open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Andhadhun

**Andhadhun** (suom. ”Sokeasti”), televisioesityksessä **Surman sävel**, on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen mustan komedian rikostrilleri. Sen on ohjannut Sriram Raghavan ja pääosia näyttelevät Tabu, Ayushmann Khurrana ja Radhika Apte. Elokuva kertoo sokeasta pianistista, joka tahattomasti joutuu sotketuksi entisen elokuvanäyttelijän murhaan. Suomen televisiossa elokuva on esitetty Yle Teema & Fem -kanavalla.

## Näyttelijät

## Soundtrack

## Vastaanotto
Box Office India julisti *Andhadhunin* ”hitiksi”.

## Arviot
**[[Hindustan Times]]*: 
**[[Seura]]*: 
**[[The Times of India]]*: 
**[[The Indian Express]]*: 
**[[Helsingin Sanomat]]*: 

## Palkinnot

## Uudelleenfilmatisoinnit
Elokuvasta on tehty telugunkielinen versio *[[Maestro (vuoden 2021 elokuva)|Maestro]]*, malajalaminkielinen versio *[[Bhramam]]* ja tamilinkielinen versio *[[Andhagan]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Surrounded by Time

**Surrounded by Time** on Tom Jonesin studioalbumi, joka julkaistiin 23. huhtikuuta 2021. 

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### Japanin bonuskappale
# 

## Arvostelut
* Soundi: 

## Lähteet
Jakub Brabec

**Jakub Brabec** (s. 6. elokuuta 1992 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on vuodesta 2021 alkaen edustanut Kreikan Superliigassa pelaavaa Aris Thessalonikia. Hän on aiemmin pelannut kotimaansa lisäksi Belgiassa ja Turkissa. Hän on pelannut Tšekin maajoukkueessa vuodesta 2016.

Brabec aloitti liigauransa Viktoria Žižkovin joukkueessa kausina 2008–2011. Hän edusti Sparta Prahaa kaudet 2011–2016 mutta oli lainalla Zbrojovka Brnossa kauden 2012–2013. Kaudella 2013–2014 hän voitti Tšekin liigamestaruuden ja cupin. Kaudella 2015–2016 Sparta eteni Eurooppa-liigassa puolivälieriin ja Brabec pelasi joukkueen 12 ottelusta kymmenen mutta oli varoitustilin täyttymisen vuoksi poissa toisesta puolivälieräottelusta Villarrealia vastaan.

Elokuussa 2016 Brabec siirtyi belgialaisseura Genkiin. Hän pelasi kauden 2016–2017 Eurooppa-liigassa 11 ottelua avauskokoonpanossa Genkin yltäessä puolivälieriin. Kauden 2018–2019 alkupuolen Brabec oli lainalla turkkilaisseura Rizesporissa ja helmikuusta eteenpäin Viktoria Plzeňissä, johon hän siirtyi kesällä 2019 pysyvästi. Elokuussa 2021 hän siirtyi kreikkalaisseura Arisiin.

Brabec on kauden 2023–2024 loppuun mennessä pelannut Tšekin liigassa 169 ottelua, joissa hän on tehnyt kymmenen maalia, Turkin Superliigassa 17 ottelua, Belgian liigassa 37 ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia, ja Kreikan Superliigassa 90 ottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia.

Brabec pelasi useissa Tšekin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi ensimmäisen kerran Tšekin A-maajoukkueessa maaliskuussa 2016 ystävyysottelussa Ruotsia vastaan. Hän on huhtikuun 2024 loppuun mennessä pelannut 41 A-maaottelua, joissa 36 kertaa avauskokoonpanossa. Ensimmäisen A-maaottelumaalinsa hän teki lokakuussa 2019 voitokkaassa EM-karsintaottelussa Englantia vastaan ja toisen marraskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Viroa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi puolivälierässä Tanskaa vastaan tultuaan 65. minuutilla vaihdosta kentälle loukkaantuneen Ondřej Čelůstkan tilalle.

## Lähteet
M-luokka (sukellusvene, Neuvostoliitto)

**M-** tai **Maljutka-luokka** () oli Neuvostoliiton laivaston sukellusveneluokka toisessa maailmansodassa.

## Suunnittelu
Veneet suunniteltiin 1930-luvun alkupuolella, kun katsottiin olevan tarve rakentaa rautateitse siirrettäviä sukellusveneitä. Tämän mahdollistamiseksi valmistettiin 18 rautatievaunua, joiden kantokyky oli 120 tonnia. Tämä oli samalla sukellusveneiden maksimiuppouma kuivana. Näin tiukka uppoumaraja teki suunnitelluista aluksista huonoja taistelualuksia ja ne eivät soveltuneet avomerellä käytyihin sotatoimiin. Huolimatta tiedostetuista rajoitteista veneitä valmistettiin suuria määriä. Valmistumisen jälkeiset koeajot toteutettiin Mustallamerellä, minkä jälkeen ne siirrettiin rautateitse Vladivostokiin. Järjestelmä mahdollisti Tyynenmeren laivaston vahvistamisen ilman uutta laivanrakennuskapasiteettia Tyynenmeren rannikolle.

M-luokkaan kuului neljä sarjan VI venettä, joiden hankinta sisällytettiin ensimmäiseen viisivuotissuunnitelmaan. Hankintaa täydennettiin 26 veneellä, jotka sisällytettiin Tyynenmeren laivaston hankintasuunnitelmaan. Näistä aluksista kaksi jäi kuitenkin Mustallemerelle. Alustavaa tilausta täydennettiin vielä toisessa viisivuotissuunnitelmassa 20 sarjan VIbis veneellä, neljällä sarjan XII veneellä 24 sarjan XIIbis veneellä. Lopulta vielä 19 sarjan XIIbis veneen ja seitsemän sarjan XV veneen rakennustyöt aloitettiin kolmannen viisivuotissuunnitelman hankintoina.

## Alukset
### Sarja VI

A. N. Asafovin suunnitteleman sarjan aluksia valmistettiin yhteensä 30 kappaletta, jotka kahta lukuun ottamatta siirrettiin Kaukoitään. Sodan jälkeen yksi sarjan aluksista myytiin heinäkuussa 1953 Kiinalle, joka käytti sitä Qingdaossa satamaan sijoitettuna koululaivana. Lisäksi neljä sarjan aluksista myytiin 1957 Romanialle.

### Sarja VI bis

Sarjan aluksista *M-71* – *M-80* valmistettiin osina Martin telakalla Nikolajevissa ja ne ainoastaan kasattiin taulukossa ilmoitetulla telakalla. Kaksi sarjan veneistä myytiin 1950-luvulla Pohjois-Korealle.

### Sarja XII

### Sarja XIIbis
Alukset olivat samankaltaisia kuin sarjan XII veneet, mutta niiden suorituskykyä oli hieman parannettu. Sarjan aluksilla oli 17,2 tonnia polttoainetta ja niiden operatiivinen merelläoloaika oli 15 vuorokautta. Sarjaan kuulunut *M-401* oli koealus, jossa oli propulsiojärjestelmänä yksi A. S. Kassatsirin suunnittelema suljetun silmukan dieselmoottori. Sodan jälkeen sarjan aluksista luovutettiin 1954 kolme Bulgarialle.

### Sarja XV

## Lähteet
*
*
* 

### Viitteet
Dina Meyerin filmografia

Tämä on **[[Dina Meyer]]in filmografia**.

## Elokuvat

## Televisio

## Lähteet

* . Viitattu 5.7.2021.

