open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lehtiä paholaisen kirjasta

**Lehtiä paholaisen kirjasta** (*Blade af Satans Bog*) on Carl Theodor Dreyerin ohjaama, vuonna 1920 ensi-iltansa saanut tanskalainen pitkä mykkäelokuva. Kahden ja puolen tunnin mittainen elokuva koostuu neljästä episodista, jotka käsittelevät Juudas Iskariotin petosta Jeesusta kohtaan, Espanjan inkvisitiota, Ranskan vallankumousta ja Suomen sisällissotaa. Jokaisessa tarinassa esiintyy ihmishahmon ottanut paholainen, jota näyttelee Helge Nissen. Elokuvan käsikirjoitti näytelmäkirjailija Edgar Høyer ja sen rakenteen esikuvana on yhdysvaltalaisen D. W. Griffithin vuonna 1916 valmistunut elokuva *[[Suvaitsemattomuus]]*.

*Lehtiä paholaisen kirjasta* oli ensimmäinen Suomen sisällissotaa kuvannut fiktiivinen elokuva, mutta Ruotsissa ja Suomessa esitetyistä versioista jätettiin pois sotaa kuvannut neljäs episodi.

## Suomen sisällissodan kuvaus
Suomen sisällissotaa käsittelevä noin 45 minuutin pituinen osa alkaa kuvalla Edvard Iston *[[Hyökkäys (maalaus)|Hyökkäys]]*-maalauksesta ja siinä kuvataan sota vapaussodaksi Neuvosto-Venäjän vallasta. Jakson tapahtumat sijoittuivat punaisten hallussa olleelle Hiirolan rautatieasemalle. Rautatievirkailija Paavo (Carlo Wieth) pääsee  lennättimen kautta yhteyteen valkoisten kanssa. Paavon Siri-vaimoon (Clara Wieth) ihastunut renki Rautaniemi (Carl Hillebrandt) antaa kuitenkin Paavon ilmi punaisille ja siirtyy myös itse näiden puolelle. Punaisiin kuuluva Ivan-niminen venäläinen munkki, joka on todellisuudessa paholainen, kertoo Rautaniemelle miten hän saa Sirin omakseen.

## Tuotanto
Elokuva kuvattiin Tanskassa 19. maaliskuuta – 28. elokuuta 1919. Hiirolan aseman kohtaukset kuvattiin Kagerupin asemalla. Elokuva saatiin valmiiksi 3. lokakuuta 1919 ja sen tuotantokustannukset olivat 150&nbsp;000 kruunua. Elokuvan ensi-ilta oli Norjassa 15. marraskuuta 1920 ja Tanskassa 24. tammikuuta 1921.

## Vastaanotto Suomessa
Suomessa elokuvan kolmeen jaksoon supistetun version ensi-ilta oli Olympia-teatterissa Helsingissä 27. helmikuuta 1921. Suomalainen kauppias, teatterimies ja elokuvaohjaaja Oski Talvio oli nähnyt elokuvan täydellisen version käydessään Kööpenhaminassa ja hän kirjoitti siitä arvostelun *[[Filmiaitta]]*-lehden numeroon 2/1922. Hän arvosteli Suomea käsitelleen jaksoa muun muassa Sirin venäläismallisesta kansallispuvusta, Paavon veistämättömistä hirsistä tehdystä tuvasta, joka muistutti venäläistä tupaa sekä tuvan nurkassa olleesta jumalankuvasta, jonka edessä Siri teki ristinmerkin. Vastineessaan Dreyer kertoi hankkineensa tietoja Suomen oloista elokuvaa varten Tanskan kirjastojen vähäisestä Suomea koskeneesta aineistosta sekä Suomen sisällissotaan valkoisten puolella osallistuneiden norjalaisten ja tanskalaisten vapaaehtoisten kertomuksista. Hän kehotti arvostelijaa kiinnittämään huomion elokuvaan tarinaan ja näyttelijätyöhön eikä niinkään puvustukseen ja lavasteisiin. Dryer ei kuitenkaan kertonut, että hän oli käynyt Suomessa lehtimiehenä tammikuussa 1911 tanskalaisen Robert Svendsenin pitäessä lentonäytöksen Helsingissä Oulunkylän raviradalla.

## Näyttelijät

Lähde: 

## Lähteet
Recknitz

**Recknitz** on Saksan Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa Vorpommern-Rügenin ja Rostockin piirikunnissa virtaava noin 70&nbsp;kilometriä pitkä joki, joka muodostaa pääosan Recknitzin vesistön 89&nbsp;kilometriä pitkästä pääuomasta. Joen valuma-alueen pinta-ala on 669&nbsp;neliökilometriä. Se alkaa Laagen pikkukaupungista ja se virtaa Bad Sülzen kautta Saaler Boddeniin, joka on murtovetinen ja matala boddenin osa.

## Joen kulku
Joki alkaa nimellänsä jokilaaksossaan () Laagen läheisen Liessowin kylän lähettyviltä. Siellä siihen yhtyy useita ojia, josta Korleputer Mühlenbach on valittu vesistön pääuomaksi. Recknitziksi kutsutaan sitä virtavettä, joka virtaa tässä laaksossa. Jos alajuoksun ja keskijuoksun rajana pitää Bad Sülzen taajamaa, voi sitä luonnehtia seuraavasti. Keskijuoksulla joki virtaa tulvalaaksossa, joka viettää koilliseen, ja alajuoksulla sen laakso viettää luoteeseen päin. Matkallaan se ohittaa ylhäällä Laagen ja Tessinin, alhaalla Bad Sülzen ja Marlowin sekä joensuussa Ribnitz-Damgartenin. Joen alkuperäinen uoma on mutkitellut tulvalaaksossaan voimakkaasti. 1900-luvun alussa joen mutkat oikaistiin niin, että joen pituus lyheni 122,2 kilometristä 68,7 kilometriin. Joen alajuoksua Marlowista alaspäin ei silloin oikaistu. Vuosina 2000–2001 siirrettiin joki keskijuoksullaan takaisin vanhaan uomaansa. Joen tärkeimpiä sivu-uomia ovat Pludderbach, Polchowbach, Reppeliner Bach, Maibach, Schulenberger Mühlenbach, Tribohmer Bach ja Templer Bach.

Alajuoksulla virtaa joki Bad Sülzesta alaspäin jääkauden aikaisessa jäätikköjokilaaksossa, jossa joen pohja sijaitsee Itämeren vedenpinnan korkeuden alapuolella. Tällä osuudella on vähävetinen joki aluksi 1,5 metriä, Marlowin alapuolella jo 4 metriä syvä, mutta joen virtaus kuitenkin vain 3,1 metriä sekunnissa. Samassa jäätikköjokilaaksossa virtaa myös Peenen sivujoki Trebel, mutta vastakkaiseen suuntaan. Alajuoksulla joki kallistuu vain 30 senttimetriä 20 kilometrin matkalla.

## Luontoarvoja
Jokilaakso on aiemmin ollut syvempi kuin nykyään, mutta ilmeisesti Itämeren vedenpinnan kohottua on myös jokilaaksoon kertynyt sedimenttejä ja orgaanista ainesta. Lopulta joki on soistunut kosteikoksi, jollainen se on tänään. Monilla kosteikoilla, jotka ovat vapautuneet viljelystä, elää harvinaisia eläimiä ja kasvaa rehevää vesikasvillisuutta. Edustavimmat osuudet on otettu suojeluohjelmiin.

