open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mykola Arkas

**Mykola Arkas** (7. tammikuuta 1853 Mykolajiv – 26. maaliskuuta 1909 Mykolajiv) oli ukrainalainen säveltäjä, harrastajahistorioitsija ja kulttuurihahmo. Hän toimi kulttuurin ja opetuksen eri aloilla.

Arkas valmistui Odessan yliopistosta. Hän työskenteli Mykolajivissa laivaston palveluksessa (1875–1899). Myöhemmin hän asui maatiloillaan Hrystoforivkassa ja Bohdanivkassa Hersonin kuvernementissa, jonne hän perusti omalla kustannuksellaan ukrainankielisen alkeiskoulun. Viranomaiset sulkivat koulun sen toimittua kaksi vuotta. Arkas oli Mykolajivin Prosvita-seuran perustajia ja sen elinikäinen puheenjohtaja. Hän merkitsi muistiin ja sovitti 80 ukrainalaista kansanlaulua ja sävelsi itse romansseja ja duettoja. Hänen merkittävä teoksensa on ooppera *Kateryna* (1891), johon hän itse kirjoitti libreton Taras Ševtšenkon runon pohjalta. *Kateryna* esitettiin ensimmäisen kerran Moskovassa 1899. Sen pianopartituuri ilmestyi 1897. Arkas kirjoitti suositun Ukrainan historian (*Istorija Ukrajiny*, Pietari 1908) ja kirjoitti lyriikkaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Martta Kaukonen

**Martta Kaukonen** (s. 1976 Kuopio) on suomalainen toimittaja, elokuvakriitikko ja kirjailija.

Kaukonen on valmistunut filosofian maisteriksi Turun yliopiston elokuva- ja tv-tieteestä. Hän on kirjoittanut elokuvakritiikkejä muun muassa Anna-lehteen, Seuraan ja Turun Sanomiin. Kaukonen kirjoitti useita vuosia elokuvakritiikkejä myös Helsingin Sanomien tv-palstalle.

WSOY julkaisi Kaukosen esikoisromaanin, psykologisen trillerin*Terapiassa* 2021. Romaanin käännösoikeudet on myyty yli kymmeneen maahan, muun muassa Yhdysvaltoihin ja Britanniaan. *Terapiassa* oli Savonia-kirjallisuuspalkintoehdokkaana 2021. *Terapiassa*-romaanin saksankielisen televisiosarjan oikeudet myytiin 2023. Amerikkalais-saksalainen tuotantoyhtiö Legendary Tobis aikoo tehdä teoksen pohjalta tv-sarjan *Therpiert*. 

Kaukosen toinen romaani *Sinun varjossasi* julkaistiin 2022. 

## Romaanit

* *Terapiassa*, WSOY 2021
* *Sinun varjossasi*, WSOY, 2022
* *Hengissä*, WSOY, 2023

## Lähteet
Pekka Niiranen

**Pekka Niiranen** (s. 13. tammikuuta 1964 Kuopio) on suomalainen valtiotieteen ja teologian tohtori, joka on työskennellyt Yleisradion toimittajana vuodesta 1989. Kuopiolainen Niiranen on keskittynyt erityisesti Itä-Suomea käsitteleviin aiheisiin, mutta on toisinaan tehnyt uutisraportteja myös Karjalan tasavaltaa käsittelevistä teemoista Venäjältä. Niiranen on myös tietokirjailija ja poliittisen historian yliopisto-opettaja.

## Opinnot
Niiranen valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteen maisteriksi (1989), teologian maisteriksi (1996) ja edelleen teologian tohtoriksi (2000). Hänen suomenkielinen kirkkososiologian aihepiiriin kuuluva väitöskirjatutkimuksensa (2000) oli otsikoitu *Kekkonen ja kirkko : tasavallan presidentti Urho Kekkosen ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon suhteet vuosina 1956-1981*. Niiranen väitteli myös valtiotieteen tohtoriksi Turun yliopistossa. Hänen monografiatyyppisen, poliittista historiaa käsittelevän väitöskirjansa (2022) aiheena oli *Työleirien saaristo. Työleirijärjestelmä Suomessa vuosina 1942-1944*. Niiranen toimi Turun yliopiston poliittisen historian dosenttina jo ennen toista väitöskirjaansa.

## Teoksia
* Pekka Niiranen: *Ohrana Kekkonen: UKK Etsivässä keskuspoliisissa 1919-1927*, s. 477. Helsinki: SKS Kirjat, 2025  (suomeksi)
* 
* 
* 

## Luottamustehtäviä
Poliittisesti Niiranen edustaa Kokoomusta. 
* Kuopion kaupunginvaltuutettu (2013–)
* Kuopion kaupunginhallituksen jäsen (2021-)

## Palkintoja ja tunnustuksia

* Suomen Reserviupseeriliiton pronssinen ansiomitali (1990)
* Mikael Agricola -mitali (2007)
* herastuomari (2012)
* Sotilastiedotuksen ansiomitali (2016)
* Suomen tietokirjailijat ry:n jäsen

## Lähteet
Afrikanhäntäheinä

**Afrikanhäntäheinä** eli **häntäheinä** (*Dinebra retroflexa*) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, häntäheinien (*Dinebra*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on löyhästi mätästävä, yksivuotinen heinälaji, joka voi kasvaa 50 cm korkeaksi tai korkeammaksikin. Korret ovat kasvutavaltaan kohenevia ja usein alimmista solmuistaan juurehtivia. Lehtilavat ovat 4,5–28 cm pitkiä ja 0,4–0,8 cm leveitä. Kukintona on 0,6–5 cm pitkistä tähkämäisistä osakukinnoista muodostuva kukinto, joka voi kokonaisuudessaan olla 8–34 cm pitkä. Kukinto on aluksi pysty, mutta hedelmien kypsyessä siitä tulee veltto. Kukinnon kussakin tähkylässä on yhdestä kolmeen kukkaa ja tähkylät ovat 5,7–9 mm pitkiä. Tähkylöiden kaleet ovat 6,1–8,2 mm pitkiä, kapeansoikeita ja keskenään erinäköisiä.

Afrikanhäntäheinää tavataan tropiikissa ympäri maailmaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Afrikanhäntäheinä (''Dinebra retroflexa'')
* JSTOR Global Plants: ''Dinebra retroflexa'' 
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Dinebra retroflexa'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Dinebra retroflexa'' 
* Flora of North America: ''Dinebra retroflexa'' 
* Flora of China: ''Dinebra retroflexa''
Jokiperän Järjestötalo

**Jokiperän Järjestötalo** oli vuonna 1956 valmistunut Laihian Jokiperän kylässä sijainnut rakennus.

## Historiaa

Talo on myöhemmin palanut.

## Rakennus

Rankarakenteinen ja laudoilla vuorattu rakennus rakennettiin talkoilla. Rakennuksessa oli juhlasali, näyttämö, ravintolatilat ja eteinen. Rakennuksessa oli aluksi huopakatto, mutta sen tilalle tehtiin peltikatto vuonna 1978. Pihassa oli erillinen käymälärakennus.

## Toimintaa järjestötalolla

Järjestötalo oli omistajajärjestöjen käytössä, ja siellä järjestettiin kokouksia, elokuvanäytöksiä ja juhlia.

## Lähteet
Suomi soi

**Suomi soi** on toukokuussa 2023 Nelosella alkanut suomalainen musiikkiviihdeohjelma, jossa sovitetaan kansainvälisiä hittejä suomenkielisiksi versioiksi. Ohjelmassa kappaleita versioivat Pate Mustajärvi, Jonna Tervomaa, Olavi Uusivirta, Mira Luoti ja Samuli Putro.

Ohjelman juontaa Heikki Paasonen, joka on ollut myös kehittämässä ohjelmaformaattia.

