open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Venstres Ungdom

**Venstres Ungdom** (lyh. **VU**) on tanskalainen liberaali poliittinen nuorisojärjestö, joka tekee nuorisotyötä Venstre-puolueelle. Sen ensimmäiset paikallisosastot perustettiin vuonna 1908, ja valtakunnallinen organisaatio muodostettiin vuonna 1912. Venstres Ungdom on noin 2&nbsp;500 jäsenellään Tanskan suurin poliittinen nuorisojärjestö, toiseksi suurin on DSU, jolla on noin 2&nbsp;000 jäsentä.

## Puheenjohtajat

* 1912–1915 Niels Elgaard
* 1915–1917 A. L. H. Elmquist
* 1917–1918 J. Chr. Jensen-Broby
* 1918–1919 H. Tranberg-Jensen
* 1919–1920 Jens Rahbek
* 1920–1922 H. C. Koefoed
* 1922–1923 Søren Peter Larsen
* 1923 Christian Christiensen
* 1923–1927 Henry Gideon
* 1927–1929 Edvard Sørensen
* 1929–1930 P. C. Jacobsen
* 1930–1932 Erik Eriksen
* 1932–1935 M. Elmertoft
* 1935–1937 N. K. Larsen
* 1937–1939 P. Thisted Knudsen
* 1939–1941 Jens Christian Christensen
* 1941–1943 Alfred Larsen
* 1943–1946 Søren Andersen
* 1946–1948 Jens Peter Petersen
* 1948–1951 Henry Christensen
* 1951–1953 P. Givskov Christensen
* 1953–1955 Søren Jensen
* 1955–1957 Niels Westerby
* 1957–1959 Niels Anker Kofoed
* 1959–1962 Knud Enggaard
* 1962–1964 Knud Erik Særkjær
* 1964–1966 Peter Holst
* 1966–1968 Jørgen Brøndlund Nielsen
* 1968–1970 Erik Fabrin
* 1970–1972 Bertil Toft Hansen
* 1972–1974 Knud Andersen
* 1974–1976 Anders Fogh Rasmussen
* 1976–1978 Niels Jørgen Hansen
* 1978–1980 Troels Brøndsted
* 1980–1983 Flemming Oppfeldt
* 1983–1985 Jens Skipper Rasmussen
* 1985–1986 Lars Møller Sørensen
* 1986–1989 Lars Løkke Rasmussen
* 1989–1990 Jesper Ib
* 1990–1991 Lars Bech Pedersen
* 1991–1993 Hans Kargaard Thomsen
* 1993–1995 Carl Holst
* 1995–1997 Kristian Jensen
* 1997–1999 Troels Lund Poulsen
* 1999–2001 Peter Christensen
* 2001–2003 Torsten Schack Pedersen
* 2003–2005 Claus Horsted
* 2005–2007 Karsten Lauritzen
* 2007–2009 Thomas Banke
* 2009–2011 Jakob Engel-Schmidt
* 2011–2013 Morten Dahlin
* 2013–2015 Jens Husted
* 2015–2017 Chris Holst Preuss
* 2017–2019 Jakob Sabroe
* 2019–2021 Kristian Lausten
* 2021–2023 Maria Ladegaard
* 2023– Lasse B. Sørensen

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Järjeston kotisivut
Anniina Koivuniemi

**Anniina Koivuniemi** (s. heinäkuu 1995) on suomalainen tanssija ja tanssinopettaja. Hänet tunnetaan mm. Tanssii tähtien kanssa , jonka hän voitti vuonna 2021 tanssiparinsa Ernest Lawsonin kanssa. Koivuniemi työskentelee tanssinopettajana sastamalaisessa TanssinTahti-tanssikoulussa.

## Lähteet
Emil Albin Hynninen

**Emil Albin Hynninen** (17. huhtikuuta 1870 Hartola – 24. helmikuuta 1939 Virolahti) oli suomalainen opettaja ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Hynnisen vanhemmat olivat työnjohtaja Karl Albin Hynninen ja Serafia Pekkanen ja puoliso vuodesta 1914 Ida Sofia Lindberg. Hynninen tuli ylioppilaaksi Porin yksityislyseosta vuonna 1890 ja valmistui agronomiksi Mustialasta vuonna 1898. Hän toimi vt. virkatalojen tarkastajana, pehtorina ja karjanhoitajana, kunnes tuli apulaisopettajaksi Harjun maanviljelyskouluun Virolahdelle vuonna 1900. Sieltä hän siirtyi vuonna 1906 Suomen Kylvösiemenyhdistyksen assistentin tehtäviin ja edelleen Kajaaniin Seppälän maanviljelyskoulun opettajaksi, tilanhoitajaksi ja lopulta johtajaksi 1908–1918. Takaisin Harjun maatalouskoulun johtajaksi ja tilanhoitajaksi hän palasi vuonna 1919 ja hoiti näitä tehtäviä eläkkeelle jääntiinsä vuoteen 1937 asti. Hynninen oli vielä sen jälkeenkin tuntiopettajana Harjun maatalouskoulussa. Hynnisellä oli myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä Kajaanin maalaiskunnassa ja Virolahdella. Hän oli Kajaanin maanviljelysseuran johtokunnan jäsenenä ja varaesimiehenä, puheenjohtajana valtion tulo- ja omaisuusverolautakunnassa ja valtion maatalousoppilaitoskomitean jäsenenä 1925–1928. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1926.

## Lähteet
Hryhir Tjutjunnyk

**Hryhir Tjutjunnyk** (5. joulukuuta 1931 Šylivka, Zinkivin piiri, Pultavan alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 7. maaliskuuta 1980 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kirjailija. Hänen veljensä oli kirjailija Hryhori Tjutjunnyk.

Tjutjunnyk valmistui Harkovan yliopistosta vuonna 1962 ja työskenteli sen jälkeen toimittajana ukrainalaisissa lehdissä ja käsikirjoittajana Kiovan elokuvastudiolle. Esikoisteos ilmestyi 1961. Hän julkaisi elinaikanaan novellikokoelmia, mutta tuotantoa on julkaistu myös hänen kuolemansa jälkeen. Hän kirjoitti aikalaisistaan muotokuvia, jotka valottavat heitä eri näkökulmista. Hän ei alistunut kirjoittamaan sosialistisen realismin mukaan. Koska hän ei noudattanut virallista linjaa, neuvostoaikainen kritiikki suhtautui hänen tuotantoonsa nuivasti. Suhtautuminen sai hänet tekemään itsemurhan. Hän sai arvostusta vasta 1980-luvulla demokratisoitumisen aikana.

## Lähteet
Arvo Kokkonen

**Arvo Kalevi Kokkonen** (s. 5. maaliskuuta 1956 Kärsämäki) on suomalainen virkamies, joka toimi Maanmittauslaitoksen pääjohtajana vuodesta 2012 vuoteen 2022. Hän jäi eläkkeelle 1. lokakuuta 2022. Kokkonen työskenteli lähes koko työuransa Maanmittauslaitoksen palveluksessa.

Arvo Kokkonen syntyi Olavi ja Lyydia Kokkosen perheeseen. Perheellä on karjalaistausta Soanlahden pitäjässä Laatokan Karjalassa. Arvo Kokkosen puoliso on metsäneuvos Marja Kokkonen, o.s. Ruotsalainen ja heillä on kolme lasta. Arvo Kokkonen kirjoitti ylioppilaaksi Haapajärven lukiosta 1975. Kokkonen valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun maanmittausosastolla 1981. Aalto-yliopisto myönsi Arvo Kokkoselle tekniikan kunniatohtorin arvon 2019. Kokkonen toimi kiinteistöinsinöörinä Haapajärven ja Oulaisten kaupungeissa 1982–1986 ja siirtyi Maanmittauslaitoksen palvelukseen 1986 vuoden lopulla. Kokkonen on toiminut maanmittausinsinöörinä 1986–1989, maanmittausjohtajana 1990–1996, maanmittausneuvoksena 1996–2008, ylijohtajana 2009–2012 sekä pääjohtajana 2012–2022. Maa- ja metsätalousministeriössä Arvo Kokkonen toimi maanmittausneuvoksena 2003–2005.

