open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Raisa Vasiljeva

**Raisa Rodionovna Vasiljeva** (, naimisissa *Lukina*, Лукина; 30. elokuuta 1902 Pietari – 30. maaliskuuta 1938 Vorkuta) oli neuvostoliittolainen lasten- ja nuortenkirjailija.

Raisa Vasiljeva syntyi köyhään työläisperheeseen. Hän teki töitä pikkutytöstä lähtien, osallistui Venäjän vallankumoukseen ja oli yksi ensimmäisistä Komsomolin jäsenistä.  Vasiljeva opiskeli myöhemmin työläistiedekunnassa ja teknologisessa instituutissa ja liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1919. Hänen miehensä Vasili Lukin työskenteli puolueen piirikomitean instruktorina.

Vasiljeva ja hänen miehensä kuuluivat kommunistipuolueen ”trotskilais-zinovjevilaiseen oppositioon”. Heidät pidätettiin ja karkotettiin Keski-Aasiaan vuonna 1928, mutta seuraavana vuonna tuomio kumottiin ja he pääsivät palaamaan Leningradiin.

Vasiljevan ensimmäinen kirja *Ensimmäiset nuorisoliittolaistytöt* (*Pervyje komsomolki*) ilmestyi vuonna 1932. Omaelämäkerrallisen teoksen aiheena ovat Venäjän vallankumouksen nuoret osanottajat. Vasiljeva kirjoitti myös toista kirjaa, josta ilmestyi katkelmia, mutta hänet pidätettiin pian Sergei Kirovin murhan jälkeen joulukuussa 1934. Vasiljeva ja hänen miehensä tuomittiin ”vastavallankumouksellisen zinovjeviläisen ryhmän jäseninä” viiden vuoden vankeuteen. Kirjailijan teoksiin perustuvasta elokuvasta *Ystävättäret* (*Podrugi*, 1935) tuli suosittu, mutta sen käsikirjoittaja mainittiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1960.

Kolmannen kerran Vasiljeva pidätettiin Uhta-Petšoran vankileirillä vuoden 1937 lopussa. Hänet tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin Vorkutan lähellä yhtenä 351:stä samana päivänä teloitetusta vangista, joista 296 oli poliittisia.

## Suomennettuja teoksia
* *Ensimmäiset nuorisoliittolaistytöt*. Suom. Lea Helo. Leningrad: Kirja, 1933.
* *Poliitikot* (*Politiki*). Suom. Lea Helo. Leningrad: Kirja, 1934.

## Lähteet
Pyterlahden louhos

**Pyterlahden louhos** oli Virolahdella Pyterlahden kylässä Suomenlahden rannalla sijainnut kivilouhos, josta vietiin punasävyistä rapakivigraniittia Venäjälle pääasiassa Pietariin.

Kivenlouhinta alkoi Pyterlahdella 1700-luvun alussa kun tsaari Pietari I alkoi rakentaa uutta pääkaupunkia Pietaria Neva-joen suulle. Jo aiemmin 1600-luvulla oli kiveä louhittu Tallinnan ja Narvan linnoitusten rakentamiseen. Louhimon työnjohto ja työvoima oli venäläistä ja alussa louhintatöissä oli rangaistusvankeja ja heitä vartioimassa sotaväkeä. Työssä oli enimmillään noin 2&nbsp;000 miestä ja Sittasaareen rakennettiin venäläinen kirkko työväkeä varten. Louhintamenetelmät olivat alkeellisia eikä räjähdysaineita käytetty juuri lainkaan. Suuret kivenlohkareet irrotettiin rakohakkausmenetelmällä joka vei aikaa mutta lohkareet saatiin irti ehjinä. Suurin irrotettu lohkare oli 33 metriä pitkä ja 2,3 metriä paksu 360 tonnia painanut kivi (toisen tiedon mukaan kiven pituus oli 25,5 metriä, paksuus keskimäärin 3,5 metriä ja paino yli 600 tonnia) jota käytettiin Talvipalatsin eteen 1832 pystytetyssä Aleksanteri I:n muistopatsaan jalustassa. Kiven valmistamiseen kului 275 mieheltä 18 kuukautta. Pyterlahdelta olivat peräisin myös Iisakinkirkon 48 16,5 metrin korkuista graniittipylvästä. Suurimmat lohkareet saatiin Heponiemen louhokselta, jossa on edelleen näkyvissä rakohakkausmenetelmän tuottamia kiviseiniä. Kivet vedettiin louhimolta miesvoimin rantaan ja laivattiin sitten Pietariin aluksi venäläisillä parkoilla mutta myöhemmin myös suomalaisten kaljaaseilla ja jahdeilla.

1850-luvulta alkaen Pyterlahden louhoksella alkoi työskennellä suomalaisia ja parissakymmenessä vuodessa louhintatyö siirtyi yksinomaan heille. Kiviä alettiin irrottaa kiilanreikäriveillä, räjähdysaineiden käyttö lisääntyi ja louhimoissa otettiin käyttöön myös nostokurjet. 1890-luvulla suomalaiset toimittivat kivet Kronstadtin kuivatelakkaa varten ja he alkoivat myös urakoida Pietarissa Nevan kanvien rantojen, siltojen ja patsaiden kivitöitä. 1900-luvun alkupuolella kiveä louhittiin Varpusaarella ja Hailniemen kaakkoiskärjessä. Uusi yhtiö *Itä-Suomen Graniitti Oy* hoiti kivien vientiä Venäjälle ja Pyterlahden louhimoissa oli työssä kautta vuoden 200-300 miestä, kiireisinä aikoina jopa enemmänkin. Pyterlahdella oli kaikkiaan kymmeniä erillisiä louhoksia, muun muassa Heponiemi, Korpisaari, Hailiniemi, Siltasaari, Varpusaari ja Kangasala. Kivenlouhinta Pyterlahdella päättyi ensimmäisen maailmansodan alettua 1914. Louhittava kivi oli karkearakeista rapakivigraniittia joka kelpasi vientiin vain Venäjälle. Louhinnan päätyttyä entiset louhimot alkoivat metsittyä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Kaukiainen, Yrjö: *Punaiset pilarit — Suomalainen graniitti tsaarien Pietarissa*. SKS 2016
Pasi Kaunisto (albumi)

**Pasi Kaunisto** on Finnlevyn vuonna 1969 julkaisema iskelmälaulaja Pasi Kauniston esikoisalbumi. Se sisältää muun muassa hänen alkuaikojensa kaksi suurta hittiä, ”Koskaan et muuttua saa” ja ”Sanat eivät riitä kertomaan”.

## Kappaleet
### A-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
*Discogs.com

### Viitteet
Under the Skin (vuoden 2013 elokuva)

**Under the Skin** on vuonna 2013 valmistunut Jonathan Glazerin ohjaama tieteiselokuva, joka perustuu löyhästi Michel Faberin vuoden 2000 romaaniin *Lihaa ja verta* (englanniksi *Under the Skin*). Scarlett Johansson esittää elokuvan pääroolissa mystistä naista, joka viettelee yksinäisiä miehiä Skotlannissa. *Under the Skinin* ensi-ilta pidettiin Telluriden elokuvajuhlilla 29. elokuuta 2013, ja sen maailmanlaajuinen ensi-ilta 10. elokuuta 2014.

## Vastaanotto
Rotten Tomatoes -elokuvasivustolla *Under the Skin* on saanut 84 prosentilta kriitikoista myönteisen arvostelun. Sivuston yleisen mielipiteen mukaan elokuva voi olla vaikeasti ymmärrettävä joillekin katsojille, mutta kiehtova kuvasto ja Scarlett Johanssonin lumoava roolisuoritus tekevät *Under the Skinista* aavemaisen katselukokemuksen. ''The Guardian'' -lehden Peter Bradshaw kuvaili elokuvaa viiden tähden arvostelussaan visuaalisesti ällistyttäväksi ja syvästi järkyttäväksi. Myös *[[The Times]]* ja *[[The Daily Telegraph]]* palkitsivat elokuvan viidellä tähdellä omissa arvosteluissaan. *Under the Skin* oli useiden kriitikoiden mielestä yksi vuoden parhaista elokuvista, ja myöhemmin myös yksi 2010-luvun parhaista.

