open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kuusiston kartano

**Kuusiston kartano** (ruots. *Kustö gård*) on kartano Kaarinassa, Varsinais-Suomessa. Kartanon nykyinen päärakennus on valmistunut vuonna 1738 ja se on yksi Suomen vanhimpia yhä jäljellä olevia puurakennuksia. Kuusiston kartano sijaitsee lähellä Kuusiston piispanlinnaa.

Nykyisin kartano toimii kesägalleriana nykytaiteelle.

## Historia
Kuusiston piispanlinna perustettiin Ruotsin katolisten piispojen asuinlinnoitukseksi Varsinais-Suomeen keskiajalla. Linnan lähellä sijaitseva Kuusiston kartano oli yksi monesta maatilasta, jotka vastasivat linnoituksen ruoantuotannosta. Reformaatio poisti piispoilta valta-aseman ja vuonna 1528 annettiin määräys linnoituksen tuhoamisesta. Kuusiston kartanosta tuli reformaation jälkeen Turun linnan latokartano eli kruunun karjatila.

Vuonna 1625 Kuusiston kartano annettiin läänityksenä Bielke- ja Oxenstierna-suvuille. Kuitenkin jo vuonna 1642 läänitys peruttiin takaisin kruunulle, sillä Kuusiston kartanosta tehtiin palkkatila Turun läänin maaherralle. Vuosien 1685 ja 1691 välissä kartanon tuotoista nauttivat Turun hovioikeuden presidentit. Tämän jälkeen Kuusisto määrättiin Turun ja Porin jalkaväkirykmentin everstintaloksi. Ruotujakolaitos lakkautettiin vuonna 1810 Suomen alueen siirryttyä osaksi Venäjän keisarikuntaa. Näin ollen myös Kuusiston kartano menetti asemansa everstintalona.

Kuusiston kartanon viimeisen everstin leski jatkoi tilan vuokraamista vuoteen 1816 asti. Hänen jälkeensä tilaa vuokrasi hovioikeuden presidentti Adolf von Willebrand. Von Willebrandin kuoltua tilan vuokralaisena jatkoi hänen poikansa ja tämän jälkeen pojan vävy. Kuusiston kartanon viimeisenä vuokralaisena oli Palinin suku, joka osti kartanona vuonna 1950. Palinit lahjoittivat Kuusiston kartanon päärakennuksen ja tontin Turun kaupungille vuonna 1967. Turun kaupunki puolestaan lahjoitti kartanon eteenpäin Museovirastolle vuonna 1977.

Museovirasto restauroi Kuusiston kartanon päärakennuksen vuosina 1978–1989. Restauroinnin jälkeen rakennuksessa toimi museo ja kesägalleria nykytaiteelle aina vuoteen 2012 asti, jolloin museo suljettiin pysyvästi. Vuodesta 2013 rakennuksessa on toiminut vain kesägalleria.

Vuonna 2014 Kuusiston kartano ja Kuusiston piispanlinna siirtyivät Museovirastolta Senaatti-kiinteistöiden hoitoon. Tämän syynä oli se, että Museoviraston oli määrä tehdä noin kolmen miljoonan euron säästöt. 

## Lähteet
Omenavähämittari

**Omenavähämittari** (*Pasiphila rectangulata*) on mittareihin kuuluva perhoslaji.

## Koko ja ulkonäkö
Omenavähämittari on väritykseltään sammalenvihreä ja sen siipien kärkiväli on 17–20 millimetriä. Etusiivet ovat vihreät ja mustahkonharmaapoikkijuovaiset. Keskisarakkeen reunat ovat mustat; niistä sisempi on tasaisen kaareva, ulompi yhtenäinen ja sen etuosassa on kaksi hammasta, joista taaempi on suurempi. Keskisarakkeen reunojen keskellä sijaitseva keskipilkku on musta. Ulkosarakkeen sisäosassa on kolme mustanharmaata varjolaikkua, joiden välissä on kaksi vihreää juovaa ulomman poikkiviirun hampaista aaltoviiruun. Aaltoviiru on hieno, hampaallinen ja pohjan värinen. Ulkoreunajuova on yhtenäinen ja suonien välissä paksumpi. Takasiivet ovat samanlaiset kuin etusiivet. Takaruumiin tyven lähellä kyljissä on mustahkoja täpliä tai epätäydellinen rengas. Myös perhosen takaruumis on selvästi vihertävä.

Omenavähämittarin muna on pitkänomaisen ovaali ja kiiltäväpintainen; väritykseltään se on aluksi valkeahkonkeltainen, myöhemmin samean punaharmaa. Touko-kesäkuussa kuoriutuvan vihreän 12–13-millisen toukan selkäjuova on punainen tai punaruskea. Sivuselkäjuova puuttuu tai näkyy heikosti kahdessa takimmaisessa jaokkeessa. Usein selkäjuova on hajonnut laikuiksi tai puuttuu kokonaan. Kotelo on noin 7–8,5 millimetrin mittainen ja väriltään vaaleanruskea.

## Levinneisyys ja lentoaika
Omenavähämittari on melko yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa, ja pohjoisimmat havainnot ovat Kittilästä. Lentoaika ulottuu heinäkuun alkupuoliskolta elokuun alkuun.

## Elinympäristö ja elintavat
Omenavähämittarin elinympäristöä ovat ennen kaikkea lehdot, mutta kulttuuriympäristössä sen voi tavata puistosta tai pihamaalta. Laji suosii tuomea kasvavia metsänreunoja. Omenavähämittari on yöaktiivinen ja tulee valolle. Se koteloituu löyhään koppaan karikkeen sekaan tai joskus myös kaarnanrakoon; muna on talvehtiva vaihe.

## Ravintokasvit
Omenavähämittarin toukan ravintokasveja ovat omenapuu, päärynä ja muut hedelmäpuut, mutta myös tuomi sekä erilaiset kukkasilmut ja kukat.

## Lähteet
Ville Salo

**Ville (Wilhelm) Gerhard Salo**, vuoteen 1906 **Enberg** (24. syyskuuta 1893 Pukkila – 4. marraskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Salon vanhemmat olivat kauppias Johan Vilhelm Salo, aiemmin Enberg, ja Flora Aleksandra Salomonintytär ja puoliso 1917–1960 Hilja Matilda Kajander. Salo kävi keskikoulun 1909 ja Turun kauppaopiston 1909–1911. Hän oli Rautabetoniliike Jalo N. Syvähuokon konttoripäällikkö Helsingissä 1911–1931, Rakennuskonepaja -yhtiön konttoripäällikkö 1919–1931 ja Renlundin toimitusjohtaja 1931–1959. Renlundin tytäryhtiöin Kahan toimitusjohtaja Salo oli 1934–1950, Emil Leschin toimitusjohtaja 1934–1942, Hyvinkään Rauta -yhtiön toimitusjohtaja 1935–1944 ja Renlundin Tiili -yhtiön toimitusjohtaja 1938–1950. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Salo sai 1943. Taidemaalari Verner Thomé maalasi hänen muotokuvansa vuonna 1943 ja vuonna 1953. Eläkkeelle tehtävistään Salo jäi 1959.