Tasavallan presidentti myönsi Kokkoselle Suomen Leijonan komentajamerkin 2019. Kokkonen on osallistunut monien järjestöjen ja yhteisöjen toimintaan, muun muassa seurakunnan valtuutettuna Kiuruveden ja Helsingin ortodoksissa seurakunnissa, viime mainitussa myös valtuuston puheenjohtajana. Hänelle myönnettiin Pyhän Karitsan ritarikunnan komentajamerkki 2020. Kokkonen on kunniarajajääkäri.

## Lähteet
Kiltti tyttö (albumi)

**Kiltti tyttö** on suomalaisen laulajan ja lauluntekijän Nelli Matulan toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1. huhtikuuta 2022. Albumi ylitti kultarajan ennakkoon. 

Albumilta julkaistiin ennakkoon singlenä kappaleet ”Sukupuuttoon”, ”Lelu”, ”Tulevaisuuteen”, ”Limbo” ja ”Kiltti tyttö”.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Otto Valmari

**Otto Valmari** (12. tammikuuta 1882 Kemi – 11. toukokuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen Osuusliike Elannon toinen johtaja ja aiemmin urallaan opettaja ja kauppakoulun rehtori.

Otto Valmarin vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Valmari ja Elsa Matilda Vaara. Hän toimi vuosina 1899–1901 Trävaruaktiebolaget Kemin konttoristina. Jatkettuaan opintojaan hän valmistui ylioppilaaksi Kemin Suomalaisesta yhteiskoulusta. Tämän jälkeen hän toimi kaksi vuotta samassa opinahjossa matematiikan ja luonnontieteiden opettajana. Sen jälkeen hän aloitti opinnot Helsingin yliopistossa opiskellen välillä vuonna 1909 Breslaun yliopistossa Saksassa. Helsingin yliopiston opiskelujen rinnalla hän toimi Hangon suomalaisen yhteiskoulun opettajana vuoteen 1913. Vuonna 1911 hän suoritti kandidaatin tutkinnon pääaineina sovellettu fysiikka, kemia ja kansantalous. Vuosina 1913–1915 hän toimi Oulun kauppakoulun rehtorina siirtyen sitten Osuusliike Elannon toiseksi johtajaksi ykkösjohtajuuden ollessa Väinö Tannerilla. Valmarin vastuulla oli Elannon liiketoiminnan voimakas kehittäminen 1920-luvulla, joka tarkoitti uusia liikerakennuksia. Hänellä oli suora vastuu Elannon leipomosta, lihajalostamosta ja ravintolaliiketoiminnoista. 

Otto Valmarin puoliso vuodesta 1917 oli Elsa Riekki, jääkäriaktivismista tunnetun oululaisen Esko Riekin sisar. Heillä oli kaksi tytärtä. Hänen nuorempi veljensä Johannes ”Janne” Valmari toimi Helsingin yliopiston maanviljelyskemian professorina. Valmarin sisar Olga oli naimisissa Virossa syntyneen eversti ja vaihtoehtolääkäri Hans Kalmin kanssa. Otto Valmari haudattiin vaimonsa suvun hautaan Oulun hautausmaalle. Viimeiselle matkalleen hänet saatettin tuhatlukuisen saattoyleisön läsnäollessa Helsingin päärautatieasemalla.  

## Lähteet
Grönlannin yliopisto

**Grönlannin yliopisto** (, ) on Nuukissa sijaitseva, Grönlannin ainoa yliopisto. Se on Arktisen yliopiston jäsen.

## Historia
Vuonna 1974 Grönlannin aluevaltuusto ehdotti yliopiston kaltaisen oppilaitoksen perustamista Grönlantiin. Vuonna 1981 Grönlannin parlamentti päätti tällaisen oppilaitoksen perustamisesta. Sen johtajaksi nimitettiin vuonna 1983 professori Robert Petersen. Vuoteen 1987 asti oppilaitoksen nimi oli tanskaksi **', ’Inuitti-instituutti’; grönlanninkielinen nimi **' on ollut käytössä alusta lähtien. Instituutti otti ensimmäiset opiskelijansa vuonna 1984. Vuonna 1987 sille luotiin yliopistolle ominainen hallintorakenne, ja sen tanskankieliseksi nimeksi muutettiin **, ’Grönlannin yliopisto’; virallinen yliopiston asema sille kuitenkin myönnettiin vasta kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 2008 yliopisto siirtyi nykyisiin tiloihinsa Ilimmarfik-kampukselle. 

## Instituutit

Yliopisto koostuu neljästä instituutista:

* kulttuurin, kielten ja historian instituutti
* opetuksen instituutti
* yhteiskunnan, talouden ja journalistiikan instituutti
* terveyden ja luonnon instituutti

## Opiskelijat
Vuonna 2021 opiskelijoita oli 242, jotka jakautuivat seuraavasti:

## Lähteet
Katherine Dunham

**Katherine Dunham**, kirjailijanimeltään **Kaye Dunn** (22. kesäkuuta 1909 Glen Ellyn, Illinois – 21. toukokuuta 2006 New York, New York) oli yhdysvaltalainen tanssija, koreografi ja antropologi, joka tulkitsi luovasti rituaali- ja kansantansseja.

Dunham opiskeli antropologiaa Chicagon yliopistossa, ja teki kenttätutkimuksia Karibialla ja Brasiliassa. Erityisen läheiseksi hänelle tuli Haiti. Hän vietti Haitilla kaikkiaan yhdeksän kuukautta ja kirjoitti oppimastaan väitöskirjansa *The Dances of Haiti: Their Social Organization, Classification, Form, and Function* sekä toisen kirjan, *Island Possessed*. Haitissa vietetty aika sai hänet myös ymmärtämään karibialaisten tanssien yhteyden afrikkalaiseen kulttuuriperintöön. 

Dunham perusti oman tanssiryhmän jo opiskeluaikanaan. Ryhmä esiintyi Chicagon maailmannäyttelyssä 1934 ja Chicagon oopperan kanssa 1935–1936. Hän loi omia koreografioitaan karibialaisten tanssien pohjalta, ja perusti 1940-luvun alussa uuden tanssiryhmän, jonka kaikki jäsenet olivat afroamerikkalaisia. Ryhmä kävi kiertueilla yli 50 maassa, ja herätti huomiota rotuerottelun aikakaudella. Dunhamin luomat suositut revyyt tekivät afrikkalaista ja karibialaista tanssia tunnetuksi maailmalla.

Dunham teki koreografioita elokuviin ja oopperoihin. Hän julkaisi kirjoituksia sekä omissa nimissään että nimellä Kaye Dunn.

Dunham sai lukuisia palkintoja, kuten Kennedy Center Honors vuonna 1983 ja National Medal of Arts 1989.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Viktoria Savs

**Viktoria Savs** (27. kesäkuuta 1899 Bad Reichenhall - 31. joulukuuta 1979 Salzburg) oli itävaltalainen ensimmäisen maailmansodan naissotilas. 

Viktoria Savsin isä kutsuttiin Ensimmäisen maailmansodan alettua Itävalta-Unkarin armeijaan ja rintamapalvelukseen. Isä haavoittui vuonna 1915 ja tuli kotiin topiumaan. 16- vuotias Viktoria pyysi isältään lupaa päästä armeijaan.  

Isä yritti vakuuttaa tytärtään, että ei kannattaisi, mutta turhaan. Viktoria Savs ilmoittautui armeijaan yhdessä isänsä kanssa nimellä Viktor Savs. Pari esimiestä oli selvillä asian todellisesta laidasta. Palveltuaan vuoden asettomana apusotilaana, hän halusi päästä rintamalle. Hän pääsi rintamalle ja oli mukana Sasso di Seston taistelussa, missä johti 20 vangittua italialaista sotilasta vihollisen tykistötulen läpi itävaltalaisten puolelle. Hänet palkittiin urheudestaan ja esimerkellisyydestään urhoollisuusmitalilla ja Karl Troop- mitalilla. 