Tekijänoikeus- ja lupasyistä ohjelmassa esitettyjä lauluja ei tulla julkaisemaan suoratoistopalveluissa tai kokoelmalevyllä, sillä osan kohdalla luvat saatiin vain laulujen TV-esityksiin. Ohjelma on muutenkin kohdannut vaikeuksia saada lupia esitettävien laulujen käännöscovereihin. Esimerkiksi Mira Luodin esittämä tulkinta Abban ”Dancing Queen” -kappaleesta oli vähällä jäädä esittämättä, sillä kappaleen alkuperäisiä tekijöitä ja oikeuksien haltijaa ei aluksi tavoitettu esityslupien saamiseksi ennen kuin Luoti sai apua Mamma Mia! -musikaaliin laulut suomentaneelta Paula Vesalalta.

## Jaksot

1 Keskikatsojamäärä esityspäivänä

## Lähteet
Intiandillenia

**Intiandillenia** (*Dillenia indica*) on Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa kasvava koriste- ja hyötykasvina tunnettu kasvilaji. Se kasvaa 15–25 metriä korkeaksi puuksi. Kookkaat kukat ovat valkoteriöiset. Kukasta kehittyy vaaleanvihreä tai keltainen syötävä hedelmä, joka kasvaa limittäisten mehevöityneiden verholehtien peittämänä. Intiandilleniaa esiintyy Intiassa, Etelä-Kiinassa, Indokiinassa, Malesiassa, Indonesiassa ja Filippiineillä sekä paikoitellen levinneenä tropiikin saarille Intian valtamerellä ja Karibialla.

## Lähteet
Laihian kansantalo

**Laihian Kansantalo** oli vuonna 1957 valmistunut Laihian kirkonkylässä sijainnut rakennus.

## Rakennus

Rankarakenteinen ja laudoilla vuorattu rakennus rakennettiin talkoilla. Rakennuksessa oli juhlasali, näyttämö, ravintolatilat ja asunto.

## Toimintaa työväentalolla

Kansantalo oli omistajajärjestöjen käytössä, ja siellä järjestettiin kokouksia ja muita tilaisuuksia.

## Lähteet
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1962

**Ammunnan 38. maailmanmestaruuskilpailut** järjestettiin 1.-20. lokakuuta 1962 Kairossa, Yhdistyneessä arabitasavallassa. Kilpailuja järjestettiin kaikkiaan 36, joista vain kuusi oli naisille. Amerikkalainen kivääriampuja Gary Anderson saavutti eniten mitaleja eli yhdeksän. Mitalitilastossa Neuvostoliitto oli selvä ykkönen. Suomalaisille kisat toivat kullan ja kaksi joukkuepronssia; kullan saavutti kokenut kivääriampuja Pauli Janhonen.

Muita 10 parhaan joukkoon sijoittuneita suomalaisia olivat hirviammunnan 50 yksinlaukauksissa Heikki Yrjövuori (5.) ja kaksoislaukauksissa Pekka Kling (5.), pienoiskiväärin polviasennossa Vilho Ylönen (6.), vapaapistoolissa Väinö Markkanen ja Immo Huhtinen (9.). 

## Tulokset
### Miehet
#### Vapaakivääri

#### Pienoiskivääri

#### Vakiokivääri

#### Nopea sotilaskivääri

#### Vapaapistooli

#### Isopistooli

#### Olympiapistooli

#### Liikkuva maaliammunta (hirviammunta)

#### Trap (Olympiahaulikko)

#### Skeet

### Naiset
#### Pienoiskivääri

#### Vapaapistooli

#### Olympiapistooli

#### Trap (Olympiahaulikko)

#### Skeet

## Mitalitaulukko

## Lähteet
* Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) tietokanta 

### Viitteet
Renkomäen koulu

**Renkomäen koulu** on Lahden Renkomäessä sijaitseva koulu, joka perustettiin vuonna 1901. Koulurakennusta on laajennettu useita kertoja.

## Historia
Renkomäen koulu perustettiin vuonna 1901 Simolan eli nykyisen Renkomäen kaupunginosaan. Kun ihmisiä alkoi muttamaan Renkomäkeen, myös oppilasmäärä kasvoi. 1950-luvun tienoilla koulu siirtyi viereisen asuintalon tiloihin. 1960-luvulla oppilasmäärä oli taas kasvanut ja kouluun rakennettiin länsisiipi. 

Koulun oppilasmäärä jatkoi kasvuaan ja vuoden 2018 aikoina koulun pihalle rakennettiin parakit, mihin ensimmäinen luokka siirtyi.  

## Monitoimitalo Aura
Vuonna 2019 tilojen puutteen takia alettiin suunnittelemaan monitoimitaloa koulun tilalle. Vuonna 2020 koulun viereinen kirjasto purettiin, ja kirjasto siirtyi koulun tiloihin. Viidennet ja kuudennet luokat siirtyivät Launeelle hetkeksi aikaa kirjaston siirtymisen takia. Vuonna 2022 monitoimitalon nimeksi paljastettiin tulevan Aura.  

Monitoimitalo Aura valmistui joulukuussa 2022, ja oppilaat siirtyivät sen tiloihin heti tammikuussa 2023. Monitoimitalon tiloissa on myös Renkomäen päiväkodilta siirtynyt esikoulu, neuvola ja hammaslääkäri. Tiloissa sijaitsevat myös Renkomäen kirjasto ja entinen Ali-Juhakkalan koulu. 

Kesällä 2023 aiotaan viimeistellä monitoimitalon pihaa. Suunnitelmissa on myös purkaa vanhan Renkomäen koulun itäsiipi ja muuttaa loput asuintaloiksi.

## Lähteet
Java Card

**Java Card** on ohjelmistoteknologia Java-pohjaisten sovelmien suorittamiseen älykorteilla ja muilla vastaavilla pienen muistin omaavilla laitteilla, joita kutsutaan ”turvaelementeiksi”. Teknologian käyttö on laajentunut älykorteista ja fyysisistä turva-avaimista erilaisten laitelevyjen yhteyteen juotettuihin siruihin.

Java Card on pienin sulautetuille laitteille suunnatuista Java-alustoista. Se antaa käyttäjälle mahdollisuuden ohjelmoida laitteet ja tehdä niistä sovelluskohtaisia. Teknologiaa käytetään laajasti esimerkiksi: matkapuhelinten SIM-korteissa ja sulautetussa SIM-korteissa, pankkikorttimaksuissa ja NFC-mobiilimaksuissa sekä henkilökorteissa ja passeissa. Myös useat IoT-laitteet, käyttävät Java Card -teknologiaa turvatakseen viestinnän esimerkiksi pilvipalvelun kanssa.

Ensimmäisen Java-kortin esitteli vuonna 1996 Schlumberger yhtiön korttiosasto, joka myöhemmin sulautui yhteen Gemplusin kanssa muodostaen Gemalton. Java Card-tuotteet perustuvat Sun Microsystemsin, myöhemmin Oracle Corporationin tytäryhtiön, spesifikaatioihin. Monet Java-korttituotteet perustuvat myös GlobalPlatform-spesifikaatioihin kortilla olevien sovellusten turvallisessa hallinnassa (lataus, asennus, mukauttaminen, poistaminen).

Java Card-teknologian tärkeimmät suunnittelutavoitteet ovat siirrettävyys, turvallisuus ja yhteensopivuus aiempien versioiden kanssa.

## Lähteet
Kalasatamanpuisto

**Kalasatamanpuisto** on Sörnäistenniemellä Helsingin Kalasatamassa sijaitseva noin 2,5 hehtaarin kokoinen julkinen puisto. Puistossa on muun muassa leikkipaikka ja pieniä liikuntamahdollisuuksia, kuten riipuntatikkaat. Kuten koko Kalasatama, puisto sijaitsee entisellä Sörnäisten sataman alueella. Suunnittelutyöhön ja puiston lopulliseen ulkoasuun vaikuttivat satamahistoria ja läheinen saaristomaisema.

