Todennäköisyystahallisuus

**Todennäköisyystahallisuus** on rikosoikeudellisen tahallisuuden alin aste Suomen rikoslaissa. Tekijä on aiheuttanut rikoksen tunnusmerkistön mukaisen seurauksen tahallaan, jos hän on pitänyt seurauksen aiheutumista *varsin todennäköisenä* eli todennäköisempänä kuin sen syntymättä jäämistä. Todennäköisyystahallisuus muodostaa rajan tahallisen teon ja tuottamuksen välille, ja sen arviointi on käytännössä yksi rikosoikeuden keskeisimmistä kysymyksistä.

## Lainsäädäntö

Rikoslain 3 luvun 6 §:n (515/2003) mukaan tekijä on aiheuttanut tunnusmerkistön mukaisen seurauksen tahallaan, jos hän on tarkoittanut aiheuttaa seurauksen taikka pitänyt seurauksen aiheutumista varmana tai varsin todennäköisenä. Seuraus on aiheutettu tahallaan myös, jos tekijä on pitänyt sitä tarkoittamaansa seuraukseen varmasti liittyvänä.

Säännös erottaa kolme tahallisuuden astetta:

# **Tarkoitustahallisuus** tekijän nimenomaisena tarkoituksena on aiheuttaa seuraus.
# **Varmuustahallisuus**: tekijä pitää seurauksen aiheutumista varmana, vaikka se ei ole hänen ensisijainen tavoitteensa.
# **Todennäköisyystahallisuus**: tekijä pitää seurauksen aiheutumista varsin todennäköisenä.

Todennäköisyystahallisuus on näistä alin aste ja samalla tahallisuuden alaraja. Hallituksen esityksen HE 44/2002 vp mukaan "varsin todennäköinen" tarkoittaa, että tekijä pitää seurauksen syntymistä todennäköisempänä kuin sen syntymättä jäämistä. Jos molemmat vaihtoehdot ovat tekijälle yhtä uskottavia, tekoa ei voida pitää tahallisena.

### Seuraustahallisuus ja olosuhdetahallisuus

Rikoslain 3 luvun 6 § koskee sanamuotonsa mukaan vain **seuraustahallisuutta** eli sitä, onko tekijä tahallaan *aiheuttanut* tunnusmerkistön mukaisen seurauksen. **Olosuhdetahallisuus** eli se, onko tekijä ollut tietoinen rikoksen tunnusmerkistöön kuuluvista olosuhteista, jätettiin lakivaliokunnan mietinnön LaVM 28/2002 vp perusteella säännöksen soveltamisalan ulkopuolelle ja oikeuskäytännössä ratkaistavaksi. Lakivaliokunta katsoi, ettei todennäköisyyskriteeri sovellu hyvin kaikkiin rikostyyppeihin, ja pelkäsi sen nostavan tahallisuuden kynnystä erityisesti talousrikoksissa.

Korkein oikeus on kuitenkin useissa ennakkopäätöksissään soveltanut todennäköisyystahallisuutta myös olosuhdetahallisuuden alarajana.

## Lainsäädäntöhistoria

### Tahallisuus ennen vuoden 2004 uudistusta

Ennen vuoden 2004 uudistusta rikoslaissa ei ollut tahallisuuden yleismääritelmää. Tahallisuuden sisältö ja alaraja määräytyivät korkeimman oikeuden oikeuskäytännössä. Korkein oikeus omaksui jo 1970- ja 1980-luvuilla todennäköisyysteorian, jonka mukaan teko on tahallinen, kun tekijä pitää seurauksen aiheutumista varsin todennäköisenä. Hallituksen esityksessä HE 44/2002 vp käytiin läpi keskeiset tahallisuusprejudikaatit (muun muassa KKO 1978 II 24, KKO 1988:8, KKO 1992:28, KKO 1998:2 ja KKO 2001:13) ja todettiin, että ehdotettu säännös vastasi korkeimman oikeuden vakiintunutta linjaa.