## Aiheesta muualla

* 
*
Abraham Indrenius nuorempi

**Abraham Indrenius nuorempi** (5. marraskuuta 1736 Ruovesi – 3. tammikuuta 1796 Keuruu) oli suomalainen kirkkoherra.

Indreniuksen vanhemmat olivat Keuruun kirkkoherra Abraham Indrenius vanhempi (1711–1770) ja Katarina Elisabet Pacchalenius. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1751. Indrenius valmistui filosofian maisteriksi Turun akatemiasta 1757 ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1759. Maisterinväitöskirjansa Indrenius kirjoitti professori Pehr Kalmin ohjauksessa, väitöskirja *Enfaldiga tanckar wisande hwad en präst kan bidraga til oeconomiens uphjelpande* käsitteli sitä mitä pappi voisi tehdä talouden kohentamiseksi.  

Indrenius oli Messukylän kirkkoherran apulaisena 1759–1766, Vehmaan kappalaisena 1766–1772 ja Keuruun kirkkoherrana 1772–1796. Hän oli saarnaajana pappeinkokouksessa Turussa 1773.

Indrenius antoi 1782 tuomiokapitulille selityksen Pihlajaveden saarnahuoneen valmistumisesta. Pyytämiensä lisätietojen jälkeen kapituli tuli siihen tulokseen, että rakennus on pikemminkin kirkko kuin saarnahuone ja antoi Indreniukselle huomautuksen. Tuomiokapituli kanteli asiasta Vaasan läänin maaherralle Carl Fridrik Krabbelle, jotta muuallakin esiintynyt vastaava omavaltaisuus saataisiin loppumaan. Vaikka kirkkoa ei ollut vihitty, sitä käytettiin kuitenkin vuoteen 1787 asti, jolloin vihkiminen jumalanpalveluspaikaksi lopulta toimitettiin ja pihlajavetiset saivat oman kirkon. 1820-luvulle asti Pihjalajavedellä ei ollut omaa pappia, vaan Keuruun papit kävivät pitäjässä joka kolmas tai neljäs pyhä. 

Abraham Indrenius oli naimisissa vuodesta 1775 Kristina Elisabet Idmanin kanssa, jonka isä oli Huittisten kirkkoherra Nils Idman nuorempi. Heidän poikansa Abraham Niklas Indrén (1776–1820) omisti Moksun talon Ähtärissä. Tytär Anna Magdalena Indrén (k. 1845) oli naimisissa Tervakosken paperitehtaan perustajan kamarineuvos Gustaf Georg Nordenswanin (1774–1853) kanssa. Abraham Indreniuksen veli Anders Indrenius (1734–1805) oli Kurun kappalaisena vuodesta 1773 lähtien. Hän kirjoitti 1776 Tidningar Utgifne af et Sällskap i Åbo–lehteen viisiosaisen kertomuksen Keuruun pitäjästä.

## Julkaisuja
* *Vaatimattomia ajatuksia siitä mitä pappi voisi tehdä taloutemme kohentamiseksi* ; alkuperäisen ruotsinkielisen professori Pietari Kalmin johdolla v. 1757 ilmestyneen akateemisen väitöskirjan ensimmäinen suomenkielinen laitos ; suomennos Kaarina Kaskimies ; johdannon kirj. ja toimitustyön suorittanut Einari Kaskimies. Myynti- ja mainoskoulu, Helsinki 1966

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Indreniuksen väitöskirja Enfaldiga tanckar wisande hwad en präst kan bidraga til oeconomiens uphjelpande digitoituna Doriassa
Keski-Kannaksen risti

**Keski-Kannaksen risti** on Suomen puolella talvisodassa, Keski-Kannaksen alueella taistelleiden sotilaiden muistoristi. 

Siihen ovat oikeutettuja ne Suomen kansalaiset tai ulkomaalaiset sotilaat, jotka ovat ottaneet osaa Kannaksen taisteluihin talvisodassa 1. ja 2. divisioonaan tai niille alistettuihin joukko-osastoihin kuuluneina. 1. divisioonaan kuuluneet voivat kiinnittää muistoristin nauhaan hopeoidun kypärätunnuksen. Muistoristin ja nauhan mukana annetaan omistuskirja. 

Talvisodan jälkeen perustetut asevelijärjestöt lyöttivät vuodesta 1940 alkaen Keski-Kannaksen muistoristiä, joita myönnettiin anomuksen perusteella. Muistoristin kustannukset oli asianomaisten itse suoritettava.

Muistoristin on suunnitellut Oskar Pihl. Risti on musta yrjönristi, jonka keskustassa on Karjalan miekat ristikkäin ja niiden päällä tyylitelty kuusenoksakoriste. 

Kääntöpuolelle on stanssattu allaoleva teksti:1939 1940, KESKI-KANNASRisti kannetaan pomsisidoksisessa oranssissa nauhassa, jossa keskellä kaksi ohutta mustaa juovaa. Ristejä ei ole numeroitu.

Suomen sotien 1939–1945 muistoristitoimikunta pitää luetteloa tai kortistoa henkilöistä, joille muistoristi on myönnetty. Niihin on merkitty ristinsaajien arvo tai ammatti, täydellinen nimi, syntymäaika ja -paikka, sekä joukko-osasto, jossa tämä on sodan aikana palvellut.

Kunniamerkin koko on 39 x 39 mm ja paino 13,50 grammaa.

## Lähteet
Isac von Krusenstierna

**Isac von Krusenstierna** (s. 14. tammikuuta 1998) on ruotsalainen suunnistaja. Doksyn MM-kilpailuissa 2021 von Krusenstierna voitti sprintin maailmanmestaruuden. Viron EM-kilpailuissa 2022 hän oli Ruotsin toiseksi tulleessa viestijoukkueessa. 

Juniorien MM-kilpailuissa von Krusenstierna on saavuttanut kaksi hopeaa ja kaksi pronssia.  

## Lähteet
Carl August Reinhold Lars Armfelt

**Carl August Reinhold Lars Armfelt** (8. syyskuuta 1862 Halikko – 21. toukokuuta 1942 Salo) oli suomalainen kreivi, tilanomistaja ja valtiopäivämies.

Armfeltin vanhemmat olivat August Magnus Gustaf Armfelt ja Sigrid Constance Creutz ja puoliso vuodesta 1893 Juliane Frederikke Adelaide Hoppe. Armfelt omisti sekä Wiurilan kartanon että Vuorentaan kartanon. Armfelt oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä  1894.

## Lähteet
Gustaf Georg Nordenswan

**Gustaf Georg Nordenswan** (12. tammikuuta 1774 Helsinki – 18. heinäkuuta 1853 Kalvola) oli suomalainen kamarineuvos, tilanomistaja ja Tervakosken paperitehtaan perustaja.

Nordenswanin vanhemmat olivat Uudenmaan ja Hämeen läänin lääninkamreeri Johan Alopaeus, aateloituna 1772 Nordenswan (1731-1811) ja Johanna Kristina Schwartz. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1786 ja hän suoritti tuomarintutkinnon Turun akatemiassa 1790 sekä auskultoi Turun hovioikeudessa 1791.

Nordenswan tuli Uudenmaan ja Hämeen läänin lääninkonttorin palvelukseen 1792. Hän oli kamarikollegion 3. eli Suomen provinssikonttorin kamarikirjurina Tukholmassa 1793–1794, Hollolan alisen kihlakunnan kruununvoutina 1797–1803 ja hallituskonseljin talousosaston kamaritoimituskunnan kamreerina 1809–1816. Nordenswanista tuli kamarineuvos 1811. Hän omisti Janakkalan Tervakosken ja Kalvolan Kankaisen tilat. Vuonna 1818 Nordenswan perusti Tervakosken paperitehtaan.

Nordenswan oli naimisissa vuodesta 1801 Anna Magdalena Indrénin (k. 1845) kanssa, jonka isä oli Keuruun kirkkoherra Abraham Indrenius nuorempi. Heidän poikiaan olivat Svean tykistörykmentin komentaja, kenraalimajuri Otto Nordenswan (1811–1892), alisen Sääksmäen kihlakunnan kruununvouti Georg Nordenswan (1813–1874) ja ratsumestari Karl Nordenswan (1815–1871). Georg Nordenswan omisti isänsä jälkeen Tervakosken paperitehtaan vuoteen 1856 saakka, Otto ja Karl Nordenswan muuttivat Ruotsiin Suomen sodan jälkeen.

