open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Erna Osland

**Erna Osland** (s. 24. helmikuuta 1951 Høyanger) on norjalainen lasten- ja nuortenkirjailija. Hän on koulutukseltaan opettaja ja työskenteli ammatissa vuoteen 1995. Hänen esikoisteoksensa *Natteramnen* ilmestyi vuonna 1987. Oslandin kirjoissa on usein minä-kertoja, joka on itse lapsi tai nuori, ja jokin moraalinen pulma, kuten "onko varastaminen aina väärin". Monissa kirjoissa käsitellään isän puuttumista lapsen elämästä. Oslan on kirjoittanut myös tietokirjoja nuorille, esimerkiksi Ivar Aasenista ja hiustyylien historiasta.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
J. V. Kotikoski

**Johan (Juho) Viktori Kotikoski** (14. joulukuuta 1873 Punkalaidun – 5. lokakuuta 1948 Korpilahti) oli suomalainen kauppias ja kansatieteellisen aineiston kerääjä.

Kotikoski toimi aluksi liikeapulaisena Urjalassa ja Ruovedellä. Vuonna 1905 hän siirtyi kauppiaaksi Korpilahdelle ja piti siellä liikettä vuotta 1917 saakka. Hän oli sitten kolmen vuoden ajan osuuskaupan hoitajana kunnes taas palasi vuonna 1920 itsenäiseksi kauppiaaksi. Kotikosken liike sijaitsi Korpilahden Saakoskella.

Kotikoski alkoi jo nuorena kerätä kansatieteellistä aineistoa. Hän keräsi esineitä ja merkitsi muistiin vanhoja leikkejä ja tapoja. Kotikoski keräsi esineitä muun muassa Hämeen museolle, Kansallismuseolle ja Pietariin Aleksanterin museolle. Kotikoski keräsi esineitä pääasiassa Keski-Suomessa. Hän keräsi rakennushistoriallista aineistoa professori U. T. Sireliukselle, joka käytti tätä aineistoa julkaisemassaan teoksessa. Kotikoski julkaisi itse myös teoksen *Hämäläisiä joulutapoja ja -leikkejä* (Kansanvalistusseura 1912), joka käsitteli pääasiassa hänen syntymäpitäjänsä Punkalaitumen perinteitä. Hän avusti kirjoituksille aikakaus- ja sanomalehtiä ja osallistui Suomen Historiallisen Seuran ja Etelä-Hämeen heimoliiton järjestämiin kirjoituskilpailuihin. Tampereella vuonna 1930 pidetyillä Suomen kolmansilla museopäivillä Kotikoski piti esitelmän kalenterisauvoista eli puukalentereista, joiden asiantuntija hän oli. Korpilahdella Kotikoski oli mukana kotiseututyössä ja hänen ansiotaan suurelta osin oli kotiseutujuhlien järjestäminen Korpilahdella. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pietarissa sijaitsevan Venäjän etnografisen museon esittelysivu Johan Vihtori Kotikoskesta (venäjänkielinen)
Kismayon kansallispuisto

**Kismayon kansallispuisto** on Somalian Ala-Juban alueella sijaitseva kansallispuisto. Se sijaitsee noin 27 kilometrin päässä Kismayon kaupungista.

Kismayon kansallispuistossa esiintyy muun muassa villisikoja, leijonia, seeproja ja somalianlampaita. Kismayo on merkittävä Al-Shabaabin vallan keskittymä, ja alueella esiintyy taisteluita militioiden ja hallituksen joukkojen välillä. Pyrkimykset kansallispuiston hoitamiseksi ovatkin osoittautuneet tuloksettomiksi. Kansallispuiston eläimet ovat myös joutuneet laajamittaisen salametsästyksen kohteiksi.

## Lähteet
Gunnar S. Gundersen

**Gunnar Sigmund Gundersen** (25. joulukuuta 1921 Førde – 16. tammikuuta 1983 Bærum) oli norjalainen modernistinen taidemaalari. Hän opiskeli Aage Storsteinin johdolla Norjan valtion taideakatemiassa ja pääsi vuonna 1950 toteuttamaan Ludvig Eikaasin ja Gudrun Kongelfin kanssa taiteilijayhdistys Kunstnerforbundetin talon julkisivukoristelun. Gundersenin abstrakteissa maalauksissa ovat tyypillisiä terävät metallimaiset muodot, joita kutsutaan englanniksi käsitteellä *[[:en:Hard-edge painting|hard-edge]]*.

Kunstnerforbundet1.jpg|Kunstnerforbundetin talo Oslossa osoitteessa Kjeld Stubs gate 3.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gundersen

**Gundersen** on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi:

* Gunder Gundersen (1930–2005), yhdistetyn hiihtäjä
* Gunnar S. Gundersen (1921–1983), taidemaalari
* Jacob Gundersen (1875–1968), vapaapainija
* Oscar Christian Gundersen (1908–1991), poliitikko
* Tore Andreas Gundersen (s. 1986), jalkapalloilija
Miamin eläintarha

**Miamin eläintarha** (, myös *Miami–Dade Zoological Park and Gardens*) on Miamissa sijaitseva eläintarha, joka on kaikista eläintarhoista suurin Floridan osavaltiossa ja viidenneksi suurin koko Yhdysvaltain alueella.

Miamin eläintarha on ainoa ilmastoltaan subtrooppinen eläintarha Yhdysvaltain mannerosissa. Eläintarhan juuret ovat vuonna 1948 Key Biscaynen saarelle perustetussa Crandon Park Zoossa. Vuoden 2023 tilanteessa Miamin eläintarhassa oli yli 2&nbsp;500 eläinyksilöä, jotka edustivat kaikkiaan yli neljääsataa eri eläinlajia. Eläintarhan alueella oli edustettuina myös yli 750 puu- ja kasvilajia. Eläintarhan tarjontaan kuului lisäksi toistasataa erikoisnäyttelyä.

Miamin eläintarha kuuluu Association of Zoos and Aquariumsiin. Tilikaudella 2021 Miamin eläintarha saavutti suurimman kävijämääränsä koko historiansa aikana vastaanottamalla yli miljoona vierasta.

## Lähteet
Luettelo rallin SM-sarjan kilpailuista

Tämä on luettelo rallin SM-sarjan kilpailuista kausittain.

## Kaudet
### Kausi 2025
Kaudella 2025 on mukana seitsemän osakilpailua:
# 17.-18. tammikuuta: SM Ralli, Kuopio
# 30. tammikuuta -1. helmikuuta: 60. Arctic Lapland Rally, Rovaniemi
# 7.-8. maaliskuuta: SM Savonlinna Ralli, Savonlinna
# 23.-24. toukokuuta: SM Länsirannikon Ralli, Turku
# 11.-12. heinäkuuta: SM Ralli, Kouvola
# 15.-16. elokuuta: SM Ralli, Lahti
# 26.-27. syyskuuta: SM Seinäjoki Ralli, Seinäjoki

### Kausi 2024
Kaudella 2024 oli mukana seitsemän osakilpailua:
# 12.-13. tammikuuta: SM Riihimäki-Ralli, Riihimäki
# 1.-3. helmikuuta: 59. Arctic Lapland Rally, Rovaniemi
# 8.-9. maaliskuuta: SM Tuuri Ralli, Alavus
# 24.-25. toukokuuta: SM Länsirannikon Ralli, Turku
# 14.-15. kesäkuuta: SM Pohjanmaa Ralli, Seinäjoki
# 23.-24. elokuuta: SM Ralli Lahti, Lahti
# 4.-5. lokakuuta: SM Ralli Kitee, Kitee