## Lähteet
Tšekin luonto

Keski-Euroopassa sijaitsevan **Tšekin tasavallan luonto** edustaa tyypillistä keskieurooppalaista luontoa. Tšekin luonnonoloihin vaikuttavat korkeat vuoristot ja mantereinen sijainti, ja pääosa maan metsistä on havupuuvaltaisia. Tšekissä on runsaasti ilveksiä, ja muita suurempia petonisäkkäitä ovat karhu ja susi. Maassa esiintyy myös villisikoja. Tšekissä on paljon peltoja.

## Kasvillisuus
Metsät ovat Tšekin maiseman tärkeimpiä tunnusmerkkejä, vaikka suuri osa maan alkuperäisistä metsistä on kaadettu jo kauan sitten viljelysmaan ja puutavaran saamiseksi. Alkuperäisen tšekkiläisen metsän, joita on nykyisin noin kolmannes maan metsistä, tyypillisiä puulajeja ovat tammet, kuuset, pihdat ja pyökit. Monia metsiä on muutettu viljellyiksi kuusimetsiksi. Nykyisin puuston tilavuudesta on kuusta 63&nbsp;prosenttia ja mäntyä 15&nbsp;prosenttia. Vaikka pääosa metsistä on havumetsää, maan kansallispuuna pidetään lehmusta. Tšekin suurin metsä on Saksan rajalla sijaitseva Baijerin metsä, jonka pinta-ala on yli 2&nbsp;000 neliökilometriä.

Puuraja kulkee noin 1&nbsp;400 metriä merenpinnan yläpuolella, ja siitä ylöspäin esiintyy pohjoisemmalle Euroopalle tyypillistä taiga- ja tundrakasvillisuutta. Alpeilla kasvaa ruohoja ja matalia pensaita. Määrissä on myös edelleen rippeitä vanhoista aroalueista, mutta suurin osa niistä on otettu viljelyskäyttöön. Harvinaisia ruohokasveja ovat kihokit, liljat, valvatit, rohtomesikkä ja *[[Ranunculus lyallii]]* -leinikkilaji. Tšekissä ei ole juurikaan merkittäviä endeemisiä lajeja. Kaikkiaan maassa kasvaa noin 3&nbsp;500 putkilokasvilajia, joista yli 2&nbsp;500 on alkuperäisiä.

## Eläimistö
Tšekin eläimistö on monimuotoista. Yleisiä pikkunisäkkäitä ovat ketut, murmelit, saukot, näädät, minkit ja metsäjänikset. Metsissä ja pelloilla näkee fasaaneja, pyitä, villisikoja, kauriita, sorsia ja hanhia; toisinaan tavataan myös kotkia, haikaroita, korppikotkia ja sääksiä. Määrin pohjoisosissa on joitakin susia ja karhuja; näiden lisäksi maassa esiintyy suuremmista nisäkkäistä myös ilveksiä ja metsäkissoja. Yksi Tšekin nisäkäserikoisuuksista on vaarantunut mufloni. Yleisimpiä kalalajeja ovat karppi, hauki ja taimen.

## Luonnonsuojelu
Luonnonperinnön säilyttäminen on yksi Tšekin hallituksen tärkeimmistä tavoitteista. Harvinaisia tai uhanalaisia lajeja suojellaan aktiivisesti, ja maahan on perustettu neljä kansallispuistoa (Krkonošen, Podyjín, Šumavan ja České Švýcarskon kansallispuistot), jotka yhteensä kattavat 1,52 prosenttia maan pinta-alasta. Kaikkiaan eri tavoin suojeltuja alueita on 21 prosenttia maan pinta-alasta. 

Kansallispuistojen alueella on jyrkkiä kallioita, kalliomuodostumia, vuoria, jokilaaksoja, järviä ja soita.

## Lähteet
Tuta

**Tuta** (aiemmin **Tutanota**) on saksalainen avoimen lähdekoodiin perustuva sähköpostipalvelu, jonka avulla viestit voi lähettää päästä päähän -salausta käyttäen. Viestit voi lähettää salattuna myös Tutan ulkopuolisiin sähköpostiosoitteisiin salasanaa käyttämällä. Palvelun avulla voidaan lähettää myös tavallisia salaamattomia viestejä. Tutaa voi käyttää verkkoselaimen lisäksi työpöytäsovelluksella (Linux, macOS, Windows) ja älypuhelimella (Android, iOS).

Ilmaisversioon kuuluu yksi gigatavu tallennustilaa. Maksullisissa versioissa voi esimerkiksi lisätä useampia käyttäjiä, käyttää omaa verkkotunnusta ja luoda sääntöjä saapuville viesteille. Myös lisätallennustilan ostaminen on mahdollista. Alkuperäinen *Tutanota*-nimi on peräisin latinankielisistä sanoista *tuta* (turvallinen) ja *nota* (viesti).

Toukokuussa 2019 Tuta sijoittui ensimmäiseksi Mikrobitin testissä, jossa oli mukana yhteensä kuusi turvasähköpostisovellusta.

Tuta-sähköpostipalvelun käyttö on estetty Venäjällä ja Egyptissä. Eston voi kuitenkin kiertää käyttämällä VPN-yhteyttä tai Tor-selainta.

Saksalainen tuomioistuin päätti loppuvuodesta 2020, että Tutan on lisättävä palveluun toiminto, jolla poliisi pääsee katsomaan yksittäisiä sähköpostilaatikoita ja lukemaan posteja selväkielisinä. Tuta ilmoitti valittavansa päätöksestä. Oikeusjutussa oli kyse siitä, voidaanko Tuta laskea televiestintäpalveluksi. Euroopan unionin tuomioistuin katsoi vuonna 2019, että sähköpostipalvelut eivät ole sellaisia, mutta saksalaistuomioistuimen mielestä Tuta osallistuu televiestintäpalvelujen toimittamiseen. Aiemmin samana vuonna toinen saksalainen tuomioistuin päätti, että Tuta ei tarjoa televiestintäpalveluja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tutan kotisivut
* Tuta GitHubissa
Lakeuden kutsu (albumi)

**Lakeuden kutsu** on iskelmälaulaja Pasi Kauniston albumi vuodelta 1972. Noin puolet sen lauluista on Toivo Kärjen sävellyksiä, toinen puoli ulkomaisia käännöskappaleita.

Albumin myynti ylsi kultalevyyn vuonna 1976. Kansanlaulupoljentoisesta nimikappaleesta ”Lakeuden kutsu” tuli valtavan suosittu etenkin pohjalaismaakunnissa. Maaseutunostalgiaa ja Suomen maantiedettä sivuavat sanoitukset myös kappaleissa ”Koitere – Karjalan helmi”, ”Tää viesti kotiin vie”, ”Kotiseudulle tiedä en mä vertaa” ja ”Nelostie”.

Kaikki albumin kappaleet julkaistiin myös singlelevyinä: ”Maa muuttukoon” / ”Iltatähti” (1970), ”Kaiken silmistäs nään” / ”Tää viesti kotiin vie” (1970), ”Lakeuden kutsu” / ”Ei päivää ilman sinua” (1971), ”Nelostie” / ”Yksinäiset askeleet” (1971), ”Kaukainen laulu” / ”Isä ja lapsi” (1972) ja ”Koitere – Karjalan helmi” / ”Kotiseudulle tiedä en mä vertaa” (1972).

## Kappaleet
### A-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
*Fenno-musiikkiarkisto
*Discogs.com
### Viitteet
Lemin koulumänty

**Lemin koulumänty** oli Lemillä sijainnut suuri mänty, josta nykyisin on jäljellä vain Lemin kunnantalon pihalla sijaitseva noin neljä metriä korkea kanto. Kanto on rauhoitettu ja se jäi jäljelle kun mänty kaatui myrskyssä syksyllä 1943.