Rakennustyö alkoi kesällä 2015, ja ensimmäinen osa pelikenttineen valmistui kaksi vuotta myöhemmin. Kokonaisuudessaan alue valmistui kesällä 2020. Rakentamisen kustannusarvio oli noin kolme miljoonaa euroa.
 
## Kuvia

Kalasatamanpuisto in Kalasatama, Sörnäinen, Helsinki, Finland, 2021 July.jpg|Puistossa sijaitseva tihtaali, joka on peräisin Suomenlinnan huoltosatamasta, on Helsingin ahtaustyöntekijöiden muistomerkki. 
Towers of Redi from Kalasatamanpuisto in Kalasatama, Helsinki, Finland, 2022 November - 3.jpg|Kuusi metriä korkeat teräsportit ovat valaisimia, ja niiden sanotaan muodostavan puiston ”selkärangan”.
Tiedosto:Keiken Ángel Yōkai Atā 2025.jpg|Puistossa on teos nimeltä *Ángel Yōkai Atā*.


## Katso myös
* Mustikkamaa  
* Sompasaari  
* Suvilahti  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hopearöllinurmikka

**Hopearöllinurmikka** (*Eragrostis elliottii*) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, röllinurmikoiden (*Eragrostis*) sukuun kuuluva kasvilaji. Siitä on jalostettu koristeheinänä käytettävä lajike 'Wind Dancer'.

Hopearöllinurmikka on monivuotinen ja mätästävä heinälaji. Sen varret voivat kasvaa 25–80 cm korkeiksi, ja ne ovat kasvutavaltaan pystyjä. Lehtien lavat ovat 6–30 cm pitkiä tai joskus pidempiäkin ja 2–4,5 mm leveitä. Kielekkeet ovat 0,2–0,4 mm pitkiä. Hopearöllinurmikan kukintona on 25–60 cm pitkä ja 15–45 cm leveä röyhy. Röyhyn tähkylät ovat 4–18 mm pitkiä sekä halkaisijaltaan 1,4–3 mm ja kussakin tähkylässä on 6–30 kukkaa. Tähkylöiden kaleet ovat kapeansuikeita ja kalvomaisia. Ulkokaleet ovat 1,1–3,4 mm pitkiä ja sisäkaleet 1,6–3,4 mm pitkiä. Ulkohelpeet ovat kalvomaisia, 1,8–4,4 mm pitkiä sekä suikeita ja sisähelpeet 1,1–3,5 mm pitkiä sekä ulkohelpeitä kapeampia. Hedelminä olevat jyvät ovat 0,6–0,8 mm pitkiä ja niiden väri vaihtelee punertavasta ruskeaan.

Hopearöllinurmikka kasvaa hiekkaisilla kasvupaikoilla mänty- ja tammimetsissä merenpinnan tasosta 150 metrin korkeuteen saakka. Sitä tavataan Yhdysvaltojen kaakkoisosista Meksikonlahden rannikoiden kautta Karibian saarille sekä Keski- ja Etelä-Amerikkaan ulottuvalla alueella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Hopearöllinurmikka (''Eragrostis elliottii'')
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Eragrostis elliottii'' 
* UniProt: Taxonomy - ''Eragrostis elliottii'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Eragrostis elliottii''
Pimeän kuva: muistelma hulluudesta

**Pimeän kuva: muistelma hulluudesta** () on yhdysvaltalaisen kirjailijan William Styronin muistelmateos, jossa hän keskittyy omaan sairaushistoriaansa. Hän kuvaa ajautumistaan syvään masennukseen, jopa itsemurhan partaalle, sekä toipumistaan. Teos on alun perin julkaistu Vaity Fair -lehdessä vuonna 1989. Kirjana sen on julkaissut Random House vuonna 1990. Suomennos on Otavan julkaisema vuonna 1995. Teosta on Yhdysvalloissa käytetty jopa opetusmateriaalina ainakin Johns Hopkinsin yliopistossa. Teosta on tulkittu siten, että Styron korostaa masentuneen henkilön omaa tietoisuuttaan itse masennuksen irrationaalisuudesta.

## Lähteet
Bariummanganaatti

**Bariummanganaatti** (BaMnO4) on barium- ja manganaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään väriaineena ja reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa bariummanganaatti on vihreää kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on ortorombinen. Bariummanganaatti ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen ja hajoaa happojen vaikutuksesta. Aine on voimakas hapetin.

Bariummanganaattia valmistetaan kuumentamalla mangaanidioksidia ja bariumnitraattia, kaliumpermanganaatin ja bariumhydroksidin reaktiolla tai saostamalla kalium- tai natriummanganaatin liuoksista bariumsuoloilla.

Bariummanganaattia käytetään väriaineena joko yksistään (mangaanivihreä) tai yhdessä bariumsulfaatin (mangaanisininen) kanssa. Yhdiste hapettaa alkoholit aldehydeiksi tai ketoneiksi ja diolit dialdehydeiksi tai laktoneiksi. Erityisen hyödyllinen bariummanganaatti on tyydyttymättömien alkoholien hapettimena hyvän saannon vuoksi.

## Lähteet
Suttilan koulu

**Suttilan koulu** on koulu Huittisissa. Koulu käsittää luokat 1–6. Koulu sijaitsee osoitteessa Erkkiläntie 8, johon koulu muutti vuonna 2014. Koulua johtaa Pilvi-Sisko Godin. Koulussa toimii kolme yhdysluokkaa, jotka ovat 1–2, 3–4 ja 5–6. Koulussa on 51 oppilasta.

## Lähteet
Green Building Council Finland

**Green Building Council Finland** (FIGBC) on voittoa tavoittelematon järjestö, jonka tavoitteena on, että rakennettu ympäristö on keskeinen osa ilmastonmuutoksen ratkaisua. FIGBC on World Green Building Councilin jäsen. Järjestön toimintaan kuuluu koulutusten ja tapahtumien järjestäminen, alan yhteisten toimintamallien ja ohjeiden laatiminen sekä rakentamisen vastuullisuuden asiantuntijaäänenä toimiminen.

FIGBC:n jäseninä on kiinteistö- ja rakentamisalan yrityksiä ja organisaatioita sekä kuntia ja kaupunkeja. Jäsenet rahoittavat järjestön toimintaa vuosimaksuilla. Jäseniä oli vuoden 2023 alussa noin 300 kappaletta. Järjestön toimitusjohtajana toimii Antti Ruuska.

## Merkittäviä jäseniä

* Skanska
* YIT
* NCC
* Ilmarinen
* Varma
* KONE
* Saint-Gobain
* Peikko
* Senaatti-kiinteistöt
* Granlund
* Sweco
* Ramboll

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Green Building Council Finlandin internetsivusto
Lamppi

**Lamppi** on kylä Porissa entisen Ahlaisten kunnan alueella. Se sijaitsee Valtatie 8:n varrella noin 6 km Ahlaisten keskustasta itään. Palveluihin kuuluu pururata, luistinrata ja kahvio. Lampin kyläkoulu on lakkautettu, mutta kyläyhdistys on kunnostanut entisen koulurakennuksen esimerkiksi alueella toimivien yhdistysten käyttöön.

## Lähteet
Riikka Möttönen

**Riikka Kaisa Marjaana Möttönen** (s. 1975) on suomalainen kognitiotieteilijä, joka on toiminut luonnollisten ja keinotekoisten kognitiivisten systeemien professorina Helsingin yliopistossa vuodesta 2021 lähtien.

Möttönen väitteli tohtoriksi Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 2004. Hän työskenteli tutkijana Oxfordin yliopistossa ja apulaisprofessorina Nottinghamin yliopistossa ennen siirtymistään professoriksi Helsingin yliopistoon. Hän tutkii kognition ohella etenkin puhetta ja kieltä.