### Kausi 2023
Kaudella 2023 oli mukana seitsemän osakilpailua:
# 12.-14. tammikuuta: Arctic Lapland Rally, Rovaniemi
# 3.-4. helmikuuta: IsoValkeinen SM-Ralli Kuopio
# 3.-4. maaliskuuta: SM Jyväskylän Talviralli, Jyväskylä
# 19.-20. toukokuuta: SM Pohjanmaa Ralli, Seinäjoki
# 16.-17. kesäkuuta: SM Itäralli, Joensuu
# 11.-12. elokuuta: SM-Ralli, Lahti
# 29.-30. syyskuuta: SM-Ralli, Kokkola

### Kausi 2022
Kaudella 2022 oli mukana seitsemän osakilpailua:
# 14.-15. tammikuuta: Arctic Lapland Rally, Rovaniemi
# 4.-5. helmikuuta: Auto Sorsa Riihimäki-Ralli, Riihimäki
# 4.-5. maaliskuuta: SM Ralli ABC Pitkälahti Kuopio
# 13.-14. toukokuuta: SM Mad-Croc Länsirannikon Ralli, Turku
# 17.-18. kesäkuuta: SM Pohjanmaa Ralli, Seinäjoki (FIA ERT)
# 26.-27. elokuuta: SM Ralli, Mikkeli
# 30. syyskuuta -1. lokakuuta: SM O.K. Auto-Ralli, Kouvola

### Kausi 2021
Kaudella 2021 oli mukana kuusi osakilpailua:
# 15.-16. tammikuuta: Arctic Lapland Rally, Rovaniemi
# 5.-6. maaliskuuta: SM O.K. Auto-Ralli, Kouvola
# 28.-29. toukokuuta: Mad-Croc SM Länsirannikon Ralli, Lieto
# 18.-19. kesäkuuta:. SM Pohjanmaa Ralli, Seinäjoki
# 13.-14. elokuuta: Top Building Ralli, Lahti
# 25.-26. syyskuuta: SM KokUA 60-v Juhlaralli, Kokkola

## Lähteet
Seismologian instituutti

**Seismologian instituutti** (vuoteen 2010 **Seismologian laitos**) on Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan Geotieteiden ja maantieteiden laitoksella toimiva instituutti, joka havainnoi ja tutkii seismisiä tapahtumia Suomessa ja muualla.

Seismologinen tarkkailutoiminta aloitettiin Suomessa vuonna 1924. Tällöin Helsingin yliopiston fysiikan laitos sai Suomalaiselta Tiedeakatemialta kaksi horisontaalista Mainka-seismografia, jonka suunnittelija on saksalainen seismologi Carl Mainka. Kahden vuoden kuluttua laitoksen käyttöön tuli myös vertikaalinen Mainka-seismografi. Seismografiasema sijaitsi Helsingissä fysiikan laitoksen kellaritiloissa. Vuonna 1961 aseman pohjalta perustettiin Seismologian laitos. Perustamispäätökseen vaikutti varsinkin tarve tarkkailla Neuvostoliitossa sattuneita räjäytyksiä Novaja Zemljan 1950-luvun lopun ydinkokeiden jälkimainingeissa. Vuonna 2010 Seismologian instituutin uudeksi nimeksi tuli Seismologian instituutti. Samana vuonna instituutti järjestettiin uudelleen maantieteen ja geologian laitoksen kanssa matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan Geotieteiden ja maantieteiden laitokseksi.

Seismologian instituutissa tehdään kallioperän rakenteisiin kohdistuvaa tutkimustyötä taittumis- ja heijastusluotausten sekä tomografiatutkimuksen avulla. Keskeisiin instituutin tutkimusaiheisiin kuuluvat alueellinen seismisyys ja seisminen hasardi. Instituutista käsin ylläpidetään myös Suomen seismistä asemaverkkoa. Instituutti on osana kansainvälisiä yhteistyöhankkeitaan osallistunut muun muassa seismisten asemien perustamiseen Suomen ulkopuolelle, esimerkiksi Sambiaan ja Antarktikselle. Seismologian instituutissa käsitellään kaikki Suomen seismisten asemien rekisteröimä aineisto, joka koostuu räjäytysten, maanjäristysten ja sortumien tuottamista signaaleista. Signaaleille tehdään paikannus, ja havaintoja hyödynnetään muun muassa ydinkokeiden valvonnassa ja viranomaisten käyttöön suunnatussa Luonnononnettomuuksien varoitusjärjestelmässä (LUOVA-järjestelmä).

Seismologian instituuttia johtaa Timo Tiira (2023).

## Lähteet
Salla Kalkas

**Salla Kaarin Kalkas** (s. 1995) on suomalainen runoilija. Kalkas on julkaissut kaksi teosta nimeltään *Bartholinin rauhaset* (Kulttuurivihkot, 2018) ja *Yö etsii ruosteista siivilää* (Kulttuurivihkot 2023). Kalkas on kasvanut Turun Varissuolla ja opiskellut muun muassa Turun normaalikoulussa. Hän on kirjoittanut ylioppilaaksi Heinolan lukiosta vuonna 2023. 

Salla Kalkas on sukua Jaakko Kalkkaalle ja Hertta Kalkkaalle.

## Teokset

* Yö etsii ruosteista siivilää (Kulttuurivihkot 2023)

* Bartholinin rauhaset (Kulttuurivihkot 2018)

## Muut julkaisut

* Jalokiviä & Kiikareita 3 - kolmiosainen runo *Darling darling*

## Lähteet
*https://www.kulttuurivihkot.fi/kirjat/salla-kaarin-kalkas-yo-etsii-ruosteista-siivilaa/
*https://www.kulttuurivihkot.fi/kirjat/bartholinin-rauhaset/
*https://www.itahame.fi/paikalliset/6340080
*https://kirjakauppa.bod.fi/jalokiviae-ja-kiikareita-3-9789526508566
Kings Bayn kaivosonnettomuus

**Kings Bayn kaivosonnettomuus** tapahtui 5. marraskuuta 1962 Norjan Huippuvuorilla. Kaivoksessa tapahtuneen räjähdyksen seurauksena 21 työntekijää sai surmansa. Tapauksen jälkipyykki johti Gerhardsenin III hallituksen eroon, kun se sai epäluottamuslauseen suurkäräjillä elokuussa 1963.

Kings Bayn kaivokset olivat Norjan valtion omistamia, ja päävastuu niiden toiminnasta oli Norjan teollisuusministeriöllä. Kaivoksilla oli sattunut vuosina 1948–1953 kolme vakavaa onnettomuutta, jotka olivat vaatineet yhteensä 43 ihmishenkeä. Kolmannen onnettomuuden jälkeen kaivos suljettiin, mutta se avattiin suurkäräjien päätöksellä tiukoin turvallisuusvaatimuksin uudelleen 1956.

Kesäkuussa 1963 julkaistiin onnettomuustutkintaraportti, jossa arvosteltiin kaivoksen turvatoimia riittämättömiksi. Teollisuusministeri Kjell Holler erosi virastaan heti tämän jälkeen. Suurkäräjien oli tarkoitus jäädä tauolle raportin julkaisua seuranneena päivänä 21. kesäkuuta, mutta sen toimintaa jatkettiin asian käsittelyn vuoksi kesän yli. Heinäkuussa hallitus antoi selvityksen onnettomuudesta. Useista valiokunnista koostunut yhteiskomitea asetettiin antamaan lausunto, joka julkaistiin elokuun puolivälissä. Jo komiteatyössä aiheutui riitoja enemmistönä olleiden työväenpuolueiden edustajien ja porvaripuolueiden edustajien välille, ja lausuntoa seuranneen suurkäräjäkeskustelun jälkeen oppositio ehdotti epäluottamusta hallitukselle. Vaa'ankieliasemassa olleet sosialistisen kansanpuolueen edustajat antoivat ratkaisevat äänet ja hallitus kaatui. Tämän seurauksena valtaan nousi lyhytaikainen Lyngin hallitus, jonka sosialistinen kansanpuolue yhdessä työväenpuolueen kanssa kaatoi jo seuraavassa kuussa. Tapauksella oli merkitystä norjalaisessa politiikassa, sillä se osoitti porvarillisten puolueiden kykenevän yhteistyöhön. Vuoden 1965 vaalien jälkeen valtaan nousikin porvarillinen Bortenin hallitus. 