## Vesistön valuma-alue
Recknitzin vesistön pääuoma muodostuu ala- ja keskijuoksulla Recknitzin joesta, joka virtaa alavassa tulvalaaksossa. Sen yläjuoksu muodostuu ylempänä moreeniselänteeltä virtaavasta kahdesta pienestä purosta tai johto-ojasta, jotka saavuttavat Recknitzin Laagen pikkukaupungin peltoalueella. Recknitziin yhtyy Korleputer Bach ja siihen vuorostaan yhtyy ylempänä alkava Schaalbeken puro. Pääuoman kokonaispituus on 88,9 kilometriä, josta Recknitzin osuus on noin 70 kilometriä. Vesistön valuma-alueen pinta-ala on 669&nbsp;neliökilometriä, joten valuma-alueen keskileveys on noin 7–8&nbsp;kilometriä, joten sivu-uomien keskipituus on vain puolet siitä.

Lähteet: 1 = , 2 = , 3 = 

## Lähteitä
### Huomioita

### Viitteitä

## Aiheesta muualla
Martti Eho

**Martti Esko Eho** (5. kesäkuuta 1924 Tuusula − 15. tammikuuta 2017 Mäntsälä) oli suomalainen maanviljelijä ja sotaveteraani. Tasavallan presidentti palkitsi Ehon vuonna 2016 Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ensimmäisen luokan mitalilla.

Eho omisti Tuusulassa sijainneen, isältään Eskil Reinhold Eskeliniltä perityn Ylitalon tilan aina vuoteen 1986 asti. Tuusulan kunta osti tuolloin Ylitalon ja kaavoitti tilan maille nykyisen Kievarin kerrostaloalueen. Ylitalon menetyksen jälkeen Eho perheineen siirtyi pitämään tilaa Mäntsälän Nummisiin. Hevostalouteen erikoistuneella maatilalla toimi Ehon talli -niminen hevostalli, jossa oli tilat 30 hevoselle. Talli myytiin uudelle omistajalle vuonna 2017.

Martti Eholla oli kolme sisarusta. Eho on haudattu sukuhautaan Tuusulaan.

## Lähteet
Eho

**Eho** on suomalainen sukunimi. Sukunimi on verrattain harvinainen; Digi- ja väestötietoviraston nimipalvelun mukaan vain 94 henkilöllä oli sukunimenään Eho vuoden 2021 lopussa. Muun muassa sukunimi Eskelin on suomennettu 1900-luvun alussa muotoon Eho.

Eho esiintyy myös yritysten nimissä, joista yksi tunnetuimpia oli Ehon Leipomo Oy.

## Eho-nimisiä henkilöitä

* Auli Eho (s. 1948), suomalainen kirjailija ja toimittaja
* Hugo Eho (1891–1979), suomalainen taidemaalari
* Jouni Eho (s. 1979), suomalainen koripalloilija
* Martti Eho (1924–2017), suomalainen maanviljelijä ja veteraani
* Ulla Eho-Saario (s. 1959), suomalainen kanttori-urkuri 
* Wilma Eho (1922–2012), suomalainen lotta, opetusneuvos, järjestövaikuttaja ja kunnallispoliitikko.

## Lähteet
Isonkyrön rovastikunta

**Isonkyrön rovastikunta** oli rovastikunta Lapuan hiippakunnassa. Vuonna 2022 tehdyn uuden rovastikuntajaon mukaan sitä ei enää ole.

## Lähteet
Hurriganesin diskografia

Tämä artikkeli käsittää Hurriganes-yhtyeen diskografian. 

## Studioalbumit
*  (osittain live)
* 
* 
* 
*  (ulkomailla nimellä *Use No Hooks*)
*  (Ruotsissa nimellä *Stranded in the Jungle*)
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Remu & Hurriganes: 
* Remu & Hurriganes: 

## Livealbumit
* 
* 
* 
* Remu & Hurriganes: 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Kokoelma-albumit
*  (kokoelma-albumi Euroopan markkinoille)
* 
* 
* 
*  
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Singlet

*1974 *[[Do You Wanna Dance (Hurriganes)|Do You Wanna Dance]] / True Fine Mama*
*1974 *Blue Suede Shoes / Red River Rock* (julk. uudelleen 1988)
*1974 *Get On / Mr. X* (julkaistu uudelleen 1988)
*1974 *Tallahassee Lassie / It Ain’t What You Do*
*1975 *I Will Stay / Roadrunner*
*1975 *My Only One / Crazy Days*
*1976 *An Awful Crime / Oh Baby Doll*
*1976 *Elephant’s Boogie / Find a Lady*
*1977 *Good Morning Little School Girl / Keep On Movin*
*1977 *Looking for the Tsugu / Walking the Dog*
*1978 *Deadline / Honey I’m Leaving*

*1979 *Shorai Shorai / In My Mind*
*1979 *Desirée / Pretty Mona *
*1980 *Bourbon Street / Just for You*
*1981 *Night’n Day / Moon Is Rising*
*1982 *Blue Heaven / Last Night*
*1983 *Love Me Only / Doreen*
*1984 *Fourty Night / Wicked Woman*
*1992 *Get On / Tallahassee Lassie*
*1992 *Roadrunner / My Only One*
*1992 *Say Mama / My Sweet Lily*
*2016 *Electric Play*

## Live-DVD:t
* *[[Oowee – Oohla]]* (2007)
* *[[Rock’n’Roll All Night Long 1973–1988]]* (2007)

## Muut
* 1998 *Remu: The Best of Remu and Hurriganes* – Sisältää ennen julkaisemattoman Hurriganes-laulun ”I Got to Know” sekä ”In My Mind” ”7 b-puolen.
* 2000 *Albert Järvinen: Patchy Moss* – Sisältää ennen julkaisemattoman Hurriganes-laulun ”Guitar Boogie”
* 2000 *M. A. Numminen: Kiusankappaleita 2* – Sisältää 4 laulua, joissa Hurriganes soittaa taustalla: *"Ei mitään uutta auringon alla" / "Joka kymmenes vuosi" / "Intet Nytt Under Solen" / "Vart Tionde År"*
* 2007 *Tribute to Hurriganes: Sound of Rock’n'Roll* (karaoke-DVD)
Urho Walkama

** Urho Olavi Walkama**, sukunimi alun perin *Valkama* (25. helmikuuta 1916 Helsinki – 11. heinäkuuta 1974) oli suomalainen laulaja ja näyttelijä. Vuonna 1929 Urho Walkama ja näyttelijä ja laulaja Aarne Salonen olivat solisteina Dallapé-orkesterin Berliiniin tekemällä levytysmatkalla, jolloin yhtye äänitti 50 Kansanorkesterin nimellä julkaistua kappaletta. Vuonna 1937 hän oli näyttelijänä Kalle Kaarnan ohjaamassa elokuvassa Tukkijoella. Urho Walkaman veli oli muusikko ja säveltäjä Kaarlo Valkama.

## Elokuvarooleja
* Tukkijoella 1937, Pölhö-Kustaa

## Aiheesta muualla
* Aarne Salonen ja Urho Walkama levyttivät Kansanorkesterin säestäminä lokakuussa 1929 Berliinissä Artiphonin studiossa Columbus-levymerkille Urho Walkaman veljen Kaarlo Valkaman sovittaman foxtrotin ''Kongo-Paris-Suomi'' (Youtube-video)
* Urho Walkaman levytyksiä Äänitearkistossa (Web Archive-linkki)
Marquesasinkalastaja

**Marquesasinkalastaja** (*Todiramphus godeffroyi*) on kuningaskalastajien heimoon kuuluva lintulaji. Se on endeeminen Ranskan Polynesiaan kuuluvilla Marquesassaarilla. Lajia uhkaavat ihmistoiminta, elinympäristön häviäminen ja vieraslajien aiheuttama saalistus, ja se luokitellaan tällä hetkellä äärimmäisen uhanalaiseksi, sillä luonnossa on jäljellä noin 350 aikuista yksilöä.
## Lähteet
Punaotsamaki

**Punaotsamaki** (*Eulemur rufus*) on Madagaskarin saarella elävä makilaji. Vuoteen 2001 asti lajia pidettiin tavallisen ruskomakin (*E. fulvus*) alalajina, minkä jälkeen se luokiteltiin omaksi lajikseen.

