open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lauri Viding

**Lauri Kullervo Viding** (10. elokuuta 1913 Viipuri – 20. huhtikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari, rakennusalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Vidingin vanhemmat olivat verhoilija Karl Johan Viding ja Emilia (Emma) Stubb. Vuorineuvos, ministeri Paavo A. Viding ja teollisuusneuvos Eino Viding olivat hänen veljiään. Lauri Vidingin puoliso vuodesta 1942 oli Kaarina Köri. Viding valmistui rakennusmestariksi Helsingin teollisuuskoulusta vuonna 1940. Osallistuttuaan jatkosotaan, minkä aikana hän toimi myös Viipurin sotilashallintopiirin jälleenrakennusosastolla, Viding työskenteli useissa eri rakennusliikkeissä. Vuonna 1949 hänestä tuli helsinkiläisen Runkotyö-yhtiön teknillinen johtaja.

Oman rakennusliikkeen Viding perusti vuonna 1951. Yhtiö rakensi julkisia, teollisia ja liiketiloja Etelä- ja Kaakkois-Suomessa sekä asuinrakennuksia varsinkin pääkaupunkiseudulla. Herttoniemen kirkko, Järvenpään kirkko ja Käpylän kuntouttamislaitos ovat esimerkkejä yhtiön kohteista. Yritys toteutti myös useita kokonaisia alueita, esimerkiksi Helsingin Roihuvuoressa, Vartioharjussa ja Lehtisaaressa. Aluerakentamiseen liittyen Viding oli vuonna 1964 mukana perustamassa Rakennustuotanto Salpa -yhtiötä. Viding kehitti myös merkittävästi betonivalumuottien käyttöä rakentamisessa. 

Viding tunnettiin urheilu-, kuorolaulu- ja karjalaisen kultuurin harrastuksistaan. Hän oli perustamassa kolmea eri oppikoulua ja tuki lahjoituksin useita järjestöjä ja yhdistyksiä. Eläkkeelle Viding jäi vuonna 1974 ja myi rakennusyrityksensä vuonna 1981. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1966.

## Lähteet
Herman Hagman

**Herman Almus Hagman** (3. heinäkuuta 1855 Ilmajoki – 1. tammikuuta 1934 Kangasala) oli suomalainen valtioneuvos ja rautatiehallituksen liikennejohtaja.

Hagmanin vanhemmat olivat pitäjänkirjuri, valtiopäivämies Karl Henrik Hagman ja Hedvig Gustava Borgeman. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan kymnaasista 1872.

Hagman oli rautatielaitoksen palveluksessa eri tehtävissä muun muassa kontrollikonttorin esimiehenä. Hagman oli rautatiehallituksen liikennejohtajana 1910–1915. Hän sai valtioneuvoksen arvon vuonna 1916. Vuodesta 1931 lähtien Hagman asui Kangasalla. Hagman kirjoitti muistelmateoksen *Georg Strömberg ja muita Suomen rautatieläisiä* (Otava 1922). Kirja sisälsi henkilökuvaukset Suomen rautateiden ensimmäisestä pääjohtajasta Georg Strömbergistä ja noin viidestäkymmenestä muusta Suomen rautatielaitoksen uranuurtajasta.

Herman Hagman oli naimisissa vuodesta 1891 Elisabeth Katharina Mendelsohnin kanssa.

## Julkaisuja
* *Till besinningsfulla järnvägsmän*. Helsingfors 1906
* *Georg Strömberg ja muita Suomen rautatieläisiä : muistelmakuvia*; tekijän käsikirjoituksesta suomentanut Veikko Pakarinen. Otava 1922

## Lähteet
Antonio Brunelli

**Antonio Brunelli** (n. 1575 Bagnoregio, Viterbo – n. 1630) oli italialainen säveltäjä, musiikkiteoreetikko ja urkuri.

Brunelli muutti varhain Roomaan, jossa opiskeli kontrapunktia Giovanni Maria Naninon johdolla. Tältä hän sai myös varhaista ohjausta sävellystyössään. Brunelli kehittyi taidokkaaksi urkurina, laulajana ja chitarronen soittajana. Vuonna 1605 hän sai nimityksen urkuriksi ja kuoromestariksi San Miniatoon. Vuonna 1609 hän siirtyi samoissa tehtävissä Praton tuomiokirkkoon. Vuosina 1612–1614 Brunelli johti suurherttuan kapellia Firenzessä Cosimo II de' Medicin palveluksessa. Sieltä hän siirtyi Pisan Congregazione dei Cavalieri di Santo Stefanoon, minkä jälkeisistä elämänvaiheista tietoa ei ole säilynyt.

Brunelli sävelsi muun muassa scherzojen, madrigaalien ja aarioiden kokoelmia. Hän julkaisi myös pedagogisia teoksia. Hänen johdollaan opiskelivat Giovanni Pietro Bucchianti ja Giovanni Bettini.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Viding

**Viding** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

*Eino Viding (1902–1976), yritysjohtaja, teollisuusneuvos
*Kristian Viding (s. 1980/1981), kansalaisvaikuttaja, Suomen Sisun puheenjohtaja
*Lauri Viding (1913–1998), yritysjohtaja ja yrittäjä, teollisuusneuvos, Eino Vidingin veli
*Paavo A. Viding (1899–1965), pääjohtaja, ministeri ja vuorineuvos, Eino Vidingin veli.
Klaus Solanko

**Klaus Solanko** (19. lokakuuta 1935 Helsinki – 25. tammikuuta 2022 Kirkkonummi) oli suomalainen arkkitehti. Solanko valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1966.

Solanko asui varhaislapsuudessa Yhdysvalloissa jossa hänen isänsä oli töissä Suomen lähetystössä Washingtonissa. Hän opiskeli arkkitehdiksi Teknillisessä korkeakoulussa ja sai opintonsa päätökseen 1966. Hän työskenteli jo opiskeluaikanaan pääkaupunkiseudulla useissa arkkitehtitoimistoissa ja ollessaan Terttu ja Heikki Suvitien toimiston palveluksessa hän oli vuodesta 1965 lähtien ollut suunnittelemassa ja toteuttamassa projekteja Pohjois-Karjalaan. Solanko muutti perheensä kanssa 1975 Joensuuhun josta oli saanut kaupunginarkkitehdin viran.

Solanko muutti 2007 viettämään eläkepäiviään vaimonsa Liisan kanssa Kirkkonummelle, koska heidän tyttärensä asui siellä.

## Lähteet
Nana Coupeau

**Anna ”Nana” Coupeau** on ranskalaisen kirjailija Émile Zolan vuonna 1880 julkaistun ''Nana''-romaanin nimihahmo.

## Hahmo

Nana esiintyy ensimmäisen kerran Zolan kirjassa *Ansa* (*[[L’Assommoir]]),* kirjan lopussa hän on aloittamassa elämäänsä prostituoituna paetakseen Pariisin slummeja. 

## Katso myös
* Les Rougon-Macquart

## Lähteet
*Zola, Émile. *Nana*. Helsinki: Tammi 1982
1915 Çanakkalen silta

**1915 Çanakkalen silta** () on riippusilta Çanakkalen maakunnassa Luoteis-Turkissa. Silta ylittää Dardanellien salmen noin 10 km etelään Marmaranmerestä. Presidentti Recep Tayyip Erdoğan avasi sillan virallisesti 18. maaliskuuta 2022 noin viiden vuoden rakentamisen jälkeen. Virallisessa turkkilaisessa nimessä vuosi "1915" kunnioittaa tärkeää ottomaanien merivoimien voittoa brittejä ja ranskalaisia vastaan ensimmäisen maailmansodan aikana.