## Lähteet
Universitetsgata

**Universitetsgata** on Oslon ydinkeskustassa sijaitseva ruutukaava-alueen katu, joka kulkee St. Olavs plassilta Karl Johans gatelle. Se on nimetty Oslon yliopiston mukaan, jonka päärakennuksen viereen se päättyy. Katu jatkui aiemmin kaupungintalolle asti, mutta Karl Johans gaten eteläpuolinen osuus nimettiin vuonna 1992 Roald Amundsens gateksi.
## Kuvia

Oslo savoy hotel IMG 0556 univ gt 11 rk 163616.JPG|Universitetsgata 11: Savoy Hotel (Rudolf Jacobsen, 1916)
IMG 9600 oslo.jpg|Universitetsgata 22–24: Norlin kirjakauppa on toiminut samassa osoitteessa vuodesta 1890.
Universitetsgata 26.jpg|Universitetsgata 26: Alun perin Det Norske Studentersamfundet -opiskelijaliitolle valmistunut Emil Victor Langletin suunnittelema rakennus, jossa on myöhemmin ollut muun muassa kirjasto-, teatteri- ja hotellitoimintaa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Saadettin Köpek

**Saadettin Köpek** (Sadettin, Sâdeddin, Sa‘deddîn, arabialaisittain سعد الدين , *Sa’d al-Dīn;* kuollut 1238/1239) oli Anatolian niemimaalla sijainneen Rumin sulttaanikunnan aikakauden valtiomies, arvonimeltään emiiri. Köpek on hahmona turkkilaisessa tv-sarjassa *Diriliş: Ertuğrul.*

## Lähteet
Mattachine Society

**Mattachine Society** (aluksi *Mattachine Foundation*) oli yhdysvaltalainen vuonna 1950 perustettu homojen oikeuksien yhdistys ja ensimmäinen pitkään koossa pysynyt homojen oikeuksien organisaatio. Sen perustivat kommunistit ja johtohenkilö Harry Hay oli ollut Yhdysvaltain kommunistisen puolueen jäsen 15 vuotta. Kun toinen Red Scare kiihtyi, Mattachine Societyn jäsenet kokivat siitä pelkoa.

Heidän tavoitteinaan oli yhdistää homoseksuaalit (silloin: homofiilit), kouluttaa heitä, tarjota johtajuutta ja auttaa ”seksuaalisesti poikkeavia” lakiongelmissa. Mattachinen radikaali lähestymistapa kohtasi valtavaa vastustusta ja vuonna 1953 järjestö alkoi keskittyä assimilaation ja kunnioituksen edistämiseen. Sen jäsenet päättelivät, että he onnistuisivat muuttamaan useampien henkilöiden suhtautumista homoseksuaalisuuteen todistamalla, että homot ja lesbot olivat ”normaaleja” ihmisiä eivätkä eronneet heteroseksuaaleista.

Lokakuussa 1952 Mattachine Societyn ryhmässä syntyi idea lehdestä. Muuten yhdistykseen liittymätön ONE Magazine oli homojen oikeuksien taistelussa merkittävä. Lehteä julkaisivat aluksi Mattachine Societyyn kuuluvat henkilöt. Lehteä varten perustettiin kustannusyhtiö One, Inc.

Yksi ensimmäisistä haasteista valtion syrjintää vastaan tuli vuonna 1953. ONE-järjestö julkaisi *ONE, Inc.* -nimistä aikakauslehteä, jota posti ei suostunut jakelemaan. Lehden numero, joka lähetettiin tilaajille ruskealla paperilla peitettynä, käsitteli homoja heteroseksuaalisissa avioliitoissa; posti väitti sitä rivoksi. Juttu eteni lopulta korkeimpaan oikeuteen, joka päätti vuonna 1958, että *One, Inc.* sai lähettää aineistoaan U.S. Postal Servicen kautta.

## Katso myös
*Daughters of Bilitis

## Lähteet
* 
* 
### Viitteet
Jussi Ahtinen-Karsikko

**Juho (Jussi) Samuli Ahtinen-Karsikko**, vuoteen 1909 *Ahtinen* (12. joulukuuta 1881 Uusikirkko Tl – 5. maaliskuuta 1953 Kangasala) oli suomalainen opettajaseminaarin ja yhteiskoulun johtaja.

Jussi Ahtinen-Karsikon vanhemmat olivat pitäjännahkuri Samuli Ahtinen ja Loviisa Wallenius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 Rauman yhteislyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1908 ja filosofian maisteriksi 1912.

Ahtinen-Karsikko toimi heti ylioppilaaksi päästyään kansakoulunopettajana Pyhärannassa. Hän oli Mikkelin yhteiskoulussa suomen ja venäjän kielen opettajana 1909–1912 ja sitten Inkerissä Kolppanan opettajaseminaarin johtajana 1912–1917. Venäjän maaliskuun vallankumouksen jälkeen hän palasi Suomeen ja toimi opettajana Uudenkaupungin yhteislyseossa 1917–1921. Viimeksi hän oli Kangasalan yhteiskoulun johtajana 1921–1939 ja Tampereen klassillisen lyseon suomen kielen vanhempana lehtorina 1939–1951. Ahtinen-Karsikko oli kielenkääntäjänä Tarton rauhanneuvotteluiden suomalais-venäläisessä sekakomiteassa. Vuosina 1918–1919 hän oli Uudenkaupungin Sanomat-lehden vastaavana toimittajana.

Ahtinen-Karsikko harrasti musiikkia ja hän toimi kuoronjohtajana sekä Inkerissä että Suomessa. Hän opiskeli useita vuosia arabian kieltä muun muassa Pietarin itämaisten kielten opistossa. Kesällä 1923 hän jatkoi näitä opintoja Kangasalla asuneen Antiokian ortodoksisen patriarkaatin arkkidiakonin Kuma Dibu al-Malufin johdolla. Palattuaan Syyriaan al-Maluf hankki Ahtinen-Karsikolle Syyrian arabialaisen taideakatemian jäsenyyden.

Ahtinen-Karsikko tunnettiin orientalistina ja Suomessa asuneiden misäärien tukijana. Hänen ystäväpiiriinsä kuului Tampereella asunut kauppias Zinnetullah Ahsen Böre, jonka kustantaman Koraanin suomenkielisen vuonna 1942 julkaistun käännöksen kieliasun tarkastajana Ahtinen-Karsikko toimi.

Jussi Ahtinen-Karsikko oli naimisissa vuodesta 1909 Johanna Fredrika Irene Palmrosin kanssa.

## Julkaisuja
* *Vakka-Suomea pitkin ja poikki: kirjoitelmia kotiseudulta*; tekijät Jussi Ahtinen-Karsikko ja Helmer Winter. Ylipainos Uudenkaupungin Sanomista. Lisiä Uudenkaupungin historiaan 1. Uudenkaupungin sanomat, Uusikaupunki 1919
* *Die neue Rechtschreibung der Tataren*. Suomalais-ugrilaisen seuran aikakauskirja 39, 2. Helsinki 1923
* *Die Aussprache des Deutschen im finnischen Schulunterricht* teoksessa *Uusfilogipäivät Helsingissä 24-28. 8. 1934: esitelmät*. Helsinki 1935

## Kirjallisuutta
* Helmer Winter: *Omintakeinen opettajapersoonallisuus: J. A.-K.:n koulumuistoja Männäisiltä*. Lisiä Uudenkaupungin historiaan 29. Uusikaupunki 1956 Verkossa

## Lähteet
Seisminen hasardi

**Seisminen hasardi** eli uhka esittää kohdealueen luonnollisen seismisyyden tason todennäköisyyksien avulla.

Tilastollisessa seismisen hasardin arvioinnissa lasketaan todennäköisyyksiä, joilla kohdealueella tai kohdepaikassa tietty maanjäristysvoimakkuuden tai maanjäristyksestä aiheutuvan maanliikkeen kynnysarvo ylittyy annetussa ajassa. Laajasti käytetty maanliikkeen suure on maksimikiihtyvyys (PGA  Seisminen hasardi] Seismologian instituutti
Seisminen riski

**Seisminen riski** kuvaa todennäköisyyttä, jolla tietynkokoinen maanjäristys aiheuttaa tietynlaisia vaurioita tietyssä ajassa ja paikassa.

