet
Portoferraio

**Portoferraio** on kaupunki ja samanniminen kunta Elban saarella Italiassa. Portoferraio sijaitsee Elban pohjoisosassa. Sekä kaupunki että kunta ovat Elban suurimmat. Elban pääsatama sijaitsee Portoferraiossa. Kunnan muita kyliä ovat muun muassa Acquavista, San Martino, Schiopparello ja Volterraio. Montecriston saari kuuluu hallinnollisesti kuntaan.
   
## Talous
Portoferraiolle kuten koko Elban saarelle turismi on merkittävä tulonlähde.

## Historia
Antiikin aikana paikalla ollut kaupunki tunnettiin nimellä *Fabricia*. Roomalaisia ennen paikalla oli asustanut etruskeja ja kreikkalaisia.
Nykyisen kaupungin rakennutti Cosimo I de’ Medici 1500-luvulla antaen kaupungille nimeksi *Cosmopoli*. Kaupunki linnoitettiin merirosvojen hyökkäysten vuoksi ja ympärille rakennettiin muuri. Napoleon asui Elban karkotuksen aikana Portoferraiossa sijaitsevassa Palazzina dei Mulinissa.  
Kaupungin nykyinen nimi tulee 1800-luvun lopulta saaren rautakaivosten mukaan, joita oli hyödynnetty antiikin ajoista lähtien. 
## Lähteet
San Marino-Montefeltron roomalaiskatolinen hiippakunta

**San Marinon-Montefeltron roomalaiskatolinen hiippakunta** () on roomalaiskatolisen kirkon hiippakunta, joka kattaa koko San Marinon sekä Italian puolella sijaitsevia kuntia. Hiippakunta kuuluu Ravenna-Cervian arkkihiippakuntaan.

Montefeltron hiippakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 826, mutta sen uskotaan olevan tätä vanhempi. Hiippakunnan koko ja virallinen nimi ovat vaihtuneet tämän jälkeen pariin kertaan ja nykymuodossaan ja nykyisellä nimellään se aloitti vuonna 1977. 

Vuonna 2020 hiippakunta koostui 81 seurakunnasta, joilla oli jäseniä yhteensä 61 401. Hiippakunnan piispana toimii Andrea Turazzi.

## Lähteet
Loitsana

**Loitsana** on saareton erämaajärvi Savukosken pohjoisosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 8,09 hehtaaria. Etäisyys Rovaniemeltä on 211 kilometriä suoraan koilliseen. Loitsana on jäännös laajasta jääjärvestä, joka sijaitsi alueella noin 10&nbsp;000 vuotta sitten.

## Maantiede
Loitsanan pituus lännestä itään on puoli kilometriä. Rannat ovat alavia ja asumattomia. Loitsana laskee lounaiskulmastaan länteen Sokliojaan, joka yhtyy Ylä-Nuorttiin vajaan kilometrin päässä Loitsanasta länteen. Loitsanan läheisyydessä sijaitsee yksi Lapin vanhimmista kivikautisista asuinpaikoista.

Loitsana (72.045.1.001) kuuluu Sokliojan valuma-alueeseen (65.925), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Tuulomajoen vesistössä (72). Toinen jakovaihe on Nuorttijoen latvan valuma-alue (72.04). Loitsana on Sokliojan valuma-alueen ainoa yli hehtaarin laajuinen vakavesi. Sen koillispuolella sijaitsee noin puolen hehtaarin laajuinen nimetön lampi.

## Lähteet
Svezia, inferno e paradiso

**Svezia, inferno e paradiso** () on Luigi Scattinin ohjaama sekä käsikirjoittama italialainen pseudodokumenttielokuva vuodelta 1968. Elokuva käsittelee seksuaalisuutta Ruotsissa. Siinä esitetään teinityttöjen ehkäisyvälineitä, lesbojen yökerhoja, toisten puolisoiden kanssa seksiä harrastamista, pornoelokuvia, liivijengejä sekä vapunjuhlintaa. Elokuva käsittelee myös Ruotsin huume-, alkoholi- sekä itsemurhaongelmia. Elokuvassa kuullaan Piero Umilianin kappale ”Mah Nà Mah Nà”, jonka myöhemmin televisiosarjat *[[Seesamtie]]* ja *[[The Muppet Show]]* popularisoivat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Viitaanjärvi

**Viitaanjärvi** on runsashumuksinen, suurelta osin kulttuurimaiseman reunustama järvi Iisalmen keskustan koillispuolella Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 3,6 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 76 kilometriä pohjoisluoteeseen.

## Maantiede
Viitaanjärven rantaviivan pituus on 28&nbsp;755 metriä. Järvenselkä on noin 2,5 kilometriä pitkä ja sen suurin leveys on yli kilometrin. Selkävesi kapenee etelässä Lapinlahdeksi. Selkävedestä kaakkoon ulottuu yli kolme kilometriä pitkä järvenosa, jonka nimi on Koukkujoki. Pohjoiseen ulottuu noin puolitoista kilometriä pitkä järvenosa, joka levenee pohjoisessa Matalalahdeksi. Selkäveden luoteispuolella sijaitsee Syvälahti ja Kannaslahti, joita yhdistää pääaltaaseen noin sata metriä leveä salmi. Lähes puolet Viitaanjärvestä on enintään kaksi metriä syvä ja noin kymmenesosa on vähintään kymmenen metriä syvä.