Savs niitti mainetta suorastaan uhkarohkeana sotilaana. 27. toukokuuta 1917 hän oli suorittamassa vapaaehtoistehtävää, kun haavoittui vakavasti. Hänen oikea jalkansa murskaantui ja jäi roikkumaan jänteiden varaan. Hän yritti itse amputoida sen, mutta taistelutoverit estivät. Hänet vietiin sotilassairaalaan missä tehtiin amputaatio. Sen yhteydessä hänen sukupuolensa paljastui. Hänet erotettiin armeijasta. Tämän jälkeen hän palveli Punaisessa Ristissä. Asia tuli julkisuuteen ja Savsia pidettiin suurena sankarina. 

Sodan jälkeen Savs palasi kotiinsa, mutta alue oli luovutettu Italialle ja Savs ei pitänyt asiasta. Hän muutti ensin Hall in Tiroliin ja vuonna 1928 Salzburgiin, missä oli vähän aikaa asunnoton. Hän työskenteli taloudenhoitajana ja liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen. Vuonna 1936, kun Savs asui Berliinissä, Adolf Hitler lahjoitti hänelle 150 markkaa uuden proteesin hankkimiseen. Vuonna 1938 hän palasi Salzburgiin, misasä työskenteli armeijan palveluksessa ja vuonna 1942 hän työskenteli miehitetyssä Belgradissa.

Savs ei avioitunut. Vanhempana hän adoptoi itseään 20 vuotta nuoremman naisen tyttärekseen. Tämän sanottiin olleen normaali käytäntö naisten välisissä suhteissa.

## Viitteet
Matti Puro

**Matti Puro** (s. 1982 Ylöjärvi) on suomalainen tanssija ja tanssinopettaja. Hänet tunnetaan muun muassa ''Tanssii tähtien kanssa'' -ohjelmasta. Hän on voittanut *Tanssii tähtien kanssa* -kilpailun kolme kertaa – vuonna 2011 tanssiparinsa Viivi Pumpasen, vuonna 2012 Krisse Salmisen ja vuonna 2017 Anna-Maija Tuokon kanssa.

## Lähteet
Dunham

**Dunham**  on muun muassa seuraavien yhdysvaltalaisten henkilöiden sukunimi:

* Ann Dunham (1942–1995), yhdysvaltalainen antropologi, presidentti Barack Obaman äiti
* Jeff Dunham (s. 1962), vatsastapuhuja ja stand up -koomikko
* Katherine Dunham (1909–2006), tanssija, koreografi ja antropologi
* Lena Dunham (s. 1986), elokuvantekijä ja näyttelijä
* Mike Dunham (s. 1972), jääkiekkomaalivahti.

## Nimen muita merkityksiä
* 3123 Dunham, päävyöhykkeen asteroidi.
Miesten Ykköspesis-kausi 2022

**Ykköspesis-kausi 2022** oli Suomen pesäpallon toiseksi korkeimman sarjatason Ykköspesiksen 42. kausi. Kauteen osallistui 12 joukkuetta. Kauden päätteeksi vähintään yksi joukkue nousi Superpesikseen ja kaksi joukkuetta putosi Suomensarjaan. Ykköspesiksen hallitseva mestari oli Oulun Lippo.

## Joukkueet








## Sarjajärjestelmä
Runkosarjassa pelattiin kaksinkertainen sarja sekä kaksi lisäottelua ennalta määritettyä joukkuetta vastaan. Lisäotteluparit olivat:
*Simon Kiri–Oulun Lippo
*Haapajärven Pesä-Kiilat–Kannuksen Ura
*Alajärven Ankkurit–Alavuden Peli-Veikot
*Puijon Pesis–Jyväskylän Lohi
*Ikaalisten Tarmo–Loimaan Palloilijat
*Kouvolan Pallonlyöjät -2–Haminan Palloilijat
Yhteensä runkosarjassa pelattiin 24 ottelua joukkuetta kohden.

Runkosarjan neljä parasta joukkuetta pääsivät pudotuspeleihin. Välierissä runkosarjan voittaja kohtasi neljänneksi sijoittuneen joukkueen ja toiseksi sijoittunut kolmanneksi sijoittuneen joukkueen. Välierät pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä, ja niiden voittajat etenivät loppuotteluun. Loppuottelusarja pelattiin paras viidestä -järjestelmällä. Sen voittaja nousee Superpesikseen, ja häviäjä etenee Superpesiskarsintaan Superpesiksen 12:nneksi sijoittunutta joukkuetta vastaan. Karsinta pelataan niin ikään paras viidestä järjestelmällä, ja sen voittaja pelaa kaudella 2023 Superpesiksessä ja häviäjä Ykköspesiksessä. Kaikissa pudotuspelisarjoissa kotietu on runkosarjassa paremmin menestyneellä. Superpesiskarsinnassa etu on superpesisjoukkueella.

Runkosarjan neljä heikointa joukkuetta pelasivat putoamiskarsinnat. Putoamiskarsinnoissa yhdeksänneksi sijoittunut joukkue kohtasi 12:nneksi sijoittuneen joukkueen ja kymmenenneksi sijoittunut 11:nneksi sijoittuneen. Karsinnat pelattiin paras viidestä -järjestelmällä, ja kotietu on paremmin runkosarjassa sijoittuneella. Ottelusarjojen voittajat jatkavat Ykköspesiksessä ja häviäjät putoavat Suomensarjaan.

## Runkosarja

## Pudotuspelit
### Turnauspuu

### Välierät

### Loppuottelu

## Putoamiskarsinta

## Lopulliset sijoitukset

## Televisiointi
Ensimmäistä kertaa kaikki Ykköspesiksen ottelut striimattiin suorana Nelonen Median maksullisessa Ruutu+ -palvelussa yhdellä kameralla kuvattuna. 

## Lähteet
Havaijilainen viittomakieli

**Havaijilainen viittomakieli** (havaijiksi: *Hoailona ʻŌlelo o Hawaiʻi*) on havaijilaisten kuurojen yhteisön käyttämä viittomakieli, joka katsotaan nykyään kuolevaksi kieleksi. Syynä tähän on Havaijilla asuvien kuurojen kielisiirtymä kohti amerikkalaista viittomakieltä. Havaijilaisen viittomakielen lähimpiä sukulaiskieliä ovat irlantilainen ja kreikkalainen viittomakieli. Vuonna 2012 kielellä arvioitiin olevan 30 käyttäjää.

Arvioiden mukaan havaijilainen viittomakieli on alkanut kehittyä saarilla jo ennen eurooppalaisten saapumista, mutta omaksi kielekseen havaijilainen viittomakieli määriteltiin vasta vuonna 2013, kun paljastui, että 80 % sen sanastosta ei ole yhteneväinen amerikkalaisen viittomakielen kanssa. Tämä johti kolmivuotisen projektin käynnistämiseen, jonka tavoite oli dokumentoida havaijilainen viittomakieli mahdollisimman hyvin. Vuonna 2016 valmistui videoarkisto, joka sisälsi mm. alkeisoppikirjan ja sanakirjan. 

## Lähteet
Staal

**Staal**  on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Eric Staal (s. 1984), kanadalainen jääkiekkoilija
* Jared Staal (s. 1990), kanadalainen jääkiekkoilija
* Jordan Staal (s. 1988), kanadalainen jääkiekkoilija
* Kim Staal (s. 1978), tanskalainen jääkiekkoilija
* Marc Staal (s. 1987), kanadalainen jääkiekkoilija
Havaijin edustajainhuone

**Havaijin edustajainhuone** (, ) on Havaijin osavaltion lainsäädännöllisen elimen alahuone. Ylähuoneena toimii Havaijin senaatti. Edustajainhuone koostuu 51 edustajasta, jotka valitaan virkaan kahden vuoden välein järjestettävissä vaaleissa. 