## Lähteet
Englantilaiskallio

**Englantilaiskallio** oli Helsingin Sörnäisissä sijainnut kallio. Se sijaitsi Sörnäistenniemellä Kuorekarinsalmen rannalla nykyisen Kalasataman alueella. Kallio sijaitsi keskellä Sörnäisten satamaa, ja se sai nimensä englantilaisista laivoista, joihin lastattiin ulkomaille paljon puutavaraa 1800-luvun lopulla.

Satamaympäristössä kuultiin vieraita kieliä, ja aluetta nimitettiin myös ”englantilaiseksi metsäksi”. Kallion ympärillä ollut Sörnäistenniemi oli pitkään metsäinen ja lähes asumaton, mutta vuosikymmenien kuluessa alue teollistui ja kalliota pilkottiin ensin sataman ja myöhemmin liikenneväylien tieltä.  Alun perin puinen silta Kulosaareen kulki kallion pohjoispuolitse, mutta vuonna 1957 valmistunut uudempi Kulosaaren silta linjattiin kulkemaan Englantilaiskallion päältä. Täten myös Itäväylä kulki kallion keskeltä.

Kalasataman metroasema valmistui kallion päälle vuonna 2007, ja kauppakeskus Redin myötä maamerkin viimeisetkin jäljelle jääneet osat katosivat. Siitä kuitenkin muistuttaa kauppakeskuksen kupeessa oleva Kalasataman keskustan julkinen pääaukio Englantilaisaukio.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ehjäksi särkynyt

**Ehjäksi särkynyt** on vuonna 2018 ilmestynyt taitoluistelija Kiira Korven elämäkertakirja. Sen on kirjoittanut lähes kymmenen vuoden ajan taitoluistelua urheilutoimittajana seurannut Jere Nurminen. Kirjan alkuperäispainoksessa on 240 sivua ja 16-sivuinen kuvaliite. Kirja julkaistiin kolmisen vuotta Korven kilpauran päättymisen jälkeen. Teoksessa Korpi kertoo muun muassa kokemuksiaan epäterveestä täydellisyyden tavoittelusta ja julkisuuden kohteena olemisen ongelmista. Kirja julkaistaan englanniksi nimellä **Kiira Korpi - Surviving the Ruthless World of Championship Figure Skating** 20.4.2022.

## Lähteet
Theodor Frithiof Blåfield

**Theodor Frithiof Blåfield** (5. joulukuuta 1847 Loppi – 1. marraskuuta 1902 Helsinki) oli suomalainen eversti ja valtiopäivämies.

Blåfieldin vanhemmat olivat Adolf Ulrik Blåfield ja Gustava Charlotta Wiander ja puoliso vuodesta 1877 Katarina Ivanoff. Blåfield oli kadetti Haminan kadettikoulussa  1859 ja palveli valmistuttuaan ensin vänrikkinä rakuunarykmentissä vuodesta 1867, luutnantiksi hän yleni 1869 ja alikapteeniksi 1872. Kapteeni ja ratsumestari Blåfieldista tuli 1877. Hän kävi sotilaskatemian kurssin Pietarissa 1882–1885 ja tuli komennetuksi kapteenin arvolla adjutantiksi suomalaiseen joukko-osastoon. Everstiluutnantiksi Blåfield ylennettiin 1886 ja everstiksi 1890, palveltuaan Varsovassa ja tultuaan sieltä takaisin kenraalikuvernöörin kanslian palvelukseen Suomeen. Kanslian johtaja hän oli 1892–1895 ja oli sotapalveluksessa vielä sen jälkeen aina vuoteen 1902 saakka. 

Blåfield oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä  1888, 1891 ja 1894.

## Lähteet
Playdate with Destiny

**Playdate with Destiny** on *[[Simpsonit]]*-animaatiosarjaan pohjautuva yhdysvaltalainen animaatiolyhytelokuva vuodelta 2020. Sitä esitettiin elokuvateattereissa ennen Disney/Pixarin pitkän elokuvan ''Eteenpäin'' alkua. Lyhytelokuva julkaistiin Disney+ -suoratoistopalveluun 10. huhtikuuta 2020.

Elokuvan päähenkilönä on edellisen Simpsoneihin perustuvan lyhytelokuvan ''The Longest Daycare'' tapaan Maggie Simpson.

## Lähteet
Alexander von Collan (nuorempi)

**Alexander von Collan** (8. kesäkuuta 1858 Pietari – 17. maaliskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies. 

Von Collanin vanhemmat olivat lääkäri, salaneuvos Alexander von Collan ja Adelaide Maria Grotenfelt ja puolisot vuodesta 1904 Emilia Lovisa Levij (k. 1922) ja vuodesta 1926 Louise-Marie Cronvall. Von Collan tuli ylioppilaaksi Helsingissä, suoritti oikeustutkinnon 1887 ja sai varatuomarin arvon 1885. Hän toimi senaatissa virkamiehenä ja oli tie- ja vesirakennusten ylihallituksen asessori 1905–1923. Laamannin arvon von Collan sai 1920. Von Collan oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894.

Virka- ja valtiopäivämies Clas von Collan oli Alexander von Collanin veli.

## Lähteet
Bror Albert von Fieandt

**Bror Albert von Fieandt** (5. kesäkuuta 1852 Ristiina – 17. syyskuuta 1894 Mikkeli) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies. 

Von Fieandtin vanhemmat olivat lääninkamreeri, kamarineuvos Karl Fredrik von Fieandt ja Fredrika Sofia Poppius ja puoliso vuodesta 1883 Edith Matilda Savander. Von Fieandt tuli ylioppilaaksi Porvoossa 1871, suoritti oikeustutkinnon 1876 ja sai varatuomarin arvon 1879. Hän oli Mikkelin läänin varalääninsihteeri vuodesta 1883. Von Fieandt oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888, 1891 ja 1894.

Bror Albert von Fieandtin veli oli lääkäri, professori Karl Johan von Fieandt. Hammaslääkäri, valtiopäivämies Arvid Harald von Fieandt oli hänen velipuolensa.

## Lähteet
Kalle Peltola

**Kalle Peltola** (13. lokakuuta 1881 Eräjärvi – 27. syyskuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen Tampereella toimineen Kenkätehdas Oy Kalevan perustaja ja toimitusjohtaja.

Korkeakoskelta kotoisin ollut Kalle Peltola meni 1898 työhön Korkeakosken kenkätehtaalle, jonka oli perustanut Edward Wallenius edellisenä vuonna. 1900-luvun alussa Peltola lähti siirtolaisena Yhdysvaltoihin ja pääsi siellä työhön kenkätehtaaseen. Hän palasi Korkeakoskelle vuonna 1907 mutta lähti sitten uudelleen Yhdysvaltoihin kehittyäkseen ammatissaan. Kenkäteollisuuden käyttämien koneiden asiantuntijaksi kehittynyt Peltola palasi 1914 Yhdysvalloista ja asettui Kööpenhaminaan toimien sitten amerikkalaisen kenkäteollisuuden koneita valmistaneen United Shoe Machinery Corporationin kiertävänä koneasentajana Suomessa ja Skandinavian maissa. Hän tutustui Pohjolan kenkätehtaisiin ja Suomessa hän työskenteli kenkätehtaissa Helsingissä, Vaasassa ja Tampereella.