Seisminen riski esittää kohdealueen maanjäristyksien vaikutusta rakennettuun ympäristöön ja maanjäristyksien aiheuttamia inhimillisiä ja taloudellisia kustannuksia. Se muodostuu seismisestä hasardista, haavoittuvuudesta ja altistumisesta. Riskin tasoa voi alentaa rakentamalla voimakkaita maanliikkeitä kestäviä taloja. Seismisen riskin taso vaihtelee ajan ja paikan mukana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Seismologian-sanasto > Seisminen riski Seismologian instituutti
Heikki Huhtanen

**Heikki Martti Juhani Huhtanen** (s. 23. tammikuuta 1938 Sortavala) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt graafisen alan yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Huhtanen syntyi puutarhuri Martti Erland Huhtasen ja Ester Vilkin perheeseen ja avioitui 1962 toimittaja Marianna Nevakarin kanssa. Hän tuli ylioppilaaksi Kemin lyseosta 1956 ja valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1963 ja tekniikan lisensiaatiksi 1968.

Huhtanen oli Graafisen tutkimuslaitoksen tutkija 1961–1963, Suomen Pankin setelipainon projekti-insinööri 1963–1965, Tampereen Kirjapaino Oy:n tuotantojohtaja 1965–1970, Yhteiskirjapaino Oy:n tuotantojohtaja 1971, Oy Foto-Set Ab:n toimitusjohtaja 1971–1976 ja Sanoma-yhtiössä Sanomapainon kirjapainon johtaja 1976–1981, Sanomaprintin aikakauslehti- ja kirjaryhmän johtaja 1981–1984 sekä yhtiön varatoimitusjohtaja ja sanomalehtiryhmän johtaja 1984–1994 ja varatoimitusjohtaja ja tuotanto- ja teknologiatoiminnon johtaja 1994–1998. Teknillisen korkeakoulun opetustehtävissä Huhtanen toimi 1970–1982 ja liikkeenjohdon konsulttina 1999–2009. Hänellä on ollut myös useita oman alansa ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1996.

## Lähteet
Pälvi Pulli

**Pälvi Pulli** on Suomessa syntynyt, nykyään Sveitsissä asuva virkamies. Hän on toiminut Sveitsin puolustusministeriön turvallisuuspoliittisen osaston ylijohtajana vuodesta 2018 alkaen.

Pulli on kotoisin Jyväskylästä. Valmistuttuaan ylioppilaaksi Pulli muutti Sveitsiin alun perin kesätöihin, mutta sitten jäi opiskelemaan ja asettui maahan. Sveitsissä hän on työskennellyt muun muassa poliisi- ja oikeusministeriössä sekä poliisivirastossa. Vuonna 2018 hänet nimitettiin puolustusministeriön turvallisuuspoliittisen osaston ylijohtajaksi, joka toimii Sveitsin hallituksen ylimpänä neuvonantajana puolustuspolitiikassa. Pulli on saanut Sveitsissä huomiota etenkin liittyen Venäjän hyökkäykseen Ukrainaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Chioggia

[
{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geomask",
  "ids": "Q55416",
  "properties": {"fill":"#ffffff", "fill-opacity": 0.75, "stroke": "#ff0000", "stroke-width": 2}
} 
]

**Chioggia** on kaupunki Adrianmeren pohjoisrannalla Venetossa Italiassa. Se on osa Venetsian metropolikaupunkia.

## Maantiede
Chioggian historiallinen keskusta sijaitsee Venetsian laguunin eteläosassa muutamalle saarelle rakennettuna. Saaria erottaa kolme etelä–pohjoissuuntaista kanaalia. Chioggian etäisyys Venetsiasta on noin 25 kilometriä etelään. Maanteitse etäisyys Venetsiasta on noin 53 kilometriä ja Milanosta noin 275 kilometriä.

Suurin osa kaupungin hallinnollisesta alueesta sijaitsee mantereella. Vanhan kantakaupungin itäpuolella on kaupunginosa ja turistikeskus Sottomarina, jonka hiekkaranta on viitisen kilometriä pitkä.

Maanjäristysriskin osalta Chioggia on luokiteltu vyöhykkeelle 3 (zona 3). Aiemmin luokitus oli vyöhyke 4, joka on alhaisimman riskin vyöhyke.

Chioggian vuotuinen keskilämpötila kaudella 1961–1990 oli 13,5 °C. Lämpimin kuukausi on heinäkuu (23,8 °C) ja kylmin on tammikuu (2,9 °C).

## Historia

Ajanlaskun alussa elänyt Plinius vanhempi mainitsee Adrianmeren rannikosta kertovassa kuvauksessaan paikan Fossa Clodia, joka sijaitsi nykyisen Chioggian alueella. 400- ja 500-luvuilla alueelle siirtyi väestöä hunnien ja langobardien hyökkäysten tieltä. Vuonna 1110 Chioggia sai piispanistuimen. Kaupungissa käytiin Genovan ja Venetsian tasavaltojen välinen Chioggian sota, Guerra di Chioggia, 1379–1380. Seuraavat kaksi vuosisataa olivat huonoa aikaa kulkutauteineen ja nälänhätineen.

Venetsian tasavallan sorruttua 1797 Chioggiaa hallitsivat puolen vuosisadan ajan vuoroin ranskalaiset, vuoroin itävaltalaiset. Italialainen kaupunki Chioggiasta tuli 15. lokakuuta 1866. Ensimmäisen maailmansodan aikana Chioggian julkisia rakennuksia muunnettiin sotasairaaloiksi. Toisen maailmansodan loppuvaiheessa Chioggia oli saksalaisten miehittämällä alueella. Liittoutuneet vapauttivat kaupungin 27. huhtikuuta 1945.

Chioggian arkkitehtoninen perintö on mittava. Kaupungin merkittävin kirkko on barokkityylinen Pyhän Marian katedraali, cattedrale di Santa Maria Assunta. Se on rakennettu 1663–1674 arkkitehti Baldassare Longhenan piirustusten mukaan. Muita kirkkorakennuksia ovat esimerkiksi San Giacomo, San Andrea ja Santa Caterina.

Kaupungin pohjoisosassa omalla saarellaan sijaitsee Forte San Felice, joka on entinen linnoitus. Chioggian tunnusomaisimpiin rakennelmiin, kaupunkia edustaviin symboleihin, kuuluu Colonna di Vigo historiallisen kantakaupungin pohjoisosassa. Chioggian museoita on esimerkiksi Museo civico della Laguna Sud.

## Talous ja liikenne
Chioggian tärkeitä elinkeinoja ovat turismi ja kalastus. Chioggian rautatieasema, Stazione di Chioggia, sijaitsee rataosuudella Rovigo–Chioggia. Maantieliikenteen keskeinen väylä on Strada statale 309 Romea.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Chioggia, Veneto, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength
*Nordesteconomia.gelocal.it
Cnemaspis adii

**Cnemaspis adii** on gekkoliskojen heimoon kuuluva harvinainen matelija. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi. 

Liskon pituus kuononkärjestä hännäntyveen on noin 3,5 cm. Häntä on pidempi kuin muu eläin. Se on punertavan ja kellertävän ruskealäikkäinen ja sillä on pyöreät tummat silmät. 

