open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Johan Cullberg

**Johan Christoffer Cullberg** (6. tammikuuta 1934 Uppsala – 14. kesäkuuta 2022 Tukholma) oli ruotsalainen psykiatri ja kirjailija.

Cullbergin veljen, taiteilija Erland Cullbergin mielisairaus innoitti häntä valitsemaan psykiatrian opinnot. Cullberg edusti Ruotsin 1960-luvun psykoanalyyttista virtausta ja vastasi Bengt Berggrenin kanssa Nacka-projektista (Nackaprojektet), jonka yhteydessä myös sosiologit ja terveydenhoitajat pääsivät työskentelemään terapeutteina. Myöhemmin hän etääntyi psykoanalyysista ja erosi Ruotsin psykoanalyyttisesta yhdistyksestä. 

Cullberg teki kirjailijana debyyttinsä vuonna 1971 ja julkaisi muutama vuosi myöhemmin klassikon asemaan kohonneen teoksensa *Kris och utveckling*. Kirjassaan *Skaparkriser: Strindbergs inferno och Dagermans* (1992) Cullberg kuvaa kahta ruotsalaista merkkikirjailijaa, August Strindbergia ja Stig Dagermania, vaikeine kriiseineen. Cullbergin muita kirjoja ovat *[[Gustaf Fröding]] och kärleken: En psykologisk och psykiatrisk studie* (2004), *En diktares kompost: Om [[Gunnar Ekelöf]]*, omaelämäkerta *Mitt psykiatriska liv* (2007) ja *Märta och [[Hjalmar Söderberg]]: En äktenskapskatastrof* (Björn Sahlinin kanssa, 2014). Hänen viimeisenä kirjanaan ilmestyi vuonna 2020 *Att insjukna i psykos*.

Johan Cullbergin poika, juristi Martin Cullberg on naimisissa Linda Lampeniuksen kanssa.

Cullberg kuoli lyhyen sairauden jälkeen 88-vuotiaana.

## Lähteet
Coluche

**Michel Gérard Joseph Colucci** (28. lokakuuta 1944 Pariisi, Ranska – 19. kesäkuuta 1986 Opio, Ranska) oli ranskalainen näyttelijä ja koomikko. Hänet tunnetaan taiteilijanimellään Coluche. Hänen huumorinsa oli usein provosoivaa, nokkelaa ja kaksimielistä. Jälkimaineeltaan Coluche muistetaan etenkin hyväntekijänä.

## Ura
Colucci aloitti uransa stand up -koomikkona 1960-luvun lopulla ja alkoi käyttää nimeä Coluche. Hän esiintyi televisiossa ja radiossa tiuhaan ja vakiinnutti asemansa yhtenä Ranskan tasokkaimmista koomikoista. Hänen huumorinsa liittyi usein vakaviin sosiaalisiin ja poliittisiin ongelmiin. 1970-luvulla Coluche teki uraa myös elokuvanäyttelijänä ja sai alati suurempia rooleja, kunnes 1980-luvulle tultaessa hän oli noussut filmitähden asemaan.

Coluche pyrki presidenttiehdokkaaksi Ranskan presidentinvaaleissa 1981, mutta hävisi François Mitterrandille. Coluche oli mukana humanitaarisessa toiminnassa, hän perusti hyväntekeväisyysjärjestö Les Restos du Cœurin syyskuussa 1985. Coluche sai surmansa liikenneonnettomuudessa kesäkuussa 1986.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Gala: Coluche
David Arelius

**David Arelius** (12. maaliskuuta 1729 Kauhajoki – 7. marraskuuta 1806 Nurmo) oli suomalainen pappi. Arelius toimi kolmen vuoden ajan Ilmajoen kirkkoherran apulaisena sekä neljänkymmenen vuoden ajan Nurmon rukoushuonekunnan saarnaajana. Arelius oli Nurmon ensimmäinen saarnaaja ja palveli tehtävässään aina kuolemaansa saakka.

Areliusta on kuvattu herännäiseksi saarnaajaksi jolla oli pikainen luonne. Areliusta on kuvattu innokkaaksi kalastajaksi ja häntä kutsuttiin *Taavetti-papiksi*.

## Pappisura
### Nurmon saarnaaja
Arelius toimi komen vuoden ajan Ilmajoen kirkkoherran apulaisena. Omaksi seurakunnakseen erkaantuneet nurmolaiset ja seinäjokiset kävivät kuulemassa Areliusta ja anoivat Areliuksen saamiseksi ensimmäiseksi papikseen. Anomus hyväksyttiin ja Arelius saapui Nurmon ensimmäiseksi papiksi vuonna 1766 ilman ehdollepanoa ja vaalia. Areliuksen työsarkaan vastaperustetussa seurakunnassa kuuluivat muun muasssa uuden kirkon rakentaminen sekä seurakunnallisen elämän järjestäminen.

## Yksityiselämä ja koulutus
Areliuksen vanhemmat olivat Kauhajoen Iso-Aron talollinen Jakob Nilsson sekä Brita Simonsdotter. Arelius opiskeli Vaasan triviaalikoulussa sekä valmistui ylioppilaaksi turussa vuonna 1750. Arelius vihittiin papiksi 10. toukokuuta 1763. Areliuksen puoliso oli Ilmajoen kirkkoherra Salomon Hanneliuksen sisar Hedvig.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Rauanjärvi (Joensuu)

**Rauanjärvi** on matalahko, niemien halkoma järvi Joensuussa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,1 neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 29 kilometriä kaakkoon.

## Maantiede
Rauanjärven pituus lounaasta koilliseen on 2,8 kilometriä. Järven useista lahdista monet sijaitsevat lähes erillään pääaltaasta, kuten Petralahti ja Valkealahti järven itäosassa sekä Murtolahti koillisessa ja Lampakot lännessä. Suultaan avonaisempia lahtia ovat järven eteläisimmän osan muodostava Takavasanlahti ja Lampakoiden pohjoispuolinen Mustalahti. Suurin niemimaa on itärannalta lounaaseen työntyvä Ketolanniemi. Vain viitisen prosenttia Rauanjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Noin puolet järvestä on kolmesta neljään metriä syvä. Syvin kohta, kymmenen metriä, sijaitsee Ketolanniemen kärjen lähellä.

Rauanjärven saariluku on kuusi. Saaret ovat pieniä, laajin on Ketolanniemen länsipuolinen Arkkusaari. Rauanjärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Etelärannalla on runsaasti pientaloja. Järven luoteispuolella sijaitsee Immolankangas. Rauanjärveen virtaa Saarvanpuro idästä ja Lahnasenpuro pohjoisesta sekä useita nimettömiä suo-ojia. Rauanjärven laskuoja alkaa järven läntisimmästä kohdasta.

Rauanjärven vesitilavuus on 6&nbsp;158&nbsp;000 kuutiometriä.

Rauanjärvi (04.374.1.015) kuuluu Ravanjoen valuma-alueeseen (04.374), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Onkamojärven valuma-alue (04.37) ja ensimmäinen on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Rauanjärvi on Ravanjoen valuma-alueen laajin vakavesi, toiseksi laajin on Kannusjärvi ja kolmanneksi laajin on Kokkoselkä. Alueeseen kuuluu 32 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

## Lähteet
Vuotunki

**Vuotunki** on matala ylänköjärvi Vuotungin kylässä Kuusamossa Pohjois-Pohjanmaan koillisosassa. Sen pinta-ala on 2,2 neliökilometriä, ranta10-menetelmän perusteella pinta-ala on 1,9 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 226 kilometriä itäkoilliseen.