Koulumänty sai nimensä siitä että sen luona valmistauduttiin vainajan arkun saattamiseen hautausmaalle. Maaseutupitäjissä vainajan arkkua säilytettiin kotona useimmiten riihessä tai aitassa siihen saakka kunnes arkku tuotiin kirkolle hautaansiunausta varten. Kirkonkellojen alkaessa soittaa arkkua lähdettiin kantamaan koulumännyn luota haudalle saattoväen seuratessa. Tätä sanottiin Lemillä *koulunkäynniksi* ja siitä myös koulumänty sai nimensä. Kyseessä oli vanha kiertoilmaisu hautajaisille.

## Lähteet
Kamahl

**Kamahl** (oik. **Kandiah Kamalesvaran**, , s. 13. marraskuuta 1934 Kuala Lumpur, Malesia) on australialainen matalaääninen viihdelaulaja, jonka uran kansainvälinen huippu ajoittui 1970-luvulle. Hän on saavuttanut kymmeniä listasijoituksia sekä jopa satakunta kulta- ja platinalevyä eri maissa. Hän on syntyperältään Sri Lankan tamili, mutta syntynyt Malesiassa. Teini-iässä hän muutti Australiaan, jossa opiskeli pari vuotta arkkitehtuuria kunnes päätyi laulajanuralle.

Euroopassa Kamahl koki lyhyen suosion 1970-luvun puolivälissä luonnonsuojeluaiheisella laulullaan ”The Elephant Song”, joka nousi listojen kärkeen Alankomaissa, Belgiassa, Irlannissa ja Tanskassa. Ainakin joissakin maissa tuon levyn tuotto lahjoitettiin Maailman luonnon säätiölle. Laulutekstin suomennoksessa ”Ihminen on tehnyt sen” Juha Vainio vaihtoi norsun karhuksi, ja tämän tekstin levyttivät vuonna 1976 sekä Pasi Kaunisto, Tapio Heinonen että Reino Lauanne. Kamahl käväisi keväällä 1976 myös Suomessa nauhoittamassa televisiolle viihdeohjelman tunnetuimmista hiteistään, ajan tapaan ”playbackinä” eli valmiin ääniraidan päälle elehtien.

Luonnonsuojelutyön lisäksi Kamahl on tukenut muun muassa Unicefia ja Pelastakaa Lapset -järjestöä. Vuonna 1994 Kamahlille myönnettiin filantropiastaan Member of the Order of Australia -arvonimi ja vuonna 2004 Centenary-mitali.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Johan Fabricius

**Johan Fabricius** (1899 Bandung, Jaava, Indonesia – 1981 Glimmen, Alankomaat) oli alankomaalainen kirjailija.

Fabricius muutti Alankomaihin opiskelemaan taidetta ja toimi ensimmäisen maailmansodan aikana sotakirjeenvaihtajana Italiassa. Hänen tuotannolleen on luonteenomaista huumori ja myötäeläminen. Merkittävin teos on *Marietta*-trilogia. Proosan lisäksi hän on kirjoittanut näytelmiä ja matkakertomuksia.

## Suomennetut teokset
* *Demonien saari* (*Eiland der Demonen*), suom. Yrjö Iso-Puonti, Aura 1945
* *Kapteeni Bontekoen laivapojat* (*De Scheepsjongens van Bontekoe*), suom. Risto Leistelä, WSOY 1945
* *Marietta* (*Komedianten trokken voorbij*), suom. Toini Jännes, WSOY 1931 Sarja: Marietta 1
* *Mariettan poika* (*Melodie der verten*), suom. Toini Jännes, WSOY 1936 Sarja: Marietta 2
* *Venetsian seikkailija* (*Venetiaansch avontuur*), suom. Toini Jännes, WSOY 1937 Sarja: Marietta 3

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Katronträsk

**Katronträsk** on Uudellamaalla Sipoossa Hindsbyn lähellä Sipoonkorvessa sijaitseva lampi.

## Maantietoa
Katronträsk on 200 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Se on muodostunut mäkisen metsämaaston painanteeseen. Ympäristön mäet kohoavat 16–31 metriä vedenpinnan yläpuolelle. Lammessa ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 450 metriä. Rannat ovat soistunutta metsämaata. Lammen itärantaan on rakennettu yksi kiinteästi asuttu talo, jonne tulee tie Hindsbystä. Muita rakennuksia ei ole.

## Virkistysarvoja
Katronträsk sijaitsee Sipoonkorven kansallispuiston keskellä, mutta vain sen itä- ja kaakkoisrannat kuuluvat puiston suojelualueisiin. Kansallispuiston retkeilyreitistön polkuja risteää lammen ympäristössä.

## Vesistösuhteet
Katronträsk sijaitsee Sipoonjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 20) Byabäckenin valuma-alueessa (20.004). Lammen eteläpäähän laskee yksi oja, joka tuo vettä lounaasta Lindamorsmossenilta. Sen lasku-uoma alkaa järven pohjoispäästä, joka virtaa sieltä kohti pohjoista ja yhtyy Byabäckenin uomaan lähellä Svartböleä. Byabäcken on  Sipoonjoen suurin sivupuro. Sipoonjoki laskee Suomenlahdella Sipoonlahteen. Katronträskin vedenpinnan korkeus on 28,9 metriä mpy (N2000).

## Lähteet
Bakunkärrsträsket

**Bakunkärrsträsket** on Uudellamaalla Sipoossa Sipoonkorvessa sijaitseva lampi.

## Maantietoa
Bakunkärrsträsket on 200 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Se sijaitsee mäkisellä ylänköalueella mäkien välisessä painanteessa. Joka puolella lampea kohoaa pieniä mäkiä 15–25 metrin korkeuteen vedenpinnasta. Lammessa ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä ja rannat ovat pääasiassa suomaata, jonka on lammen äärellä avosuota. Lähistöllä olevat polut liittyvät Sipoonkorven kansallispuiston retkireitistöön. Lammen itäpuolella on Ultunan ja Nikkilän välinen yhdystie 11636 eli Knutersintie.

## Vesistösuhteet
Bakunkärrsträsket sijaitsee Suomenlahden rannikkoalueella (vesistöaluetunnus&nbsp;81), jonka välialueeseen&nbsp;81V047 lampi kuuluu. Lampeen ei tule ympäristöstä ojia ja sen laskuoja alkaa lammen itäpäästä yhdistyen pian Helgträskin lasku-uomaan, josta vesi virtaa kohti kaakkoa ja Fallbäckenin uomaan. Vesi laskee lopulta Suomenlahteen Bölsfjärdenin kohdalta. Lammen vedenpinnan korkeus on 31,2 metriä mpy. (N2000).

## Historiaa
Vuoden 1919 Helsingin seudun taloudellisessa kartassa on Helträsketin ja Bakunkärrträsketin suomaat raivattu maatalouskäyttöön. Osa maasta on jossakin vaiheessa muutettu peltomaaksi, mutta todennäköistä on, että keltaisella merkityt alueet ovat niittymaata. Silloin myös Bakunkärrträsketin suomaat oli tarkoitettu talviheinän kasvattamiseen. Vuoden 1936 taloudellisessa kartassa suuri osa heinämaista on jätetty hyödyntämättä.
 
Lammen nimi on kirjoitettu vaihtelevasti joko yhteen tai erikseen ”Bakunkärrs träsket”. Lammen ympäristössä ei ole viime aikoina tapahtunut merkittäviä muutoksia. Vuoden 1991 peruskartassa on lasku-uomassa mutka, joka on sittemmin oikaistu.

## Lähteet
Clare Francis

**Clare Francis** (1946) on brittiläinen kirjailija, joka ennen kirjailijanuraansa työskenteli mainosalalla. Hän ryhtyi seikkailevaksi purjehtijaksi ja kirjoitti dokumentaarisia teoksia matkoista, muun muassa Atlantin yksinpurjehduskilpailusta vuonna 1976. 

Francis kirjoitti purjehduksesta kaikkiaan kolme kirjaa, joista suomennettu *Tuulessa ja myrskyssä* kertoo Whitbread-purjehduksesta ja siihen valmistautumisesta.

Purjehduskirjojen jälkeen hän alkoi kirjoittaa jännityskirjoja, joissa niiden itsenäisen ja vaaroja uhmaavan päähenkilön kautta kuvastuu hänen oma seikkailijanelämänsä.