## Lähteet
Hugo Helander

**Hugo Alexander Helander** (24. joulukuuta 1873 Turku – 16. toukokuuta 1963 Turku) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Helanderin vanhemmat olivat kenkätehtailija, suutarimestari Johan Helander ja Augusta Magdalena Jansson ja puoliso vuodesta 1902 Thyra Elisabeth Gyberg. Pappi, kirjailija ja kansanedustaja Bror Hannes Päivänsalo oli Helanderin veli. Helander kävi Turun ruotsalaista klassillista lyseosta ja Turun kauppaopiston 1892. Ylioppilas hänestä tuli 1895 ja oikeustieteen opintoja hän harjoitti 1896–1898. Helander oli konttoripäällikkö John Dalberg & Co -yhtiössä, Axel Wiklundin yhtiön prokuristi 1895–1900, toiminimi W:m Helanderin yhtiömies 1900–1904 ja Kauppahuone Hugo Helanderin, myöhemmin Hugo Helander & Poika ja Oy Hugo Helander & Poika, pääosakas ja -johtaja vuodesta 1904. Hänen poikansa Bror Päiväsalo (1913–1993) tuli kangas- ja lyhyttavarakauppaa harjoittaneen yhtiön johtajaksi 1950. Helander oli myös osakas ja johdossa muissa yhtiöissä, Puolan konsuli Turussa 1939–1941 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1944 saanut Helander tunnettiin myös lahjoittajana.

## Lähteet
Aarne Toivonen

**Aarne Leonard Toivonen** (28. syyskuuta 1894 Oulu – 27. huhtikuuta 1964 Oulu) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Toivosen vanhemmat olivat työnjohtaja Juho Toivonen ja Fanny Maria Puhakka ja puoliso vuodesta 1920 Emmi Maria Martikkala. Toivonen pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1914 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta 1917. Suomen sisällissotaan Toivonen osallistui Oulun toisen vapaaehtoisen rintamakomennuskunnan mukana. Hän oli VR:n Oulun konepajan konttoristi 1914–1915, Pohjanmaan Kauppiaiden -yhtiön kirjeenvaihtaja, kirjanpitäjä 1917–1919, konttoripäällikkö 1919–1923, toinen johtaja 1923–1932, toimitusjohtaja 1933–1962, johtokunnan jäsen vuodesta 1924, puheenjohtaja vuodesta 1934 ja hallintoneuvoston jäsen vuodesta 1933. Hän seurasi toimitusjohtajana yritystä sen perustamisesta lähtien vuodesta 1917 johtanutta Hjalmar Rosenbergia. Toivonen oli myös Pohjanmaan Kauppiaiden osakas, vuonna 1960 hän oli yhtiön suurin yksityinen osakkeenomistaja. Hän oli Oulun kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1934 ja kaupunginhallituksen jäsen vuodesta 1944 ja hänellä oli useita muita luottamustehtäviä. Sotilarvoltaan Toivonen oli reservin vääpeli. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1944. Toivosen muotokuvan maalasi 1942 taiteilija Tauno Miesmaa. Aarne Toivosta seurasi Pohjanmaan Kauppiaiden -yhtiön toimitusjohtajana vuonna 1962 hänen poikansa, myöskin kauppaneuvoksen arvonimen saanut Paavo Toivonen.

## Lähteet
Aulus Plautius

**Aulus Plautius** oli antiikin roomalainen sotapäällikkö ja poliitikko, joka johti vuonna 43 alkanutta Britannian roomalaisvalloitusta ja toimi Britannian ensimmäisenä roomalaisena kuvernöörinä vuosina 43–47.

Plautius lienee syntynyt aikaisintaan vuoden 10 eaa. aikoihin. Hänen sukunsa asui Trebula Suffenasin kaupungissa lähellä Tiburia (nyk. Tivoli). Hänen isänsä Aulus Plautius toimi konsulina vuonna 1 eaa., hänen lankonsa Publius Petronius vuonna 19 ja hänen veljensä Quintus Plautius vuonna 36. Plautius itse oli konsulina vuonna 29. Tämän ohella hänen vaiheistaan ennen Britannian valloitusta ei tiedetä muuta kuin että hän osallistui 20-luvulla orjakapinan kukistamiseen Apuliassa ja että hän toimi vuonna 41 keisariksi tulleen Claudiuksen valtakauden alussa Pannonian kuvernöörinä. Plautiuksen suvulla oli pitkään ollut läheiset yhteydet Claudiusten sukuun, ja hän oli Claudiuksen ensimmäisen vaimon Plautia Urgulanillan serkku.

Määrätessään vuonna 43 hyökkäyksen Britanniaan Claudius valitsi Plautiuksen komentamaan operaatiota. Plautius teki maihinnousun saarelle mukanaan neljä legioonaa – yksi Pannoniasta ja kolme muuta Reinin armeijasta – sekä noin 20&nbsp;000 miestä apujoukkoja. Edetessään rannikolta sisämaahan nykyisen Kentin alueelle hän kohtasi britannien vastarinnan, mutta löi nämä taistelussa ylittäessään Medwayjokea. Britannien tärkeä päällikkö Togodumnus kuoli pian tämän jälkeen, jolloin vastarintaa jäi johtamaan hänen veljensä Caratacus. Ylitettyään Thamesin Plautius kutsui keisari Claudiuksen mukaan sotaretkelle. Yhdentoista heimon päälliköt sekä Caratacuksen päälinnoitus Camulodunum (nyk. Colchester) antautuivat keisarille. Claudius nimitti Plautiuksen Britannian kuvernööriksi, ja Plautius johti uuden provinssin perustamista.

Plautius oli Britanniassa vuoteen 47, ja sai valloitettua saaren kaakkoisosan suunnilleen myöhemmän Fosse Wayn tasalle asti. Palattuaan Roomaan hänelle järjestettiin ovatio eli triumfia pienempi juhlakulkue, tiettävästi viimeisenä keisariperheeseen kuulumattomana henkilönä Rooman historiassa. Hänen seuraajakseen Britanniaan nimitettiin Ostorius Scapula, joka jatkoi sotaa Walesiin siirtynyttä Caratacusta vastaan. Viimeinen maininta Plautiuksesta on vuodelta 57, jolloin hänen vaimoaan Pomponia Graecinaa syytettiin Tacituksen *[[Keisarillisen Rooman historia]]n* mukaan vieraan uskonnon harjoittamisesta, mutta Plautius järjesti itse oikeudenkäynnin ja totesi vaimonsa syyttömäksi. Tämän vuoksi Plautiusta ja hänen vaimoaan on myöhemmin väitetty kristityiksi, mutta siitä ei ole suoria todisteita. Plautius lienee kuollut joskus keisari Neron valtakaudella.

Britannian myöhempi kuvernööri Publius Petronius Turpilianus oli Plautiuksen sisarenpoika ja Neron aikana teloitettu senaattori Plautius Lateranus veljenpoika.

## Lähteet
Sarina Wiegman

**Sarina Petronella Wiegman** (s. 26. lokakuuta 1969 Haag, Alankomaat, oik. **Sarina Wiegman-Glotzbach**) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän on ollut syyskuusta 2021 lähtien Englannin naisten jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Vuosina 2017–2021 Wiegman oli Alankomaiden naisten jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja toimittuaan sitä ennen maajoukkueen apuvalmentajana ja lyhyitä jaksoja väliaikaisena päävalmentajana.

Omalla pelaajaurallaan Wiegman pelasi 99 maaottelua Alankomaiden maajoukkueessa vuosina 1987–2001 ja teki niissä viisi maalia. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2003 ja ryhtyi muutamaa vuotta myöhemmin valmentajaksi. Wiegman valmensi Alankomaat Euroopan-mestariksi EM-kilpailuissa 2017 ja MM-hopealle MM-kilpailuissa 2019. Wiegman oli Englannin päävalmentaja, kun joukkue voitti Euroopan-mestaruuden EM-kilpailuissa 2022. 

Wiegman valittiin vuonna 2017 maailman parhaaksi naisten jalkapalloilun valmentajaksi.

## Lähteet
Pat Carroll

**Patricia Ann Carroll** (5. toukokuuta 1927 − 30. heinäkuuta 2022) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja komedienne. Hän voitti urallaan Emmy-, Grammy- ja Drama Desk -palkinnot ja oli myös ehdolla Tony-palkinnon saajaksi. Hänet myös tunnetaan Disney-animaation ''Pienen merenneidon'' Ursulan äänenä. 