## Maantiede
Vuotungin mutkaisen rantaviivan pituus on yli 21 kilometriä. Järveen kaakosta laskeva Hepojoki laajenee Vuotungiksi. Joen reitti jatkuu Välijokena luoteeseen Ala-Vuotunkiin, jonka korkeustaso on vain 0,3 metriä Vuotunkia alempi. Vuotungilla niemet (Heponiemi, Kotaniemi, Purnunniemi, Isoniemi) määrittävät järven muodon. Järven pohjoisimman osan muodostaa Luvelahti. Vuotungin keskisyvyys on vain 96 senttimetriä, ainoa vähintään kuusi metriä syvä alue sijaitsee Heponiemen ja Kotaniemen välissä.

Vuotungin saariluku on yhdeksän. Kaikki saaret ovat alle hehtaarin laajuisia.

Vuotungin rannoilla on asuttu kauan. Ympäristö on koillismaalaista viljelysmaisemaa.

Vuotunkiin laskee Hepojoen ohella Kuntijoki idästä Kuntijärveltä, jonka korkeustaso on 0,4 metriä Vuotunkia ylempi. Kuntijärven ja Vuotungin välinen etäisyys on alle puoli kilometriä, järvien välistä kulkee yhdystie 8690. Vuotungin länsipuolitse kulkee yhdystie 8694. Vuotunki laskee Ala-Vuotunkiin paitsi Välijokea pitkin, myös pienempää, Pudas-nimistä uomaa pitkin.

Vuotungin vesitilavuus on 2&nbsp;162&nbsp;000 kuutiometriä.

Vuotunki (73.042.1.001) kuuluu Vuotungin alueeseen (73.042), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Kuusinkijoen valuma-alue (73.04). Vuotungin alueella on 51 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Vuotunki on laajin. Toiseksi laajin on Iso Särkiluoma, jota seuraa Ala-Vuotunki.

## Lähteet
Henrik Strindberg

**Henrik Strindberg** (s. 1954 Kalmar) on ruotsalainen säveltäjä.

Strindberg oli nuorena progressiivisen rockin Ragnarök-yhtyeen perustajajäsen; yhtye julkaisi debyyttialbuminsa vuonna 1976. Hän opiskeli sävellystä Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Hän suoritti myös opintoja Iannis Xenakiksen johdolla ja opiskeli Pariisin IRCAM:ssa. Strindberg on tehnyt opetustyötä Gotlannin säveltäjäkoulussa. Hän on Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.

Monia Strindbergin teoksista on esitetty kansainvälisesti ja levytetty. Vuonna 2007 hän sai Christ Johnson-prisenin orkesteriteoksesta *Neptuni åkrar*. Vuonna 2008 hänelle myönnettiin Rosenbergpriset, ja vuonna 2010 hän jakoi Grammis-palkinnon teoksesta *Tidslinje*. Strindberg oli mukana perustamassa Sound of Stockholm -festivaalia.

## Lähteet
Kannusjärvi (Tohmajärvi)

**Kannusjärvi** on saareton metsäjärvi Tohmajärven luoteisosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 96 hehtaaria. Järven pohjoisin osa sijaitsee Joensuun alueella. Etäisyys Joensuun keskustasta on 32 kilometriä kaakkoon.

## Maantiede
Kannusjärven pituus etelästä pohjoiseen on 1,6 kilometriä. Järvi on leveimmillään keskiosan Halkolahden kohdalla, jossa etäisyys länsirannalta itärannalle on noin kilometrin. Järven pohjoisen osan muodostaa Kulkanlahti. Noin kolmasosa Kannusjärvestä on nollasta viiteen metriä syvä, noin kolmasosa on viidestä kymmeneen metriä syvä ja noin kolmasosa on kymmenestä viiteentoista metriä syvä. Syvin kohta, hieman yli viisitoista metriä, sijaitsee järven eteläosassa.

Kannusjärven metsäisillä rannoilla on harvakseltaan pientaloja. Maasto kohoaa järven kaakkoispuolella noin 140 metriä merenpinnan yläpuolelle. Järven kaakkoisimman osan muodostavan Jyhmäkänlahden eteläpuolella kohoaa Jyhmäkkä, jonka laki on noin 125 metriä merenpinnan yläpuolella. Koillisessa maasto on tasaista: sadan metrin korkeuskäyrä kulkee satojen metrien päässä Kulkanlahden itärannalta.

Kannusjärveen laskee pohjoisesta Kokkoselkä (96,7 metriä mpy). Järviä erottaa alle sata metriä leveä kannas. Kannusjärven luoteisen rannan Siikaniemen kohdalta alkaa länteen virtaava laskuoja.

Kannusjärven vesitilavuus on 7&nbsp;017&nbsp;000 kuutiometriä.

Kannusjärvi (04.374.1.008) kuuluu Ravanjoen valuma-alueeseen (04.374), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Onkamojärven valuma-alue (04.37) ja ensimmäinen on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Kannusjärvi on Ravanjoen valuma-alueen toiseksi laajin vakavesi, laajin on Rauanjärvi ja kolmanneksi laajin on Kokkoselkä, jota seuraa Saarva ja Pikku Elinlampi - Iso Elinlampi. Tilavuudeltaan Kannusjärvi on Ravanjoen alueen suurin vakavesi. Alueeseen kuuluu 32 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Suomessa on viisi Kannusjärveä, joista Tohmajärven Kannusjärvi on toiseksi laajin. Haminan Kannusjärvi on laajin, mutta tilavuudeltaan se on Tohmajärven Kannusjärveä pienempi.

## Lähteet
Ole Stavad

**Ole Stavad** (s. 1. kesäkuuta 1949 Ejersted) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1980–2007 ja toiminut Tanskan elinkeino- ja teollisuusministerinä vuosina 2000–2001 sekä veroministerinä vuosina 1993–1994 ja 1998–2000.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Ole Stavad'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
Haapajärvi (Joensuu)

**Haapajärvi** on osin kulttuurimaiseman reunustama järvi Joensuussa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 13 kilometriä kaakkoon.

## Maantiede
Haapajärven pituus etelästä pohjoiseen on 4,1 kilometriä. Järvi levenee kohti pohjoista, ja kapenee aivan pohjoisimmasta osastaan Kontkasenlahdeksi. Haapajärven ainoa saari on noin kymmenen aarin laajuinen nimetön saari luoteessa. Lähes kolmasosa Haapajärvestä on korkeintaan kaksi metriä syvä, noin neljäsosa on vähintään kymmenen metriä syvä. Järven luoteiset ja pohjoiset osat ovat matalia, syvä vyöhyke puolestaan sijaitsee järven itäisellä puoliskolla.

Haapajärven rannoilla on melko runsaasti pientaloja, pohjoisella ranta-alueella on myös peltomaata. Maasto kohoaa paikka paikoin yli sata metriä merenpinnan yläpuolelle. Järven länsipuolitse kulkee rautatie ja itäpuolitse valtatie 6.

Haapajärvi laskee järven pohjoiskolkasta alkavaa Haapajokea luoteeseen Pyhäselkään (75,9 metriä mpy), joka sijaitsee kolmisen kilometriä Haapajärvestä länteen.

Haapajärven vesitilavuus on 9&nbsp;410&nbsp;000 kuutiometriä.

Haapajärvi (04.326.1.001) kuuluu Haapajoen valuma-alueeseen (04.326), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pyhäselän alue (04.32) ja ensimmäinen on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Haapajärvi on Haapajoen valuma-alueen ainoa vakavesi.

## Lähteet
Silver Convention

**Silver Convention** oli 1970-luvulla toiminut saksalainen yhtye.

Silver Convention toimi Münchenissä. Sen perustivat tuottajat Sylvester Levay ja Michael Kunze, jotka rekrytoivat kokoonpanoon Linda Thompsonista, Ramona Wulfista ja Penny McLeanista koostuneen laulajatrion. Yhtye debytoi vuonna 1975 LP:llä "Save Me", jonka nimikappale nousi Isossa-Britanniassa hitiksi. Yhdysvaltain listojen kärkeen yhtye pääsi discohitillä "Fly, Robin, Fly". Vuonna 1976 yhtyeeltä ilmestyi uusi hitti, "Get Up and Boogie (That's Right)".