Punaotsamaki painaa 1–6 kg. Sen pää ja vartalo ovat yhteensä 40-48 cm pitkät, häntä 45-55 cm. Uros ja naaras ovat aivan eri väriset. Uros on vihertävänharmaa, naaras selkäpuolelta punaruskea vatsapuolelta oranssinsävyinen.

Punaotsamaki elää Madagaskarin kuivissa lehtimetsissä. Sitä on tavattu myös lepäämässä mangroveissa.

## Lähteet
Paavo Raivonen

**Paavo Alvar Raivonen** (24. syyskuuta 1909 Kuorevesi – 24. kesäkuuta 1981 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen hanuristi. Hän oli Dallapé-orkesterissa hanuristina 1930-luvulla ja teki tällöin useita levytyksiä.

Kymmenlapsiseen perheeseen syntynyt Raivonen opetteli hanurinsoittoa jo 5-vuotiaasta lähtien lainahanurilla ja hän esiintyi Kuorevedellä talkootansseissa, häissä ja hautajaisissa. Raivonen muutti 1921 äitinsä kuoltua Helsinkiin, jossa hänen vanhemmat veljensä jo asuivat. Täällä hän sai myös ensimmäisen oman hanurinsa. Raivonen opetteli soittamaan myös tenorisaksofonia, klarinettia ja viulua ominpäin sekä opetteli itse myös lukemaan nuotteja.

Raivonen pääsi 1928 Martti Jäppilän perustamaan Dallapé-orkesteriin hanuristiksi, hän soitti orkesterissa tenorisaksofonia, klarinettia ja viulua. Hän oli 1930-luvulla mukana kaikissa Dallapén tekemissä levytyksissä ja teki levytyksiä myös muiden kokoonpanojen kanssa. Ensimmäisen soololevytyksensä Raivonen teki keväällä 1929 Berliinissä Niilo Saarikon Levytukku Oy:n Columbus-levymerkille, kaikkiaan hän teki 27 soololevytystä vuoteen 1942 mennessä. Osa näistä oli harmonikkaduettoja Viljo Vesterisen ja Onni Laihasen kanssa. Raivonen ei osallistunut harmonikkakilpailuihin, joten ei ollut hanuristina yhtä tunnettu kuin Viljo Vesterinen. Raivosella oli Helsingissä myös Kaisaniemenkadulla oma musiikkikauppa, joka kuitenkin tuhoutui sota-ajan pommituksissa.

Sotien jälkeen Raivonen ei enää esiintynyt tiettävästi muusikkona. Hän vieraili Yhdysvalloissa ja hän oli merillä laivoissa apumiehenä. Raivonen asettui 1960-luvun alussa asumaan Ruotsiin ja hän kuoli 71-vuotiaana Tukholmassa kesäkuussa 1981. Raivosen hanuri on nykyisin esillä Kuoreveden kotiseutumuseossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Dallapé-orkesteri Toverien Kerholla Lönnrotinkadulla vuonna 1932, eturivi vasemmalta Matti Jurva, Pauli Impivaara, Eino Katajavuori, Helge Pahlman ja Martti Jäppilä; takarivi vasemmalta Erkki Majander, Eero Lindroos ja Paavo Raivonen, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
Nina Kraljić

**Nina Kraljić** (s. 4. huhtikuuta 1992) on kroatialainen laulaja-lauluntekijä ja ääninäyttelijä. Hän voitti Kroatian The Voice -laulukilpailun ensimmäisen tuotantokauden vuonna 2015 ja edusti Kroatiaa Eurovision laulukilpailussa 2016 kappaleella *[[Lighthouse (Nina Kraljićin kappale)|Lighthouse]]*. Kappale pääsi Eurovision laulukilpailun finaaliin, jossa se sijoittui 23.:ksi. Kraljićin debyyttialbumi *Samo* julkaistiin 30. syyskuuta 2016.

Kraljić osallistui Kroatian euroviisukarsintana toimivaan Doraan vuonna 2021. Hän sijoittui karsinnassa toiseksi kappaleella *Rijeka*.

## Lähteet
Maija-Liisa Fredman

**Maija-Liisa (Maisu) Fredman**, myöhemmin *Siiriäinen* (17. elokuuta 1916 Helsinki – 22. syyskuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen elokuvanäyttelijä.

Maija-Liisa Fredmanin isä oli Suomi-Filmin studiopäällikkö ja lavastaja Armas Fredman, vuodesta 1940 Rauhamies. Hän näytteli kolmessa Jäger-Filmin tuottamassa ja Kalle Kaarnan ohjaamassa elokuvassa 1930-luvun lopulla.

## Elokuvarooleja
* Tukkijoella 1937, Anni, mökintyttö
* Ulkosaarelaiset 1938, Ilma Suurmusta
* Elinan surma 1938, Lyyli, Elinan kamarineito

## Lähteet
Marracuenen taistelu

**Marracuenen taistelu** oli 2. helmikuuta 1895 käyty taistelu portugalilaisten ja Gazan kuningaskunnan joukkojen välillä Marracuenessa nykyisen Mosambikin eteläosassa. Taistelu päättyi portugalilaisten voittoon ja lopulta Gazan hallitsija Ngungunhanen vankeuteen. Paikalliset tuntevat taistelun nimeltä **Gwaza Muthini** ja kansallishenkistä päivää on vietetty Mosambikissa juhlapäivänä vuodesta 1994 lähtien.

## Tausta
Gazan kuningaskunta oli ngunien kuningaskunta nykyisen Mosambikin eteläosassa ja Zimbabwen itäosissa. Vuonna 1884 valtaan oli noussut Ngungunhane (*Gungunhana*), joka pyrki liittoutumaan Mosambikissa vaikuttaneiden portugalilaisten kanssa. Portugalilaiset päättivät kuitenkin lopulta alistaa Gazan varmistaakseen asemansa alueella brittejä ja saksalaisia vastaan. Gazan olemassaolo söi heidän arvovaltaansa paikallisten parissa, minkä lisäksi Gazan alueelta haluttiin alkaa värväämään työvoimaa. Alkuvuodesta António Ennes johti portugalilaisten joukkojen, konekiväärien ja tykkiveneiden tuella sotaretkeä Ngungunhanea vastaan.

## Taistelu
Taistelu käytiin Marracuenessa Etelä-Mosambikissa 2. helmikuuta 1895. Mosambikissa taistelu tunnetaan nimellä Gwaza Muthini. Gazan joukkoja Marracuenessa johtivat Nwamatibyana, Zihlahla, Mahazule, Mulungu ja Mavzaya. Kesken taistelun gazalaiset joukot hajosivat ilmeisesti petoksen takia, mikä johti osaltaan heidän tappioonsa. Ngunien sotilasjärjestelmä afrikkalaisin rykmenteineen oli myös tehoton vastaamaan portugalilaisten nykyaikaiseen aseistukseen.

## Seuraukset

Gazan hallitsija Ngungunhane karkotettiin Mosambikista Portugaliin, jossa hän myöhemmin kuoli. Gazalaisen kenraalin pari vuotta myöhemmin aloittama kapina kukistettiin. Ngunit eivät kyenneet joidenkin muiden mosambikilaisten harjoittamaan onnistuneempaan sissisotaan.