## Lähteet
Cameron Jones

**Cameron Jones** (s. 4. toukokuuta 1989) on uransa lopettanut yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelasi kaksi viimeistä kauttaan Korisliiga-joukkue Karhu Basketissa. Aikaisemmin Jones on pelasi koripalloammattilaisena VTB United-liigassa, sekä Israelin, Kreikan ja Ukrainan pääsarjoissa. Lisäksi Jones pelasi yhdysvalloissa NBA:n harjoitusotteluita, a, sekä NBA G League:ta. Pohjois-Arizonan yliopistossa Jones pelasi vuodet 2007–2011. 

Karhu Basketissa Jones voitti kaksi Suomen-mestaruutta, joista molemmilla kerroilla hänet valittiin Korisliiga-finaalien parhaaksi pelaajaksi. Lisäksi hänet valittiin kaudella 2021–2022 Korisliigan vuoden ulkomaalaisvahvistukseksi. Korisliigan kuukauden pelaajaksi Jones valittiin kahdesti.

## Saavutukset
### Henkilökohtaiset palkinnot
*2× Korisliiga-finaalien paras pelaaja (2019 ja 2022)
*Korisliigan vuoden ulkomaalaisvahvistus (2022)
*2× Korisliigan kuukauden pelaaja (tammikuu 2020 ja lokakuu 2021)
*NBA G League:n kehittynein pelaaja (2013)
*2× Big Sky konferenssin ykköstähdistöjoukkueessa (2010 ja 2011)
*Big Sky konferenssin kakkostähditöjoukkueessa (2009)

### Joukkuesaavutukset
*2× SM-kultaa (2019, 2022)

## Lähteet
Sepänkylän vapaaseurakunta

**Sepänkylän vapaaseurakunta** () oli vuosina 1921–1942 Mustasaaren Sepänkylässä toiminut helluntaiseurakunta. Alkuvuosinaan seurakunta kävi tasapainottelua helluntailiikkeen ja baptistikirkon välillä. Vähitellen seurakuntaan kutsuttiin kuitenkin puhujia yksinomaan helluntailiikkeestä.

Sepänkylä oli ennen Vaasan Sion-seurakunnan perustamista helluntaiherätyksen keskuspaikka Vaasan seudulla. Seurakunnan järjestämät Raamatunopetusviikot keräsivät osallistujia läheltä ja kaukaa. Vuosina 1936 ja 1937 Sepänkylässä ja Karperössä pidettiin ensimmäiset helluntaiherätyksen nuorisoviikot.

Seurakunnalla ei varsinaisesti ollut omaa nimeä, sillä suurin osa jäsenistöstä piti perustamiskirjan mukaan nimeä tarpeettomana. Vuonna 1942 Sepänkylän vapaaseurakunta yhdistyi Vaasan Sion-seurakuntaan, mutta Sepänkylässä on säilynyt oma rukoushuonetoimintansa.

## Lähteet
*  

### Viitteet
Pietarsaaren Elim-seurakunta

**Pietarsaaren Elim-seurakunta** () on pietarsaarelainen helluntaiseurakunta. Seurakunta perustettiin vuonna 1923, kun 80 entistä baptistiseurakunnan jäsentä perusti uuden seurakunnan. Elim-seurakunta on yksi Suomen vanhimmista helluntaiseurakunnista.

## Historia
Perustamisen taustalla oli teologiset erot armolahjojen käyttämisestä. Seurakunnan ensimmäisinä vuosina seurakunnalla ei ollut vakituista saarnaajaa, mutta Pietarsaaressa asunut Josef A. Lindkvist avusti saarnaamisessa. Vuonna 1930 seurakunta avasi rukoushuoneen Taljasepänkadulle. Rukoushuonehanketta edisti aktiivisesti Jakob Lillqvist. Toiminta oli alusta alkaen kaksikielistä, mutta vuonna 1934 seurakunta jakautui kielellisin perustein ja Pietarsaareen perustettiin suomenkielinen Pietarsaaren Saalem-seurakunta.

Vuonna 1937 seurakunta sai ensimmäisen vakituisen saarnajansa. Seurakunnan hengellinen koti sijaitsi vuoteen 1982 asti Taljasepänkadulla, jolloin seurakunnan uusi kirkko Asematiellä vihittiin käyttöön. Kirkossa tehtiin mittava peruskorjaus vuonna 2017.

## Seurakunnan johtajat

Pietarsaaren Elim-seurakunnan johtajina ovat toimineet muun muassa:

* 1937: Alfons Andström
* 1939–1941: Johan Fredriksson
* 1941–1943: Samuel Klemetz
* 1945–1950: Alfons Andström
* 1950–1953: Samuel Bingmert
* 1953–1959:Viktor Svarvar
* 1960: Paul-Eric Taubert
* 1961–1964: Gerhard Gustafsson
* 1964–1972: Lars Koskinen
* 1972–1981: Rafael Hjort
* 1982–1987: Arne Herberts
* 1988–1995: Kenneth Witick
* 1995–1998: John Liljetström
* 1998–2003: Ralf Dahl
* 2004–2011: Håkan Nitovuori
* 2012→ Patrik Hellström

## Katso myös
* Helluntaiherätys Suomessa
* Suomen Helluntaikirkko
* Pietarsaaren baptistiseurakunta
* Pietarsaaren Saalem-seurakunta
* Pietarsaaren metodistiseurakunta
* Pietarsaaren adventtiseurakunta
* Uskonto Pohjanmaalla

## Lähteet
*  

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Seurakunnan verkkosivut
Tansanianmutobo

**Tansanianmutobo** (*Isoberlinia scheffleri*) on hernekasvien (Fabaceae) heimoon, mutobojen (*Isoberlinia*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta puu, joka voi kasvaa 30–46 metriä korkeaksi. Puun runko on suora sekä lieriömäinen ja se voi olla oksaton 18 metrin korkeuteen saakka. Rungon halkaisija voi olla 1,2–1,5 metriä. Puun rungossa on usein *[[Prosopocera]]*-suvun sarvijäärien toukkien käytäviä.

Tansanianmutobo kasvaa sademetsissä, joissa se voi olla paikallisesti valtalajina. Laji kasvaa 460–1680 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajin levinneisyysaluetta on itäinen trooppinen Afrikka, lähinnä Tansanian koillisosa.

Tansanianmutoboa hakataan luonnosta puutavaraksi, jota käytetään paikallisesti sekä myydään. Pienen luontaisen levinneisyysalueensa sekä hakkuiden myötä laji on luokiteltu vaarantuneeksi (VU) lajiksi. Tansanianmutobon sydänpuu on punertavanruskeaa ja siinä on tummempia sekä vaaleampia raitoja. Sydänpuun ympärillä on selkeästi erottuva, 7–10 cm paksu kerros vaaleaa pintapuuta. Puuaines on kovaa ja sitä käytetään muun muassa rakentamiseen sekä parketteihin. Lisäksi puuta käytetään polttopuuna sekä puuhiilen valmistukseen.

## Lähteet
* Useful Tropical Plants: ''Isoberlinia scheffleri'' 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tansanianmutobo (''Isoberlinia scheffleri'')
* JSTOR Global Plants: ''Isoberlinia scheffleri'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Isoberlinia scheffleri''
Gerwyn Price

**Gerwyn Price** (s. 7. maaliskuuta 1985 Markham) on walesilainen dartsinpelaaja ja entinen ammattilaistason rugbynpelaaja. Price on voittanut dartsin maailmanmestaruuden vuonna 2021, ja on heinäkuussa 2023 maailmanrankingin sijalla 4. Pricen lempinimi on ”The Iceman”, ja sisääntulokappale on Vanilla Icen ”Ice Ice Baby”.