## Suomennetut teokset
* *Yötaivas* (*Night sky*, 1983), suom. Aarne T. K. Lahtinen, Otava 1984 
* *Tuulessa ja myrskyssä* (*Come wind or weather*, 1978), suom. Hannu Raevuori, sanastossa apuna Philip von Knorring, Otava 1985  
* *Punakristalli* (*Red crystal*, 1985), suom. Seppo Y. Pakarinen, Otava 1986 
* *Jääputous* (*Wolf winter*, 1987), suom. Aarne T. K. Lahtinen, Otava 1988 
* *Usvametsä* (*Requiem*, 1991), suom. Aarne T. K. Lahtinen, Otava 1991 
* *Yön salatut äänet* (*Deceit*, 1994), suom. T. K. Lahtinen, Otava 1994 
* *Epäilysten verkko* (*Betrayal* 1996), suom. Aarne T. K. Lahtinen, Otava 1997  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Timur Faizutdinov

**Timur Ramilevitš Faizutdinov** (; 6. lokakuuta 2001 – 16. maaliskuuta 2021) oli venäläinen jääkiekkopuolustaja. Hän edusti Dinamo Pietarin juniorijoukkuetta, jonka kapteenina hän myös toimi menehtymiseensä saakka.

12. maaliskuuta 2021 Loko Jaroslavlia vastaan pelatussa MHL:n pudotuspeliottelussa Faizutdinov sai vastustajan laukoman kiekon ohimoonsa, josta johtuen hän menetti tajuntansa ja joutui teho-osastolle. 16. maaliskuuta 2021 Faizutdinov menehtyi. Kuolinsyyksi ilmoitettiin sydänpysähdys. Dinamo Pietari ilmoitti, että tulevat ottelut aloitetaan minuutin hiljaisella hetkellä Faizutdinovin muistoa kunnioittaen.

## Lähteet
Fallträsk

**Fallträsk** on pieni suon ympäröimä lampi läntisessä Sipoossa. Se sijaitsee Sipoonkorven Hindsbyn metsässä, kansallispuiston pohjoisosassa. Järven lasku-uoma alkaa järven pohjoispäästä, laskee sieltä kohti pohjoista ja yhdistyy Källängenissä Byabäckenin uomaan. 

Monien muiden lähistön järvien ja lampien tavoin Fallträsk on kasvamassa umpeen. Se onkin todennäköisesti seuraava Sipoonkorvessa sijaitseva kokonaan suoksi muuttuva lampi.

## Vesistösuhteet
Fallträsk sijaitsee Sipoonjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 20) Byabäckenin valuma-alueessa (20.004). Järveen tulee oja Jöusjärvestä ja Fallträskista alkaa laskuoja, joka yhtyy Byabäckeniin 800 metrin päässä. Byabäcken on Sipoonjoen sivupuro. Järven vedenpinnan korkeus on 35,3 metriä mpy (N2000).

## Lähteet
Monica Dickens

**Monica Dickens** (1915 Lontoo, Britannia – 1992 ) oli brittiläinen kirjailija.

Monica Dickens oli Charles Dickensin pojanpojantytär. Hän muutti vuonna 1951 Yhdysvaltoihin. Hän hyödyntää teoksissaan toisen maailmansodan kokemuksiaan sairaanhoitajana ja lentokonetehtaassa. Lisäksi hän on kirjoittanut hevosaiheisia nuortenkirjoja sekä lastenkirjoja.

*Follyfoot*- eli *Varsanjalka*-sarjan pohjalta on tehty televisiosarja *[[Ratsutilan nuoret]]*. *Kuuntelijat* on tosipohjainen romaani, joka kertoo Samarialaiset-hyväntekeväisyysjärjestön toiminnasta.

## Suomennetut teokset
* *Virginia* (*The angel in the corner*), suom. Yrjö Kivimies, Helsinki: Otava 1958. Sarja: Otavan kirjakerho, 1958, 6.
* *Onnellinen vanki* (*The happy prisoner*), suom. Kyllikki Hämäläinen, Helsinki: Otava 1959. Sarja: Otavan kirjakerho, 1959, 6
* *Lontoon sydän* (*The heart of London *), suom. Erkki Haglund, Helsinki: Otava 1962. Sarja: Otavan kirjakerho, 1962, 9.
* *Yläkerran huone* (*The room upstairs*), suom. Helvi Vasara, Helsinki: Otava 1967. Sarja: Lukurengas
* *Kuuntelijat* (*The listeners*), suom. Anja Haglund, Helsinki: Otava 1971

### Nuortenkirjat
;Varsanjalka-sarja
* *Hevoshoitola Varsanjalka* (*Follyfoot*), suom. Maini Palosuo, Helsinki: Otava 1972. Sarja: Otavan nuortenkirjoja
* *Varsanjalan Dora* (*Dora at Follyfoot*), suom. Maini Palosuo, Helsinki: Otava 1973 Sarja: Otavan nuortenkirjoja 
* *Varsanjalan hevoset* (*The horses of Follyfoot*), suom. Pirkko Talvio, Helsinki: Otava 1976 Sarja: Otavan nuortenkirjoja 
* *Varsanjalka vaarassa* (*Stranger at Follyfoot*), suom. Pirkko Talvio-Jaatinen, Helsinki: Otava 1978 Sarja: Otavan nuortenkirjoja 
;Maailmanlopun majatalo -sarja
* *Meidän joukon majatalo* (*The house at World's End*), suom. Pirkko Talvio-Jaatinen, Helsinki: Otava 1972 Sarja: Otavan nuortenkirjoja
* *Meidän joukon kesä* (*Summer at Worlds End *), suom. Pirkko Talvio-Jaatinen, Helsinki: Otava 1973 Sarja: Otavan nuortenkirjoja 
* *Meidän joukon kevät* (*Spring comes to World's End*), suom. Pirkko Talvio-Jaatinen, Helsinki: Otava 1975 Sarja: Otavan nuortenkirjoja 
* *Meidän joukon talvi* (*World's end in winter*), suom. Pirkko Talvio-Jaatinen, Helsinki: Otava 1975 Sarja: Otavan nuortenkirjoja .

## Lähteet
Sata kelloa (albumi)

**Sata kelloa** on suomalaisen iskelmälaulaja Pasi Kauniston kolmas, vuonna 1974 julkaistu studioalbumi. Albumin kappaleista lähes puolet on Toivo Kärjen säveltämiä ja mukana on myös kaksi duettoa Markku Aron kanssa. ”Punaruusut” -kappale on alkusoitto operetista *[[Runoilija ja talonpoika]]*.

Albumin tunnetuimpia kappaleita on nimikappale ”Sata kelloa”, joka tuli tunnetuksi italialaislaulaja Fiorenzo Fiorentinin tulkitsemana televisiosarjasta *[[Käskijän merkki]]*. Kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Fredi, Eino Grön,Tapio Heinonen ja Tapani Perttu. Fredi on myös säveltänyt albumille kappaleen ”Tulen vielä takaisin”, jonka hän levytti omalle albumilleen *[[Rakkauden sinfonia]]* vuonna 1973.