Taistelupäivää 2. helmikuuta juhlittiin Mosambikissa Portugalin siirtomaakaudella. Päivän vietto päättyi joksikin aikaa Mosambikin itsenäistymisen jälkeen vuonna 1976, sillä heti seuraavana päivänä 3. helmikuuta vietettiin sankarien päivää. Päivän vietto aloitettiin kuitenkin uudestaan vuonna 1994. Juhlapäivä Mosambikissa on nykyisin kansallismielinen. Päivän viettoa on kuitenkin myös kritisoitu. Esimerkiksi Albino Magaia piti järjettömänä juhlia siirtomaakautista päivää, jona alkujaan muisteltiin paikallisten nöyryyttävää tappiota.

## Lähteet
Aina Lindfors

**Aina Lindfors** (o.s. **Bergroth**, 4. huhtikuuta 1873 Helsinki – 10. maaliskuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli Svenska Teaternissa 1897–1932.

## Ura
Lindforsin vanhemmat olivat yli-inspehtori Julius Efraim Bergroth ja Charlotta Christina Barker. Hän suoritti opintoja Ruotsalaisen Teatterin oppilaskoulussa ja debytoi Svenska Teaternissa 22. maaliskuuta 1895. Hänet kiinnitettiin samaiseen teatteriin 1897 ja hän kuului sen kokoonpanoon aina vuoteen 1932.

Lindforsin ilmaisutyyliä ja kaunista ruotsin kieltä kehuttiin. Hänen roolejaan olivat muun muassa Anna (*Nuoruus*), Suzanne (*Ikävässä seurassa*), Käthie (*Vanha Heidelberg*) ja Regina von Emmeritz.

Lindfors avioitui näyttelijä Adolf Lindforsin kanssa 30. toukokuuta 1899.

## Lähteet
*

### Viitteet
Pauli Impivaara

**Paavo (Pauli) Toimi Impivaara** (3. maaliskuuta 1908 – 24. toukokuuta 1982) oli suomalainen saksofonisti, sanoittaja ja säveltäjä. Pääammatiltaan hän oli hienomekaanikko. Impivaara oli Dallapé-orkesterissa mukana vuodesta 1928 alkaen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Dallapé-orkesteri Toverien Kerholla Lönnrotinkadulla vuonna 1932, eturivi vasemmalta Matti Jurva, Pauli Impivaara, Eino Katajavuori, Helge Pahlman ja Martti Jäppilä; takarivi vasemmalta Erkki Majander, Eero Lindroos ja Paavo Raivonen, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
Florian Wellbrock

**Florian Wellbrock** (s. 19. elokuuta 1997 Bremen) on saksalainen uinnin olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on erikoistunut pitkille vapaauintimatkoille ja avovesiuintiin.

Wellbrock sijoittui Kazanin MM-kilpailuissa 2015 viidenneksi avovesiuinnin viiden kilometrin kilpailussa. Hän saavutti nuorten EM-kilpailuissa avovesiuinnin 5 kilometrillä kultaa ja 10 kilometrillä hopeaa 2016. Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän oli 800 metrin vapaauinnissa seitsemäs. Glasgow'n EM-kilpailuissa 2018 hän saavutti 1&nbsp;500&nbsp;metrillä kultaa ajalla 14.36,15, avovesiuinnin sekajoukkuekilpailussa hopeaa ja 800 metrin vapaauinnissa pronssia.

Wellbrock voitti Gwangjussa 2019 maailmanmestaruuden 1&nbsp;500&nbsp;metrin vapaauinnissa ajalla 14.36,54 ja 10 kilometrin avovesiuinnissa ajalla 1.47.55,90. Budapestin EM-kilpailuissa 2021 hän saavutti avovesiuinnissa hopeaa sekajoukkuekilpailussa ja pronssia 10 kilometrillä. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti kultaa 10 kilometrin avovesiuinnissa ajalla 1.48.33,70 ja pronssia 1&nbsp;500&nbsp;metrin vapaauinnissa ajalla 14.40,91. Lisäksi hän oli neljäs 800 metrillä. Saman vuoden Kazanin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 1&nbsp;500&nbsp;metrillä ajalla 14.09,88 ja hopeaa 800 metrillä sekä Abu Dhabin lyhyen radan MM-kilpailuissa kultaa 1&nbsp;500&nbsp;metrillä maailmanennätysajalla 14.06,88.

Wellbrock saavutti Budapestin MM-kilpailuissa 2022 kultaa avovesiuinnin viidellä kilometrillä ja 4&nbsp;×&nbsp;1&nbsp;500&nbsp;metrin sekajoukkuekilpailussa, hopeaa 800 metrin vapaauinnissa sekä pronssia 1&nbsp;500 metrin vapaauinnissa ja kymmenen kilometrin avovesiuinnissa. Hän voitti Fukuokassa 2023 maailmanmestaruuden avovesiuinnin 5 kilometrillä ajalla 53.58,00 ja 10 kilometrillä ajalla 1.50.40,30. Dohan MM-kilpailuissa 2024 hän saavutti hopeaa 1&nbsp;500&nbsp;metrillä ajalla 14.44,61. Pariisin olympialaisissa hän sijoittui parhaimmillaan 10 kilometrin avovesiuinnissa kahdeksanneksi. Saman vuoden Budapestin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa 800 ja 1&nbsp;500&nbsp;metrin vapaauinneissa.

Wellbruck voitti Singaporessa 2025 neljä avovesiuinnin maailmanmestaruutta: viidellä kilometrillä ajalla 57.26,4, kymmenellä kilometrillä ajalla 1.59.55,5, kolmen kilometrin pudotusuinnissa ajalla 5.46,0 sekä 4&nbsp;×&nbsp;1&nbsp;500&nbsp;metrin sekaviestissä. Lublinin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2025 hän sai pronssia 1&nbsp;500&nbsp;metrin vapaauinnissa.

Wellbrockin 50 metrin altaan ennätys 800 metrin vapaauinnissa on Budapestin MM-kilpailuissa 2022 uitu 7.39,63 ja 1&nbsp;500&nbsp;metrin ennätys EM-kilpailuissa 2018 uitu 14.36,15.

## Lähteet
Hotakanlampi

**Hotakanlampi** on järvi Mikkelissä. Se kuuluu Vuoksen vesistöön ja on kooltaan noin 14 hehtaaria. Hotakanlammen vedet laskevat Pienlammen kautta Yöveden Pöllänveteen Himalansaaren länsipuolella.

## Lähteet
Ismo Vehkakoski

**Ismo Vehkakoski** (s. 30. heinäkuuta 1946 Heinolan maalaiskunta) on suomalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Helsingin Kaupunginteatterissa 1970-luvulla ja tulkitsi Vilho Koskelan roolin elokuvassa *[[Akseli ja Elina]]* vuonna 1970.

## Ura
Ismo Vehkakoski syntyi Voitto ja Maili Vehkakosken perheeseen. Hän suoritti opintoja konepiirustuskoulussa. Vehkakosken ensimmäinen näyttelijänkiinnitys oli Rauman Kaupunginteatteriin 1970–1971, sitä seurasi kiinnitys Radioteatteriin 1971–1973. Vuonna 1973 hänet kiinnitettiin Helsingin Kaupunginteatteriin.

Vehkakoski näytteli Helsingin Kaupunginteatterissa muun muassa näytelmissä *Kunnon tyttö*, *Kylmä rauta viilentää* ja *Nuoren Wertherin uudet kärsimykset*. Vuonna 1976 Vehkakoski näytteli Lahden Kaupunginteatterissa Minna Canthin näytelmässä *[[Kovan onnen lapsia]]*, ja sai suorituksestaan Iivari-patsaan.

Vehkakoski näytteli muutamissa teatterielokuvissa 1970-luvulla. Hänellä oli Vilho Koskelan rooli Edvin Laineen historiallisessa draamaelokuvassa *[[Akseli ja Elina]]* (1970) ja sivurooli Seppo Huunosen komediassa *[[Lampaansyöjät]]* (1972). Lisäksi Vehkakoski työskenteli selostajana ja kertojana mainostuotannoissa ja lyhytelokuvissa 1970- ja 1980-luvulla. Hän selosti muun muassa dokumenttielokuvassa *Kaale Apo bolibosko drom* (1984).