## Ura
Pricen ura Professional Darts Corporationissa alkoi vuonna 2014. Ensimmäisen major-kisavoittonsa hän saavutti vuoden 2018 Grand Slam of Darts -kisassa, jonka hän voitti myös vuosina 2019 ja 2021.

Muita major-voittoja Price on saanut 2020 World Grand Prix-, 2020 ja 2022 World Series of Darts Finals- sekä 2021 World Darts Championship -kisoissa, jonka myötä hän nousi ensimmäistä kertaa maailmanrankingin ykköseksi. Price on myös voittanut yhdessä Jonny Claytonin kanssa Walesin maajoukkueena World Cup of Darts -mestaruuden vuosina 2020 ja 2023.

Price on ensimmäinen walesilainen joka on voittanut Grand Slam of Darts- ja World Darts Championship -tittelit.

Vuonna 2022 Pricesta tuli ensimmäinen dartsinpelaaja, joka on heittänyt saman vuoden aikana neljä televisoitua yhdeksän tikan peliä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mdou Moctar

**Mdou Moctar** (oik. **Mahamadou Souleymane**, s. 1986 Tchintabaraden) on nigeriläinen kitaristi, joka tunnetaan hänen nimeään kantavan yhtyeen laulajana ja soolokitaristina. Moctar on etniseltä taustaltaa tuaregi ja laulaa tuaregikieliin kuuluvalla tamasheqin kielellä. Kitaristina Moctaria on verrattu muun muassa Jimi Hendrixin, koska hän soittaa väärinpäin käännettyä kitaraa vasenkätisesti.

## Ura
Mdou Moctarin ensimmäinen albumi *Anah* ilmestyi vuonna 2008 matkapuhelimien välillä jaettuna äänitiedostona. Yksi albumin kappaleista päätyi lopulta amerikkalaisen Sahel Sounds -levy-yhtiön julkaisemalle *Music From Saharan Cellphones* -kokoelma-albumille. Sahel Sounds julkaisi albumin vinyyliversiona vuonna 2014. Moctarin toinen sooloalbumi *Sousoume Tamachek* ilmestyi vuonna 2017 ja kaksi vuotta myöhemmin julkaistu *Ilana: The Creator* oli ensimmäinen taustayhtyeen kanssa tehty levy.

Mdou Moctar on esintynyt Suomessa vuonna 2019 Tampereella, Jyväskylässä ja Helsingissä sekä 2022 Porissa ja Helsingissä.

## Yhtyeen kokoonpano
*Mdou Moctar - kitara
*Ahmoudou Madassane - kitara
*Michael Coltun  - basso
*Souleymane Ibrahim - rummut 

## Diskografia
### Studioalbumit
**Anar* (2008/2014)
**Sousoume Tamachek* (2017)
**Ilana: The Creator* (2019)
**Afrique Victime* (2021)
**Funeral for Justice* (2024)

### Livealbumit
**Afelan* (2013)
**Blue Stage Sessions* (2019)''

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Mdou Moctarin kotisivu
Bojan Radulović

**Bojan Radulović Samouković** (s. 29. joulukuuta 1999 Lleida, Espanja) on serbialainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä Englannin ykkösliigan Huddersfield Townissa.

## Seurajoukkueet
Radulović syntyi ja kasvoi Espanjassa, jossa hän aloitti myös uransa. Radulović debytoi Lleida Esportiun paidassa Espanjan kolmanneksi korkeimalla sarjatasolla elokuussa 2017 Real Zaragozan reservijoukkue Deportivo Aragónia vastaan. Hän pelasi kaudella 2017–2018 yhteensä 13 sarjaottelua, joissa onnistui kerran maalinteossa. Radulović teki myös voittomaalin Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaa Real Sociedadia vastaan Copa del Reyn ottelussa marraskussa 2017.

Tammikuun lopulla 2018 Radulović siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavan Brightonin akatemiajoukkueeseen. Elokuussa 2018 Radulović lainattiin syyskaudeksi Espanjan kolmannella sarjatasolla pelaavaan Espanyolin reservijoukkueeseen, jossa hän onnistui kerran maalinteossa. Tammikuussa 2020 Radulović siirtyi jälleen Espanjan kolmannelle sarjatasolle lainalle, tällä kertaa Deportivo Alavésin reservijoukkueeseen, jossa hän pelasi kevätkaudella kuusi ottelua.

Elokuussa 2020 Radulović jätti Brightonin ja siirtyi Allsvenskaniin AIK:n riveihin. Kaudella 2020 Radulović pelasi kolme ottelua Allsvenskanissa. Seuraavalla kaudella 2021 hän esiintyi 26 kertaa AIK:n paidassa sarjaotteluissa tehden kolme maalia.

Helmikuussa 2022 Radulović siirtyi Veikkausliigaan HJK:n paitaan heinäkuuhun 2022 asti ulottuvalla lainasopimuksella, joka sisälsi myös osto-option. Radulović debytoi Veikkausliigassa SJK:ta vastaan 8. huhtikuuta. Heinäkuun lopulla 2022 HJK tiedotti käyttäneensä lainasopimukseen sisältyneen osto-option ja allekirjoittaneen Radulovićin kanssa kauden 2023 loppuun asti ulottuvan sopimuksen. Debyyttikaudellaan 2022 Radulović oli HJK:n paras maalintekijä Veikkausliigassa kahdeksalla liigamaalillaan.

Kaudella 2023 Radulović oli Veikkausliigan paras maalintekijä 18 osumallaan, kun HJK voitti neljännen peräkkäisen Suomen mestaruuden. Radulović ratkaisi myös kahdella maalillaan kotiottelussa romanialaista Farul Constanțaa vastaan HJK:lle paikan Konferenssiliigan lohkovaiheessa.

Tammikuun alussa 2024 Radulović siirtyi Englannin mestaruussarjan Huddersfield Towniin kesään 2027 asti ulottuvalla sopimuksella. HJK kertoi siirtokorvauksen olleen "merkittävä". Kevätkaudella Radulović pelasi 11 sarjaottelua, onnistuen kerran maalinteossa, mutta ei onnistunut estämään Huddersfieldiä putoamiselta Ykkösliigaan.

## Saavutukset
**HJK**

* Veikkausliiga (2): 2022, 2023
* Suomen liigacup (1): 2023
* Veikkausliigan paras maalintekijä: 2023 (18 maalia)

## Lähteet
Virumaa Teataja

**Virumaa Teataja** on Virumaalla ilmestyvä paikallinen virolainen sanomalehti. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1925. Lehden kustantaja on AS Postimees Grupp.

## Historia
Lehden aikaisemmat ja myöhemmät nimet:
*Virumaa Teataja (1925–1940)
*Punane Virumaa (1940–1941) – EK(b)P Virumaa-komitean ja ammattiliittojen ääni, julkaissut Viron SSR:n kansallinen sanomalehti, vastaava toimittaja K. Vahtra.
*Virumaa Teataja (1941–1944)
*Viru Sõna (1944–1950)
*Punane Täht (1950–1988)
*Viru Sõna (1988–1993)
*Virumaa Teataja (vuodesta 1993 tähän päivään)

## Aiheesta muualla
*Virumaa Teatajan kotisivut
Kalevan kisat 2022

**Kalevan kisat 2022** eli yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin 4.–7. elokuuta 2022 Joensuussa kaupungin keskuskentällä. Kisat järjestivät Joensuun Kataja ja Joensuun kaupunki.

Lauantaina 6. elokuuta kisat jouduttiin hetkeksi keskeyttämään rajuilman vuoksi.