Silta on maailman pisin riippusilta (4 608 metriä), jonka pääjänneväli on 2&nbsp;023 metriä, mikä ylittää Japanin Akashi-kaikyōn sillan 32 metrillä.

## Lähteet
Agostino Abbagnale

**Agostino Abbagnale** (s. 25. elokuuta 1966 Pompei) on italialainen kilpasoutaja. Hän voitti kolme olympiakultaa ja kaksi maailmanmestaruutta.

Abbagnale osallistui kolmiin olympialaisiin ja voitti jokaisessa kultaa. Soulissa 1988 hän souti pariaironelosessa Piero Polin, Gianluca Farinan ja Davide Tizzanon kanssa, ja he voittivat hopealle sijoittuneen Norjan 1,71 sekunnilla. Atlantassa 1996 Abbagnale ja Tizzano voittivat kultaa pariairokaksikossa 1,44 sekunnin erolla Norjaan. Sydneyssä 2000 pariaironelosen kultamitalimiehistöön kuuluivat Abbagnalen lisäksi Alessio Sartori, Rossano Galtarossa ja Simone Raineri; eroa Alankomaiden venekuntaan tuli 2,35 sekuntia.

Abbagnale kilpaili maailmanmestaruuskilpailuissa ensimmäisen kerran Hazewinkelissa 1985 ja saavutti tuolloin kahdeksikossa hopeaa. Aiguebelettessa 1997 ja Kölnissä 1998 hän voitti pariaironelosessa kultaa. Sevillassa 2002 hän saavutti pariairokaksikossa hopeaa.

Agostino Abbagnalen isoveljet Giuseppe ja Carmine ovat soudun kaksinkertaisia olympiavoittajia.

## Lähteet
Kake 40 v.

**Kake 40 v.** on Anssi Mänttärin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen televisioelokuva, joka ensiesitettiin 11. huhtikuuta 1994 Yle TV1:n *Kotikatsomo*-ohjelmapaikalla.

Elokuvassa esimiehenä toimiva Kake viettää 40-vuotisjuhliaan ravintolassa, jonne saapuvat vain ne, joiden on pakko.

## Näyttelijät

## Lähteet
Aarne Tirkkonen

**Aarne Tirkkonen** (3. marraskuuta 1904 Helsinki – 25. maaliskuuta 1932 Turku) oli suomalainen viulutaiteilija ja konserttimestari.

Tirkkonen antoi konsertteja hyvällä menestyksellä Helsingissä ja muualla Suomessa. Vuonna 1928 hänet kiinnitettiin Turun kaupunginorkesteriin konserttimestariksi. 

Tirkkonen teki itsemurhan hyppäämällä Turussa alas viidennen kerroksen ikkunasta maaliskuun lopulla 1932. Hän oli ollut sairaalassa hoidettavana hermotaudin vuoksi ja pääsi sitten kotiinsa, jossa sairaanhoitaja hoiti häntä. Tirkkonen juoksi kylpyhuoneesta huoneistonsa pihanpuoleisen ikkunan luokse särkien sen ja yritti hypätä alas ikkunasta. Sairaanhoitaja ehti estää aikeen, mutta kun hän sitoi Tirkkosen käteen tulleita verta vuotavia haavoja, Tirkkonen pääsi riistäytymään irti ja hyppäsi ikkunasta alas. Hän kuoli sairaalaan vietäessä.

## Lähteet
Hybridikieli

**Hybridikieli** tai **sekakieli** on kieli, joka on osoitettavasti muodostunut kahden tai useamman kielen pohjalta.

Useimmiten hybridikielet ovat kehittyneet kaksikielisissä yhteisöissä ja tyypillisesti kahden kielen yhdistyessä. Kumpaakin lähtökieltä on puhuttu samalla alueella, kuten myös niistä syntynyttä hybridikieltä. Hybridikielet eivät ole tyypillisesti syntyneet kommunikaation tarpeesta kuten kreolit, vaan tarpeesta ilmaista omaa identiteettiä. Niitä ovat ottaneet kielekseen joko uudet etniset ryhmät tai vähemmistöt estääkseen assimiloitumisensa valtaväestöön.

Hybridikieli on itsenäinen kieli eikä vain lähtökielensä muoto. Se se ei kuitenkaan välttämättä ole puhujayhteisönsä äidinkieli, kuten kreolit ovat.

Jotkin hybridikielet ovat syntyneet yhden kielen kieliopin ja toisen kielen sanaston yhdistyessä. Tästä eräs esimerkki on englannista ja romanikielestä syntynyt angloromani. Toisissa hybridikielissä nominit ja niihin liittyvä kielioppi ovat tulleet yhdestä kielestä ja verbit toisesta. Tästä esimerkki on kanadalainen michif, jonka nominit tulevat ranskasta ja verbit creestä.

Jotkin hybridikielet ovat syntyneet, kun olemassaolevaan kieleen on otettu toisen kielen kielioppi, mutta sanastoa ei ole muutettu. Tällaisesta hybridikielestä esimerkki on srilankalainen malaiji, jonka rakenne otettiin tamilista ja sinhalista.

## Lähteet
* 
### Viitteet
Romano Battisti

**Romano Battisti** (s. 21. elokuuta 1986 Priverno) on italialainen kilpasoutaja ja -purjehtija. Hän saavutti parhaat soutumenestyksensä pariairokaksikossa: olympiahopeaa, kaksi MM-mitalia ja Euroopan-mestaruus.

Battisti osallistui kaksiin olympialaisiin. Lontoossa 2012 hän saavutti pariairokaksikossa Alessio Sartorin kanssa hopeaa 1,13 sekuntia Uuden-Seelannin parille hävinneenä. Rio de Janeirossa 2016 hän sijoittui Francesco Fossin parina neljänneksi.

Battisti osallistui aikuisten maailmanmestaruuskilpailuihin ensimmäisen kerran vuonna 2009, jolloin hän sijoittui kahdeksikossa kuudenneksi. Chungjussa 2013 hän saavutti Francesco Fossin kanssa pariairokaksikossa pronssia. Seuraavana vuonna Amsterdamin MM-kilpailuissa sama pari saavutti hopeaa. Aiguebeletten MM-kilpailuissa 2015 Battisti sijoittui Giacomo Gentilin kanssa kymmenenneksi. Myöskään vuonna 2017 pariaironelosessa ja vuonna 2018 pariairokaksikossa ei tullut menestystä.

Battisti saavutti Euroopan-mestaruuskilpailuissa neljä mitalia. Vuonna 2008 hän saavutti nelosessa ja vuonna 2012 pariairokaksikossa hopeaa. Sevillan EM-kilpailuissa 2013 Battisti ja Fossi voittivat pariairokaksikossa kultaa. Vuonna 2017 Battisti saavutti pariaironelosessa pronssia.

Battisti kilpaili vuonna 2021 purjehtijana Italian *Luna Rossa* -veneessä, joka Prada Cupin voittajana selviytyi America’s Cupiin. Siinä se hävisi Uuden-Seelannin venekunnalle.

## Lähteet
Daniela Barcellona

**Daniela Barcellona** (s. 28. maaliskuuta 1969 Trieste) on italialainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.

Barcellona opiskeli pianonsoittoa konservatoriossa Triestessä, mutta siirtyi oopperan pariin opettajanaan kapellimestari Alessandro Vitiello. Vitiello oli hänen ainoa lauluopettajansa. Barcellona meni opettajansa kanssa naimisiin vuonna 1998.