Viitaanjärven saariluku on kolme. Laajin saari on järven kaakkoiskolkan Vironsaaret, jonka pinta-ala on noin 2,5 hehtaaria. Laajin niemimaa on Lehtosaari, joka erottaa järven luoteisia lahtia pääaltaasta. Viitaanjärven rannoilla on melko taajaan peltomaata ja asutusta. Länsirannalla kohoaa Kurnunvuori ja itärannalla Harakkamäki. Kummankin laki on noin 130 metriä merenpinnan yläpuolella.

Viitaanjärven kaakkoiskolkkaan Vironsaarten kohdalle laskee Pitkäkoski kaakosta Hernejärveltä (91,2 metriä mpy). Vironsaarten eteläpuolella sijaitsee Paununlahti, johon virtaan Paununpuro etelästä. Viitaanjärvi laskee Lapinlahden lounaisosasta Tikankoskea etelään Kilpijärven (85,9 metriä mpy) Tikanselälle.

Viitaanjärven vesitilavuus on 14&nbsp;077&nbsp;000 kuutiometriä.
 
Viitaanjärvi (04.581.1.012) kuuluu Kilpijärven–Hernejärven alueeseen (04.581), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Sonkajärven reitin valuma-alue (04.58) ja ensimmäinen on Iisalmen reitin valuma-alue (04.5). Viitaanjärvi on toiseksi laajin Kilpijärven–Hernejärven alueen 33:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Kilpijärvi ja kolmanneksi laajin on Hernejärvi.

Viitaanjärvi on yhdeksänneksi laajin Siilinjärven 115:stä vakavedestä. Sitä seuraa Kirmanjärvi.

## Lähteet
Tyllinjärvi

**Tyllinjärvi** on matala, sameavetinen ja muodokas järvi Miehikkälän kaakkoisosassa Kymenlaakson maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,4 neliökilometriä. Etäisyys Kotkasta on 50 kilometriä itäkoilliseen. Järven eteläinen osa sijaitsee Virolahden alueella.

## Maantiede
Tyllinjärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 4,5 kilometriä. Järvi on kapea ja sen mutkaisen rantaviivan pituus on 19&nbsp;828,1 metriä. Tyllinjärvi koostuu suurelta osin lahdista, joiden nimet ovat pohja-päätteisiä: Nurmisaaranpohja, Tetrivuorenpohja, Kulmakatteenpohja, Järvelänpohja, Salmelanpohja ja Tiirinpohja. Laajimmat niemet ovat itärannan Leukaniemi ja Tammaniemi sekä Vanhaniemi luoteessa. Tyllinjärveä laskettiin 1930-luvulla. Vain 18 hehtaaria järvestä on vähintään kolme metriä syvä. Syvin kohta, 6,6 metriä, sijaitsee järven eteläosassa Tetrivuoren tuntumassa. Järven luoteisosassa on noin viiden metrin syvänteitä.

Tyllinjärven saariluku on kahdeksan. Laajin saari on Järvensaari, jonka kautta Miehikkälän ja Virolahden kuntaraja kulkee. Tyllinjärven rannoilla on runsaasti kulttuurimaisemaa peltoineen. Itärannalla sijaitsee Tyllin kylä. Järveä reunustavat metsät ovat varsin tasaisesti lehti- ja havupuuvaltaisia. Etelärannalla kohoaa jyrkkiä kallioseinämiä.

Tyllinjärven rantaniityt ovat suursara- ja järvikortevaltaisia, niittyjen reunoilla levittäytyy järviruoko- ja kaislavyöhykkeitä. Järven linnusto on monipuolinen kahlaajineen ja vesilintuineen.

Tyllinjärveen laskee Vaalimaanjoki luoteesta. Joki jatkuu Tyllinjärven pohjoiskolkasta Taipaleenjärven (15,4 metriä mpy) ja Savanjärven (12,3 metriä mpy) kautta kaakkoon.

Tyllinjärven vesitilavuus on 3&nbsp;010&nbsp;000 kuutiometriä. Järvi on verraten rehevöitynyt.

Tyllinjärvi (10.001.1.008) kuuluu Vaalimaanjoen alaosan alueeseen (10.001), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vaalimaanjoen vesistössä (10). Tyllinjärvi on Vaalimaanjoen alaosan alueen laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu kymmenen vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

## Lähteet
Einar Sarlin

**Einar Johannes Sarlin** (31. tammikuuta 1875 Viitasaari – 15. maaliskuuta 1939 Viitasaari) oli suomalainen maanviljelijä, joka oli yksi Lapuan liikkeen johtavia henkilöitä.

Einar Sarlinin vanhemmat olivat Viitasaaren lukkari Konstantin Sarlin ja Margaretha Charlotta Granberg. Sarlin kävi Jyväskylän seminaarin mallikoulua ja vuodesta 1897 alkaen hän oli Viitasaarella isältään perimänsä Kokkilan talon isäntänä.