Silver Convention edusti Saksaa vuoden 1977 Eurovision laulukilpailussa Lontoossa ja saavutti kahdeksannen sijan kappaleella "Telegram", johon musiikin sävelsi Levay ja sanat kirjoitti Michael Kunze. Silver Convention hajosi vuonna 1979.

## Lähteet
Wormhout

**Wormhout** on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 19 kilometriä Dunkerquen kaupungista etelään.

Kunnan historia ulottuu 600-luvun lopulle, jolloin sinne perustettiin luostari. Normannien hyökkäykset 800-luvulla tuhosivat puisen luostarin. Nykyinen Saint-Martinin kirkko on rakennettu 1600-luvulla. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vira Vovk

**Vira Vovk**, , oikea nimi: **Vira Seljanska**, , (2. tammikuuta 1926 Borysław, Puola (nyk. Boryslav, Ukraina) – 16. heinäkuuta 2022 Rio de Janeiro, Rio de Janeiro, Brasilia) oli Brasiliassa asunut ukrainalaissyntyinen kirjailija, kirjallisuudentutkija ja kääntäjä.

Vovk joutui toisen maailmansodan vuoksi lähtemään ulkomaille. Hän opiskeli saksan kieltä ja saksalaista kirjallisuutta 1945–1949 Saksassa Tübingenin ja Münchenin yliopistoissa ja valmistui tohtoriksi 1950 Rio de Janeiron katolisesta yliopistosta, jonne hän jäi opettajaksi ja jossa hän oli 1968–1980 vertailevan kirjallisuustieteen professori. Sen jälkeen hän opetti Rio de Janeiron liittovaltionyliopistossa.

Vovk kirjoitti ennen kaikkea runoja mutta myös proosaa ja näytelmiä. Tuotannon alkuvaiheen runot olivat jäljittelevää, muodoltaan hiomatonta lyriikkaa, mutta myöhemmissä kokoelmissa hän kehitti monimutkaisempaa vapaarytmistä ”elegistä” runoutta ja monirytmisiä ”balladeja”, joissa hän yhdisti dialogia kerrontaan ja kaksikielisiin teksteihin. Runojen läpikäyviä motiiveja ovat pakolaisuudesta johtuva eksoottinen maantiede ja uskonnollinen mystiikka. Kiinnostus mystiikkaan ja myytteihin kulkeutuu myös hänen suppeaan proosatuotantoonsa, josta osa on kaksikielistä. 1970-luvulta alkaen teoksissa oli liitteinä ukrainalaisten taiteilijoiden kuvituksia ja hänen omia paperisia leikekuviaan.

Vovk käänsi kirjallisuutta ukrainaksi, portugaliksi ja saksaksi. Tieteellisen tuotantonsa hän kirjoitti enimmäkseen portugaliksi ja saksaksi. Hän kuului vuodesta 1959 runoilijaryhmään New York Group of Poets. Hänelle myönnettiin vuonna 2008 Ševtšenkon kirjallisuuspalkinto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Javicia Leslie

**Javicia Leslie** (s. 30. toukokuuta 1987 Augsburg, Saksa) on yhdysvaltalainen näyttelijä.Hänen ensimmäinen roolinsa oli elokuvassa Swim at Your Own Risk (2016). Leslie esiintyi vakituisesti BET-draamassa The Family Business (2018–tällä hetkellä) ja CBS:n komediadraamassa God Friended Me (2018–2020).  Hän näytteli myös elokuvan Always a Bridesmaid (2019) pääosassa.  Vuonna 2021 Leslie aloitti CW:n supersankarisarjan Batwoman nimiroolin esittämisen toisen kauden ajan.

## Nuoruus ja koulutus
Leslie syntyi sotilasperheeseen 30. toukokuuta 1987 Augsburgissa Saksassa.  Hänen perheensä muutti Marylandiin, missä hän varttui Upper Marlborossa.  Hän kävi Hamptonin yliopiston, jossa hän esiintyi useissa näytelmissä, kuten "Seitsemän kitaraa", "värillisille tytöille" ja "Chicagossa".

## Ura
Valmistuttuaan Leslie muutti Los Angelesiin jatkaakseen näyttelijänuraa.  Hän esiintyi BET-sarjassa The Family Business ja näytteli vuoden 2019 elokuvassa Always a Bridesmaid.  Hän esiintyi aiemmin säännöllisesti God Friended Me -sarjassa vuosina 2018–2020, jossa hän esitti Brandon Micheal Hallin hahmon sisarta.  Vuonna 2020 Leslie valittiin Batwomanin nimirooliin alkuperäisen pääosan esittäjän Ruby Rosen erottua.  Hän näyttelee Ryan Wilderia, sarjaa varten luotua alkuperäistä hahmoa, joka ottaa Batwomanin nimen toisella kaudella.

## Yksityiselämä
Leslie on biseksuaali ja kristitty. Hän opiskellut muay thaita.
Ivan Senkin

**Ivan Iljitš Senkin** (, 16. elokuuta 1915 Naamoila – 20. helmikuuta 1986 Moskova) oli karjalaissyntyinen neuvostoliittolainen poliitikko, joka toimi pitkään Neuvosto-Karjalan puoluejohtajana.

Ivan Senkin syntyi karjalaiseen talonpoikaisperheeseen. Hän kävi Suunun seitsenvuotisen tehdaskoulun, opiskeli Petroskoin metsäteknikumissa vuosina 1930–1932 ja Moskovan Timirjazeville nimetyssä maatalousakatemiassa vuosina 1933–1939. Senkin työskenteli agronomina, liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1940 ja osallistui toiseen maailmansotaan. Vuosina 1946–1955 hän työskenteli puoluetehtävissä Sverdlovskin alueella ja kohosi NKP:n aluekomitean sihteeriksi.

Senkin työskenteli Karjalais-suomalaisen SNT:n ministerineuvoston varapuheenjohtajana vuosina 1955–1956, NKP:n Karjalan aluekomitean toisena sihteerinä vuosina 1956–1958 ja ensimmäisenä sihteerinä vuosina 1958–1984. Vuosina 1984–1986 hän toimi Karjalan ASNT:n korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajana. Vuosina 1971–1986 hän oli myös NKP:n keskuskomitean jäsen. Senkin muistetaan tehokkaana talousmiehenä, jonka aikana Neuvosto-Karjala kehittyi voimakkaasti. Hänelle pystytettiin muistomerkki Petroskoihin vuonna 2007.

## Lähteet
Esquelbecq

**Esquelbecq** on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee Yserjoen varrella, noin 19 kilometriä Dunkerquen kaupungista etelään.

Kunnan keskustassa oleva Saint-Folquinin kirkko on vanha. Sen alku juontaa 900-luvulle. Kirkkoa on uudistettu jatkuvasti 1600-luvulle saakka. Se on tyyliltään flanderilainen hallikirkko. Kirkko on omistettu Saint-Folquinille, Kaarle Suuren serkulle ja Thérouannen 15. piispalle, joka kuoli Esquelbecqissä 14. joulukuuta 855. Kirkko paloi palmusunnuntaina 11. huhtikuuta 1976 tuhoutuen kokonaan. Vain kasteallas ja sakasti säästyivät. Kirkko avattiin uudelleen jumalanpalvelukseen jouluaattona 1978.

Kunnan linna *Château d'Esquelbecq* on muodoltaan suuri nelikulmio, jota reunustavat kahdeksan tornia. Linnaa ympäröi vallihauta jonka yli pääsee kahta siltaa pitkin. Nykyinen linna on rakennettu 1600-luvulla. Esquelbecqissa on ollut puulinna jo 800-luvulla suojaamassa normannien hyökkäyksiä vastaan. Linna ja sen ulkorakennukset listattiin historiallisten monumenttien lisäluetteloon 24. heinäkuuta 1944. Linnan sisäpihalla ollut 126-portainen torni tuhoutui maanvyörymässä vuonna 1984. Puutarhat ovat avoinna yleisölle kesäkuusta lokakuuhun. 