## Julkaisut

* Riikka Möttönen: *Cortical mechanisms of seeing and hearing speech* (väitöskirja). Teknillinen korkeakoulu, 2004. http://urn.fi/urn:nbn:fi:tkk-004584

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Riikka Möttönen ORCID:ssa
* Riikka Möttönen Scopuksessa
* Riikka Möttönen Google Scholarissa
Halmelampi

**Halmelampi** tarkoittaa ainakin seuraavia lampia:

* Halmelampi, lampi Kangasniemellä
* Halmelampi, lampi Kivijärvellä
* Halmelampi, lampi Mäntyharjulla
* Halmelampi, lampi Pieksämäellä
* Halmelampi, lampi Pielavedellä.
Hermonen

**Hermonen** on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

* Heikki Hermonen (1898–1979), diplomi-insinööri ja geodeetti, Tampereen teknillinen apulaiskaupunginjohtaja
* Julius Hermonen (s. 1997), jääkiekkoilija.

## Katso myös
* Hermunen
Jörg Tiedemann

**Jörg Tiedemann** (s. 16. tammikuuta 1972, Wernigerode, Itä-Saksa) on saksalainen kielitieteilijä ja tietojenkäsittelytieteilijä. Hän on toiminut kieliteknologian professorina Helsingin yliopistossa 1. elokuuta 2015 lähtien.

Tiedemann valmistui maisteriksi tietojenkäsittelytieteen oppiaineessa Otto von Guericke Universität -yliopistossa Magdeburgissa vuonna 1997. Hän väitteli tohtoriksi tietokonelingvistiikan oppiaineessa Uppsalan yliopistossa vuonna 2003. Hän työskenteli eri tutkimustehtävissä Groningenin yliopistossa ja Uppsalan yliopistossa ennen siirtymistään Helsingin yliopistoon.

## Julkaisut

* *Recycling Translations: Extraction of Lexical Data from Parallel Corpora and their Application in Natural Language Processing* (väitöskirja). Uppsalan yliopisto, 2003. http://urn.kb.se/resolve?urn=urn:nbn:se:uu:diva-3791
* *Bitext Alignment*. Morgan & Claypool Publishers, 2011.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Jörg Tiedemann ORCID:ssa
* Jörg Tiedemann Scopuksessa
* Jörg Tiedemann ResearchGatessa
* Jörg Tiedemann Google Scholarissa
Hietasaari

**Hietasaari** tarkoittaa seuraavia

* Hietasaari, kaupunginosa Oulussa
* Hietasaari, saari Oulussa
* Hietasaari, saari Päijänteessä
* Hietasaari, saari Vaasassa

## Katso myös
* Hietasaaren Tanssimajakka
* Hietasaaret, Päijänteen saariryhmä
Snellmankoti (Kokkola)

**Snellmankoti** on 1800-luvun alussa valmistunut Kokkolan keskusta-alueella sijaitseva rakennus. Rakennus on Kansantalojen liiton vanhin rakennus.|

## Historiaa
 
Kokkolassa sijaitseva rakennus oli 1813–1816 J. V. Snellmanin lapsuudenkoti. Rakennus on suojeltu 1950-luvulla.. Myöhemmin rakennus on ollut mm. Frivilliga Brandkoren i Gamlakarleby ja Emil Nybergin perikunnan omistuksessa, ja talosta on käytetty myös nimitystä Kokkolan Palokunnantalo.

## Rakennus

Hirsirunkoisen rakennuksen ulkoseinät on vuorattu okrankeltaiseksi maalatulla laudoituksella. Rakennuksessa on nykyisin juhlasali, näyttämö, ravintolatilat ja eteinen. Erillisessä piharakennuksessa on talonmiehen asunto. Pihapiirissä on myös varastorakennus. Rakennukseen on tehty Mikko Hyypän suunnittelema peruskorjaus vuosina 1991–1992

## Toimintaa talossa

Rakennuksen ollessa Kokkolan Toimitaloyhdistys ry:n omistuksessa on siellä järjestetty kokouksia, juhlia, nuorisotoimintaa, tansseja ja bingoa. Rakennuksessa on hyvät varusteet noin 120 hengen tilaisuuksien järjestämiseen.

## Lähteet
John Austrheim

**John Austrheim** (10. lokakuuta 1912 Gloppen – 13. huhtikuuta 1995) oli norjalainen keskustapoliitikko ja puolueensa puheenjohtaja 1967–1973. Hän istui suurkäräjillä 1961–1977 sekä toimi Norjan liikenne- ja viestintäministerinä 1972–1973.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''John Austrheim'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Alha

**Alha** on Ahlmanista suomennettu sukunimi:

* Antti Alha (1917–1989), oikeuslääketieteen professori
* Eetu A. Alha ent. *Ahlman* (1873–1926), opettaja ja *Aamulehden* päätoimittaja.
Gröning

**Gröning** on seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Bruno Gröning (1906–1959), saksalainen parantaja
* Oskar Gröning (1921–2018), saksalainen SS-Unterscharführer, joka toimi kirjanpitäjänä Auschwitzin keskitysleirillä
* Ragnar Gröning (1898–1973), suomalainen everstiluutnantti ja järjestöjohtaja.
Trygve Haugeland

**Trygve Haugeland** (18. maaliskuuta 1914 Lyngdal – 10. joulukuuta 1998) oli norjalainen keskustapolitiikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1958–1961 ja toimi Norjan ympäristöministerinä 1972–1973.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Trygve Haugeland'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Luettelo Päijänteeseen laskevista vesistöistä

Artikkeliin **luettelo Päijänteeseen laskevista vesistöistä** on kerätty taulukkomuotoon jokia ja ojia, jotka laskevat Päijänteeseen. Päijänne on 121 kilometriä pitkä  pohjois-etelä -suuntainen suhteellisen kapea järvi, joten siihen laskee länsi- ja itärantaan monia lasku-uomia. Päijänteen laskuvirtaama on noin 240 kuutiometriä sekunnissa (MQ). Tulovirtaamista suurin on Vaajavirralla (141&nbsp;m³/s eli 59&nbsp;%), Tainionvirta (14,5&nbsp;m³/s eli 6&nbsp;%) ja Jämsänjoki (6&nbsp;%). Taulukossa on ilmoitettu Päijänteen lahti tai järvenselkä, jonne tulouoma laskee. Etäisyys mereen on samankaltainen luku, mitä käytetään jokien sivu-uomien sijainnista. Siinä oletetaan Kalkkistenkoskelta olevan mereen matkaa 184 kilometriä, mikä on Kymijoella etäisyys sen lyhintä suuhaaraa myöten. Kalkkistenkoskelta on sitten mitattu loppumatkat järvenselkiä pitkin. Otsikolla pituus tarkoitetaan tulouoman pääuoman pituutta, ja jos lukeman eteen kirjoitetaan tähti (*), tarkoittaa se nimikkojoen pituutta. Virtaamatiedot ovat keskivirtaamia (MQ) ja valuma-alueen pinta-alat on luettu vesistöluettelosta tai mitattu VALUE-verkkopalvelusta .


Lähteet: 1&nbsp;=&nbsp;tieto luettu joen omasta artikkelista, 2&nbsp;=&nbsp;Ekholm, Matti: Suomen vesistöalueet , 3&nbsp;=&nbsp;Karttapaikka-verkkopalvelu , 4&nbsp;=&nbsp;Paikkatietoikkuna-verkkopalvelu , 5&nbsp;=&nbsp;VALUE-verkkopalvelu , 6&nbsp;=mittaamiseen käytetty Paikkatietoikkunaa ja Karttapaikkaa yhdessä

## Lähteet
Bonusperhe-elokuva

**Bonusperhe-elokuva** on loppuvuodesta 2022 Ruotsissa ja helmikuussa 2023 Suomessa ensi-iltansa saanut ruotsalainen draamaelokuva, joka pohjautuu ruotsalaiseen *[[Bonusperhe]]*-sarjaan. Elokuvan on ohjannut Felix Herngren ja käsikirjoittanut Moa Herngren.