Havaijin lainsäädäntöelinten edustajien katsotaan olevan lähes täysipäivisesti edustajan työssä (noin 80 %). Suurin osa Yhdysvaltain osavaltioiden paikallisparlamenteista on osa-aikaisia virkoja, eli edustajat tekevät töitä politiikan ulkopuolella mm. turvatakseen oman elantonsa.

Edustajainhuone tekee töitä 18 valiokunnassa.

Vuodesta 2017 lähtien edustajainhuoneen puhemiehenä on toiminut demokraattien Scott Saiki.

## Lähteet
Agatharkhides

**Agatharkhides** (; ; 100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko, joka oli kotoisin Knidoksesta. Hän kirjoitti useita historiallisia ja maantieteellisiä teoksia.

## Elämä

Agatharkides oli kotoisin Kaariasta Knidoksen kaupungista. Hänet kasvatti mies nimeltä Kinnaios. Filosofian opinnoissaan Agatharkhides kiinnittyi peripateettiseen koulukuntaan. Nuoruudessaan hän toimi Herakleides Lemboslaisen kirjurina ja lukijana. *[[Suda]]n* mukaan tämä eli Ptolemaios VI:n (kuoli 145 eaa.) aikana. Agatharkhides kertoo itse toimineensa erään Egyptin kuninkaan holhoojana ja opettajana tämän ollessa vielä nuori. Tällöin on mitä ilmeisimmin ollut kyseessä jompi kumpi Ptolemaios VIII:n pojista, eli joko Ptolemaios IX tai Ptolemaios X. Oletettavasti kyseessä oli vanhempi pojista, eli Ptolemaios IX Soter, joka on ollut todennäköisemmin alaikäinen tullessaan kuninkaaksi vuonna 116 eaa., kuin Ptolemaios X vuonna 107 eaa.

## Teokset

Agatharkhideen teokset tunnetaan Fotioksen *[[Bibliotheke]]ssä* olevasta luettelosta. Teokset olivat:

* *[[Punaisestamerestä]]* (; ), 5 kirjaa. Maantieteellinen teos, joka käsitteli Punaistamerta. Fotios antaa yhteenvedon teoksen ensimmäisestä ja viidennestä kirjasta. Osa taas on säilynyt Diodoros Sisilialaisen *[[Historian kirjasto]]n* kirjassa III.
* *Aasian asiat* ( eli ), 10 kirjaa.
* *Euroopan asiat* ( eli ), 49 kirjaa.
* Tiivistelmä edellämainitusta teoksesta.
* Teos troglodyyteistä, 5 kirjaa.
* Tiivistelmä Antimakhoksen teoksesta *Lydē* ().
* Tiivistelmä niiden teoksista, jotka olivat kirjoittaneet ihmeellisistä tuulista ().
* Historiallinen teos, jonka kirjoja XII ja XXX Athenaios lainaa.
* Tutkielma ystävyydestä.

Fotios sanoo lukeneensa näistä vain kolme ensin mainittua teosta. Fotioksen kuvauksen perusteella Agatharkhides kirjoitti Attikan murteella. Hänen tyylinsä oli Fotioksen mukaan ylevää ja selkeää, ja Fotios antaa siitä muutoinkin hyvän arvion. Esittämissään puheissa Agatharkhides jäljitteli Thukydidestä, ollen tämän veroinen ylevyydessä mutta tätä parempi selkeydessä. Fotios ylistää myös hänen retorisia kykyjään. Agatharkhides osasi aithiopialaisten kieltä, ja vaikuttaa olleen ensimmäinen, joka sai selville Niilin vuotuisten tulvien todellisen syyn.

## Agatharkhides Samoslainen?

Plutarkhos mainitsee toisen ”Agatharkhides Samoslaisen”, joka kirjoitti Persiaa käsitelleen teoksen sekä teoksen *Kivistä* (). Nimen oikeaksi lukutavaksi on kuitenkin arveltu Agathyrsides, ei Agatharkhides.

## Lähteet
Androtion (historioitsija)

**Androtion** (; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija. Hän oli niin kutsuttu atthidografi eli kirjoitti *[[Atthides|Atthis]]*-nimisen teoksen Attikan historiasta noin vuonna 344/343 eaa. Teosta lainataan usein muussa antiikin kirjallisuudessa.

Jotkut tutkijat ovat pitäneet tätä Androtionia samana henkilönä kuin puhuja Androtion.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

*
Androtion (kirjailija)

**Androtion** (; n. 300/200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen maanviljelystä kirjoittanut kirjailija. Theofrastos viittaa häneen, minkä perusteella hän on elänyt viimeistään klassisen kauden lopun ja hellenistisen kauden alun tienoilla.

## Lähteet
Androtion (puhuja)

**Androtion** (; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen reettori eli puhuja, joka oli kotoisin Ateenasta.

## Elämä

Androtion oli Andronin poika, Isokrateen oppilas ja Demostheneen aikalainen. Hänen poliittisista kannoistaan ja puoluekunnastaan ei ole tietoa, mutta Ulpianus antaa hänestä kuvan yhtenä aikansa johtavista demagogeista. Hän vaikuttaa olleen taitava ja kaunopuheinen puhuja. Demostheneen puheiden joukossa on säilynyt puhe *Androtionia vastaan*. Demosthenes kirjoitti sen 27-vuotiaana, ja jäljitteli siinä Isokrateen ja Androtionin kaunopuheista tyyliä.

Demostheneen puheen aiheena oli seuraava: Androtion oli suostutellut kansan äänestämään jostakin asiasta lakien tai tapojen vastaisesti. Euktemon ja Diodoros syyttivät häntä tästä, ja vaativat oikeuksien viemistä häneltä, osaksi koska hän oli ehdottanut laitonta äänestystä, ja osaksi joidenkin muiden väärinkäytösten vuoksi. Demosthenes kirjoitti puheen Androtionia vastaan Diodorokselle, toiselle syyttäjistä, joka piti sen. Kiistan lopputulosta ei tiedetä.

## Teokset

Androtionin puheet eivät ole säilyneet nykyaikaan, lukuun ottamatta katkelmaa, jonka Aristoteles on säilyttänyt ja jota hän kehuu. Puheiden lisäksi jotkut tutkijat ovat laittaneet Androtionin nimiin tekstin nimeltä *Erotikos*, joka on säilynyt Demostheneen puheiden joukossa, mutta tämä tulkinta on myös kyseenalaistettu.

Jotkut tutkijat ovat pitäneet tätä Androtionia samana henkilönä kuin historioitsija Androtion, joka kirjoitti Attikan historiasta.

## Lähteet
Aristeides Miletoslainen

**Aristeides Miletoslainen** (, ) oli antiikin kreikkalainen kirjailija, joka kirjoitti teoksen *[[Miletoslainen kertomus]]* (, myös ).

Aristeideen ajoitusta ja varmaa kotipaikkaa ei tunneta, mutta hänen teoksestaan on päätelty, että hän olisi ollut kotoisin Joonian Miletoksesta. Joskus on kuitenkin katsottu, ettei hän välttämättä ollut itse miletoslainen, vaikka sijoittikin teoksensa sinne. Joka tapauksessa häntä kutsutaan yleensä lisänimellä ”Miletoslainen”. Teoksensa ansiosta häntä on joskus pidetty kreikkalaisen romaanin kehittäjänä, ja teos antoi nimen koko lajityypille, ”miletoslaisille kertomuksille”.

Joskus on ajateltu, että tämä Aristeides olisi sama Aristeides Miletoslainen, joka kirjoitti teokset *Sisilian historia* (), *Italian historia* () ja *Persian historia* (), joita Plutarkhos usein lainaa. Hän saattaa olla myös sama Pindaroksen skoliastin mainitsema henkilö, joka kirjoitti teoksen *Knidoksesta* ().