Tiedosto:Esquelbecq_Eglise_R05.jpg|Saint-Folquinin kirkko
Tiedosto:Chateau d'esquelbecq.jpg|Château d'Esquelbecq


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Zoran Sretenović

**Zoran Sretenović** (5. elokuuta 1964 Belgrad, Serbian ST, Jugoslavia – 28. huhtikuuta 2022 Belgrad, Serbia) oli serbialainen koripallovalmentaja ja pelaajaurallaan maajoukkuetasolla Jugoslaviaa edustanut ja kaksi Euroopan mestaruutta voittanut koripalloilija.

## Elämä ja urheilu-ura

Sretenović voitti pelaajana Jugoslavian miesten maajoukkueessa Euroopan mestaruuden Italiassa 1991 ja Kreikassa 1995. Seuratasolla Sretenović voitti KK Jugoplastikassa seurajoukkueiden Euroopan mestaruuden vuosina 1989, 1990 ja 1991. Hän voitti myös neljä Jugoslavian mestaruutta, kolme Jugoslavian cup-mestaruutta ja vuonna 1992 Saksan cup-mestaruuden. Jugoslavian ja Saksan ohella hän pelasi urallaan Ranskassa ja Puolassa. Pelaajauransa jälkeen Sretenović työskenteli koripallovalmentajana. Hän kuoli Belgradissa 57-vuotiaana 28. huhtikuuta 2022 saatuaan sydäninfarktin.

## Lähteet
Pavlo Zahrebelnyi

**Pavlo Arh’ypovytš Zahrebelnyi** (; 25. elokuuta 1924 Sološyne, Pultavan alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 3. helmikuuta 2009 Kiova, Ukraina) oli ukrainalainen kirjailija ja poliitikko.

Zahrebelnyin ensimmäinen kirjoitus ilmestyi 1949. Ensimmäisen kertomuskokoelman *Kah’ovski opovidannja* (”Kahovkan kertomuksi”) hän kirjoitti yhdessä Ju. Ponomarenkon kanssa, ja se ilmestyi 1953. Lisäksi hän julkaisi muitakin kertomuskokoelmia. Romaanit sijoittuvat toisen maailmansodan aikaan ja ovat Ivan Košelivetsin mukaan sisällöltään enimmäkseen propagandistisia, kuten ovat myös hänen omaan aikaansa sijoittuvat romaaninsa. Ne ovat epätasaisia ja täynnä irrallista tietoa. Zahrebelnyi kirjoitti muutamia historiallisia romaaneja, joissa historian tulkinta on jokseenkin vapaata. Hänen parhain teoksensa on monologimuotoinen historiallinen romaani *Ja, Bohdan* (1983, ”Minä Bohdan”), joka kertoo hetmani Bohdan H’melnytskyistä. Se on Košelivetsin mukaan sanastoltaan rikas ja tyyliltään mestarillinen. Hän kirjoitti sen virallisen ”kansojen yhdistämisen” neuvostoteeman paineessa, ja siinä on historian vääristelyä. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluva *Roksolana* (1980) kertoo galitsialaisesta ruteenitytöstä Anastasija Lisovskasta, josta tuli sulttaani Suleiman Suuren vaimo ja jolla oli merkittävä asema 1500-luvulla Osmanien valtakunnassa.

Zahrebelnyi kirjoitti myös esseitä, näytelmiä ja elokuvakäsikirjoituksia. Hän toimi Ukrainan kirjailijaliiton hallinnossa ja oli sen ”ensimmäinen sihteeri” 1979–1986. Hänen teoksiaan on käännetty 23 kielelle.

## Palkinnot ja tunnustukset
* Ukrainan valtionpalkinto 1974
* Neuvostoliiton valtionpalkinto 1980
* Ukrainan sankari 2004 (teoksistaan)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
John Parlett

**Harold John Parlett** (19. huhtikuuta 1925 Bromley – 6. maaliskuuta 2022) oli brittiläinen keskimatkan juoksija ja Euroopan mestari.

Parlett voitti 800 metrillä Euroopan mestaruuden Brysselissä 1950 kisaennätyksellä ja uransa ennätysajalla 1.50,5. Lontoon kesäolympialaisissa 1948 hän sijoittui samalla matkalla kahdeksanneksi. Parlett avioitui 1970-luvulla pikajuoksun olympiamitalisti ja Euroopan mestari Dorothy Manleyn (1927–2021) kanssa. Parlett kuoli 96-vuotiaana 6. maaliskuuta 2022.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Taubilan kartano

**Taubila** eli *Touvila* on Viipurin läänin Pyhäjärvellä Valkeamäellä eli Touvilassa sijainnut suurtila, joka on tunnettu myös Taubilan hovina. Se lienee saanut nimensä 1700-luvun alussa maita vuokranneelta kapteeni B. J. Taubelta. Taubila tuli historiassa tunnetuksi venäläisen Freedricksz-aatelissuvun omistuksesta ja kiistoista lahjoitusmaiden
viljelijöiden kanssa. Suurimmillaan Taubilan lahjoitusmaat käsittivät 149 manttaalia Pyhäjärvellä ja Valkjärvellä.

Vuonna 1875 valtio lunasti suurimman osan Freedricksz-suvun lahjoitusmaista. Itse kantatila myytiin suvulta vuonna 1918 helsinkiläiselle kauppaneuvos Karl Fazerille. Hänen kuoltuaan 1932 omistajaksi jäi perikunta, jonka pääosakas oli Fazerin leski Bertha Fazer. Vuonna 1944 Pyhäjärvi jäi pysyvästi Neuvostoliiton puolelle rajaa.

Sveitsistä Suomeen muuttanut juustomeijeristi Christian Oesch toimi tilanhoitajana ja vuokralaisena Taubilassa 1890-luvun alkuvuosina, missä syntyi 8.8.1892 hänen kuudes poikansa, jääkäri ja kenraaliluutnantti Karl Lennart Oesch (1892–1978).

Taubilan tilakeskus sijaitsi Pyhäjärven luoteisrannalla Pyhälahden vieressä. Pyhäjärven vielä kuuluessa Suomeen sijaitsi kartano suunnilleen Pyhäjärven asemakylän ja Pyhäjärven pitäjän kirkonkylä Pyhäkylän puolimatkassa, edellisestä noin kaksi kilometriä itään ja jälkimmäisestä pari kilometriä länteen. Neuvostoaikana Taubilan alueelle perustettiin Plodovojen taajama, ja pelloille rakennettiin neuvostotyylisiä kerrostaloja. Nykyisin Plodovoje on Leningradin alueen, Käkisalmen piirin Pyhäjärven maalaiskunnan hallinnollinen keskus. Plodovojen keskusta (yksi kauppa ja pankki) sijaitsee nykyisin jokseenkin samalla paikalla, mistä 1930-luvulla erkani maantieltä peltoaukean halki Taubilan puistoon johtanut sisääntulotie. Kartanon puiston ja rakennusten paikalla sijaitsee 2020-luvulla asuintontteja ja Jumalan äidin esirukoukselle omistettu pieni kirkkorakennus.

## Taubilan kartano Fazerien aikaan
1930-luvun alussa laaditun tilaselostuksen mukaan Taubilaan kuului maata lähes 1100 hehtaaria, josta viljelysmaita ja laitumia 260 ha. Puinen 21 huoneen päärakennus oli rakennettu 1800-luvun alkupuolella ja siihen kuului venäläisaikainen rokokoosisustus ja Freedrickszien maalauskokoelma. Päärakennusta ympäröi 2,5 hehtaarin puutarha, jossa kasvoi 500 omenapuuta, 1350 herukkapensasta, taimisto ja kaksi kasvihuonetta. Kotieläiminä Taubilassa oli lypsylehmiä, hevosia, sikoja, lampaita, mehiläispesiä ja lisäksi siipikarjaa, muutaman sadan kanan lisäksi myös kalkkunoita, ankkoja, hanhia ja fasaaneja.