## Kappaleet
; A-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

; B-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Tekijät
* Pasi Kaunisto – laulu
* Antti Hyvärinen – kapellimestari (4, todennäköisesti 7, 12)
* Markku Johansson – kapellimestari (2, 6, todennäköisesti 10, 11)
* Nacke Johansson – kapellimestari (1, 8, 9)
* Rauno Lehtinen – kapellimestari (3, 5)

### Muusikoita
* Esa Katajavuori – kosketinsoittimet (”Tuletko mukaan”)
* Antero Jakoila – kitarat (1, 11)
* Heikki Laurila – kitarat (1, 3, 5, 9)
* Ilpo Saastamoinen – kitarat (2, 6)
* Nono Söderberg – kitarat (7, 10, 12)
* Matti Bergström – bassokitara (”Sata kelloa”)
* Ilpo Kallio – rummut ja lyömäsoittimet (1–3, 5, 6, 9)
* Matti Oiling – rummut ja lyömäsoittimet (”Sata kelloa”)
* Pentti Lasanen – huilu (”Sata kelloa”)
* Arto Alaspää – todennäköisesti taustalaulut (2, 6)
* Irma Tapio – taustalaulut (”Tiedän silloin”)
* Heikki Hämäläinen – viulut (”Tiedän silloin”)

## Lähteet
* [– Suomen äänitearkisto ry:n levytietokanta 1901–1999](https://fenno.musiikkiarkisto.fi/ Fenno)

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* ''Sata kelloa'' fono.fi-äänitetietokannassa
* ''Sata kelloa'' discogs.com-sivustolla
Kuopion VPK

**Kuopion VPK** on 1877 perustettu, Kuopion Kylmämäessä sijaitseva sopimuspalokunta. 

Palokunta toimi vuoteen 1977 asti Kuopion museon yhteydessä, josta VPK muutti Kelloniemen asemalle "väliaikaisiin tiloihin" vuonna 1977. 2024 VPK osti ensimmäisen oman asemansa. Kuopion VPK muutti Kylmämäen asemalle 20.1.2025.

Paloasema sijaitsee osoitteessa Purukatu 7.

Palokunnassa toimii miehistö-, nuoriso- sekä varhaisnuoriso-, sekä tukiosasto.

## Kalusto

## Lähteet
* Kuopion VPK:n kotisivut
* Yle.fi (26.1.2025)
* Savonsanomat.fi
Henn Põlluaas

**Henn Põlluaas** (s. 16. helmikuuta 1960) on virolainen poliitikko ja Riigikogun puhemies huhtikuusta 2019 maaliskuuhun 2021.  Hän oli myös Sauen kaupunginjohtaja vuodesta 2012 vuoteen 2015, jolloin hänet valittiin Riigikoguun.  Hän on ollut Viron konservatiivisen kansanpuolueen varapuheenjohtaja vuodesta 2017.

Kesäkuussa 2021 Põlluaasin ilmoitettiin asettuvan Viron konservatiivisen kansanpuolueen ehdokkaaksi samaisen vuoden presidentinvaaleihin.

## Lähteet
William Kenneth Hartmann

**William Kenneth Hartmann** (s. 6. kesäkuuta 1939) on yhdysvaltalainen planeettatutkija, taiteilija ja kirjailija.  Hän oli yksi ensimmäisistä, joka esitteli Kuun syntymisen törmäysteorian. Hartmann on myös yksi tunnetuimmista yhdysvaltalaisista avaruustaiteilijoista, jonka töitä on tilannut muun muassa NASA. Hartmannin mukaan Chesley Bonestellin töillä on ollut häneen suuri vaikutus. Hän on myös on kirjoittanut ja kuvittanut useista kirjoja Maan ja aurinkokunnan historiasta, usein yhdessä kuvittaja Ron Millerin kanssa. 

Hän on valmistunut kandidaatiksi Pennsylvanian osavaltionyliopistosta ja maisteriksi Arizonan yliopistosta.

Hartmann oli yksi osallistuja Condonin raportissa, joka oli vuosina 1966–1968 tehdyn yhdysvaltalaisen Coloradon yliopiston ufoprojektin loppuraportti, eräs laajimmista ja kiistellyimmistä ufotutkimuksista.

Hartmannin mukaan on nimetty astedoidi 3341 Hartmann.

## Julkaisut
* *Out of the Cradle: Exploring the Frontiers beyond Earth* yhdessä Ron Millerin ja Pamela Leen kanssa (1984)
* *The History of Earth: An illustrated chronicle of an evolving planet* Ron Millerin kanssa (1991)
* *Mars Underground* (1997)
* *The Grand Tour: A Traveler's Guide to the Solar System*, Ron Millerin kanssa (1. painos 1981, 2. painos 1993, 3. painos 2005)
* 

## Lähteet
Kryptondifluoridi

**Kryptondifluoridi** (KrF2) on kryptonin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste ja yksi jalokaasuyhdisteistä. Yhdistettä voidaan käyttää hapettavana ja fluoraavana epäorgaanisen kemian synteeseissä.

## Ominaisuudet
Kryptondifluoridi on pysymätön yhdiste ja hajoaa huoneenlämpötilassa kryptoniksi ja fluoriksi. Alle -78 °C:n lämpötilassa se on kuitenkin stabiili väritön kiteinen aine. Yhdisteestä tunnetaan kaksi kidemuotoa, jotka ovat α- ja β-muodot. Molempien alkeiskoppi on tetragonaalinen. Rakenteeltaan molekyyli on lineaarinen. Kryptondifluoridi on reaktiivista ja reagoi muun muassa veden kanssa ja metallit se hapettaa fluorideiksi, joissa metalli on useimmiten korkeimmalla mahdollisella hapetusluvulla. Yhdiste reagoi Lewis-happojen kanssa muodostaen yhdisteitä, joissa on fluorikryptonkationi (KrF+). Esimerkiksi reaktiossa antimonipentafluoridin kanssa muodostuva yhdiste on KrF[SbF6].

## Valmistus ja käyttö
Kryptondifluoridi on ensimmäinen koskaan valmistettu kryptonyhdiste. Sitä valmisti ensimmäisen kerran D. R. MacKenzie vuonna 1963 suuntaamalla elektronisuihkun kryptonin ja fluorin seokseen -150 °C:n lämpötilassa. Muita vaihtoehtoisia valmistustapoja ovat esimerkiksi säteilyttämällä kryptonin ja fluorin seosta ultraviolettivalolla tai valokaaren avulla alhaisissa lämpötiloissa.

Kryptondifluoridilla on käyttökohteita lähinnä akateemisissa tutkimuksissa. Sen avulla voidaan valmistaa esimerkiksi epäorgaanisia fluorideja, joissa metalli on korkealla hapetusluvulla.

## Lähteet
Kristian Jaani

**Kristian Jaani** (s. 11. joulukuuta 1976 Tallinna) on virolainen poliitikko ja entinen poliisi. Hän toimi Viron sisäministerinä vuosina 2021–2022. Hän oli aiemmin sitoutumaton, mutta liittyi kesäkuussa 2021 keskustapuolueeseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Kristian Jaani'' Viron hallituksen verkkosivuilla
Watermelon Sugar

**Watermelon Sugar** on brittilaulaja Harry Stylesin kappale, joka julkaistiin 15. toukokuuta 2020 neljäntenä singlenä hänen toiselta sooloalbumiltaan *[[Fine Line]]*. Kappaleen kirjoittivat Styles, Mitch Rowland, Thomas Hull ja Tyler Johnson, joka myös tuotti sen yhdessä Kid Harpoonin kanssa. Vuoden 2020 elokuussa kappale nousi Billboard Hot 100 -listan kärkeen ensimmäisenä Stylesin kappaleena. Seuraavan vuoden maaliskuussa Styles voitti sillä ensimmäisen Grammy-palkintonsa, kun kappale palkittiin parhaana pop-sooloesityksenä.
## Lähteet
On elon retki näin (Pasi Kauniston albumi)

**On elon retki näin** on iskelmälaulaja Pasi Kauniston albumi vuodelta 1975.
## Kappaleet
### A-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
*Discogs.com
*Fenno-musiikkarkisto
Megan Fox: Legendojen arvoitus

**Megan Fox: Legendojen arvoitus** () on yhdysvaltalainen dokumentaarinen minisarja, jota juontaa yhdysvaltalainen näyttelijä Megan Fox. Sen ensiesitykset olivat joulukuussa 2018 yhdysvaltalaisella kaapelikanava Travel Channelilla. Suomessa sarjaa on esittänyt Kutonen.

Sarjassa Fox tutkii Englannin, Turkin, Yhdysvaltojen ja Skandinavian historiaa sekä muun muassa sitä, oliko Troijan sota todellinen historiallinen tapahtuma. Radfordin yliopiston arkeologian professori David S. Anderson on syyttänyt sarjaa pseudotieteelliseksi ja näennäisarkeologiseksi. Hänen mukaansa sarja ei juurikaan huomioi aiheistaan relevanttia tieteellistä tutkimusta, vaan käyttää esimerkiksi akateemikkojen haastatteluja vain, kun se sopii sarjan narratiiviin.