## Lähteet
Aristodemos Elisläinen

**Aristodemos Elisläinen** (, ) oli antiikin kreikkalainen kirjailija, joka oli kotoisin Eliistä.

Aristodemos on kirjoittanut ainakin Eliin paikallisista asioista, sillä Harpokration viittaa häneen lähteenä elisläisten *[[hellanodikai]]*-virkamiesten lukumäärälle. Näin hänen on täytynyt elää viimeistään 100-luvulla jaa. Aristodemos on todennäköisesti sama henkilö, johon viittaavat myös Tertullianus ja Eusebios Kesarealainen.

Athenaios mainitsee Aristodemoksen kirjoittaman Pindaroksen runojen kommentaarin, ja nimi mainitaan usein Pindaroksen skolioissa, mutta arvellaan, että tällöin kyseessä olisi saattanut olla ennemmin Aristodemos Nysalainen.

## Lähteet
Androtion

**Androtion** () voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:

* Androtion (300-luku eaa.), ateenalainen puhuja
* Androtion (300-luku eaa.), historioitsija
* Androtion (300/200-luku eaa.), maanviljelystä kirjoittanut
Aristodemos Nysalainen

**Aristodemos Nysalainen** (, ; 100-luku eaa./1. vuosisata eaa.) oli kahden antiikin kreikkalaisen grammaatikon nimi. Heitä on nykyisin hankala erottaa toisistaan. Kumpikin oli kotoisin Nysasta Kaariasta ja toimi hellenistisellä kaudella.

Vanhempi Aristodemos Nysalainen  oli Menekrateen poika ja Aristarkhos Samothrakelaisen koulun oppilas Aleksandriassa. Hän oli menestyksekäs grammaatikko. Strabon kertoo olleensa hänen oppilaansa kun hän oli jo hyvin vanha. On mahdollista, että hän on sama Aristodemos, johon Pindaroksen skoliat viittaavat aleksandrialaisena.

Nuorempi Aristodemos Nysalainen oli vanhemman serkku tai muu sukulainen () ja toimi grammaatikkona ja reettorina. Strabonin mukaan hän oli Pompeius Suuren opettaja. Uransa alkuvaiheessa hän opetti retoriikkaa Nysassa ja Rhodoksessa. Myöhemmin hän toimi Roomassa ja opetti grammatiikkaa Pompeiuksen pojille.

Jompi kumpi Aristodemos kirjoitti historiaa käsitelleen teoksen *Historiat* (), jonka ensimmäistä kirjaa Parthenios lainaa, mutta jonka aiheesta ei tiedetä enempää.

## Lähteet
Meksikon keisarikunta

**Meksikon keisarikunta** voi tarkoittaa:

*Meksikon ensimmäinen keisarikunta 1821–1823
*Meksikon toinen keisarikunta 1864–1867
Dayna Ash

**Dayna Ash** (, s. 1990) on libanonilainen näytelmäkirjailija, performanssitaiteilija, sosiaalinen aktivisti ja feministi. Vuonna 2019 hän pääsi BBC:n sadan merkittävän naisen listalle.

Ash perusti vuonna 2010 Haven For Artists -organisaation. Se tarjoaa turvallisen paikan maanalaisille taiteilijoille ja on ainoa naisille ja sukupuolivähemmistöille turvallinen paikka Beirutissa.

Vuodesta 2016 Ash on tuottanut Haven For Artist -keskukseen niin kotimaisia kuin kansainvälisiä taidenäyttelyitäkin. Toiminta on laajentunut käsittämään kirjakaupan ja taiteilijaresidenssin. Vuonna 2019 Ash oli mukana mielenosoituksissa, joilla vastustettiin maan naisten kokemaa häirintää ja syrjintää.
## Viitteet

## Lisää aiheesta
* http://www.luma.org/en/live/people/Dayna-Ash-1aa96095-f1ac-47d8-96ca-9461646d80e2.html?lang=en
Aleksandra Vinitskaja

**Aleksandra Aleksandrovna Vinitskaja** (, oikealta sukunimeltään *Budzianik)*; (9. elokuuta 1847 Moskova, Venäjän keisarikunta – 18. huhtikuuta 1914 Pietari) oli venäläinen kirjailija.

## Suku ja koulutus
Aleksandra Vinitskaja syntyi aatelisperheeseen ja jäi kahdeksanvuotiaana orvoksi. Hän opiskeli valtion orpolasten sisäoppilaitoksessa ja työskenteli aatelislasten kotiopettajana, sihteerinä Moskova-Brestin rautateiden hallinnossa, erilaisten kauppaliikkeiden kassanhoitajana sekä hierojana. 

## Kirjallinen ura
Hän aloitti kirjoittamisen suhteellisen myöhään, todennäköisesti johtuen taloudellisesta tilanteesta. Hänen kertomuksensa ja romaaninsa kiinnittivät aikalaiskriitikkojen ja mm. Ivan Turgenevin huomion.  Kirjailijan omaperäisyys tulee ilmi erityisesti hänen lyhyissä kertomuksissaan.

Vinitskajan ensimmäinen ja parhaana pidetty teos oli vallankumouksellisesta nuorisosta kertova pienoisromaani *Pered rassvetom* (”Ennen aamunkoittoa”) vuonna 1881. Hän julkaisi lehdissä kertomuksia ja romaaneja, joiden aiheita ovat nuorison kasvatus, naisten vapautuminen ja yhteiskunnan ongelmat. Vinitskaja on kirjoittanut myös muistelmia, muun muassa Ivan Turgenevista. Lyhyet ja pidemmät kertomukset ilmestyivät koottna monografiana vuonna 1886.

Vinitskaja sai Venäjän tiedeakatemian 600 ruplan vuotuisen eläkkeen vuodesta 1898 lähtien.

## Suomennettu teos
* *Meidän Nataša* (Naša Nataša, 1886). Suom. Arja Pikkupeura. Teoksessa *Mimotska ottaa myrkkyä: naisten kertomuksia 1800-luvun Venäjältä*. Helsinki: SN-kirjat, 1990.

## Lähteet
Laura Herva

**Laura Herva** (s. 1984) on suomalainen runoilija, kirjastonhoitaja ja sanataideohjaaja. 

## Ura
Herva on valmistunut filosofian maisteriksi Oulun yliopistosta pääaineenaan kirjallisuus. Lisäksi hän on opiskellut muun muassa luovaa kirjoittamista, filosofiaa, sukupuolentutkimusta, tiedotusoppia, taidehistoriaa ja suomen kieltä.

Hervan esikoisteos on runokokoelma *pinnat. hankaumat* (2021). Teoksessa viitataan esimerkiksi runousoppiin ja filosofiaan. Kokoelma julkaistiin osana Basam Books -kustantamon Puhuttava runo -sarjaa. 

## Tunnustuksia
Herva on yltänyt finaaliin Runo-Kaarina -kilpailussa.

## Teokset

* *pinnat. hankaumat.* Helsinki: Basam Books, 2021. .

## Lähteet
Itävallan liittovaltio

**Itävallan liittovaltio** (, epäviralliselta nimeltään **Ständestaat**) oli vuonna 1934 perustettu austrofasistinen autoritaarinen valtio nykyisen Itävallan alueella. Kurt Schuschnigg toimi liittokanslerina suurimman osan liittovaltion olemassaolon ajan. Liittovaltio lakkasi olemasta 12. maaliskuuta 1938, jolloin Itävalta liitettiin natsi-Saksaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Henkisyys

**Henkisyys** tarkoittaa sellaisia yksilöllisiä uskomuksia ja käytäntöjä, joilla on uskonnonkaltaisia piirteitä tai jotka vastaavat uskontoon liitettyihin tarpeisiin.