Barcellona teki debyyttinsä vuonna 1993 *[[La tragédie de Carmen]]issa*, joka on ohjaaja Peter Brookin versio Georges Bizet'n oopperasta *[[Carmen]]*. Barcellonan useimmat muut varhaiset roolit kuitenkin olivat italiankielisissä oopperoissa, kuten Gioacchino Rossinin *[[Tuhkimo (Rossini)|Tuhkimon]]* (*La Cenerentola*) nimiroolissa Genovassa vuonna 1997. Barcellona on erikoistunut bel canto -ohjelmistoon ja etenkin Rossinin oopperoiden *travesti*- eli housurooleihin. Hän teki ensimmäisen merkittävän *travesti*-esiintymisensä Rossinin *[[Tancredi]]n* nimiroolissa Pesaron Rossini-oopperafestivaalilla vuonna 1998. Hän on esiintynyt myös muun muassa La Scalassa, Metropolitan-oopperassa, Salzburgin musiikkijuhlilla ja Royal Opera Housessa.

Barcellona on 2000-luvulla laajentanut ohjelmistoaan kattamaan muun muassa Hector Berlioz'n oopperan *[[Les troyens]]*, Giuseppe Verdin tuotantoa, verismin ohjelmistoa ja barokkikauden oopperoita. Hän on tehnyt barokkiteosten historiallisia tulkintoja eli periodiesityksiä muiden muassa Fabio Biondin ja Ottavio Dantonen johdolla.

Barcellona on tehnyt myös konserttiesiintymisiä sellaisten kapellimestareiden kuin Riccardo Chaillyn, Riccardo Mutin ja Gianandrea Nosedan johdolla. Konserttiohjelmistoon kuuluneita teoksia ovat olleet muiden muassa *[[Missa solemnis]]* (Ludwig van Beethoven), *[[Stabat Mater (Rossini)|Stabat Mater]]* (Rossini), *[[Requiem (Verdi)|Requiem]]* (Verdi) ja Gustav Mahlerin sinfonia nro 2.

## Lähteet
Labyrintti – Tappava lääke

**Labyrintti – Tappava lääke** () on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut Wes Ballin ohjaama yhdysvaltalainen toimintatrilleri. Elokuva perustuu James Dashnerin vuonna 2011 julkaistuun romaaniin *[[Maze Runner III – Tappava lääke]]*. Elokuvan pääosissa ovat Dylan O’Brien, Kaya Scodelario ja Thomas Sangster.

Elokuva on päätösosa elokuvatrilogialle, jonka aiemmat osat ovat vuonna 2014 julkaistu elokuva *[[Labyrintti (vuoden 2014 elokuva)|Labyrintti]]* ja vuonna 2015 julkaistu *[[Labyrintti – Aavikkokokeet]]*.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
The Mix-Up

**The Mix-Up** on Beastie Boysin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 26. kesäkuuta 2007.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Soundi: 

## Lähteet
Eder Gama

**Eder de Gama** (s. 20. elokuuta 1982 Ribeirao Pires, São Paulo) on brasilialainen karateka ja vapaaottelija. Hän voitti Kyokushinin Etelä-Amerikan mestaruuden ja on kolminkertainen Brasilian mestari.

## Karateura
Gama sijoittui 2001 Brasilian Openissa kuudenneksi.

Hän onnistui parantamaan sijoitustaan Brasilian Openissa 2005, kun hän otteli pronssimitalista Roberto E. Melloa vastaan. Gama kuitenkin hävisi mitalikamppailun. Joulukuussa hän sijoittui viidenneksi Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa Brasiliassa.

Gama onnistui saavuttamaan ensimmäisen mitalinsa Brasilian Openissa 2008 voitettuaan pronssiottelussa Fábio Furlanin. Seuraavana vuonna Gama onnistui etenemään loppuotteluun, jossa hän hävisi mestaruuden Anderson Rosalle.

Seuraavan kerran Gama eteni kymmenen joukkoon Brasilian Openissa 2012, kun hän sijoittui kuudenneksi.

Gama saavutti 2014 ensimmäisen Brasilian mestaruuden voitettuaan loppuottelussa hallitsevan mestarin Dioga Silvan.

Huhtikuussa 2015 Gama saavutti Etelä-Amerikan mestaruuden Argentiinassa voitettuaan loppuottelussa maanmiehensä Diogo Silvan.

Gama saavutti 2017 hopeaa Brasilian Openissa hävittyään loppuottelun Daniel Pereiralle.

Gama saavutti uransa toisen Brasilian mestaruuden 2018 voitettuaan loppuottelussa Alan Menezesin. Lokakuussa hän sijoittui toista kertaa viidenneksi Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa Chilessä.

Hän saavutti kolmannen Brasilian mestaruuden 2021 voitettuaan loppuottelussa Jorge Carvalhon.

## Vapaaottelu
Gama aloitti vapaaottelun kotimaassaan Brasiliassa elokuussa 2008. Hän hävisi ensimmäisen ottelunsa Hercio de Souzalle takakuristuksella.

## Lähteet
Rossano Galtarossa

**Rossano Galtarossa** (s. 6. heinäkuuta 1972 Padova) on italialainen kilpasoutaja. Hän on olympiavoittaja ja nelinkertainen maailmanmestari.

Galtarossa osallistui viisiin olympialaisiin ja saavutti niissä neljä mitalia. Barcelonassa 1992 hän saavutti pariaironelosessa pronssia. Atlantassa 1996 hän sijoittui samassa luokassa neljänneksi. Sydneyssä 2000 hän voitti pariaironelosessa kultaa Agostino Abbagnalen, Alessio Sartorin ja Simone Rainerin kanssa; eroa hopealle sijoittuneeseen Alankomaiden venekuntaan tuli 2,35 sekuntia. Ateenassa 2004 Galtarossa saavutti pariairokaksikossa pronssia ja Pekingissä 2008 pariaironelosessa hopeaa.

Galtarossa saavutti nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa yksikössä hopeaa vuonna 1989 ja voitti pariairokaksikossa kultaa vuonna 1990. Aikuisten maailmanmestaruuskilpailuissa hän kilpaili 12 kertaa vuosina 1991–2011. Hän voitti pariaironelosessa neljä peräkkäistä maailmanmestaruutta Indianapolisissa 1994, Tampereella 1995, Aiguebelettessa 1997 ja Kölnissä 1998. Lisäksi hän saavutti pariairokaksikossa yhden MM-hopean ja yhden MM-pronssin sekä pariaironelosessa kaksi MM-pronssia.

## Lähteet
Simone Raineri

**Simone Raineri** (s. 7. helmikuuta 1977 Bozzolo) on italialainen kilpasoutaja. Hänellä on pariaironelosesta yksi olympiakulta ja yksi olympiahopea sekä kolme MM-mitalia.

Raineri osallistui neljiin olympialaisiin. Sydneyssä 2000 hän voitti pariaironelosessa kultaa Agostino Abbagnalen, Alessio Sartorin ja Rossano Galtarossan kanssa; eroa hopealle sijoittuneeseen Alankomaiden venekuntaan tuli 2,35 sekuntia. Ateenassa 2004 hän sijoittui pariaironelosessa kymmenenneksi. Pekingissä 2008 hän saavutti pariaironelosessa hopeaa 2,24 sekuntia Puolalle hävinneenä. Lontoossa 2012 hän sijoittui pariaironelosessa 11:nneksi. 

Raineri saavutti nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa pariaironelosessa hopeaa vuonna 1994 ja voitti samassa luokassa kultaa vuonna 1995. Aikuisten maailmanmestaruuskilpailuissa hän kilpaili 12 kertaa vuosina 1998–2014. Hän saavutti pariaironelosessa pronssia Luzernissa 2001 ja Sevillassa 2002 sekä hopeaa Karapirolla 2010.