Sarlin oli Viitasaarella kunnanvaltuuston, maamiesseuran, hevosystäväinseuran, kirkkovaltuuston ja suojeluskunnan esikunnan jäsenenä. Hän oli muun muassa Viitasaaren säästöpankin isännistön jäsenenä ja puheenjohtajana ja osuusmeijerin isännöitsijänä. Sarlin osallsitui jo 1900-luvun alussa aktivistien toimintaan. Suomen sisällissodan aikana hän oli perustamassa suojeluskuntaa Viitasaarelle. Sarlin oli 1930-luvun alussa mukana Lapuan liikkeen toiminnassa ja hän oli mukana perustamassa juutalais- ja vapaamuurarivastaista Viitasaaren Isänmaalliset Kansalaiset-yhdistystä. Sarlinin omistama Kokkilan talo oli myös yksi Lapuan liikkeen kyyditysverkoston etappitaloista.1. maaliskuuta 1932 Viitasaarella järjestettiin kokous, joka päätti Sarlinin ehdotuksesta tukea Mäntsälän kapinallisia. Kapinan jälkeen Sarlin erotettiin 6 kuukauden ajaksi suojeluskuntajärjestöstä. Sarlin oli myöhemmin 1930-luvulla mukana IKL:n toiminnassa.

Einar Sarlin kuoli 64-vuotiaana maaliskuussa 1939.

## Lähteet
Veuvey-sur-Ouche

**Veuvey-sur-Ouche** on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Ouchejoen varrella, noin 25 kilometriä Beaunen kaupungista luoteeseen.

Kunnan alueelta on hyödynnetty rautaa 1400-luvulta lähtien. 1600-luvulla rakennettiin kaksi takomoa ja uuni, missä valmistettiin tykinkuulia tykistölle. 1700-luvun lopulla oli vielä yksi takomo jäljellä, mistä saatiin laadukasta rautaa. Tuotanto oli 1800-luvun alussa vielä huomattava, mutta vuonna 1842 viimeinenkin takomo lopetettiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Champagne-sur-Vingeanne

**Champagne-sur-Vingeanne** on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Vingeannejoen varrella, noin 35 kilometriä Dijonin kaupungista koilliseen.

Kunnan keskustassa oleva Saint Julienin kirkko on rakennettu 1300-luvulla. Kirkon seinämaalaukset ovat 1400-luvulta, alttaritaulu ja portaali 1600-luvulta, sekä kellotorni 1800-luvulta. Champagne-sur-Vingeanne oli Franche-Comtén rajakylä vuoteen 1666 saakka, ja sillä oli ennen sitä etuoikeus saada valkosuolaa ilman veroja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ananias Jauhiainen

**Ananias Jauhiainen** (25. lokakuuta 1859 – 14. maaliskuuta 1924 Kiuruvesi) oli suomalainen Kiuruvedellä asunut maanviljelijä, jota pidettiin aikanaan Suomen painavimpana miehenä. Viimeisinä vuosinaan Jauhiainen painoi yli 220 kiloa. Jauhiainen omisti Ketolan talon Kiuruveden Ruutanalla ja hän kuoli kotitalossaan 64-vuotiaana. Jauhiainen oli Suomen Kuvalehden kansikuvassa 21. elokuuta 1920, hän painoi tällöin 205 kiloa.

Ananias Jauhiaisella oli neljä nuorempaa sisarusta ja viisihenkinen sisarusparvi oli tiettävästi Suomen kaikkien aikojen painavin, sisarusten yhteispaino oli 860 kiloa. Ananias Jauhiainen oli heistä painavin ja hänen kerrottiin painaneen jopa 236,5 kiloa. Painonsa takia Ananias ei osallistunut kotitalonsa töihin vaan istui pääasiassa kahdenistuttavassa keinutuolissa talon pirtissä. Suuren vatsansa takia hän joutui käyttämään avustajaa virtsaamisessa kun kädet eivät ulottuneet mahan alle. Jauhiaisella oli aina mukanaan ohut koukkupäinen keppi, jonka avulla hän sai sujautettua varsista halkaistut pieksukengät jalkoihinsa. Ananias Jauhianen oli noin 40-vuotiaaksi saakka normaalipainoinen, jopa nuorena laiha, mutta hänen painonsa alkoi nousta sen jälkeen. Hän söi kerralla tavallisesti kapan perunoita muiden ruokien lisäksi ja hänen herkkuihinsa kuului lammaspaisti.

## Lähteet
Catharina Elmsäter-Svärd

**Catharina Sabine Maria Laurine Elmsäter-Svärd** (s. 23. marraskuuta 1965 Järfälla) on ruotsalainen maltillisen kokoomuksen poliitikko. Hän istui valtiopäivillä vuosina 1997–2008 ja 2014 sekä toimi Ruotsin infrastruktuuriministerinä vuosina 2010–2014 ja virkaatoimittavana puolustusministerinä keväällä 2012.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Catharina Elmsäter-Svärd'' Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla
Vatikaanin kielet

**[[Vatikaanivaltio]] on kielellisesti** melko yhtenäinen. Ethnologuen mukaan maassa tavataan kahta eläväksi laskettavaa kieltä.