## Rooleissa

## Arvostelut
* Episodi: 
* Helsingin Sanomat: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Porin seurakuntayhtymä

**Porin seurakuntayhtymä** on Porin alueen evankelis-luterilaisten seurakuntien muodostama yhtymä, johon kuuluu viisi seurakuntaa. Seurakunnat kuuluvat Turun arkkihiippakunnan Porin rovastikuntaan. 

Porin seurakuntayhtymä hoitaa muun muassa alueen seurakuntien kirkollisverotusta, tulojen jakoa ja kirjanpitoa. Yhtymän tehtävänä on hoitaa myös hautausmaita ja kiinteistöjä.

Vuoden 2025 lopussa Porin seurakuntayhtymän seurakuntiin kuului yhteensä 56&nbsp;159 jäsentä. Jäsenmäärä on ollut laskussa koko 2000-luvun.

Porin seurakuntayhtymä toimii kesäisin Kirkkopuistossa soi -festivaalin järjestäjänä.

## Seurakunnat

* Keski-Porin seurakunta
* Länsi-Porin seurakunta
* Meri-Porin seurakunta
* Noormarkun seurakunta
* Porin Teljän seurakunta

## Kirkot
Seurakuntien pääkirkot on lihavoitu.

## Historia
Porin kaupunki perustettiin 1558 ja samoihin aikoihin syntyi myös Porin seurakunta. Se kuului osaksi Ulvilan kirkkoherrakuntaa vuoteen 1583 asti. Vuodet 1584−1602 se oli itsenäinen kirkkoherrakunta mutta liitettiin takaisin Ulvilaan. Seuraavana vuonna Reposaaren satama-alue erotettiin Ulvilasta ja liitettiin Poriin. Pori itsenäistyi omaksi seurakunnaksi vuonna 1921. Vuodesta 1929 lähtien Porin alueella toimi kolme seurakuntaa, joilla oli yhteinen valtuusto: kaupunki- ja maaseurakunta sekä silloin itsenäistynyt Reposaaren seurakunta.

Vuonna 1961 alkoi Porin seurakuntien uudelleenorganisointi. Silloin perustettiin Länsi-Porin ja Pihlavan seurakunnat ja jäljelle jääneestä tuli kaksikielinen Keski-Pori. Teljän seurakunta erosi Keski-Porista 1963. Vuonna 1972 Ahlaisten kunta liitettiin Porin kaupunkiin ja seurakunta muutettiin yhdeksi Porin seurakunnista. Noormarkun seurakunta liittyi Porin ev.lut. seurakuntayhtymään vuonna 2010 ja Lavian seurakunta vuonna 2015. Samana vuonna yhdistettiin Ahlaisten, Pihlavan ja Reposaaren seurakunnat Meri-Porin seurakunnaksi. Lavian seurakunta yhdistyi Noormarkun seurakuntaan vuoden 2021 alusta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Porin seurakuntayhtymän sivut
Visual Vernacular

**Visual Vernacular** on esittävää taidetta, joka tunnetaan sen visuaalisuudesta. Visual Vernacularissa hyödynnetään viittomakielille ominaisia visuaalisia elementtejä, elokuvaefektejä ja pantomiinia.

Englanninkielistä termiä käytetään myös suomessa.

## Lähteet
Luettelo Suomen kaupungintaloista

Tämä on **luettelo Suomen kaupungintaloista**.

Kaupungintalo on virastotalo, jossa kaupungin ylin päättävä elin kokoontuu. Aiemmin vastaavia rakennuksia nimitettiin raatihuoneiksi kaupunkien senaikaisten johtoelimien, kaupunginraatien mukaan. Katso myös Luettelo Suomen raatihuoneista.
Nuceria

**Nuceria** (lat.;  tai *Noukeria*) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:

* Nuceria, kaupunki Aemiliassa Gallia cispadanassa
* Nuceria, kaupunki Bruttiumissa Italiassa
* Nuceria, kaupunki Campaniassa Italiassa, nykyinen Nocera Inferiore
* Nuceria, kaupunki Umbriassa Italiassa, nykyinen Nocera Umbra

## Lähteet
Vähäsuo

**Vähäsuo** eli **Pikkusuo** on suo Huittisissa 4 km Lauttakylästä luoteeseen. Sen pinta-ala on 108 hehtaaria ja sen pinnan korkeus on välillä 45 - 48 mpy. Osa suon reunoista on muutettu turvapelloiksi, loput reunoista on isovarpuista rämettä, rahkarämettä ja korpirämettä. Keskiosan suotyypit ovat keidasräme, lyhytkorsineva ja rashkaneva. Vähäsuo kuuluu Suojoen valuma-alueeseen.

## Lähteet
Clupea

**Clupea** (lat., ”Kilvellä varustettu”) voi viitata seuraaviin:

* Clupea eli Aspis, antiikin aikainen kaupunki Africa proconsulariksessa
* *[[Clupea (suku)|Clupea]]*, sillien suku
Oppidum novum

**Oppidum novum** (lat., ”Uusi kaupunki”) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:

* Oppidum novum, kaupunki Gallia Aquitaniassa
* Oppidum novum, kaupunki Mauretania Caesariensiksessa

## Lähteet
Ortona (täsmennyssivu)

**Ortona** (lat.; ) voi viitata seuraaviin kaupunkeihin:

* Ortona, antiikin aikainen kaupunki Latiumissa Italiassa
* Ortona, antiikin aikainen kaupunki Samniumissa Italiassa
* Ortona, kaupunki Chietin maakunnassa Abruzzon alueella Italiassa
* Ortona dei Marsi, kaupunki L’Aquilan maakunnassa Abruzzon alueella Italiassa

## Lähteet
Pitkäportaan seisake

**Pitkäportaan seisake** (ratakm 161+088) oli rautatieliikennepaikka Halikossa aivan Paimion rajan tuntumassa. Seisake avattiin vuonna 1932 ja suljettiin 1955.

## Lähteet
Pitinum

**Pitinum** voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:

* Pitinum, kaupunki Samniumissa Italiassa, nykyinen Madonna di Pettino
* Pitinum Mergens, kaupunki Umbriassa Italiassa, nykyinen Pian di Valeria
* Pitinum Pisaurense, kaupunki Umbriassa Italiassa, nykyinen Macerata Feltria
Pollentia

**Pollentia** voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:

* Pollentia, kaupunki Baleaareilla, nykyinen Pollença Majorcalla Espanjassa
* Pollentia, kaupunki Liguriassa Italiassa, nykyinen Polenza
* Pollentia, kaupunki Picenumissa Italiassa

## Lähteet
Al-Hasan al-Yusi

**Abu Ali Al-Hasan al-Yusi** tai **Sidi Lahsen Lyusi** (1631–1691) oli marokkolainen suufi ja pyhimys. Hän syntyi Atlasvuorilla berberien paimentolaisheimoon mutta katsoi olevansa Muhammedin perillinen Idris II:n kautta ja siten todellisuudessa *[[šarif]].* Lyusin kuolinvuosi 1891 osuu Marokon alaviitti-dynastian alkuvaiheisiin ja dynastian vakiinnuttajan, Ismail ibn Sharifin (1672–1727) hallitusaikaan. Lyusin haudasta tuli kulttikeskus ja hänestä itsestään näin ollen *siyyd.*  

## Yhteiskunta
Sosiaaliantropologi Clifford Geertz kutsuu marinidien jälkeistä aikaa  Marokossa *[[marabout]]*-kriisiksi, jota kesti alaviitti-dynastian valtaannousuun asti 1600-luvulla. Kyseessä oli keskushallinnon otteen herpaantuminen paikallisten pyhien miesten ja suufi-veljeskuntien johtajien, *maraboutien,* saadessa valtaa maaseudulla ja levittäessä teokraattista anarkiaa ja lahkolaista uskonkiihkoa. Maraboutit olivat pyhiä miehiä, itsensä nimittäneitä saarnaajia, suufi-ryhmien johtajia, Koraanin opettajia, vaeltavia askeetteja, jotka perustivat pieniä, aggressiivisia utopistisia kommuuneja. Maraboutien voima perustui siihen, että heillä uskottiin olevan *baraka* eli yliluonnollinen voima, joka teki heistä pyhimyksiä. 

