Hautajaispuhe (Hypereides)

**Hautajaispuhe** (; ) on Hypereideen kirjoittama puhe, joka pidettiin Lamian sodassa kaatuneiden hautajaisissa Ateenassa vuonna 322 eaa. ja joka on osoitettu sotapäällikkö Leostheneelle ja muille kaatuneille. Puheen numero Hypereideen puheiden joukossa on 6.

## Historia

Hypereideen *Hautajaispuhe* on laadittu vakiintuneen kaavan mukaisesti, sillä tällaisen puheen aiheet olivat jo kauan sitten määräytyneet perinteen kautta. Puhujan taito näkyy siinä, miten omaperäisesti hän käsittelee näitä perinteisiä yhteisiä teemoja. Ensimmäiseksi huomio kiinnittyy voimakkaaseen henkilökohtaiseen sävyyn. Hypereides oli ollut poliittisesti läheisessä yhteydessä Leostheneehen, ja vuosien 323–322 eaa. Lamian sota, jossa Leosthenes sai surmansa, oli heidän yhteisellä vastuullaan.

Puhujan henkilökohtainen tunneside Leostheneehen tulee puheessa hyvin selvästi esiin; Leosthenes on itse asiassa puheen pääaihe. On aikakaudelle tyypillistä, että yksilöä korotetaan näin korkealle: J. F. Dobson huomauttaa, että näin on kuljettu pitkä matka Perikleen hautajaispuheen kylmästä persoonattomuudesta, jossa nimettömät henkensä uhraavat sankarit ovat vain osa kuolemattoman kaupungin silmien ohi kulkevaa kulkuetta.

Hypereideen puheet tunnettiin pitkään vain huonosti. Vuonna 1847 osia hänen puheistaan alkoi jälleen tulla esiin Egyptistä löydettyjen papyrusten joukossa. Vuonna 1856 papyruksista löydettiin huomattavia katkelmia *Hautajaispuheesta*.

## Sisältö

Puheen aluksi puhuja korostaa nöyryyttään kaatuneiden suuruuden edessä: Leostheneen ja hänen tovereidensa teot ovat niin ilmeisiä ja ajan todistamia, että puhuja pelkää sanojensa jäävän niiden arvoa heikommiksi. Ylistys kohdistuu sekä Ateenaan, joka valitsi kunniakkaan ja aiempia saavutuksiaan vastaavan tai ne ylittävän politiikan, että kaatuneisiin, jotka osoittivat olevansa esi-isiensä arvoisia. Erityinen kunnia kuuluu Leostheneelle, joka ei ainoastaan johtanut kansaa päätöksenteossa vaan myös komensi sitä taistelukentällä. Puhuja vertaa kaupunkia aurinkoon, joka tuo järjestyksen, oikeuden ja yhteisen turvan koko Kreikalle.

Puhe keskittyy Leostheneehen ja hänen sotatoimiinsa. Puhuja sanoo, että Leosthenes ymmärsi Kreikan olevan alistettu ja lahjonnan turmelema ja näki Ateenan kykenevänä ottamaan johtavan aseman vapauden puolustajana. Leosthenes asetetaan melkein samalle tasolle Ateenan itsensä kanssa:

Hän kokosi joukot, voitti vastustajia Boiotiassa, esti Antipatroksen etenemisen Pylaissa eli Thermopylaissa, löi hänet Lamian lähellä ja hankki liittolaisia. Vaikka kohtalo esti häntä itseään näkemästä työnsä loppua, myöhemmät voitot perustuivat hänen luomiinsa edellytyksiin. Ylistys ulottuu myös muihin kaatuneisiin, sillä voitot syntyivät heidän rohkeudestaan. He taistelivat Kreikan vapauden puolesta nähtyään Theban tuhon ja makedonialaisvallan seuraukset omin silmin. Mitä kauheampina mahdolliset seuraukset ilman heitä nähdään, sitä suurempi on heille kuuluva kunnia.

Puheen loppuosassa kaatuneita kuvataan onnekkaina eikä onnettomina: he vaihtoivat kuolevaisen ruumiin kuolemattomaan kunniaan ja turvasivat omalla rohkeudellaan koko Kreikan vapauden. Heidän tekonsa takasivat sen, että laki hallitsee mielivallan sijasta, että kansalaiset elävät ilman perusteettoman syytöksen pelkoa ja että yhteinen tulevaisuus on vapaa tyranniasta. He ottivat vastaan vaivat ja vaarat poistaakseen tulevaisuuden uhat muilta ja uhrasivat elämänsä, jotta toiset voisivat elää hyvin. Heidän kuolemansa esitetään uutena, jalompana syntymänä: nyt heidät tunnetaan kaikkialla rohkeutensa perusteella.

Puhuja korostaa, ettei heidän muistoaan voida unohtaa missään tilanteessa, sillä kaupungin menestys ja yksityinen turvallisuus perustuvat heidän tekoihinsa. Heitä pidetään kaikkien sukupolvien silmissä onnellisina ja esikuvina, ja heidän saavutuksensa asetetaan samalle tai jopa korkeammalle tasolle kuin myyttisten sankarien ja Kreikan aiempien vapauttajien teot.

Lopuksi puhuja kääntyy surevien puoleen: surua ei voi poistaa sanoilla, mutta sitä tulee hillitä muistamalla kaatuneiden ikuinen maine. Vaikka he menettivät pitkän elämän, he saavuttivat ajattoman kunnian, ja joko vapautuivat elämän kärsimyksistä tai saavat kuoleman jälkeen jumalallisen huolenpidon palkaksi teoistaan; näin puhe päättyy ajatuksiin kuolemanjälkeisestä elämästä:

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* Hyperides: *Funeral Speech*. Teoksessa 

## Aiheesta muualla

* Υπερείδης: *[https://el.wikisource.org/wiki/Επιτάφιος_(Υπερείδης) Επιτάφιος]*. Wikiaineisto. 
* Hyperides: *[https://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus%3Atext%3A1999.01.0139%3Aspeech%3D6%3Asection%3D1 Funeral Oration]*. Perseus. 
* Hyperides: *[https://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus%3Atext%3A1999.01.0140%3Aspeech%3D6%3Asection%3D1 Funeral Oration]*. Perseus. 
* Hyperides: *[https://topostext.org/work/762 Funeral Oration for Leosthenes]*. ToposText.