## Lähteet
Gian Nicola Berti

**Gian Nicola Berti** (s. 9. elokuuta 1960) on sanmarinolainen poliitikko ja entinen haulikkoampuja. Hän toimi San Marinon kapteenivaltionhoitajana huhtikuusta lokakuuhun vuonna 2016. Hän edusti Me sanmarinolaiset -puoluetta. Hän oli aikaisemmin toiminut San Marinon suur- ja yleisneuvoston jäsenenä vuonna 2008. Koulutukseltaan hän on juristi. 

Berti osallistui vuoden 1988 Soulin olympialaisiin, joissa hän kilpaili trap-ammunnassa sijoittuen jaetulle 33. sijalle. Hänen poikansa Gian Marco on myös kilpaillut olympialaisissa, joista paras tulos oli hopeamitali vuoden 2020 Tokion olympialaisten trap-ammunnan sekajoukkuekilpailusta.

## Lähteet
Habiturientti

**Habiturientti** on Adi L Haslan debyyttialbumi, joka julkaistiin 14. elokuuta 2015.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Les Rougon-Macquart

**Les Rougon-Macquart** on kollektiivinen otsikko kirjailija Émile Zolan kirjoittamalle romaanisarjalle. Sarja koostuu 20 romaanista. 

Kirjat seuraavat kunnioitettavien Rougonien ja alaluokkaisten Macquartien perheiden elämää viiden sukupolven ajan Ranskan toisen keisarikunnassa (1852 -1870).  Zola aloitti kirjallisen hankkeensa tarkoituksenaan aikansa Ranskan sosiaalisia, poliittisia ja moraalisia mullistuksia.    

Sarja alkaa vuonna 1871 julkaistulla "La Fortune des Rougon" kirjalla ja päättyy vuonna 1893 julkaistulla Le Docteur Pascal teoksella.  

Les Rougon-Macquart-romaanisarja on yksi merkittävimmistä naturalistisista teoksista.

Zolan naturalistisen tuotannon taustalla on Hippolyte Tainen esittämä miljööteoria, joka korostaa ympäristön ja perimän vaikutusta ihmiseen. Zola pyrki kokeellisen romaanin metodin kautta tarkastelemaan ihmisiä objektiivisesti tietyssä ympäristössä tiettynä ajankohtana.

## Romaanisarjan kirjat

#La Fortune des Rougon, 1871 
# La Curée, 1871
# Le Ventre de Paris, 1873
# La Conquête de Plassans, 1874
# La Faute de l'Abbé Mouret, 1875
# Son Excellence Eugène Rougon, 1876
# L'Assommoir, 1877
# Une Page d'amour, 1878
# Nana, 1880
# Pot-Bouille, 1882
# Au Bonheur des Dames, 1883
# La Joie de vivre, 1884
# Germinal, 1885
# L'Œuvre, 1886
# La Terre, 1887
# Le Rêve, 1888
# La Bête humaine, 1890
# L'Argent, 1891
# La Débâcle, 1892
# Le Docteur Pascal, 1893
Rusalka Dnistrovaja

**Rusalka Dnistrovaja** ('Dnestrin nymfi'), alaotsikko *Ruthenische Volks-Lieder*, oli ensimmäinen ukrainalainen kirjallinen kalenteri. Se julkaistiin Galitsiassa.

Kalenterin kokosivat Ruteenikolmikon jäsenet Markijan Šaškevytš, Jakiv Holovatskyi ja Ivan Vahylevytš. Se painettiin 1836 Unkarin Budassa uudistetulla, hraždanka-kirjaimistolla tuhannen kappaleen painoksena. Kalenterissa on eri puolilta Galitsiaa kerättyjä kansalauluja ja kolmikon omia runoja ja proosaa sekä serbialaisten kansanrunojen käännöksiä ja katkelmia Václav Hankan *[[Králové Dvůr -käsikirjoitus|Králové Dvůr -käsikirjoituksesta]]*. Lisäksi mukana on keskiaikaista lyriikkaa ja sankarirunoutta, Holovatskyin kommentti Lvivin Pyhän Vasilin luostarin kirjaston slaavilaisista käsikirjoituksista sekä Šaškevytšin katsaus vuonna 1835 ilmestyneestä Josyp Lozynskyn teoksesta *Ruskoje wesile*, joka käsittelee ukrainalaisia häätapoja.

Šaškevytš tähdentää alkusanoissa ukrainan kansankielen, suullisen kansarunouden ja -proosan kauneutta. Mukana on luettelo tärkeimmästä Venäjän vallan aikaisesta kirjallisuudesta ja kansanrunoudesta. Poliisi takavarikoi Lvivissä kalenterin alkuperäisestä tuhannen kappaleen painoksesta 800, ja Galitsiassa julkaisun levittämisen kielsi paikallinen sensori Venedykt Levytsky, syynä kieli ja ortografia. Levityskielto ei koskenut Itävallan keisarikunnan muita osia, ja kielto kumottiin 1848. Myhailo Pavlyk on kuitenkin esittänyt, että sensuuritoimellaan Levytsky suojeli kolmikkoa vankeustuomiolta. Julkaisulla oli kuitenkin merkittävä vaikutus Länsi-Ukrainassa kansallisen tietoisuuden ja kirjallisuuden heräämiseen.  Kalenteri julkaistiin uudestaan Ternopilissä 1910 ja myöhemmin faksimilepainoksina Kiovassa 1950 ja 1972 sekä Yhdysvalloissa Philadelphiassa 1961.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pieni punainen kana

**Pieni punainen kana** on Adi L Haslan toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1. marraskuuta 2017.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
8. päivä (albumi)

**8. Päivä** on Adi L Haslan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 8. toukokuuta 2020.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Soundi: 

## Lähteet
Rästäsmäki

**Rästäsmäki** on asuinalue Varsinais-Suomessa Nousiaisten kunnassa. Siellä sijaitsee pururata ja Mikko Rantasen frisbeegolfrata. Rästäsmäki sijaitsee noin kilometrin päässä Nousiaisten keskustasta.

Ensimmäiset maininnat Rästäsmäestä löytyvät 1800-luvulta liittyen Moision kylään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*https://www.kyppi.fi/to.aspx?id=112.1000031785
Hauke

**Hauke** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Franzisca Hauke (s. 1989), saksalainen maahockeypelaaja
* Gaby Hoffmann, o.s. *Hauke*, saksalainen musiikkimanageri ja sanoittaja
* Max Hauke (s. 1992), itävaltalainen maastohiihtäjä
* Tobias Hauke (s. 1987), saksalainen maahockeypelaaja
Marinovkan lentotukikohta

**Marinovkan lentotukikohta** () eli **Marinovkan sotilaslentokenttä** (; ICAO: **URWM**), on Venäjän Volgogradin alueella, Kanaltšin piirin Marinovkan maalaiskunnan alueella sijaitseva Venäjän ilmavoimien sotilastukikohta. Volgan–Donin kanava on runsas kaksi kilometriä Marinovkan lentotukikohdasta pohjoiseen. Tukikohdasta maanteitse noin 58 kilometriä itään sijaitsee Volgograd. 

Marinovkan lentotukikohdassa toimii Venäjän Eteläisen sotilaspiirin 11. yhdistetty lentorykmentti (11 SAP). Vuoden 2021 lopulla rykmenttiin kuului yksi lentue Suhoi Su-24M/M2 ja toinen lentue Suhoi Su-24MR -hävittäjiä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Aerodrom Marinovka  (wikimapia.org)
The Tipping Point

**The Tipping Point** on Tears for Fearsin studioalbumi, joka julkaistiin 25. helmikuuta 2022.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Kulttuuritoimitus: 
* *[[Soundi]]*: 

## Lähteet
Cnidoscolus quercifolius

***Cnidoscolus quercifolius*** on tyräkkikasvien (Euphorbiaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta pensas tai puu, joka voi kasvaa korkeimmillaan kahdeksan metriä korkeaksi. Alimmat oksat kasvavat usein jo rungon tyveltä ja runko voi kasvaa 20–35 cm paksuksi. Lajin lehdissä on piikkimäisiä karvoja.