## Elämäkerta
Lyusi laskeutui legendan mukaan noin kaksikymmenvuotiaana vuorilta muuttuakseen ensin pyhiinvaeltajaksi, sitten kapinoitsijaksi ja viimein pyhimykseksi. Hän vaelsi koko ikänsä paikasta toiseen.

### Pyhyyden saavuttaminen
Lyusi oli tarinan mukaan kuuluisan saharalaisen suufi-sheikin Mohammed ibn Nasirin eli Ahmed ben Nasirin oppilas. Nasiri perusti suuren suufi-veljeskunnan, joka edelleen vaikuttaa Marokossa. Heidän kohtaamiseensa liittyy tarina, jossa Lyusin fyysinen rohkeus, moraalinen voima ja ehdoton lojaalisuus edeltävät sitä, että pyhyys siirtyy Nasirista myös Lyuisille. Rohkeus, moraali ja ehdoton lojaalisuus olivat tarinassa marokkolaisen hengellisyyden kolme perusainesta.

### Pyhä mies ja sulttaani
Lyusin kohtaaminen sulttaani Ismail ibn Sharifin kanssa tapahtui kolmekymmentä vuotta myöhemmin Lyusin kierrettyä maraboutin luota toiselle. Hän oli ollut vahvimmassa *marabout*-keskuksessa Dilassa, kun Ismailin veli valloitti sen vuonna 1668. Tarinassa Lyusi kohtaa Ismailin tämän uudessa loisteliaassa pääkaupungissa Meknesissä. Kansantarina tiivistää kohtaamisessa Marokon historian johtomotiivin. Siinä voimakas soturi ja hyveellinen pyhimys kohtaavat. Tarinassa Lyusi osoittaa epäsuorasti Ismailin tekemän vääryyden, ja hänet ajetaan sen takia pois hovista. Kun hän ei lähde tarpeeksi pitkälle, Ismail yrittää tappaa hänet, mutta ihme pelastaa tämän. Ismail katuu ja pyytää anteeksi. Lyusi vastaa: "En pyydä vaurautta tai virkaa. Pyydän vain, että annat kuninkaallisen tunnustuksen siitä, että olen *šarif*, profeetan jälkeläinen ja oikeutettu kunnioitukseen ja etuoikeuksiin."

Lyusin säilyneissä teksteissä on kirje sulttaanille, missä hän vaatii tältä oikeudenmukaista käytöstä. Hän muistuttaa sulttaania tämän uskonnollisista velvoitteista, joita ovat oikein tehty verojen kokoaminen, pyhä sota sekä sorrettujen oikeamielinen kohtelu.

## Lähteet

* 
* 

### Viitteet
Macomades

**Macomades** voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:

* Euphranta eli Macomades Selorum, kaupunki Africa proconsulariksessa
* Macomades, kaupunki Numidiassa
* Macomades minores eli Iunci, kaupunki Africa proconsulariksessa
Ocelum

**Ocelum** (lat. < kelt.; ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:

* Ocelum, kaupunki Gallia transpadanassa
* Ocelum, kaupunki Lusitaniassa
* Ocelum Duri eli Ocellodurum, kaupunki Hispania Tarraconensiksessa

## Lähteet
Velykyi Luhin kansallispuisto

**Velykyi Luhin kansallispuisto** eli **Suuren niityn kansallispuisto** () on kansallispuisto Ukrainan Zaporižžjan alueella. Vuonna 2006 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 167,56 neliökilometriä. Kansallispuiston hallinto toimii Dniprorudnen kaupungissa.

Historiallisesti Velykyi Luh on tarkoittanut Dneprin tulvatasankoa H’ortytsjan saaren (Хортиця) eteläpuolella (1500–1700-luvuilla). Alue on noin 20 kilometriä leveä ja 100 kilometri pitkä. Seudun riistaeläimistö oli runsas ja vedet kalaisia. Seudusta tuli yksi Zaporižžjan kasakoiden keskuksista ja aluetta kutsuttiin "isäksi". Nykyisin Kah’ovkan tekojärvi peittää suuren osan näistä historiallisista maista.


Простори Великого Лугу.jpg
Панорама острова Гусячий.jpg
О. Великі Кучугури Каховське водосховище НПП Великий Луг 01.jpg
О. Великі Кучугури Каховське водосховище НПП Великий Луг 06.jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Natsionalnyi pryrodnyi park Velykyi Luh  (grandmeadow.org.ua)
Jarlsberg (sanomalehti)

**Jarlsberg** on norjalainen vuonna 1991 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Holmestrand. Sen edeltäjä oli vuonna 1843 perustettu *Holmestrandsposten*, vuodesta 1903 nimeltään *Jarlsberg*, joka meni konkurssiin vuonna 1982. Lehti ilmestyy kolmesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Vladimir Gel’man

**Vladimir Jakovlevitš Gel'man** (; s. 6. lokakuuta 1965, Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen politiikan tutkija, joka on toiminut Venäjän politiikan professorina Helsingin yliopiston Aleksanteri-instituutissa vuodesta 2012 lähtien. Vuosina 2005–2022 hän toimi professorina Pietarin eurooppalaisessa yliopistossa.

## Elämä

Gel'man valmistui diplomi-insinööriksi Leningradin polyteknisessä instituutissa vuonna 1988 ja työskenteli tämän jälkeen konetehtaalla Leningradissa. Hän kiinnostui politiikasta glasnostin aikana. Hän työskenteli tutkijana Venäjän tiedeakatemian alaisessa sosiologian instituutissa Pietarissa ja suoritti tohtorintutkintoa vastaavan kandidaatintutkinnon Pietarin valtionyliopistossa vuonna 1998.

## Julkaisut

* Vladimir Gel'man: *Трансформация в России: политический режим и демократическая оппозиция*. 1999.
* Vladimir Gel'man: *Автономия или контроль? Реформа местной власти в городах России, 1991–2001*. Pietarin eurooppalainen yliopisto, 2002.
* Vladimir Gel'man, Sergei Ryženkov ja Michael Brie: *Making and Breaking Democratic Transitions: The Comparative Politics of Russia's Regions*. Rowman & Littlefield Publishers, 2003.
* Vladimir Gel'man, Sergei Ryženkov, Jelena Belokurova ja Nadežda Borisova: *Реформа местной власти в городах России, 1991–2006*. Norma, 2008.
* Vladimir Gel'man ja Otar Marganija (toim.): *Resource Curse and Post-Soviet Eurasia: Oil, Gas, and Modernization*. Lexington Books, 2010.
* Cameron Ross ja Vladimir Gel'man (toim.): *The Politics of Sub-National Authoritarianism in Russia*. Ashgate, 2010.
* Vladimir Gel'man: *Из огня да в полымя: российская политика после СССР*. BHV-Peterburg, 2013. http://hdl.handle.net/10138/136238
* Vladimir Gel'man, Otar Marganija ja Dmitri Travin: *Reexamining Economic and Political Reforms in Russia, 1985–2000: Generations, Ideas, and Changes*. Lexington Books, 2014.
* Vladimir Gel'man: *Authoritarian Russia: Analyzing Post-Soviet Regime Changes*. University of Pittsburgh Press, 2015.
* Vladimir Gel'man (toim.): *Authoritarian Modernization in Russia: Ideas, Institutions, and Policies*. Routledge, 2016.
* Dmitri Travi, Vladimir Gel'man ja Andrei Zaostrovtsev: *Российский путь: Идеи, Интересы, Институты, Иллюзии*. Pietarin eurooppalainen yliopisto, 2017.
* Vladimri Gel'man: *"Недостойное правление": политика в современной России*. Pietarin eurooppalainen yliopisto, 2019.
* Dmitri Travin, Vladimir Gel'man ja Otar Marganija: *The Russian Path: Ideas, Interests, Institutions, Illusions*. ibidem-Verlag, 2020.
* Vladimir Gel'man: *Авторитарная Россия: бегство от свободы, или почему у нас не приживается демократия*. Howard Roark, 2021.
* Vladimir Gel'man: *The Politics of Bad Governance in Contemporary Russia*. University of Michigan Press, 2022. https://library.oapen.org/handle/20.500.12657/54679