## Lähteet
*

### Viitteet
Hovi Star

**Hovi Star** (, oik. **Hovav Sekulets**, , s. 19. marraskuuta 1986) on israelilainen laulaja. Vuonna 2009 hän osallistui Israelin paikalliseen Idols-kilpailuun *Kokhav Nolad*iin, jossa sijoittui seitsemänneksi. Vuonna 2016 hän osallistui israelilaiseen *HaKokhav HaBa L’Eirovizion* -kykykilpailuun, jonka voitti ja tuli näin valituksi Israelin edustajaksi Eurovision laulukilpailuun 2016 kappaleella *[[Made of Stars]]*. Kappale pääsi Eurovision laulukilpailun finaaliin, jossa sijoittui 14.:ksi.

Laulajan lisäksi Star on maskeeraus- ja hiusalan ammattilainen.

## Lähteet
*https://eurovision.tv/participant/hovi-star
*https://www.viisukuppila.fi/esittelyssa-israel-hovi-star-made-of-stars/
Malesian alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

**Malesian alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue** edustaa Malesiaa alle 20-vuotiaiden kansainvälisissä jääkiekkomaaotteluissa, muun muassa Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n järjestämässä Challenge Cup of Asian alle 20-vuotiaiden turnauksissa. Joukkue on osallistunut cupin alle 20-vuotiaiden turnaukseen kahdesti vuosina 2018 ja 2019. Joukkue voitti kummankin turnauksen. Vuoden 2022 Aasian ja Oseanian alle 20-vuotiaiden mestaruuskilpailuissa joukkue ylsi 7. sijalle. 

Joukkuetta on valmentanut unkarilainen Kristóf Kovago, ja nykyinen valmentaja on venäläinen Constantine Lee.

## Lähteet
Rovaniemen II hautausmaa

**Rovaniemen II hautausmaa** eli toinen hautausmaa on vuonna 1838 käyttöön otettu Rovaniemen seurakunnan hautausmaa. Se sijaitsee Vapaudenkadun varrella, heti Rovaniemen kirkon länsipuolella, ja sen yhteydessä on myös sankarihautausmaa. Hautausmaa korvasi I hautausmaan, jonka käyttö oli loppunut vuonna 1837.

II hautausmaa oli käytössä vuoteen 1895 asti, jonka jälkeen hautaukset siirtyivät Viirinkankaalle III hautausmaalle. Arvioidaan, että II hautausmaalle haudattiin aktiiviaikana noin 4&nbsp;800 vainajaa. Aktiivikäytön jälkeen hautauksia on tehty vain sukuhautoihin ja hautausmaan yhteydessä olevalle sankarihautausmaalle, jolle tuli tarve talvisodan aikana. Sankarihautausmaalla on 609 talvi-, jatko- ja Lapin sodan sankarivainajan tai taistelussa kadonneen hauta. Sinne on haudattu myös myöhemmin Venäjältä löytyneitä sankarivainajia. Rovaniemen seurakunnalla on sankarihautausmaat myös Auttin ja Viirin hautausmailla; niihin on haudattu yhteensä 82 sankarivainajaa.

Hautausmaalla on kaksi julkista muistomerkkiä. Toinen on Wäinö Aaltosen veistämä vuonna 1964 paljastettu sankarihautojen muistomerkki *Miehen kohtalo tunturin huipulla*. Toinen on Ensio Seppäsen veistämä vuonna 1965 paljastettu muistomerkki, joka on omistettu evakkotaipaleella Ruotsissa vuosina 1944–1946 kuolleille rovaniemeläisille. Muistomerkin nimimuurissa on 279 nimeä.

Rovaniemen kirkosta ja sen viereisistä I ja II hautausmaasta muodostuu yksi Museoviraston vuonna 2009 määrittelemistä valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Anost

**Anost** on kunta Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 24 kilometriä Autunin kaupungista luoteeseen.

Seutua hallitsi keskiajalla linna *Château de Roussillon*, joka on nykyään raunioina. Kunnan keskustassa olevassa Saint-Germainin kirkossa on kaksi 1100-luvulta peräisin olevaa kalkkikivestä valmistettua makaavaa hahmoa. Toinen kuvaa aseistettua ritaria Jehan de Roussillonia, ja toinen hänen vaimoaan Isabeaua. Hahmot kunnostettiin vuonna 2005. Kirkko on alun perin rakennettu 1100-luvulla, mutta nykyisen ulkomuotonsa se sai 1800-luvulla. Kirkon kuori ja poikkilaiva ovat kuitenkin 1100-luvulta. 

*Maison des galvachers* toimii museona, ja kuuluu Morvanin ekomuseoihin. Museo kertoo alueella työskennelleistä miehistä, joita kutsuttiin ranskankielisellä nimellä *galvachers*. He olivat maataloudesta niukan elantonsa saavia, jotka hankkivat lisäansioita esimerkiksi härkävaljakon kanssa raskaista kuljetustöistä ja muista vetoapua tarvitsevista huoltotöistä.

1900-luvun alussa avattiin kapearaiteinen rautatieyhteys Autunin ja Château-Chinonin välille. Se oli ensimmäinen rautatieyhteys poikki Morvanin hankalan maaston. Pienet 3-4 vaunun junat kuljettivat päivittäin ihmisiä, sekä erilaisia tavaroita kuten karjaa, siipikarjaa, puuta, kalkkia ja kiveä. Anostissa oli kaksi rautatieasemaa. Yhteys lopetettiin 1930-luvun lopulla, jolloin linja-autot syrjäyttivät sen. 

Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (*Parc naturel régional du Morvan*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kadonnut: Joulupukki

**Kadonnut: Joulupukki** on vuonna 2014 valmistunut kuusiosainen jouluaiheinen lastensarja. Sarjassa neljä lasta on saanut kutsun tapaamiseen Joulupukin kanssa. He päätyvät mystiseen Joulumaahan, jossa heille selviää, että Joulupukki on kadonnut. Sarjan ovat tuottaneet YLE ja Aito Media.

Vuodesta 2015 lähtien Kadonnut: Joulupukki -elokuvaa on esitetty jouluaattoisin Yle TV2:lla ja Yle Areenassa. 12.12.2024 sarja palasi Yle Areenaan. Elokuvan kesto on 88 minuuttia. Elokuva toistetaan Jouluaattoisin YLE TV2:lla, vuonna 2024 elokuva tavoitti 110 000 katsojaa ja sijoittui joulukuussa 2024 15. katsotuimmaksi televisio-ohjelmaksi.

Elokuva on myös dubattu englanniksi.

## Juoni

Lapset saapuvat Joulumaahan ja tutustuvat joulupukkiin, joka kuitenkin katoaa. Kaikilla tuntuu Joulumaassa olevan motiivi Joulupukin katoamiseen. Kaiken tietävä joulumuori piilottelee jotain. Kieron oloinen Lelutehtailija on tyytymätön ansioihinsa ja sijoitukseensa lelutehtailijoiden top 1&nbsp;000 -listalla. Joulumaan puuronkeittäjällä, Manteli-tontulla, ei myöskään ole puhtaat jauhot pussissa. Joulupukin taiteellinen veli, Santtu, on oudon hiljainen veljensä katoamisesta. Lisää pakkaa ovat sekoittamassa kovaääninen Kapinatonttu ja sekoileva Viestitonttu.

## Jaksot

## Näyttelijät

## Laulut

 Asteriskilla merkittyjä kappaleita ei esitetä elokuvaversiossa!