*Cnidoscolus quercifolius* kasvaa kuivien alueiden metsissä, mäenrinteillä sekä jokien lähellä suosien syvämultaisia, kosteita ja ravinteikkaita kasvupaikkoja. Laji pärjää kuitenkin monenlaisella maaperällä. Lajia tavataan luonnossa Etelä-Amerikassa Brasilian itä- ja koillisosissa.

*Cnidoscolus quercifolius* -lajin siemenistä on valmistettu elintarvikekäyttöön sopivaa öljyä. Lajia on myös kaadettu paikallisesti puutavaraksi, joskaan sen puuaines ei ole erityisen kestävää tai laadukasta, joten sitä on käytetty vain laatikoihin sekä muihin vastaaviin kohteisiin. Puuta on käytetty myös polttopuuna sekä puuhiilen valmistukseen. Lisäksi lajia on istutettu yhtenä ensimmäisistä puulajeista uudelleen metsitettäville alueille.

## Lähteet
* Useful Tropical Plants: ''Cnidoscolus quercifolius'' 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Cnidoscolus quercifolius''
Egica

**Egica** (k. 702 Toledo) oli visigoottien kuningas vuosina 687–702. Egica meni naimisiin edeltäjänsä kuningas Erwigin tyttären Cixilon kanssa, ja Erwig nimesi Egican seuraajakseen. Tämä lienee ollut Erwigin tapa varmistaa oma vallassaolonsa, sillä Egica lukeutui Erwigin vastustajiin.  Erwigin kuoltua vuonna 687 Egica nousi visigoottien kuninkaaksi. Heti valtaannousunsa jälkeen Egica pakotti Erwigin leskikuningatar Liubigotonan vetäytymään luostariin.

Egican kuninkuuden aikana oli useita ylimystön kapinoita, jotka kaikki kuningas kukisti ja rankaisi kapinoijia ankarasti. Alfonson kronikan mukaan Egica hallitsi ensin yksin kymmenen vuotta ja sen jälkeen viisi vuotta yhdessä poikansa Witizan kanssa. Egica kuoli luonnollisen kuoleman Toledossa vuonna 702.

## Lähteet
Piikkineula

**Piikkineula** (*Indostomus paradoxus*) on piikkineuloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Kaakkois-Aasiasta.

## Koko ja ulkonäkö
Piikkineula on pienikokoinen kala, ja voi kasvaa suurimmillaan 2,7&ndash;3,3 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan kala on pitkänomainen ja ruumis kapenee pyrstöä kohden. Suu on pitkähkön kuonon päässä. Selkä- ja peräevät muodostuvat piikikkäistä ruodoista. Piikkineulan pyrstöevä on viuhkamainen ja pyrstönvarsi pitkä. Laji on väriltään ruskea.

## Levinneisyys ja elintavat
Piikkineulaa tavataan Myanmarista ja Kambodžasta järvistä ja joista. Laji liikkuu useimmiten pohjan lähellä runsaan kasvillisuuden joukossa. Piikkineulan ravintoa ovat selkärangattomat eläimet.

Toisinaan lajia pidetään akvaarioissa.

## Lähteet
Bentley (täsmennyssivu)

**Bentley** voi tarkoittaa seuraavia:
* Bentley, brittiläinen autovalmistaja
* Bentley, kuvitteellinen hahmo Sly Raccoon -pelisarjassa 
* Bentley Systems, yhdysvaltalainen ohjelmistoyritys

;sukunimenä:
* Andrew Bentley (s. 1952), brittiläinen säveltäjä ja tietokonemusiikin tutkija
* Anna Bentley, suomalainen ääninäyttelijä
* Anna-Kaarina Kiviniemi, ent. Bentley (s. 1948), suomalainen musiikkitoimittaja ja säveltäjä
* Antony Bentley (s. 1981), suomalainen musiikki- ja media-alan ammattilainen
* David Bentley (s. 1984), englantilainen näyttelijä
* Doug Bentley (1916–1972), kanadalainen jääkiekkoilija
* Eric Bentley (1916–2020), yhdysvaltalainen teatteriarvostelija, näytelmäkirjailija ja kielenkääntäjä
* Gladys Bentley (1907–1960), yhdysvaltalainen blueslaulaja, pianisti ja esiintyjä
* John Bentley (1916–2009), brittiläinen näyttelijä
* John Irving Bentley (1874–1966), yhdysvaltalainen lääkäri
* Lisa Bentley (s. 1968), kanadalainen triathlonisti
* Max Bentley (1920–1984), kanadalainen jääkiekkoilija
* Richard Bentley (1662–1742), englantilainen klassinen filologi ja kriitikko
* Robert J. Bentley (s. 1943), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja kuvernööri
* Russell Bentley (1960–2024), yhdysvaltalais-venäläinen militantti
* Wes Bentley (s. 1978), yhdysvalalainen näyttelijä
* Wilson Bentley (1865–1931), yhdysvaltalainen valokuvaaja ja lumihiutaleiden tutkija.
Regé-Jean Page

**Regé-Jean Page** (s. 24. tammikuuta 1988 Lontoo, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä, joka on tunnettu muun muassa roolistaan Hastingsin herttuana televisiosarjassa *[[Bridgerton]]*.

## Filmografia
### Elokuva

### Televisio

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Eino Airo

**Eino Airo** (14. heinäkuuta 1934 Marttila – 20. lokakuuta 2022 Jyväskylä) oli suomalainen teatterinäyttelijä. Pisimmän jakson hän työskenteli Jyväskylän kaupunginteatterissa. Uransa hän aloitti Turussa 1950-luvulla. Hän näytteli muun muassa Jyväskylässä, Seinäjoella, Raumalla, Kajaanissa, Mikkelissä, Hämeenlinnassa ja Turussa. Teatteritöiden ohella Airo teki jonkin verran televisiotöitä ja pieniä elokuvarooleja. Eläkkeelle jäätyään Airo ohjasi amatööriteattereiden näytelmiä.

## Lähteet
The Hanging Man

**The Hanging Man** on Widescreen Moden toinen studioalbumi, joka julkaistiin 8. huhtikuuta 2009.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Imperiumi: 4½/10
* Soundi: 
* V2.fi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Fallen from the Sky

**Fallen from the Sky** on Widescreen Moden kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 7. joulukuuta 2011.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Pitkäluoto

**Pitkäluoto**-nimisiä saaria ja luotoja on Suomessa 30. Alla lueteltu niistä suurimmat. Lisäksi Pitkäluoto, kylä tai kulmakunta Uudenkaupungin Pyhämaalla.

*Pitkäluoto, Helsingissä
*Pitkäluoto, Naantalin Rymättylässä
*Pitkäluoto, Naantalin Luonnonmaalla
*Pitkäluoto, Uudessakaupungissa
*Pitkäluoto, Kotkassa
*Pitkäluoto, Kontionlahdella
*Pitkäluoto, Mikkelissä
*Pitkäluoto, Paraisilla
*Pitkäluoto, Polvijärvellä
Kilpiö

**Kilpiö** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Esko Kilpiö (1936–2004), ruotsinsuomalainen näyttelijä
* Lauri Kilpiö (s. 1974), suomalainen säveltäjä
* Matti Kilpiö (1939–2023), suomalainen kielitieteilijä
* Raimo Kilpiö (s. 1936), suomalainen jääkiekkoilija
* Sulo Kilpiö (s. 1936), suomalainen juristi, Varkauden kaupunginjohtaja 1966–1973
* Timo Kilpiö (s. 1948), suomalainen sisustusarkkitehti.
Jokelan kirkko

**Jokelan kirkko** oli Tuusulan Jokelan taajamassa sijainnut, vuonna 1975 valmistunut evankelis-luterilainen kirkko. Kirkko vihittiin käyttöön 22. maaliskuuta 1976. Kirkon suunnitteli jokelalainen arkkitehti Eero Askolin ja sen alttarin alttarikrusifiksin maalasi ikonitekniikalla pastori Robert de Caluwe. Jokelan kirkon viereen rakennettiin vuonna 1994 uurnalehto, jonka suunnitteli arkkitehti Bey Heng.

