Kaupallinen kalastus

**Kaupallinen kalastus** tai **ammattikalastus** tarkoittaa kalojen ja muiden vesieliöiden pyytämistä valtameristä, järvistä ja joista myyntitarkoituksessa. 

Kaupallinen kalastus on yksi ihmiskunnan vanhimmista elinkeinoista, mikä käy ilmi muun muassa eri puolilta maailmaa löydetyistä muinaisista simpukkakasoista. Ihmiset kehittivät kalastustapojaan vähitellen: aluksi he kalastivat sisävesillä pyydyksillä ja verkoilla, ja myöhemmin siirtyivät veneiden avulla rannikkovesiin ja lopulta avomerelle. Nykyään kaupallinen kalastus työllistää maailmanlaajuisesti suoraan noin 250 miljoonaa ihmistä ja noin miljardi ihmistä saa pääasiallisen eläinproteiininlähteensä kalasta. Kalastusta harjoitetaan eri mittakaavoissa: pienimuotoisesta perinteisestä kalastuksesta kehittyneisiin teollisen mittakaavan merikalastuksiin. Käytössä on monenlaista tekniikkaa, aluksia ja saaliin säilöntämenetelmiä.

Kaupallisessa kalastuksessa pyydettäviin lajeihin kuuluu sekä pohjakaloja, kuten turska, kolja ja kummeliturska, että pintakaloja, kuten silli ja tonnikala, jotka elävät avomerellä lähellä pintaa. Lisäksi kalastetaan äyriäisiä, kuten hummeria, rapuja ja katkarapuja, sekä nilviäisiä, kuten simpukoita, mustekaloja ja kalmareita. Joissakin maissa kaupallisen kalastuksen piiriin kuuluvat myös tietyt merinisäkkäät, matelijat, sammakkoeläimet ja muut vesieläimet, jotka luokitellaan lainsäädännössä kaloiksi. Merilevää ja muita levälajeja kerätään ihmisravinnoksi sekä rehuksi, lannoitteeksi ja teollisuuden raaka-aineeksi. Kalastus jaotellaan usein vesityypin mukaan (makean veden ja suolaisen veden kalastus), saaliskohteen mukaan (esimerkiksi lohenkalastus tai valaanpyynti) tai käytetyn pyydysmenetelmän perusteella (esimerkiksi nuottaus tai troolaus).

Kalakannat ovat periaatteessa uusiutuvia luonnonvaroja, mutta liikakalastus uhkaa niiden säilymistä monilla alueilla. Valikoimattomien pyydysten, kuten ajoverkkojen ja pohjatroolien, käyttö aiheuttaa merkittävää sivusaalista eli ei-toivottujen lajien tahatonta pyytämistä. Arvioiden mukaan sivusaalis voi muodostaa jopa 40 prosenttia maailmanlaajuisesta kokonaissaaliista. Kalakantojen kestävä hallinta on keskeistä vesiekosysteemien monimuotoisuuden turvaamiseksi sekä kaupallisen kalastuksen pitkäjänteisen toimivuuden varmistamiseksi.

## Kaupallinen kalastus Suomessa
Kaupallinen kalastus on ollut keskeinen osa suomalaisten toimeentuloa ja on nykyisin monimuotoista; Suomi on Itämeren suurin kalastusvaltio saaliskiintiöiden perusteella, joissa merkittäviä lajeja ovat silakka, kilohaili, turska, lohi ja punakampela. Merialueella silakka ja kilohaili muodostavat suurimman osan saaliista, rannikkokalastuksessa korostuvat myös siika, kuha ja ahven, kun taas sisävesillä tärkeimpiä saaliskaloja ovat muikku ja arvoltaan merkittävä kuha sekä täplärapu, siika, ahven ja särki. Kalastusmenetelmät vaihtelevat vesialueittain: avomerellä käytetään trooleja, rannikkovesillä verkkoja ja rysiä, sisävesillä muikkua troolaamalla ja talvisin nuotalla, sekä rapuja merroilla. Kiintiöitä seurataan ylikalastuksen ehkäisemiseksi kalastajien ilmoitusten avulla.

Suomessa kaupalliseksi kalastajaksi voi rekisteröityä luonnollinen henkilö tai yritys, jonka kotipaikka on EU- tai ETA-alueella ja joka kalastaa Suomen vesillä tai niillä alueilla, joissa EU:n kalastuspolitiikkaa sovelletaan. Rekisteröityminen tapahtuu Varsinais-Suomen ELY-keskukselle, ja rekisteröinti on voimassa enintään kolme vuotta kerrallaan. Kaupalliset kalastajat jaetaan kahteen ryhmään liikevaihdon perusteella: ryhmään I kuuluvat ne, joiden kalastustuotteiden myynnistä saatava keskimääräinen liikevaihto ylittää 10&nbsp;000 euroa, ja ryhmään II muut. Kaupallisen kalastajan tulee pitää kalastuspäiväkirjaa, raportoida saaliistaan vuosittain Luonnonvarakeskukselle sekä ilmoittaa ELY-keskukselle mahdollisista muutoksista tai toiminnan lopettamisesta. Muualla kuin merialueella kalastettaessa sovelletaan lisäksi kansallisia ja EU:n säädöksiä saalisilmoituksista. Vuonna 2025 otetaan käyttöön sähköinen lupahakujärjestelmä, ja seuraava hakukierros kattaa vuodet 2026–2030. Suomen talousvyöhykkeellä ja valtion yleisillä merialueilla kaupalliseen kalastukseen riittää kalastonhoitomaksun maksaminen, mutta lohen ja taimenen pyyntipaikat ovat poikkeus, sillä ne vuokrataan erikseen.

Suomessa kaupallisen kalastuksen haasteina ovat kalastajien ikääntyminen sekä haittaeläinten, kuten hylkeiden ja merimetsojen, aiheuttamat ongelmat rannikolla. Näihin haasteisiin pyritään löytämään ratkaisuja tutkimuksen ja kalastajien yhteistyön avulla kalastuksen kehittämisohjelman puitteissa. Kotimaisen kalan kysyntä on suuri, ja kalastajat saavat saalistaan myydessään hyvän hinnan, mutta kalastusmäärä ei tällä hetkellä riitä täysin vastaamaan kysyntään.

## Lähteet