Simolinin talo

**Simolinin talo** on Porvoossa Rihkamakadun ja Välikadun kulmassa osoitteessa Jokikatu 39 sijaitseva rakennus. Kaksikerroksinen kivitalo rakennettiin vuonna 1936 Simolinin kauppa-, konttori- ja varastorakennukseksi. Väinö Vähäkallion suunnittelemassa talossa oli suuret näyteikkunat, jotka tarjosivat erinomaiset mahdollisuudet tuotteiden mainontaan suurten kaupunkien tyyliin. Rihkamatorin kulman pääsisäänkäynnistä pääsi suoraan siirtomaatavaraosastolle. Välikadun puoleisella sivustalla oli kangasosasto ja Rihkamakadun puolella taloustavara- ja rautaosastot. Vuonna 1951 talo laajennettiin kaksinkertaiseksi, jolloin se ulottui Välikadulta Jokikadulle. Rakennusta laajennettiin myös vuonna 1959. 

## Simolinin yritys
Leonard Simolin syntyi 1826 Simola-nimisellä ratsutilalla Vihdin Leppärlän kylässä. Vihtiläisen rusthollarin poika palveli vuosia merillä. Hän muutti Porvooseen ja sai paikan puotipoikana. Muiden kauppiaiden mielestä Porvoossa ei ollut tilaa parillekymmenelle kauppiaalle. Porvarinoikeuksia mielivän piti osoittaa maistraatille perehtymistä alaan ja ”siveellistä käytöstä”. Leonard sai vuonna 1853 porvarisoikeudet, eli oikeuden harjoittaa kauppaa Porvoossa ja perusti Simolinin kauppahuoneen samana vuonna. Vuonna 1854 Leonard perusti Simolin Oy Ab Porvoon toiseksi vanhimmaksi yritykseksi.  

Leonard perusti puotinsa vuokratiloihin Välikadulla, mutta vuonna 1857 hän osti koko tontin, joka ulottui Välikadulta Jokikadulle. Liikepaikan ohi kulki lähes kaikki liikenne Helsingistä itäiseen Suomeen kohti Loviisaa ja Pietariin saakka. Hevoskärryillä tultiin vanhan sillan yli ja siitä oikealle, Ison Jokikadun kautta Rihkamakadun kulmalle, josta  kääntyivät Kirkkokadulle ja jatkoivat lopulta Ilolan tullille.  

Toimintaa laajennettiin mm. ostamalla laivoja. Vuonna 1964 ostettiin parkkilaiva *Hilda* ja myöhemmin *Hanna Maria*, joilla tuotiin eksoottisia tuotteita Saksasta, Ranskasta ja Espanjasta. Tynnyreissä ja arkuissa saapui punaviiniä, oliiviöljyä, suolaa, väskynöitä, pumpulilankoja, paperia, kankaita, sokeria, halpoja lompakoita, messinkisormuksia, kahvia, fajanssiastioita ja rautatavaroita.

Leonard toivoi lastensa jatkavan tavarataloa, mutta ainoa poika Gustaf halusi maanviljelijäksi. Leonard kuoli 55-vuotiaana vuonna 1881. Leonardin ”oikea käsi” ja serkku Oskar Simolin jatkoi liikettä. Oskar oli yksityiselämässään nuuka, mutta piti hyvää huolta työntekijöistään ja oli antelias. Hän muun muassa lahjoitti Johan Askolinin kanssa rahaa, kun Näsin hautausmaalle tarvittiin siunauskappeli.

Vuonna 1902 rakennettiin jokirantaan nelikerroksinen tiilimakasiini, jossa toimii nykyään Porvoon paahtimo.

Vuonna 1936 valmistui tavaratalo "Simolinin talo", jossa muiden osastojen joukossa oli lyhyttavaraosasto. Tukkuosasto siirtyi pihan puolelle. Vuoden 1951 laajennuksessa erityisesti rautakaupan tilat kasvoivat. Elintarvikkeita myytiin edelleen Rihkamatorin kulmassa. Myöhemmin Simolin vastasi kiristyvään kilpailuun rakentamalla lisätilaa pihalle sekä laajentamalla elintarvikeosastoa ja monipuolistamalla valikoimaa. Kilpailun kiristyessä liikevaihto laski ja elintarvikeosasto lakkautettiin vuonna 1995. 

Vuonna 1996 Simolin tarjosi tavaratalorakennusta Porvoon kaupunginkirjaston tiloiksi , mutta kaupunki päätyi uudisrakennukseen.  

Vuonna 1999 Simolin joutui yrityssaneeraukseen ja kiinteistö myytiin vuonna 2003. Simolin toimii edelleen rautakauppana Porvoon Hattulassa. 

## Rakennuksen nykyisiä yrityksiä

Rakennuksessa toimivat nykyään mm.

* Sasu's Playhouse Ky
*Pentik Oy
*Zum Beispiel -ravintola

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Nyström, Lasse: *Kauppahuone Simolin Porvoossa 155 vuotta*. Porvoo: Simolin 2009. .