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Vladimir Gel'man Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa
* Vladimir Gel'man ORCID:ssa
* Vladimir Gel'man Scopuksessa
* Vladimir Gel'man Google Scholarissa
Marianna Muravyeva

**Marianna Georgievna Muravyeva** (; s. 2. lokakuuta 1975, Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen oikeustieteilijä ja historioitsija, joka on toiminut oikeustieteen professorina Helsingin yliopiston Aleksanteri-instituutissa vuodesta 2018 lähtien.

Muravyeva väitteli tohtoriksi historiasta Pietarin valtionyliopistossa vuonna 1999. Hän on työskennellyt tutkijana Herzenin pedagogisessa yliopistossa, Oxford Brookes University -yliopistossa ja Tampereen yliopistossa. Vuosina 2016–2019 hän toimi oikeustieteen professorina Moskovan talouskorkeakoulussa.

## Julkaisut

* Marianna Muravyeva (toim.): *Вина и позор в контексте становления современных европейских государств (XVI–XX вв.): Сборник статей*. Pietarin eurooppalainen yliopisto, 2011.
* Judith Rowbotham, Marianna Muravyeva ja David Nash (toim.): *Shame, Blame, and Culpability: Crime and violence in the modern state*. Routledge, 2012.
* Marianna Muravyeva ja Raisa Maria Toivo (toim.): *Gender in Late Medieval and Early Modern Europe*. Routledge, 2012.
* Marianna Muravyeva ja Natalia Puškareva (toim.): *Бытовое насилие в истории российской повседневности (XI–XXI вв.)*. Pietarin eurooppalainen yliopisto, 2012.
* Marianna Muravyeva ja Natalia Novikova (toim:) *Women’s History in Russia: (Re)Establishing the Field*. Cambridge Scholars Publishing, 2014.
* Mariana Muravyeva (toim.): *Domestic Disturbances, Patriarchal Values: Violence, Family and Sexuality in Early Modern Europe, 1600–1900*. Routledge, 2015.
* Marianna Muravyeva ja Raisa Maria Toivo (toim.): *Parricide and Violence Against Parents throughout History: (De)Constructing Family and Authority?*. Palgrave Macmillan, 2017.
* Marianna Muravyeva, Phillip Shon ja Raisa Maria Toivo: *Parricide and Violence against Parents: A Cross-Cultural View across Past and Present*. Routledge, 2020.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Marianna Muravyeva Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa
* Marianna Muravyeva ORCID:ssa
Ukrajinske radio

**Ukrajinske radio** (, ’ukrainalainen radio’) on Ukrainan valtion julkisrahoitteinen radioyhtiö.

Vuoteen 2015 asti radiotoiminta oli itsenäistä ja suurilta osin oligarkkien hallussa. Verh’ovna Rada sääti kuitenkin tuolloin lain, jonka nojalla paikalliset valtion omistamat radio- ja televisioasemat organisoitiin uudelleen yhden valtionyhtiön eli Suspilnen alaisuuteen. Keskustelua tällaisen yrityksen perustamisesta oli käyty jo 1990-luvun lopulta alkaen, mutta asialle ei juurikaan ollut tehty mitään. Yleisradioyhtiö koostuu televisio-, radio- ja tuotantoyhtiöstä. Lakimuutos astui voimaan tammikuussa 2017. Laissa määrättiin myös, että koko valtionyrityksen budjetti olisi 0,2 prosenttia valtion budjetista.

Ukrainassa on vuodesta 1994 lähtien vietetty Radio-, televisio- ja viestintätyöntekijöiden päivää 16. marraskuuta sen kunniaksi, että tuona päivänä, vuonna 1924, Harkovassa kuultiin ensimmäinen Ukrajinske radion lähetys.

Vuodesta 1929 lähtien radion alaisuudessa on toiminut oma Ukrainan radion sinfoniaorkesteri, jonka kuuntelijaluvut lasketaan tuhansissa. Alkuvaiheessa sen muusikot tulivat lähes yksinomaan Harkovasta.

Yhtiön kanavia on voinut vuodesta 2018 lähtien voinut kuunnella sekä iOS- että Android-käyttöjärjestelmille saatavien älypuhelinsovellusten kautta.

## Kanavat ja organisaatio
Kotimaiselle yleisölle kanavia yhtiöllä on yhteensä kolme. Näiden lisäksi on myös erillinen ulkomaisille suunnattu monikielinen kanava.

Vuodesta 2017 lähtien yhtiön johdossa on toiminut Dmytro H’orkin. 

## Lähteet
Skeppargatan

**Skeppargatan** on Tukholman Östermalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu etelä-pohjoissuunnassa Strandvägeniltä Valhallavägenin yli Ladugårdsgärdetin asuinalueelle.

Kadun nimi ('laivurinkatu') on yksi Östermalmin vanhimmista, ja sitä käytettiin jo 1600-luvulla. Kadun pohjoisosaa kutsuttiin nimellä *Högbåtsmansgatan* ('pursimiehenkatu'). Myös monien kadun varrella sijaitsevien kortteleiden nimet viittaavat mereen ja merenkulkuun.
## Kuvia

Strandvaegen 1894.jpg|Skeppargatanin ja Strandvägenin risteys vuonna 1894.
Patentverkets annex 04.JPG|Patentti- ja rekisterilaitoksen lisärakennus Skeppargatan 65:ssä.

## Muuta
Kirjailija Karin Boye asui Skeppargatan 102:ssa vuodesta 1933 kuolemaansa saakka vuoteen 1941. Hänen asuintalonsa seinään asennettiin vuonna 2011 muistolaatta.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Yrjö Simola

**Yrjö Antero Simola**  (13. tammikuuta 1898 Hämeenlinna – 19. lokakuuta 1974 Vantaa) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. 

Simolan vanhemmat olivat kanavankasööri Johan Gustaf Simolin ja Anni Elisabet Hällström ja puoliso vuodesta 1928 Elna Katariina Alho. Simola tuli ylioppilaaksi 1917 ja valmistui metsänhoitajaksi 1922. Hän oli aluksi Diesen Wood & Co:n ja Metsähallituksen Viipurin toimiston palveluksessa ja sitten Kevätniemen sahan palveluksessa 1924–1926 ja 1929–1930, Veitsiluodon sahan ja selluloosatehtaan, sittemmin Veitsiluoto Oy, palveluksessa 1926–1927, Siuron sahan palveluksessa 1927–1928 ja Veitsiluoto Oy:n metsäosastolla vuodesta 1930, metsäosaston päällikkö vuodesta 1937 ja yhtiön metsäpäällikkö vuodesta 1947. Simolalla oli myös useita metsäalan ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Eläkkeelle tehtävistään hän jäi 1963. Metsäneuvoksen arvonimen Simola sai 1958.  