Kirkon rakenteissa havaittujen kosteusongelmien ja sisäilmaongelmien vuoksi seurakunta päätti syyskuussa 2020 purkaa kirkon. Kirkko purettiin tammikuussa 2022, mutta kirkon kellotapuli säilytettiin.

Purkamista odottaneen kirkon kirkonkellot varastettiin lokakuussa 2021. Kellot löydettiin myöhemmin ja ne asennetaan takaisin paikoilleen kellotapuliin. 
 

## Lähteet
William Henry Draper

**William Henry Draper** (19. joulukuuta 1855 Kenilworth, Warwickshire, Englanti − 9. elokuuta 1933 Clifton, Bristol) oli englantilainen hymnologi, pappi ja virsirunoilija.

Draper opiskeli Keble Collagessa, Oxfordissa ja hänet vihittiin papiksi vuonna 1880. Hän toimi pappina muun muassa Alfretonissa, Shrewsburyssä ja Yorkshiressä sekä Lontoon Temple Church -kirkon "Master of the Temple" -pappina ennen eläkkeelle jäämistään.

Hän kirjoitti virsiä ja julkaisi niitä eri lehdissä, kuten ''The Guardianissa'' ja *Church Monthlyssä*. Hänen kirjoittamiaan virsiä on noin 60 ja hän julkaisi muutaman laulukirjan *The Victoria Book of Hymns* (1897), *Hymns for Holy Week* (1898), *A Memorial Service for Them That Are Fallen Asleep in Christ*  (1898) sekä *The Way of the Cross.*

Draper tunnetaan erityisesti Franciscus Assisilaisen Aurinkolaulun "Il canto de Frate Sole*"* tai "Cantico delle Creaturen*"* englanninkielisen käännöksen ja virsimuokkauksen "All Creatures of our God and King*"* tekijänä. Assisilaisen Aurinkolaulu ei ole runomuotoinen virrenomainen laulu. Draper on muokannut sen säkeistömuotoiseksi helluntain ajan lasten jumalanpalvelusta varten vuosien 1899−1919 välisenä aikana. Draperin muokkaus on vuorostaan pohjana useille eri kielille käännetylle virrelle, kuten suomenkieliselle käännökselle.

## Lähteet
Openverse

**Openverse** on avoimen lähdekoodin hakukone avoimen sisällön etsimiseen, jota kehittää WordPress-projekti. Se hakee Creative Commons -lisentoitua ja public domainin alaista sisältöä kymmenistä eri lähteistä. Ohjelmisto on lisensoitu MIT-lisensillä.

Openverse voi hakea sisältöä 700 miljoonan kohteen joukosta.

## Historia
Creative Commons ilmoitti helmikuussa 2017 CC Searchista, avoimen lähdekoodin hakukoneesta avoimelle sisällölle, ja julkaisi sen beetaversion. CC Searchin vakaaversio ilmestyi huhtikuussa 2019.

Creative Commonsin henkilöstömuutosten jälkeen joulukuussa 2020 CC Searchille ja muutamalle muulle projektille ei enää ollut tarvittavaa henkilöstökapasiteettia. Projektit siirtyivät ylläpitotilaan, eli niiden tarjoamat palvelut pysyivät käytettävissä mutta kehitys keskeytettiin. CC Searchiin ei enää hyväksytty uusia vetopyyntöjä tai tehty muutoksia.

Huhti-toukokuussa 2021 Catherine Stihler (Creative Commons) ja Matt Mullenweg (WordPress Foundation, Automattic Inc.) ilmoittivat CC Searchin liittymisestä osaksi WordPress-projektia. Automattic maksoi Creative Commonsille hakukoneesta, palkkasi CC Search -tiimin avainhenkilöitä ja sponsoroi heidän panostaan projektiin osana Five for the Future -sitoumusta, joka on järjestelyn pääteeksi on osa WordPress-projektia, ei Automatticia. Esiteltiin myös uusi nimi, Openverse. Openverse on CC Searchin seuraaja, joka on kehitetty sen koodipohjalle. Se pyrkii olemaan laajempi avoimen sisällön hakukone, jatkamaan kehitystyötä ja kehittymään. WordPress Foundation omistaa Openversen tavaramerkin ja muut immateriaalioikeudet. Joulukuusta alkaen CC Searchin käyttäjät ohjataan Openverseen.

## Ominaisuudet
Openverse hakee monipuolisesti erilaisia avoimia sisältöjä, kuten kuvaa, ääntä, kappaleita, sampleja ja podcasteja. Tuki videolle ja 3D-malleille on kehitteillä. Hakuja voi muun muassa rajata luokan, tiedostomuodon, koon, lähteen ja lisenssiehtojen mukaan. Openverse on saatavilla laajennoksena verkkoselaimiin, kuten Firefoxiin.

### Kehittäjille
Openverseä voi isännöidä itse Docker-säiliöissä. WordPress-projekti tarjoaa isännöimänsä Openverse-ilmentymän rajapinnan muiden käyttöön. Projektin kestävyyden varmistamiseksi, sen käytöstä saatetaan alkaa periä maksua raskaasta tai kaupallisesta käytöstä.

## Hakukoneen lähteet
Openverse hakee sisältöä Common Crawl -datasta sekä suoraan kymmenistä eri lähteistä/rajapinnoista, kuten Wikimedia Commonsista, Europeanasta, Finnasta ja Flickristä.

## Katso myös
* Avoin sisältö

## Lähteet
* Episode 8: The Commons of Images – WP Briefing, podcast-jakso Openversestä
### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Openverse
* Openversen kehittäjäsivusto
* Openversen kehittäjän käsikirja
* Openversen rajapinta
* Openversen Git-arkistot
Antonietta Stella

**Antonietta Stella** (15. maaliskuuta 1929 Perugia – 23. helmikuuta 2022) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.

Stella opiskeli Perugian konservatoriossa ja Rooman Accademia Nazionale di Santa Ceciliassa. Hän voitti vuonna 1949 ENAL-kilpailun Bolognassa. Stella teki debyyttinsä vuonna 1959 Spoletossa Leonoran roolissa Giuseppe Verdin oopperassa *[[Trubaduuri (ooppera)|Trubaduuri]]*. Tästä roolista tulikin yksi hänen tunnetuimmistaan. Vuotta myöhemmin Stella esiintyi Teatro dell'Opera di Romassa Leonoran roolissa Verdin *[[La forza del destino]]* -teoksessa. Hänestä tuli nopeasti yksi Italian kysytyimmistä sopraanoista. Hän pääsi laulamaan Firenzeen, Napoliin, Parmaan, Torinoon, Cataniaan, Veronaan ja Venetsiaan.