## Viralliset kielet
Vatikaanin viralliset kielet ovat italia ja latina. Latina on ennen kaikkea Pyhän istuimen kieli ja sitä kautta katolisen kirkon virallinen kieli. Italia on virallisen kielen asemassa johtuen Vatikaanin sijainnista kokonaisuudessaan Italian sisällä. Vuonna 2014 paavi Franciscus määräsi, että latina ei enää olisi piispankokouksen virallinen kieli. Aikaisemmin kaikki kokouksen pöytäkirjat on kirjoitettu latinaksi ja sen aikana on käytetty nimenomaan latinaa. 

Pyhän istuimen diplomaatit käyttävät myös ranskaa virallisena työkielenään.

## Muut kielet
Enemmistö Sveitsiläiskaartin jäsenistä on perinteisesti puhunut saksaa, mutta 2000-luvulla myös ranskankielisten määrä on pyritty lisäämään.

## Lähteet
Ilmari Takkala

**Kauno Ilmari Matias Takkala** (30. elokuuta 1889 Karstula – 27. toukokuuta 1967 Karstula) oli suomalainen Karstulan Oinoskylässä asunut maanviljelijä ja majatalon pitäjä. Hän oli mukana suojeluskuntatoiminnassa ja oli 1930-luvun alussa yksi Lapuan liikkeen johtohenkilöitä.

Takkala oli jo 1900-luvun alussa mukana aktivistien salaisissa toimissa. Hän toi vuonna 1905 veljensä Oskarin kanssa salaa Pietarsaaresta aselaiva John Graftonin Suomeen tuomia Grafton-kiväärejä veljesten perustamalle Oinoskylän ja Vastingin ampumaseuralle. Ensimmäisen maailmansodan aikana Takkala osallistui jääkärivärväykseen toimien etappitien hoitajana. Syksyllä 1917 hän perusti Karstulan suojeluskunnan Vastingin-Kivijärven kyläosaston ja hankki osastolle 30 kivääriä Jyväskylästä. 

Takkalan 40 miehen vahvuinen osasto osallistui Suomen sisällissodan aikana Jyväskylässä punaisten riisumiseen aseista ja sen jälkeen siirtyi Mäntyharjun rintamalle. Helmikuussa 1918 osasto liitettiin Jyväskylän pataljoonaan ja Takkala oli sitten konekiväärijoukkueen johtajana Vilppulan rintamalla ja Orivedellä osallistuen sitten Tampereen valtaukseen. Sodan päätyttyä Takkala osallistui miehineen valkoisten voitonparaatiin Helsingissä 16. toukokuuta 1918 ja he palasivat Karstulaan alkukesästä 1918 oltuaan vielä jonkin aikaa Viipurissa. Takkala ylennettiin reservin vänrikiksi toukokuun lopulla 1918 ja reservin luutnantiksi 1928.

Takkala oli Karstulassa mukana kunnalliselämässä ja suojeluskunnan toiminnassa. Hän osallistui valkoisten sankaripatsaan pystyttämiseen 1922, suojeluskuntatalo "Suojan" rakentamiseen 1931 sekä Otto von Fieandtin kivet-muistomerkin pystyttämiseen Karstulaan. 1930-luvun alussa Takkalan majatalo oli yksi Lapuan liikkeen kyyditysverkoston etappitaloista. 

Mäntsälän kapinan aikana maaliskuun alussa 1932 Takkala kuului Jyväskylään kokoontuneiden kapinallisten esikuntaan. Turun hovioikeus tuomitsi hänet marraskuussa 1933 10 kuukaudeksi vankeuteen avunannosta kapinaan.  Korkein oikeus piti tuomion muuttamattomana huhtikuussa 1934 antamassaan päätöksessä. Huhtikuussa 1933 Vaasan hovioikeus tuomitsi Takkalan avunannosta maanviljelijä Nestori Saarimäen kyyditykseen 3 kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen. Saarimäki oli kyyditetty 12. elokuuta 1930 Kauhajoelta Karstulan ja Nurmeksen kautta Venäjän rajalle.

Takkala piti Karstulassa Lotta-Kahvilaa vuosina 1933-1942. Vuonna 1938 hän rakennutti kotitilalleen Oinoskylään täysimittaisen ampumaradan. Jatkosodan alkuvaiheessa 1941-1942 Takkala palveli kapteenin arvoisena Sisä-Suomen sotilaspiirin esikunnassa.

Sotien jälkeen Takkala harrasti kotiseututyötä ja kansanperinteen keräystä. Hän keräsi Kansanvalistusseuran arkistoon satoja vanhoja loitsuja ja taikoja ja oli perustamassa Karstulan kotiseutumuseota vuonna 1954. Hän oli Karstulassa kunnanvaltuuston ja kunnallisten lautakuntien jäsenenä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ilmari Takkala katsoo kaappiinsa kodissaan Takkalan talossa Oinoskylällä, Matti Poutvaaran valokuva, Museovirasto, Kansatieteen kuvakokoelma
Val di Sole

**Val di Sole** on laakso Trenton maakunnassa Pohjois-Italiassa, joka sijaitsee Dolomiittien vuoriston länsiosassa. Alueen luoteispuoleilla sijaitsee Stelvion kansallispuisto. Alueen eteläosasta pääsee Madonna di Campiglion laskettelukeskukseen.