## Kuvaukset
Sarjan visuaalisen maailman luomisessa on käytetty apuna digitaalista lavastustekniikkaa, joka herättää näyttävän fantasiamaailman eloon. Iso osa kohtauksista on kuvattu studiossa blue screeniä vasten. Ulkokohtaukset on kuvattu Särkänniemen Koiramäessä.

## Lähteet
* https://viaplay.fi/sarjat/kadonnut-joulupukki
* https://yle.fi/aihe/artikkeli/2014/12/15/koko-perheen-elokuva-kadonnut-joulupukki-2312-kakkosella

## Aiheesta muualla
*Kadonnut: Joulupukki Yle Areenassa.
Hannu Auramo

**Hannu Jyrki Auramo** (10. elokuuta 1905 Hämeenlinna – 28. toukokuuta 1991 Espoo) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Auramon vanhemmat olivat rautatievirkamies Eliel Auramo ja Hanna Blom ja puoliso vuodesta 1932 voimistelunopettaja Tuulikki Huttunen. Diplomi-insinööriksi Auramo valmistui 1929 ja toimi sitten OTK:n teknillisen osaston päällikkönä. Jatkosodan aikana hän johti Juho Hallenbergin tiilitehdasta ja toimi myöhemmin Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön rakennusasian osaston asevelitalojen suunnittelijana ja Maunulan asuntoalueen rakennushankkeen toimitusjohtajana. Oman insinööritoimiston Auramo perusti vuonna 1946 ja alkoi myydä amerikkalaisia trukkeja.Vuonna 1955 Auramo sopi VR:n kanssa tavaralavojen hallinnasta, mikä edisti osaltaan huomattavasti trukkien myyntiä. Hänen yrityksensä alkoi myös tuottaa käsikäyttöisiä haarukkavaunuja.

Auramo sai trukkeja myydyksi myös metsäteollisuuden tarpeisiin tarjoamalla niiden oheen pihtikärryjä paperirullien ja sellupaalien kuljetukseen. Niitäkin ruvettiin valmistamaan hänen yrityksessään, samalla kun kehitettiin niiden hydrauliikkaa. Rullakot, perälautanosturit ja haarukkavaunut täydensivät yrityksen materiaalin kuljetuksen tuotevalikoimaa. Auramo kehitti myös kestävien betonilattioiden valutekniikkaa, ne tunnettiin Auramo-lattioina. Vuonna 1974 teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Auramo myi yhtiönsä sijoitusyhtiö Sponsorille 1985, mutta oli erittäin pettynyt yrityskaupan seurauksiin.  

Auramo ja hänen puolisonsa olivat aktiivisia partiolaisia, jotka perustivat vuonna 1990 nimeään kantavan säätiön tukemaan sekä partiojohtajakoulutusta että materiaalin kuljetusmenetelmien ja -laitteistojen tutkimusta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* *Auramo 20 vuotta, 1947–1967: Dipl. ins. H. Auramolle 17.2.67*, 1967
* *Auramo Oy 25 vuotta: 16.2.1947–16.2.1972*, 1972
* *Elämän työ: teollisuusneuvos Hannu Auramon elämä ja työ 1905–1991*, 2002, toim. Marko Paavilainen
Viuhkanuppisuihku

**Viuhkanuppisuihku** (*Trimeria grandifolia*) on pajukasvien (Salicaceae) heimoon, nuppisuihkujen (*Trimeria*) sukuun kuuluva kasvilaji.

Viuhkanuppisuihkua, kalenjin-kielillä Chepkererlong, käytetään Keniassa perinteisessä lääkinnässä eri sairauksien hoitoon. Muun muassa kasvin lehdistä puristettua massaa käytetty hampaiden hoidossa ja lehtien pureskelun on uskottu vahvistavan hampaita. Lisäksi lajia on käytetty ainesosana useista kasveista tehdyissä sekoituksissa muun muassa syövän, nivelreuman ja munuaissairauksien hoidossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Viuhkanuppisuihku (''Trimeria grandifolia'')
* JSTOR Global Plants: ''Trimeria grandifolia'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Trimeria grandifolia''
Morgonlandet

**Morgonlandet** on Kemiönsaaren kunnassa Hiittisten kaakkoispuolella sijaitseva Saaristomeren ulkosaari, joka on tunnettu jo vuosisatojen ajan Hangon saariston viimeisenä suojasatamana. Se sijaitsee noin 12 kilometriä länsilounaaseen Hankoniemen eteläkärjestä, noin 19 km kaakkoon Hiittisten Rosalasta ja noin 12 km itään Bengtskärin majakasta. Saari on noin 15 hehtaarin laajuinen kalliosaari, joka kuuluu kokonaisuudessaan luonnonsuojelualueeseen osana Saaristomeren kansallispuistoa. Sen keskellä sijaitsee noin hehtaarin laajuinen rehevä metsäinen osa. Saarella sijaitsee yksi asuinrakennus ja siellä on jäljellä joitain toisen maailmansodan aikaisia linnoitteita ja puolustusrakennelmia.

Morgonlandetilla esiintyneitä harvinaisia lajeja ovat Suomessa erittäin uhanalainen baltiankämmekkä eli baltiantoukokämmekkä sekä tunturikasvi riekonmarja ainoalla tunnetulla paikalla Koillismaan eteläpuolella. Suojeltu baltiankämmekkä kuitenkin varastettiin Morgonlandetilta vuonna 2007, riekonmarja on luokiteltu hävinneeksi ennen vuotta 1950.

Morgonlandetin lounaispuolelta on löydetty kivihiililastissa olleen kaksimastoisen kauppalaivan hyväkuntoinen hylky. Kauppalaivan arvellaan uponneen 1800-luvulla. Aluksen pituus on noin 26 metriä ja leveys noin 6 metriä.

## Katso myös
* Morgonlandetin taistelu (1941)

## Lähteet
Reino Vähäkallio

**Reino Arvi Vähäkallio** (13. elokuuta 1899 Helsinki – 17. syyskuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen agronomi, maanviljelijä, heimosoturi ja yksi Akateemisen Karjala-Seuran kolmesta perustajasta.

Reino Vähäkallion vanhemmat olivat Hietalahden puusepäntehtaan työnjohtaja Nikolai Wilander (1854–1928) ja Anna Josefina Blom (1862–1929). Hänen veljiään olivat arkkitehti Väinö Vähäkallio ja Teknillisen korkeakoulun professori Toivo Vähäkallio. 

Ylioppilaat ja heimosoturit Reino Vähäkallio, Erkki Räikkönen ja Elias Simelius perustivat Akateemisen Karjala-Seuran 22. helmikuuta 1922. He olivat osallistuneet vapaaehtoisina vähän aikaisemmin epäonnistuneena päättyneeseen Itäkarjalaisten kansannousuun. Vähäkallio ja Räikkönen olivat tavanneet jo aikaisemmin 16. helmikuuta ja he kutsuivat sitten Simeliuksen 22. helmikuuta Karjalaisen osakunnan tiloissa pidettyyn kokoukseen. Vähäkallio oli järjestön valajäsen n:o 15.

Reino Vähäkallio valmistui agronomiksi ja hän oli tilanhoitajana ensin veljensä Väinö Vähäkallion maatilalla Espoon Ali-Takkulassa ja sitten Kirkkonummella. Professori Allan Serlachiuksen maatilalla Kantvikissa tilanhoitajana toiminut Vähäkallio joutui 29. lokakuuta 1929 pirtun salakuljettajien puukottamaksi ja loukkaantui pahoin. Kirkkonummen poliisit olivat samoihin aikoihin takavarikoineet merenrannalta 770 litraa spriitä sisältäneen salakuljettajien "torpedon" ja salakuljettajat olivat otaksuneet Vähäkallion ilmiantaneen heidät. Vuonna 1933 Vähäkallio osti maatilan Valkealan Vähänselänpäästä.