Henkisyys korostaa lähtökohtaisesti kokemusta ja subjektiivisuutta. Se on maailman- tai ihmiskuvallinen orientaatio, subjektin tapa suhteuttaa itseään maailmaan ja elämäänsä maailmassa.

Henkisyyden ja uskonnollisuuden välisen rajan vetäminen on ollut vaikeaa. Henkisyys mielletään nykyisin uskontopsykologiassa uskontoa laajemmaksi ja avoimemmaksi käsitteeksi. Henkisyyteen siis kuuluu osa uskonnosta, ja sen lisäksi jotain muutakin.

Henkisyys eroaa uskonnosta siinä, että henkisyys mielletään muodollisista instituutioista irralliseksi toiminnaksi. Henkisyys on siis uskontoa yksilölähtöisempää kokemuksellisuutta ja toimintaa. Henkisyys ja uskonto ovat toisaalta osittain sisäkkäisiä käsitteitä, joita yhdistäväksi tekijäksi on ehdotettu pyhän kategoriaa. 

*[[Teismi|Teistinen]] henkisyys* tarkoittaa uskoa jumalaan tai jumaliin, ja tämän kokemista henkilökohtaisena tai yksilöllisenä uskonnonharjoittamisena. Kristinuskossa teististä henkisyyttä edustaa *hengellisyys*, joka viittaa kristillisyyteen kytkeytyviin uskomuksiin ja käytäntöihin.

*Ei-teistisessä henkisyydessä* jumalten olemassaolo joko kielletään tai jätetään avoimeksi, ja sen sijaan korostetaan yksilökohtaista henkistä kokemusta.

Suomessa henkisyys mielletään tyypillisesti ei-kristilliseksi, käytännössä joskus uushenkisyyteen liittyväksi.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Kirjallisuutta
*
Aristodemos Thebalainen (kirjailija)

**Aristodemos Thebalainen** (, ) oli antiikin kreikkalainen kirjailija, joka oli kotoisin Thebasta. Hän kirjoitti teoksen *Theban historia* () kotikaupungistaan. Siinä oli ainakin kaksi kirjaa ja se käsitteli pääasiassa kaupungin muinaishistoriaa. Joskus, kuten *[[Suda]]ssa*, Aristofanes Byzantionlaisen nimi on korjattu Aristodemokseksi.

Kirjailija Aristodemos Thebalaista ei tule sekoittaa taidemaalari Aristodemos Thebalaiseen.

## Lähteet
Hawaiʻi Ponoʻī

**Hawai‘i Pono‘ī** (suom. "Havaijin omat pojat") on Havaijin osavaltion kansallislaulu. Se oli käytössä jo Havaijin kuningaskunnan aikana, jolloin se toimi maan kansallislauluna.

Havaijin kuningas Kalākaua kirjoitti sanat lauluun ja pyysi Henri Bergeria säveltämään siihen melodian, jotta laulua voitaisiin käyttää kuningaskunnan kansallislauluna. Laulu ylistää Havaijin kuningaskunnan perustajaa Kamehameha Suurta. Berger haki sävelmäänsä inspiraatiota toisesta kansallislaulusta, *[[Heil dir im Siegerkranz|Heil Dir Im Siegerkranz]]*.

Laulu kiellettiin vuoden 1893 tehdyn vallankaappauksen jälkeen, mutta sen katsottiin olevan tarpeeksi neutraali osavaltion kansallislauluksi vuonna 1959. Virallisesti *Hawaiʻi Ponoʻī* säädettiin osavaltion kansallislauluksi vuonna 1967. Sitä lauletaan Havaijilla muun muassa urheilutapahtumissa Yhdysvaltain kansallislaulun jälkeen.

Vaikka laulusta on erilaisia engalnninkielisiä käännöksiä, laulu lauletaan aina havaijksi.

Lähde:

## Lähteet
Luettelo Havaijin monarkeista

**Havaijin monarkit** olivat vuoteen Havaijin kuningaskunnan valtionpäämiehiä. Kuningaskunta perustettiin vuonna 1810, kun Kamehameha I yhdisti kaikki Havaijin saaret alaisuuteensa. Kuningaskunta lakkautettiin vuonna 1895 Yhdysvaltain tukeman vallankumouksen yhteydessä.

Ennen monarkian perustamista yhteisöä johtivat päälliköt, joiden titteli oli *Aliʻi Nui* ja sitä käytti Kamehameha I. Kamehameha II:n valtakaudesta lähtien hallitsijan titteli oli "[nimi], Jumalan armosta, Havaijin saarten kuningas" ().

## Valta ja perimys
Hallitsijan valtaoikeudet vaihtelivat ajoittain. Kamehameha V:n kaudella otettiin käyttöön uusi perustuslaki, jolla edeltäjien luovuttamaa valtaa palautettiin kuninkaalle. Vastaavasti kuningas Kalākaua pakotettiin allekirjoittamaan perustuslaki, jolla hallitsijan roolista tuli lähinnä symbolinen.

Kuninkuus oli lähtökohtaisesti periytyvä siten, että istuva hallitsija nimitti itselleen seuraajan. Mikäli hallitseva monarkki kuoli ilman laillisia perillisiä, kuningaskunna perustuslaki määräsi, että uuden hallitsijan valitsisi parlamentti. Ehdokkaiden tuli olla kuningasperheen jäseniä, joiden katsottiin olevan kelvollisia. Tätä varten kuningas Kamehameha III perusti vuonna 1839 päälliköiden lapsille tarkoitetun koulun (myöhemmin nimellä *Kuninkaallinen koulu*), jossa ylhäistön lapsista koulutettiin hallitsijoita. Kamehameha III antoi myös määräyksen, jonka mukaan 15 hänen valitsemaansa henkilöä nostettiin vaalikelpoisiksi mahdollisissa kuninkaanvaaleissa. Näihin 15 kuuluivat kaikki Kamehameha III:n jälkeen hallinneet henkilöt.

## Havaijin monarkit

Lähde:

## Lähteet
Rosa Coste

**Rosa Coste** (s. 1997, Rovaniemi) on rovaniemeläinen artisti. Musiikkityyliltään hän edustaa modernia suomenkielistä r&b:tä

Costen omakustanteinen esikossingle kantoi nimeä *Musta*, ja se julkaistiin helmikuussa 2021. Esikoissinglen julkaisun jälkeen Coste sai yhteydenoton JVG:n VilleGallelta ja myöhemmin levytyssopimuksen PME Recordsin kanssa. Coste julkaisi esikois-EP:nsä *Ole varovainen* syksyllä 2021. EP:llä hän käsittelee nuoren ihmisen elämää useista näkökulmista, aikuistumista sekä identiteettiä. Coste on tehnyt musiikkia yhdessä muun muassa Yeboyahin kanssa.

Coste on laulanut ja soittanut kitaraa lapsesta asti. Koulussa hän oli musiikkiluokalla. Coste opiskelee kansainvälistä liiketaloutta Lapin ammattikorkeakoulussa. Työkseen hän tekee some-markkinointia 

Rovaniemen lisäksi Coste on asunut Sveitsin Nyonissa sekä Espanjan Barcelonassa. Costen äiti on suomalainen ja isä on kotoisin Kongon demokraattisesta tasavallasta. Costen perheeseen kuuluu lisäksi kolme siskoa.

## Diskografia
### EP:t
* *Ole varovainen*. PME Records, 2021

### Singlet
* *Musta*. EJK Collective, 2021.

## Lähteet
Jelena Osipova

**Jelena Andrejevna Osipova** (; 11. marraskuuta 1945 Leningrad, Neuvostoliitto) on pietarilainen taiteilija, taiteenopettaja ja rauhanaktivisti.

Osipova syntyi vuonna 1945 Lenigradissa, nykyisessä Pietarissa. Hän on valmistunut taidekoulusta ja opettanut työelämänsä ajan taidetta, ja saa hyvin pientä eläkettä. Hän on osoittanut mieltä vuodesta 2002 Moskovan teatterikaappauksesta lähtien, eikä ole sen jälkeen lopettanut, vaikka viranomaiset ovat vaatineet lopettamaan ja pelotelleet häntä.