Alueen paikkakuntiin lukeutuvat Vermiglio, Peio, Dimaro, Croviana ja Malè.

Val di Sole on toiminut neljä kertaa Maastopyöräilyn maailmanmestaruuskilpailujen kilpailupaikkana. 

## Lähteet
George Browne

kreivi **George Browne** (1698−1792) oli venäläinen sotapäällikkö ja virkamies.

Browne syntyi vuonna 1698 Limerickissä Irlannin kuningaskunnassa ja kuului vanhaan irlantilaiseen katolilaiseen aatelissukuun. Vuonna 1730 hän astui Venäjän asepalvelukseen ja osallistui sitten kaikkiin Venäjän sotiin vuoteen 1762 asti. Grozkan kokouksessa (1739) hän joutui Turkin vankeuteen ja oli myyty kolmesti orjaksi, kun lopulta Ranskan lähettiläs Konstantinopolissa Venäjän hallituksen pyynnöstä tarjosi hänelle vapautta. Browne osallistui sitten kenraalimajurina sotaan Ruotsia ​​vastaan ​​vuonna 1742. Seitsemänvuotisen sodan aikana hän haavoittui vakavasti Zorndorfin taistelussa (1758). Pietari III nimitti Brownen marsalkaksi ja nimitti hänet Tanskaa vastaan ​​käydyn sodan ylipäälliköksi, mutta kun hän vastusti tätä sotaa epäpoliittisena ja epäoikeudenmukaisena, hän joutui epäsuosioon ja karkotettiin. Ennen kuin Browne ehti lähteä, hän kuitenkin palasi palvelukseen ja hänet nimitettiin Liivinmaan kenraalikuvernööriksi (1762), jota hän hoiti kunnialla kolmekymmentä vuotta. Vuodesta 1775 hän oli myös Viron kenraalikuvernööri. Vuonna 1779 keisari Joosef II nimitti hänet valtakunnankreiviksi. Browne kuoli Riiassa 1792. 

## Lähteet
Kaupallisen radion Hall of Fame

**Kaupallisen radion Hall of Fameen** nimitetty henkilö on merkittävällä tavalla jättänyt jälkensä kaupallisen radion historiaan. Hän ei enää nimityshetkellä ole työskentellyt kaupallisella radiotoimialalla tai roolissa, joka on liittynyt vahvasti kaupalliseen radiotoimialaan. Hall of Fame -nimitykset myöntää RadioMedian hallitus.

## Hall of Fame

## Katso myös

* Kultainen Mikki -palkinto
* Radiogaala

## Lähteet
* RadioMedia: Kaupallisen radion hall of fame

### Viitteet
Oiva-raportti

**Oiva-raportti** on elintarvikehuoneistojen viranomaistarkastuksista saatava asiakirja. Se kertoo kuluttajalle tarkastuksen aikana tehdyistä havainnoista, kuten yrityksen hygieenisestä tasosta ja tuotteiden turvallisuudesta. Oiva-raportti on pääosin kaksikielinen ja useimmiten yhden A4-arkin kokoinen.

Oiva-raportti kertoo:

* Tarkastuksen tuloksen
* Tarkastettujen asiakokonaisuuksien tulokset
* Oiva-huomio = lyhyt kirjallinen huomio havainnoista

Vuodesta 2016 alkaen tarkastettujen asioiden määrän ja niiden tuloksen numeroin, esim. Oivallinen 9 kpl, Hyvä 1 kpl jne.

## Asteikko

* Oivallinen: Toiminta on vaatimusten mukaista
* Hyvä: Toiminnassa on pieniä epäkohtia, jotka eivät heikennä elintarviketurvallisuutta eivätkä johda kuluttajaa harhaan
* Korjattavaa: Toiminnassa on epäkohtia, jotka heikentävät elintarviketurvallisuutta tai johtavat kuluttajaa harhaan. Epäkohdat on korjattava määräajassa
* Huono: Toiminnassa on epäkohtia, jotka vaarantavat elintarviketurvallisuutta tai johtavat kuluttajaa vakavasti harhaan tai toimija ei ole noudattanut annettuja määräyksiä. Epäkohdat on korjattava välittömästi

## Aiheesta muualla

* Oiva-raportti
Martina (ravintolaketju)

**Martina** on Tradekan omistaman Restel-yhtiön italialaistyyppisten ruokaravintoloiden valtakunnanlaajuinen ketju, joka oli suurimmillaan 1990-luvun taitteessa. Vuonna 2023 jäljellä on enää yksi ravintola Porissa, kun ketjun ravintolat Forssassa ja Kouvolan Veturissa lopettivat toimintansa vuodenvaihteessa 2022-2023.

Martina oli S-ryhmän Rosso-ketjun kanssa ensimmäisiä suomalaisia ketjuravintoloita, joissa käytettiin paljon puolivalmisteita: valmiiksi kuorittuja ja esikäsiteltyjä pakasteperunoita, valmiskastikkeita ja valmiiksi leikattua lihaa. Tällä pyrittiin paitsi tarjoamaan yhdenmukaisia annoksia kaikissa ravintoloissa lapsiperheille ja muille tuttua ja turvallista hakeville kohderyhmille, myös työvoimakustannusten säästöön: keittiössä saattoi työskennellä vain yksi ihminen. 