### Hallituksen esitys HE 44/2002 vp

Hallituksen esitys HE 44/2002 vp rikosoikeuden yleisiä oppeja koskevan lainsäädännön uudistamiseksi annettiin eduskunnalle 5. huhtikuuta 2002. Esitys sisälsi ehdotuksen rikoslain 3 luvun kokonaisuudistukseksi, johon kuului muun muassa tahallisuuden yleismääritelmä.

Alkuperäinen rikoslakiprojektin ehdotus oli sisältänyt myös laajemman tahallisuusmääritelmän, joka olisi kattanut niin sanotun tahtotahallisuuden: tekijä olisi ollut vastuussa tahallisesta teosta myös silloin, kun hän on pitänyt seurauksen aiheutumista "varteenotettavana mahdollisuutena" mutta suhtautunut siihen hyväksyvästi. Hallituksen esityksessä tämä hylättiin, koska korkein oikeus oli vakiintuneesti soveltanut todennäköisyysteoriaa eikä tahtoteoriaa.

Hallituksen esityksessä todettiin todennäköisyysarvioinnista:
* Todennäköisyyden käsitteellä ei tarkoiteta tilastomatemaattisia laskelmia, vaan arkista, tekohetkellä tekijän näkökulmasta laadittavaa arviota tunnusmerkistön täyttymisen uskottavuudesta.
* Tahallisuus alkaa pisteestä, jossa tekijä pitää seurauksen syntymistä todennäköisempänä kuin sen syntymättä jäämistä.
* Tekijällä tulee olla asiasta todellinen käsitys. Ei riitä, että tekijän *olisi pitänyt* tietää todennäköisyydestä, jos hän ei ole siitä ollut riittävässä määrin selvillä.

### Lakivaliokunnan mietintö ja lain voimaantulo

Lakivaliokunta käsitteli esityksen mietinnössään LaVM 28/2002 vp. Tahallisuussäännös oli mietinnön mukaan esityksen eniten keskustelua aiheuttanut säännös. Valiokunta rajasi säännöksen koskemaan vain seuraustahallisuutta ja jätti olosuhdetahallisuuden oikeuskäytännössä ratkaistavaksi.

Laki 515/2003 hyväksyttiin 13. kesäkuuta 2003 ja se tuli voimaan 1. tammikuuta 2004.

## Todennäköisyysarviointi

Todennäköisyystahallisuuden arviointi on subjektiivista: ratkaisevaa on tekijän oma käsitys tekohetkellä, ei seurauksen objektiivinen todennäköisyys. Arviointi perustuu olosuhteisiin, joista päätellään, mitä tekijän on täytynyt pitää varsin todennäköisenä.

Käytännössä tuomioistuimet arvioivat todennäköisyystahallisuutta seuraavien seikkojen perusteella:

* **Tekoväline ja tekotapa**: kuristaminen kaulasta tai puukonisku rintakehään on yleisesti tiedossa hengenvaaralliseksi
* **Väkivallan voimakkuus ja kesto**: pitkäkestoinen tai toistuva väkivalta viittaa siihen, että tekijä on havainnut uhrin tilan heikentymisen
* **Kohdistuminen kehon alueelle**: päähän, kaulaan tai rintakehään kohdistuva väkivalta on erityisen hengenvaarallista
* **Tekijän havainnot uhrin tilasta**: jos tekijä on voinut havaita uhrin tilan, hänen on vaikeampi vedota siihen, ettei pitänyt kuolemaa todennäköisenä
* **Ajonopeus ja olosuhteet**: liikennerikoksissa hyvin suuri ylinopeus taajamassa voi osoittaa, että tekijän on täytynyt pitää kuolemaa varsin todennäköisenä

Oikeuskirjallisuudessa on keskusteltu objektiivisen todennäköisyyden merkityksestä. Atro Kaarento on todennut, että objektiivisella todennäköisyydellä on käytännössä huomattava merkitys todennäköisyystahallisuuden arvioinnissa, koska tuomioistuin ei pysty luotettavasti selvittämään tekijän subjektiivista käsitystä, vaan päättelee sen olosuhteista.