## Lähteet
Juha Keltti

**Juha Tapio Keltti** (20. maaliskuuta 1952 Helsinki – 15. tammikuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen juristi ja kansalaisaktivisti, joka työskenteli Aseistakieltäytyjäliiton lakiasiainsihteerinä vuosina 1992–2020. Hän antoi muun muassa oikeusapua totaalikieltäytyjille ja siviilipalvelusvelvollisille sekä edusti liittoa valtionhallinnon työryhmissä.

Espoon Tapiolassa varttunut Keltti oli jo kouluvuosinaan mukana SDNL:n ja Teiniliiton toiminnassa. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Tapiolan Yhteiskoulusta hän aloitti oikeustieteen opinnot Helsingin yliopistossa ja lisäksi hän opiskeli vuoden Moskovassa Komsomol-koulussa. Varusmiespalveluksensa Keltti suoritti Hyrylän varuskunnassa vuosina 1977–1978 jonka jälkeen hän työskenteli Varusmiesliiton järjestösihteerinä. Antimilitaristina tunnettu Keltti oli myös ehdolla liiton pääsihteeriksi, mitä Pääesikunta ei hyväksynyt. Myöhemmin Keltti työskenteli vapaana toimittajana, kunnes aloitti Aseistakieltäytyjäliiton lakiasiainsihteerinä vuonna 1992. Työssään Keltti hoiti arvionsa mukaan noin 200 totaalikieltäytyjien oikeudenkäyntiä, joista lähes kaikki päättyivät häviöön. 

Keltti kuoli pitkäaikaisen sairauden jälkeen 68-vuotiaana Malmin sairaalassa tammikuussa 2021.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kertomuksia rohkeudesta 02.07.2015 – vieraana Juha Keltti Radio Rapu.
Villem Reimann

**Villem Reimann** (19. maaliskuuta 1906 Pärnu – 8. huhtikuuta 1992 Tallinna) oli virolainen säveltäjä.

Reimann valmistui Tallinnan konservatoriosta Artur Kappin oppilaana sävellyksessä vuonna 1933 ja Artur Lemban oppilaana pianonsoitossa 1936. Vuosina 1937–1938 hän täydensi opintojaan Franz Lisztin musiikkiakatemiassa Budapestissa. Siellä häntä opetti sävellyksessä Zoltán Kodály, kamarimusiikissa Leó Weiner ja orkesterinjohdossa Ernő Unger. Vuodesta 1942 Reimann työskenteli itse teoria-aineiden ja kamarimusiikin opettajana Tallinnan konservatoriossa, vuodesta 1965 professorina. Hän kuului Viron säveltäjäliittoon vuodesta 1944.

Suurimman osan Reimannin sävellystuotannosta muodostavat kamari- ja elokuvamusiikki, joiden lisäksi tuotantoon kuuluvat muiden muassa konsertto viululle ja kamariorkesterille sekä kuoroteokset. Reimannin varhaisissa teoksissa ovat enemmän esillä romanttiset ja myöhemmässä tuotannossa modernimmat piirteet, kuten kaksitoistasäveljärjestelmä. Reimann sai useita tunnustuksia, kuten Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1951.

## Teoksia
* *Vilsandi*, sinfoninen sarja (1937)
* *Kauged rannad*, ooppera (1959, libretto: Muia Veetamm)
* *Tehumardi*, sävelruno (1975)
* *Hetked merega*, sinfonietta (1978)
* konsertto viululle ja kamariorkesterille
* kamari- ja elokuvamusiikkia
* kuoroteoksia ja soololauluja
* pianosävellyksiä

## Lähteet
Selkä (vesistö)

**Selkä** on järvellä tai meressä avonainen ja pääosin saareton vesialue, jota reunustaa saaret tai saaristot taikka kiinteän maa-alueen tai mantereen rannikko. Sanotaan, että järvissä on **järvenselkä** ja merellä **merenselkä**. 

## Järvenselkä

Suomen järville suuret selät eivät ole kovin ominaisia, vaan Suomen järvet ovat tyypillisesti rikkonaisen niemisiä ja saarisia. Kuitenkin esimerkiksi Oulujärvessä on kaksi todella suurta selkää, *[[Ärjänselkä]]* ja *[[Niskanselkä (Oulujärvi)|Niskanselkä]]*. Suomen suurimpiin selkiin kuuluvat myös Saimaan *[[Pyhäselkä (järvi)|Pyhäselkä]]*, Päijänteen *[[Tehinselkä]]*, Inarijärven *Kasariselkä* ja Säkylän Pyhäjärvi. Suurella järvellä, jolla on paljon niemiä, lahtia ja saaria, voi olla nimistössään paljon selkiä. Esimerkiksi Tampereen Pyhäjärven keskiosassa on *Saviselkä, Huhtaanselkä, Sorvanselkä, Maivaselkä, Anianselkä, Palhonselkä* ja *Säijänselkä*.

## Merenselkä
Lounais-Suomen saaristossa paikannimistö on kaksikielinen. Monia merenselkiä kutsutaan siellä ruotsin kielellä nimellä **fjärden**. Tällainen on esimerkiksi Paraisten *Kirkkoselkä* eli *Kyrkfjärden*. Nauvon pohjoispuolella sijaitsee ruotsinlaivojen käyttämä *Omenaistenaukko* eli *Ominaisfjärden*. Täällä käytetään suurista merenselistä murteellista nimitystä **aukko**. Osassa lounaissaaristoa käytetään sisäjärvien tapaan myös nimitystä *vesi*, kuten tehdään kustavilaisten selillä *Kivivesi* ja *Tuulvesi*  tai Pakinaisten *Lokvesi* eli *Lockvattnet*. Harvinaisempaa nimitystä *gloppet* käytetään Suomen puolella eniten Merenkurkun ympäristössä. Ahvenanmaan luoteissaaristossa on joitakin selkiä *stråket*-nimellä. Ruotsinkielisellä rannikolla voi järvillä olla nimenä *fjärden*-loppusia järvennimiä. Nämä ovat muistoina niistä ajoista, kun järvi oli vielä merenlahtena. Maankohoamisen seurauksena lahti on kuroutunut järveksi, mutta nimi on säilynyt samana.

## Lähteet
Schwellbrunn

**Schwellbrunn** on kunta Koillis-Sveitsissä, Appenzell Ausserrhodenin kantonissa. Kunnassa on noin 1&nbsp;500 asukasta. Kunta on kantoninsa korkeimmalla (972 metriä) sijaitseva asutus, ja sieltä on näkymä Bodenjärvelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Donald Kagan

**Donald Kagan** (1. toukokuuta 1932 Kuršėnai, Liettua – 6. elokuuta 2021 Washington, D.C., Yhdysvallat) oli liettualaissyntyinen yhdysvaltalainen historioitsija ja Yalen yliopiston Sterling-professori. Hänen tutkimuksensa kohdistui antiikin Kreikkaan ja sodankäynnin historiaan. Kagan kirjoitti neljäosaisen kirjasarjan peloponnesolaissodasta.

Kagan palkittiin National Humanities -mitalilla vuonna 2002.

## Elämä
Kagan syntyi 1. toukokuuta 1932 juutalaiseen perheeseen Kuršėnaissa Liettuassa. Hänen isänsä kuoli ennen Donaldin kaksivuotispäivää. Kagan muutti Liettuasta Yhdysvaltoihin äitinsä ja siskonsa kanssa. Hän vietti lapsuutensa New Yorkin Brooklynlissä, jossa hän opiskeli Thomas Jefferson High Schoolilla. Kagan valmistui Brooklyn Collegesta 1954. Hänestä tuli filosofian maisteri antiikintutkimuksessa Brownin yliopistosta 1955. Vuonna 1958 Kaganista tuli historian tohtori Ohion osavaltionyliopistolla.