## Lähteet
* Suomen maatilat. Werner Söderström osakeyhtiö, Porvoo, 1932. Luku Viipurin lääni, palsta 214.

### Viitteet
Agnes Rask

** Agnes Selinda Rask** (23. kesäkuuta 1922 Jomala – 13. kesäkuuta 2005 Tukholma) oli suomenruotsalainen Ahvenanmaalta kotoisin ollut kirjailija.

Rask kirjoitti Ahvenanmaan pohjoiseen saaristoon sijoittuneita kansanelämän kuvauksia. Kirjassaan *Fotspår i sanden* (1998) hän kuvasi kotikylänsä Jomalan Ytternäsin ihmisiä ja perinteitä.

## Teoksia
* *Erika*. Söderström, Helsingfors 1974
* *Erika och Albert*. Söderström, Helsingfors 1975
* *Jungfrudansen*. Söderström, Helsingfors 1982
* *Ödesmättade dagar*. Ålands tidnings-tryckeri, Mariehamn 1984
* *Frostnatten*. Ålands tidnings-tryckeri, Mariehamn 1995
* *Fotspår i sanden: minnen från min barndoms bygd*. Ålands tidnings-tryckeri, Mariehamn 1998

## Lähteet
Jerbolat Kanapin

**Jerbolat Kanapin** (s. 1993) on kazakstanilainen karateka. Hän saavutti Kyokushinin EM-pronssia 2017. Kanapin oli myös mukana vuoden 2015 MM-kilpailuissa.

## Kilpaura
Kanapin oli mukana vuoden 2015 MM-kilpailuissa. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella houmattavasti kookkaammalle vastustajalleen Ruslan Akhmedoville tuomariäänin.

Kanapin saavutti EM-pronssia 2017, kun hän oli mukana Ranskan EM-kilpailuissa. Kanapin eteni pronssiotteluun, jossa hän voitti Ivan Tejeron.

## Lähteet
Maitoauto

**Maitoauto** on kuorma-auto, joka keräilee elintarviketeollisuuden käyttämän maidon lypsykarjatiloilta meijeriin. 

## Maitoautot Suomessa
Vanhimmat maitoautot Suomessa olivat avolavaisia kuorma-autoja. Niissä maito kuljetettiin maitotonkissa eli pystöissä, jotka koottiin tien varressa olleilta matolaitureilta kuorma-auton lavalle ja purettiin lavalta meijerin lastauslaiturilla. Ennen maitoautojen tuloa maitoa koottiin meijeriin vastaavasti hevosvetoisilla ajoneuvoilla.

Suomessa noin 1970-luvulta alkaen, kun tilasäiliöt lypsykarjatiloilla tulivat käyttöön, maitoautot muuttuivat säiliöautoiksi. Tyypillisesti on käytössä ajoneuvoneuvoyhdistelmä, jossa maitoa kerätään yhden vuoron aikana useita kuormia vetoauton tankkiin ja tyhjennetään kuormat perävaunun suurempaan tankkiin. Kullakin tilalla maitoauto käy Suomen nykyisessä järjestelmässä joka toinen päivä.


Hevosvaunuja Helsingin Meijeriliikkeen pihalla, toisessa kerroksessa konttori - - hkm.HKMS000005-km003lbl.jpg|Hevosvetoista maidonkuljetusta Helsingissä 1900-luvun alkupuolella
Kulutusosuuskuntien Keskusliiton kokoelma D1974 9013 (30278448294).jpg|Maitoauto Helsingissä 1920-30-luvulla
Kulutusosuuskuntien Keskusliiton kokoelma D1974 9936A (30611674200).jpg|Elannon Läyliäisten meijerin maitoauto 1957
Mjölkkannor lastas vid mjölkbrygga i Pålsböle.jpg|Maitoauto Finströmissä Ahvenanmaalla noin 1968
Kulutusosuuskuntien Keskusliiton kokoelma D1974 10451C (30278258444).jpg|Tyhjiä maitotonkkia lastataan maitoautoon meijerin laiturilla Jyväskylässä 1958
Old milk truck Finland.jpg|Vanha maitoauto museoautona Inkeroisissa 2008
Maitoauto.JPG|thumb|Satamaidon maitoauto 2009
Valio milk tank.JPG|Valion maitoauton perävaunu 2016


## Maitoautoja muualla
Historiallinen kehitys maidon keräilyssä ja jakelussa on ollut samansuuntaista muuallakin. Joissakin maissa autoja on Suomea enemmän käytetty vanhastaan myös maidon myynnissä ja jakelussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Asla

**Asla** voi tarkoittaa seuraavia:

*suomalainen naisen tai miehen etunimi, mm.
**Asla Pitkänen, epilepsiatutkija
**Asla Kangasniemi, jännityskirjailija
* Asla, taiteilijanimenä seuraavina henkilöillä:
** Asla Jo, oik. *Emmi Haapaniemi* (s. 1999), suomalainen laulaja, lauluntekijä ja indiepop‑artisti
** Matti Asla, oik. *Matti Julkunen* (1947–2003), suomalainen orkesterimuusikko ja laulaja 
*Asla, kunta Algeriassa
*ASLA-Fulbright-stipendi, lyhenne sanoista *Amerikan Suomen lainan apuraha*
*ASLA, Asukaslähtöinen arviointi lähiöiden peruskorjauksessa, kehittämishanke 2008–2011
*ASLA, American Society of Landscape Architects, yhdysvaltalainen maisema-arkkitehtien järjestö.
Pääesikunnan päällikkö (Suomi)

**Pääesikunnan päällikkö** Suomessa johtaa Pääesikuntaa eli puolustusvoimain komentajan johtoesikuntaa. Pääesikunnan päällikkö on puolustusvoimain komentajan lähin alainen ja toimii myös tämän virainsijaisena. Pääesikunnan päällikkö on Suomen puolustusvoimien toiseksi korkein virka.

Pääesikunnan päällikkö on nykyisin sotilasarvoltaan kenraaliluutnantti tai vara-amiraali. Useat puolustusvoimain komentajat ovat palvelleet aiemmin pääesikunnan päällikköinä.

## Pääesikunnan päälliköt

### Suomen tasavallan joukkojen Päämaja (1918)

* eversti Martin Wetzer
* eversti Karl Emil Berg
* eversti Gösta Theslöff
* kenraalimajuri Hannes Ignatius
* eversti Nils Procopé

### Suomen sotajoukkojen Päämaja (1918)

* eversti Nils Procopé
* eversti Konrad von Redern

### Suomen sotajoukkojen päällikön esikunta ja ylipäällikön esikunta (1918)

* eversti Alexander Tunzelman von Adlerflug

### Suomen armeijan päällikön esikunta ja ylipäällikön esikunta (1919)

* eversti Alexander Tunzelman von Adlerflug

### Sotaväen esikunta

* kenraalimajuri Hannes Ignatius (1919)
* kenraalimajuri Oscar Enckell (1919–1922)

### Puolustuslaitoksen esikunta

* kenraalimajuri Oscar Enckell (1922–1924)
* everstiluutnantti Erik Heinrichs (1924–1925)

### Yleisesikunta

* kenraalimajuri Kurt Wallenius (1925–1930)
* kenraaliluutnantti Lennart Oesch (1930–1939)

### Päämaja

* kenraaliluutnantti Lennart Oesch (1939–1940)

### Puolustusvoimain pääesikunta

* kenraaliluutnantti Edvard Hanell (1940)
* kenraali Erik Heinrichs (1940–1941)

### Päämaja

* kenraaliluutnantti Edvard Hanell (1941–1942)
* kenraali Erik Heinrichs (1942–1944)

### Puolustusvoimain pääesikunta

* kenraaliluutnantti Aksel Airo (1944–1949)
** viransijaisena kenraaliluutnantti Einar Mäkinen (1945–1946)
** viransijaisena kenraalimajuri Väinö Oinonen (1947–1949)
* kenraaliluutnantti Alonzo Sundman (1949–1952)