## Lähteet
Arka

**Arka** () oli Münchenissä kesäkuusta 1947 helmikuuhun 1948 kerran kuukaudessa ilmestynyt kirjallisuus-, taide- ja kirjallisuuskritiikkijulkaisu. Lehteä julkaisi Ukrajinska trybuna yhteistyössä taiteellis-kirjallisen organisaation MURin julkaisukomitean kanssa. Lehteä ehti ilmestyä kaikkiaan kahdeksan numeroa. Toimituskunnan jäseniä olivat vuonna 1947: Viktor Petrov, Juri Kosatš, Bohdan Nyžankivskyi, Zenon Tarnavskyi ja George Juri Ševelov (salanimi Šereh) ja lehden ulkoasusta vastasi Jacques Hnizdovskyi. Ševelovista tuli 1948 päätoimittaja. *Arkan* taiteellinen ja teoreettinen taso oli korkea, ja se kertoi ukrainalaisille lukijoille läntisistä kulttuurivirtauksista.

## Lähteet
DNS (täsmennyssivu)

**DNS** voi viitata ainakin seuraaviin asioihin:

* Den Nationale Scene, yksi Norjan kolmesta kansallisesta teatterista
* Domain Name System, internetin nimipalvelujärjestelmä
* DNS (Did not start), urheilun, esimerkiksi yleisurheilun, tuloslistoissa lyhenne kilpailijalle, joka ei aloittanut kilpailua
Den Nationale Scene

**Den Nationale Scene** (lyh. **DNS**) on Bergenissä sijaitseva teatteri ja yksi Norjan kolmesta tärkeimmästä teatterista Kansallisteatterin sekä Det Norske Teatretin ohella.
## Historia
### Det norske Theater (1850–1863)
Vuonna 1850 perustettiin Bergeniin Ole Bullin aloitteesta Det norske Theater, joka oli ensimmäinen kokonaan norjankielinen teatteri. Henrik Ibsen toimi ohjaajana ja neuvonantajana 1851–1857 ja Bjørnstjerne Bjørnson oli teatterin johtaja 1857–1859. Det norske Theater meni kuitenkin konkurssiin 1863.
### Den Nationale Scene (1876–)
Vuonna 1876 Bergenin porvarit perustivat nykyisen Den Nationale Scenen, joka aloitti toimintansa Det norske Theaterin vanhoissa tiloissa. Uusi jugendtyylinen teatterirakennus valmistui 1909. Vuodesta 1993 teatteri on ollut virallisesti kansallinen, ja sen rahoituksesta vastaa Norjan valtio.
## Teatterinjohtajat

* 1876–1878 – Niels Wichstrøm
* 1878–1882 – Johan Bøgh
* 1882–1889 – Gunnar Heiberg
* 1890–1895 – Johan Irgens Hansen
* 1895–1898 – Olaf Hansson
* 1899–1900 – Hans Aanrud
* 1900–1905 – Gustav Thomassen
* 1905–1907 – Anton Heiberg
* 1908–1909 – Olaf Hansson
* 1910–1924 – Ludvig Bergh
* 1924–1925 – Christian Sandal
* 1925–1931 – Thomas Thomassen
* 1931–1934 – Karl Bergmann
* 1934–1939 – Hans Jacob Nilsen
* 1939–1946 – Egil Hjorth-Jenssen
* 1946–1948 – Stein Bugge
* 1948–1952 – Georg Løkkeberg
* 1952–1961 – Per Schwab
* 1961–1963 – Bjarne Andersen
* 1963–1967 – Gisle Straume
* 1967–1976 – Knut Thomassen
* 1976–1982 – Sven Henning
* 1982–1986 – Kjetil Bang-Hansen
* 1986–1995 – Tom Remlov
* 1995–1996 – Ketil Egge
* 1996–1998 – Aksel Otto Bull (vt.)
* 1998 – Lars Arrhed
* 1998–2001 – Bentein Baardson
* 2001–2008 – Morten Borgersen
* 2008–2011 – Bjarte Hjelmeland
* 2012–2019 – Agnete Haaland
* 2020– Stefan Larsson

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Teatterin verkkosivut
Sydämeni valtias

**Sydämeni valtias** (*Mr. Imperium* tai *You Belong to My Heart*) on Don Hartmanin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen, musiikkipitoinen draamaelokuva vuodelta 1951. Sen pääosia näyttelevät Lana Turner ja amerikanitalialanen oopperabasso Ezio Pinza.

Tarinassa yhdysvaltalainen yökerholaulajatar rakastuu Välimeren-lomallaan häntä liehittelevään pikkuvaltion kruununprinssiin.

Elokuvaa markkinoitiin Metro-Goldwyn-Mayerin musikaalina, mutta musiikin osuus on varsin pieni lukuun ottamatta Ezio Pinzan muutamaa laulua. Arvostelijat pitävät elokuvan tarinaa kovin kevyenä ja ennalta-arvattavana.

Elokuva on tekijänoikeuksista vapaa ja katsottavissa muun muassa Internet Archivessa ja YouTubessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Molukkienisojalka

**Molukkienisojalka** (*Eulipoa wallacei*) on isojalkakanoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Malaijien saaristossa.

## Koko ja ulkonäkö
Molukkienisojalka voi kasvaa noin 30 cm pitkäksi. Laji on väriltään pääosin ruskea. Selässä on punaruskeita ja harmaita juovia. Molukkienisojalan rinta on harmaa ja vatsa ja perä ovat valkoiset. 

## Levinneisyys ja elintavat
Molukkienisojalkaa tavataan useilla Molukkien saarilla. Lajin elinympäristöä ovat ainavihannat sademetsät. Linnut munivat yhdyskuntina aurinkoisille hiekkarannoille ja hautaavat munat hiekkaan. Molukkienisojalka luokitellaan vaarantuneeksi, ja kannan kooksi arvioidaan 20&nbsp;000–50&nbsp;000 yksilöä. Kantaa uhkaavat munien keruu ravinnoksi, elinympäristön häviäminen hakkuiden ja teiden rakentamisen vuoksi sekä kissat ja muut vieraslajit.

## Lähteet
Johannes Laurentii Gestricius

**Johannes Laurentii Gestricius** (n. 1564 Gästrikland – viimeistään 1638 Korppoo) oli Klaus Flemingin ja Ebba Stenbockin kotisaarnaaja sekä Korppoon kirkkoherra. 

Gestricius toimi Flemingin kotisaarnaajana 1590-luvulla, jolloin hän myös auttoi Klaus Flemingiä laatimaan kirjeitä. Gestricius saattoi toimia lyhyen aikaa apupappina Siuntiossa, missä Flemingillä oli asuinkartano. Klaus Flemingin kuoltua vuonna 1597 Gestricius jatkoi Flemingin lesken Ebba Stenbockin kotisaarnaajana ja Turun linnan saarnaajana. Gestriciuksen puoliso oli Paraisten kirkkoherra Elias Espingin ja Agneta Klemetsdotterin tytär Sara Eliasdotter Esping

## Lähteet
Asko Aro-Heinilä

**Asko Aro-Heinilä** on ollut joulukuusta 2016 asti Satakunnan maakuntajohtaja. Hän jäi 1.3.2023 alkaen lomalle ja siirtyy loman saattelemana eläkkeelle. Ennen maakuntajohtajuutta hän toimi Rauman suunnittelujohtajana. Hänen seuraajansa maakuntajohtajana on entinen kansanedustaja, raumalainen Kristiina Salonen.

## Lähteet
Kokemäen seurakunta

**Kokemäen seurakunta** on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Ala-Satakunnan rovastikunnassa Turun arkkihiippakunnassa. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Petri Laine helmikuusta 2025 alkaen.Seurakunnan pääkirkkona toimii Kokemäen kirkko.

Kauvatsan seurakunta liitettiin Kokemäen seurakuntaan vuonna 2007.

## Lähteet