Sitä on tavattu varmuudella vain Hampin maailmaperintökohteen alueelta Intian Karnatakasta. Läheiseltä Bellaryn alueelta on varmistamattomia havaintoja.

## Lähteet
Stockhausen

**Stockhausen** on muun muassa seuraavien saksalaisten henkilöiden sukunimi:

* Adolf Stockhausen, rugbynpelaaja vuoden 1900 kesäolympialaisissa
* Julius Stockhausen (1826–1906), baritoni, kapellimestari ja kuoronjohtaja
* Karlheinz Stockhausen (1928–2007), säveltäjä
Ice Arena Wales

**Ice Arena Wales** (; sponsorinimeltään **Vindico Arena**) on vuonna 2016 avattu jäähalli Cardiffissa. Jäähallin kokonaiskapasiteetti on 3&nbsp;088 katsojaa.

Elite Ice Hockey Leaguessa pelaava Cardiff Devils pelaa kotiottelunsa Ice Arena Walesissä. Joukkueen ensimmäinen ottelu jäähallissa oli ottelu Belfast Giantsia vastaan 12. maaliskuuta 2016.

## Aiheesta muualla

* Jäähallin kotisivut
Kruunuvuorenrannan lautta

**Kruunuvuorenrannan lautta** liikennöi Helsingin Kruunuvuorenselällä osana Helsingin seudun liikennettä eli HSL-aluetta. Lautta kulkee ympärivuotisesti Laajasaloon kuuluvan Kruunuvuorenrannan ja Kruununhakaan kuuluvan Meritullintorin välillä linjanumerolla 17.

Lauttaliikenne käynnistettiin vapunpäivänä 2023 helpottamaan liikennettä Laajasalon ja Helsingin keskustan välillä. Liikenteen on tarkoitus jatkua siihen saakka, kun Kruunusillat-raitiotie valmistuu suunnitelman mukaan vuonna 2027. 
Lauttamatka kestää noin 20 minuuttia, ja lautat liikennöivät kesäaikataulussa 40 minuutin välein ja talvisin 50 minuutin välein. Kesäaikataulu on voimassa huhtikuusta lokakuun loppuun.  Lautalla voi matkustaa HSL:n AB-vyöhykkeet sisältävällä lipulla. Lautalla saa kuljettaa polkupyöriä ilman lisämaksua. 

## Matkustajamäärät
Kruunuvuorenrannan lauttaa on kutsuttu menestykseksi. Touko–syyskuun 2023 välillä lauttaa käytti HSL:n mukaan miltei 30&nbsp;000 matkustajaa kuukaudessa. Toukokuusta joulukuuhun 2023 lautta keräsi yhteensä 174&nbsp;981 matkustajaa sekä toukokuusta seuraavan vuoden huhtikuuhun mennessä 212&nbsp;148 matkustajaa. Suosituin kuukausi oli kesäkuu ja hiljaisin tammikuu. Heinäkuun 2024 aikana tehdyt 34&nbsp;238 matkaa oli uusi kuukausittainen matkustajaennätys, ja elokuuhun 2024 mennessä lautalla oli kokonaisuudessaan tehty lauttaliikenteen alkamisesta lähtien yhteensä 325&nbsp;099 matkaa. Vuoden 2024 aikana tehdyiksi matkoiksi ilmoitettiin noin 243&nbsp;000.

HSL:n elokuussa 2023 tekemän tutkimuksen mukaan 82 prosenttia matkustajista koki, että lautta on nopeuttanut matkustamista. Pitkäksi koettu 50 minuutin vuoroväli keräsi kuitenkin kritiikkiä.

## Alukset

Liikennöinti aloitettiin kesäkaudella 2023 *[[Amiraali (lautta)|Amiraali]]*-lautalla, jonka suositeltu kapasiteetti on 120–140 matkustajaa. Lokakuussa 2023 käyttöön otettiin *[[M/S Emma]]*, jonka kapasiteetti on 216 matkustajaa. Talvikaudella käyttöön otettiin *[[M/S Tor]]*. Kesäkautta 2024 varten käyttöön otettiin jälleen *Emma*- ja *Tor*-lauttoja kevyempi *Amiraali*.

Huhtikuussa 2025 käyttöön otettiin vuonna 1967 valmistunut 36-metrinen *Kökar*, jonka kyytiin mahtuu 226 matkustajaa. Se on suurempi kuin Suomenlinnan lautat *[[M/S Suokki]]* ja *[[M/S Suomenlinna II]]*.

## Lähteet

 
## Aiheesta muualla
Guayanantangara

**Guayanantangara** (*Cyanicterus cyanicterus*) on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosissa. 

## Koko ja ulkonäkö

Guayanantangara kasvaa noin 17 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Guayanantangarakoiraan pää, selkä, siivet ja ylärinta ovat kiiltävät ja syvänsiniset. Rinnan alaosa ja vatsa ovat väriltään keltaiset. Lajin naaraan naama on keltainen. Päälaki, selkä ja siivet ovat koirasta vaaleammat ja sävyltään vihreämmät. Rinta ja vatsa ovat kirkkaan keltaiset. Guayanantangaran nokka on pitkä ja raskastekoinen. Koiraan nokka on musta, mutta naaraalla nokan alaosa on vaaleampi.

## Levinneisyys ja elintavat
Guayanantangaran levinneisyysalue ulottuu Venezuelan länsiosista Ranskan Guayanaan ja Brasilian pohjoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja savannien metsät. Guayanantangara liikkuu tavanomaisesti pareittain puiden latvuskerroksessa. Lintu liittyy usein myös sekaparviin muiden lintulajien kanssa.

## Lähteet
Rob Page

**Robert John Page** (s. 3. syyskuuta 1974) on walesilainen jalkapallovalmentaja ja uransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on Walesin jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. 18-vuotisen pelaajauransa aikana Page pelasi 550 ottelua Valioliigassa ja English Football Leaguessa kuudessa eri seurassa.

Page oli Walesin päävalmentajana vuoden 2020 EM-kisoissa, jolloin Wales eteni neljännesvälieriin saakka. Kesäkuussa 2022 Pagen johtama Wales saavutti paikan vuoden 2022 MM-kisoissa ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1958.

## Lähteet
Cnemaspis tropidogaster

**Cnemaspis tropidogaster** on gekkoliskojen heimoon kuuluva harvinainen matelija. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi. 

Liskon pituus kuononkärjestä hännäntyveen on noin 3 cm. 

Sitä on tavattu vain Sri Lankalta läheltä pääkaupunki Colomboa. Se elää kostean metsän kallioisilla reunamilla. Molemmat nykyisin tunnetut alinpaikat ovat metsässä toimivien luostarien alueella.

Lajin uhanalaisuuteen on vaikuttanut ihmisen toiminta: metsänhakkuut ja metsän korvaaminen ananasviljelmillä sekä graniitin louhinta.

## Lähteet
New Year’s Day (Taylor Swiftin kappale)

**New Year’s Day** on yhdysvaltalaisen laulaja Taylor Swiftin kappale albumilta *[[Reputation]]* (2017). Swift kirjoitti ja tuotti kappaleen Jack Antonoffin kanssa.
Kappale julkaistiin singlenä Yhdysvaltain countryradioon 27. marraskuuta 2017. Se on laulajan ensimmäinen countryradioon markkinoitu kappale sen jälkeen, kun hän vaihtoi tyyliä countrysta popmusiikkiin vuonna 2014. Kappaleen menestys jäi heikommaksi kuin albumin muiden singlejen. Se nousi Yhdysvaltojen countrylistan sijalle 33.

## Tyyli ja sanoitukset
”New Year’s Day” -kappaleessa on piirteitä country- ja popmusiikista. Kappale on akustinen pianoballadi ja eroaa huomattavasti *Reputation*-albumin muista kappaleista. Muut kappaleet ovat tyyliltään electropop-musiikkia.  