Kenkätehdas Oy Kaleva aloitti toimintansa vuoden 1928 alussa vaatimattomissa tiloissa Sukkavartaankadun varrella. Elite-tuotemerkillä valmistetut naistenkengät saivat heti suuren suosion ja tehtaasta kasvoi Suomen johtava naistenkenkien valmistaja. Kalle Peltola oli yhtiön toimitusjohtaja ja hänen veljensä Severus Peltola teknillinen johtaja. Mallisuunnittelusta vastasi Toivo Kaukoranta. Tehdas valmisti ensimmäisenä toimintavuonna 12&nbsp;000 kenkäparia ja työntekijöitä oli 30-40. 1930-luvun lopulla vuotuinen valmistusmäärä oli jo 120&nbsp;000 - 130&nbsp;000 kenkäparia. Keväällä 1938 tehdas alkoi valmistaa myös miesten kenkiä, tuotemerkkinä oli *Käy-Yli*. Vuonna 1935 Kalle Peltola vieraili useissa Euroopan maissa, muun muassa Englannissa tutustuen naistenkenkien valmistukseen ja markkinointiin. Vuonna 1937 valmistui Tampereen Tammelan kaupunginosaan Tammelan urheilukentän viereen uusi nelikerroksinen tehdasrakennus, jonka suunnitteli rakennusinsinööri Veikko Kallio.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomalainen kenkä laadultaan erittäin korkealla tasolla. Varsinkin naisten kevyen kengän valmistuksessa on meillä päästy pitkälle. Englantilaisessa kenkätehtaassa silmiinpistävää työn täsmällisyys ja varmuus. (Kalle Peltolan haastattelu), Aamulehti, 24.11.1935, nro 318, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Kun kaunis nainen kutsuttiin kenkätehtaaseen..., Kuva, 30.3.1938, nro 7, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sokotrantraakkipuu

**Sokotrantraakkipuu** (*Dracaena cinnabari*) on parsakasvien (Asparagaceae) heimoon ja traakkipuiden (*Dracaena*) sukuun kuuluva kasvilaji.

Sokotrantraakkipuu on ainavihanta, noin 9 metriä korkeaksi kasvava puulaji. Sen oksat haarautuvat rungosta muodostaen tavallisesti sateenvarjomaisen latvuksen.

Sokotrantraakkipuuta kasvaa luonnossa ainoastaan Afrikan itäpuolella sijaitsevalla Sokotran saarella. Lajia tavataan kallioilla sekä kalkkikivialueiden ainavihannissa ja kausivihannissa metsiköissä.

Sokotrantraakkipuu luokitellaan vaarantuneeksi (VU) lajiksi, ja lajia uhkaa kasvupaikkojen liiallinen kuivuminen sekä ylilaidunnus. Lajin lisääntyminen on heikkoa, ja monet nuoret taimet syödään ennen niiden kehittymistä täysikokoisiksi.

## Käyttö ja kasvatus
Sokotrantraakkipuun rungosta saadaan arvokasta hartsimaista ainetta, jota on käytetty muun muassa erilaisiin lääketieteellisiin tarkoituksiin, kuten adstringenttina sekä verenvuotojen tyrehdyttämiseen. Lisäksi sokotrantraakkipuun lehdistä saatavista kuiduista on valmistettu köysiä.

Sokotrantraakkipuuta voidaan kasvattaa kuivilla paikoilla tropiikissa. Laji vaatii hyvin vettä läpäisevän maaperän sekä kasvupaikan täydessä auringon valossa. Paikalleen juurtuneet ja hyvin kasvamaan lähteneet puut ovat hyvin kuivuutta kestäviä.

## Lähteet
* Useful Tropical Plants: ''Dracaena cinnabari'' 

### Viitteet
Niskavuoren henki

**Niskavuoren henki : viljapelloilta valkokankaille** on Erkki Wuolijoen kirjoittama historiallinen tietokirja vuodelta 2015. Teos perustuu Vuolijoen kartanon sukuarkiston kokoelmiin. Se kertoo ihmisistä ja elämänpiiristä, jotka ovat olleet esikuvina Hella Wuolijoen luomalle *[[Niskavuori]]*-tarinalle. *Niskavuoren henki* käy läpi Vuolijoen kartanon vaiheita 1800-luvun alusta aina 1900-luvun jälkipuoliskolle, ja selvittää niiden yhtymäkohtia fiktiiviseen Niskavuoren rustholliin. Teos kertoo myös laajemmin Suomen 1800- ja 1900-lukujen historiasta ja taide-elämän kehittymisestä. Muun muassa Eino Leinon ja Wuolijoen suvun suhdetta tarkastellaan varsin laajasti.

*Niskavuori*-näytelmien ohella *Niskavuoren hengessä* kerrotaan *Juurakon Huldan* syntyvaiheista ja muista Hella Wuolijoen näytelmistä. Kuvitus on melko runsasta, lisäksi teoksessa on Wuolijoen sukupuu ja kuvitteellisen Niskavuoren suvun sukupuu. Hella Wuolijoen poliittisten mielipiteiden aiheuttamat jännitteet ensimmäisen tasavallan Suomessa saavat myös osansa.

*Niskavuoren henki* on jaettu kolmeen näytökseen:

*Niskavuoren henki herää
*Wuolijoen miehiä ja naisia
*Wuolijoelta Niskavuoreen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Suomen Kuvalehti: Arvio: Niskavuori-hahmot tosielämässä
*Helsingin Sanomat: Niskavuoren vahvat naiset
*Niskavuoren henki — Viljapelloilta valkokankaalle
Kaikille rakkailleni

**Kaikille rakkailleni** on Marja-Liisa Kuosmasen vuonna 2004 julkaisema cd-albumi, joka sisältää 11 Toivo Kärjen ennen julkaisematonta kappaletta vuosilta 1963-1987 . Kuosmanen on kesällä 2003 järjestetyn Toivo Kärki -laulukilpailun voittaja.  

Albumin taustalla on Nilsiän Musiikinystävien 2002 Mantulla järjestämät Toivo Kärki -konsertit joiden ohjelmiston suunnitteli  Toivo Kärjen poika ja jäämistön hoitaja Kalervo Kärki. Konserttiin Kalervo oli valinnut mukaan myös isänsä jäämistöistä ennenjulkaisematonta musiikkia. Marja-Liisa Kuosmanen oli yksi konsertin solisteista ja  konserttien jälkeen hän pyysi Kalervolta lisää julkaisemattomia kappaleita. Näistä Kuosmanen ja kappaleiden sovitukset tehnyt Martti Hautsalo valitsivat levytettäväksi 11 kappaletta.  Levyn tiimoilta Marja-Liisa Kuosmanen piti 14.2.2004 Kuopion Musiikkikeskuksessa konsertin, jossa hän esitti kaikki levyn kappaleet. Säestämässä oli Kuopion Kaupunginorkesterista ja nilsiäläisistä muusikoista koottu orkesteri, jota johti Jarmo Kaijansinkko.

## Muusikot
Sovitukset teki nilsiäläinen Martti Hautsalo, ja säestävä orkesteri koottiin nilsiäläisistä ja kuopiolaisista muusikoista: Roman Heiste viulu, Michael Gillen viulu, Terho Laitinen alttoviulu, Amanda Kiiski sello, Tapani Heiskanen trumpetti, Jari Lehtosaari pasuuna, Hanna Hautsalo huilu, alttohuilu, Tiina Pirinen huilu, Martti Hautsalo saksofonit, klarinetti, bassoklarinetti, Pasi Horttanainen harmonikka, Esko Hartikainen kitara, Mikko Pasanen piano, Jarmo Hiekkala basso, Kai Seppänen rummut, Marko Salmela lyömäsoittimet. Äänitykset tehtiin Nilsiän Mantun studiossa, äänittäjänä ja miksaajana Ismo Pentikäinen.  Albumin ulkoasun suunnitteli Kalervo Kärjen poika Jaakko Kärki.

