Nikolai Aleksandrovitš Tolstoi (1765–1816)

**Nikolai Aleksandrovitš Tolstoi** (), 9. (21) helmikuuta 1765 Pietari, Venäjän keisarikunta – 9. (21) joulukuuta 1816 Dresden, Pyhäsaksan keisarikunta) oli Venäjän keisarikunnan kreivi, keisarin todellinen salaneuvos, keisarikunnan hoviviraston puheenjohtaja, sekä hovin ylimarsalkka eli johtava hovi- ja seremoniamestari Aleksanteri I:n aikana.

## Elämäkerta
Nikolai syntyi Tolstoin aatelisukuun. Hänen isoisänsä isä oli kreivi Pjotr Andrejevitš Tolstoi, joka oli Pietari I: n alainen. Aleksanteri Petrovitšin ja Jevdokia Lvovna Izmailovan poika, jonka veli Mihail kertoi ensimmäisenä Pietari III:n luopumisesta Katariina II:lle. Serkku Nikolai Ivanovitš Saltykov valvoi tulevan Paavali I:n koulutusta.

Aatelisena hän loi uraansa erittäin nopeasti. Nuorena hänet merkittiin Semjonovin henkivartijarykmentti listoille. Kahdenkymmenen vuoden iässä hän oli jo kaartin kapteeni.

Nimitys siirsi hänet suuriruhtinas Aleksander Pavlovitšin alaisuuteen jossa hän onnistui pian saamaan sekä suuriruhtinas että Katariina II:n ja jopa Pavel Petrovitšin suosion. Puuttumatta käytännössä politiikkaan ja juonitteluihin, vaan olemalla kiinnostunut vain virkatehtävien suorittamisesta, Nikolai Aleksandrovitš varmisti itselleen vakaan aseman hovissa.

Hän sai prikaatikenraalin arvoisen kamariherran arvon 10. toukokuuta 1793 ja pian sen jälkeen hänet nimitettiin suuriruhtinas Aleksanteri Pavlovitšin hovimarsalkaksi. Paavali I ilmaisi toistuvasti suosionsa Tolstoille lahjoittamalla hänelle 600 talonpoikaa kruunajaispäivänä ja myöntämällä hänelle 11. maaliskuuta 1799 Pyhän Annan 1. luokan ritarimerkin ja 29. toukokuuta 1799 Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunnan arvon.

Aleksanteri I:n valtaannousun jälkeen Tolstoin asema vahvistui entisestään. Kolmentoista vuoden ajan hänellä oli oikeus esteettömään pääsyyn keisarin luokse ja hän myös seurasi tätä kaikkialle. Samaan aikaan Nikolai ei puuttunut asioihin, jotka eivät kuuluneet hänen suoriin hovitehtäviinsä. On tietoa, että ennen Austerlitzin taistelua kenraali Mihail Kutuzov ennakoi tappion ja pyysi Tolstoita vaikuttamaan keisariin ja taivuttelemaan häntä pois taistelusta, johon Nikolai vastasi, että hänen asiansa olivat kananpojat ja viini ja sota oli yksin kenraalien asia.

Tolstoi ei juonitellut Aleksei Araktšejev vastaan, vaikka tätä pidettiinkin vihollisena. Samaan aikaan häntä epäiltiin osallisuudesta uudistaja Mihail Speranskin eliminointiin. M. A. Korf kutsuu Tolstoita tämän salaliiton näkyvimmäksi toissijaiseksi osallistujaksi.

Eräässä numerossa Nikolai Aleksandrovitš paljasti puolueettomuutensa kyse oli hänen vastenmielisyydestään Napoleonia kohtaan. Tolstoi ei koskaan peitellyt vihamielistä asennettaan Ranskan keisaria kohtaan. Niinpä Aleksanterin ja Napoleonin tapaamisessa Erfurtissa, sen jälkeen kun Aleksanteri I oli asettanut itselleen Kunnialegioonan nauhan Pyhän Andreaksen ritarikunnan nauhan viereen, Tolstoi huomautti jyrkästi, ettei ranskalainen ritarikunta ollut sen arvoinen, että se olisi Pyhän Andreaksen ritarikunnan vieressä. Tähän keisari ilmoitti, ettei Tolstoi silloin koskaan saisi Pyhän Andreaksen ritarikuntaa. Toisen version mukaan Tolstoi kieltäytyi saamasta Pyhän Andreaksen ritarikunnasta, koska hänellä oli Napoleonin itsensä asettama Kunnialegioonan nauha rinnassaan. Syyskuun 15. päivänä 1812 hänelle myönnettiin Ruotsin Serafiimiritarikunta.

Tolstoi kuoli Saksassa 1816 ja hänet kuljetettiin haudattavaksi Venäjälle Aleksanteri Nevskin luostarin Lazarevin kirkkoon.

Lähteet:

## Huomionosoitukset

### Venäjän ritarikunnat
*  Pyhän Annan ritarikunnan 1. luokka (1799)
*  Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunnan ritari (1799)

### Ulkomaiset ritarikunnat
*  Mustan kotkan ritarikunnan ritari (Preussi, 1805)
*  Punaisen kotkan ritarikunnan ritari (Preussi, 1805)
*  Pyhän Tapanin ritarikunnan suurristi (Itävalta-Unkari)
*  Kunnialegioonan suurristi (Ranska, 1809 tai 1810)
*  Serafimien ritarikunnan ritari (Ruotsi, 1812)

## Lähteet