## Rajanveto tuottamukseen

Todennäköisyystahallisuus muodostaa rajan tahallisen rikoksen ja tuottamuksellisen rikoksen välille. Rikoslain 3 luvun 7 §:n mukaan tekijän menettely on huolimatonta, jos hän rikkoo olosuhteiden edellyttämää huolellisuusvelvollisuutta, vaikka hän olisi kyennyt sitä noudattamaan. Törkeä tuottamus edellyttää kokonaisarviointia, jossa otetaan huomioon muun muassa rikotun huolellisuusvelvollisuuden merkittävyys ja riskinoton tietoisuus.

Rajanveto on käytännössä merkittävä erityisesti henkirikoksissa: sama teko, esimerkiksi pahoinpitelystä aiheutunut kuolema, voidaan arvioida joko tappona (rikoslain 21 luvun 1 §, rangaistus 8–12 vuotta vankeutta) tai törkeänä pahoinpitelynä ja törkeänä kuolemantuottamuksena (enintään yhteensä noin 4–5 vuotta vankeutta), riippuen siitä, täyttyykö todennäköisyystahallisuuden kynnys.

## Oikeuskäytäntö

### Seuraustahallisuus henkirikoksissa

Ratkaisussa KKO:2012:98 A oli lyönyt B:tä nyrkillä noin 20 kertaa kahdessa vaiheessa rintakehän ja pään alueelle. B oli vahvasti humalassa ja puolustuskyvytön. B kuoli vammoihinsa, joihin kuuluivat 13 kylkiluunmurtumaa, keuhkojen ja aivojen ruhjeita. Käräjäoikeus tuomitsi A:n taposta 9 vuodeksi vankeuteen, hovioikeus muutti tuomion törkeäksi pahoinpitelyksi ja törkeäksi kuolemantuottamukseksi (4 vuotta). Korkein oikeus katsoi äänin 3–2, ettei ollut riittävällä varmuudella näytetty A:n pitäneen B:n kuolemaa tekonsa varsin todennäköisenä seurauksena. Pelkkä väkivallan objektiivinen vaarallisuus ei riitä, vaan on osoitettava tekijän subjektiivinen käsitys kuoleman todennäköisyydestä.

Ratkaisussa KKO:2019:106 (5.12.2019) A oli tappanut puolisonsa B:n kuristamalla tätä kaulasta Helsinkissä. Kuristusote kesti todennäköisesti joitakin minuutteja. B oli kuristamisen aikana pystynyt pyytämään apua ja ääntelemään. Hovioikeus oli hylännyt tapposyytteen katsoen, ettei A ollut voinut pitää kuolemaa varsin todennäköisenä, ja tuominnut A:n pahoinpitelystä ja törkeästä kuolemantuottamuksesta 1 vuodeksi 4 kuukaudeksi ehdolliseen vankeuteen. Korkein oikeus totesi äänin 3–2, että kurkusta kuristaminen on yleisesti tiedossa hengenvaaralliseksi, koska hengitystiet voivat tukkeutua tai verenkierto pään alueelle estyä. A:n oli täytynyt pitää B:n kuolemaa tekonsa varsin todennäköisenä seurauksena, ja hänet tuomittiin taposta 8 vuodeksi vankeuteen.

Ratkaisussa KKO:2022:48 (6.7.2022) A oli tappanut 16-vuotiaan tytärpuolensa tukahduttamalla tämän. Hovioikeus oli tuominnut A:n murhasta. Korkein oikeus katsoi, ettei tekoa ollut tehty erityisen raa'alla tai julmalla tavalla, ja muutti syyksilukemisen tapoksi. Tapon tahallisuus perustui todennäköisyystahallisuuteen, ei tarkoitustahallisuuteen. Korkein oikeus otti matalamman tahallisuuden asteen huomioon rangaistusta alentavana seikkana ja tuomitsi A:n 10 vuodeksi vankeuteen.