## Mitalistit
### Miehet
#### Juoksu- ja kävelylajit

#### Kenttälajit

### Naiset
#### Juoksu- ja kävelylajit

#### Kenttälajit

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kalevan kisat
Ähtävän herätys

**Ähtävän Siionin seurakunta** eli **Ähtävän herätys** oli vuonna 1738 Ähtävällä syntynyt separatistinen kristillinen herätysliike. Separatistinen herätys syntyi Ruotsissa vaikutteita saaneen laivuri Matts Rönnqvistin kautta. Ähtävän herätys syntyi vaihtoehtona kansankirkolle. Liike oli alkujaan kooltaan noin viidenkymmenen jäsenen kokoinen.

Ähtävän herätys oli luonteeltaan voimakkaan ekstaattinen ja kosketti etenkin tavallista rahvasta.

Ähtävän herätys sai tukea kirkkoherra Abraham Achreniukselta, joka osallistui herätysliikkeeseen. Erityisesti tunnetaan Achreniuksen saarna helluntaina 1740, jonka jälkeen tämä erosi virastaan ja hänestä tuli herätyksen johtaja.

Herätysliike oli Suomen ensimmäinen *[[Siion]]* eli Suomen ensimmäinen vapaaseurakunta.

## Katso myös
* Abraham Achrenius
* Pohjanmaan radikaalipietismi
* Uskonto Pohjanmaalla

## Lähteet
* 

### Viitteet
Andrew Corsini

**Pyhä Andrew Corsini** (1302 Firenze, Italia – 6. tammikuuta 1373 Fiesole, Italia) oli pyhimys ja piispa. Paheellisen nuoruuden jälkeen hänestä tuli karmeliittamunkki kotikaupungissaan. Mies vietti neljäkymmentä vuotta tehden katumusta ja saarnaten. Hänestä tehtiin Fiesolen piispa vuonna 1360. Oltuaan kaksitoista vuotta piispana hän kuoli 71-vuotiaana. Paavi Eugenius IV julisti hänet autuaaksi 21. huhtikuuta 1440 ja paavi Urbanus VIII julisti hänet pyhimykseksi 29. huhtikuuta 1629. Mies eli seuraavien 9 paavien hallintokausien aikana: Bonifacius VIII (1294-1303), Benedictus XI (1303-1304), Klemens V (1305-1314), Johannes XXII (1316-1334), Benedictus XII (1334-1342), Klemens VI (1342-1352), Innocentius VI (1352-1362), Urbanus V (1362-1370) ja Gregorius XI (1370-1378). Hän on karmeliittojen ja Italian Firenzen suojeluspyhimys ja suojeluspyhimys levottomuuksia ja mellakoita vastaan. Mies kuvataan pitämässä ristiä, susi ja karitsa jaloissaan ja leijumassa taistelukentän yllä pilven päällä. Miehen juhlapäivää on vietetty 6. tammikuuta, 9. tammikuuta ja 4. helmikuuta. 

Häntä on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella: 

## Lähteet
Pelouse

**Pelouse** (oksitaaniksi: *Pelosa*) on kunta Ranskan eteläosassa Lozèren departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 16 kilometriä Menden kaupungista koilliseen.

Notre-Dame de la Rouvièren kirkko on rakennettu 1100-luvulla. Se on tyyliltään romaaninen, ja sitä ympäröi hautausmaa. Kirkko on ollut historiallinen muistomerkki vuodesta 1973 lähtien. Notre-Dame de la Rouvièren kirkko oli seurakuntakirkkona vuoteen 1889 saakka, jonka jälkeen seurakuntakirkkona on ollut Saint-Pierre-de-Véronen kirkko. 


Tiedosto:Eglise Notre-Dame de la Rouvière.jpg|Notre-Dame de la Rouvièren kirkko
Tiedosto:Église Saint-Pierre-de-Vérone, Pelouse, France-3.jpg|Saint-Pierre-de-Véronen kirkko


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Badaroux

**Badaroux** (oksitaaniksi: *Badarosc*) on kunta Ranskan eteläosassa Lozèren departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Lotjoen varrella, noin 5 kilometriä Menden kaupungista itään.

## Tunnettuja kuntalaisia
*Joseph-Antoine Chaptal (1756-1832), Chanteloupin kreivi, kemisti ja poliitikko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vakuum

**Vakuum** on suomenruotsalainen nuortensarja, jonka pääosaa näyttelee Siri Fagerudd. Muissa keskeisissä rooleissa ovat Vivi Lindberg, Wilhelm Enckell, Marketta Tikkanen ja Alex Anton. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin Yle Areenassa joulukuussa 2019 ja toinen helmikuussa 2022.

Sarjan alussa Siri Fageruddin esittämä Linnéa muuttaa Vaasasta Helsinkiin, päästyään opiskelemaan journalistiikkaa.

## Rooleissa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Vakuum'' Yle Areenassa
Karoliiniarmeijan herätys

**Karoliiniarmeijan herätys** eli **karoliinipietismi** oli Ruotsin karoliiniarmeijan vangiksi jääneiden upseerien keskuudessa syntynyt herätysliike. Herätys syntyi kymmenen vuoden ajanjaksolla vuosina 1711–1721 Tobolskissa, Siperiassa. Herätyksen innoittaja oli Hallen professori August Hermann Francke. Tunnetuimpia karoliinipietistejä olivat majuri Carl Johan Creutz, Poltavan vanki ja tuleva herätyssaarnaaja sekä eversti Peter Stierncrantz, myöhemmin Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherra.

## Herätys
Karoliinipietismin sisältö oli sotilaille tyypillistä kunnian kulttuuria, jossa heränneiden karoliiniupseerien uusi tehtävä oli palvella kuninkaansa sijasta Jumalaa. Usko oli jatkuvaa taistelua ja kilvoittelua uuden elämän tiellä, jonka päämäärä oli iankaikkinen ilo. Pietistinen herätysyhteisö tarjosi mahdollisuuden jatkaa karoliiniupseerin elämää sotilaallisesta romahduksesta huolimatta.

## Tausta
Vuonna 1709 Ruotsin suurvalta kävi taistelua Ukrainan Poltavassa, joka päättyi tappioon Venäjää vastaan. Monet Ruotsin karoliiniupseereista päätyivät sotavankeuteen Venäjälle ja Siperiaan. Karoliiniarmeijan elämään ja sotakulttuuriin kuuluivat luonnollisena piirteenä hartauselämä ja hengellinen kurinalaisuus. Karoliiniarmeija oli luterilaisen uskon esitaistelija Kustaa II Aadolfin perinnön mukaisesti. Osa upseeriherätyksen piirteistä palautuu karoliiniarmeijan hurskauteen.

Ensimmäisen kerran karoliiniarmeija oli yhteydessä pietismiin vuosina 1705–1707 Sleesin ja Saksin sotaretkellä. Karoliiniarmeija oli leiriytynyt myös Riikaan, joka oli yksi *Hallen pietismin* keskuksista. Poltavan taistelu käytiin kesäkuussa 1709. Tappion seurauksena noin 1&nbsp;500 vankia vietiin vangiksi eri paikkakunnille Siperiaan. Ensimmäiset vangit saapuivat Tobolskiin vuonna 1711 ja vapautuivat kymmenen vuoden kuluttua, kun Uudenkaupungin rauha päätti isonvihan.

## Herätys vankien keskuudessa
Tobolskissa karoliinivankien keskuuteen levisi pietistinen herätys, joka kosketti erityisesti upseeristoa. Tobolskin sotilaat muodostivat vankeuden pitkittyessä oman yhteisön kirkkoineen ja kouluineen. Koulun perustaja oli eräs herätyksen aktiivisimmista upseereista, kapteeni Curt Friedrich von Wreech. Vuonna 1714 Tobolskiin perustettiin myös sairaala.

August Herman Francke sai kuulla Ruotsin armeijan upseerien ahdingosta ja lähetti heille avustuksia ja pietististä kirjallisuutta. Kirjeenvaihdon avulla Siperiaan syntyi yksi Hallen pietismin keskuksista. Heränneet karoliinit tulivat tunnetuiksi myös Euroopassa.