Ensimmäinen Martina-ravintola avattiin vuonna 1984 Salossa, ja kolme vuotta myöhemmin niitä oli 21. Vuonna 1997 Martinoita oli 17, pohjoisin Kuusamossa, kun kilpailevalla Rossolla toimipisteitä oli 46. Osa Martina-konseptin alle otetuista ravintoloista sai pitää perinteisen nimensä, kuten vuonna 1839 perustettu Turun Foija ja vuodesta 1935 toiminut Helsingin Kruununhaan Kirja. Myös Pietarinkadun Central toimi Martina-nimellä vain jonkin aikaa 1990-luvun taitteessa, kunnes sitä alettiin kutsua "Martina-ravintola Centuksi". Konseptiin kuuluivat kaikkien ravintoloiden yhtenäiset ruokalistat ja Britanniasta tuotu sisustusrekvisiitta. *Helsingin Sanomien* kuluttajasivujen testiryhmä arvioi vuonna 1997 Martinan hieman Rossoa paremmaksi sekä ruoan, palvelun että sisustuksen osalta.

Martina-konseptia uudistettiin vuonna 2012 merkittävästi ketjun kasvattamiseksi, mutta yksitoista vuotta myöhemmin Martina-ravintoloita on jäljellä vain Porissa toimiva yksikkö.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Savikko, Mikko ym.: *Pitkää, pizzaa ja poutapilviä. Ekan hotelli- ja ravintolatoiminta 1983-1989.* Rosebud, 2020. .
Väinö Uoti

**Uuno Väinö Uoti** (25. syyskuuta 1906 Pusula – 8. elokuuta 1994 Kotka) oli suomalainen maanrakennusalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Uotin vanhemmat olivat maanviljelijä Väinö Uoti ja Fanny Maria Naurismo ja puoliso vuodesta 1935 Fanny Annikki Stenfors. Uoti tuli ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1927 ja valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi vuonna 1932. Hän työskenteli ensin tilanhoitajana Urjalassa ja sitten opettajana Parikkalan, Uudenmaan ja Kyminlaakson maamieskouluissa. Viimeksi mainitussa hän työskenteli vuoteen 1956 asti ja oli myös koulun johtaja ja koulutilan hoitaja. Yritystoiminnan Uoti aloitti jo vuonna 1953 perustamalla raivaus- ja maansiirtoyhtiö Rai-Manin ja opettajan toimesta vuonna 1956 erottuaan vielä Kymen Raivaus -yhtiön, vuodesta 1971 Lakumo Oy. Hän siirsi Lakumoon myös Rai-Manin liiketoiminnan 1970-luvun alussa ja oli yhtiön toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuoteen 1977 asti. Yrityksestä tuli Suomen suurimpiin kuulunut yksityinen raivaus- ja maansiirtoliike. Teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1970 saaneella Uotilla oli liiketoiminnan ohella myös useita luottamustehtäviä. 

## Lähteet
Svärd

**Svärd** tai **Swärd** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Svärd, Suomeen 1300-luvulla saapunut suku
* Anne Swärd (s. 1969), ruotsalainen kirjailija
* Catharina Elmsäter-Svärd (s. 1965), ruotsalainen poliitikko ja ministeri
* Gunilla Svärd (s. 1970), ruotsalainen suunnistaja
* Kaarlo Svärd (1895–1941), suomalainen jääkärivänrikki
* Kirsi Svärd (s. 1961), suomalainen muotoilija
* Nils Svärd (1908–2001), ruotsalainen hiihtäjä
* Oskar Svärd (s. 1976), ruotsalainen maastohiihtäjä
* Saana Svärd (s. 1977), suomalainen kielitieteen, arkeologian ja assyriologian apulaisprofessori
* Sinikka Svärd (s. 1960), suomalainen sanoittaja.

## Kuvitteellisia henkilöitä

* Lotta Svärd, sotilaiden mukana kulkenut ja heitä huoltanut nainen J. L. Runebergin runoteoksessa *[[Vänrikki Stoolin tarinat]]*; hänen mukaansa sai nimensä Suomessa 1920–1944 toiminut Lotta Svärd -järjestö.
Veikko Valavaara

**Frans Kaino Veikko Valavaara ** (27. syyskuuta 1911 Turku – 2. toukokuuta 2002 Turku) oli suomalainen elintarvikealan yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Valavaaran vanhemmat olivat vaatturimestari Frans Petter Valavaara ja Anna Katariina Lehtonen ja puoliso vuodesta 1938 Svea Magdalena Blomberg. Vuonna 1934 filosofian kandidaatiksi valmistunut Valavaara toimi aluksi kansalaisopiston johtajana ja verovirkamiehenä. Molempiin sotiin osallistunut Valavaara yleni reservin majuriksi vuonna 1968. Sotien jälkeen vuonna 1944 hän meni työhön Huhtamäki-yhtymän  sosiaalipäälliköksi. 