Pirkanmaan käräjäoikeus tuomitsi 27. maaliskuuta 2026 kuljettajan taposta ja kahden matkustajan tapon yrityksistä 9 vuoden vankeusrangaistukseen. Kuljettaja oli ajanut Tampereella enimmillään 177 kilometrin tuntinopeudella alueella, jossa nopeusrajoitus oli 50 kilometriä tunnissa, ja auto suistui tieltä liikenneympyrässä. 16-vuotias matkustaja kuoli. Käräjäoikeus katsoi, että kuljettajan oli täytynyt pitää hallinnan menetystä ja matkustajien kuolemaa varsin todennäköisenä, jolloin todennäköisyystahallisuuden kynnys ylittyi. Tuomiosta äänestettiin, ja yksi oikeuden jäsen olisi tuominnut törkeästä kuolemantuottamuksesta. Tuomio ei ole lainvoimainen.

### Todennäköisyystahallisuuden kynnys

Ratkaisussa KKO:2013:82 (11.11.2013) A oli pyöräyttänyt revolverin rullaa, jossa oli yksi patruuna kuudesta pesästä, ja laukaissut aseen kahdesti B:n päähän osoittaen (venäläinen ruletti). Korkein oikeus katsoi, ettei kuoleman todennäköisyys (noin yksi kuudesosa per laukaus) täyttänyt todennäköisyystahallisuuden kynnystä, koska kuolema oli "selvästi todennäköisempää" jäävän toteutumatta kuin toteutuvan. Syyte tapon yrityksestä hylättiin, ja A tuomittiin laittomasta uhkauksesta ja vaaran aiheuttamisesta.

Ratkaisussa KKO:2015:84 A oli tietoisena HIV-tartunnastaan ollut useita kertoja suojaamattomassa sukupuoliyhteydessä B:n kanssa kertomatta tartunnastaan. Lääketieteellisen selvityksen mukaan tartuntariski oli yhdynnässä 1:200–1:2 000 ilman lääkitystä. Korkein oikeus katsoi, ettei A ollut voinut pitää HIV-tartunnan siirtymistä varsin todennäköisenä, koska tartuntariski oli huomattavasti alle 50 prosenttia. Syyte törkeän pahoinpitelyn yrityksestä hylättiin.

### Olosuhdetahallisuus

Ratkaisussa KKO:2006:64 (21.8.2006) A ja B olivat kuljettaneet repussa 2 522 grammaa amfetamiinia. He tiesivät repun sisältävän huumausainetta, mutta kiistivät tienneensä, että kyseessä oli erityisen vaarallinen huumausaine. Korkein oikeus katsoi, etteivät A ja B voineet vedota tietämättömyyteensä, koska he olivat tarkoituksellisesti jättäytyneet tietämättömiksi repun sisällöstä. Tapaus vahvisti, ettei tarkoituksellinen tietämättömyys poista tahallisuutta olosuhdetahallisuuden arvioinnissa.

Ratkaisussa KKO:2013:17 (15.3.2013) korkein oikeus käsitteli vahvennetussa 11 jäsenen kokoonpanossa olosuhdetahallisuuden alarajaa yrityssalaisuuden rikkomista koskevassa asiassa. Korkein oikeus vahvisti, että myös olosuhdetahallisuudessa sovelletaan todennäköisyystahallisuutta: tekijän on täytynyt pitää vähintään varsin todennäköisenä, että kyse on yrityssalaisuudesta.

Ratkaisussa KKO:2012:66 (26.6.2012) korkein oikeus sovelsi todennäköisyystahallisuutta olosuhdetahallisuuden alarajana seksikaupan kohteena olevan henkilön hyväksikäyttöä koskevassa asiassa. Kysymyksenä oli, oliko seksuaalipalvelun ostaja pitänyt varsin todennäköisenä, että myyjä oli parituksen uhri. Korkein oikeus viittasi laillisuusperiaatteeseen todennäköisyystahallisuuden johdonmukaisen soveltamisen tueksi eri rikostyypeissä.