### Pääesikunta

* kenraaliluutnantti Alonzo Sundman (1952–1955)
* kenraaliluutnantti Tauno Viljanen (1955–1961)
* kenraaliluutnantti Aatos Maunula (1961–1966)
* kenraaliluutnantti Reino Arimo (1966–1968)
* kenraaliluutnantti Kaarlo Leinonen (1968–1969)
* kenraaliluutnantti Paavo Ilmola (1969–1971)
* kenraaliluutnantti Lauri Sutela (1971–1974)
* kenraaliluutnantti Paavo Junttila (1974–1978)
* kenraaliluutnantti Ermei Kanninen (1978–1982)
* kenraaliluutnantti Jaakko Valtanen (1982–1983)
* vara-amiraali Jan Klenberg (1983–1990)
* kenraaliluutnantti Gustav Hägglund (1990–1994)
* kenraaliluutnantti Matti Kopra (1994–1999)
* kenraaliluutnantti Ilkka Hollo (2000–2002)
* kenraaliluutnantti Kari Rimpi (2003–2005)
* kenraaliluutnantti Esa Tarvainen (2006–2007)
* kenraaliluutnantti Ari Puheloinen (2007–2009)
* kenraaliluutnantti Markku Koli (2009–2011)
* vara-amiraali Juha Rannikko (2011–2015)
* vara-amiraali Kari Takanen (2016–2017)
* kenraaliluutnantti Timo Kivinen (2017–2019)
* kenraaliluutnantti Eero Pyötsiä (2019–2022)
* kenraaliluutnantti Vesa Virtanen (2022–)

## Lähteet

*   (pdf)

### Viitteet
Ategnatos

**Ategnatos** on sveitsiläisen folk metal -yhtye Eluveitien studioalbumi, joka julkaistiin 5. huhtikuuta 2019.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Jonas Wolf - kitara
* Matteo Sisti - pillit, säkkipilli, mandola, bodhran
* Nicole Ansperger - viulu
* Alain Ackermann - rummut
* Chrigel Glanzmann - laulu, pillit, mandola, säkkipilli
* Fabienne Erni - laulu, kelttiläinen harppu
* Kay Brem - basso
* Michalina Malisz - kampiliira
* Rafael Salzmann - kitara

## Arvostelut
* Imperiumi: 9½/10
* Inferno: 
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Liimatan kartano

**Liimatta** on Viipurissa sijainnut kartano. Se sijaitsi samannimisessä kylässä viisi–kuusi kilometriä Viipurin keskustasta kaakkoon Pietarin radan varrella ennen Viipurin maalaiskunnan Yläsäiniön taajamaa. Sen eteläpuolelta virtaa Säiniönjoki Käremäenlahteen.

Liimatasta ensimmäiset maininta asiakirjoissa on 1370-luvulta ja se oli yksi vanhimmista Suur-Viipurin kartanoista. Tila oli Hornin suvun omistuksessa 1600-luvun lopulle, jolloin se luovutettiin Ruotsin kruunulle. 1700-luvun alussa Liimatta oli pantattuna kenraalimajuri Pjotr Alabardeille ja Venäjän valtio osti sen vuonna 1783. 1800-luvun alussa Liimatta siirtyi Thesleff-suvulle ja oli viimeksi Wilhelm Thesleffin omistuksessa. Vuonna 1912 tilan osti kauppaneuvos ja mesenaatti Juho Lallukka, joka kuoli seuraavana vuonna. Hänen leskensä Maria Lallukan jälkeen Liimatta myytiin 1920-luvulla Viipurin kaupungille.

Liimatassa oli komea kaksikerroksinen uusklassinen päärakennus, joka rakennettiin vuonna 1824 Carl Ludvig Engelin (nimissä tehtyjen) piirustusten mukaan. Liimatan päärakennus kuitenkin tuhoutui talvisodassa ja jatkosodan aikaan talosta oli enää rauniot jäljellä. Rakennuksen kivijalka on yhä jäljellä.

## Lähteet
* Suomen maatilat osa IV. Luku Viipurin lääni, palsta 365. Werner Söderström osakeyhtiö, Porvoo, 1932.

### Viitteet
Sansa

**Sansa** voi tarkoittaa seuraavia:

* Sansa, oik. *Sannaliisa Ilkka* (s. 1980), suomalainen laulaja ja lauluntekijä
* Sansa, Medialähetys Sanansaattajat, Suomen evankelis-luterilaisen kirkon lähetysjärjestö
* *Sansa Stark*, kuvitteellinen hahmo kirjasarjassa *[[Tulen ja jään laulu]]* ja siihen perustuvassa televisiosarjassa *[[Game of Thrones]]*
* Sansa, sukunimenä:
** Hon’inbō Sansa (1559–1623), japanilainen gon pelaaja
Strauss Mann

**Strauss Mann** (s. 18. elokuuta 1998 Greenwich, Connecticut) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SHL:ssä pelaavaa Skellefteå AIK:ta. Hän pelaa myös Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkueessa.

## Lähteet
Ivan Košelivets

**Ivan Košelivets**, , myös: **Iwan Koszeliwec**, (10. marraskuuta 1907 Velyka Košelivka, Tšernihivin kuvernementti – 5. helmikuuta 1999 München, Saksa) oli ukrainalaissyntyinen tieteilijä, johtavia kirjallisuuden alan emigranttitutkijoita ja -kriitikkoja. Hän oli Ševtšenkon tieteellisen seuran ja Ukrainan tiedeakatemian täysjäsen. Hänen puolisonsa oli kirjailija Emma Andijevska (Andijewska).

Košelivets valmistui Nižynin kansanopetusinstituutista 1930 ja työskenteli 1930-luvulla opettajana Krementšukissa ja Nižynissä. Hän oli jatko-opiskelijana Ukrainan SNT:n tiedeakatemian kirjallisuusinstituutissa 1940–1941. Toisen maailmansodan jälkeen hän loikkasi länteen ja asui vuodesta 1947 Münchenissä. Hän oli päätoimittajana kuukausilehdissä *Ukraijnska literaturna hazeta* (1955–1960) ja *Sutšasnist* (1961–1966, 1976–1977, 1983–1984) sekä lyhyitä katkoja lukuun ottamatta jälkimmäisessä myös toimittajana. Hän kuului 1950-luvun lopulta lähtien *Entsyklopedija ukraijnoznavstvan* (*[[Encyclopedia of Ukraine]]*) toimituskuntaan. Košelivets kirjoitti siihen artikkeleita kirjallisuudesta ja taiteesta. Hän osallistui myös muiden kirjallisuutta käsittelevien hakuteosten kirjoittamiseen ja kirjoitti tutkimuksia kirjailijoista. Hän toimitti puolalaisen kokoelman Neuvosto-Ukrainan toisinajattelijoiden asiakirjoista ja käänsi kirjallisuutta ukrainaksi. Hänen muistelmateoksensa *Rozmovy v dorozi do sebe* ('Keskusteluja matkalla minäksi') ilmestyi 1985.

## Lähteet
Seksuaalinen sadismi

**Seksuaalinen sadismi** on parafilia tai seksuaalinen erityismieltymys, jossa henkilö kiihottuu seksuaalisesti toisen ihmisen kokemasta kivusta, kärsimyksestä tai nöyryyttämisestä.

Seksuaalinen sadismi alkaa usein nuorella aikuisiällä. Taipumus säilyy usein vuosien tai vuosikymmenien ajan.

Jotkut sadistit jättävät sadisminsa vain mielikuvien asteelle rakastelun aikana. Jotkut sadistit onnistuvat toteuttamaan taipumustaan masokistisen kumppanin kanssa, joka kiihottuu itseensä kohdistuvasta sadismista. Osa sadisteista kuitenkin kiihottuu vain vastentahtoisen kumppanin kärsimyksistä. Tällöin sadistin käytös jatkuu usein pakonomaisesti siihen asti, kunnes hän jää kiinni ja joutuu vastuuseen rikoksistaan.