Kagan oli alun perin liberaali demokraatti, mutta hänen poliittiset näkemykset alkoivat siirtyä konservatiivisempaan suuntaan vuoden 1969 tienoilla. Hän allekirjoitti uuskonservatiivisen ajatushautomon Project for the New American Centuryn manifestin vuonna 1997. Kagan tuki Vietnamin ja Irakin sotia ja puolusti länsimaalaisen historian opetusta yliopistoissa.

Yhdysvaltain vuoden 2000 presidentinvaalien kynnyksellä Kaganin ja hänen poikansa Frederickin kirjoittama *While America Sleeps* julkaistiin. Kirjassa Kaganit vaativat Yhdysvaltain puolustusmenojen lisäämisestä.

Presidentti George W. Bush palkitsi Kaganin National Humanities Medalilla vuonna 2002.

Kagan toimi antiikintutkimuksen ja historian Sterling-professorina Yalen yliopistossa. Hänen "The Origins of War" -kurssi oli yksi yliopiston suosituimmista kursseista 25 vuoden ajan. Kaganilla oli myös muita kursseja, kuten "Introduction to Ancient Greek History". Hänen historiaan ja antiikin kulttuuriin liittyvät seminaarinsa keskittyivät esimerkiksi Thukydidesiin ja spartalaisten hegemoniaan.

## Yksityiselämä
Kagan oli naimisissa Myrna Dabruskyn kanssa. Pariskunnalla on kaksi lasta, 1958 syntynyt Robert sekä 1970 syntynyt Frederick.

Kagan kuoli 89-vuotiaana 6. elokuuta 2021 vanhainkodissa Washington DC:ssä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jääkaappimagneetti

**Jääkaappimagneetti** on jääkaapin oveen tarkoitettu, yleensä koristeellinen kestomagneetti. Joissain malleissa voi olla ominaisuutena mahdollisuus ripustaa magneettiin esimerkiksi muistilappu tai postikortti. Jääkaappimagneetti on erittäin suosittu matkamuisto matkoilta. Tähän vaikuttavat luultavasti edullisuus ja pieni koko. Jotkut harrastavat magneettien keräämistä kaikista käymistään maista tai matkakohteista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Salibandyn naisten 1. divisioonan kausi 2020–2021

**Naisten 1. divisioonan kausi 2020–2021** on järjestyksessään 28. naisten 1. divisioonan kausi. Sarja oli tosin ollut kauden 2019–2020 ajan tauolla. Kaudella 2020–2021 sarjaa pelataan ensimmäistä kertaa nykyisellä kolmen lohkon sarjajärjestelmällä. 1. divisioonaa pelattiin kolmessa 7–8 joukkueen lohkossa. Kauden alkamisen jälkeen koronaviruspandemian takia lohkot jaettiin kahtia, ja lopulta kausi jätettiin kesken. Halukkaat 1. divisioonajoukkueet osallistuvat F-liigan karsintasarjaan.

## Joukkueet
**A-lohko**
* **[[AFC Campus]]**, Turku
* **[[TPS Salibandy|TPS 3]]**, Turku
* **[[Kalannin Pallo -65|KaPa-65]]**, Uusikaupunki
* **[[SalBa]]**, Rauma
* **[[Blue Fox]]**, Uusikaarlepyy
* **FBC Remix**, Isokyrö
* **SC Kokkola**, Kokkola
* **[[Seinäjoen Peliveljet|SPV]]**, Seinäjoki

**B-lohko**
* **MIG**, Tampere
* **SBS Tamppi**, Tampere
* **RSS Panthers**, Riihimäki
* **SS Nova**, Helsinki
* **Northern Stars**, Espoo
* **[[Kirkkonummi Rangers|Rangers]]**, Kirkkonummi
* **[[SB Vantaa]]**, Vantaa

**C-lohko**
* **[[Blackbirds United|Blackbirds]]**, Kerava
* **[[Jokerit Salibandy|Jokerit]]**, Helsinki
* **Ä-Lasti**, Helsinki
* **[[PSS|PSS II]]**, Porvoo
* **[[Urheiluseura Hatsina|Hatsina]]**, Mikkeli
* **[[LASB|LASB ed]]**, Lahti
* **[[O2-Jyväskylä|O2-Jyväskylä II]]**, Jyväskylä
* **[[Papas (urheiluseura)|Papas]]**, Kajaani

## Runkosarja
Runkosarja oli tarkoitus pelata kolminkertaisena, jolloin joukkueet olisivat pelanneet lohkosta riippuen 18–21 ottelua. Lohkot on jaettu kesken kauden kahtia koronapandemian takia. Alueellisesti jaetuissa lohkoissa oli tarkoitus pelata 6 ottelua.
### A-lohko

**A1-lohko**

**A2-lohko**

### B-lohko

**B1-lohko**

**B2-lohko**

### C-lohko

**C1-lohko**

**C2-lohko**

## F-liigan karsintasarja
Helmikuussa tehtiin päätös 1. divisioonakauden lopettamisesta. Halukkaat joukkueet pääsevät osallistumaan F-liigan B-lohkoon kaudeksi 2021–2022. Finaalien hävinnyt joukkue pääsee liigakarsintojen 2. kierrokselle.

## Lähteet
* https://salibandy.fi/fi/sarjat/naisten-1-divisioona/
* https://fliiga.com/fi/2021/02/19/hallitus-vahvisti-nain-pelataan-naisten-f-liigakarsinta/
Niilo Niemi

**Niilo Antero Niemi** (16. syyskuuta 1889 Tampere – 30. huhtikuuta 1954) oli suomalainen arkkitehti. Hän toimi arkkitehtinä puolustusministeriössä.

## Suunnittelutöitä
* Länsi-Suomi-lehden toimitalo, Kauppakatu, Rauma 1924 
* Helsingin sotilasläänin esikunta, Laivanvarustajankatu 6, Ullanlinna, Helsinki 1935 
* Elokuvateatteri Kinolinna, Vuorikatu, Mikkeli 1938 (arkkitehti Niilo Pulkan kanssa) 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kasarmirakennuksemme, kirj. arkkitehti Niilo Niemi, Sotilashallinnollinen aikakauslehti, 01.11.1934, nro 11, s. 49, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Kasarmirakennuksemme, kirj. arkkitehti Niilo Niemi, Sotilashallinnollinen aikakauslehti, 01.12.1935, nro 12, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sándor Veress

**Sándor Veress** (1. helmikuuta 1907 Cluj Napoca – 4. maaliskuuta 1992 Bern) oli unkarilais-sveitsiläinen säveltäjä, etnomusikologi ja pianisti.

Veress opiskeli sävellystä Zoltán Kodályn johdolla ja viimeisteli pianonsoiton opintonsa Béla Bartókin johdolla. Hän toimi vuosina 1943–1949 Kodályn seuraajana Franz Lisztin musiikkiakatemian sävellysprofessorina. Etnomusikologina hän teki myös kansanmusiikin keräystyötä ja avusti Béla Bartókia Unkarin tiedeakatemiassa. Vuonna 1949 Veressille myönnettiin Kossuth-palkinto. Pian Veress kuitenkin siirtyi Sveitsiin koettuaan monien taiteilija- ja tieteilijäkollegoidensa tavoin Unkarin yhteiskunnallisten olojen muuttuneen sietämättömiksi. Säveltäjän ura voidaankin jakaa tämän ratkaisun perusteella Unkarin- ja Sveitsin-jaksoihin; ensin mainitulle tunnusomaista oli unkarilaisten kansanmusiikkivaikutteiden ja italialaiseen polyfoniseen laulutyyliin pohjautuvan kontrapunktisen rakentelun yhdistely. Maastamuuttonsa jälkeen Veress alkoi kasvavissa määrin omistautua musiikin luomiselle kaksitoistasäveljärjestelmän pohjalta.