## Sotavankeuden jälkeen
Sotavankeuden jälkeen karoliiniupseerit toivat uskonnolliset ajatukset mukanaan. Karoliiniarmeijan herätyksen seurauksena syntyivät muun muassa Erikinpoikien uskonliike Kokkolan ja Pedersören seudulla sekä kartanopietismi Itä-Uudenmaan ja Kymenlaakson aateliskartanoissa.

## Katso myös
* Pietismi
* Erikinpoikien uskonliike
* Kartanopietismi

## Lähteet
* 

### Viitteet
Kartanopietismi

**Kartanopietismi** on ensimmäisiä suomalaisia pietistisiä herätysliikkeitä, joka syntyi Itä-Uudenmaan ja Kymenlaakson kartanoissa 1720-luvulla, herännäiden karoliiniupseerien palattua sotavankeudesta. Kartanopietismiin liittyi myös upseereja, jotka eivät olleet joutuneet sotavankeuteen. Kartanopietismin merkittävä keskus oli Carl Gustaf Armfeltin kartano Liljendalissa, josta pietistinen herätys säteili Etelä-Suomen upseeripiireihin.

Pietismi vaikutti erityisesti Itä-Uudenmaan ja Kymenlaakson aateliskartanoissa, joiden omistajia olivat muun muassa Creutzin ja Wreden sukujen jäsenet. Kartanoiden pietististä hengellisyyttä vahvistivat ulkomaalaiset kotiopettajat. Kartanopietismi ei kuitenkaan ylittänyt säätyrajoja eikä levinnyt kansan keskuuteen. Kartanopietismi oli kirjaherätystä, joka edellytti lukutaitoa ja kirjallista kulttuuria. Toisinaan palvelusväkeä ja kartanoiden alustalaisia kuitenkin osallistui hartaustilaisuuksiin, vaikka kielirajat asettivat haasteita leviämiselle.

## Katso myös
* Karoliiniarmeijan herätys
* Pietismi

## Lähteet
* 

### Viitteet
Jytte Hilden

**Jytte Hilden** (s. 12. syyskuuta 1942 Kööpenhamina) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1979–1981 ja 1984–1998 sekä toiminut Tanskan kulttuuriministerinä 1993–1996 ja tutkimusministerinä 1996–1998.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Jytte Hilden'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
Oulun separatismi

**Oulun separatismi** oli Oulussa 1730-luvulla syntynyt nuorisoherätys, joka edusti radikaalipietististä kristinuskon suuntausta. Oulun separatistit arvostelivat tapakristillisyyttä, lapsikastetta ja sakramentteja. Oulun separatistiryhmän tunnetuimpia jäseniä ovat Anna Holmsten, Elsa Chrstina Holmsten, Samuel Wacklin, Johan Wacklin sekä Johan Siira. Liikkeellä oli yhteyksiä Kälviän Erikinpoikiin, mutta ratkaisevat vaikutteet saatiin Tukholmasta.

## Herätys
Oulun separatistit edustivat radikaalipietismiä: liikkeen mukaan jumalanpalveluksiin osallistuminen oli tapakristillisyyttä ja lapsen kastaminen tuli jättää siihen ikään, jolloin he kykenivät vastaamaan omasta elämästään. Liike kritisoi myös ehtoollista ja hylkäsi kirkollisen avioliittoon vihkimisen. Liikkeen painotukset painottuivat eskatologisiin näköaloihin.

## Tausta
Oulu oli yksi isonvihan pahiten runtelemia alueita. Olojen normalisoiduttua yhteydet Tukholmaan palasivat ja kaupankäynti kasvatti kaupungin varallisuutta. Kaupungin rikkaimpiin sukuihin kuuluivat Wacklinit, joiden perheessä ja lähipiirissä oli pietismin kannatusta. Oulussa oli myös ennen suurta Pohjan sotaa ollut radikaalipietismin ituja mm. Lars Ulstadiuksen toiminnan myötä.

## Katso myös
* Radikaalipietismi
* Erikinpoikien uskonliike

## Lähteet
* 

### Viitteet
Luc-la-Primaube

**Luc-la-Primaube** (oksitaaniksi: *Luc*) on kunta Ranskan eteläosassa Aveyronin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 7 kilometriä Rodezin kaupungista lounaaseen.

Linna *Château de Planèzes* on rakennettu 1400-luvulla. Se on yksityisomistuksessa. Linna on nimetty historialliseksi muistomerkiksi vuonna 1991. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sainte-Radegonde (Aveyron)

**Sainte-Radegonde** (oksitaaniksi: *Senta Radegonda*) on kunta Ranskan eteläosassa Aveyronin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 7 kilometriä Rodezin kaupungista itään.

Sainte-Radegonden linnoitettu kirkko on alkujaan rakennettu 1200-luvulla. Satavuotisen sodan aikana englantilaiset sotajoukot hyökkäsivät seudun kyliin. Suojautuakseen hyökkäyksiltä Sainte-Radegonden asukkaat rakensivat 1300-luvulla puolustuselementtejä olemassa olevaan kirkkoon. Samasta syystä, mutta sata vuotta myöhemmin 1400-luvulla, Inièresin kylän asukkaat linnoittivat myös oman kirkkonsa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sainte-Radegonde

**Sainte-Radegonde** voi tarkoittaa seuraavia:

## Maantiede
* Baignes-Sainte-Radegonde, kunta Ranskassa Charenten departementissa
* Marsais-Sainte-Radégonde, kunta Ranskassa Vendéen departementissa
* Sainte-Radegonde, kunta Ranskassa Aveyronin departementissa
* Sainte-Radegonde, entinen kunta Ranskassa Charenten departementissa
* Sainte-Radegonde, kunta Ranskassa Charente-Maritimen departementissa
* Sainte-Radegonde, entinen kunta Ranskassa Creusen departementissa
* Sainte-Radegonde, kunta Ranskassa Dordognen departementissa
* Sainte-Radegonde, kunta Ranskassa Gersin departementissa
* Sainte-Radegonde, kunta Ranskassa Gironden departementissa
* Sainte-Radegonde-en-Touraine, entinen kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa
* Sainte-Radegonde, entinen kunta Ranskassa Lot-et-Garonnen departementissa
* Sainte-Radegonde, kunta Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa
* Sainte-Radegonde, kunta Ranskassa Deux-Sèvresin departementissa
* Sainte-Radegonde, entinen kunta Ranskassa Sommen departementissa
* Sainte-Radégonde-des-Noyers, entinen kunta Ranskassa Vendéen departementissa
* Sainte-Radégonde, entinen kunta Ranskassa Viennen departementissa

## Muuta
* Sainte Radegonde, frankkien kuningatar ja merovingien pyhimys
Sokrat Suleimanov

**Sokrat Suleimanov** (, s. 14. tammikuuta 1980) on venäläinen karateka. Hän saavutti Kyokushinin Euroopan superraskaansarjan mestaruuden 2004.

## Kilpaura
Toukokuussa 2002 Suleimanov saavutti hopeaa Euroopan cupissa. Hän hävisi loppuottelussa Akos Aladicsille.

Suleimanov sijoittui marraskuussa 2003 Tokion MM-turnauksessa 128 parhaan joukkoon. Hän voitti avauskierroksella Rogerio Oliveira ja hävisi toisella kierroksella Bahman Bourbourille.

Suleimanov saavutti Euroopan mestaruuden Saksassa 2004 voitettuaan loppuottelussa Valentin Krastevin.

Kesäkuussa 2010 hän joutui jättämään AKP turnauksen väliin loukkaantumisen vuoksi.

## Lähteet
Maria Laffitte

**Maria Dolors Laffitte i Masjoan** (elokuu 1949 Roda de Ter – 15. helmikuuta 2008 Girona) oli espanjalainen laulaja-lauluntekijä.

Laffitte aloitti laulamisen 8-vuotiaana. Hänen ensimmäinen levytyksensä oli *Cançons occitanes* (1968). Kaikkiaan hän julkaisi yli 40 levytystä, joista osan sooloalbumeina ja osan yhteistyössä muiden kanssa. Varhaisella urallaan hänet yhdistettiin Nova Cançó -laululiikkeeseen. Laffitte perusti useita yhtyeitä. Katalonialaista perinnemusiikkia esittivät hänen yhtyeistään La Corranda ja L'Arc en el Cel. Hän perusti myös keskiajan musiikkiin erikoistuneet kokoonpanot Els Trobadors, Ensemble Llull ja Joi de Trobar. Laffitte piti konsertteja merkittävien vanhan musiikin instrumentalistien kanssa. Hänen kanssaan yhteistyötä tehneisiin kokoonpanoihin kuuluivat Oni Wytars ja Ensemble Unicorn.

Laffitte tutki ja toi jälleen päivänvaloon katalonialaista kansanmusiikkia. Hänestä tulikin johtava hahmo sekä katalaanin- että oksitaaninkielisen perinnemusiikin alueilla. Laffitte osallistui eräisiin Naxoksen klassisiin levytyksiin.

## Lähteet
Sorachin yleiskehitystoimisto

**Sorachin yleiskehitystoimisto** () on yksi Japanin Hokkaidōn prefektuurin aluehallinnon yksiköistä. Sorachin yleiskehitystoimiston hallinnoima alue sijaitsee sisämaassa Hokkaidōn keskiosassa. Alueen pinta-ala on 5 791,59 neliökilometriä, ja siellä on 282 686 asukasta (vuonna 2021). Alueen pääkaupunki on Iwamizawa.

Sorachin yleiskehitystoimisto perustettiin vuonna 2010, kun Hokkaidōn aliprefektuurit korvattiin yleiskehitys- ja kehitystoimistoilla. Sorachin yleiskehitystoimistoa edelsikin Sorachin aliprefektuuri, joka oli perustettu vuonna 1897. Sorachi on vanhaa hiilikaivosaluetta, jonka väkiluku oli korkeimmillaan 1960-luvun vaihteessa yli 800&nbsp;000; myöhemmin se on laskenut voimakkaasti alle 300&nbsp;000:een.

Sorachin yleiskehitystoimisto hallinnoi 24 kuntaa, joista 10 on kaupunkeja ja 14 on maaseutukaupunkeja. Seuraavassa luettelossa kaupungit on lihavoitu.

***[[Akabira]]**
***[[Ashibetsu]]**
***[[Bibai]]**
*Chippubetsu
***[[Fukagawa]]**
*Hokuryū
***[[Iwamizawa]]**
*Kami-Sunagawa

*Kuriyama
***[[Mikasa (Hokkaidō)|Mikasa]]**
*Moseushi
*Naganuma
*Naie
*Nanporo
*Numata
*Shin-Totsukawa

***[[Sunagawa]]**
***[[Takikawa]]**
*Tsukigata
*Urausu
*Uryū
***[[Utashinai]]**
***[[Yūbari]]**
*Yuni

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Sorachin yleiskehitystoimiston internetsivut
Nelli Huotari

**Nelli Huotari** (s. 22. syyskuuta 2005 Sotkamo) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Joensuun Mailaa. Sisäpelissä Huotari on kotiuttaja ja ulkokentällä hän pelaa polttolinjassa.

Huotari valittiin ensimmäiseen Itä-Länsi-otteluunsa vuonna 2024. Hänet valittiin Itä-Länsi-otteluun vuonna 2025.

Huotari debytoi Superpesiksessä kaudella 2022. Hän on pelannut 24 runkosarjaottelua tehoin 1+21 lyötyä ja 10 tuotua juoksua. Huotari on pelannut myös Ykköspesistä Kajaanin Pallokerhossa.

Huotarin isä Mikko Huotari toimii Joensuun Mailan miesten edustusjoukkueen pelinjohtajana ja hänen veljensä Aleksanteri Huotari ja Samuel Huotari ovat Sotkamon Jymyn sopimuspelaajia.

## Lähteet
Mastuj

**Mastuj** on kaupunki Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinssissa. Sen asukasluku oli  vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 16&nbsp;582.

## Maantiede

Mastuj sijaitsee Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinssissa Chitralin piirikunnassa. Alue on Jarkhunjoen yläjuoksun laaksoa. Mastujin korkeus merenpinnasta on noin 2&nbsp;400 metriä. Chitralin kaupunki sijaitsee noin 115 kilometriä lounaaseen. Gilgitin kaupunki sijaitsee Mastujista itään.

## Historia

Mastuj sijaitsi ilmeisesti muinaisen Syamakan alueella. Mahdollisesti se oli myös kiinalaisen matkailija Wukongin 700-luvulla mainitsema Chu-wei tai Shang-mi. Joidenkin kaiverrusten perusteella alue kuului edelleen Hindušahien valtakuntaan.

Britit alkoivat levittää valtaansa alueelle 1800-luvulla. Suuren pelin aikana britit pelkäsivät Venäjän yrittävän levittäytyä Keski-Aasiasta Hindukušin alueelle. Uhka vaati vuoristosolien hallintaa. Britit olivat vuonna 1846 tunnustaneet Kashmirin valtion ja sen maharadžaa kannustettiin levittämään valtaansa Chitralin ja Mastujin suuntaan. Intian varakuningas George Curzonin kaudella aloitettiin hanke heimosoturien värväämiseksi brittien riveihin. Mastujista tuli tuolloin näiden heimosoturien keskus.

## Väestö
Mastujin asukasluku oli Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 16&nbsp;582. Suuremman Mastujin tehsilin asukasluku oli samaan aikaan 169&nbsp;240.

## Lähteet
Pinebook

**Pinebook** on Pine64:n valmistama kannettava tietokone, joka perustuu Pine A64 yhden piirilevyn tietokoneeseen.
Tietokoneen etuna on edullinen hinta: tietokonetta on myyty alle sadan dollarin hinnalla.

Ensimmäisestä mallista on kaksi versio 11 tuuman ja 14 tuuman näytöllä. Tietokoneessa on 64-bittinen ARM Cortex-A53 prosessori ja 2 gigatavua RAM-muistia. Tietokoneessa voi ajaa Linux tai Android käyttöjärjestelmää.

Pinebook Pro on tietokoneen seuraaja, jossa on enemmän muistia, mutta myös korkeampi hinta. Pro-malli on suunnattu harrastajille ja se käyttää ARM:in big.LITTLE-arkkitehtuuria: tietokoneessa on joko kaksi Cortex A72 ydintä tai neljä Cortex A53 ydintä. Tietokoneet myydään kustannushinnalla ilman voittomarginaalia.

## Lähteet
Luettelo Zelda-peleistä

Tämä on **luettelo The Legend of Zelda -sarjan peleistä**.