## Katso myös
* Sadomasokismi

## Lähteet
Haapaniemen hiippakuntakartano

**Haapaniemen hiippakuntakartano** on Kuortaneenjärven rannalla sijaitseva Lapuan hiippakunnan seurakuntien koulutuskeskus. Haapaniemi on ollut Lapuan hiippakunnan omistuksessa vuodesta 1968. Hiippakuntakartanon alueella sijaitsee neuvottelu- ja majoitustiloja sekä ruokailurakennus.

### Vapaussodan invalidien hoitokoti
Vuodesta 1940 pappila oli Etelä-Pohjanmaan Naisten Huoltosäätiön (ent. Etelä-Pohjanmaan Lottapiiri) ylläpitämä vapaussodan invalidien hoitokoti. Hoidokkien vähennettyä ja säätiön velkaannuttua se tarjosi kiinteistöä Lapuan hiippakunnalle.

### Lapuan hiippakuntakartano
Hanke Lapuan hiippakunnan leiri- ja opintokeskuksesta syntyi vuoden hiippakunnan taloudellisilla opintopäivillä vuonna 1960 piispa Eero Lehtisen toimesta. Opintokeskuksen esikuvana olivat Ruotsin koulutus-, neuvottelu- ja virkistyskäytössä toimivat hiippakuntatalot. Alkujaan käyttöön pidettiin mahdollisena Lappajärven kappalaispappilaa, mutta asia ei kuitenkaan edennyt.

Etelä-Pohjanmaan Naisten Huoltosäätiö tarjosi Haapaniemen tilaa hiippakunnalle. Hiippakuntatalosäätiö osti kiinteistön 1. helmikuuta 1968 42 000 markalla, jota on pidetty ilmeisenä lahjoitushintana. Myyjät halusivat kiinteistön maakuntaa palvelevaan yleishyödylliseen käyttöön. Kiinteistöön kuului 7,7 hehtaarin tontti, 18 hehtaaria metsää, päärakennus ja väentupa. Rakennuksissa oli 65 majoituspaikkaa ja keittiö 150 hengen tarpeisiin. Jäljellä olevat asukit tuli hoitaa ja säätiön sääntöhiin lisättiin opintokeskuksen ylläpitäminen osana hiippakunnallista koulutustoimintaa.

## Rakennus
Haapaniemen pappilarakennus on vuodelta 1779 ja on tyypillinen karoliininen keskeissalirakennus. Pappilan pihapiirissä sijaitsee kaksikerroksinen koulutuparakennus, aittarivistö sekä kivinavetta. Kuortaneenjärven puoleiselle rinteelle on istutettu puisto. Rakennuskokonaisuuteen kuuluvat myös uudet rakennuskantaan sovitetut kurssirakennukset.

## Muuta
Haapaniemen pappilassa on viettänyt lapsuutensa runoilija Karl Fredrik Stenbäck. Pappilan historiaan liittyvät myös Chydenius-, Rislakki-, Klemetti- ja Kansanaho-suvut.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Hiippakuntakartanon verkkosivut
Jordan Poole

**Jordan Anthony Poole** (s. 19. kesäkuuta 1999) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä tai heittävä takamies. Hän on pelannut NBA:ssa vuodesta 2019 lähtien. Vuonna 2022 hän voitti Golden State Warriorsissa NBA:n mestaruuden. Poole on tunnettu pelitavastaan, joka muistuttaa joukkuetoveriaan Stephen Currya, sillä heitä pidetään molempia tarkkoina kolmen pisteen heittäjinä sekä hyvinä pallonkuljettajina ja syöttelijöinä.

## Elämä ja ura
Poole pelasi yliopistokoripalloa Michiganin yliopistossa kaksi vuotta. Hän ilmoittautui vuoden  ja hänet varattiin 28. varauksella Golden State Warriorsiin. Poole pelasi kaksi ensimmäistä kauttaan NBA:ssa suurilta osin penkiltä. Hän pelasi hieman myös Warriorsin farmiliigajoukkueessa Santa Cruz Warriorsissa.

Poolen purkautumiskausi oli kausi 2021–2022, jossa hän aloitti kauden alussa suurimman osan peleistä Warriorsin tähtipelaajan Klay Thompsonin olleen loukkaantunut. Thompsonin palatessa Poole joutui takaisin penkille, mutta hän pelasi silti tarpeeksi hyvin saadakseen neljänneksi eniten ääniä  äänestyksessä, hävitessään vain Ja Morantille, Darius Garlandille ja Dejounte Murraylle. Hänellä oli myös koko liigan korkein vapaaheittojen onnistumisprosentti. Pudotuspelidebyytissään Poole teki 30 pistettä 123–107 voitossa Denver Nuggetsia vastaan. Hän voitti kaudella Warriorsin kanssa ensimmäisen NBA-mestaruutensa.

## Lähteet
Jani-Matti Salo

**Jani-Matti Salo** (s. 1984 Huittinen) on helsinkiläinen mediataiteilija. Salo on opiskellut Taideyliopistossa sekä Tampereen Ammattikorkeakoulun taiteen ja viestinnän oppilaitoksesta (TTVO). Vuodesta 2015 alkaen Salo on työskennellyt yhdessä Mark Niskasen kanssa osana Niskanen & Salo -taiteilijakaksikkoa. Niskanen & Salon installaatioita on ollut esillä muun muassa Nykytaiteen museo Kiasmassa, HAM Helsingin taidemuseossa, Helsinki Biennaalissa, Forum Box -galleriassa, Helsingin juhlaviikoilla sekä Yhdysvalloissa Mana Contemporaryssa ja Brooklyn Bridge Parkissa.

Salo on Forum Box -taideosuuskunnan jäsen. Salo on myös toiminut valo-, video- ja tilasuunnittelijana esimerkiksi useissa nykytanssiteoksissa.

## Julkiset teokset

* *[https://www.ascene.fi A Scene II]* (Niskanen & Salo), Kaivopuisto, Helsinki 2021 
* *Ohikulkijalle* (Niskanen & Salo), Baana, Helsinki, 2019

## Palkinnot

* Säde-palkinto 2018
* Gold Medal PQ 2015 for Use of Media in Scenography 
* Säde-palkinto 2014

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Niskanen & Salon verkkosivusto
Hautaniemi

**Hautaniemi** on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

* Eero Hautaniemi (s. 1965), yritysjohtaja
* Harri Hautaniemi (s. 1989), laulaja, Seinäjoen tangomarkkinoiden tangokuningas 2024
* Janne Hautaniemi (s. 1973), pikajuoksija
* Katja Hautaniemi (o.s. *Kangas*, s. 1978), 7-ottelija ja korkeushyppääjä
* Mikko Hautaniemi (s. 1989), salibandyn pelaaja
* Päivi Hautaniemi (s. 1971), kiekonheittäjä.
Joulen laki

**Joulen laki** on muun muassa sähköopissa esiintyvä luonnonlaki, jonka yksi erikoistapaus on  sähkötehon laskeminen. Sähköteho on suoraan verrannollinen jännitehäviöön ja sähkövirtaan. Lain kaava on *P=UI*, jossa *U* on jännitehäviö ja *I* on sähkövirta. Joulen laki voidaan esittää myös kaavana *P = RI<sup>2</sup>*. *R* tarkoittaa resistanssia. Joulen lain virallinen muoto on Q = I2 Rt, joka kuvaa sähköenergialla tuotetun lämmön määrä. Syy lämmöntuottoon on resistanssi. Joulen lain löysi James Prescott Joule vuonna 1840.