## Kappaleet
#  (säv. Toivo Kärki, san. Kyösti Timonen, sov. Martti Hautsalo, 1983)
#  (säv. Toivo Kärki, san. Olavi Polvi, sov. Martti Hautsalo, 1981)
#  (säv. Toivo Kärki, san. Pauli Salonen, sov. Martti Hautsalo, 1987)
#  (säv. Toivo Kärki, san. Kyösti Timonen, sov. Martti Hautsalo, 1984)
#  (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa, sov. Martti Hautsalo, 1964)
#  (säv. Toivo Kärki, san. Juha Vainio, sov. Martti Hautsalo, 1979)
#  (säv. Toivo Kärki, san. Tuula Valkama, sov. Martti Hautsalo, 1984)
#  (säv. Toivo Kärki, san. Juha Vainio, sov. Martti Hautsalo, 1986)
#  (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa, sov. Martti Hautsalo, 1963)
#  (säv. Toivo Kärki, san. Chrisse Johansson, sov. Martti Hautsalo, 1979)
# (säv. Toivo Kärki, san. Vexi Salmi, sov. Martti Hautsalo, 1982)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://marjaliisa.tahko.com
Junna Morits

**Junna Petrivna Morits** (; s. 1937 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalais-venäläinen runoilija, kääntäjä ja aktivisti. Anna Ahmatova kehui häntä, mikä on Venäjällä ollut arvokas tunnustus. Toisen tunnustuksen hän sai, kun häntä syytettiin ”epäterveistä taipumuksista”. Morits joutui yhdeksän vuoden julkaisukieltoon, kun hän 1962 kirjoitti kunnianosoitusrunon georgialaiselle runoilijalle Titsian Tabidzelle, joka teloitettiin 1937.

Morits julkaisi ensimmäiset runonsa 1954. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös lastenrunoja ja käännöksiä.

## Suomennettuja runoja
;Lähde
Jukka Mallisen suomentamia runoja julkaisussa: *[[Kulttuurivihkot]]* 1982; nro 2:
* Ei saastan aalto ole kauhea
* Talven motiivi
* Veitsenteroittaja (Totšilštšik nožei)

Jukka Mallisen suomentamia runoja teoksessa *Kuka puhuu – kaksitoista runoilijaa Suomesta ja Venäjältä*, toim. Jukka Mallinen, Jyväskylä; Atena 1997 :
* Sarastuksen märkä harmaa palttina, sadetta vuorokauden ympäri
* Talvimaisema (Зимний пейзаж)
* Tuoreita uutisia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kubo

**Kubo** on muun muassa seuraavien japanilaisten henkilöiden sukunimi:

* Emiko Kubo (s. 1966), jalkapalloilija
* Takefusa Kubo (s. 2001), jalkapalloilija
* Tatsuhiko Kubo (s. 1976), jalkapalloilija
* Tite Kubo (s. 1977), mangaka
* Yūya Kubo (s. 1993), jalkapalloilija

### Kuvitteelliset henkilöt
* Kubo, päähenkilö elokuvassa Kubo ja samuraiseikkailu
Steiermarkin Grand Prix

**Steiermarkin Grand Prix** () oli Itävallan Steiermarkin osavaltiossa järjestetty Formula 1 -sarjan osakilpailu.

Steiermarkin Grand Prix ajettiin kausina – Spielbergissä Red Bull Ringin moottoriradalla. Se korvasi molemmilla kausilla koronaviruspandemian takia muualta peruttuja osakilpailuja.

## Voittajat

## Lähteet
E.N.R.P

**Roope Halinen**, taiteilijanimeltään E.N.R.P (Ei Niin Reipas Poika) on lahtelainen rap-artisti. Halinen oli entisen United Brotherhood (UB) -rikollisjärjestön jäsen. Hänet on tuomittu muun muassa törkeästä huumausainerikoksesta. Jälkeenpäin hän avusti myös poliisia ratkaisemaan rikoksia.

Nykyään Halinen pyörittää omaa 100 Mrk -levymerkkiä ja keskittyy musiikin tekemiseen.

## Lähteet
Hadrobregmus

**Hadrobregmus** on puunkaivajien (Anobiidae) heimoon kuuluva, puuta tuhoava kovakuoriaissuku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti noin kahdeksan lajia. Lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Suomessa esiintyy suvun lajeista kuolemankelloa (*Hadrobregmus pertinax*) ja hirsijumia (*Hadrobregmus confusus*). 

## Sukuun kuuluvia lajeja
**[[Hadrobregmus alternatus]]*
**[[Hadrobregmus americanus]]* 
*Hirsijumi (*Hadrobregmus confusus*)
**[[Hadrobregmus denticollis]]*
**[[Hadrobregmus notatus]]*
*Kuolemankello (*Hadrobregmus pertinax*)
**[[Hadrobregmus quadrulus]]*	 
**[[Hadrobregmus truncatus]]*

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Hadrobregmus
*iNaturalist: Suku Hadrobregmus
*Heimo Anobiidae, puunkaivajat, Ilpo Mannerkoski 
*ITIS: Hadrobregmus 
*Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Hadrobregmus 
*University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Hadrobregmus 
*Iowa State University, Bug Guide: Genus Hadrobregmus 
*Pherobase: Semiochemicals of Genus Hadrobregmus
Trégastel

**Trégastel** () on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla, noin 12 kilometriä Lannionin kaupungista pohjoiseen.

Trégastel on merenrantakohde, missä on kaksitoista hiekkarantaa. Kunnalla on 17 kilometriä mutkittelevaa rantaviivaa, jossa vuorottelevat hiekkarannat, purot ja kalliot. Kunnan alueella on myös runsaasti seudulle tunnusomaisia vaaleanpunaisia graniittikiviä. Erityisen runsaasti kiviä on Île Renoten saarella, joka oikeastaan on mantereessa kiinni oleva niemi. Kivistä on esihistoriallisella ajalla tehty alueella useita dolmeneita, kuten Kergüntuilin dolmen, jonka laattakivi painaa noin kaksikymmentä tonnia.  


Tiedosto:La_côte_de_granit_rose_à_Trégastel_-_001.JPG|Graniittikiviä ja uimaranta
Tiedosto:PSIMG_4119.JPG|Graniittikiviä
Tiedosto:Dolmen_de_Kergüntuil.JPG|Kergüntuilin dolmen


## Lähteet

## Aiheesta muualla
KF Egnatia

**Klubi i Futbollit Egnatia Rrogozhinë** on jalkapalloseura Rrogozhinën kaupungista Tiranan maakunnasta Keski-Albaniasta. Seura pelaa kaudella 2021–22 maansa korkeimmalla sarjatasolla Kategoria superioressa. Seura perustettiin 15. syyskuuta 1964. Se nousi maansa pääsarjaan vuonna 2021, ensimmäisen kerran se pelasi pääsarjassa kaudella 2004–05.

Egnatia sijoittuu vuosien 2020–2025 eurooppalaisten seurojen keskinäisessä UEFA:n seurapisterankingissa sijalle 369.

## Lähteet
Rasvameriahven

**Rasvameriahven** eli **idänmeriahven** (*Epinephelus tauvina*) on meriahventen (Epinephelidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji.

## Koko ja ulkonäkö

Rasvameriahven saavuttaa tavallisesti 75 senttimetrin pituuden (TL). Sen pää ja ruumis ovat vaalean harmaita tai ruskeita ja ne ovat väritykseltään punaoranssista ruskeaan vaihtelevien täplien peitossa. Selkäevän kannassa on usein yksi tai useampi tumma läikkä ja kyljillä on toisinaan viisi pystysuorahkoa tummaa juovaa. Rasvameriahvenella on kylkiviivallaan 63–74 suomua. Selkäevässään lajilla on 11 piikkiruotoa ja 14–16 nivelruotoa. Peräevässään rasvameriahvenella on kahdeksan ruotoa ja rintaevissään 18–20 nivelruotoa.