1930-luvulla Vähäkallio oli maanviljelijänä Valkealan kunnan Selänpään kylässä. Hän toimi Akateemisen Karjala-Seuran Kymenlaakson piirin päällikkönä ja osallistui myös IKL:n toimintaan ollen puhujana puolueen tilaisuuksissa.

Reino Vähäkallio oli naimisissa vuodesta 1924 Irene Vikholmin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Reino Vähäkallio : Suomalaisten punaisten osuus Aunuksen taisteluissa, AKS:n tie : Akateemisen Karjala-seuran vuosikirja, 01.01.1939, nro 3, s. 85, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Karanteeni (täsmennyssivu)

**Karanteeni** tarkoittaa seuraavia asioita:

* karanteeni, pakkoeristys
* Karanteeni, suomalainen punkyhtye
* Karanteeni (*Quarantine*), John Erick Dowdlen ohjaama elokuva vuodelta 2008.
Paul Cronström

**Karl Paul Cronström** (26. tammikuuta 1887 Maalahti – 30. marraskuuta 1927 Porvoo) oli suomalainen juristi ja Kokkolan ja Porvoon pormestari.

Paul Cronströmin vanhemmat olivat kirkkoherra, rovasti Esaias Severin Cronström ja Sofie Mathilda Lund. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 Vaasan ruotsalaisesta lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1911.

Cronström oli Kokkolan pormestarina 1917–1920 ja Porvoon pormestarina 1920–1927.

Paul Cronström oli naimisissa vuodesta 1913 Borghild Lagerbladin kanssa.

## Lähteet
Intiansukkulamonni

**Intiansukkulamonni** (*Amblyceps mangois*) on sukkulamonneihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Etelä-Aasiasta. Toisinaan lajia pidetään akvaarioissa.  

## Koko ja ulkonäkö
Intiansukkulamonni voi kasvaa suurimmillaan 9&ndash;12 cm pitkäksi. Lajin ruumis on pitkänomainen ja sukkulamainen. Päässä on useita viiksisäikeitä. Kalan rasvaevä on pitkähkö ja selkäevä lyhyt. Intiansukkulamonnin selkä- ja rintaevissä on piikki, vatsaevät ovat peräaukon lähellä ja pyrstöevä on haarautunut. Vatsassa on ihosta muodostunut imukuppi. Väriltään intiansukkulamonni on ruskea.

## Levinneisyys ja elintavat
Intiansukkulamonnia tavataan Nepalista, Bhutanista ja Intian pohjoisosista, sekä mahdollisesti myös Pakistanista. Lajin elinympäristöä ovat kivipohjaiset nopeasti virtaavat purot. Intiansukkulamonni kykenee hengittään happea ilmasta, joten se kykenee selviytymään vähähappisissa vesissä ja jopa siirtymään purosta toiseen maata pitkin. Intiansukkulamonnin ravintoa ovat hyönteiset. Kalan lisääntymisaika on kesäkuusta heinäkuulle. 

## Lähteet
Alison dos Santos

**Alison dos Santos** (s. 3. kesäkuuta 2000) on brasilialainen 400 metrin aitajuoksun maailmanmestari ja olympiamitalisti.

Dos Santos saavutti Nairobin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 kultaa 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin sekaviestissä ja sijoittui viidenneksi 400 metrin aitajuoksussa. Hän saavutti Tampereen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018 pronssia 400 metrin aitajuoksussa ajalla 49,78. Saman vuoden alle 23-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa Cuencassa hän sai 400 metrin aitajuoksussa kultaa sekä 400 metrillä ja 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä hopeaa.

Dos Santos saavutti 2019 Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa kultaa 400 metrin aitajuoksussa ajalla 49,89 ja hopeaa 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuden 400 metrin juoksussa. Hän voitti 400 metrin aitajuoksussa kultaa Napolin universiadeissa ajalla 48,57, alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa sekä Liman Pan-Amerikan kisoissa ajalla 48,45. Dohan MM-kilpailuissa hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 48,28. Tämä oli seitsemäs kerta vuoden 2019 aikana, kun hän paransi 400 metrin aitajuoksun alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan ennätystä. 

Dos Santos saavutti vuoden 2021 World Athletics Relays -kilpailuissa hopeaa 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä. Hän paransi kesän aikana kuusi kertaa 400 metrin aitajuoksun Etelä-Amerikan ennätystä päätyen Tokion olympiafinaalissa aikaan 46,72, jolla saavutti pronssia. Karsten Warholm juoksi samassa kilpailussa maailmanennätyksen 45,94 ja Rai Benjamin kaikkien aikojen kakkosajan 46,17. Dos Santosin aika jäi vain 0,02 sekuntia Warholmin aiemmasta maailmanennätyksestä ja nosti hänet kaikkien aikojen tilastossa kolmanneksi.

Eugenen MM-kilpailuissa 2022 dos Santos voitti 400 metrin aitojen maailmanmestaruuden uudella kisaennätysajalla 46,29, joka oli samalla myös hänen henkilökohtainen ennätyksensä. Toiseksi tullut yhdysvaltain Rai Benjamin jäi hänestä 0,6 sekuntia. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui viidenneksi. Pariisin olympialaisissa 2024 hän saavutti pronssia ajalla 47,26. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän sai hopeaa ajalla 46,84.

Dos Santos on voittanut Timanttiliigan osakilpailun Tukholmassa ja Brysselissä 2021, Dohassa, Eugenessa, Oslossa, Tukholmassa, Chorzówissa, Brysselissä ja Zürichissä 2022, Dohassa, Oslossa, Tukholmassa, Pariisissa, Lontoossa ja Brysselissä 2024 sekä Eugenessa 2025.

Dos Santosin ollessa 10 kuukauden ikäinen hänen päälleen putosi kuumaa öljyä. Hän oli kuukausia sairaalassa ja oli lähellä kuolla. Onnettomuudesta johtuen Dos Santos on ollut lapsesta lähtien osittain kalju, ja hänen päänahassaan ja rintakehässään on arpia.

## Lähteet
Luettelo sähköopin suureista ja yksiköistä

Tämä on luettelo sähköopin kansainvälisen yksikköjärjestelmän mukaisista suureista ja yksiköistä. Osa yksiköistä johdannaisyksiköitä tai perustuu lisäyksiköihin.

## Katso myös
* Sähköyksiköt
* Sähköisten suureiden analogiat

## Lähteet
* 

### Viitteet

### Huomautuksia
Zibane Ngozi

**Zibane Ngozi** (s. 31. lokakuuta 1992) on botswanalainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin juoksu.

Ngozi juoksi Rabatin Afrikan kisoissa 2019 avausosuuden Botswanan joukkueessa, joka voitti kultaa 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä. Saman vuoden Dohan MM-kilpailuissa Botswana hylättiin viestin alkuerissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän juoksi kolmannen osuuden Botswanan joukkueessa, joka saavutti pronssia uudella Afrikan ennätysajalla 2.57,27.

Ngozi sijoittui 400 metrillä seitsemänneksi Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2022. Hän juoksi lisäksi alkuerissä 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä, jonka loppukilpailussa Botswana voitti toisella kokoonpanolla kultaa, Hän kuului kuudenneksi sijoittuneeseen Botswanan pitkän viestin joukkueeseen Eugenen MM-kilpailuissa 2022. Saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän karsiutui 400 metrin välierissä ja juoksi toisen osuuden Botswanan hopeajoukkueessa 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän juoksi Botswanan 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestijoukkueessa, joka hylättiin loppukilpailussa.

Ngozi juoksi 400 metrin ennätyksensä 45,01 Francistownissa 16. elokuuta 2025.