## Aiheesta muualla
* Joulen laki Encyclopædia Britannican sivustolla
* Joulen laki Electrical engineering portal -sivustolla
Greenville (Wisconsin)

**Greenville** on kylä Wisconsinin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 12&nbsp;687 vuonna 2020. Kylä sijaitsee Outagamien piirikunnan 
eteläosassa.

## Väestö
Vuonna 2020 Greenvillen 12&nbsp;687 asukkaasta valkoisia oli 96,3&nbsp;%, aasialaisia 1,0&nbsp;%, mustia 0,6&nbsp;% ja alkuperäisasukkaita 0,4&nbsp;%. 1,6&nbsp;% asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 0,8&nbsp;% asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kristian Jensen

**Kristian Jensen** (s. 21. toukokuuta 1971 Middelfart) on tanskalainen Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1998–2021 ja toiminut Tanskan veroministerinä vuosina 2004–2010, ulkoministerinä 2015–2016 sekä valtiovarainministerinä 2016–2019.

Jensen johti puolueensa nuorisojärjestöä vuosina 1995–1997 ja oli puolueensa varapuheenjohtaja 2009–2019.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Kristian Jensen'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
Michał Kalmus

**Michał Kalmus** (s. 1989) on puolalainen karateka. Hän saavutti Kyokushinin EM-hopeaa 2022. Kalmus on myös kaksinkertainen Puolan mestari.

## Kilpaura
Kalmus saavutti ensimmäisen kerran menestystä 2012, kun hän muun muassa voitti Puolan Cupin ja tuli toiseksi Galizia Cupissa.

Seuraavana vuonna Kalmus saavutti ensimmäisen Puolan mestaruuden alle 65-kiloisten sarjassa voitettuaan loppuottelussa Damian Straszewskin.

Kalmus siirtyi alle 70-kiloisten sarjaan vuonna 2014. Aluksi hän saavutti hopeaa Puolan mestaruuskilpailuissa hävittyään loppuottelussa Mateusz Garbaczille. Lokakuussa Kalmus osallistui Saksan mestaruuskilpailuihin, jossa hän saavutti myös hopeaa.

Kalmus onnistui voittamaan joulukuussa 2015 Puolan cupin.

Kalmus onnistui etenemään 2016 Puolan mestaruuskilpailuissa kolmatta kertaa loppuotteluun, jossa hän hävisi mestaruuden Dominik Parolille. Toukokuussa hän oli mukana Bulgarian EM-kilpailuissa, jossa Kalmus kohtasi avauskierroksella Oleksandr Hrušenkon.

Myös vuonna 2017 Kalmus saavutti menestystä kotimaassaan. Hän voitti Puolan mestaruuskilpailuissa pronssia ja Espanjan Openissa hopeaa. Kalmus oli myös mukana toukokuussa Ranskan EM-kilpailuissa, jossa hän sijoittui 16 parhaan joukkoon. Kalmus voitti avauskierroksella Théo Williamin. Toisella kierroksella hän hävisi Alim Junusoville, joka voitti myös Euroopan mestaruuden.

### Toinen Puolan mestaruus (2018)
Kalmus saavutti uransa toisen Puolan mestaruuden 2018 voitettuaan loppuottelussa Krzysztof Krupan. Maaliskuussa hän saavutti myös hopeaa Espanjan Openissa hävittyään loppuottelun Grzegorz Kędzierskille. Toukokuussa Kalmus oli mukana Bulgarian painoluokallisissa EM-kilpailuissa. Hän hävisi avauskierroksella Euroopan mestari Kirill Psarjoville.

Hän eteni Puolan mestaruuskilpailuissa loppuotteluun myös 2019, mutta hävisi tällä kertaa mestaruuden Daniel Sternikille.

Kalmus palasi yhden vuoden jälkeen takaisin Puolan mestaruuskilpailuissa mitaleille, kun hän hävisi Puolan mestaruuden Karol Burzykille. Marraskuussa Puolan EM-kilpailuissa Kalmus eteni pronssiotteluun saakka, kun hän voitti ensin avauskierroksella Giorgio Zingalen ja toisella kierroksella Carlos Dominguezin. Välierissä hän hävisi Askar Artemjeville ja eteni pronssiotteluun, jossa hän hävisi Wiktor Kolajalle.

### EM-hopeaa (2022)
Kalmus saavutti Puolan mestaruuskilpailuissa 2022 toisen kerran peräkkäin hopeaa hävittyään mestaruuden tällä kertaa Kryspin Paradyszille. Sitä vastoin toukokuussa hän saavutti EM-hopeaa, oltuaan mukana Bulgarian EM-kilpailuissa. Kalmus voitti avauskierroksella François-Xavier Marinellin ja sittemmin välierissä Engin Uğurin, jonka myötä hän eteni loppuotteluun. Hän hävisi mestaruuden Aleksandar Stoimenoville tuomariäänin.

## EM-sijoitukset

## Lähteet
Johanne Stockmarr

**Johanne Amalie Stockmarr** (21. huhtikuuta 1869 Kööpenhamina – 2. helmikuuta 1944 Kööpenhamina) oli tanskalainen pianisti.

Stockmarrin isä oli viulisti Ferdinand Tycho Nicolai Stockmarr ja äiti Ane Emilie Raun. Stockmarrin serkku Anna Stockmarr oli pianisti ja serkku Sophus Stockmarr viulisti. Varhaisimman musiikkikasvatuksensa Stockmarr sai sukulaisiltaan. Vuosina 1885–1887 hän opiskeli Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa Edvard Helstedin johdolla. Stipendillä Stockmarr pääsi opiskelemaan vuodeksi Pariisiin pianisti Alexis-Henri Fissot'n johdolla. Palattuaan hän pääsi Franz Xaver Nerudan opiskelijaksi. Lisäksi Stockmarr sai opetusta säveltäjä Niels Gadelta.

1890-luvulla Stockmarr kiersi lapsuudenystävänsä, viulisti Frida Scottan kanssa. Hän teki esiintymisiä myös viulisti Wilma Nerudan kanssa. Uransa aikana hän sai muiksi yhteistyökumppaneikseen muiden muassa laulaja Ellen Beckin sekä viulistit Anton Svendsenin ja Gunna Breuning-Stormin. Stockmarrin ensimmäisessä julkisessa esiintymisessä Lontoossa kuulijoiden joukossa oli kuningatar Alexandra. Stockmarr esiintyi usein solistina myös kruununprinssi Fredrikin, myöhemmän kuningas Fredrik IX:n johtaessa kapellimestarina. Hän opetti pianonsoittoa kuningatar Alexandrinelle ja prinsessa Dagmarille. Vuonna 1909 hän sai nimityksen hovipianistiksi.

Stockmarr esiintyi vuonna 1906 solistina Edvard Griegin johtaessa oman pianokonserttonsa esityksen Lontoon Queen's Hallissa. Hän soitti usein Griegin musiikkia ja tulkitsi pianokonserton myös Griegin syntymän satavuotisjuhlassa (1943) Tivolin konserttisalissa. Stockmarr teki useita esiintymisiä Henry Woodin johdolla. Hän myös opetti vuodesta 1914 kuolemaansa Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa. Stockmarrille oli tarjottu virkaa jo vuonna 1899, mutta hän oli silloin pian ymmärtänyt, ettei olisi voinut sovittaa työtä yhteen monien konserttikiertueidensa kanssa. Siksi paikka oli sillä kerralla mennyt Agnes Adlerille. Stockmarrin saamia palkintoja ja tunnustuksia olivat Ingenio et arti (1918), kultainen Den Kongelige Belønningsmedalje (1939) ja (kolmantena saajana) Den kulturelle Fondin kunniastipendi (1943).

Säveltäjiä, joiden teoksia Stockmarr levytti, olivat Wolfgang Amadeus Mozart, Ludwig van Beethoven, Frédéric Chopin ja Ernő Dohnányi. Hänen ohjelmistoonsa kuului myös muiden muassa Robert Schumannin, Pjotr Tšaikovskin ja Camille Saint-Saënsin teoksia.

## Lähteet