## Levinneisyys ja elintavat
Rasvameriahvenen levinneisyys ulottuu Punaiseltamereltä ja Intian valtameren länsiosista Linesaarille, Tuamotulle ja Pitcairnsaarten Ducie Islandille. Pohjoisessa sen levinneisyysalue rajoittuu Riukiusaariin ja etelässä Lord Howen saareen. Rasvameriahvenen elinympäristöjä ovat koralliriutat kirkkaissa vesissä. Lajin lisääntymistavoista ja populaatiokoista on saatu vain niukasti tietoa, ja Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokitteleekin lajin puutteellisesti tunnetuksi. Rasvameriahven saavuttaa sukukypsyyden keskimäärin 61 senttimetrin mittaisena. Intian vesillä sen lisääntymisaika sijoittuu loka-helmikuun väliselle ajalle. Lajin ravintoa ovat pääasiassa kalat ja toisinaan myös äyriäiset.

## Lähteet
Haanniemi

**Haanniemi** () on kylä Karunassa Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa.

Haanniemi sijaitsee Sauvon läntisimmässä osassa. Se rajoittuu pohjoisessa Steningen ja Syvälahden kyliin,  etelässä Kustaalin ja Voilahden kyliin ja idässä Tapolan kylään. Lännessä se rajautuu mereen. Kylän keskivaiheilla sijaitsee laaja, naapurikylien peltoihin yhtyvä peltoaukea. Kylän alueen muut pellot ovat pienempiä ja hajallaan olevia. Kylän rakennuskanta sijoittuu kyläteiden varsille. Jäljellä olevat kolme kantataloa Berga, Lemper ja Långas sijaitsevat vanhoilla tonteillaan. Entisten torppien ja palstatilojen tontit ovat rannan ja pienempien teiden välissä.

## Historia
Haanniemen kylässä oli vuonna 1540 kuusi perintötilaa, joista yksi oli 1580-lukuun mennessä hävinnyt ja sen maat oli ilmeisesti liitetty osaksi kylän muita tiloja. 1600-luvun puoliväliin mennessä kaikki kylän tilat oli läänitetty rälssiksi. 1680-luvulla nämä tilat peruutettiin, mutta myönnettiin sitten elinikäisrälssiksi, muuttuen kuitenkin pysyväksi rälssiksi. Vuonna 1749 tilat vaihdettiin rälssistä kruununtiloiksi ja määrättiin maaherran palkkatiloiksi. Vuonna 1761 tiloja viljelleet lampuodit ostivat yhtä aikaa kylän viisi tilaa itselleen perintötiloiksi.

Vuonna 1778 kylässä suoritettiin isojako, jolloin kylässä oli edelleen viisi tilaa, yhteisellä kylätontilla sijainneet Mellangård, Norras, Långas ja Bergas sekä hieman erillään muista sijainnut Lemper.

Kylässä aloitti vuonna 1929 ala- ja yläkansakoulu. Koulutoiminta loppui kylässä 1960-luvulla.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Luettelo Vanessa Redgraven saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista

Tämä on luettelo **[[Vanessa Redgrave]]n** saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista.

## Elokuva-, televisio-, teatteri- ja musiikkipalkinnot

### Oscar-palkinnot

### Golden Globe -palkinnot

### Bafta-palkinnot

### Screen Actors Guild -palkinnot

### Critics’ Choice -palkinnot

### Primetime Emmy -palkinnot

### Cannesin elokuvajuhlat

### Venetsian elokuvajuhlat

### Tony-palkinnot

### Olivier-palkinnot

### Grammy-palkinnot

## Kunnianosoituksia

### Arvonimet

### Nimityksiä ja elämäntyöpalkintoja

* British Film Institute Fellowship (1988)
* Nimitys American Theater Hall of Fame -kunniagalleriaan (2003)
* Bafta Academy Fellowship (2010)
* Kultainen leijona -kunniapalkinto (2018)

## Katso myös

* Vanessa Redgraven filmografia ja esiintymiset

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Vanessa Redgraven filmografia ja esiintymiset

Tämä on **[[Vanessa Redgrave]]n** filmografia ja esiintymiset.

## Elokuvat

## Televisioelokuvat

## Televisiosarjat

## Teatteri

### Näytelmäroolit

### Muita esiintymisiä

## Katso myös

* Luettelo Vanessa Redgraven saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista

## Aiheesta muualla

### Elokuva ja televisio

* 
* 
* 
* Vanessa Redgrave Yhdysvaltain elokuvainstituutin katalogissa. 

### Teatteri

* Vanessa Redgrave Internet Broadway Databasessa. 
* Vanessa Redgrave Internet Off-Broadway Databasessa. 
* Vanessa Redgrave Shakespeare Birthplace Trustissa. 
* Vanessa Redgrave National Theatre Archivessa. 
* Vanessa Redgrave Theatricaliassa. 
* Vanessa Redgrave Film Referencessä.
Zsigmond Móricz

**Zsigmond Móricz** (1879 Tiszacsécse, Unkari – 1942 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kirjailija ja toimittaja. Hän on kirjoittanut historiallisia romaaneja ja kuvauksia ihmisten arjesta, maaseudun väestöstä ja pikkukaupungin virkamiehistä ja papistosta.

## Suomennetut teokset
* *Kerran kylläiseksi ja muita kertomuksia*, Helsinki : Suomi-Unkari seura : Kansankulttuuri 1952
** Kerran kylläiseksi
** Kiserdein enkelit
** Murhenäytelmä
* *Onnellinen ihminen* (*A boldog ember*), suom. Helga Nuorpuu, WSOY 1938
* *Pysy hyvänä kuolemaan asti* (*Légy jó mindhalálig*), suomentanut Yrjö Liipola, Otava 1927

; Novelleja muissa kokoelmissa
* Barbaarit, suom. Hannu Launonen, teoksessa: *Maailma uutena*, suom. ja toim. Hannu Launonen, Helsinki: WSOY 1973 
* Judith ja Eszter, teoksessa: *Unkarin malliin*, valikoinut ja suomentanut Viljo Tervonen, Helsinki: WSOY 1998 
* Seitsemän kreutseria (Hét krajcár) suom. Hannu Launonen, teoksessa: *Miljoona kilometriä Budapestiin: valikoima unkarilaisia novelleja 1909–1986*, suom. ja toim. Hannu Launonen, WSOY 1987  
* *Turkkilainen ja lehmät*, suom. Tuomo Lahdelma, teoksessa: *Viluinen kuningas : käännöksiä ja mukaelmia unkarilaisesta lastenrunoudesta*, Atena 1992 
* Unkarin malliin, suomentanut Viljo Tervonen, teoksessa: *Unkarin malliin*, valikoinut ja suomentanut Viljo Tervonen, Helsinki: WSOY 1998 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Zsigmond Móriczin tuotantoa Projekti Runebergissa
Szabó

**Szabó** on alkujaan unkarilainen sukunimi  muun muassa seuraavilla henkilöillä:

* Bence Szabó (s. 1962), unkarilainen miekkailija
* Dávid Baróti Szabó (1739−1819), unkarilainen kirjailija
* Dávid Barczafalvi Szabó (1753 t. 1755−1828), unkarilainen kirjailija ja kielenuudistaja
* Dezső Szabó (1879–1945), unkarilainen kirjailija
* Ecaterina Szabó (s. 1967), romanialainen telinevoimistelija
* Gabriella Szabó (s. 1986), unkarilainen ratameloja
* Herma Szabo (1902–1986), itävaltalainen yksin- ja pariluistelija
* Ildikó Szabó (s. 1955), unkarilainen  pituushyppääjä
* István Szabó (s. 1938), unkarilainen elokuvaohjaaja
* József Szabó (s. 1969), unkarilainen uimari
* József Szabó (s. 1940), ukrainalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
* Lőrinc Szabó (1900–1957), unkarilainen kirjailija
* Magda Szabó (1917–2017), unkarilainen kirjailija
* Miklós Szabó (1908−2000), unkarilainen keskimatkojen juoksija
* Miklós Szabó, unkarilainen kestävyysjuoksija
* Miklós Szabó, unkarilainen ampuja
* Miklós Szabó, australialainen judoka
* Nikolett Szabó (s. 1980), unkarilainen keihäänheittäjä
* Olga Szabó-Orbán (1938–2022), romanialainen miekkailija
* Tamás Szabó (s. 1965), unkarilainen piispa
Varpu Reilin

**Varpu Aili Reilin** (o.s. Toivonen, 20. marraskuuta 1937 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Lahden kaupunginteatterissa.