Kappaleen nimi ”New Year’s Day” (suom. ”uudenvuodenpäivä”) tulee siitä, että sanoitukset kuvaavat hetkeä uudenvuoden juhlien jälkeen. Sanoitukset kertovat rakkaudesta, joka jatkuu myös juhlahetkien jälkeen. Kappale on levyllä viimeisenä.

## Vastaanotto
Kappaleen kaupallinen 
menestys jäi heikoksi etenkin verrattuna albumin muihin singleihin. Se nousi Yhdysvaltojen countrylistan sijalle 33. Kappale ei päässyt yleiselle singlelistalle. Yhdysvaltojen lisäksi kappale esiintyi Kanadan countrylistalla sijalla 50. Vaatimattomasta kaupallisesta menestyksestä huolimatta kriitikot pitivät kappaletta yhtenä albumin parhaista.

## Live-esitykset
Kappaleen ensiesitys oli *Reputation*-albumin kuuntelutapahtumassa Swiftin Rhode Islandin talossa lokakuussa 2017. Esitys näytettiin televisiossa Yhdysvalloissa. Swift esitti kappaleen uudelleen Jimmy Fallonin ohjelmassa albumin ilmestyttyä marraskuussa.

”New Years Day” kuului *[[Reputation Stadium Tour]]* -kiertueen vakituiseen ohjelmistoon vuonna 2018. Swift esitti sen pianolla mash-upina vanhemman kappaleensa ”Long Live” kanssa. Hän esitti kappaleen muutamia kertoja *[[The Eras Tour]]* -kierteella vuosina 2023 ja 2024.

## Listasijoitukset

## Myyntipalkinnot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* New Year’s Day (Live-esitys The Tonight Show -ohjelmasta)
Viikinkimiekat Suomessa

**Viikinkimiekat Suomessa** on vuonna 2018 julkaistu Suomesta löydettyjä viikinkimiekkoja käsittelevä tietokirja, jonka on kirjoittanut Mikko Moilanen ja julkaissut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Moilanen on koulutukseltaan arkeologi ja seppä.

Teos käsittelee sitä, miksi Suomesta on löytynyt niin paljon viikinkimiekkoja. Moilasen kirja haastaakin vanhan käsityksen rautakauden Suomesta, jota on totuttu pitämään köyhänä syrjäseutuna. *Viikinkimiekat Suomessa* johdattaa lukijan viikinkiajan Suomeen ja Eurooppaan, ajan väkivaltaiseen kulttuuriin ja uskomuksiin. Teos kertaa, miten miekka oli viikingeille sekä yliluonnollisia ominaisuuksia sisältävä ase että statusesine ja perintökalleus, jonka valmistaminen vaati suurta taitoa.

Teos käsittelee sitä, miten tunnetut INGELRII- ja ULFBERHT-miekat olivat Ragnar Lothbrokin ja hänen aikalaistensa tavaramerkkejä. Kirja pyrkii myös vastaamaan siihen, että valmistettiinko näitä miekkoja myös viikinkiajan Suomessa, vai olivatko ne arvokasta tuontitavaraa.

## Lähteet
Getaway Car

**Getaway Car** on yhdysvaltalaisen laulaja Taylor Swiftin kappale vuoden 2017 albumilta *[[Reputation]]*. Swift kirjoitti ja tuotti kappaleen muusikko ja tuottaja Jack Antonoffin kanssa. ”Getaway Car” on synthpop-kappale, joka kertoo lyhyestä tuhoon tuomitusta romanssista.

Kappale julkaistiin singlenä vain Australiassa ja Uudessa-Seelannissa 7. syyskuuta 2018 *[[Reputation Stadium Tour]]* -kiertueen tullessa maihin. Single ei menestynyt listoilla, mutta on sittemmin saanut kulta- tai platinalevyn sertifikaatin useista maista. Se on myynyt kolminkertaista platinaa Australiassa ja platinaa Isossa-Britanniassa.

## Tyyli ja sanoitukset
”Getaway Car” on synthpop-kappale. Kappaleen sanoitukset kertovat lyhyestä ja tuhoon tuomitusta romanssista, johon laulaja ryhtyi päästäkseen pois edellisestä parisuhteestaan. Siinä käytetään metaforana rikosta ja pakomatkaa. Laulaja vertaa itseään ja poikaystäväänsä Bonnien ja Clyden tarinaan. 
Kappaleen on tulkittu mediassa kertovan Swiftin paljon huomiota saaneesta lyhyestä suhteesta näyttelijä Tom Hiddlestonin kanssa kesällä 2017. 

## Vastaanotto
”Getaway Car” -kappaletta verrattiin mediassa Swiftin edellisen albumin *[[1989 (Taylor Swiftin albumi)|1989]]* kappaleisiin, etenkin kappaleeseen ”Out of the Woods”. Molemmat ovat Swiftin ja Antonoffin tekemiä synth pop -kappaleita, joiden äänimaailma ja tuotanto ovat samantyylinen. 

Kappale sai kriitikoilta ja yleisöltä hyvää palautetta. Monet pitivät kappaletta yhtenä *Reputation*-albumin parhaista. Vuonna 2024 Variety-lehti laittoi kappaleen sijalle 5 Swiftin parhaiden kappaleiden listalla. Kappaleesta on tullut suosittu myös fanien keskuudessa.

Hyvistä arvioista huolimatta ”Getaway Car” menestyi kaupallisesti heikommin kuin monet Swiftin muista singleistä. Se ei alun perin noussut Australian viralliselle singlelistalle. Kappale oli kuitenkin Australiassa digitaalisten kappaleiden listan sijalla 33 vuonna 2018. Sen suosio kasvoi myöhemmin ja se nousi virallisen listan sijalle 96 vuonna 2024.
Uudessa-Seelannissa se oli Hot Singles -listan sijalla 9 vuonna 2018.

## Listasijoitukset

## Myyntipalkinnot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Getaway Car YouTubessa
Pekka Vaara

**Pekka Vaara** (s. 1950 Nivala) on suomalainen Espoon Tapiolassa asuva diplomi-insinööri ja Vienan Karjalan historiasta kirjoittanut historioitsija. Hän toimii Karjalan Sivistysseuran varapuheenjohtajana. Pekka Vaaran sukujuuret ovat Uhtualla Vienan Karjalassa, hänen isoisänsä oli Andronovin laukkukauppiassukua.

Vaaran isoisä lähetettiin 1900-luvun alussa oppiin Suomen puolelle Nivalaan veljensä hoitamaan kauppaan. Ensimmäisen maailmansodan aikana isoisä joutui pariksi vuodeksi Venäjän armeijaan ja palasi 1917 mennäkseen työhön suvun Oulaisissa omistamaan kauppaan. Isoisä ja hänen veljensä suomensivat sukunimensä Vaaraksi vuonna 1918.

Pekka Vaara alkoi 1990-luvun alussa tutkia oman perheensä historiaa ja hankki useita hyllymetrejä Vienan Karjalaan liittyvää kirjallisuutta. Hän vieraili ensimmäisen kerran Uhtualla 1991 ja teki sitten useita matkoja Vienan Karjalan kyliin. Vaara oli Finn-Stroin palveluksessa 1980-luvulla ja vieraili useita kertoja Kostamuksessa, tässä vaiheessa hän hankki myös venäjän kielen taidon.

