Alfred Lovén

**Gustaf Alfred Lovén** (22. toukokuuta 1874 Helsinki – 8. kesäkuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen seppä, joka sisällissodan aikana toimi Helsingin pitäjän punakaartin rykmentinkomentajana. Lovén sai sodan aikaisesta toiminnastaan kuolemantuomion, jolta hän välttyi viime tingassa, kun niiden toimeenpano keskeytettiin. Tuomio muutettiin elinkautiseksi, josta Lovén armahdettiin viimeisten punakaartilaisten joukossa vuonna 1927. 

## Elämä
Alfred Lovénin isä oli Porissa syntynyt työmies Gustaf Lovén (s. 1839) ja äiti kotoisin Kokkolasta. Perhe muutti Pietariin Lovénin ollessa nelivuotias. Vuosina 1895–1898 hän suoritti Suomessa asepalveluksen ja palasi Venäjälle vuosisadan vaihduttua. Lovén liittyi työväenliikkeeseen ja oli vangittuna vallankumouksellisen toiminnan vuoksi, kunnes hänet lopulta karkotettiin Suomeen vuonna 1909. 

Lovén oli taustansa ansiosta kielitaitoinen ja myös lukenut mies. 1910-luvulla Lovén työskenteli seppänä Malmilla. Syksyllä 1917 hän littyi Malmin työväen järjestyskaartiin toimien aluksi sen tulkkina hallitessaan äidinkielensä ruotsin ohella hyvin myös venäjän ja suomen. Sisällissodan syttyessä Lovén valittiin järjestyskaartin pohjalta muodostetun Malmin punakaartin päälliköksi. Maaliskuun 1918 lopussa Lovén äänestettiin Helsingin pitäjän punakaartin rykmentinkomentajaksi, jota tehtävää hän oli jo hoitanut väliaikaisesti. Lovén lähetettiin joukkoineen Antrean rintamalle, jossa hän haavoittui Syvälahdessa  jo parin päivän kuluttua 25. maaliskuuta. 

Viipurin taistelun aikana Lovén jäi valkoisten vangiksi sotasairaalassa. Toukokuussa nimismiehet F. W. Haupt, Ernst Sohlman ja Juho Hagberg ryhtyivät jäljittämään Malmin punakaartilaisia, jonka seurauksena heitä ammuttiin kymmenittäin ilman oikeudenkäyntiä. Viipurin vankileirin sairaalaan siirretty Lovén onnistui kuitenkin välttämään teloituksen. Lokakuussa 1918 Lovén sai valtiorikosoikeudelta kuolemantuomion, mutta niiden toimeenpanon lakkauttamisen jälkeen hänet siirrettiin kärsimään elinkautista kuritushuonerangaistusta Suomenlinnan pakkotyölaitokseen. Sodanaikaisen toimintansa ohella Lovénia epäiltiin osallisuudesta yleislakon aikana tehtyyn poliisikonstaapeli K. A. Packalénin murhaan sekä nimismies Hauptin ja poliisi K. F. Örthénin murhayrityksiin. 

Viranomaisten unohdettua Lovénin kuolemantuomion virallisen purkamisen hän ryhtyi huumorimiehenä vaatimaan sen täytäntöönpanoa. Lovén teki asiasta lukuisia valituksia muun muassa oikeusministerille, oikeuskanslerille ja eduskunnan oikeusasiamiehelle. Lovénin vankitoverin Arvo ”Poika” Tuomisen mukaan tämä esiintyi viranomaisten kanssa asioidessaan aina yksinkertaisena ja vakavana, jonka vuoksi nämä luulivat hänen olevan tosissaan. Vapauduttuaan Tuominen ryhtyi toisen vankitoverinsa Ville Vainion kanssa järjestämään Lovénille armahdusta. He ottivat yhteyttä Tannerin hallituksen oikeusministeriin Väinö Hakkilaan ja lopulta Lovén armahdettiin presidentti L. K. Relanderin erikoismääräyksellä. Lovén vapautui Tammisaaren pakkotyölaitoksesta viimeisten punakaartilaisten joukossa toukokuussa 1927. Helsingin työväentalolla Lovénille järjestettiin suuri vastaanottojuhla. 

Alfred Lovén kuoli Helsingissä 65-vuotiaana kesäkuussa 1939.

## Lähteet