## Ura
Reilin syntyi työmies Vihtori Toivosen ja Elsa Maria Koskisen perheeseen. Hän harrasti näyttämötaiteita jo kouluvuosinaan. Ammattiuransa Reilin aloitti vakinaisena iltanäyttelijänä Valkeakosken kaupunginteatterissa 1968–1970. Sen jälkeen hän työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Rauman kaupunginteatterissa 1970–1975, Lappeenrannan kaupunginteatterissa 1975–1981 ja Lahden kaupunginteatterissa vuodesta 1981. Reilin lopetti aktiiviuransa terveydellisten seikkojen takia 56-vuotiaana. Ennen taiteilijan uraansa Reilin oli työskennellyt kampaajana 1956–1970.

Reilinin roolitehtäviä olivat muun muassa Irina (*Liian suuria asioita*), vanha nainen (*Tuolit*), Maša (*[[Lokki (näytelmä)|Lokki]]*), Dora (*Oikeamieliset*) ja Riikka (*Savu-uhri*).

Reilin näytteli sivuosia televisiotuotannoissa *Manillaköysi* (1976) ja *[[Siriuksen vieraat]]* (1987).

Varpu Toivonen avioitui Arvo Reilinin kanssa 1958. Pariskunnalle syntyi kaksi lasta, joista tytär Johanna ryhtyi näyttelijäksi.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Hämeen Sanomat: Joulu tulee tanssimalla (1.12.2014)
*Lahden kaupunginteatteri: Iivari-patsaan saajat 1980-luvulla
Pyhä Faustinus

**Pyhä Faustinus** (Brescia, Lombardia, Italia – 120 Brescia, Lombardia, Italia) oli aatelismies, pappi, marttyyri ja pyhän Jovinuksen veli. Saarnattuaan evankeliumia veljekset vangittiin, heitä kiduttettin ja vietiin Mediolanumiin, Roomaan, Neapoliihin ja takaisin Bresciaan jossa heidät teloitettiin. Kerrotaan että keisari Hadrianus antoi teloitusmääräyksen. Hänen reliikkejään on raportoitu Bresciassa, Roomassa, Veronassa ja Bolognassa. Mies on Brescian ja Credera Rubbianon suojeluspyhimys sekä hänen muistopäiväänsä vietetään joko 15. tai 16. helmikuuta.

Pyhää Faustinusta ja Jovinusta on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:

Nykyaikainen perinne pitää Faustinus (tunnetaan myös nimellä Faustino ) "vasta-ystävänpäivänä" (vaikka se itse asiassa suojelee ihmisiä, jotka ovat valinnolla sinkkuja, sekä niitä, jotka eivät ole parisuhteessa, koska he välttävät niitä ja etsivät ihmisiä, joiden kanssa he voivat luoda terveet suhteet).

Tälle vastakkainasettelulle on useita syitä: 1 - marttyyrikuolemat tapahtuivat yhden päivän välein (brescialaisten tapauksessa vuosina 120-134 jKr, kun taas pariskuntien suojeluspyhimys oli vuonna 273 jKr).]

2 — Se, että useilla kielillä suojeluspyhien nimet ovat sopusoinnussa (Valentin-Faustin, Valentine-Faustine, Valentino-Faustino jne.).

3 – Latinalaista alkuperää olevaa toponyymiä "Faustinus" pidetään lupaavana. Tällä tavoin henkilöt, jotka eivät ole vielä luoneet emotionaalista suhdetta, pitävät Pyhää Faustinoa suojelijanaan ja suojelijanaan, mikä ruokkii toivoa tulevasta kohtaamisesta terveellä annoksella kärsivällisyyttä.

Siksi naimattomat ihmiset juhlivat sitä helmikuun 15. päivänä.

## Lähteet
Da Ai (TV-kanava)

**Da Ai TV** (; suom. ”suuri rakkaus”) on taiwanilainen vuonna 1998 perustettu TV-kanava, jota ylläpitää Tzu Chi -hyväntekeväisyysjärjestö. Kanava tuottaa suurimman osan sisällöstään itse eikä sillä näytetä väkivaltaa tai politiikkaa. Kanava on uskonnollinen ja siinä käsitellään mm. Tzu Chin perustajan Cheng Yenin opettamaa dharmaa. Lisäksi kanava katsoo buddhalaisen näkemyksen mukaan, että ihmiset ovat pohjimmiltaan hyviä.

Ohjelmaa tuotetaan suurimmaksi osaksi kiinaksi, mutta myös englantia käytetään jonkin verran. Esimerkiksi Da Ain nettiradion ainoa englanninkielinen ohjelma on *The Power of the Heart*. Da Ailla on myös lastenohjelmia.

Kanava aloitti 2012 HD-lähetykset.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Da Ai TV:n YouTube-kanava
Johan Gustaf Emil Segercrantz

**Johan Gustaf Emil Segercrantz** (3. heinäkuuta 1826 Kalvola – 1. syyskuuta 1901 Hamina) oli suomalainen upseeri ja virka- ja valtiopäivämies.

Segercrantzin vanhemmat olivat Otto Isak Segercrantz ja Ottiliana Vilhelmina Hillebrandt ja puoliso vuodesta 1855 Marja Melechin (k. 1912). Hjalmar Frithiof Segercrantz ja Johan Segercrantz olivat heidän poikiaan.  Johan Gustaf Emil Segercrantz palveli ensin aliupseerina vuodesta 1845 ja sitten vänrikkinä vuodesta  1848, aliluutnanttina vuodesta 1850 ja luutnanttina vuodesta 1852, useissa eri joukko-osastoissa. Kapteeniksi hän yleni 1858 ja erosi sotapalveluksesta majurina 1868. Sotilasuransa jälkeen Segercrantz toimi vielä kruununvoutina. 

Segercrantz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864 ja 1894.

## Lähteet
Lohr am Main

**Lohr am Main** on kaupunki Main-Spessartin piirikunnassa Baijerin osavaltiossa eteläisessä Saksassa. Se kuuluu Baijerin luoteisosan kattavaan Unterfrankenin alueeseen.

## Maantiede
Lohr am Main sijaitsee Spessartin vuoriston itärinteellä Main-joen varrella. Lohr on Mainin 19-kilometrinen sivujoki. Linnuntie-etäisyys Münchenistä on 250 kilometriä luoteeseen. Vastaava etäisyys Frankfurt am Mainista on 70 kilometriä itäkaakkoon ja Würzburgista 35 kilometriä luoteeseen.

Lohr am Mainin kantakaupunki on Lohr. Siihen liitettiin vuonna 1972 kunnat Halsbach, Rodenbach, Ruppertshütten, Sackenbach, Steinbach ja Wombach. Sendelbach oli liitetty jo 1939 ja Pflochsbach liitettiin 1978.

## Historia

Lohr mainitaan asiakirjassa ensimmäisen kerran vuonna 1295 muodossa Lare. Kaupunkioikeudet Lohr sai 1333. Rieneckin kreivisuku piti Lohria pääpaikkanaan aina vuoteen 1559. Kun Rieneckin suku sammui, Lohrista tuli osa Mainzin vaaliruhtinaskuntaa. Vuonna 1814 siitä tuli osa Baijerin kuningaskuntaa. Nykyinen Lohr am Main syntyi 1970-luvulla kuntaliitosten seurauksena.