Veressin Unkarissa viettämältä ajalta peräisin ovat muiden muassa baletti *Térszili Katicza*, viulukonsertto ja oratorio *Szent Ágoston zsoltára az eretnekek ellen*. Sveitsin-ajalta ovat peräisin muiden muassa konsertot, joissa soolosoittimina ovat piano, klarinetti, jousikvartetti ja kaksi pasuunaa. Veress sävelsi Sveitsissä myös runsaasti kamarimusiikkiteoksia, joihin kuuluvat sellosonaatti, pianotrio ja harvinaislaatuisille kokoonpanoille laaditut teokset. Vokaaliteosten joukossa ovat *Elegie*, joka on sävelletty soitinkokoonpanosäesteisesti Walther von der Vogelweiden runoon ja *Glasklangespiel*, joka on sävelletty suurelle kuorolle Hermann Hessen teksteihin.

Veress oli pitkään vakavasti sairas, mutta otti Sveitsin kansalaisuuden viimeisinä elinkuukausinaan. Hän jätti pedagogisella työllään jälkensä musiikkielämään molemmissa asuinmaissaan; hänen oppilaidensa joukossa olivat György Ligeti, György Kurtág, Lajos Vass, Heinz Holliger, Heinz Marti ja Jürg Wyttenbach.

## Lähteet
Kelkheim (Taunus)

**Kelkheim** on kaupunki Main-Taunuksen piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se on osa Reinin–Mainin konurbaatiota, ja kuuluu Frankfurt am Mainin läntiseen esikaupunkialueeseen. Kelkheimissa on useita huonekalujen valmistajia.

## Maantiede
Kelkheim sijaitsee Taunus-vuoriston etelärinteellä Frankfurt am Mainin suurkaupunkialueella noin kuusitoista kilometriä Frankfurt am Mainin keskustasta länteen.

Nykyinen Kelkheim muodostettiin 1970-luvulla kunnista Kelkheim, Fischbach, Ruppertshain ja Eppenhain. Münster ja Hornau oli liitetty Kelkheimiin jo 1938. Noin kolmannes kaupungin väestöstä asuu kanta-Kelkheimissa. Eppenahin ja Rupperthain sijaitsevat muista kaupunginosista erillään Kelkheimin pohjoisosassa Taunuksen rinteellä.

## Historia

Fischbach ja Münster mainitaan asiakirjoissa ensi kerran 700-luvulla, Hornau vuonna 874, Kelkheim 880, Eppenhain 1285 ja Ruppertshain 1294. Kylät ovat frankkien perustamia. Nyky-Kelkheimin alueella asui 1540-luvulla noin tuhat ihmistä. Kolmikymmenvuotinen sota 1618–1648 oli tuhoisa, Ruppertshain oli autiona 1637–1651 ja Kelkheimissa oli vuonna 1648 vain kymmenen taloa. 1700-luvulla paikkakunta alkoi elpyä ja kasvaa. Kelkheimin huonekaluteollisuus sai alkunsa 1800-luvun puolivälissä. Vuonna 1905 asukkaita nyky-Kelkheimin alueella oli viitisen tuhatta. Kelkheim sai kaupunkioikeudet 1938, jolloin siihen liitettiin Hornau ja Münster; kolme kuntaa olivat jo tuossa vaiheessa kasvaneet yhteen. Eppenhainista ja Rupperthainista oli muodostettu Rossert-niminen kunta 1971. Rossert ja Fischbach liitettiin Kelkheimiin 1977, liitosten jälkeen kaupungin väkiluku oli noin 22&nbsp;000.

Kelkheimissa on useita historiallisia ristikkotaloja ja kartanokokonaisuuksia, kuten Rettershof.

## Talous ja liikenne
Kelkheim tunnetaan huonekalujen kaupunkina, Stadt der Möbel. Tuotteiden valmistus ja myynti on keskisuurten perheyritysten hallussa. Yksittäisistä tuotteista tunnetuin on niin kutsuttu Frankfurter Schrank. Kaupungissa sijaitsee työkaluja valmistavan Rothenberger Gruppen pääkonttori ja tuotantolaitos.

Kelkheimin asukkaiden ostovoimaindeksi on 143,0 (2017, Saksan liittotasavalta = 100,0).

Kelkheim sijaitsee Frankfurt am Mainin paikallisjunaliikenteen piirissä Königsteiner Bahn -radan varrella, asemia on kolme: Kelkheim Münster, Kelkheim ja Hornau. Kuusitoistakilometrinen rataosuus alkaa Frankfurt-Höchstin asemalta ja päättyy Königsteinin kaupunkiin. Kelkheimin pääteitä ovat  Bundesstraße 8, 455 ja 519. Bundesautobahn 66 kulkee kaupungin eteläpuolitse.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kelkheim (Taunus), Hessen, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Ross Colton

**Ross Colton** (s. 11. syyskuuta 1996 Robbinsville, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Colorado Avalanchessa. Hän laukoo vasemmalta ja on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Tampa Bay Lightning varasi hänet neljännellä kierroksella varausnumerolla 118 . Colton on voittanut Stanley Cupin kerran, avauskaudellaan Lightningissa vuonna 2021.

## Ura
Colton edusti vuosina 2014–2016 Cedar Rapids RoughRidersia juniorijääkiekkosarja USHL:ssä. Hän toimi jälkimmäisellä kaudella joukkueen kapteenina ja viimeisteli 55 runkosarjaottelussa 66 tehopistettä sijoittuen sarjan pistepörssin toiseksi. Tampa Bay Lightning varasi hänet kauden jälkeen NHL:ään . Colton pelasi seuraavat kaksi kautta yliopistosarja NCAA:ssa Vermontin yliopiston joukkueessa, kunnes siirtyi edustamaan Lightningin farmijoukkuetta Syracuse Crunchia NHL:n farmiliiga AHL:ään. Hän toimi joukkueen varakapteenina kaudella 2020–2021, vaikkei pelannut kuin kolme ottelua.

Colton teki ensiesiintymisensä NHL:ssä Tampa Bay Lightningin kotiottelussa Carolina Hurricanesia vastaan 24. helmikuuta 2021. Hän teki NHL-uransa avausmaalin heti ensimmäisellä laukauksellaan ja toisessa vaihdossaan ottelun avauserässä ajassa 06:43. Maali oli ottelun ensimmäinen ja jäi myös sen voittomaaliksi. Lightning voitti lopulta maalein 3–0. Coltonista tuli Lightningin seurahistorian yhdeksäs avausottelussaan maalin tehnyt pelaaja, minkä lisäksi hänestä tuli Lightningin toinen sekä voittomaalin avausottelussaan tehnyt että toiseksi nopeimman uran avausmaalin tehnyt pelaaja. Nikita Kutšerov teki uransa avausmaalin ensiesiintymisellään jo ajassa 02:12 New York Rangersia vastaan 25. marraskuuta 2013.

Colton pelasi kauden 2020–2021 runkosarjassa lopulta 30 ottelua tehopistein 9+3=12. Hän paikkasi Lightningin avainpelaajia Nikita Kutšerovia ja Steven Stamkosia näiden kärsiessä loukkaantumisista. Colton teki pudotuspelien toisen kierroksen viidennessä osaottelussa Carolina Hurricanesia vastaan maalin päätöserässä ajassa 49:04 ja auttoi täten Lightningin voittoon maalein 2–0 sekä jatkoon konferenssifinaaleihin. Colton vastasi Lightningin seurahistorian kolmannen sekä samalla toisen peräkkäisen Stanley Cupin voittomaalista viimeistelemällä joukkueen ja koko ratkaisuottelun ainoan maalin toisessa erässä kotona Montreal Canadiensia vastaan loppuottelusarjan viidennessä kohtaamisessa. Colton teki samalla NHL-historiaa olemalla sarjan yhteensä seitsemäs sekä ensimmäinen 18 ja toinen 82 vuoteen Stanley Cupin ratkaisseen voittomaalin tehnyt tulokas. Colton pelasi Lightningin kevään 2021 kaikissa 23 pudotuspeliottelussa, ja viimeisteli niissä tehopisteet 4+2=6.

Elokuussa 2021 Colton teki Lightningin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen, jonka cap hit on 1,25 miljoonaa dollaria.

Kesäkuussa 2023 Lightning kauppasi Coltonin Colorado Avalancheen vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2023 varaustilaisuudessa.

Heinäkuussa 2023 Colton teki Avalanchen kanssa nelivuotisen ja yhteensä 16 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet