Bobby Keys

**Robert Henry Keys** (18. joulukuuta 1943 – 2. joulukuuta 2014) oli yhdysvaltalainen rock-muusikko ja saksofonisti. Parhaiten hänet muistetaan pitkäaikaisesta yhteistyöstään Rolling Stonesin kanssa. Bobby Keysia pidettiin yleisesti yhtenä rock historian arvostetuimmista saksofonin soittajista. Rolling Stonesin rumpali Charlie Watts tiivisti asian: ”Hän ei ole maailman paras saksofonisti, mutta hän on maailman paras rock and roll -saksofonisti.” 

Keys vietti useita vuosikymmeniä kysyttynä kiertue- ja studiomuusikkona ja hän työskenteli muun muassa Elvis Presleyn, Buddy Hollyn, Bobby Veen, George Harrisonin, John Lennonin, Eric Claptonin, Harry Nilssonin, Yoko Onon, Carly Simonin, Delaney & Bonnien, B.B. Kingin, Chuck Berryn, Billy Prestonin,  Barbra Streisandin, Joe Cockerin, Etta Jamesin, Marvin Gayen, The Facesin, The Whon, Ringo Starrin, Humble Pien, Lynyrd Skynyrdin, Dr. Johnin, Sheryl Crown ja monien muiden kanssa.

Bobby Keys teki säännöllisesti töitä Alabaman kuuluisassa Muscle Shoals -studiolla, jo ennen kuin aloitti yhteistyön Rolling Stonesin kanssa vuonna 1969. Keysin saksofoni sooloa Rolling Stonesin “Brown Sugar” kappaleessa pidetään usein hänen suurimpana saavutuksenaan. Hänen panoksensa Rolling Stonesin *[[Let It Bleed]]*, *[[Sticky Fingers]]* ja Exile on Main Street albumeilla tekivät hänestä kansainvälisesti tunnetun rock-muusikon.

## Elämä ja ura
Bobby Keysin tie kuuluisuuteen alkoi Yhdysvaltojen Texasissa, Slatonissa, aivan Lubbockin ulkopuolella, missä hän tarttui ensimmäistä kertaa saksofoniin päästäkseen mukaan lukion soittokuntaan. Hän ihaili erityisesti saksofonisti King Curtisia, jota hän piti esikuvanaan. Keys soitti lukuisissa yhtyeissä jo 1950-luvun lopulla, mutta 1960-luvulla hän alkoi saavuttaa mainetta. Hän soitti studioäänityksissä muun muassa Dion DiMuccin vuoden 1961 hitillä *The Wanderer* sekä Elvis Presleyn kappaleella *Return To Sender* (1962). 

Bobby Keys lähti Lubbockista kiertueelle Bobby Veen bändiin, mikä johdatti hänet lopulta *Dick Clark’s Caravan of Stars* -kiertueelle vuonna 1964. San Antoniossa he jakoivat esiintymislavan nuoren uuden brittiyhtyeen kanssa ja keikan jälkeisissä bileissä hän ystävystyi yhtyeen kanssa. Tuo ensimmäinen kohtaaminen Rolling Stonesin kanssa muutti hänen elämänsä, sillä Keys liittyi Rolling Stonesin lähipiiriin, ja hänestä tuli pian yhtyeen luottomies saksofonistina. Keys työskenteli ensimmäistä kertaa studiossa Rolling Stonesin kanssa kappaleella *Live With Me,* heidän albumillaan *Let It Bleed* (1969). 

1960-luvun lopulla hän liittyi myös Delaney & Bonnie -yhtyeeseen ja hän työskenteli useiden englantilaisten artistien kanssa, kuten Joe Cockerin sekä Eric Claptonin kanssa. Clapton suositteli Keysiä myös Beatlesin entisille jäsenille ja Keys soitti pian George Harrisonin sooloalbumilla *[[All Things Must Pass]]* (1970). Samoihin aikoihin Mick Jagger värväsi hänet Rolling Stonesin *Sticky Fingers* -albumille (1971). 

Vuonna 1972 Keys julkaisi Warner Brosille omaa nimeään kantavan sooloalbumin, jolla soitti tähtikaarti Beatlesin, Creamin, Mountainin ja Trafficin jäsenistä.