Vuonna 1948 Valavaarasta tuli yhtymän makeistehdas Hellaksen tuotannon johtaja ja 1950-luvun alussa paitsi Turun paikallisjohtaja, myös yhtymän koko tuotannon johtaja. Vuonna 1958 hänet nimitettiin yhtymän varatoimitusjohtajaksi. 1960-luvulta aina eläkkeelle jäämiseensä asti, vuoteen 1974, Valavaaran vastuulla olivat Huhtamäen elintarviketuotannon ohella konsernin esikunnan tekniset osastot. Huhtamäen varapääjohtaja Valavaara oli 1972–1974. Hän osallistui myös yhtymää merkittävästi koskeneisiin elintarvikealan järjestelyihin, alan järjestötoimintaan laajemmin sekä Turun yliopiston taloushallituksen työhön. Teollisuusneuvoksen arvonimen Valavaara sai vuonna 1967.

## Lähteet
Nothing as Whole as a Broken Heart

**Nothing as Whole as a Broken Heart** on Manzanan debyyttialbumi, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 2007.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Imperiumi: 7/10
* Soundi: 

## Lähteet
Champagne (täsmennyssivu)

**Champagne** voi tarkoittaa seuraavia:

## Alueita ja paikkakuntia

* Champagne, historiallinen maakunta Koillis-Ranskassa
* Champagne-Ardenne, entinen hallintoalue Ranskassa
* Champagne-en-Valromey, kunta Ain’n departementissa Ranskassa
* Champagne-sur-Vingeanne, kunta Côte-d’Orin departementissa Ranskassa
* Grande Champagne ja Petite Champagne, konjakin tuotantoalueen osia Lounais-Ranskassa
* Champagne Pool, kuuma lähde Uudessa-Seelannissa

## Henkilöitä

* Claude Champagne (1891–1965), kanadalainen säveltäjä
* François-Philippe Champagne (s. 1970), kanadalainen poliitikko ja ministeri

## Muita merkityksiä

* ransk. *champagne*, samppanja, Champagnessa valmistettu kuohuviini
* Champagne Krug, ranskalainen samppanjaa valmistava yritys
* Fine Champagne, konjakkipullon etiketissä oleva valmistukseen käytettyjen rypäleiden kasvualuetta koskeva merkintä
* Champagne-vaihe, Campania-vaihe, myöhäisliitukauden keskivaihe
* ”Champagne”, Ninja Sarasalon kappale vuodelta 2007
* ”Champagne”, Sahara-duon kappale vuodelta 2011
* ”Champagne Supernova”, Oasis-yhtyeen kappale vuodelta 1996.
Valavaara

**Valavaara** on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

*Iisakki Valavaara (ent. *Wallenius*, 1873–1953), konttoripäällikkö, kansanedustaja (SDP)
*Nestori Valavaara (ent. *Wallenius*, 1875–1946), liikkeenharjoittaja, kansanedustaja (SDP), Iisakki Valavaaran veli
*Veikko Valavaara (1911–2002), yritysjohtaja, teollisuusneuvos
*Vuokko Valavaara (ent. *Rainosalo*, s. 1933), pituushyppääjä
Babies of Revolution

**Babies of Revolution** on Manzanan toinen studioalbumi, joka julkaistiin 24. syyskuuta 2008.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Imperiumi: 7½/10

## Lähteet
Simssi

**Simssi** tai **gesimssi** () on seinäpinnasta ulkoneva ja profiloitu, vaakasuora muuri- tai seinälista, joka jäsentää seinäpintaa.

## Katso myös
*Korniisi

## Lähteet
* *Fokus, 4*. osa S-Ö. Helsinki: Otava 1965.

### Viitteet
Skythes Zanklelainen

**Skythes** (, ; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen sisilialaisen Zanklen hallitsija, myös niin kutsuttu tyranni. Hänen aikanaan zanklelaisia lähetettiin Jooniaan kutsumaan heitä avukseen uuden kaupungin perustamisessa Pohjois-Sisiliaan Kale Akten niemelle. Monet Samoksen asukkaat sekä Miletoksen pakolaiset noudattivat kutsua, mutta kun he pääsivät Lokroi Epizefyrioihin Italian niemimaan kärkeen, Rhegionin tyranni Anaksilas oli ottanut Skytheen poissaolosta vaarin ja lähtenyt vihollisuuksiin itse Zanklen kaupunkia vastaan ja saanut sikulit ja samoslaiset mukaansa. Skytheen seuraajaksi tuli Hippokrates Gelalainen, joka kiinnitti Skytheen ja tämän veljen Pythogeneen ketjuihin ja lähetti heidät Inykoniin. Skythes itse onnistui pakenemaan Persian kuninkaan Dareios I:n hoviin, jossa jatkoi uraansa arvostettuna kenraalina.

## Lähteet
Silver Metal

**Silver Metal** on Manzanan viides studioalbumi, joka julkaistiin 7. joulukuuta 2018.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Metalliluola: 6-/10
* Nousu.net: 
* Soundi: 

## Lähteet
Neon Darkness

**Neon Darkness** on Manzanan kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2022.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Piritta Lumous – laulu
* Henkka Virsell – kitara & ohjelmointi
* Tomi Ylönen – rummut
* Johannes Tolonen – basso
* Matti Auerkallio – kitara

## Arvostelut
* Inferno: 
* Soundi: 

## Lähteet
Herman Jansson

**Herman Konstantin Jansson** (28. maaliskuuta 1887 Turku – 4. toukokuuta 1969) oli suomalainen Havin Osakeyhtiön, Oy Teka Ab:n ja Oy Laboratorin toimitusjohtaja.