## Julkaisut

### Pääjulkaisut
**[[The Legend of Zelda]]* (1986, Nintendo Entertainment System)
**[[Zelda II: The Adventure of Link]]* (1987, Nintendo Entertainment System)
**[[The Legend of Zelda: A Link to the Past]]* (1991, Super Nintendo Entertainment System)
**[[The Legend of Zelda: Link's Awakening]]* (1993, Game Boy)
**[[The Legend of Zelda: Ocarina of Time]]* (1998, Nintendo 64)
**[[The Legend of Zelda: Majora's Mask]]* (2000, Nintendo 64)
**[[The Legend of Zelda: Oracle of Seasons]]* (2001, Game Boy Color)
**[[The Legend of Zelda: Oracle of Ages]]* (2001, Game Boy Color)
**[[The_Legend_of_Zelda:_A_Link_to_the_Past/Four_Swords|The Legend of Zelda: A Link to the Past & Four Swords]]* (2002, Game Boy Advance)
**[[The Legend of Zelda: The Wind Waker]]* (2002, Nintendo GameCube)
**[[The Legend of Zelda: Four Swords Adventures]]* (2004, Nintendo GameCube)
**[[The Legend of Zelda: The Minish Cap]]* (2004, Game Boy Advance)
**[[The Legend of Zelda: Twilight Princess]]* (2006, Nintendo GameCube/Nintendo Wii)
**[[The Legend of Zelda: Phantom Hourglass]]* (2007, Nintendo DS)
**[[The Legend of Zelda: Spirit Tracks]]* (2009, Nintendo DS)
**[[The Legend of Zelda: Skyward Sword]]* (2011, Nintendo Wii)
**[[The Legend of Zelda: A Link Between Worlds]]* (2013, Nintendo 3DS)
**[[The Legend of Zelda: Tri Force Heroes]]* (2015, Nintendo 3DS)
**[[The Legend of Zelda: Breath of the Wild]]* (2017, Nintendo Wii U/Nintendo Switch)
**[[The Legend of Zelda: Tears of the Kingdom]]* (2023, Nintendo Switch)
**[[The Legend of Zelda: Echoes of Wisdom]]* (2024, Nintendo Switch)

### Uudelleenjulkaistut pelit
**[[The Legend of Zelda: Link's Awakening DX]]* (1998, Game Boy Color)
**[[The Legend of Zelda: Ocarina of Time Master Quest]]* (2003, Nintendo GameCube)
**[[The Legend of Zelda: Ocarina of Time 3D]]* (2011, Nintendo 3DS)
**[[The Legend of Zelda: Four Swords Anniversary Edition]]* (2011, Nintendo DSi)
**[[The Legend of Zelda: The Wind Waker HD]]* (2013, Nintendo Wii U)
**[[The Legend of Zelda: Majora's Mask 3D]]* (2015, Nintendo 3DS)
**[[The Legend of Zelda: Twilight Princess HD]]* (2016, Nintendo Wii U)
**[[The Legend of Zelda: Link's Awakening (vuoden 2019 videopeli)|The Legend of Zelda: Link's Awakening]]* (2019, Nintendo Switch)
**[[The Legend of Zelda: Skyward Sword HD]]* (2021, Nintendo Switch)

### Spinoff-pelit
**[[Freshly-Picked Tingle's Rosy Rupeeland]]* (2006, Nintendo DS)
**[[Link's Crossbow Training]]* (2007, Nintendo Wii)
**[[Hyrule Warriors]]* (2014, Nintendo Wii U/Nintendo 3DS)
**[[Hyrule Warriors: Age of Calamity]]* (2020, Nintendo Switch)
**[[Hyrule Warriors: Age of Imprisonment]]* (tulossa 2025, Nintendo Switch 2)

### Kokoelmat
**[[The Legend of Zelda: Collector's Edition]]* (2003, Nintendo GameCube)

## Katso myös
* The Legend of Zelda (pelisarja)
Oswine

**Oswine** oli Kentin kuningas 688–690 yhdessä Essexin Swæfbertin ja Swæfredin kanssa. Oswine asetettiin Itä-Kentin kuninkaaksi vuonna 688, kun Wessexin kuningas Cædwalla oli kääntynyt kristityksi, luopunut kruunustaan ja lähtenyt pyhiinvaellusmatkalle Roomaan.

Valta oli jaettu niin, että Oswine hallitsi Kentin itäosia ja Swæfred länsiosia. Oswine mainitaan ainakin kolmessa asiakirjassa. Yksi niistä on päivätty 26. tammikuuta 690, ja sen on allekirjoittanut Swæfred. Asiakirjassa viitataan Oswinen polveutumiseen Eormenredistä, joka oli Kentin kuningas Eadbaldin poika. Toisessa päiväämättömässä asiakirjassa ilmaistaan Oswinen kiitollisuus siitä, että hänet on palautettu isiensä valtakuntaan. Myös tämän asiakirjan on hyväksynyt Swæfred. Kolmas asiakirja on vuoden 690 Swæfredin peruskirja, jonka Oswine on vahvistanut allekirjoituksellaan. Tämä viittaa siihen, että Oswinen ja Swæfredin vallanjako oli sovinnollinen. Oswinea ei kuitenkaan mainita Kentin kuninkaiden luetteloissa.

## Lähteet
Kharanin ruhtinaskunta

**Kharanin ruhtinaskunta** oli entinen valtio nykyisen Pakistanin Balochistanin provinsin länsiosassa. Ruhtinaskunta liittyi Pakistaniin Intian jaon yhteydessä vuonna 1947 ja sen tarina päättyi lopullisesti hallinnolliseen uudistukseen vuonna 1955.

## Maantiede

Kharan sijaitsi nykyisen Pakistanin Balochistanin provinsin länsiosassa. Entisen ruhtinaskunnan alue käsitti tasangon, joka rajautui Maškeljokeen lännessä ja Baddojokeen idässä. Aluetta ympäröivät vuorijonot. Se käsittää myös suuren *rigistanin* eli hiekka-aavikon. Alueella oli sen liityttyä Pakistaniin kokoa 18&nbsp;553&nbsp;km².

## Historia
Kharanin varhainen historia tunnetaan hyvin huonosti. Kansanperinteen mukaan hallitsevan dynastian muodostaneet Nawširwanit saapuivat alueelle 1300-luvun paikkeilla. He olivat eri aikoina alisteisia Persialle, Kalatille ja Afganistanille. Aluetta pidettiin ilmeisesti pitkään Persian Kermānin historiallisen maakunnan osana.

1800-luvulla aluetta oli hallinnut Kalatin kaani Mir Khudadad Khan. Kharanin hallitsija Azad Khan riitautui edellisen kanssa liittoutui afgaanien kanssa. Kun brittiläinen Henry Pottinger vieraili alueella vuonna 1810 hän kuvaili sen hallitsijan Sardar Abbas Khanin itsenäistyneen hiljattain Kalatista. Kun Robert Sandeman vieraili alueella vuonna 1884 hän järjesti Kharanin ja Kalatin hallitsijoiden välille sovinnon, jolla Kharan tunnusti Kalatin yliherruuden. Toisaalta samalla Kharan alkoi saada rahallista avustusta Brittiläisen Intian hallinnolta ja tulevat kiistat ratkaistaisiin Quettan brittiläisen edustajan välityksellä.

Ristiriidat Kharanin ja Kalatin välillä eivät kuitenkaan päättyneet. Vuonna 1940 päätettiin lopulta, että Kharanin hallitsija tunnustettiin *[[nawab]]ina* ja maa omana ruhtinaskuntanaan. Kharan liittyi Pakistaniin Intian jaon yhteydessä vuonna 1947. Vuonna 1952 Pakistanin Balochistanin valtiot liitettiin Balochistanin valtioiden liiton kokonaisuuteen ja lopulta vuonna 1955 liiton ruhtinaskunnat asetettiin suoraan Länsi-Pakistanin hallinnon alaisuuteen. Kharanin ruhtinaskunnasta tuli uusi piirikunta.

## Väestö
Kharanin asukkaiden valtaosa oli balucheja. Alueen itäosissa asui myös brahuita.

## Lähteet
Grinding Gear Games

**Grinding Gear Games** on uusiseelantilainen pelitalo, joka perustettiin vuonna 2006 Aucklandissa. Yritys keskittyy Path of Exile -pelin kehittämiseen.

Grinding Gear Gamesin enemmistöomistaja on ollut vuodesta 2018 asti kiinalainen Tencent.

## Lähteet