Hän jatkoi yhteistyötään Rolling Stonesin kanssa ja löysi yhteisen sävelen etenkin yhtyeen kitaristin Keith Richardsin kanssa. Keith Richardsin ja Bobby Keys välinen vahva ystävyys on saanut mediassa paljon julkisuutta. Richards on avoimesti kertonut useissa haastatteluissa Bobby Keysin olleen hänen läheisin, paras ystävä. 1970-luvun puoliväliin mennessä Keysin toiminta Rolling Stonesin kanssa alkoi kuitenkin hiipua, mikä johtui hänen kasvavasta päihdeongelmasta ja sen mukana tulleesta huonosta käytöksestä. Hän esimerkiksi sytytti vahingossa tulipalon Playboy-lehden omistajan Hugh Heffnerin kartanossa Rolling Stonesin vierailun aikana ja vuonna 1972, Bobby Keys ja Richards saivat julkisuutta heittämällä televisiovastaanottimen alas hotellin kymmenennen kerroksen parvekkeelta. Hänen mukaansa idea oli elokuvaohjaaja Robert Frankin, joka kuvasi tilanteen kamerallaan. ”Vielä tänäkin päivänä monet tuntevat minut siitä. Voin sanoa: ’Mutta soitin kaikilla näillä mahtavilla levyillä’, ja useimmat vastaavat: ’Joo, mutta sinä olet se tyyppi, joka heitti sen telkkarin alas.’” 

Bobby Keysin alkoholin ja huumeidenkäyttö riistäytyi lopulta käsistä ja hän koki kivuliaan erottamisen Rolling Stones yhtyeen kiertueilta, kun Keith Richards löysi hänet sekavana Dom Pérignon -pullojen keskeltä kylpyammeesta tytön kanssa, Keys ei päässyt kovan humalatilansa vuoksi seuraavalle keikalle, mikä suututti Richardsin ja muun yhtyeen. Mick Jagger erotti hänet saatuaan tietää, että Keys ei ollut kiertueella soittokunnossa. Jaggerin ja Keysin välit menivät täysin poikki. Bobby Keys ei voinut palata Rolling Stones kiertueelle seuraavaan kuuteentoista vuoteen. 

Rolling Stonesin jälkeen hän työskenteli entisen naapurinsa John Lennonin kanssa keskellä kuuluisaa ”Lost Weekend” -ajanjaksoa, vuosina 1973–1975. Lennon palkkasi Keysin torvisektioon esimerkiksi vuoden 1974 albumille ''Walls and Bridges'', ja Keysin saksofonisoolon siivittämänä kappale "Whatever Gets You Through the Night" nousi ykköshitiksi. Hän sai edelleen töitä myös vanhojen Rolling Stones kontaktien kautta ja hän liittyi vuonna 1979, yhtyeen kitaristin Ron Woodin johtamaan The New Barbarians projektiin.

Keith Richardsin vaatimuksesta Keys päästettiin lopulta takaisin myös Rolling Stonesiin, vaikka ”Mick ei ole koskaan antanut minulle anteeksi,” Keys sanoi vuonna 2012. Vuoden 1989 *[[Steel Wheels]]* -kiertueelle Mick Jagger oli palkannut toisen saksofonistin soittamaan Keysin kuuluisat osuudet. Tämä päätös raivostutti Keith Richardsia, joka ei pitänyt uudesta soittajasta. Hän kutsui Keysin paikalle selvittämään asiaa. ”Keith käski minun tulla ensimmäiselle keikalle (Nassau Coliseumiin, Long Islandille), ja ajattelin, että hän oli selvittänyt kaiken,” Keys kertoi. Kun Bobby Keys koputti takahuoneen oveen, Jagger avasi sen hämmästyneenä, ”Mitä sinä täällä teet?” hän kysyi ja käveli pois. Sinä iltana Keys kuitenkin hyppäsi lavalle Richardsin kutsumana soittamaan *Brown Sugaria* – ja sai jäädä kiertueelle. Keith Richardsin mukaan kaikki olivat sitä mieltä, että Bobby Keys soitti Jaggerin palkkaaman toisen saksofonistin suohon.  

Myöhempinä vuosina Keys vieraili satunnaisilla albumeilla, mukaan lukien Sheryl Crown menestysalbumilla *[[The Globe Sessions]] (1998)* ja hän soitti myös Keith Richardsin jokaisella sooloalbumilla. Keys esiintyi myös Lubbockissa, Texasissa toimineen Ace Liquidators -yhtyeen kanssa. Vapaa-ajallaan hän leikki radio-ohjattavilla pienoislentokoneilla, ”Minulla on yksi kone, joka kulkee mukanani. Se matkustaa varusteiden mukana. Joskus pelaan kierroksen äärimmäisen huonoa golfia. Sitten juon viinaa.” Elämänsä loppuaikoina hän perusti yhtyeen Bobby Keys & the Suffering Bastards, jonka johtajana hän toimi. Yhtyeessä lauloi Georgia Satellites-yhtyeen laulaja Dan Baird. 

Keys esiintyi Rolling Stonesin kanssa vielä vuonna 2014, mutta vetäytyi lokakuussa eläkkeelle sairauden vuoksi. Bobby Keys kuoli kotonaan Franklinissa, Tennesseessä joulukuussa 2014; hän oli 70-vuotias.

Elokuvaohjaaja Jeff Stacy on tehnyt Bobby Keysin elämästä dokumenttielokuvan *“Every Night’s a Saturday Night (2020)*”

## Lähteet