Jansson kävi keskikoulun ja oli sitten konttoristina Turun Pussi- ja Kirjekuoritehdas Oy:ssä vuosina 1903–1908. Hän siirtyi vuonna 1909 Viipuriin Ferd. Alfthanin tukkuliikkeen palvelukseen ja toimi aluksi konttoristina ja kauppamatkustajana sekä vuodesta 1919 alkaen liikkeen prokuristina. Vuonna 1924 Janssonista tuli viipurilaisen Havin Osakeyhtiön apulaisisännöitsijä ja pari vuotta myöhemmin isännöitsijä. Hän oli myös Havin tytäryhtiöiden, Riihimäellä toimineen Oy Teka Ab:n ja Viipurissa toimineen Oy Laboratorin, toimitusjohtajana.

## Lähteet
Tyttö ja bassokitara

**Tyttö ja bassokitara** on Anssi Mänttärin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1987. Se oli osa Ylen Televisioteatterin 1990-luvun vaihteessa tuottamaa Kunnon kino -sarjaa.

Elokuva kertoo 16-vuotiaasta Anusta, joka ajautuu hermoromahduksen seurauksena sairaalaan. Sairaalassa hän käy musiikkiterapiassa ja innostuu bassokitaran soittamisesta.

## Lähteet
Toy Machine

**Toy Machine** on Manzanan neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 17. toukokuuta 2013.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Imperiumi: 8½/10

## Lähteet
Amma Makkal Munnetra Kazhagam

**Amma Makkal Munnettra Kazagam** (lyhenteenä AMMK, ) on intialainen alueellinen poliittinen puolue, joka toimii Tamil Nadun osavaltiossa ja Pondicherryn liittoalueella. AMMK on dravidilainen puolue, jonka T. T. V. Dhinakaran perusti Maduraissa 15. maaliskuuta 2018 All India Trinamool Congress -puolueesta irtautuneena ryhmittymänä. Puolueen puheenjohtaja on C. Gopal ja pääsihteeri Dhinakaran.
Lumisade (elokuva)

**Lumisade** on Anssi Mänttärin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1990.

Elokuvassa ryöstäjät iskevät Mellunmäen pankkikonttoriin ja poliisien saapuessa paikalle, ottavat  sen henkilökunnan panttivangeiksi. Pian panttivangeille selviää, että ryöstön motiivina on pikemminkin henkilökohtaiset syyt, kuin raha.

## Näyttelijät

## Lähteet
Levko Borovykovskyi

**Levko Borovykovskyi** (22. helmikuuta 1806 Myliušky, Pultavan kuvernementti 6. joulukuuta 1889 Myliušky, Pultavan kuvernementti) oli ukrainalainen romanttinen runoilija, prosaisti, kääntäjä ja folkloristi.

Borovykovskyi valmistui 1830 Harkovan yliopistosta, toimi sitten opettajana Kurskin kimnaasissa ja vuodesta 1839 Pultavassa ylhäisötyttöjen oppilaitoksessa. Hän toimi vuodesta 1852 Pultavan kuvernementin kimnaasien tarkastajana ja jäi siitä tehtävästä eläkkeelle vakavan sairauden vuoksi. Hänet on haudattu Myliuškyyn.

Borovykovskyi julkaisi ensimmäiset teoksensa 1828. Hän oli Harkovan romanttisen koulukunnan ensimmäisiä runoilijoita. Borovykovskyin tunnetuimpia runoja on balladi "Marusia" (1829), joka perustuu vapaasti Vasili Žukovskin runoon "Svetlana". Elinaikanaan hän julkaisi vain yhden kirjoituskokoelman, *Baiky i prybaiutky* (1852). Hän käänsi Horatiuksen, Aleksandr Puškinin ja Adam Mickiewiczin runoja. Hän laati ukrainan kielen sanakirjan. Ukrainalaisten kansanrunojen keräämiseen hän sai vaikutteita ukrainalaiselta kirjailijalta Petro Hulak-Artemovskyilta.

## Huomautuksia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Raimund

**Raimund** on ainakin seuraavien henkilöiden etunimi:

* Raimund IV, Toulousen kreivi
* Raimund V, Toulousen kreivi
* Raimund VI, Toulousen kreivi
* Raimund Harmstorf (1839–1998), saksalainen näyttelijä
* Raimund Hörmann (s. 1957), saksalainen soutaja
* Raimund Kull (1892–1942), virolainen säveltäjä
* Raimund Peñafortilainen eli Raymundus Peñafortelainen (1175–1275), espanjalainen roomalaiskatolinen pyhimys
* Alexander Raimund Thuring (1846–1917), suomalainen kenraalimajuri

## Katso myös
* Raymond
* Ferdinand Raimund, itävaltalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija
* Philipp Raimund, saksalainen mäkihyppääjä