## Lähteet
Bayapo Ndori

**Bayapo Ndori** (s. 20. kesäkuuta 1999) on botswanalainen pikajuoksija, jonka päälaji on 400 metrin juoksu. Hän on 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestin maailmanmestari ja olympiamitalisti sekä 400 metrin MM-mitalisti.

Ndori juoksi vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa kolmannen osuuden Botswanan 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestijoukkueessa, joka saavutti pronssia uudella Afrikan ennätysajalla 2.57,27. Hän saavutti St Pierren Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2022 hopeaa 400 metrillä ajalla 45,35 ja juoksi kolmannen osuuden Botswanan kultajoukkueessa 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä. Saman vuoden Eugenen MM-kilpailuissa hän juoksi 400 metrin alkuerissä ennätyksensä 44,87 ja sijoittui loppukilpailussa kuudenneksi ajalla 45,29. Hän kuului myös kuudenneksi sijoittuneeseen Botswanan pitkän viestin joukkueeseen. Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän juoksi ankkuriosuuden Botswanan hopeajoukkueessa 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän keskeytti 400 metrin välieräjuoksun. Maaliskuussa 2024 käydyissä Afrikan kisoissa hän saavutti hopeaa sekä miesten että sekajoukkueiden 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä. Seuraavassa kuussa hän voitti World Athletics Relays -kilpailuissa kultaa miesten 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä. Kesäkuisissa Doualan Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän saavutti pitkässä viestissä pronssia. Saman vuoden Pariisin olympialaisissa hän juoksi avausosuuden Botswanan 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestijoukkueessa, joka saavutti hopeaa Afrikan ennätysajalla 2.54,53. 400 metrillä hän karsiutui välierissä. Hän saavutti Tokion MM-kilpailuissa 2025 pronssia 400 metrillä ajalla 44,20. 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä hän juoksi kolmannen osuuden Botswanan joukkueessa, joka voitti maailmanmestaruuden ajalla 2.57,76.

Ndori on voittanut Timanttiliigassa yhden 400 metrin kilpailun: Xiamenissa vuonna 2025. Hän juoksi 400 metrin ennätyksensä 44,10 Nairobissa 20. huhtikuuta 2024. 200 metriä hän on juossut parhaimmillaan aikaan 20,50 vuonna 2025. 

## Lähteet
Lidio Andrés Feliz

**Lidio Andrés Feliz** (s. 26. kesäkuuta 1997) on dominikaanilainen pikajuoksija.

Feliz karsiutui 400 metrin alkuerissä Pan-Amerikan kisoissa 2019. Hän saavutti samana vuonna sotilaiden maailmankisoissa pronssia 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin viestissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän juoksi avausosuuden Dominikaanisen tasavallan hopeajoukkueessa sekajoukkueiden 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä. Hän voitti Ibero-Amerikan-mestaruuden 400 metrillä ennätyksellään 44,64 ja 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä La Nuciassa toukokuussa 2022. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän voitti kultaa sekajoukkueiden 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin viestissä, jossa hän juoksi ensimmäisen osuuden. 400 metrillä hän karsiutui välierissä. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän karsiutui 200 metrin alkuerissä.

Feliz juoksi 200 metrin ennätyksensä 20,15 Bayaguanassa 2. elokuuta 2025.

## Lähteet
Anabel Medina (yleisurheilija)

**Anabel Medina Ventura** (s. 15. joulukuuta 1996) on dominikaanilainen pikajuoksija.

Medina saavutti Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa pronssia 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin viestissä 2018. Hän saavutti 2021 sekajoukkueiden 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä pronssia World Athletics Relays -kilpailuissa sekä hopeaa Tokion olympialaisissa, jossa hän juoksi kolmannen osuuden.

Medina juoksi 200 metrin ennätyksensä 23,36 Medellinissä 29. huhtikuuta 2017 ja 400 metrin ennätyksensä 51,74 Huelvassa 3. kesäkuuta 2021.  

## Lähteet
Eneda Tarifa

**Eneda Tarifa** (s. 30. maaliskuuta 1982) on albanialainen laulaja ja juontaja. Hän osallistui vuonna 2002 albanialaiseen Festivali i Këngës -laulukilpailuun kappaleella *Qëndroj*. Vuonna 2006 hän sijoittui neljänneksi Albanian suurimmassa laulukilpailussa Kënga Magjikessa kappaleella *Rreth zjarrit tënd*. Vuonna 2007 hän osallistui jälleen Festivali i Këngësiin kappaleella *E para letër*. Vuonna 2010 hän voitti Top Fest -laulukilpailun kappaeella *Me veten* ja työskenteli tuon jälkeen Top Channel -kanavan ohjelman *Portokalli* juontajana.

Joulukuussa 2015 Tarifa voitti Festivali i Këngës -laulukilpailun kappaleella *Përrallë* ja valikoitui näin Albanian edustajaksi vuoden 2016 Eurovision laulukilpailuun, jossa hän esitti kappaleesta englanninkielisen version *[[Fairytale (Eneda Tarifan kappale)|Fairytale]]*. Kappale sijoittui Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 16.:ksi eikä päässyt finaaliin.

Vuonna 2018 Tarifa toimi Albanian The Voice Kidsin tähtivalmentajana.

## Lähteet
*https://www.viisukuppila.fi/esittelyssa-albania-eneda-tarifa-fairytale/
*https://eurovision.tv/participant/eneda-tarifa

### Viitteet
Mantsurianlaikkuköynnös

**Mantsurianlaikkuköynnös** eli **mantšurianlaikkuköynnös** (*Actinidia polygama*) on puuvartinen kesävihanta köynnöskasvi, jota voidaan viljellä koriste- ja marjakasvina. Se muistuttaa paljon samalta seudulta kotoisin olevaa kiinanlaikkuköynnöstä (*Actinidia kolomikta*), johon verrattuna lajilla lehtilavan tyvi on suippo tai pyöreä, ei herttamainen. Mantsurianlaikkuköynnöksen varren ydin on umpinainen. Laji esiintyy luonnonvaraisena Aasiassa, Itä-Kiinan, Koillis-Kiinan, Korean, Japanin ja Venäjän Kaukoidän Primorjen alueella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Mantsurianlaikkuköynnös – ''Actinidia polygama''
Pierre-Jakez Hélias

**Pierre Jacques Hélias** eli **Pierre-Jakez Hélias**, bretoniksi: **Pêr-Jakez Heliaz** (17. helmikuuta 1914 Pouldreuzic, Finistère, Ranska – 13. elokuuta 1995 Quimper, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja kääntäjä sekä bretagnelainen aktivisti. Hän kirjoitti sekä ranskaksi että bretoniksi .

Helias oli tuotteliain bretagnelaisen kulttuurin kertoja. Hänen maineikas teoksena *Le Cheval d'Orgeuil* ilmestyi ensin vuonna 1974 aikakauslehdessä ranskaksi ja bretoniksi ja vuonna 1975 ranskaksi kirjana. Valtavan myyntimenestyksen saanut kirja käännettiin 20 kielelle, ja Claude Chabrol ohjasi siihen perustuvan elokuvan *Taipumattomat* (*Le Cheval d'orgueil*, 1980).

Helias piileskeli toisen maailmansodan aikana saksalaisilta miehittäjiltä, ja samaan aikaan hän keräsi bretagnelaista kansanperinnettä ja haastatteli ihmisiä, tutki murteita, pukeutumista ja musiikkia. Hän ei itse saanut kouluaikana puhua bretonia, mikä jätti häneen pysyvän katkeruuden jäljen. Häntä on arvosteltu menneisyyden nostalgisoinnista. Hän oli kuitenkin perustamassa monia bretagnelaisia juhlia, erityisesti Quimperin festivaalia.

## Lähteet