open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hauensiloparta

**Hauensiloparta** (*Nitella opaca*) on silopartojen sukuun kuuluva näkinpartaislevä. Sitä ei voi erottaan steriilinä järvisiloparrasta. Lajit eroavat toisistaan ainoastaan siten, että hauensiloparta on kaksikotinen ja järvisiloparta yksikotinen.

Hauensiloparta on pieni- tai keskikokoinen. Se kasvaa 5–50 cm korkeaksi ja on väriltään kirkkaanvihreä. Sen varsi on enintään 1 mm paksu. Se on monivuotinen ja kaksikotinen.

Hauensilopartaa kasvaa pääasiassa makeassa vedessä, esimerkiksi järvissä ja puroissa. Siitä on myös havaintoja murtovedestä, mutta siellä se on useimmiten steriili. Sitä on löydetty jopa 17 metrin syvyydestä ja se kasvaa vuoristossa 1250 m korkeudelle asti.

Hauensiloparrasta on havaintoja ympäri maailmaa, mutta suurin osa niistä keskittyy Eurooppaan. Suomessa lajia tavataan etelästä pohjoiseen.

## Lähteet
Martinus Beijerinck

**Martinus Willem Beijerinck** (16. maaliskuuta 1851 Amsterdam – 1. tammikuuta 1931 Gorssel, Alankomaat) oli alankomaalainen kasvitieteilijä, jota pidetään yhtenä mikrobiologian uranuurtajista virusten luonnetta koskevien tutkimustensa ansiosta. Beijerinck oli virologian tieteenalan perustajia.

## Elämä ja ura
Beijerinckin perhe oli erittäin köyhä, mutta hän menestyi koulussa kykyjensä ja ahkeruutensa vuoksi. Beijerinck opiskeli kemiantekniikkaa Delftin polyteknisessä opistossa, josta hän valmistui vuonna 1872. Sitten hän pääsi Leidenin yliopistoon, jossa hän väitteli tohtoriksi vuonna 1877. Vuonna 1876 hän luennoi Wageningenin maatalouskoulussa ja vuodesta 1887 hän työskenteli mikrobiologina Delftin hiiva- ja alkoholitehtaalla, ja lopulta mikrobiologian professorina Delftin polyteknisessä opistossa vuodesta 1895. Vuonna 1897 Beijerinck perusti samaan laitokseen mikrobiologisen laboratorion, jossa hän teki tärkeimmän työnsä tupakan mosaiikkitautiin liittyen ja työskenteli muiden ongelmien parissa eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 1921.

Uransa alkuvaiheessa Beijerinck tutki kasvien kudosten turvotuksia, joiden nykyään tiedetään johtuvan erilaisten taudinaiheuttajien hyökkäyksistä. Vuonna 1898 Beijerinck tutki tupakkakasvien tautia, jonka aiheutti uudenlainen taudinaiheuttaja (myöhemmin tunnistettu tupakan mosaiikkivirus), joka lisääntyi vain elävissä soluissa, jota hän kutsui nimellä *contagium vivum fluidum*, eli tarttuva elävä neste. Se erosi olennaisesti bakteereista, koska se läpäisi suodattimen ja koska se ei näkynyt mikroskoopilla. Beijerinckin käytti sanaa *virus* suodatettavasta infektiivisestä tekijästä. Beijerinck kehitti myös rikastusviljelyn periaatteita.

Beijerinck eli askeettisesti eikä mennyt naimisiin, koska piti sitä yhteensopimattomana tieteellisen työn kanssa. Beijerinckin opetusmenetelmät ja epäsosiaalinen luonne eivät miellyttäneet hänen opiskelijoitaan, ja tutkimus oli aina hänen tärkein kiinnostuksen kohteensa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ammoniumrautaoksalaatti

**Ammoniumrautaoksalaatti** ((NH4)3[Fe(C2O4)3]) on ammonium-, rauta- ja oksalaatti-ionien muodostama kompleksiyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa sinikopioiden valmistukseen ja alumiinin metallurgiassa.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa ammoniumrautaoksalaatti on vihreää kiteistä ainetta. Yhdiste esiintyy usein kidevedellisenä trihydraattina ( (NH4)3[Fe(C2O4)3]·3H2O). Aine liukenee hyvin veteen ja on liukenematonta orgaanisiin liuottimiin. Valon vaikutuksesta yhdisteen rauta pelkistyy hapetusluvulle +II.

Ammoniumrautaoksalaattia valmistetaan ammoniumoksalaatin ja rauta(III)kloridin välisellä reaktiolla.

Ammoniumrautaoksalaattia on käytetty sinikopioiden valmistuksessa, koska se valon vaikutuksesta reagoi ferro- tai ferriosyanidien kanssa muodostaen sinisen väriaineen. Ammoniumrautaoksalaattia käytetään myös alumiinin anodisoinnissa antamaan alumiinille kullan tai pronssin värin.

## Lähteet
Karen Ellemann

**Karen Ellemann Kloch** (s. 26. elokuuta 1969 Kööpenhamina) on tanskalainen Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2007.

Ellemann on toiminut useaan kertaan ministerinä. Vuosina 2009–2010 hän oli Tanskan sosiaali- ja sisäministeri, vuosina 2010–2011 ympäristö- ja pohjoismaisen yhteistyön ministeri, vuosina 2015–2016 jälleen sosiaali- ja sisäministeri sekä vuosina 2016–2018 tasa-arvo- ja pohjoismaisen yhteistyön ministeri. Vuosina 2017–2018 hänen vastuulleen kuuluivat myös kalastusasiat.

Ellemann on koulutukseltaan opettaja ja hän on työskennellyt myös toimittajana.

## Yksityiselämä
Ellemannin isä Uffe Ellemann-Jensen (s. 1941) oli Venstren puheenjohtaja vuosina 1984–1998 ja Tanskan ulkoministeri vuosina 1982–1993.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Karen Ellemann'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
IT-tukihenkilö

**IT-tukihenkilö** on  IT-alan ammatti. IT-tukihenkilö ratkoo tietoteknisiä ongelmia, toimii asiakaspalvelussa ja ylläpitää tietoteknistä infrastruktuuria. Opinnoissa syvennytään tietoverkkoihin, virtualisointiin, pilvipalveluihin ja tietoturvaan. Valinnaisten opintojen kautta on mahdollista laajentaa osaamista multimediatuotantoon ja laiteohjelmointiin (IoT).

## Lähteet
Vologda-Kipelovo

**Vologda-Kipelovo** tai **Kipelovon lentotukikohta** tai **Fedotovon lentotukikohta** (, suom. Vologda-Kipelovon sotilaslentokenttä; , aiemmin myös ; kansallinen lentopaikka-tunnus: **ЬЛВФ** ), on lentotukikohta Vologdan alueen Vologdan piirin Fedotovon maalaiskunnassa Venäjällä. Tukikohta on sisämaan sijainnistaan huolimatta Venäjän Pohjoisen laivaston sotilaspiirin meritiedusteluun ja sukellusveneiden torjuntaan käytettyjen lentokoneiden sijoituspaikka. Lentotukikohdan lennonjohtotornista on maanteitse noin 53 kilometriä aluekeskus Vologdan keskustaan. Tukikohdassa on 3,5 kilometriä pitkä kiitotie.

Tukikohdan nimitys vaihtelee eri lähteissä. Sotilaslentoasema sijaitsee Vologdan piirin Fedotovon maalaiskunnassa (; 5&nbsp;276 as., 2010), noin kolme kilometriä Fedotovon (sotilas)taajamasta länteen ja kuusi kilometriä Kipelovon rautatiekylästä etelään. Kipelovo näkyy rautatieasemana suuren mittakaavan maantiekartoilla ja on myös Venäjän lentopaikkaluettelon käyttämä tarkenne. Sotilaslentokenttää lähempänä on asukasmäärältään suurempi ja maalaiskunnan nimessä näkyvä sotilastaajama Fedotovo, jonka nimen  ainakin osa lähteistä pyrkii häivyttämään. Esimerkiksi vuoden 2014 venäläinen maantiekarttakirja esittää harhauttavasti Fedotovon taajaman paikalla paikannimen "Štšerbinino" (). Sotilaslentoasemaan viitataan julkisissa lähteissä yleensä kuitenkin käyttäen tarkenteena joko paikannimeä Kipelovo tai Fedotovo.

Vologdan piirin Kipelovon tukikohdassa toimii Pohjoisen laivaston lentojoukkojen 2. lentoryhmän 5. erillinen sukellusvenetorjunnan lentue (2 GvAvG, 5 OPAE; sotilasyksikkö 49324-2). Lentueen kalustoon kuuluu Tupolev Tu-142MR, Tu-142MK ja Tu-142MZ -tyyppisiä meritiedustelun ja sukellusvenetorjunnan lentokoneita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Aerobaza Kipelovo (Авиабаза Кипелово)  (wikimapia.org)
*Ту-142 морской авиации СФ (19.5.2020) (videon lopulla Tupolev Tu-142 -lentokone suuntaa hävittäjän saattelemana Itämerelle Koiviston sataman vierestä lentäen)  (youtube.com)
*Федотово (Fedotovon taajamasta, 2013)  (youtube.com)
*Aviabaza Kipelovo  (vologda18.ru)
Edith Vane-Tempest-Stewart

**Edith Vane-Tempest-Stewart** (syntyjään Chaplin, 3. joulukuuta 1878 – 23. huhtikuuta 1959) oli englantilainen kirjailija, kustannustoimittaja, feministi ja puutarhuri. Hän kannatti näkyvästi äänioikeuden myöntämistä naisille.  

Vane-Tempest-Stewart kirjoitti lastenkirjoja ja elämäkertoja, mutta hänen todellinen mielenkiinnon kohteensa olivat puutarhat. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän oli naisvapaaehtoisten joukkoa, jotka ottivat hoitaakseen rintamalle lähteneiden miesten työt.

1920-luvulla Vane-Tempest-Stewart ryhtyi luomaan puutarhaa Londonderryyn sukunsa maille Mount Stewartiin. Syntynyt puutarha on niin merkittävä luomus, että se on otettu Britannian aielistalle, josta valitaan Unescon maailmanperintöluettelon kohteet.

Avioliiton silloinen Edith Chaplin solmi 21-vuotiaana Charles Vane-Tempest-Stewartin, Londonderryn 7. markiisin kanssa. Liitosta syntyi viisi lasta.  Aviomies erotettiin hallituksesta vuonna 1935, kun hän oli kehunut Adolf Hitlerin johtamaa Saksaa. Sitä ennen hän oli taistellut parlamentissa ilmavoimien rahoitukseen tekeillä olleen leikkauksen estämiseksi.

Edith Vane-Tempest-Stewart herätti huomiota ystävyydellään pääministeri Ramsay MacDonaldin kanssa, joka oli työväenpuolueesta. Huhuista ja juoruista huolimatta heidän suhteensa oli täysin platoninen.

## Lähteet
Urho Heikkilä

**Urho Alfred Heikkilä** (14. kesäkuuta 1924 Tampere – 5. tammikuuta 2011 Lahti) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Heikkilän vanhemmat olivat kauppias Juho Alfred Heikkilä ja Alma Jeminna Viitaniemi ja puoliso 1952–1991 käsityönopettaja Kaija Kyllikki Solavuori. Heikkilä tuli ylioppilaaksi Tampereen lyseosta vuonna 1945 ja valmistui  Helsingin yliopistosta maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi vuonna 1949 ja agronomiksi vuonna 1951. Hän toimi valmistuttuaan ensin Etelä-Pohjanmaan meijeriliiton konsulenttina ja sitten meijerin isännöitsijänä Somerolla. 

Päätyönsä Heikkilä teki kuitenkin maitojauheteollisuudessa, kun hänestä tuli vuonna 1952 Suomeen perustetun  Maitopulveri-yhtiön, myöhemmin Kuivamaito Oy, toimitusjohtaja. Heikkilän johtamana yhtiö kehitti maitopulveria tuotteena ja rakensi sille tuotannon, myynnin ja jakelun ratkaisut. Samalla hän osallistui merkittävästi yhtiön pääpaikan Nastolan teolliseen kehittämiseen. Eläkkeelle yhtiön johdosta Heikkilä jäi vuonna 1983. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1974. Sotilasarvoltaan Heikkilä oli reservin yliluutnantti.

## Lähteet
Gerard Salonga

**Gerard Salonga** (s. 11. lokakuuta 1973 Filippiinit) on filippiiniläinen kapellimestari.

Salonga toimi vuosina 2012–2020 ABS-CBN:n filharmonisen orkesterin musiikillisena johtajana. Vuosina 2016–2018 hän oli yksi Jaap van Zwedenin valitsemista Hongkongin filharmonisen orkesterin avustavista kapellimestareista. Vuonna 2019 hänestä tuli Malesian filharmonisen orkesterin residenssikapellimestari, ja tammikuussa 2021 hän aloitti toimimisen Filippiiniläisen nuorison orkesterin (Orchestra of the Filipino Youth) musiikillisena johtajana.

Salonga on tehnyt yhteistyötä sellaisten kapellimestarien kuin Jaap van Zwedenin, Yu Longin, Jun Märklin, Zhang Guoyongin, Hans Grafin, John Wilsonin, Vladimir Ashkenazyn, Mark Wigglesworthin ja Leonard Slatkinin kanssa. Salonga on johtanut muiden muassa Filippiinien filharmonista orkesteria, Bangkokin kuninkaallista sinfoniaorkesteria, Sydneyn sinfoniaorkesteria, Shanghain oopperan orkesteria ja kuoroa, Sønderjyllands Symfoniorkesteria, Orchestra Victoriaa ja Singaporen sinfoniaorkesteria. Salongan tekemiä orkesterisovituksia ovat esittäneet Hongkongin filharmoninen orkesteri, Sydneyn sinfoniaorkesteri, RTÉ Concert Orchestra, The New York Pops, Winnipegin sinfoniaorkesteri, Cincinnati Pops Orchestra, Singaporen sinfoniaorkesteri, Guangzhoun sinfoniaorkesteri, BBC:n sinfoniaorkesteri ja Royal Philharmonic Orchestra. Salonga on tehnyt yhteistyötä sovittajana ja kapellimestarina sellaisten artistien ja yhtyeiden kuin Lea Salongan, Wang Leehomin, Wu Tongin, Cecile Licadin, Michael Ballin, Il Divon, Blaken, Shenyangin, Danielle de Niesen, TaikOzin, Ksenija Sidorovan, The Beach Boysin, Regina Velasquezin, Tengku Irfanin, Llŷr Williamsin, James Ehnesin, Jing Wangin ja Jan Lisieckin kanssa. Vuonna 2018 Salonga johti Sydneyn sinfoniaorkesteria ja TaikOz-yhtyettä Lachlan Skipworthin taikokonserton *Breath of Thunder* kantaesityksessä Sydneyn oopperatalossa. Tästä hän sai APRA AMCOS -palkintoehdokkuuden ”vuoden esityksestä”.

Salonga on johtanut myös musiikkiteatteria 1990-luvulta saakka. Hän on saanut ”parhaana musiikkiohjaajana” neljä Aliw-palkintoa ja voittanut kahdesti Philstagen Gawad Buhay -palkinnon. Vuonna 2021 hän oli yksi National Commission for Culture and the Artsin SUDI-kansallismusiikkipalkintojen saajista. Lisäksi Salonga sai vuonna 2012 Filippiineiltä tunnustuksen yhtenä *The Outstanding Young Men* -nimitetyistä.

Salonga johti vuonna 2019 Sønderjyllands Symfoniorkesteria ja teki pianisti Cecile Licadin toimiessa solistina levytyksen George Gershwinin teoksista pianolle ja orkesterille Danacord-levymerkille. Vuosina 2020–2021 hän toimi Malesian filharmonisen orkesterin levytysten musiikkituottajana sen YouTube-kanavalla MPOTV. Hän oli myös taiteellisena neuvonantajana Malesian filharmonisen orkesterin yhteistyössä Malaysian Composers Collectiven kanssa ja kantaesitti uusia teoksia malesialaisilta säveltäjiltä.

## Lähteet
Moganiitti

**Moganiitti** on mineraali, joka on saanut nimensä Gran Canarian saarella sijaitsevan Mogánin kunnan mukaan. Moganiitti on yksi kvartsin (SiO2) mikrokiteisistä muunnoksista. Kidejärjestelmä on monokliininen. Kovuus Mohsin asteikolla on 6–6,5 ja ominaispaino 2,55 g/cm³. Moganiittia on löydetty valkoisena, harmaana ja vihreänä.

Suomesta löytyi vihreää moganiittia vuonna 2019; silloin tehtiin kalsedonijuonitutkimuksia Sodankylän Kaitaselän alueella. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mineralia 1/2019
* Mineralia_Kiviharrastajan Kuvalehti_2_2020_s.6-11_(tampereenkivikerho.fi)
* Webmineral: Moganite Mineral Data 
* Mindat: Mogánite
Vladimir Ljubarski

**Vladimir Konstantinovitš Ljubarski** (; s. 1. huhtikuuta 1968) on venäläinen poliitikko, joka on toiminut Petroskoin kaupunkipiirikunnan pormestarina vuodesta 2021 lähtien.

Ljubarski valmistui Pietarin miliisikoulusta vuonna 1996 ja työskenteli Venäjän sisäministeriön palveluksessa vuosina 1991–2003. Vuoteen 2008 asti hän työskenteli huumepoliisin palveluksessa Karjalan tasavallassa ja vuosina 2009–2013 oikeudenpalvelijana. Vuonna 2014 hänet nimitettiin Venäjän pääoikeudenpalvelijan neuvonantajaksi. Vuonna 2017 hänet nimitettiin Karjalan tasavallan aluepolitiikasta vastaavaksi varajohtajaksi.

Ljubarski valittiin Petroskoin kaupunkipiirikunnan pormestariksi 12. toukokuuta 2021. Vaalissa häntä äänesti 25 kaupunginvaltuuston 30 jäsenestä; loput viisi äänestivät tyhjää, eikä toinen ehdokas Igor Korsakov saanut yhtäkään ääntä. Hän astui virkaansa 14. toukokuuta.

## Lähteet
Mykola Amosov

**Mykola (Nikolai) Myh’ailovytš Amosov** (, ; 6. joulukuuta 1913 Olhovo, Tšerepovetsin piiri, Venäjä – 12. joulukuuta 2002 Kiova, Ukraina) oli venäläissyntyinen ukrainalainen lääkäri ja kirjailija. Hän sai Leninin palkinnon ja useita muita palkintoja ja tunnustuksia ja oli neljä kautta Neuvostoliiton korkeimman neuvoston jäsen. 

Amosovin vanhemmat olivat talonpoikaista väkeä, äiti kätilö. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä isä lähti sotaan. Sieltä palattuaan hän hylkäsi perheensä, joka eli sitten vaatimattomasti. Amosov opiskeli ensin teknistä alaa mutta päätyi myöhemmin lääketieteen opintojen pariin ja teki elämäntyönsä lääkärinä.

Amosovin ensimmäinen avioliitto kesti vain lyhyen aikaa. Toistamiseen hän avioitui 1944 Lida Denisenkon kanssa. He muuttivat 1952 Kiovaan ja saivat 1956 tyttären. Lida Denisenko valmistui lääkäriksi 1958.

Amosov työskenteli toisen maailmansodan aikana lääkärinä rintamalla ja sen jälkeen ensin Moskovassa, sitten Brjanskissa ja vuodesta 1953 Kiovassa. Hän erikoistui sydänkirurgiaan ja oli alalla uranuurtaja Ukrainassa.

Amosov aloitti kirjoittajanuransa 1963, kun hänen potilaansa, tyttö, kuoli leikkauksessa. Tapaus järkytti häntä, ja hän käsitteli tapahtunutta kirjoittamalla. Kirjoitus ilmestyi aikakauslehdessä *[[Nauka i Žizn]]* ja muissa lehdissä, ja se julkaistiin kymmeninä käännöksinä ja myös kirjassa. Taloudellista menestystä siitä ei hänelle kuitenkaan tullut, sillä Neuvostoliitto ei ollut allekirjoittanut kansainvälistä tekijänoikeussopimusta.

Muun tuotannon lisäksi Amosov julkaisi viisi kaunokirjallista teosta, joista suomeksi on ilmestynyt *Avoin sydän: venäläisen kirurgin päiväkirja* (*Мысли и сердце*, *Mysli i serdtse*, 1964, ilm. suomeksi 1967). Sen pohjalta syntynyt kuunnelma on esitetty Yleisradiossa 1989.

Amosovin mukaan on Kiovassa nimetty katu.

## Suomennettu tuotanto
* *Avoin sydän: venäläisen kirurgin päiväkirja*, Englanninkielisestä käännöksestä suomentanut Antti Vahtera. Helsinki: Weilin + Göös 1967
** *Avoin sydän: kuunnelma sydänkirurgin työstä ja tekoälystä* (*Mysli i serdtse*). Nikolai Amosovin samannimisen teoksen pohjalta kirjoittanut V. Aleksandrov; Yleisradiolle suomentanut Jukka Voutilainen. Helsinki: Yleisradio 1989 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Soltsyn lentotukikohta

**Soltsyn lentotukikohta** eli **Soltsy-2**, () eli **Solsyn sotilaslentokenttä** (; kansallinen lentopaikkatunnus: **ЬЛЛЛ**) on lentotukikohta Venäjän Novgorodin alueella. Sotilaslentokenttä sijaitsee noin kolme kilometriä Soltsyn keskustasta koilliseen.

Tukikohtaan on sijoitettu 40. lentorykmentti (40 SAP, yksikkö 06987-V), joka kuuluu Saratov-Engelsissä päätukikohtaansa pitävään 22. raskaaseen pommituskonedivisioonaan. Soltsyn lentokalustoon kuuluu Tupolev Tu-22M3 -pommikoneita. 

## Lähteet

## Aíheesta muualla

* Aviabaza Soltsy (Авиабаза Сольцы)  (wikimapia.org)
Hay River

**Hay River** (eteläsleviksi *Xátł'odehchee*) on noin 3&nbsp;000 asukkaan kylä Kanadan Luoteisterritorioissa. Se sijaitsee Hay River -joen suulla Ison Orjajärven etelärannalla, noin 200 kilometriä territorion pääkaupunki Yellowknifesta lounaaseen. Kylässä on oma lentokenttä ja koulu, joka on nimetty siellä vuonna 1967 vierailleen Englannin prinsessa Alexandran mukaan. Hänen mukaansa on nimetty myös 55 kilometriä kylästä etelään sijaitseva Alexandra Falls -vesiputous. Hay River -niminen chipewyan-intiaanien reservaatti sijaitsee joen vastarannalla.

Hay Riverin väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 3 606. Sittemmin se on ollut jyrkässä laskussa; vuonna 2021 väkiluku oli vain 3 169.

## Historia

Alue on chipewyan-intiaanien eli dënejen perinteistä kotiseutua. Kylä perustettiin Hudsoninlahden kauppakomppanian kauppapaikaksi vuonna 1868. Heti perustamisensa jälkeen kylään alettiin tehdä kristillistä, lähinnä anglikaanista ja katolista lähetystyötä. Vuosina 1938–1940 rakennettu Pyhän Annan roomalaiskatolinen kirkko on nykypäivänäkin käytössä.

Moottoritien valmistuttua vuonna 1949 ja rautatien vuonna 1964 kylästä tuli tärkeä kalastuspaikka ja talouden sekä liikenteen solmukohta. Lyijyn ja sinkin kaivostoimintaa harjoitetaan 56 kilometriä kylästä itään Pine Pointissa.

Vuonna 1963 kylä kärsi vakavan tulvan, joka tuhosi kaikki rakennukset. Asukkaat evakuoitiin ja uusi Hay River perustettiin lähemmäs joen yläjuoksua.

## Lähteet
Villarbasse

**Villarbasse** () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 3&nbsp;503 asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ogie Alcasid

**Ogie Alcasid** (s. *Herminio Jose Lualhati Alcasid nuorempi* 1967) on filippiiniläinen laulaja-lauluntekijä, näyttelijä ja liikemies.

Alcasidin hittisingleiksi muodostuivat "Nandito ako", "Sa kanya" ja "Bakit ngayon ka lang". Hänen laulujensa joukossa ovat olleet myös "Pangarap ko ang ibigin ka", "Kailangan kita" ja "Kung mawawala ka". Hän on saanut urallaan monia palkintoja. 

Alcasid on luonut näyttelijänä uraa muun muassa televisiokomediassa yhteistyössä Janno Gibbsin kanssa. Hän on esiintynyt myös elokuvissa ja musikaaleissa. Yrittäjänä hän on johtanut muun muassa useita ravintoloita (Hungry Samurai, Ryu Ramen). Alcasid on toiminut Filippiinien ammattilaulajien järjestön (Organisasyon ng Pilipinong Mang-aawit, OPM) puheenjohtajana. Hän oli aiemmin naimisissa kauneuskuningatar Michelle van Eimerenin kanssa, mutta aloitti jo tämän avioliiton aikana suhteensa laulaja Regine Velasqueziin, jonka kanssa meni sittemmin naimisiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Jennifer Esposito

**Jennifer Esposito** (s. 11. huhtikuuta 1973) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan mm. rooleistaan elokuvissa *[[Cash]]*, *[[Summer of Sam]]*, *[[Don’t Say a Word (elokuva)|Don’t Say a Word]]*, *[[Taxi (vuoden 2004 elokuva)|Taxi]]* ja *[[Welcome to Collinwood]].* Hän on esiintynyt myös monissa tv-sarjoissa, kuten *[[Spin City]]*, *[[Samantha (televisiosarja)|Samantha]]*, *[[Blue Bloods]]*, *[[Mistresses (yhdysvaltalainen televisiosarja)|Mistresses]]* ja *[[NCIS Rikostutkijat]]*.

## Lähteet
Stephanie Hollenstein

**Stephanie Hollenstein** (1886- 1944)  oli itävaltalainen taidemaalari. Hänen tyylisuuntansa oli impressionismi. 
## Elämänvaiheita
Hollenstein syntyi maalaisperheeseen ja toimi aluksi paimenena. Hänen ensimmäiset maalauksensa esittivät karjaa ja paimenia ja hän valmisti itse ensimmäiset pensselinsä eläinten karvoista. Vuonna 1904 hänet hyväksyttiin taidekouluun Müncheniin, missä hänen piirrostensa voima herätti huomiota. Valmistuttuaan vuonna 1908 hän avasi pienen maalauskoulun Schwabingiin. Koulu toimi kaksi vuotta. Vuonna 1913 hän sai stipendin Italiaan suuntautuvalle opintomatkalle. 

Kun ensimmäinen maailmansota alkoi vuonna 1914, Hollenstein päätti auttaa kotimaataan Itävalta-Unkaria sotaponnistuksissa. Hän kouluttautui sairaanhoitajaksi. Sen jälkeen hän pukeutui mieheksi, otti nimen Stephan Hollenstein ja meni rintamapalvelukseen. Palvelustoverit tajusivat asian, mutta eivät puhuneet asiasta. Asia tuli ilmi vuonna 1916 ja Hollenstein erotettiin tehtävästään. Asia tuli julkisuuteen ja herätti huomiota. Hänet kiinnitettiin sotamaalariksi valtion uutistoimistoon ja tässä tehtävässä hän vieraili rintamalla kolmasti. Ansioistaan hänet palkittiin Karl-Truppenkreuz- kunniamerkillä vuonna 1916. 

Sodan jälkeen Hollenstein muutti yhteen ystävättärensä, lääkäri Franziska Großin kanssa. Hän piti useita näyttelyitä Wienissä ja matkaili Saksassa ja Italiassa. 1930- luvulla Hollenstein kiinnostui kansallissosialismista ja sen edustamasta "miehekkyyskulttuurista". Hän liittyi tuolloin Itävallassa kielletyn kansallissosialistisen puolueen jäseneksi.  

Kun Anschluss toteutui vuonna 1938, Hollenstein ryhtyi toimimaan näkyvästi kansallissosialistina. Hänet nimitettiin entisen Itävallan alueen naistaiteilijoiden liiton johtajaksi. Hän yritti tässä toimessa auttaa vainottuja taiteilijoita, joita syytettiin rappiotaiteesta, kuitenkaan onnistumatta. Häneltä evättiin professorin arvonimi, sillä hänen taidettaan ei pidetty tarpeeksi esimerkillisenä.Luottamustoimestaan Hollenstein erosi vuonna 1943, terveydellisistä syistä. 
## Teoksia

File:Hollenstein-Inn.jpg|Maisema, an Inn
File:Hollenstein-Zoi.jpg|Lago Zoi Dolomiiteilla. 
File:Stephanie Hollenstein - Cetara.jpg|Maisema Cetarasta, Campania


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://www.artnet.com/artists/stephanie-hollenstein/past-auction-results
Valheitten talo

**Valheitten talo** (*The Fallen Idol*) on Carol Reedin ohjaama vuonna 1948 valmistunut brittiläinen elokuva. Se perustuu Graham Greenen novelliin ”The Basement Room”, josta Greene itse teki käsikirjoituksen. 

Elokuva kertoo tarinan pienen Philippe-pojan (Bobby Henrey) näkökulmasta. Suurlähettiläsisä jättää poikansa hovimestari Bainesin (Ralph Richardson) hoitoon. Bainesin puoliso (Sonia Dresdel) pitää poikaa tiukassa kurissa. Kolmiodraaman kolmas osapuoli on lähetystön sihteeri Julie (Michèle Morgan), johon Bainesilla on suhde. Näiden keskellä Philippe-poika yrittää tasapainoilla valheen ja totuuden häilyvällä rajalla.

*Valheitten talo* on Reedin ja Greenen ensimmäinen yhteistyö. Se sai brittiläisen Bafta-palkinnon vuoden parhaana brittiläisenä elokuvana.

## Lähteet
Cecile Licad

**Cecile Licad** (s. 1961 Manila) on filippiiniläinen pianisti.

Licad aloitti pianonsoiton opiskelun 3-vuotiaana äitinsä johdolla. 7-vuotiaana hän teki orkesteridebyyttinsä Filippiinien filharmonisen orkesterin kanssa. 12-vuotiaana hän lähti Yhdysvaltoihin, jossa sai Curtis Institute of Musicissa opetusta Mieczysław Horszowskilta, Seymour Lipkinilta ja Rudolf Serkinilta sekä "most outstanding student" -tunnustuksen. Tämän jälkeen Licad siirtyi Rudolf Serkinin Institute for Young Musiciansiin Vermontiin ja opiskeli siellä Serkinin johdolla viiden vuoden ajan.

Licad aloitti säännöllisen konserttiuransa vuonna 1981 pidettyään esityksen Seiji Ozawan johtaman Bostonin sinfoniaorkesterin kanssa Tanglewoodin musiikkijuhlilla. Hän piti myös konsertin Zubin Mehtan johtamien New Yorkin filharmonikkojen kanssa ja teki jo ensimmäisellä konserttikaudellaan lukuisia esiintymisiä eri maiden sinfoniaorkestereiden solistina. Hän voitti Leventritt-kilpailun kultamitalin ja esiintyi televisioidussa konsertissa Georg Soltin johdolla tulkitsemalla Pjotr Tšaikovskin ensimmäisen pianokonserton (b-molli, op. 23). Licad on urallaan kiertänyt monissa maissa Kanadasta ja Australiasta Euroopan ja Pohjois-Amerikan kautta Kaukoitään.

Licad teki helmikuussa 1983 ensilevytyksensä Sonylle Claudio Abbadon johtaman Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa. Hän levytti Sergei Rahmaninovin pianokonserton nro 2 (c-molli, op. 18) ja *[[Rapsodia Paganinin teemasta|Rapsodian Paganinin teemasta]]* (op. 43). Licad on levyttänyt myös muiden muassa Naxokselle. Hänen kanssaan ovat tehneet yhteistyötä sellaiset artistit kuin Nadja Salerno-Sonnenberg ja Patrick Gallois. Licad sai *Grand Prix du Disquen* Sonylle André Previnin johtaman Lontoon filharmonisen orkesterin kanssa tekemästään levytyksestä Frédéric Chopinin ja Camille Saint-Saënsin toisista pianokonsertoista.

## Lähteet
Stefan Czapsky

**Stefan Czapsky** (s. 15 joulukuuta 1950) on saksalaissyntyinen ukrainalais-yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hänet tunnetaan mm. elokuvien *[[Saksikäsi Edward]]*, *[[Batman – paluu|Batman - paluu]]* ja *[[Ed Wood (elokuva)|Ed Wood]]* kuvaajana, joissa hän teki yhteistyötä ohjaaja Tim Burtonin kanssa. Hän voitti elokuvan *Ed Wood* kuvaustyöstä useita elokuvakriitikkojen palkintoja.

## Lähteet
Mei Yi Foo

**Mei Yi Foo** () on malesialainen pianisti. Hän on kotoisin Serembanista, mutta on asettunut Lontooseen.

Foo opiskeli Lontoon Royal College of Musicissa ja Royal Academy of Musicissa Yonty Solomonin, Christopher Eltonin ja Aleksandr Satsin johdolla. Hän eteni finalistiksi Maj Lind -pianokilpailussa vuonna 2002 ja sai vuonna 2008 Ateenassa Maria Callas Grand Prix'n. Tammikuussa 2011 Foolle myönnettiin Setiawan Tuanku Muhriz -mitali panoksesta Malesian taide- ja musiikkielämään. Vuonna 2013 hänet nimettiin *[[BBC Music Magazine]]n* "Vuoden tulokkaaksi" Odradek Recordsilla julkaistun *Musical Toys* -albumin ansiosta.

Foo on tehnyt esiintymisiä muun muassa Royal Festival Hallissa, Finlandia-talossa, Hongkongin kaupunginsalissa, Wigmore Hallissa, Veronan Teatro Filarmonicossa, Ateenan konserttitalossa ja Salle Gaveaussa. Kapellimestareita, joiden johdolla hän on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Matthias Bamert, Martyn Brabbins, Claus Peter Flor, János Fürst, Kirill Karabits ja Christopher Warren-Green. Kamarimusiikin parissa Foon yhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet Dimitri Ashkenazy, Shlomy Dobrinsky, Cristina Ortiz, Antti Siirala, Ashley Wass, Juri Žislin, Patricia Kopatchinskaja, Hugo Ticciati, Matthew Trusler, Nicolas Dautricourt ja Bartosz Woroch.

Foo on tehnyt yhteistyötä myös aikansa säveltäjien kanssa. Näiden joukossa ovat olleet Dai Fujikura, Unsuk Chin, Richard Baker ja Chris Harman. Malaysian Composers Collectiven kautta Foo on tehnyt yhteistyötä myös muiden muassa Adeline Wongin kanssa. Foo on opettanut Royal Welsh College of Music and Dramassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Narong Prangcharoen

**Narong Prangcharoen** (; s. 1973) on thaimaalainen säveltäjä.

Prangcharoen sai vuonna 2013 Guggenheim-stipendin ja Barlow-palkinnon. Lisäksi hänelle on myönnetty muun muassa Tōru Takemitsu -sävellyspalkinto, Alexander Zemlinsky -sävellyspalkinto ja kotimaassaan Silpathorn-palkinto. Prangcharoenin musiikkia ovat esittäneet monet merkittävät orkesterit Aasiassa, Amerikassa, Australiassa ja Euroopassa. Hänen teostensa esityksiä johtaneisiin kapellimestareihin ovat kuuluneet Carl St.Clair, Steven D. Davis, Carlos Kalmar, José-Luis Novo, Mihail Pletnjov ja Osmo Vänskä.

Prangcharoen sai tohtorinarvon Missourin–Kansas Cityn yliopistosta, jossa hänen pääasiallisena opettajanaan toimi Chen Yi. Hän sai opetusta myös Zhou Longilta. Prangcharoen on toiminut muun muassa Mahidolin yliopiston musiikkiopiston dekaanina ja Thaimaan filharmonisen orkesterin residenssisäveltäjänä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Gromovon lentotukikohta

**Gromovon lentotukikohta** (; kansallinen lentopaikkatunnus: **ЬЛЛЙ**; aiemmalta nimeltään Sakkolan sotilaslentokenttä) on Venäjän Leningradin alueen Käkisalmen piirin Sakkolan maalaiskunnassa () sijaitseva lentotukikohta. Lentotukikohta sijaitsee maanteitse noin 44 kilometriä Käkisalmesta etelään ja noin 102 kilometriä Pietarista pohjoiseen. 

Lentotukikohtaa on käyttänyt ainakin 33. kuljetuslentorykmentti (33 OTSAP; sotilasyksikkö 49719-2).
 


Антонов Ан-26, Громово RP29688.jpg| Antonov An-26.
Антонов Ан-72-74 36572092856, Громово RP44453.jpg| Antonov An-72.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Gromovo Air Base (air force base, military)  (wikimapia.org)
*Aviafoto: Leningradskaja oblast, Gromovo (lähinnä lentokonekuvia vuosilta 2013-2021)  (aviaforum.ru)
Alberto Williams

**Alberto Williams** (23. marraskuuta 1862 Buenos Aires – 17. kesäkuuta 1952) oli argentiinalainen säveltäjä, kapellimestari ja pianisti. Hän oli yksi argentiinalaisen musiikin kansallisen suuntauksen edelläkävijöistä.

Williams kuului yläluokkaiseen perheeseen. Hänen isoisänsä Amancio Alcorta oli säveltäjä ja valtiomies. Williams aloitti opintonsa Buenos Airesissa ja opiskeli vuosina 1882–1889 Pariisin konservatoriossa, jossa hänen opettajiinsa kuului César Franck. Palattuaan Buenos Airesiin Williams perusti kaupunkiin konservatorion (Conservatorio Williams) ja lähti Pampalle tutustumaan maisemiin ja maaseudun elämään. Sieltä on peräisin hänen ensimmäinen kansallista suuntausta edustanut teoksensa, *El rancho abandonado* (1890). 

Williamsin tuotantoon kuuluu muun muassa yhdeksän sinfoniaa, viulusonaatteja, pianomusiikkia ja 83 espanjankielisiin runoihin sävellettyä laulua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Valentín Surif

**Valentín Surif** on argentiinalainen pianisti.

Surif syntyi Buenos Airesissa. Hänen opettajiinsa kuuluivat Earl Wild, Alicia de Larrocha, Carlo Zecchi, Sergio Lorenzi, Aimee Wiele ja Roberto Caamaño. Surif on kiertänyt maailmaa resitalistina ja solistina tunnettujen orkesterien, kuten Bogotán filharmonisen orkesterin kanssa. Hän on esiintynyt sellaisten kapellimestareiden kuin Enrique Bátizin, Juan Carlos Zorzin, Bruno Bandinin, Mario Majnaricin ja Eduardo Carrizosan johdolla.

Surif on omistautunut urallaan argentiinalaiselle musiikille. Hänen ohjelmistoonsa on kuulunut musiikkia sellaisilta argentiinalaisilta säveltäjiltä kuin Alicia Terzianilta, Roberto García Morillolta, Carlos Suffernilta, Silvano Picchilta, Juan José Ramosilta ja Alberto Ginasteralta. Surifin muun ohjelmiston joukossa on ollut teoksia muiden muassa Johann Sebastian Bachilta, Ludwig van Beethovenilta, Frédéric Chopinilta, Claude Debussylta, George Gershwinilta, Franz Lisztiltä, Wolfgang Amadeus Mozartilta ja Heitor Villa-Lobosilta. Surif on tehnyt Marco Polo -levymerkille levytyksiä Alberto Williamsin pianoteoksista.

## Lähteet
Hay River (joki)

**Hay River** (eteläorjaintiaaniksi *Kátå’odehche*) on noin 700 kilometrin mittainen joki Kanadan pohjoisosissa Mackenziejoen vesistössä. Se saa alkunsa Albertan provinssin keidasrämeiltä, ja osin valuma-alue on Brittiläisen Kolumbian puolella; virtaussuunta on koillinen, ja se laskee Hay-Zama-järven kautta Isoon Orjajärveen Hay Riverin kaupungin kohdalla. 

Joki on ollut merkityksekäs alkuperäiskansoille, niin cree- kuin slavey-heimoille. Nykyäänkin joella harjoitetaan kalastusta, mutta lisäksi melontaa. Joen alajuoksulla on kaksi huomattavaa putousta, Alexandra Falls ja Louise Falls, molemmat Luoteisterritorioiden puolella.

## Lähteet
Ryan McLeod

**Ryan McLeod** (s. 21. syyskuuta 1999 Mississauga, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Buffalo Sabresia. McLeod on pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja hän laukoo vasemmalta. 

Edmonton Oilers varasi McLeodin toisella kierroksella 40. varausvuorolla . McLeod on pelannut NHL-urallaan 138 runkosarjan ottelua. Näissä hän on tehnyt 20 maalia ja 25 syöttöä eli 45 tehopistettä. Lisäksi McLeod on pelannut neljä NHL:n pudotuspelien ottelua ilman tehopisteitä. Tilastot päivitetty 8. kesäkuuta 2023.

Heinäkuussa 2024 Oilers kauppasi McLeodin ja Ty Tullion Buffalo Sabresiin vaihdossa Matt Savoieen.  Heinäkuussa 2025 McLeod solmi Sabresin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 20 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

## Lähteet
Helen's Bay

**Helen's Bay** on Britanniaan kuuluvassa Pohjois-Irlannissa sjaitseva merenrantakylä. Kylä sijaitsee noin kuusi kilometriä Bangorin kaupungista länteen.

Pohjois-Irlannin vuoden 2011 väestönlaskennan aikaan kylässä asui 1 385 asukasta. Asukkaista 13 prosenttia kertoi tuolloin olevansa nykyisiä tai entisiä katolilaisia ja 76 prosenttia protestantteja tai muita kristittyjä.

Helen's Bayssa on ollut 1860-luvulta lähtien rautatieyhteys, jonka kautta kylästä on yhteys muun muassa Belfastiin. Helen's Bayn rautatieasema avattiin vuonna 1865 ja se on yhä matkustajaliikenteen käytössä. Tavaraliikenne asemalle päättyi vuonna 1950.

## Lähteet
Patron (koira)

**Patron** (, s. 20. heinäkuuta 2019) on ukrainalainen jackrussellinterrieri, joka etsii räjähteitä erityisesti Tšernihivin alueelta. Patronin kerrotaan tunnistaneen sodan alkamisesta maaliskuun 19. päivään 2022 mennessä 90 kohdetta Tšernihivin alueella. Patronin omistaja ja ohjaaja on Myh’ailo Iljev.

Ukrainan sodan myötä Patronista on tullut vuonna 2022 myös sisäministeriön alaisen Ukrainan valtion hätäpalvelun maskotti. Räjähdekoirasta tuli kuuluisa maaliskuun puolessavälissä, kun maan palo- ja pelastustoimesta vastaava hätäpalvelu sanoi sitä maskotikseen. Patronista tuli suosittu myös Ukrainan ulkopuolella, ja monet fanit lovat lähettäneet siitä piirtämiään kuvia hätäpalvelulle. Patronia on luonnehdittu Ukrainan mediasodankäynnissä yllättävän tehokkaaksi aseeksi.

## Kunnianosoituksia

*  Urhoollisuuden ritarikunta (Ukraina, 2022)
Ukrainan postilaitos julkaisi syksyllä 2022 Patron-aiheisia postimerkkejä, joiden avulla kerätään miljoona euroa miinanraivauskalustoon ja myös eläinsuojeluun Ukrainassa.

Vuoden 2022 Cannesin elokuvafestivaaleilla Patronille myönnettiin Palm Dog -palkinto.

Unicef nimesi Patronin Ukrainan hyväntahdonlähettilääksi lapsen oikeuksien päivänä 2022.

Alkuvuodesta 2023 Patron sai oman piirrosanimaation nimeltä Pes Patron, joka julkaistiin mm. YouTubessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Set of art postage stamps ”Dog Patron” Ukrposta Viitattu 22.2.2023
Pelihevonen

**Pelihevonen** oli suomalainen totopelien vihjelehti, joka sisälsi myös kaikkien Suomessa järjestettävien ravikilpailujen lähtölistat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Pelihevonen-lehden kansi
Arne Helenius

**Arne Verner Helenius** (8. heinäkuuta 1915 Loviisa – 6. elokuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Heleniuksen vanhemmat olivat konemies Väinö Vilhelm Helenius ja Hilma Suikka ja puoliso vuodesta 1942  Aina Brita Helena Elfving, Östen Elfvingin tytär. Helenius tuli ylioppilaaksi Porvoossa vuonna 1935 ja valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1941. Sotiin osallistunut Helenius toimi välirauhan aikana asiantuntijajäsenenä pika-asutustoimikunnissa ja sotien jälkeen Valtion viljavaraston piirimiehenä ja asutustehtävissä Muhoksen, Utajärven ja Puolangan kuntien alueilla. Hän siirtyi näistä tehtävistä  MTK:n Pohjois-Suomen asioiden hoitajaksi ja Osuusteurastamo Karjapohjolan järjestötoimenjohtajaksi vuoteen 1952 asti.

Vuonna 1952 Heleniuksesta tuli Maanviljelijäin Maitokeskuksen, vuodesta 1976 Kotisaari, toimitusjohtaja aina vuoteen 1980 asti. Yhtiöllä oli paitsi meijeri-, myös muuta elintarvikeliiketoimintaa, kuten jäätelön, jugurtin, mehujen, vanukkaiden ja leipomotuotteiden valmistus. Pitkän toimitusjohtajan työnsä aikana Helenius vaikutti merkittävästi yrityksen kasvuun ja kehittymiseen. Hänellä oli lisäksi useita oman alansa ja laajemmin elintarvikeollisuuden luottamustehtäviä. Helenius ja hänen puolisonsa vaikuttivat keskeisesti siihen, että Brita Heleniuksen kotitilasta Määtästä muodostui Turkansaaren ulkomuseo Oulun Madekoskella. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Arne Helenius sai vuonna 1965. 

## Lähteet
Haifaa al-Mansour

**Haifaa al-Mansour** (; 10. elokuuta 1974) on saudiarabialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja jonka tunnetuimpia elokuvia on  *[[Vihreä polkupyörä]]* (*Wadjda*), joka kertoo saudiarabialaisesta koulutytöstä joka näkee kaupassa vihreän polkupyörän jolla haluaisi ajaa, mutta tyttöjen pyöräilyä paheksutaan Saudi-Arabiassa.

## Ura
Al-Mansour opiskeli *The American University in Cairo* -yliopistossa kirjallisuutta. Hän suoritti maisterin tutkinnon Sydneyn yliopistossa elokuvan tutkimuksesta ja ohjaamisesta. Hänen kolme ensimmäistä elokuvaansa olivat kantaa ottavia lyhytelokuvia. Hän ohjasi vuonna 2005 dokumenttielokuvan *[[Women Without Shadows]]* joka käsittelee naisten asemaa Saudi-Arabiassa ja Persianlahden maissa. Elokuva esitettiin 17:ta eri kansainvälisillä festilaaleilla, se sai palkintoja ja kunniamainintoja.

Hänen ensimmäinen pitkän elokuvan ohjauksensa oli *Vihreä polkupyörä* (*Wadjda*). Elokuva kertoo 11-vuotiaasta koulutytöstä joka näkee kaupassa vihreän polkupyörän jolla haluaisi ajaa, mutta tyttöjen pyöräilyä paheksutaan Saudi-Arabiassa eivätkä hänen vanhempansa halua ostaa sitä hänelle, ja siksi hän yrittää hankkia itse rahat siihen. *Vihreä polkupyörä* oli ensimmäinen pitkä elokuva jonka oli Saudi-Arabiassa ohjannut nainen, ja myös ensimmäinen elokuva joka oli kuvattu kokonaan Saudi-Arabiassa. Saudi-Arabiassa elokuvateatterit olivat kiellettyjä 35 vuoden ajan ennen kun kielto kumottiin vuonna 2018. Hänen elokuvansa *[[Mary Shelley (elokuva)|Mary Shelley]]* ja *[[Nappily Ever After]]* ovat Hollywood-tuotantoja. Hänen elokuvansa *[[Maryam (elokuva)|Maryam]]* sai joka ensi-iltansa vuonna 2019 Venetsian elokuvajuhlilla, on kuvattu kokonaan Saudi-Arabiassa, ja kertoo naislääkäristä joka asettuu kunnallisvaaleissa ehdokkaaksi saadakseen vastaanotolle johtavan tien kunnostettua.

## Ohjaukset
* *Who?* (2005, lyhytelokuva)
* *The Bitter Journey* (2005, lyhytelokuva)
* *The Only Way Out* (2005, lyhytelokuva)
* *[[Women Without Shadows]]* (2005, dokumenttielokuva)
* *[[Vihreä polkupyörä]]* (2012)
* *[[Mary Shelley (elokuva)|Mary Shelley]]* (2017)
* *[[Nappily Ever After]]* (2018)
* *[[Maryam (elokuva)|Maryam]]* (2019)
Lähde: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Varta (ajoneuvo)

**Varta** on ukrainalainen panssariauto. Se on tarkoitettu sotilaiden kuljettamiseen taistelutilanteissa ja voidaan varustaa myös komento- ja johto-ajoneuvoksi, sekä joukkojen evakuointiin. Ajoneuvotila on valmistettu erikoisteräslaadusta 560, joka suojaa miehistöä panssarintorjunta-ammuksilta ja panssariluodeilta 7,62 mm:n kaliiperin asti. VARTA käyttää V-muotoista runkorakennetta ja MRAP-istuimia.

Alusta kestää jopa kuuden kilogramman TNT-panoksen räjähdyksen. VARTA sisältää asetornin, joka on varustettu joko 7,62 mm:n tai 12,7 mm:n konekiväärillä. Ajoneuvossa on kymmenen ampuma-aukkoa, joihin on mahdollista sijoittaa myös UBGL (Under-Barrel Kranaatinheitin).

## Aiheesta muualla
*
Blue Lagoon

**Blue Lagoon** () voi tarkoittaa seuraavia:
* Sininen laguuni (), geoterminen kylpylä Islannissa
* Blue Lagoon, lahdenpoukama Akámasin niemimaalla Kyproksessa
* Blue Lagoonin kansallispuisto, luonnonsuojelualue Sambian Keskisessä maakunnassa
* Sininen laguuni (), Randal Kleiserin ohjaama elokuva vuodelta 1980
* Blue Lagoon, saksalainen pop/dance-yhtye
* Blue Lagoon, alkoholipitoinen juomasekoitus
Eva Kjer Hansen

**Eva Kjer Hansen** (s. 22. elokuuta 1964 Aabenraa) on tanskalainen Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 1990.

Hansen on toiminut useaan kertaan ministerinä. Vuosina 2005–2007 hän oli Tanskan sosiaali- ja tasa-arvoministeri, vuosina 2007–2010 elintarvike-, maatalous- ja kalastusministeri, vuosina 2015–2016 ympäristö- ja elintarvikeministeri sekä vuosina 2018–2019 kalastus-, tasa-arvo- ja pohjoismaisen yhteistyön ministeri.

Hansen istui Euroopan parlamentissa vuosina 1994–1999.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Eva Kjer Hansen'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla 
*
Kao (yritys)

**Kao Corporation** () on japanilainen kemianteollisuus- ja kosmetiikkayhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Tokiossa.

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut
Kirka (täsmennyssivu)

**Kirka** voi viitata seuraaviin:

*Kirka eli Kirill Babitzin (1950–2007), suomalainen laulaja
**[[Kirka (vuoden 1969 albumi)|Kirka]]*, Kirkan vuonna 1969 julkaistu kokoelma-albumi
**[[Kirka (vuoden 1981 albumi)|Kirka]]*, Kirkan vuonna 1981 julkaistu studioalbumi
**[[Kirka (vuoden 1994 albumi)|Kirka]]*, Kirkan vuonna 1994 julkaistu studioalbumi
Klaukkalan työväentalo

**Klaukkalan työväentalo Männikkö** on Klaukkalan kylässä Nurmijärvellä sijaitseva työväentalo.

## Historiaa
Klaukkalan työväenyhdistyksen perustava kokous pidettiin helmikuussa 1906 Ylitilkan talon mailla sijaitsevassa torpassa. Talon isäntä käski torppariaan lopettamaan kokouksen tai edessä olisi häätö. Kokousta jatkettiin yleisön joukossa olleen Edward Tuomisen mökissä, joka sijaitsi omalla maalla. Yhdistyksen jäsenistö muodostui pääasiassa mäkitupalaisista ja käsityöläisistä. Yhdistys liittyi Sosialidemokraattiseen puolueeseen heti perustamisensa jälkeen. Jo perustamiskokous osoitti oman talon tarpeen ja vuonna 1908 järjestettiin arpajaiset talon rakentamiseen tarvittavien varojen kerryttämiseksi. Tontti talolle ostettiin samaiselta isännältä, joka oli keskeyttänyt yhdistyksen ensimmäisen kokouksen. Yhdistyksen jäseniä pyydettiin piirtämään ehdotuksensa tulevan talon muodosta, koska piirustusten teettäminen olisi tullut liian kalliiksi. Talon rakentaminen alkoi lokakuussa yhdistyksen jäsenen Sjögrenin suunnitelmien mukaan. Yhdistys sai osan talon hirsistä lahjana, osa jouduttiin ostamaan. Työ tehtiin talkoilla. Kytäjän työväenyhdistys lainasi rahaa, jotta rakennus saatiin valmiiksi. Ensimmäinen kokous pidettiin 14.5.1911 vielä keskeneräisessä talossa.

## Toimintaa työväentalolla
Talo toimi yhdistyksen kokoontumispaikkana, ja siellä järjestivät iltamia myös lähiseudun työväenyhdistykset. Vuonna 1921 Klaukkalan sosialidemokraattisen puolueen nuoriso-osaston puheenjohtaja Urho Nurmi tuomittiin 4 vuodeksi ja 4 kuukaudeksi kuritushuoneeseen työväentalolla pitämänsä puheen vuoksi. Perusteluna oli kommunistinen kiihotus. 