Osipovalla on Pietarissa helmikuussa 2023 Venäjän hyökkäystä Ukrainaan vastustava näyttely, joka kuitenkin rajoittuu sisällöltään sellaiseen aineistoon, jota ei ole kielletty. Näyttelyssä on vuosilta 2014–2022 mukana 15 teosta, joilla Osipova ottaa kantaa sotaan. Hän luonnehtii näyttelyä "katumuksen eleeksi". Näyttelyn on järjestänyt Aleksandr Šišlov, joka edustaa oppositiopuolueen Jablokon paikallisosastoa. Näyttely päättyy sodan vuosipäivänä 24. helmikuuta 2023.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Vain elämää: Unohtumaton ilta

**Vain elämää: Unohtumaton ilta** on keväällä 2022 Nelosella esitetty musiikkiohjelma, jossa aiemmin saman kanavan *[[Vain elämää (televisiosarja)|Vain elämää]]* -sarjassa mukana olleet artistit käyvät Sami Kurosen johdolla läpi uraansa, musiikkiaan, kokemuksiaan ja ohjelmassa mukana oloaan. Artistit myös esittävät ohjelmassa aiemmin kuultuja kappaleita ja tekevät myös uudet sovitukset jaksoissa olevien artistien kappaleista.

Ohjelma on taltioitu Turun Logomossa loppuvuodesta 2021.

## Jaksot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ohjelman jaksot Ruutu-suoratoistopalvelussa
Luettelo Suomen rauniokirkoista

Tässä luettelossa on lueteltu suuri osa Suomessa sijaitsevista **rauniokirkoista**. Rauniokirkoilla saatetaan järjestää jumalanpalveluksia, konsertteja tai muuta toimintaa.

## Rauniokirkot
Sijainti-sarakkeen ensimmäinen paikannimi tarkoittaa nykyistä kuntaa. Sen jälkeen pilkulla erotettuna on mahdollinen entinen kunta, kylä, kaupunginosa tai muu paikka.

## Lähteet
Mother Mosque of America

**Mother Mosque of America** on Iowassa, Cedar Rapidsin kaupungissa Yhdysvalloissa, sijaitseva moskeija. Se on rakennettu vuonna 1934 ja on Yhdysvaltain vanhin nimenomaan moskeijaksi rakennettu moskeija.

1930-luvulla kuutisenkymmentä maahanmuuttajataustaisia muslimia, pääasiassa Ottomaanien valtakunnan alueelta nykyisen Libanonin ja Syyrian alueelta, alkoi kerätä rahaa moskeijan rakentamiseen. Rakennus vihittiin käyttöön 16. kesäkuuta 1934. Pieni rakennus toimi muslimien palvontapaikkana lähes 40 vuoden ajan. Kun suurempi paikallinen moskeija, Islamic Center of Cedar Rapids, rakennettiin vuonna 1971, aiempi rakennus myytiin. Seuraavan 20 vuoden aikana uudet omistajat antoivat sen rapistua. Vuonna 1990 islamilainen yhteisö hankki sen takaisin itselleen ja kunnosti sen.

Kyseessä ei kuitenkaan ole Yhdysvaltojen ensimmäinen moskeija: Rossin kaupunkiin, Pohjois-Dakotaan rakennettiin moskeija vuonna 1929, mutta ei enää ole pystyssä.

Vuonna 1996 rakennus lisättiin kansalliseen historiallisten paikkojen rekisteriin. Vuonna 2008 tulvavedet nousivat kolmeen metriin ja tuhosivat moskeijan kellarikerroksessa ollutta irtaimistoa, mutta itse rakennus säästyi ilman suurempia vaurioita. Rakennus toimii nykyään enimmäkseen kulttuurikeskuksena, mutta yläkerrassa sijaitsevassa rukoushuoneessa rukoillaan edelleen. Moskeija on avoinna yleisölle. Se ei peri pääsymaksua, mutta kannustaa maksamaan 5 dollarin suuruisen lahjoituksen.

Moskeijan yhteydessä toimii myös muslimeille tarkoitettu hautausmaa.

## Lähteet
Beegie Adair

**Bobbe "Beegie" Long Adair** (11. joulukuuta 1937 Cave City, Kentucky – 23. tammikuuta 2022 Franklin, Tennessee) oli yhdysvaltalainen jazzmusiikin pianisti, yhtyeenjohtaja ja sovittaja. Hän omaksui merkittäviä musiikillisia vaikutteita muiden muassa George Shearingilta, Bill Evansilta, Oscar Petersonilta ja Erroll Garnerilta. Adair loi yli 60 vuoden uran musiikin parissa.

Adair varttui Cave Cityssa, jossa aloitti pianotunneilla käymisen 5-vuotiaana. Hän sai B.S. -oppiarvon musiikkipedagogiikassa Länsi-Kentuckyn yliopistosta Bowling Greenissa. Opiskeluvuosinaan hän soitti jazzyhtyeissä ja vietti kolme vuotta opettaen musiikkia lapsille ennen kuin vuonna 1961 muutti Nashvilleen, jossa ryhtyi sessiomuusikoksi. Vuoden 1961 kesällä hän myös liittyi kitaristi Hank Garlandin johtamaan jazzkokoonpanoon ja aloitti soittamisen Printers Alleyssa. Lukuisiin muusikoihin, joiden kanssa Adair levytti sessiomuusikkona, kuuluivat muiden muassa Lucille Ball, Henry Mancini, Dinah Shore, Peggy Lee, Ray Stevens, Steve Allen, Chet Atkins, Cass Elliot, Vince Gill ja Dolly Parton.

Vuonna 1982 Adair perusti saksofonisti Denis Soleen kanssa Adair-Solee Quartetin, jonka pohjalta sitten kehittyi jazzsekstetti Be-Bop Co-Op. Adair teki 35 studioalbumia triossaan basisti Roger Spencerin ja rumpali Chris Brownin kanssa. Hän esiintyi trionsa kanssa muun muassa Carnegie Hallissa ja Birdlandissa. Adair oli mukana perustamassa Nashville Jazz Workshopia Roger Spencerin ja Lori Mechemin kanssa. Kaikkiaan hän soitti yli sadalla albumilla. Hänen ensimmäinen omalla nimellä julkaistu albuminsa oli *Escape to New York* (1991).

Adair omisti miehensä Billy Adairin kanssa jingleyhtiön, jossa työskennellessään pariskunta teki yhdessä musiikkia pariin. Adair myös kuului yhtyeisiin, jotka soittivat *[[The Johnny Cash Show]]'ssa*, *[[The Ralph Emery Show]]'ssa* ja WSM:n (AM) *Noon Show'ssa*. Hän lisäksi juonsi NPR:lle radio-ohjelmaa *Improvised Thoughts* ja toimi Marian McPartlandin sijaisjuontajana *Piano Jazz* -ohjelmassa.

Adair nimitettiin Steinway-taiteilijaksi vuonna 2002. Hänet otettiin Länsi-Kentuckyn yliopiston ja synnyinkaupunkinsa Cave Cityn Hall of Fameihin. Lisäksi hän sai Nashville Jazz Workshopin ensimmäisen Heritage Awardin.

Adair kuoli kotonaan Tennesseen Franklinissa 84 vuoden iässä. Kuolemasta kertoi hänen managerinsa Monica Ramey, mutta kuolemansyytä ei välittömästi julkistettu.

## Lähteet
Iranin väliaikaishallinto

**Iranin väliaikaishallinto** () johti Irania islamilaisen vallankumouksen kaadettua Iranin keisarikunnan helmikuussa 1979. Hallintoa johti pääministeri Mehdi Bazargan.