Kirjojaan varten Vaara hankki lähdetietoa suomalaisista arkistoista ja Karjalan kansallisarkistosta Petroskoista. Hänellä oli myös suvussaan elänyttä historiatietoa. Vaaran mukaan karjalaisten näkemykset 1917-1919 vaihtelivat autonomiasta Venäjän yhteydessä itsenäisyyteen tai Suomeen liittymiseen. Vuonna 1918 ilmestynyt *Viena 1918: kun maailmansota tuli Karjalaan* käsitteli vuoden 1918 tapahtumia Vienassa. Tänä aikana vienankarjalaiset tavoitelivat eri aikoina autonomiaa Venäjän yhteydessä, liittymistä Suomeen tai itsenäisyyttä Ison-Britannian suojeluksessa. Vuonna 2020 ilmestynyt *Viena 1919–1922 – Kun neuvostovalta tuli Karjalaan* käsitteli taas aikaa ennen ja jälkeen Tarton rauhan solmimisen 1920.

Vaaran vuonna 2022 ilmestynyt kirja *Nivalan pojat heimosodissa* käsittelee heimosotiin vuosina 1918–1922 osallistuneiden 38 nivalalaismiehen aiheita.

## Julkaisuja
* *Uhtuan Andronoffit*. Sumtsa, Espoo 2010, 2. painos 2011
* *Viena 1918: kun maailmansota tuli Karjalaan*. Docendo, Jyväskylä 2018
* *Viena 1919-1922: kun neuvostovalta tuli Karjalaan*. Docendo, Jyväskylä 2020
* *Nivalan pojat heimosodissa*. Nivala-seura ry, Nivala 2022

## Toimitustöitä
* A. V. Ervasti : *Ahma: kertomus unohtuneitten maasta*; toim. Pekka Vaara. Karjalan Sivistysseura, Helsinki 2013

## Lähteet
Carolina (kappale)

**Carolina** on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale, joka on mukana Delia Owensin kirjaan perustuvassa elokuvassa *[[Suon villi laulu (elokuva)|Suon villi laulu]]* (*Where the Crawdads Sing*, 2022). Se julkaistiin digitaalisena promosinglenä 24. kesäkuuta 2022. Swift sävelsi ja tuotti kappaleen Aaron Dessnerin kanssa. Kappale sai Grammy - ja Golden Globe -ehdokkuudet.

## Tyyli ja sanoitukset
”Carolina” on täysin akustinen folkkappale. Siinä käytettiin vain instrumentteja, jotka olivat olemassa 1950-luvulla *Suon villin laulun* tarinan aikakautena kuten mandoliinia, kitaraa ja viulua. Kappale on balladi.

Taylor Swift ja Aaron Dessner sävelsivät kappaleen vuonna 2020. Swift kirjoitti sanoitukset *Suon villi laulu* -kirjan inspiroimana. Kirjaan perustuva ei ollut tuolloin vielä valmistunut. 
 
Kappale on kirjoitettu kirjan päähenkilön Kyan näkökulmasta. Kya kasvaa rikkinäisessä perheessä Pohjois-Carolinan soilla, jää yksin ja joutuu syytetyksi murhasta. Kappale kertoo yksinäisyydestä, petetyksi tulemisesta ja salaisuuksista. Swift halusi kappaleen kuvaavan myös henkilön itsenäisyyttä.

## Julkaisu
Pätkä kappaletta esiintyi elokuvan *Suon villi laulu* trailerissa maaliskuussa 2022. ”Carolina” julkaistiin virallisesti digitaalisena promosinglenä 24. kesäkuuta 2022. Singlejulkaisulla on kappaleesta kokopitkä ja lyhennetty versio. Kappale on mukana elokuvan soundtrack-albumilla *Where the Crawdads Sing (Original Motion Picture Soundtrack)*.

Swift esitti kappaleen livenä *[[The Eras Tour]]* -kiertueella Liverpoolissa 16. kesäkuuta 2023. Kappale esitettiin akustisesti mash-upina kappaleen ”No Body, No Crime” kanssa.

## Vastaanotto
”Carolina” sai positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta. Kriitikot kehuivat kappaleen surumielistä ja aavemaista tunnelmaa sekä Swiftin laulua. Kappaletta verrattiin Swiftin Aaron Dessnerin kanssa tekemiin albumeihin *[[Folklore (Taylor Swiftin albumi)|Folklore]]* ja *[[Evermore]]*.

”Carolina” oli ehdolla parhaan visuaaliseen mediaan tehdyn kappaleen Grammy-palkinnon voittajaksi.
Se oli myös ehdolla parhaan Parhaan kappaleen Golden Globe -palkinnon voittajaksi. Kappale voitti parhaan kappaleen palkinnon vuoden 2023 MTV Movie and TV Awards -gaalassa.

”Carolina” ei ollut iso menestys kaupallisesti. Yhdysvalloissa se nousi Billboard Hot 100 -listan sijalle 60. Isossa-Britanniassa se oli sijalla 63. Uudessa-Seelannissa kappale oli nousevia singlejä mittaavan Hot Singles -listan sijalla 5. Se oli singlelistoilla 50 kärjessä Unkarissa, Irlannissa ja Kanadassa.

## Singlen kappaleet

## Listasijoitukset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Carolina-lyriikkavideo
Leonid Bykov

**Leonid Fedorovytš Bykov** (; 12. joulukuuta 1928 Zbamjakan kylä, Slovjanskin piiri, Donetskin alue – 11. huhtikuuta 1979 Kiova) oli ukrainalainen neuvostoelokuvan ohjaaja, teatteri- ja elokuvanäyttelijä sekä käsikirjoittaja. Bykov menehtyi liikenneonnettomuudessa Minskin ja Kiovan välisellä maantiellä.

Bykov opiskeli Harkovan teatteritaiteen instituutissa (1946–1951) ja työskenteli sitten näyttelijänä Harkovan Taras Ševtšenkon draamateatterissa (1951–1960). Tänä aikana hänellä oli merkittävä rooli myös muutamissa elokuvissa, kuten *Näkemiin, Marina* (1954) ja *Maksim Perepelitsa* (; 1955). 

Ohjaajana Bykov debytoi vuonna 1962.. Hänen tunnetuin ohjauksensa on *[[Taistelulentäjät (vuoden 1973 elokuva)|Taistelulentäjät]]* (1973), jossa hän myös näytteli kapteeni Tytarenkon roolin, voitti useita palkintoja, muun muassa Ukrainan SNT:n valtionpalkinnon (1977). Elokuva tuli suuren yleisön nähtäville elokuussa 1974, ja jo saman vuoden aikana elokuvan oli nähnyt yli 44 miljoonaa katsojaa. Teos on arvostettu sittemmin Ukrainan elokuvahistorian sadan parhaan elokuvan listan sijalle 16 (Dovženko-keskus, 2021). Myös Bykovin toinen neuvostoliittolainen sotaelokuva (; 1977, missä hän näytteli Svjatkinan roolin) on laajalti tunnettu.

Taiteellisista töistään sai muun muassa Venäjän SFNT:n (1965) ja Ukrainan SNT:n kansantaiteilijan arvon (1974), ja useita Neuvostoliiton valtionpalkintoja. Hänen muistokseen on pystytetty useita muistomerkkejä ja hänen mukaansa on nimetty asteroidi Bykov.

## Lähteet
Anolis bicaorum

**Anolis bicaorum** on harvinainen väliamerikkalainen matelija. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on määritellyt sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.

Liskon pituus kuononkärjestä hännäntyveen on 7,5 cm.

Se on kotoperäinen laji Hondurasin Islas de la Bahían saarisryhmässä, Utilan saarella. Lajin uhanalaisuuteen ovat vaikuttaneet metsänhakkuut ja ihmisen mukana tulleiden eläinten kuten kissojen ja rottien saalistus.

## Lähteet
Cyclura collei

***Cyclura pinguis*** on Jamaikan saarella tavattava leguaani. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on määritellyt sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.

Koiraan pituus kuonosta hännäntyveen on noin 43 cm, naaraan 38 cm. Sen yleisväri on tummanharmaa, jossa on hiukan sinisen ja vihreän sävyjä. Väri on voimakkain selän harjasuomuissa. Nuoret yksilöt ovat vaaleampia kuin aikuiset, ja niiden sävy on selvemmin raidallinen. Luonnossa tavattavat yksilöt, varsinkin pesivät naaraat, näyttävät usein punaruskeilta koska ne kaivavat rautapitoista maa-ainesta.