Vuonna 1974 aloitettiin bingo-tapahtumat, joista muodostui merkittävä tulonlähde yhdistykselle. Bingoa jatkettiin aina syksyyn 1996 asti. 1990-luvulla taloa käyttivät ahkerasti muun muassa eläkkeensaajat. Talo on edelleen yhdistyksen omistuksessa ja se on Klaukkalan demareiden toiminnan keskipiste. Taloa vuokrataan ulkopuolisille erilaisten tilaisuuksien ja juhlien viettoon sekä kokoustiloiksi järjestöille.

## Rakennus
Klaukkalan työväentalo on punaiseksi maalattu hirsirunkoinen kaksikerroksinen rakennus. Talon alkuperäinen kate oli päre, vuonna 1975 asennettiin peltikatto. Työväentalo pääsi vuosikymmenten kuluessa huonoon kuntoon ja 1970-luvun alussa se asetettiin käyttökieltoon. Yhdistys aloitti talon kunnostamisen vahvistamalla kattorakenteita. Sisäkaton alkuperäinen panelointi peitettiin lastulevyillä vuonna 1973. Talon muutospiirustukset laati Raimo Virtanen vuonna 1977. Taloon vedettiin vesijohto ja viemäri sekä rakennettiin wc-tilat. Puulämmitys vaihdettiin öljylämmitykseen. Talon kunnostus jatkui viisitoista vuotta: talo vuorattiin ja maalattiin ulkoa, sisääntulokuistia muutettiin ja piha-alue talolle johtavine teineen asfaltoitiin.

## Lähteet

### Viitteet
LG Chem

**LG Chem** on eteläkorealainen kemianteollisuusyritys, joka kuuluu LG Groupiin.

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
Håkan af Heurlin

**Håkan Gustaf Wolmar af Heurlin** (14. helmikuuta 1901 Turku – 10. lokakuuta 1978 Turku) oli suomalainen tilanomistaja ja järjestövaikuttaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Af Heurlinin vanhemmat olivat maanviljelysneuvos, tilanomistaja Alexander Wilhelm af Heurlin ja vapaaherratar Margareta (Maggie) Aminoff ja puoliso vuodesta 1943 sairaanhoitaja, vapaaherratar Elly Aminoff. Af Heurlin opiskeli maataloutta ja toimi sitten vuoteen 1930 asti tilanhoitajana isänsä omistamassa Kuitian kartanossa. Jaossa vuonna 1930 hän sai omistukseensa ja viljeltäväkseen päätilasta erotetut Kassorin ja Brattnäsin tilat. Päätila Kuitian kartano siirtyi hänen omistukseensa vuonna 1949.

Af Heurlin uudisti tilanpitoa, paneutuen karjatalouteen, viljan ja juurikkaiden viljelyyn sekä metsänhoitoon. Hänellä oli myös huomattava määrä luottamustehtäviä maatalouden piirissä, mukaan lukien Suomen Talousseura, Sydvästra Finlands jordbrukarklubb, Ayrshire-yhdistys ja Maataloustyönantajain Liitto.  Hän osallistui Paraisilla ja laajemmin Länsi-Suomessa osuustoiminnallisiin, koulutus- ja metsänhoitojärjestöihin ja yhdistyksiin, samoin kuin liikeyritysten johtoelimiin. Af Heurlin oli aktiivinen RKP:n poliitikko paikallisesti ja valtakunnallisesti ja toimi Paraisten kunnanvaltuuston jäsenenä, varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut af Heurlin oli sotilasarvoltaan reservin luutnantti. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1954. 

## Lähteet
Lee Know

**Lee Know** (oik. **Lee Min-ho**, hangul: 이민호; hanja: 李旻浩; uudistettu latinisaatio: *I Min-ho*; s. 25. lokakuuta 1998 Gimpo) on eteläkorealainen laulaja ja tanssija. Hänet tunnetaan Stray Kids-yhtyeen jäsenenä.

## Ura

### Lapsuus ja uran alku
Lee Min-ho syntyi 25. lokakuuta 1998 Gimpossa, Korean tasavallassa. Lee on perheensä ainut lapsi. Hän kävi Montessori-päiväkotia ja Gimpo Jeilin teknillistä lukiota. Lee kiinnostui tanssimisesta lukio-ikäisenä. Hän harjoitteli koreografioita K-pop-tanssivideoista ja oli hämmästynyt siitä, kuinka hän pystyi liikuttamaan kehoansa.

Lee alkoi työskennellä tanssijana, hän toimi muun muassa suositun BTS-yhtyeen taustatanssijana. Lee sai JYP Entertainmentilta kutsun koe-esiintymiseen, kun hän osallistui erääseen tanssikilpailuun. Yhtiöstä ei kuitenkaan kuulunut pitkään aikaan mitään, joten Lee oletti, ettei läpäissyt koe-esiintymisiä. Yhtiö otti kuitenkin parin vuoden kuluttua yhteyttä uudelleen häneen ja tarjosi hänelle harjoittelijan paikkaa, jonka hän hyväksyi.

Lee toimi JYP Entertainmentin harjoittelijana vain vuoden, kunnes osallistui yhtiön tosi-tv-sarjaan *Stray Kids* vuonna 2017, jossa päätettiin yhtiön uudesta yhtyeestä. Lee putosi sarjasta, mutta sai uuden mahdollisuuden sen lopussa. Lee debytoi Stray Kidsin kanssa kanssa 25. maaliskuuta 2018 *[[I Am Not (EP)|I Am Not]]* EP:llä.

### Soolotoiminta
Marraskuussa 2020 Lee aloitti radio-ohjelman *[[BtoB's Kiss The Radio|Kiss The Radio]]* vakituisena juontajana. Lee on toiminut musiikkiohjelma *[[Show! Music Core|Show! Music Coren]]* juontajana elokuusta 2021 lähtien yhdessä Kim Min-jun ja NCT:n Jungwoon kanssa.

## Filmografia

## Lähteet
Van Gogh – ikuisuuden porteilla

**Van Gogh – ikuisuuden porteilla** () on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut kansainvälisesti tuotettu elämäkerrallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Julian Schnabel. Se kertoo taidemaalari Vincent van Goghin elämän viimeisistä vuosista. Van Goghia elokuvassa esittää Willem Dafoe. Muissa rooleissa esiintyvät Rupert Friend, Oscar Isaac, Mads Mikkelsen, Mathieu Amalric, Emmanuelle Seigner ja Niels Arestrup.

*Van Gogh – ikuisuuden porteilla* sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla syyskuussa 2018. Suomen ensi-iltansa se sai maaliskuussa 2019. Elokuva sai pääosin positiivisia arvosteluja kriitikoilta. Willem Dafoe sai roolistaan parhaan miespääosan Oscar- ja Golden Globe -ehdokkuudet.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Tupsusiloparta

**Tupsusiloparta** (*Nitella wahlbergiana*) on silopartojen sukuun kuuluva näkinpartaislevä.

Tupsusiloparta on pienikokoinen. Se kasvaa enintään 10 cm korkeaksi ja sen varret ovat alle 0,5 mm paksuja. Väriltään se on kirkkaanvihreä. Laji on yksikotinen. Lajille tyypillinen tupsumainen ulkonäkö johtuu lyhyistä sivuhaaroista. Tupsusiloparta muistuttaa nirkkosilopartaa (*Nitella mucronata*), joka ei esiinny Suomessa, merisykeröpartaa (*Tolypella nidifica*) ja tummasilopartaa (*Nitella confervacea*), joka on pienempi ja hennompi.

Tupsusiloparta on pääasiassa makean veden laji, mutta sitä tavataan myös murtovedestä. Se kasvaa niukka- ja keskiravinteisissa vesissä alle kahden metrin syvyydessä. Se on yksivuotinen. Pääosa lajin havainnoista on Suomesta ja Ruotsista.

## Lähteet