Ensiesiintymisensä Milanon La Scalassa Stella teki vuonna 1954. Roolina oli Desdemona Verdin *[[Otello (Verdi)|Otellossa]]*, jonka myötä Stellan ura eteni kansainväliselle tasolle. Stella oli La Scalan säännöllinen esiintyjä vuoteen 1963 saakka; rooleja hänellä oli esimerkiksi lukuisissa Verdin ja Giacomo Puccinin oopperoissa. Vuonna 1955 Stella teki ensimmäiset esiintymisensä Wienin valtionoopperassa, Lontoon Royal Opera Housessa, Pariisin oopperassa, La Monnaiessa ja Chicagon lyyrisessä oopperassa. Vuonna 1956 hän esiintyi ensimmäisen kerran Metropolitan-oopperassa Verdin *[[Aida]]n* nimiroolissa; hän pysyi Metropolitanin laulajana vuoteen 1960. Suosiota toivat etenkin esiintymiset *[[Madama Butterfly]]ssa* (Puccini) ja *Trubaduurissa* (Verdi). Stella jatkoi uraansa laulamalla eri puolilla Italiaa 1970-luvun loppupuolelle, minkä lisäksi hän teki säännöllisesti esiintymisiä Pariisissa, Brysselissä ja Wienissä keskeisissä Verdin ja Puccinin oopperoiden rooleissa. Myöhemmin hän opetti laulamista.

Stella osallistui uransa aikana moniin eri säveltäjien oopperoiden levytyksiin. 

## Lähteet
American Service-Members’ Protection Act

**American Service-Members’ Protection Act** (**ASPA**, , myös **Haagin hyökkäyslaki**) on Yhdysvaltain laki, jonka tarkoituksena on ”suojata Yhdysvaltojen sotilashenkilöstöä ja muita Yhdysvaltain hallituksen vaaleilla valittuja ja asetettuja virkamiehiä kansainvälisen rikostuomioistuimen, jossa Yhdysvallat ei ole osapuolena, rikossyytteitä vastaan.” Lain esittivät senaattori Jesse Helms ja edustaja Tom DeLay lisäyksenä vuoden 2002 lakiin koskien lisämäärärahoja terrori-iskuista toipumista ja niihin reagoimista varten (HR 4775). Lisäys hyväksyttiin äänin 75–19. Presidentti George W. Bush allekirjoitti lain voimaan 2. elokuuta 2002.

## Vaikutukset
Laki valtuuttaa Yhdysvaltain presidentin käyttämään kaikkia tarpeellisia ja tarkoituksenmukaisia keinoja vapauttaakseen yhdysvaltalaisen tai sen liittolaisen henkilöstöön kuuluvan, joka on pidätetty tai vangittu Kansainvälisen rikostuomioistuimen toimesta tai pyynnöstä. Tämä on johtanut siihen, että laille on annettu lempinimi ”Haagin valloituslaki”.  

Laki kieltää myös liittovaltiota, osavaltioita ja paikallishallintoa sekä virastoja (mukaan lukien tuomioistuimet ja lainvalvontaviranomaiset) avustamasta kansainvälistä rikostuomioistuinta. Se esimerkiksi kieltää kaikkien henkilöiden luovuttamisen Yhdysvalloista ICC:lle ja kieltää turvaluokiteltujen kansallisten turvallisuustietojen ja lainvalvontaan liittyvien tietojen luovuttamisen ICC:lle.

Laki kieltää myös Yhdysvaltoja tarjoamasta sotilaallista apua maille, jotka ovat ICC:n osapuolia. Poikkeuksina tähän on kuitenkin apu Naton jäsenille, tärkeimmille Naton ulkopuolisille liittolaisille, Taiwanille ja maille, jotka ovat tehneet artikla 98:n mukaisia sopimuksia sitoutuen olemaan luovuttamatta Yhdysvaltain kansalaisia ICC:lle.

## Viitteet

## Aiheesta muualla
* American Service-Members’ Protection Act -lain teksti: https://2001-2009.state.gov/t/pm/rls/othr/misc/23425.htm . Käytetty 6. maaliskuuta 2008.
* |TOM:/bss/d107query.html HR4775- tiedot kongressin kirjastossa. Käytetty 8. tammikuuta 2007.
* Kopio Helmsin lisäysesityksestä kongressin kirjastossa. Käytetty 26. tammikuuta 2004.
* Jesse Helms, ”Helms esittelee lisäyksen suojellakseen sotilaita kansainväliseltä rikostuomioistuimelta ” (lehdistötiedote). 26 syyskuuta 2001. Käytetty 8. tammikuuta 2007.
Jean François Borderies

**Étienne-Jean-François Borderies** (24. tammikuuta 1764 Montauban, Ranska – 4. elokuuta 1832 Versailles, Ranska) oli ranskalainen katolinen piispa ja hengellisten runojen kirjoittaja.

Borderies'n elämänvaiheista on vähän tietoa. Hän opiskeli Collège Sainte-Barbe -korkeakoulussa Pariisissa. Ranskan vallankumouksen koittaessa hänen oli lähdettävä maanpakoon Hollantiin, Saksaan ja Englantiin. Vuonna 1802 hänestä tuli pappi Lalandeen, vuonna 1819 Saint-Denis'n arkkidiakoni, ja hänet vihittiin Versailles'n piispaksi 29. heinäkuuta 1827.

Hänet tunnetaan ennen kaikkea englantilaisen John Francis Waden kirjoittaman joululaulun "Adeste fidelesin" muokkaajana. Hän on kirjoittanut Waden nelisäkeistöiseen lauluun kolme latinankielistä lisäsäkeistöä vuonna 1822.

## Lähteet
Creative Commons -lisenssi

**Creative Commons** (**CC**) **-lisenssi** on avoin lisenssi, joka mahdollistaa tekijänoikeuden alaisten töiden jakamisen ja käyttämisen avoimesti.

Creative Commons -lisenssijärjestelmä sisältää eri ominaisuuksia, joita yhdistelemällä luodaan seitsemän erilaista lisenssiä. Voittoa tavoittelematon Creative Commons -järjestö julkaisi ensimmäiset lisenssit 16. joulukuuta 2002.

## Toiminta
CC-lisenssien lähtökohtana on, että kaikilla on oikeus tehdä teoksesta kopioita, esittää ja näyttää teos julkisesti, levittää ja välittää teosta eteenpäin sekä tehdä siitä johdannaisteoksia. Näitä perusoikeuksia voidaan rajoittaa käyttämällä neljää erilaista ehtoa. CC Nollassa ei ole ehtoja lainkaan ja ehdoilla koostetaan kuusi erilaista yhdistelmää. Yhteensä erilaisia CC-lisenssejä on siis seitsemän.

Ehdoista on periaatteessa mahdollista johtaa kuusitoista erilaista yhdistelmää. Osa on kuitenkin toisiaan poissulkevia, kuten EiMuutoksia ja JaaSamoin yhdessä. Loput ovat olleet aiemmin käytössä, mutta sittemmin poistuneet käytöstä erilaisista syistä pääasiassa tarpeettomina.

CC-lisenssien neljä mahdollista ehtoa ovat:

### Lisenssit
Lisenssit kirjoitetaan siten, että ensimmäisenä on kirjainyhdistelmä CC. Tätä seuraa välilyönti ja väliviivoilla eroteltu luettelo lisenssiehtojen lyhenteistä. Ehdoista ensimmäinen on Nimeä, jonka jälkeen tulee mahdollinen toinen ja kolmas ehto. Nolla on ainut poikkeus, sillä se ei sisällä ehtoja.

Seitsemän eri lisenssiä ovat:

## Public domain -merkki

Creative Commonsilla on myös Public domain -merkintä. Tämä ei ole varsinainen lisenssi vaan se on työkalu, jolla merkitä public domainiksi teos, jonka tekijänoikeudet ovat rauenneet kaikkialla maailmassa.