Laji on ollut aiemmin yleinen Jamaikan kuivissa osissa, mutta harvinaistui nopeasti 1800-luvun loppupuolella. Nykyisin sitä tavataan vain Hellshiren kukkuloilla. 

Nämä leguaanit pesivät maanalaisissa onkaloissa, ja raskaana olevat naaraat kaivelevat harjoituskuoppia jo ennen munintaa. Ne munivat touko–kesäkuussa 6–20 munaa kerrallaan. Poikaset kuoriutuvat noin 85 päivän kuluttua.

Nykyisin lajin suurimman uhan muodostavat haitalliset vieraslajit kuten mungot ja kissat, jotka saalistavat munia ja poikasia. Toinen uhka on luvaton metsänhakkuu.

## Lähteet
Santionvuoren tuulivoimalaitos

**Santionvuoren tuulivoimalaitos** on Satakunnan Huittisten Kolkanmaan ja Vakkilan lähellä Santionvuorella sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 75 kilowattia eli 0,075 megawattia. Voimalaitoksen on rakentanut Jaakko ja Johannes Kariniemi  ja sen omistaa huittislainen Nordeco Oy.

## Yleistä
Tuulivoimala sijaitsee Punkalaitumen tieltä (seututie 230) poikkeavan Vakkilaan johtavan kylätien (yhdystie 12799) varressa. Tieltä poikkeaa pieni huoltotie tuulivoimalan pihaan. Voimala sijaitsee 90 metrin korkeudella mpy.

Tuulivoimalaitos on tanskalaisen Nordtankin valmistamaa NTK75/17-mallia , joita erään tiedon mukaan on 1980-luvun alkupuoliskolla valmistettu ainoastaan kuusi kappaletta. Sitä löytää toimivana vain satunnaisesti  ja se on Suomessa tämä malliston ainoa voimala . Tuulivoimalan napakorkeus on 40 metriä ja tuuliturbiinin halkaisija on 20 metriä.

## Historiaa
Voimalaitos on hankittu käytettynä ja käynnistetty sen jälkeen uudestaan maaliskuussa 2003. Erään tiedon mukaan tämä on toinen Fortumilta ostetuista kahdesta voimalasta , mutta Tuulivoimayhdistyksen taulukossa sille löytyisi vastine Paljasselän tuulivoimalasta, jonka tunnistetiedot täsmäävät ja jossa on merkintä ”Moved to Huittinen”. Se on luetteloitu esimerkiksi Valtion tieteellisen tutkimuslaitoksen tilastoissa nimellä *Huittinen&nbsp;1*.

## Katso myös
* Luettelo Suomen tuulivoimaloista
* Vampulan tuulivoimapuisto, Nordeco Oy

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Arthur M. Granfelt

**Arthur Mikael Granfelt** (11. joulukuuta 1873 Kalvola – 31. tammikuuta 1954) oli suomalainen teollisuusjohtaja ja suomalaisen hihnateollisuuden alkuunpanija.

Granfeltin vanhemmat oliat tilanomistaja Oskar Gustaf Fredrik Granfelt (1822–1896) ja Hanna Hellgrén (s. 1844). Hänen isänsä omisti Kalvolassa Ahlajärven kartanon.

Granfelt lähti kouluopintonsa päätettyään vuonna 1890 Yhdysvaltoihin ja oli siellä työssä liikealalla kolmisen vuotta. Hän piti vuosina 1894–1895 laivanvälityskonttoria Libaussa ja palasi sitten muutamiksi vuosiksi Suomeen. Hän oli vuosina 1903–1910 taas Yhdysvalloissa, ja siirtyi sieltä vuonna 1911 Ruotsiin. Ruotsissa Granfelt toimi Ab Skandinaviska Remfabrikenin konttoripäällikkönä ja isännöitsijänä perehtyen samalla hihnateollisuuteen. Vuonna 1916 Granfelt oli mukana perustamassa Tampereelle Oy Suomen Hihnatehdasta ja oli sen ensimmäisenä johtajana vuoteen 1919 saakka. Suomessa oli syntynyt pula hihnoista, koska ensimmäisen maailmansodan vuoksi hihnojen maahantuonti oli tyrehtynyt. Hän perusti sitten 1920 samalle teollisuudenalalle toisen yrityksen, Herkules Oy:n hihnatehtaan Turkuun ja johti sitä vuoteen 1925 saakka. Vuonna 1926 Oy Suomen Hihnatehdas ja Herkules Oy yhdistettiin Suomen Hihnatehtaat Oy:ksi. Uuden yhtiön suurin osakas oli Gösta Serlachius, muita omistajia olivat Granfelt ja Edgar Grönblom. Granfeltista tuli tämän Tampereella toimineen yhtiön toimitusjohtaja. Granfeltin johtamat tehtaat keskittyivät lähinnä balatahihnain valmistamiseen.

Suomen Hihnatehtaat Oy-Ab Finska Remfabrikerna-yhtiön nimeksi muuttui 1941 Tammer Tehtaat Oy. Yhtiö valmisti käyttö- ja kuljetushihnojen lisäksi teknisiä kumi- ja bakeliittituotteita sekä paloletkuja. Tehdas sijaitsi vuoteen 1963 saakka Näsilinnankatu 43:ssa Tampereella kunnes siirrettiin Kalkun teollisuusalueelle. Tammer Tehtaat Oy fuusioitiin Oy Nokia Ab:hen vuonna 1969. Hihnojen valmistusta jatkaa nykyisin ContiTech Finland Oy.

Arthur Granfelt oli naimisissa vuodesta 1903 Signe Maria Elisabet Erikssonin (s. 1879) kanssa. Granfeltin veljistä Carl Oskar Samuel Granfelt (1870–1922) muutti Yhdysvaltoihin ja oli siellä sotaministeriön osastopäällikkönä. Allan Rikard Achates Granfelt (1872–1947) oli mukana perustamassa Kulosaaren huvilakaupunkia ja toimi Kulosaari-yhtiön johtajana.

## Lähteet
Anolis cusuco

**Anolis cusuco** on harvinainen väliamerikkalainen matelija. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on määritellyt sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.

Se on kotoperäinen laji Luoteis-Hondurasissa, missä sitä on tavattu Cusucon kansallispuistossa Sierra de Omoan vuoristossa. Lajin uhanalaisuuteen ovat vaikuttaneet metsänhakkuut.

## Lähteet
Bo Aurén

**Bo Gustav Mikael Aurén** (27. helmikuuta 1938 Alaveteli – 24. joulukuuta 2024 Kokkola) oli suomalainen kuvataiteilija ja graafikko. Hän opiskeli mainosgraafikoksi Helsingissä ja työskenteli ensin mainostoimisto SEK:ssa ja sitten Keski-Pohjanmaan Kirjapainon palveluksessa 1963–1988. Sen jälkeen hän työskenteli vapaana taiteilijana Kokkolassa.

Taidemaalarina Aurénin tuotanto kattoi muotokuva- ja maisema-aiheita sekä uskonnollisia teemoja. Muotokuvia hän maalasi yhteensä noin 250, muun muassa Viljami Kalliokoskesta, Jorma Reinistä ja Erik Fordellista. Maisemamaalausten aiheet löytyvät sekä Pohjanmaan rannikoilta että Välimereltä, jossa Aurén matkusti paljon. Tyylillisesti hän piti itseään realistina. 

Aurén suunnitteli myös julisteita ja mitaleja sekä kuvitti useita teoksia, muun muassa Yrjö Kujalan lastenkirjoja. Pedersören kunnan vaakuna on Aurénin suunnittelema.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Bo Aurén. Kuvittajabibliografia. Lastenkirjainstituutti.