Väliaikaishallinto lakkasi olemasta 24. lokakuuta 1979, jolloin uuden islamilaisen tasavallan perustuslaki astui voimaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Staryi Krym (Donetskin alue)

**Staryi Krym ** (, suom. Vanha Krim) on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Donetskin alueen Mariupolin piirissä. Taajama sijaitsee noin kymmenen kilometriä piirikeskus Mariupolin keskustasta pohjoisluoteeseen.  Pientalovaltainen taajama sijaitsee käytännössä Mariupolin luoteisosan pientalovaltaisen rakennuskannan jatkeena. Ukrainan tilastokeskus arvioi Staryi Krymin taajaman väkiluvuksi 5&nbsp;789 asukasta vuoden 2021 alussa.

## Taajaman eteläpuoliset joukkohaudat (2022)
Osana helmikuun 24. päivänä aloittamaansa hyökkäyssotaa Venäjä piiritti Mariupolin ja tulitti kaupunkia raskain asein useiden viikkojen ajan. Myös Staryi Krymin taajama on ollut venäläissotilaiden miehittämä 10. maaliskuuta 2022 lähtien. Radio Svoboda uutisoi 25. huhtikuuta 2022 havaitsemastaan kolmannesta sodassa tapettujen Mariupolin asukkaiden joukkohautausalueesta. Radio Svobodan havainnot perustuvat paljolti yhdysvaltalaisen Planet Labs -yhtiön toimittamiin satelliittikuviin, ja osaksi esimerkiksi Mariupolista saatuihin tietoihin. Tätä aiemmin uutiskanava oli uutisoinut Mariupolin länsipuolisen Manhušin taajaman laajoista joukkohaudoista ja sitten Mariupolin itälaidalla sijaitsevan Vynohradnen kylän joukkohaudoista.

Mariupolin kaupungin pormestari kertoi Radio Svobodalle kaupungin tienneen, että venäläissotilaat hautasivat kuolleita Mariupolin asukkaita Staryi Krymin taajaman eteläpuolella sijaitsevalle hautausmaalle (, Starokrymsken hautausmaa). Paikallisia ihmisiä oli pormestarin mukaan pakotettu auttamaan venäläissotilaita hautaamisessa näiltä "fasisteilta" ruokaa saadakseen. Radio Svobodan mukaan tälle hautausmaalle olisi kaivettu suuria joukkohautoja, joista ensimmäiset näkyivät maaliskuun 24. päivän 2022 satelliittikuva-aineistossa (koordinaatit noin ). Tuolloin otetussa kuvassa näkyy Radio Svobodan mukaan 60-70 metrin mittaisella alueella uusia hautakaivantoja. Tarkasteltaessa hautausmaata huhtikuun 7. päivän satelliittikuvasta voidaan havaita hautakaivantojen lisääntyneen; osa kaivannoista on täytetty. Huhtikuun 24. päivän kuvissa näkyy hautoja kaivetun yli 200 metriä lisää. Hautakaivantojen laajuus viittaisi suuren ihmisjoukon hautaamiseen. Toukokuun alkupuolella uutisoitiin venäläisten joukkohautaukseen käyttämän alueen laajentuneen 140 metrillä 8. toukokuuta mennessä.

Starokrymsken hautausmaa on Mariupolin kaupungin päähautausmaa. 2010-luvun alkupuolella se oli ainoa kaupungissa toiminnassa ollut hautausmaa. Ukrainalaiset luonnehtivat sitä pinta-alaltaan (1,63 neliökilometriä) Euroopan suurimpiin kuuluvaksi. Vuosittain hautausmaalla oli tuolloin enimmillään 5&nbsp;000 hautausta. Staryi Krymin taajaman oma pienempi hautausmaa sijaitsee taajaman pohjoispuolella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Fabiana Claudino

**Fabiana Marcelino Claudino** (s. 24. tammikuuta 1985 Belo Horizonte, Brasilia) on brasilialainen lentopalloilija ja olympiavoittaja.

Claudino kuului Brasilian naisten lentopallomaajoukkueeseen Ateenan olympialaisissa 2004, Pekingin olympialaisissa 2008, Lontoon olympialaisissa 2012 ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Claudino voitti joukkueessa kultaa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012, mutta ei saavuttanut mitalisijaa muilla kerroilla.

MM-kilpailuista Claudinolla on kolme mitalia. Vuosina 2006 ja 2008 hän oli mukana hopeaa saavuttaneessa joukkueessa ja vuonna 2014 pronssia saavuttaneessa joukkueessa.

Pan-Amerikan kisoissa Claudino kuului kultaa voittaneeseen joukkueeseen 2011 ja hopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen 2007.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Väinö Jaakkola (maanviljelysneuvos)

**Frans Väinö Jaakkola** (24. elokuuta 1884 Kalanti – 17. marraskuuta 1965) oli suomalainen opettaja ja koulun- ja yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Jaakkolan vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Jaakkola ja Amanda Gustaava Puttaa ja puoliso vuodesta 1928 kirjanpitäjä Linda Kristiina Ekholm. Jaakkola tuli ylioppilaaksi Uudenkaupungin yhteislyseosta vuonna 1905 ja valmistui agronomiksi Mustialasta vuonna 1908. Hän oli valmistuttuaan Orismalan maanviljelyskoulun opettaja ja koulutilan karja- ja meijeritalouden johtaja ja sen jälkeen vuosina 1913–1918 Kokemäen tietopuolisen meijerikoulun johtaja. Vuonna 1918 hän siirtyi Jokioisten kartano -yhtiön palvelukseen, toimien siellä ensin  karjatalousosaston johtajana ja opettajana. Vuodesta 1925 hän oli myös sinne perustetun karjanhoitokoulun johtaja. Jokioisten kartanoitten toimitusjohtaja Jaakkola oli vuosina 1946–1954. Hänellä oli myös lukuisia luottamustehtäviä, mukaan lukien Jokioisten kunnavaltuuston jäsenyys 1926–1944 ja useat osuustoiminnalliset ja muut järjestöt. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Jaakkola sai vuonna 1949.

## Lähteet
Emma Andijewska

**Emma Andijewska** (; s. 19. maaliskuuta 1931 Stalino (nyk. Donetsk),  Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen runoilija, prosaisti ja taidemaalari. Hänen puolisonsa oli kirjallisuudentutkija Ivan Košelivets (k. 1999).

Andijewska lähti Ukrainasta 1943 ja asui ensin Saksassa, sitten Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Myöhemmin hän palasi Saksaan, jossa hän on sittemmin asunut. Hän on julkaissut kolmisenkymmentä runokokoelmaa sekä lyhytproosakokoelmia ja romaaneja.

Kriitikkojen näkemykset Andijewskan teoksista ovat vaihdelleet ja olleet ristiriitaisiakin. Myönteisten arvioiden lisäksi on joissakin arvioissa luonnehdittu tuotantoa vaikeasti ymmärrettäväksi. Runojen, varsinkin sonettien, hermeettisyyden ja proosan muodon luontaisen tiukkuuden vuoksi niitä ei ole helppo ymmärtää. Andijewskan runomaailmassa on surrealistisia maisemia todellisessa luonnossa, ja runoilija tarkastelee niitä eri ulottuvuuksista ja tarjoaa niihin välineitä. Moniulottuvuuksinen kuvasto tuottaa vaikutelman tapahtumien samanaikaisuudesta. Andijewskan runous on kuvastoltaan usein meditatiivista ja sisältää aineksia surrealismista ja sukulaisuutta Kaukoidän filosofiaan, kuten zenbuddhalaisuuteen.

Andijewska piti ensimmäisen näyttelynsä 1956 Münchenissä ja sen jälkeen Yhdysvalloissa, Kanadassa, Ukrainassa ja eri puolilla Länsi-Eurooppaa, varsinkin nykyisessä kotimaassaan Saksassa. Hänen maalauksensa ovat suuria ja värikkäitä ja kuvaavat surrealistisia maisemia, joissa esiintyy epätodellisia olentoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
*