Lohrin historiallisia rakennuksia ovat muun muassa vanha raatihuone (1599–1602) ja Lohrer Schloss, jonka vanhimmat osat ovat 1300-luvulta. Kaupungin maamerkki on noin 40 metriä korkea Bayersturm. Se on osa 1800-luvulla purettua kaupunginmuuria.

## Talous ja liikenne
Lohr am Mainin teollisuudenaloja ovat koneen- ja järjestelmänrakennus, sähköteollisuus, puuntyöstö ja lasinvalmistus. Terveysalan toimijoita on runsaasti.

Lohr am Mainin rautatieasema, Bahnhof Lohr am Main, sijaitsee rataosuudella Würzburg–Aschaffenburg. Bundesstraße 26 ja Bundesstraße 276 risteävät Lohrissa. Lähimmät moottoritiet ovat BAB 3 ja BAB 7. Maantie-etäisyys Frankfurt am Mainin lentoasemalle on 85 kilometriä.

## Lähteet ja viitteet

## Aiheesta muualla
*Lohr a.Main, Baijeri, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Distinguished Flying Cross (Yhdysvallat)

**Distinguished Flying Cross** (**DFC**) () on Yhdysvaltain asevoimien myöntämä sotilasansiomitali.

## Historia
Lentoansioristi perustettiin presidentin asetuksella 2. heinäkuuta 1926, mutta ensimmäiset ansioristit myönsi presidentti Calvin Coolidge 2. toukokuuta 1927. Ansioristien saajat olivat kymmenen Yhdysvaltain armeijan lentojoukkojen jäsentä, jotka olivat osallistuneet Keski- ja Etelä-Amerikkaan suuntautuneelle *Pan American Good Will Flight*-lennolle. Kaksi ristiä myönnettiin postuumisti Buenos Airesissa sattuneessa onnettomuudessa kuolleille lentäjille. Koska mitaleja ei ollut ehditty lyödä, he saivat aluksi vain todistuksen kunniamerkistä. Ensimmäisen fyysisen lentoansioristin sai Charles Lindbergh 11. kesäkuuta 1927, hänen onnistunutta Atlantin-ylitystään juhlistavassa tilaisuudessa.

Toisessa maailmansodassa lentoansioristejä myönnettiin vaihtelevasti riippuen sotanäyttämöstä, tilanteesta ja tehtävästä. Tyynellämerellä se myönnettiin ensisijaisesti upseereille, kun taas aliupseerit ja miehistö saivat Air Medal -kunniamitalin. Euroopassa se myönnettiin joskus koko lentomiehistölle pitkäaikaisesta ansiokkaasta toiminnasta.

## Kriteerit
Lentoansioristi voidaan myöntää sotilaalle sankaruudesta tai poikkeuksellisista saavutuksista lentäessään. (*"Heroism or extraordinary achievement while participating in an aerial flight."*) 

Muiden yhdysvaltalaisten sotilasansiomitalien tapaan, jos samalle henkilölle myönnetään DFC useamman kerran, ne merkitään mitalin nauhaan kiinnitetyillä pronssisilla tai hopeisilla tammenlehvillä (Yhdysvaltain maavoimat, Yhdysvaltain ilmavoimat ja Yhdysvaltain avaruusvoimat), tai kultaisilla ja hopeisilla tähdillä (Yhdysvaltain laivasto, Yhdysvaltain merijalkaväki ja Yhdysvaltain rannikkovartiosto).

Ansioristi on myönnetty myös siviilihenkilöille kongressin päätöksellä (viimeisen kerran 1952), sekä ulkomaisille sotilashenkilöille, jotka ovat osallistuneet taisteluun Yhdysvaltain joukkojen rinnalla tai tukena.

## Tunnettuja DFC:n saajia
* Charles Lindbergh, ensimmäinen Atlantin yksin ylittänyt lentäjä
* Amelia Earhart, ensimmäinen nainen, joka sai DFC:n
* Wrightin veljekset, myönnetty taannehtivasti 18. joulukuuta 1928
* George H. W. Bush, Yhdysvaltain 41. presidentti ja George W. Bushin isä
* John McCain, Yhdysvaltain senaattori ja presidenttiehdokas
* Lauri Törni, palvellessaan USA:n erikoisjoukoissa Vietnamissa
* Chuck Yeager, koelentäjä ja ensimmäinen äänivallin läpäissyt lentäjä
* John Glenn, astronautti
* Richard E. Byrd, naparetkeilijä ja lentäjä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Distinguished Flying Cross Society, DFC:n saajien yhdistys
Magnus Fredrik Tandefelt

**Magnus Fredrik Tandefelt** (24. lokakuuta 1830 Hartola – 18. tammikuuta 1902 Sysmä) oli suomalainen upseeri, tilanomistaja ja moninkertainen valtiopäivämies.

Tandefeltin vanhemmat olivat Otto Tandefelt ja Ottiliana Margareta Uggla ja puolisot vuodesta 1854 Aline Lovisa Långhjelm (k. 1869) ja vuodesta 1871 Mathilda Stjernvall (k. 1914), kenraalimajuri Clas Alfred Stjernvallin tytär. Tandefelt palveli ensin aliupseerina suomalaisessa joukko-osastossa ja sitten vänrikkinä vuodesta 1851. Palveluksesta hän erosi aliluutnanttina 1853, mutta astui uudelleen palvelukseen vänrikkinä jo seuraavana vuonna, yleni aliluutnatiksi 1855 ja erosi palveluksesta luutnanttina 1857. Tämän jälkeen hän toimi maanviljelinä. Tandefelt omisti Virtaan kartanon Sysmässä. Hän sain kunnallisneuvoksen arvon 1875. Tandefeltin tytär Mary Matilda Fredfrika oli eversti Robert von Kraemerin puoliso. 

Tandefelt oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1867, 1872, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891 ja 1894.

## Lähteet
Karl Magnus Mikael Walleen

**Karl (Carl) Magnus Mikael (Michael) Walleen** (11. heinäkuuta 1858 Porvoon maalaiskunta – 27. heinäkuuta 1933 Porvoon maalaiskunta) oli suomalainen vapaaherra, tilanomistaja ja valtiopäivämies. 

Walleenin vanhemmat olivat kuvernööri, kenraalimajuri, vapaaherra Vladimir Alfons Walleen ja Anna Charlotta Björkenheim ja puoliso vuodesta 1893 Olga Matilda Willborg. Walleen tuli ylioppilaaksi Helsingissä, mutta oli tilanomistaja Reuhkalan kartanossa Iitissä, Tervaniemen kartanossa Haukivuorella ja viimeksi Kallolan kartanossa Porvoon maalaiskunnassa. Walleen oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894.

## Lähteet
Sohail Khan

**Sohail Khan** (oik. **Sohail Salim Abdul Rashid Khan**; s. 20. joulukuuta 1970 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen elokuvanäyttelijä, -tuottaja, -ohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka työskentelee hindinkielisessä elokuvateollisuudessa.

## Perhe
Sohail Khan on elokuvakäsikirjoittaja Salim Khanin ja tämän ensimmäisen vaimon Salman (oik. Sushila Charak) kolmanneksi vanhin poika. Hänen veljiään ovat näyttelijät Salman Khan ja Arbaaz Khan. Hänellä on myös kaksi sisarta, Alvira Khan Agnihotri ja Arpita Khan Sharma. Näyttelijä Helen on hänen äitipuolensa.

Khan meni naimisiin Seema Sajdehin kanssa vuonna 1998. Heillä on kaksi poikaa, Nirvan ja Yohan.

## Filmografia
### Näyttelijä

### Tuottaja

### Ohjaaja

### Käsikirjoittaja

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*