Ratkaisussa KKO:2025:46 korkein oikeus totesi, että se on arvioinut olosuhdetahallisuutta todennäköisyystahallisuuden perusteella kaikissa rikoslain 3 luvun 6 §:n voimaantulon jälkeen antamissaan ratkaisuissa.

### Todennäköisyystahallisuus muissa rikostyypeissä

Ratkaisussa KKO:2021:45 (9.6.2021) A oli levittänyt opiskelijapiireissä väitteen, jonka mukaan B oli syyllistynyt raiskaukseen. Korkein oikeus katsoi, että A:n on täytynyt pitää ainakin varsin todennäköisenä sitä, että väite B:n syyllistymisestä raiskaukseen oli valheellinen. A tuomittiin törkeästä kunnianloukkauksesta.

Ratkaisussa KKO:2024:34 (31.5.2024) A oli perinyt sveitsiläisen sijoitustilin ja jättänyt ilmoittamatta pääomatuloja verotuksessa. Korkein oikeus hylkäsi syytteen äänin 3–2 ja katsoi, ettei rikoslain 29 luvun 1 §:n 1 momentin 3 kohdassa tarkoitetussa passiivisessa veropetoksessa riitä todennäköisyystahallisuus, vaan rikoksen tunnusmerkistö edellyttää tarkoitustahallisuutta (veron välttämistarkoitus). Ratkaisu osoittaa, että joissakin rikostyypeissä lainsäätäjä on asettanut korotetun tahallisuusvaatimuksen, jolloin todennäköisyystahallisuus ei riitä rangaistusvastuun perusteeksi.

## Kansainvälinen vertailu

### Ruotsi

Ruotsin korkein oikeus hylkäsi aiemman *eventuellt uppsåt* -mallin ratkaisussaan NJA 2004 s. 176 ja omaksui sen sijaan niin sanotun *likgiltighetsuppsåt* -mallin (välinpitämättömyystahallisuus). Ruotsin mallin mukaan tekijä on toiminut tahallaan, jos hän on mieltänyt seurauksen mahdolliseksi ja suhtautunut siihen välinpitämättömästi. Malli sisältää siten sekä tiedollisen että asenteellisen elementin, kun taas Suomen todennäköisyystahallisuus on puhtaasti tiedollinen.

### Norja

Norjan korkeimman oikeuden käytännössä sovelletaan niin sanottua positiivista suostumisteoriaa (*positiv innvilgelsesteori*): tekijä on toiminut tahallaan, jos hän on pitänyt seurausta mahdollisena ja tietoisesti päättänyt toimia, vaikka seuraus toteutuisi. Hypoteettinen välinpitämättömyysteoria, jossa arvioitaisiin, mitä tekijä olisi tehnyt, jos hän olisi pitänyt seurausta varmana, on Norjassa nimenomaisesti hylätty.

## Lähteet

* Boucht, Johan – Frände, Dan: *Suomen rikosoikeus – Rikosoikeuden yleisten oppien perusteet.* Poliisiammattikorkeakoulun oppikirjoja 29, Tampere 2019.
* Frände, Dan: *Yleinen rikosoikeus,* s. 122–131. Edita, Helsinki 2005.
* Kaarento, Atro: "Todennäköisyystahallisuus ja objektiivinen todennäköisyys". *Helsinki Law Review,* Vol. 18, No. 1, 2024, s. 64–84.
* Matikkala, Jussi: *Tahallisuudesta rikosoikeudessa.* Suomalainen Lakimiesyhdistys, A-sarja N:o 263, Helsinki 2005, .
* Tapani, Jussi – Tolvanen, Matti – Hyttinen, Tatu: *Rikosoikeuden yleinen osa – Vastuuoppi,* 3. uudistettu painos. Alma Talent, Helsinki 2019.
* Tikkala, Niko: "Todennäköisyystahallisuus tappotahallisuuden alarajana". *Lakimies* 5/2013.

### Viitteet