## Katso myös
* Avoin lisenssi
* Copyleft
* Public domain

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Creative Commonsin kansainvälinen sivusto
* Creative Commons suomenkielienen sivusto
* Tietoa lisensseistä
* Usein kysyttyjä kysymyksiä lisensseistä
Alberts Traubergs

**Alberts Traubergs** (; 1881–1908) oli latvialaissyntyinen vallankumouksellinen, jonka johtama ryhmä teki Venäjällä vuosina 1906–1907 useita terroristisia salamurhaiskuja sosialistivallankumouksellisen puolueen eli ”eserrien” nimissä. Hänet tunnettiin vallankumouksellisella salanimellä **Karl**. Hän piileskeli kiinnijäämiseensä saakka Suomen suuriruhtinaskunnan alueella Karjalankannaksella.

Traubergs oli alkujaan Riian käräjäoikeuden kirjuri. Hän oli 1890-luvulta alkaen sosiaalidemokraatti ja kuului Latvian sosiaalidemokraattiseen liittoon, mutta liittyi sosialistivallankumouksellisiin vallankumouksen jälkeen vuonna 1906. Hän organisoi samana vuonna eserrien pohjoisen alueen puoluejärjestön alaisen ”lentävän taisteluosaston”. Traubergsin ryhmä, joka tunnettiin myös Karlin ryhmänä, kuului Venäjän pelätyimpiin ja toimi usein omin päin ilman puolueen ohjeita. Kun pidätykset tuhosivat Lev Zilberbergin johtaman eserrien keskuskomitean taisteluosaston talvella 1907, tuli Traubergsin ryhmästä suoraan keskuskomitean alainen.

Traubergsin ryhmä salamurhasi muun muassa Semjonovin kaartinrykmentin komentajan, kenraali Georgi Minin elokuussa 1906, ylisotaprokuraattori, kenraali Vladimir Pavlovin myöhemmin samana vuonna, Derjabinskin vankilan johtajan tammikuussa 1907, vankilanjohtajat Pietarissa ja Pihkovassa elokuussa 1907 sekä Venäjän vankeinhoitohallinnon johtajan Aleksandr Maksimovskin lokakuussa 1907.

Traubergs asui vuosina 1906–1907 Karjalankannaksen Kuokkalassa ja Kellomäellä, mistä käsin hänen ryhmänsä iskut suunniteltiin. Suomen viranomaiset käytännössä suojelivat venäläisiä vallankumouksellisia, kunnes vuoden 1907 lopulla Venäjän pääministeri Pjotr Stolypin uhkasi julistaa Viipurin läänin sotatilaan, jos Venäjän viranomaisille ei annettaisi tehokasta virka-apua terroristien vangitsemisessa. Traubergsin ryhmän asettuminen eserrien keskuskomitean alaisuuteen oli paljastanut sen sijainnin puolueen johtoon kuuluneelle ilmiantajalle Jevno Azefille, joka kavalsi sen Ohranalle eli salaiselle poliisille. Azefin antaman vihjeen ansiosta Traubergs ja kaksi hänen ryhmäänsä kuulunutta naista onnistuttiin vangitsemaan 5. joulukuuta 1907 Ohranan ja Suomen poliisin yhteisessä ratsiassa Kellomäellä sijainneesta huvilasta, jossa Traubergs oli asunut nimellä Herman Holst. Pietarin piirisotaoikeus tuomitsi Traubergsin ja kolme muuta ryhmän jäsentä kuolemaan 24. toukokuuta 1908. Heidät hirtettiin Pietarissa muutamaa päivää myöhemmin.

## Lähteet
Olenjan lentotukikohta

**Olenjan lentotukikohta** (), lentokenttä tai lentoasema , ), on Venäjän Murmanskin alueella, maanteitse noin 16 kilometriä Olenegorskin kaupungin keskustasta itään sijaitseva sotilaslentoasema. Tukikohdasta 1–3 kilometriä lounaaseen on Vysokin taajama (, myös  "Olenegorsk-8"). Tukikohdasta käytetään joskus nimitystä **Olenegorsk-Vysoki**.

Tukikohdassa on Kuolan niemimaan lentokentistä pisin kiitotie (3,5&nbsp;km). Siellä toimii Venäjän ilmavoimien 40. yhdistetty lentorykmentti (40 SAP; yksikkö 36097). Sen lentävään kalustoon kuuluu pitkän matkan Tupolev Tu-22M3 -pommituslentokoneita; muiden konetyyppien osalta eri lähteet ovat eri mieltä. Kalustoon kuuluu tulkinnasta riippuen Mikojan MiG-31 -hävittäjälentokoneita ja / tai myös kuljetushelikoptereita (Mil Mi-8MT ja Mil Mi-26T) sekä Antonov An-12 -kuljetuslentokone.

Yhdysvallat havaitsivat lentoaseman ja sen 3&nbsp;350 metriä pitkän kiitotien vuonna 1957 , ja se oli yksi Yhdysvaltain yhdeksästä ydiniskukohteesta arktisella alueella. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Aviabaza Olenja  (wikimapia.org)
Corcelles-lès-Cîteaux

**Corcelles-lès-Cîteaux** on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 29 kilometriä Beaunen kaupungista koilliseen.

Kunnan keskustassa 1800-luvulta peräisin oleva Syntymäkirkko, jossa on liuskekivikattoinen kellotorni. Kirkon kaksi kelloa ovat vuodelta 1620.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
August Florin

** August Vilhelm Oskar Florin** (17. toukokuuta 1812 Piikkiö – 7. huhtikuuta 1894 Helsinki) oli suomalainen pankki- ja virkamies ja valtioneuvos. Hän toimi Suomen Pankin johtokunnan puheenjohtajana.

Florinin vanhemmat olivat Hämeenlinnan kirkkoherra Johan Gustaf Florin ja Maria Ulrika Törnqvist. Hän kirjoitti ylioppilaasi vuonna 1830 ja suoritti yliopistossa kameraalitutkinnon vuonna 1834.

Florin oli senaatin talousosaston ylimääräinen kamarikirjuri vuodesta 1834, yleisen kanslian kopisti vuodesta 1838, kansliatoimituskunnan kanslisti vuodesta 1841, Suomen Pankin kolmas kamreeri vuodesta 1842, ensimmäinen kamreeri vuodesta 1850, johtaja vuodesta 1862 ja lopulta johtokunnan puheenjohtaja vuosina 1870–1875. Vuonna 1875 hänelle myönnettiin valtioneuvoksen arvonimi.

Florin toimi myös Suomen yleisen paloapuyhtiön vakinaisena kamarikirjurina vuosina 1836–1849 ja siviilivirkakunnan leski- ja orpokassan kassanhoitaja vuosina  1848–50.

August Florinin ja Lovisa Ekebomin poika oli lääkintöneuvos Johan August Florin.

## Lähteet
Tobias Billström

**Tobias Lennart Billström** (s. 27. joulukuuta 1973 Malmö) on ruotsalainen maltillisen kokoomuksen poliitikko, joka toimi Ruotsin ulkoministerinä vuosina 2022–2024. Hän on istunut valtiopäivillä vuosina 2002–2024 ja toiminut siellä 1. varapuhemiehenä vuosina 2014–2017 sekä maltillisen kokoomuksen ryhmänjohtajana 2017–2022. Billström oli Ruotsin maahanmuuttoministeri koko Reinfeldtin hallituksen vallassaoloajan sekä lyhyen aikaa työmarkkinaministeri vuonna 2010. Billström on opiskellut historiaa Lundin yliopistossa. Billström ilmoitti 4. syyskuuta 2024 eroavansa ulkoministerin tehtävästä. Ero astuu voimaan tiistaina 10. syyskuuta 2024, jolloin Ruotsin valtiopäivien syysistuntokausi alkaa.  Samalla hän jätti myös kansanedustajan työnsä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Tobias Billström'' Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla