open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vain elämää (13. tuotantokausi)

**[[Vain elämää (televisiosarja)|Vain elämää]]** -sarjan **13. tuotantokausi** esitettiin Nelosella ja Ruudussa syksyllä 2022. 13. tuotantokaudelle osallistuivat Erika Vikman, Mikko Alatalo, Yona, Redrama, Pete Parkkonen, Meiju Suvas, Jyrki 69 sekä Tommi Läntinen.

Syksyn 2022 televisiolähetykset alkoivat perjantaina 9. syyskuuta 2022 Saapuminen Satulinnaan -jaksolla. Siinä ohjelman esiintyjät kohtaavat toisensa tapahtumapaikalla Hirvensalmen Satulinna-hotellissa. Varsinaiset artistien tuotantoa esittelevät jaksot alkoivat viikkoa myöhemmin Mikko Alatalon tuotantoa tulkitsevalla Mikko Alatalon päivä -jaksolla.

## Jaksot
}
|-
! 2
| 16. syyskuuta 2022
| 631&nbsp;000
| Mikko Alatalo
| 
|-
! 3
| 23. syyskuuta 2022
| 573&nbsp;000
| Erika Vikman
| 
|-
! 4
| 30. syyskuuta 2022
| 474&nbsp;000
| Redrama
| 
|-
! 5
| 7. lokakuuta 2022
| 514&nbsp;000
| Pete Parkkonen
|
|-
! 6
| 14. lokakuuta 2022
| 505&nbsp;000
| Tommi Läntinen
| 
|-
! 7
| 21. lokakuuta 2022
| 520&nbsp;000
| Yona
| 
|-
! 8
| 28. lokakuuta 2022
| 532&nbsp;000
| Jyrki 69
| 
|-
! 9
| 4. marraskuuta 2022
| 504&nbsp;000
| Meiju Suvas
| 
|-
! 10
| 11. marraskuuta 2022
| 345&nbsp;000
| Yllätysbiisit
| 
|-
! 11
| 18. marraskuuta 2022
| 422&nbsp;000
| Ystävänpäivä
| 
|-
! 12
| 25. marraskuuta 2022
| 305&nbsp;000
| *Vain elämää: [[Pelastakaa Lapset]]*
| 
|-
! 13
| 2. joulukuuta 2022
| 159&nbsp;000
| rowspan="2"|Kooste kauden kappaleista
| rowspan="2"|Kaikki artistipäivien kappaleet
|-
! 14
| 9. joulukuuta 2022
| 125&nbsp;000
|-
! 15
| 16. joulukuuta 2022
| 303&nbsp;000
| *Vain elämää: Joulu*
| 
|}
1 Keskikatsojamäärä televisiossa jakson ensiesityspäivänä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Vain elämää'' -sarjan jaksot Ruutu-suoratoistopalvelussa
Hamsterit (elokuva)

**Hamsterit** on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva, jonka on ohjannut Markku Pölönen. Se perustuu Veikko Huovisen samannimiseen romaaniin vuodelta 1957. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Pölönen ja Paula Vesala. Elokuvan nimiosaa esittää Peter Franzén. Elokuva kuvattiin Tampereella.

*[[Hamsterit (romaani)|Hamsterit]]*-romaani on kuvattu myös kerran aikaisemmin. MTV3 esitti vuonna 1982 Pauli Virtasen ohjaaman kolmiosaisen ''Hamsterit''-sarjan, jonka pääosassa oli Pentti Siimes. Elokuva on neljäs Veikko Huovisen romaanin filmatisointi valkokankaalle.

*Hamsterit* tuli ensi-iltaan 4. tammikuuta 2023.
## Arvosteluja
* Pertti Avola, *[[Helsingin Sanomat]]*: 
* Jussi U. Pellonpää, *[[Forssan Lehti]]*: 
* Tuomas Riskala, *[[Katso]]*: 
* Pilvi Meriläinen, *[[Film-O-Holic.com|Film-o-holic]]*: 
* Päivi Valotie, *[[Turun Sanomat]]*: 
* Miia Hartikainen, *[[Karjalainen (sanomalehti)|Karjalainen]]*: 
* Hannu Björkbacka, *[[Keskipohjanmaa]]*: 
* Antti Selkokari, *[[Kulttuuritoimitus]]*: 
* Hannu Liekso, *[[Episodi (lehti)|Episodi]]*: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hamsterit kuvataan Tampereella - hiiri toi viestin Huoviselta - Radio Suomi - Yle Areena
* Peter Franzén: Hamsterit -elokuva kertoo, miten meidän pitäisi toimia toistemme kanssa, niin läheisten kuin tuntemattomienkin - Radio Suomen ilta, Olga Ketonen - Yle Areena
Viktor Petrov

**Viktor Petrov**, salanimet: **V. Domontovytš** ja **V. Ber**, (22. lokakuuta 1894 Jekaterinoslav, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 8. kesäkuuta 1969 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kirjailija, kirjallisuudentutkija, arkeologi ja etnografi. Hän oli Ševtšenkon tieteellisen seuran jäsen.

Petrov valmistui Kiovan yliopistosta 1918 ja työskenteli vuodesta 1920 Ukrainan tiedeakatemian etnografisessa komissiossa. Hän oli Andri Lobodan kanssa sen julkaisun *Etnohrafitšnyi visnyk* päätoimittaja 1925–1929 ja komission johtaja 1927–1933. Hän harjoitti myös kirjallisuudentutkimusta ja oli kirjailijana lähellä ukrainalaisia uusklassikkoja. Hän pakeni 1944 länteen ja toimi sen jälkeen 1944–1945 Berliinissä sijaitsevan Ukrainan tieteellisen instituutin johtajana. Hän asettui sodan päätyttyä pakolaiseksi Müncheniin ja oli professorina Ukrainan vapaassa yliopistossa ja Ukrainan autokefaalisen ortodoksisen kirkon teologisessa akatemiassa. Hän oli Münchenissä ilmestyneen lyhytikäisen *[[Arka]]*-lehden toimituskunnan jäsen ja MUR-järjestön perustajia. Hän palasi 1949 Neuvostoliittoon ja työskenteli Moskovassa Neuvostoliiton aineellisen kulttuurin historian tutkimuslaitoksessa. Vuodesta 1956 hän opetti Ukrainan SNT:n tiedeakatemian arkeologisessa instituutissa Kiovassa ja oli sen tieteellisen arkiston intendentti.

Petrov kirjoitti salanimellä romaaneja ja kertomuksia. Kirjallisuudentutkijana hän kirjoitti kirjoja ja artikkeleita Panteleimon Kulišista sekä artikkeleita tieteellisiin julkaisuihin Taras Ševtšenkosta, Grigori Skovorodasta ja aikalaiskirjallisuudesta. Hän kirjoitti 1940-luvulla bolsevikkien tuhoamista ukrainalaisista kulttuurihahmoista pamfletin, joka julkaistiin lännessä 1959.

Etnografina Petrov kirjoitti kymmeniä artikkeleita esimerkiksi folkloren asemasta alueellisessa tutkimustyössä, auringosta ukrainalaisissa kansanuskomuksissa ja muusta kansanperinteeseen kuuluvista aiheista sekä artikkeleita Neuvosto-Ukrainan tietosanakirjaan. Hän osallistui arkeologina myöhäisen Tripoljen kulttuurin ja varhaisten slaavilaisten asuinpaikkojen kaivauksiin ja kirjoitti tutkimistaan aiheista kirjoja sekä artikkeleita tieteellisiin julkaisuihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Evert Nyman

**Frans Evert Nyman** (4. marraskuuta 1918 Mustasaari – 23. elokuuta 1985 Vaasa) oli suomalainen merikapteeni ja yritysjohtaja, joka sai merenkulkuneuvoksen arvonimen.

Nymanin vanhemmat olivat kalastaja Frans Nyman ja Aina Holm ja puoliso vuodesta 1944 Ethel Constance Gullans. Nyman kävi kansakoulun ja lähti merille 18-vuotiaana. Talvisotaan osallistunut Nyman palveli 1940–1944 kauppalaivastossa. Hän valmistui aliperämieheksi vuonna 1945, yliperämieheksi vuonna 1946 ja merikapteeniksi vuonna 1949. Nyman työskenteli 1945–1954 Suomen Höyrylaivan rahti- ja matkustajalaivoilla ja sitten useilla eri Vaasan Varustamon ja Rederi Ab Vasa-Umeån eli myöhemmältä nimeltään Vaasanlaivojen aluksilla. Hoidettuaan jo vuodesta 1956 käytännössä Vasa–Umeån toimitusjohtajan tehtäviä hänet nimitettiin siihen vuonna 1961. Tehtävää hän hoiti vuoteen 1977 asti. Nyman oli lisäksi  Matkatoimisto Polariksen perustaja ja yhtiön toimitusjohtaja 1960–1963. Hän oli myös perustamassa troolikalastusyrityksiä Finn-Fish ja Finn-Three ja oli yhtiöiden toimitusjohtaja 1948–1960. Nymanilla oli useita luottamustoimia ja hän oli merilain edellyttämänä arvio- ja katsastusmies Vaasassa. Merenkulkuneuvoksen arvonimen Nyman sai vuonna 1973. 

## Lähteet
Heimo Saarinen

**Heimo Olavi Saarinen** (10. syyskuuta 1911 Ahlainen – 17. joulukuuta 2001 Raasepori) oli suomalainen laivuri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai merenkulkuneuvoksen arvonimen.

Saarisen vanhemmat olivat kalastaja Juho Fredrik Petterinpoika Saarinen ja Hilda Josefina Kallentytär Lindholm ja puoliso vuodesta 1935 Eeva Kyllikki Urholin. Saarinen kävi kansakoulun ja meni vuonna 1928 töihin A. Ahlström Osakeyhtiön palvelukseen alusten kansi- ja konemieheksi. Porin kaupungin palveluksessa hän työskenteli vuodesta 1935 kansimiehenä ja alusten päällikkönä, saatuaan Itämeren laivurin pätevyyden vuonna 1940. Laivanvarustajaksi Saarinen alkoi hankittuaan kaksi rahtialusta vuonna 1947 ja ryhdyttyään niiden avulla liiketoimintaa harjoittavan Vesihuolto-yhtiön toimitusjohtajaksi. Vuonna 1961 Saarinen perusti Reposaaren Hinaus -yhtiön ja  vuonna 1969 Hangon Hinaus -yhtiön. Saarisen yhtiöstä kehittyi hinaus- ja meripelastusalan merkittävä toimija, enimmillään yhtiön käytössä oli yksitoista alusta. Saarinen toimi myös itse useiden alustensa päällikkönä. Hän myi yhtiönsä Effoalle vuonna 1981. Merenkulkuneuvoksen arvonimen hän sai seuraavana vuonna. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
HP 95LX

**HP 95LX** on Hewlett-Packardin valmistama kädessä pidettävä kämmentietokoneen kaltainen "palmtop"-kokoluokan kannettava tietokone. Tietokoneessa oli mukana MS-DOS 3.22 ja Lotus 1-2-3. Tietokone tunnettiin myös koodinimellä *Jaguar*. Tietokone on seurausta tietokoneiden pienentymisestä "palmtop"-luokkaan: HP:n toimitusjohtaja John Young halusi kilpailla Japanista tulevien laitteiden kanssa.
Tietokone julkaistiin vuonna 1991. 95LX aloitti HP:n palmtop-koneiden sarjan. Myöhemmin kämmentietokoneet syrjäyttivät palmtop-luokan kannettavat tietokoneet.

## Lähteet
Empagliflotsiini

**Empagliflotsiini** (C23H27ClO7) on glykosidijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä aikuistyypin diabeteksen hoitoon. Empagliflotsiini kuuluu WHO:n keskeisimpien lääkeaineiden luetteloon.

## Ominaisuudet ja käyttö
Empagliflotsiinin vaikutukset perustuvat siihen, että se estää natriumin- ja glukoosinkuljettajaproteiini 2:n toimintaa. Tämän seurauksena glukoosin takaisinimeytyminen munuaisissa estyy ja glukoosin eritys virtsaan kasvaa ja veren glukoosipitoisuus pienenee. Empagliflotsiinin on myös havaittu vähentävän sydäntapahtumia. Lääkeainetta käytetään aikuistyypin diabeteksen hoitoon ja sitä voidaan käyttää yhdessä insuliinin, metformiinin, pioglitatsonin ja linagliptiinin kanssa. Yhdiste annostellaan tablettina.

## Haittavaikutukset
Empagliflotsiini voi aiheuttaa haittavaikutuksinaan virtsatietulehduksia, sukupuolielinten sieni-infektioita, liian alhaista verenpainetta ja erityisesti muiden diabeteslääkkeiden kanssa verensokeritason laskemista liian alhaiseksi eli hypoglykemiaa.

## Valmistus
Empagliflotsiinin synteesin lähtöaine on 2-kloori-5-jodibentsoehappo, josta muodostettu happokloridi reagoi fluoribentseenin kanssa. Muodostunut ketoni reagoi (3S)-3-hydroksitetrahydrofuraanin kanssa substituutiolla ja seuraavassa vaiheessa ketonin karbonyyliryhmä pelkistetään. Seuraava vaihe on reaktio suojatun glukonolaktonin kanssa, suojauksen poisto, metylointi ja metoksiryhmän eliminaatio.
:

## Lähteet
Alfred Deakin

**Alfred Deakin** (3. elokuuta 1856 – 7. lokakuuta 1919) oli australialainen poliitikko, joka toimi Australian toisena pääministerinä. Hän oli vuonna 1901 alkaneen Federation-liikkeen johtaja. Kolmen pääministerikautensa aikana seuraavan vuosikymmenen aikana (1903–1904, 1905–1908, 1909–1910) hänellä oli keskeinen rooli kansallisten instituutioiden perustamisessa.

Deakinia pidetään yhtenä Australian vaikutusvaltaisimmista pääministereistä. Hän oli pääarkkitehti monille Australian politiittisille aatteille; kuten White Australia politiikka, protektionismi ja Brittiläisen imperiumin tukeminen – muodostivat perustan Australian sosioekonomiselle kehykselle pitkälle 1900-luvulle asti. 

## Lähteet
Kanadan korkein oikeus

**Kanadan korkein oikeus** (engl: *Supreme Court of Canada*, SCC; ransk.: *Cour suprême du Canada*, CSC) on korkein tuomioistuin Kanadassa. Se muodostaa kaikkiin lopullisen oikeudellisen päätöksen sekä rikos-, hallinto-, siviili- ja valtiosääntöasioissa. Päätökset tuomioistuimessa päätetään enemmistöllä. 
Tuomioistuin koostuu 9 tuomarista. Tuomarit nimittää kenraalikuvernööri Kanadan pääministerin suosituksesta. Korkein oikeus päättää itse, mitä asioita se käsittelee lukuun ottamatta muutamia rikosoikeudellisia päätöksiä.

Se sijaitsee Ottawassa art deco -tyylisessä rakennuksessa. Rakennuksen on suunnitellut Ernest Cormier.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut (englanniksi ja ranskaksi)
Ben Chifley

**Joseph Benedict Chifley** (22. syyskuuta 1885 – 13. kesäkuuta 1951) oli australialainen poliitikko, joka toimi Australian 16. pääministerinä vuosina 1945-1949. Hän oli myös Australian työväenpuolueen johtaja.

Chifleystä tuli pääministeri vain kuukausi toisen maailmansodan jälkeen ja seuraavien neljän vuoden aikana hänen hallituksensa aloitti kunnianhimoisen ohjelman sosiaalisten uudistusten ja jälleenrakennussuunnitelmien toteuttamiseksi. Näitä olivat mm. hyvinvointivaltion laajentaminen, laajamittainen maahanmuutto-ohjelma sekä Australian National Universityn perustaminen.  Nykyään Ben Chifleyllä on ikoninen asema Australian työväenpuolueen piirissä. 

## Lähteet
Cantalupa

**Cantalupa** () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 2&nbsp;593 asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Arthur Fadden

**Arthur William Fadden** (13. huhtikuuta 1894 – 21. huhtikuuta 1973) oli australialainen poliitikko, joka toimi lyhyesti Australian 13. pääministerinä 29. elokuuta – 7. lokakuuta 1941. Hän oli Country Partyn (nyk. Australian kansallispuolue) johtaja vuosina 1940–1958. Hän oli ensimmäinen Queenslandissa syntynyt pääministeri ja ensimmäinen ja ainoa Country Partyn jäsen, josta tuli pääministeri omalla mandaatilla.

## Lähteet
Postglossaattorit

**Postglossaattorit** (myös **kommentaattorit** tai **konsiliaattorit**) olivat 1300-1400-luvuilla vaikuttanut oppineiden juristien koulukunta, jotka tutkivat roomalaisen oikeuden auktoritatiivisia tekstejä (etenkin Corpus iuris civiliksen *Digesta* ja *Institutiones* -osia) ja pyrkivät soveltamaan niitä käytännössä esiin nouseviin oikeudellisiin kysymyksiin. Nimitys "postglossaattorit" juontuu siitä, että heidät nähtiin 1100- ja 1200-luvuilla vaikuttaneiden glossaattorien työn jatkajina. Monet postglossaattoreista antoivat tutkimustyönsä ohessa runsaasti oikeudellisia neuvoja tai asiantuntijalausuntoja (lat. *consilium*).

Postglossaattoreista merkittävimpiä olivat Bartolus Sassoferratolainen (1314-1357) ja hänen oppilaansa Baldus Ubaldolainen (1327-1400). Myös Bartoluksen opettajan, Cino Pistoialaisen (1270-1336), vaikutus oikeustieteilijänä oli huomattava.

## Katso myös

*Ius commune
*Reseptio
*1100-luvun renessanssi
*Juristioikeus
*Keskiajan tiede

## Lähteet
Stig Lundqvist

**Stig Hugo Lundqvist** (22. helmikuuta 1924 Maarianhamina – 21. toukokuuta 2007 Maarianhamina) oli suomalainen juristi, laivanvarustaja ja järjestö- ja yritysjohtaja, joka sai merenkulkuneuvoksen arvonimen.

Lundqvistin vanhemmat olivat laivanvarustaja, merikapteeni Elis Hugo Lundqvist ja Anni Gustava Olofsson ja puoliso vuodesta 1947 Agneta Regina Palmer. Lundqvist tuli ylioppilaaksi vuonna 1943 Porissa ja valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1948. Varatuomarin arvon hän sai vuonna 1950 ja valmistui samana vuonna vielä diplomiekonomiksi. Hän toimi 1950-luvun alkuvuosina asianajajana Maarianhaminassa, mutta oli samalla töissä sekä Lundqvistin suvun omistamassa varustamossa että Ahvenanmaan laivanvarustajien yhdistyksessä, jossa hän toimi ensin asiamiehenä ja sitten toimitusjohtajana aina vuoteen 1974 asti. Hänellä oli myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä ja yritysten hallitusjäsenyyksiä, mukaan lukien  Viking Linen hallituksen jäsenyys vuodesta 1987 ja hallituksen puheenjohtajuus 1990–1995. Lundqvist-varustamon toimitusjohtaja Stig Lundqvist oli 1978–1994. Merenkulkuneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1984. Hänen isoisänsä Mathias Lundqvist oli saanut yhdessä Frans Wilhelm Laineen kanssa ensimmäisenä Suomessa merenkulkuneuvoksen arvonimen, vuonna 1920. 

## Lähteet
Antigua ja Barbudan kenraalikuvernööri

**Antigua ja Barbudan kenraalikuvernööri** () on Antigua ja Barbudan hallitsijan, kuningas Charles III:n virallinen edustaja Antigua ja Barbudalla. 

Kenraalikuvernöörin tulee olla syntyperäinen maan kansalainen ja hänet nimittää virkaan Antigua ja Barbudan hallitsija Antigua ja Barbudan pääministerin ehdotuksesta. Kenraalikuvernöörin virka on lähinnä seremoniallinen, mutta hänellä on valtuudet julistaa maahan hätätila ja nimittää maan senaattiin 17 jäsentä. Kenraalikuvernöörin virka-asunto sijaitsee St. John’sissa, Antiguassa. Antigua ja Barbudan perustuslain mukaan kenraalikuvernöörin virkakausi on virallisesti "hänen majesteettinsa tahdosta". 

Kenraalikuvernöörin palkkio on 108&nbsp;630 Itä-Karibian dollaria vuodessa. 

## Luettelo kenraalikuvernööreistä

Lähde:

## Lähteet
Deer Lodgen piirikunta

**Deer Lodgen piirikunta** () on Yhdysvaltojen Montanan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 9&nbsp;421 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Anacondan kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1865. Anacondan kaupungin ja Deer Lodgen piirikunnan hallinnot on yhdistetty, ja Deer Lodgen piirikunta onkin ns. yhdistetty kaupunki-piirikunta ().

## Väestö
Vuonna 2020 Deer Lodgen piirikunnan 9&nbsp;421 asukkaasta valkoisia oli 91,7&nbsp;%, mustia 1,5&nbsp;%, alkuperäisasukkaita 1,4&nbsp;% ja aasialaisia 0,6&nbsp;%. 4,2&nbsp;% asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,7&nbsp;% asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rasmus Helveg Petersen

**Rasmus Helveg Petersen** (s. 17. kesäkuuta 1968 Kööpenhamina) on tanskalainen toimittaja ja Radikaalin Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 2011–2015, 2015, 2018–2019 sekä vuodesta 2019 ja toiminut Tanskan kehitysapuministerinä vuosina 2013–2014 sekä ilmasto- ja energiaministerinä vuosina 2014–2015.
## Yksityiselämä
Rasmus Helveg Petersenin isä Niels Helveg Petersen oli Tanskan ulkoministeri 1990-luvulla ja isoisä Kristen Helveg Petersen opetus- ja kulttuuriministeri 1960-luvulla. Hänen veljensä Morten Helveg Petersen on meppi. 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Rasmus Helveg Petersen'' Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla
The Voice of Finland: Senior

**The Voice of Finland: Senior** on alun perin hollantilaiseen formaattiin perustuva ohjelma, jonka suomalaista versiota on esitetty Nelosella. Ohjelmassa kilpailevat 60–84-vuotiaat seniorit. Ohjelma on senioreille kehitetty versio The Voice of Finland -formaatista.

Kilpailu eroaa The Voice of Finland -ohjelmasta siten, että se on lyhyempi ja kukin kilpailija saa esitystensä jälkeen palautetta. Kilpailu etenee ensin Ääni ratkaisee -vaiheesta Knockoutteihin. Seuraavaksi on semifinaali, jossa selviää ketkä kolme parasta kustakin tähtivalmentajan tiimistä pääsevät finaaliin, joka käydään liveyleisön edessä Logomolla. Lopulta voittajan päättää liveyleisö.

Ohjelman toistaiseksi ainoaa kautta on juontanut Heikki Paasonen ja Elina Kottonen. Kaudella tähtivalmentajina toimivat myös The Voice of Finlandin tähtivalmentajina toimineet Tarja Turunen ja Michael Monroe sekä laulaja Ressu Redford.

Ensimmäisen kauden voitti voittohetkellään juuri 70 vuotta täyttänyt vuoden 1991 tangokuningas Jaska Mäkynen.

## Tuotantokaudet

## Lähteet
American Society of Agronomy

**American Society of Agronomy** (ASA) on vuonna 1907 perustettu Yhdysvalloissa toimiva tieteellinen ja ammatillinen järjestö, joka edistää tieteilijöiden, kouluttajien ja ammatinharjoittajien työtä maatalouden kehittämisen parissa. Järjestön tehtäviin kuuluu myös aiheeseen liittyvän tietouden välittäminen. Järjestön pääpaikka on Wisconsinin Madison, ja järjestö edustaa yli 12&nbsp;000 sertifioitua ammattilaista ja yli 7&nbsp;000 jäsentä.

American Society of Agronomy julkaisee digitaalisessa kirjastossaan vertaisarvioituja tutkimusjulkaisuja. Lisäksi järjestö tarjoaa muun muassa koulutusohjelmia ja tekee tiedepoliittisia aloitteita. American Society of Agronomylla on yhteistyösuhde Crop Science Society of American ja Soil Science Society of American kanssa. Kaikkia näistä järjestöistä tukee Agronomic Science Foundation.

American Society of Agronomy sai alkunsa maataloustieteestä kiinnostuneiden henkilön kokoonnuttua tarkoitusta varten Chicagossa 31. joulukuuta 1907. Järjestön ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Mark A. Carleton (1907–1908).

## Lähteet
Heidinesikko

**Heidinesikko** eli **toukoheidinkukka**, **heidinkukka** (*Primula matthioli*, syn. *Cortusa matthioli* heidinkukkien suvussa) on monivuotinen purppuranpunakukkainen esikkokasvi, jota käytetään puutarhakasvina. Laji jaetaan yhteentoista alalajiin, joista useat esiintyvät Keski- ja Itä-Aasiassa, tyyppialalaji euroopanheidinesikko (subsp. *matthioli*) esiintyy Keski-Euroopassa.

Tieteellinen lajinimi viittaa 1500-luvulla Italiassa eläneeseen Pietro Andrea Mattioliin.

## Alalajeja
* himalajanheidinesikko (subsp. *brotheri*)
* euroopanheidinesikko (subsp. *matthioli*)
* kiiltoheidinkukka (subsp. *turkestanica*, syn. *Cortusa turkestanica*)

## Lähteet
Uolevi Kettinen

**Eino Uolevi Kettinen** (25. marraskuuta 1920 Viipuri – 14. kesäkuuta 1996 Helsinki)  oli suomalainen upseeri, joka toimi Suezin vuoden 1956 ja Kyproksen vuoden 1964 YK:n suomalaisosastojen ensimmäisenä komentajana.

Uolevi Kettinen valmistui ylioppilaaksi keväällä 1939 Viipurin lyseosta. Aktiiviupseeritutkinnon hän suoritti Kadettikoulussa vuonna 1941. Jatkosotaan hän osallistui nuorempana upseerina ja komppanian päällikkönä Kevytosasto 5:ssä Uhtualla.

Sotien jälkeen Kettinen palveli osaston johtajana Helsingin komennuskomppaniassa ja opetusupseerina Maasotakoulussa. Vuosina 1951-1952 hän palveli toimistoupseerina Pääesikunnan ulkomaanosastolla, vuosina 1955-1956 puolustusvoimain komentajan adjutanttina, vuosina 1956-1957 YK:n suomalaisen komppanian päällikkönä ja vuosina 1958-1963 toimistoupseerina ja sotilasasiamiestoimiston päällikkönä pääesikunnan ulkomaanosastossa.

Vuonna 1963 Kettinen komennettiin pääesikunnan järjestelytoimistoon erikoistehtäviin. Sen jälkeen hän toimi huhtikuu-syyskuu 1964 YK:n Kyproksen suomalaisjoukkojen komentajana.

Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi vuonna 1961. 

## Lähteet
James Scullin

**James Henry Scullin** (18. syyskuuta 1876 – 28. tammikuuta 1953) oli Australian työväenpuolueen poliitikko ja Australian yhdeksäs pääministeri. Scullin johti työväenpuolueen hallitukseen vuoden 1929 vaaleissa. Hän oli ensimmäinen katolinen sekä irlantilais-australialainen, joka palveli Australian pääministerinä. Wall Streetin 1929 romahdus tapahtui vain kaksi päivää hänen viran vannomisen jälkeen, mikä merkitsisi suuren laman alkua myös Australiassa. Tämä hallitsikin hänen hallituskauttaan aina vuoteen 1931, jolloin Scullinin hallitus kaatui poliittisten erimielisyyksien vuoksi. Kaaoottisesta pääministerikaudestaan huolimatta Scullin pysyi yhtenä työväenpuolueen johtavana hahmona aina kuolemaansa asti.  

## Lähteet
Kuherruskuukausi

**Kuherruskuukausi** on häitä seuraava vastanaineiden siirtymäriitti ja irtiotto sosiaalisista ympyröistään ja avioliiton ulkopuolisista velvollisuuksistaan. Tuoreilla aviopareilla on nykyisin usein tapana viettää kuherruskuukautensa lomailemalla jossain eksoottisessa lomakohteessa.

Kuherruskuukausi on nykymuodossaan melko tuore perinne. Kuherruskuukausia alettiin pitää 1800-luvun lopulla, ja niistä tuli kulttuurinen tapa vasta 1900-luvun puolivälissä. Ennen sitä vastanaineet olivat viettäneet vain hääyön, joka ei kuitenkaan yleensä ollut edes täysin yksityinen. 1900-luvun alkupuolella jotkut tuoreet avioparit tekivät yhdessä lyhyen matkan lähiseudulleen. Nykyaikana moni vastanainut pari lähtee hääpäivänsä jälkeen viikoksi tai pidemmäksi aikaa romanttiselle ja tarkkaan suunnitellulle lomalle kauas eksoottisille kaukomaille.

Kuherruskuukausiperinnettä sen alkuaikoina tutkineiden sosiologien mukaan kuherruskuukausi on tärkeä vaihe avioliiton kehityksessä. Kuherruskuukauden aikana aviopari kehittää välilleen seksisuhteen ja kyvyn elää yhdessä. Nykyaikana kuherruskuukausi on nähty myös tapana, jolla aviopari vakuuttaa itselleen tehneensä oikean valinnan, jota ”täydellinen” kuherruskuukausikokemus vahvistaa. Kuherruskuukauden eksoottinen ympäristö tarjoaa lisäksi aistikokemuksia ja antaa parille yhteisen identiteetin paikassa, jossa heidät nähdään vastanaineina.

## Lähteet
Gustafsberg

**Gustafsberg** voi tarkoittaa seuraavia:

* Gustafsberg, sukunimenä:
** Harri Gustafsberg, suomalainen poliisi, tietokirjailija ja valmentaja
** Jutta Larm, ent. Gustafberg (s. 1973), suomalainen hyvinvointiyrittäjä, personal trainer, fitness-urheilija, seksuaaliterapeutti ja luennoitsija.

## Viihde
* Komppania Ketonen & Gustafsberg, suomalainen tv-sarja

## Paikkoja
* Gustafsberg, alue Ruotsissa Uddevallan kunnassa
* Villa Gustafsberg, historiallinen huvila Ruissalossa, Turussa

## Muut
* MV Gustafsberg VII, ruotsalainen moottorilaiva

## Katso  myös
* Gustavsberg
Theodor Bergmann (maataloustieteilijä)

**Theodor Bergmann** (7. maaliskuuta 1916 Berliini – 12. kesäkuuta 2017) oli saksalainen maataloustieteilijä ja vasemmistolainen ajattelija. 

Bergmann syntyi reformijuutalaisuutta edustaneen rabbi Juliuksen ja tämän vaimon Hedwigin (o.s. Rosenzweig) pojaksi. Hän liittyi kommunistiseen liikkeeseen 11-vuotiaana. Vuonna 1929 hän liittyi Saksan kommunistisen puolueen opposition (KPO) nuorisosiipeen, joka tuli tunnetuksi myös "brandleriittien" nimellä johtohamonsa Heinrich Brandlerin mukaan. Myös Bergmannin veljet Alfred ja Josef kuuluivat oppositiokommunisteihin, joiden johdossa toimivat Josif Stalinin vastaiset ajattelijat. Adolf Hitlerin noustua Saksassa valtaan Bergmann lähti maanpakoon. Hän vietti aikaansa myös Palestiinan alueella, mutta lähti 19-vuotiaana Sudeettialueille Saksan ja Tšekkoslovakian rajalle auttamaan KPO-tovereitaan näiden maanalaisessa poliittisessa työssä. Natsien vallattua sudeettialueet vuonna 1938 Bergmann lähti Ruotsiin, jossa vietti toisen maailmansodan ajan. Hän osallistui työväenliikkeen jälleenrakentamiseen palattuaan Saksaan vuonna 1946 ja oli johtava Gruppe Arbeiterpolitikin jäsen. Bergmann kuitenkin turhautui 1950-luvun alun vasemmistolaisen politiikan näkymiin ja luopui aktiivisesta politiikan teosta.

Bergmann väitteli tohtoriksi maataloustieteessä vuonna 1955. Hänestä tuli stuttgartilaisen Hohenheimin yliopiston professori vuonna 1973. Hän opetti myös muualla Saksassa ja muissa Euroopan maissa. Hän julkaisi uransa aikana lukuisia kirjoja ja artikkeleita maatalouden kansainvälisistä kehityskuluista. Bergmann jäi eläkkeelle vuonna 1981. Tämän jälkeen hän omistautui varsinkin kommunistisen liikkeen historian dokumentoinnille. Hän julkaisi laajan valikoiman historioita, elämäkertoja ja analyysejä aiheesta. Bergmann kävi Isossa-Britanniassa haastattelemassa sotilasta, parlamentaarikko Sir Fitzroy Macleania kuukausia ennen tämän kuolemaa (1996). Omaelämäkertateoksessaan hän kiitti Macleania siitä, että monista muista konservatiiveista poiketen hän oli periaatteellinen fasismin vastustaja. Bergmann myös kirjoitti brittiläiseen *[[Revolutionary History]]* -lehteen.

Bergmann liittyi saksalaispuolue Vasemmistoon, kun se perustettiin vuonna 2007. Hän oli poliittisesti aktiivinen puhujana ja kirjoittajana kuolemaansa saakka. Hän julkaisi vuodesta 2009 lähes vuoden välein uuden kirjan. Viimeinen hänen kirjoistaan ilmestyi hänen kuolinvuonnaan.

Bergmannin elämänkumppani Gretel Steinhilber kuoli vuonna 1994. Bergmann itse kuoli 101-vuotiaana lyhyen sairastamisen jälkeen.

## Lähteet
Theodor Bergmann

**Theodor Bergmann** voi viitata seuraaviin henkilöihin:

* Theodor Bergmann, liikemies (1850–1931)
* Theodor Bergmann, maataloustieteilijä (1916–2017)
* Theodor Bergmann, jalkapalloilija (s. 1996)
Dominique Walter

**Dominique Walter** (oik. **Dominique Michel Francois Gruère**, s. 22. toukokuuta 1942 Pariisi, Ranska – 26. elokuuta 2013) oli ranskalainen laulaja. Walter edusti Ranskaa Eurovision laulukilpailussa 1966 kappaleella *Chez nous* ja sijoittui kilpailun 16:nneksi. Sijoitus oli Ranskan siihen mennessä huonoin.

Laulaja Michèle Arnaud oli Dominique Walterin äiti.

## Diskografia
### EP:t
**Pourquoi Ne Viens-Tu Pas* (1965)
**S'en Vient Le Temps* (1965)
**Qui Lira Ces Mots ‎* (1966)
**Les Petits Boudins* (1967)
**Mrs Applebee* (1967)
**Les Années 70* (1968)
**Petites Annonces* (1969)

### Singlet
**L'amour Comme Il Va* (1965)
**Chez Nous* (1966)
**E Pericoloso L'amour* (1966)
**Johnsyne Et Kossigone* (1967)
**Les Petits Boudins* (1967)
**Plus Dur Sera Le Chut / L'Atlantique Ce Soir* (1968)
**La Complainte Du Partisan* (1969)
**La Vie Est Une Belle Tartine / Sarah* (1969)
**Barbara / La Liberté* (1970)
**Tu Seras Un Homme Mon Fils* (1971)
**Tu Viens D'Irlande / Ou Va La Chance*

## Lähteet
Trilok Gurtu

**Trilok Gurtu** (s. 30. lokakuuta 1951 Mumbai) on intialaissyntyinen, Saksaan asettunut lyömäsoittaja. Hän on lähestymistavaltaan eklektinen. Hänen tyyliään on usein kuvailtu intialaisen musiikin ja jazzin sekoitukseksi, mutta hän itse on kiistänyt luonnehdinnan itsestään "jazzmuusikkona". Gurtu on perinteisten intialaissoitinten, kuten sitarin ja tablan lisäksi sisällyttänyt yhtyeeseensä muun muassa kitaran ja sähköbasson.

Gurtu syntyi musikaaliseen perheeseen. Hänen isoisänsä oli sitaristi, ja hänen äitinsä Shobha Gurtu oli intialaisen klassisen musiikin laulaja. Gurtu aloitti tablansoiton opiskelun 6-vuotiaasta ja sai 1970-luvun puolessavälissä kansainvälistä huomiota esiintymällä Charlie Marianon ja John Tchicain kanssa. Vuonna 1977 hän esiintyi Asha Bhoslen säestäjänä tämän konserteissa New Yorkissa. Vuosina 1976–1978 Gurtu oli trumpetisti Don Cherryn yhtyeen jäsen. Vuonna 1978 hän muutti Hampuriin. Pian tämän jälkeen hän kiersi belgialaisen kitaristi Philip Catherinen kanssa ja levytti Catherinen sekä Charlie Marianon kanssa albumin *End of August*. Vuosina 1984–1988 Gurtu oli jäsenenä Oregon-yhtyeessä. Kesällä 1993 hän kiersi Euroopassa duoesiintyjänä Joe Zawinulin kanssa. Hän myös levytti Zawinulin ja Pat Methenyn kanssa albumin *Crazy Saints*. Kesällä 1998 Gurtu kiersi Andy Summersin ja Larry Coryellin kanssa.

Gurtun yhteistyökumppaneiden joukossa ovat olleet myös muiden muassa sellaiset jazzin ja rockin esittäjät kuin John McLaughlin, Ralph Towner, David Gilmore, Jan Garbarek, Bill Evans ja Nana Vasconcelos. Hän on esiintynyt myös Katia ja Marielle Labèquen pianistiduon ja tanssija Carolyn Carlsonin kanssa. *[[Down Beat]]* -lehden kyselyissä Gurtu on toistuvasti tullut nimetyksi parhaaksi lyömäsoittajaksi.

## Lähteet
Rolf Sundström

**Rolf Elis Sundström** (14. joulukuuta 1922 Helsinki – 20. joulukuuta 2011) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai merenkulkuneuvoksen arvonimen.

Sundströmin vanhemmat olivat Elis Albinus Sundström ja Julia Vilhelmina Blomquist. Hänen puolisonsa vuodesta 1949 oli Doris Alfhild Maria Sjölund. Ylioppilaaksi vuonna 1945 tullut Sundström osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan ja valmistui insinööriksi vuonna 1948. Hän oli Finnlinesillä insinööri 1947–1959, tekninen johtaja 1960–1974, johtaja ja johtoryhmän jäsen 1975–1981, varatoimitusjohtaja 1981–1982, toimitusjohtaja 1982–1988 ja hallituksen jäsen 1981–1982. Finnjet-Line-yhtiön toimitusjohtaja Sundström oli 1982–1983 ja Merivienti-yhtiön  toimitusjohtaja 1982–1984. Hänellä oli työuransa aikana myös useita luottamustehtäviä, kuten Suomen Varustamoyhdistyksen hallituksen puheenjohtajuus. Merenkulkuneuvoksen arvonimen Sundström sai vuonna 1989.

Pelasi nuoruudessaan SM-sarjassa jääkiekkoa HSK:ssa 1940-49 ja KIF:ssä 1949-53 yhteensä 63 ottelua, joissa tehopisteitä tuli 12+1.

## Lähteet
Kaj Engblom

**Kaj Johan Vilhelm Engblom** (s. 16. lokakuuta 1936 Nauvo) on suomalainen laivanvarustaja, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut merenkulkuneuvoksen arvonimen.

Engblomin vanhemmat olivat laivuri Georg Johannes Engblom ja Sigrid Wilen. Perämieheksi varttuneella iällä vuonna 1977 valmistunut Engblom työskenteli jo vuodesta 1951 merimiehenä isänsä omistamilla aluksilla, vuodesta 1956 laivanvarustajana ja vuodesta 1982 laivanpäällikkönä. Rederi Ab Engshipin perustajaosakas veljensä kanssa hän oli 1973–2006, hallituksen puheenjohtaja 1973–2006 ja toimitusjohtaja 1982–2001. Uransa aikana Engblom osti tai rakennutti kaksikymmentäkuusi alusta ja myi viisitoista ja hänen veljensä kanssa perustamallaan varustamolla oli 1990-luvun lopulla yli kolmesataa työntekijää. Varustamo myytiin vuonna 2006 Borelle. Engblomilla oli myös useita luottamustehtäviä. Merenkulkuneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1998.

## Lähteet
Dennis Christensen

**Dennis Ole Christensen** (s. 18. joulukuuta 1972) on tanskalainen Jehovan todistajat -liikkeen jäsen, joka pidätettiin Venäjällä ”ekstremistisen organisaation” jäsenenä 2017. Hän vapautui vuonna 2022. 

Orjolin kaupungissa tuomioistuin julisti ensimmäisenä Venäjällä Jehovan todistajat -uskonnollisen liikkeen ekstremistiseksi organisaatioksi vuonna 2016. Seuraavana vuonna Venäjän korkein oikeus julisti sen kielletyksi koko Venäjällä. Turvallisuuspoliisi teki tarkastuksen liikkeen tiloihin Orjolissa. Silloin pidätettiin tanskalainen Christensen. Hän oli ensin tutkintavankeudessa ja sai helmikuussa 2019 kuuden vuoden vankeustuomion. Hän pääsi vapaaksi toukokuussa 2022.

## Lähteet
Ben Lundqvist

**Ben Hugo Lundqvist** (s. 18. marraskuuta 1943 Maarianhamina) on suomalainen juristi, laivanvarustaja ja yritysjohtaja, joka on saanut merenkulkuneuvoksen arvonimen.

Lundqvist syntyi toimitusjohtaja Fraenk Hugo Lundqvistin ja Sara Margareta Erikssonin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1967 on Kirsti Rauha Kaarina Airikkala. Merenkulkuneuvos Stig Lundqvist oli hänen setänsä. Ben Lundqvist valmistui Turussa merkonomiksi vuonna 1964 ja diplomiekonomiksi vuonna 1967 sekä oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1970. Hän oli Rahtauskonttori-ytityksen rahtaaja 1967–1970 ja Kansallis-Osake-Pankin lakimies vuonna 1970. Lundqvist Rederierna -yhtiössä hän oli lakimies vuodesta 1970, rahtauspäällikkö vuodesta 1973 ja johtaja vuodesta 1981. Yhtiön toimitusjohtaja hänestä tuli vuonna 1995. Lundqvist on työskennellyt myös useiden muiden yritysten toimitusjohtajana ja hallituksissa ja on ollut yritysten osakas. Ahvenanmaan maakuntahallituksen verolakitoimikunnan sihteeri hän oli 1972–1975 ja Ahvenanmaan maakuntapäivien laki- ja talousvaliokunnan sihteeri 1974–1976. Hänellä on ollut myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Merenkulkuneuvoksen arvonimen Lundqvist sai vuonna 2006.

## Lähteet
Kehityshelvetti

**Kehityshelvetti** tai **tuotantohelvetti** () on termi, jota käytetään tuotantoprojektista, joka ei etene yrityksistä huolimatta. Termiä käytetään Hollywoodin elokuvateollisuudessa sekä videopeliteollisuudessa.

Eräitä syitä sanotaan olevan puutteellinen kommunikaatio alkuvaiheessa (erimielisyydet on helpompi sovittaa varhain kuin purkaa tehtyjä asioita myöhemmin) sekä rahoituksen loppuminen kesken. Tunnettu esimerkki rahoitusvaikeuksista on Peter Jacksonin *[[Taru sormusten herrasta (elokuvatrilogia)|Taru sormusten herrasta]]* -trilogia, mutta tämä ratkesi New Line Cineman myötä.

Kirjat voivat olla kehityshelvetissä pahimmillaan vuosikymmeniä kirjailijan pyrkiessä täydellisyyteen ja tehdessä muutoksia alkuperäiseen jatkuvasti. J.R.R. Tolkien aloitti *[[Silmarillion]]in* kirjoittamisen ensimmäisen maailmansodan aikana 1916, ja se oli pääpiirteissään valmis 1930-luvulla, mutta hän teki jatkuvasti siihen muutoksia, ja se oli keskeneräinen vielä kirjailijan kuollessa 1973. Hänen poikansa Christopher Tolkien lopulta saattoi sen valmiiksi. *[[Silmarillion]]* julkaistiin 1977.

Pelit voivat olla kehityshelvetissä kuukausia tai vuosia tai harvoissa tapauksissa yli vuosikymmenen. Toisinaan projektit päädytään perumaan ennen julkaisua. Kehityshelvetissä pitkään olevista peleistä käytetään joskus myös termiä vaporware.

## Lähteet
Paavo Sarkkinen

**Paavo Olavi Sarkkinen** (1. toukokuuta 1937 Helsinki – 27. maaliskuuta 2023 Espoo) oli suomalainen insinööri ja virkamies, joka sai merenkulkuneuvoksen arvonimen.

## Henkilöhistoria
Sarkkisen vanhemmat olivat Yrjö Ivar Sarkkinen ja Elli Rosa Elisabet Rechardt. Hänen puolisonsa vuodesta 1960 oli ekonomi Eevi Ritva Inkeri Leino. Sarkkinen tuli ylioppilaaksi vuonna 1956 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1962. Hän oli Rautatiehallituksessa insinöörioppilas 1960–1961, vt. ylimääräinen ratainsinööri 1961–1962 ja vt. ratainsinööri 1962–1963. 

Tie- ja vesirakennushallituksessa Sarkkinen oli vesitieosaston diplomi-insinööri 1963–1968 ja toimistoinsinööri 1968–1969 ja Tie- ja vesirakennuslaitoksen Kuopion piirissä Varkauden–Kuopion syväväylän rakennuspäällikkö 1969–1972. Hän oli sitten Tie- ja vesirakennushallituksen vesitieosaston diplomi-insinööri 1972–1973, yli-insinööri 1973–1974 ja vesitieosaston rakennustoimiston diplomi-insinööri 1974–1978. Merenkulkuhallituksen teknillisen toimiston yli-insinöörinä Sarkkinen toimi  1978–1990 ja Suomenlahden merenkulkupiirin piiripäällikkönä 1990–2000. Hän toimi myös Teknillisen korkeakoulun assistenttina ja erikoisopettajana sekä neuvottelevana virkamiehenä Saaristomeren merenkulkupiirissä. Sotilasarvoltaan Sarkkinen on reservin luutnantti (1996). Merenkulkuneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 2002.

Sarkkinen on haudattu Malmin hautausmaalle.

## Julkaisuja
* *Säkerhetsanordningar för sjöfarten i Finland*, 1983
* *Aids to navigation in Finland*, 1984
* *Merirakentaminen*, 1882, Paavo Sarkkinen, Antti Lämsä
* *Ruoppaustyöt*, 1984
* *Suomen sisävesiväylät: rakentaminen ja kehitys*, 2007, Paavo Sarkkinen, Timo Rekonen, Seppo Koivupuro

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Paavo Sarkkisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Nils-Gustaf Palmgren

**Tor Nils-Gustaf Palmgren** (s. 1. lokakuuta 1936 Helsinki) on suomalainen juristi ja yritysjohtaja, joka on saanut merenkulkuneuvoksen arvonimen.

Palmgrenin vanhemmat olivat eversti Carl-Gustaf Palmgren ja Glory Astrid Maria Torsdotter Grotenfelt. Hänen puolisonsa vuodesta 1961 on kulttuurisihteeri Naema Clara Louise Fogelholm. Ylioppilaaksi vuonna 1955 tullut Palmgren suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1960 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1963. Hän oli valmistuttuaan kauppa- ja teollisuusministeriön palveluksessa, mutta siirtyi vuonna 1962 Suomen Höyrylaivan lakimieheksi. Hän oli yhtiössä onnettomuusosaston apulaisjuristi 1961–1962, onnettomuusosaston päällikkö 1962–1964, lakiasiainosaston päällikkö 1964–1970, johtokunnan, hallituksen ja hallintoneuvoston sihteeri 1964–1989, apulaisjohtaja 1970–1972, hallintojohtaja, johtokunnan jäsen 1972–1989, varatoimitusjohtaja 1978–1989, Asset Management -jaoston päällikkö 1984–1987 ja Marine Service -osaston päällikkö 1984–1987. Palmgren oli lisäksi Neptun Maritimen Suomen yhtiön toimitusjohtaja 1987–2000 sekä Silja Linella toimitusjohtaja ja konsernijohtaja 2000–2003. Hän oli myös useiden muiden yhtiöiden toimitusjohtaja ja hallitusten jäsen ja hänellä oli työuransa aikana monia kansallisia ja kansainvälisiä luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Sotilasarvoltaan Palmgren on reservin vänrikki (1956). Merenkulkuneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 2002.

## Lähteet
Sotakorvauskuunari

**Sotakorvauskuunari** (, , , ) on Suomessa vuosina 1946–1952 rakennettu kolmimastoinen rahtipurjealus apukoneineen (kuunari).

Jatkosodan päättäneen aselevon mukaan Suomen oli ”korvattava Neuvostoliitolle sodan ja Neuvostoliiton alueen miehityksen aiheuttamat vahingot 300&nbsp;000&nbsp;000 kultadollarin (ns. sotakorvausdollari) arvosta”. Tämä sotakorvaus sisälsi noin 500 laivan rakentamisen ja toimituksen Neuvostoliittoon 66,2 miljoonalla dollarilla.

Suurin erä niistä oli 91 puisen kolmimastoisen kuunarin sarja, joka on maailman suurin puisten purjelaivojen sarja. Suunnittelijana oli Jarl Lindblom, joka vuonna 1939 oli Yhdysvalloissa tutkinut puulaivojen sarjatuotantoa.

Sarjan ensimmäisen laivan Akademik Šokalskin (H-01) mukaan koko sarjan kuunareita kutsutaan myös Akademik Šokalski -luokan kuunareiksi. Laivoja rakennettiin erilaisilla takiloinnilla, ja niissä on poikkeuksia sekä tehtaan että rakennusajan mukaan (pääkone, apukoneet, mastot ym). Laivoja rakennettiin Suomessa:
*F. W. Hollming, Rauma. 34 laivaa (H-sarja)
*Laivateollisuus (LaTe), Turku. 45 + 1 laivaa (L-sarja)
*August Eklöf, Porvoo. 7 laivaa (E-sarja)
*Valkon Laiva, Loviisa. 4 laivaa (V-sarja)

Laivoja käytettiin aluksi pääasiassa rannikkorahtiliikenteessä, myöhemmin erityisesti koulutuslaivoina. Useita aluksia käytettiin Neuvostoliiton elokuvissa, joissa ne esiintyivät historiallisina purjelaivoina.

## Suomen ja naapurimaiden laivoja
*Vega (L-44) Pietarsaaressa
*Viiden kuunarin hylky voidaan havaita Viron rannikolta ja vesiltä:
**Tšaika (H-14) Haran lahti
**Raketa (H-19) Haran lahti
**Professor Rudowitz (H-47) oli vuodesta 1968 ravintolalaiva Kihnu Jõnn Piritan satamassa Tallinnassa. Upotettiin vuonna 1979 Paljassaaren sataman lähistölle
**Saira (L-15) Käsmun lahti
**Mõntu (L-28) upotettiin vuonna 1959–1965 Kalamajan rantaan Tallinnan keskikaupungissa
**Piritan sataman laitureihin on upotettu vielä noin 10 alusta, mukaan lukien sarjan ensimmäinen laiva Akademik Šokalski (H-01)
*Kapella (L-03) poistettu käytöstä 1969; upotettiin Riian lähistöllä 2011 Latviassa
*Meridianas (L-05) oli vuodesta 1970 ravintolalaiva Klaipėdassa Liettuassa. Rakennettiin 2013 täysin uudelleen
*Sirius (L-02) oli vuosina 1976–2015 ravintolalaiva Kronverk Leningradissa/Pietarissa. Oli vieleä toukokuussa 2020 uivana
*Zapad (L-17) oli vuodesta 1980 museolaiva Arkangelissa. Paloi maaliskuussa 2016

## Lähteet
*Sirpa Wahlqvist. ”Sydämellä rakennetut seililaivat – Sotakorvauskuunareiden rakentaminen ja rakentajat F.W. Hollming Oy:n telakalla Raumalla 1945–1952”. Turun yliopisto, 2011.
Kati Katajisto

**Kati Maaria Katajisto** (s. 1974) on suomalainen filosofian tohtori, historiantutkija ja kirjailija, joka on tutkinut 1700-luvun talonpoikia, 1800-luvun alun eliitin suomalais-kansallisen identiteetin muodostumista ja kunnallispolitiikkaa itsenäistymisen ajan alussa. Vuonna 2023 ilmestyi hänen kirjoittamansa Suomen Keskustan historian kuudes osa, *Väyrysen ja Kääriäisen korkean profiilin aika 1981–1991*. 

Katajisto on Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnan dosentti, tieteenalana historia. Hänen väitöskirjansa käsitteli eliitin ”suomalaistumista” autonomian ajan alussa. Katajiston teoksia ovat julkaisseet muun muassa kustannusosakeyhtiö Otava ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
 
Katajistolla on kolme poikaa.

## Teokset

* *Verraton Virolainen*, 2017 Otava
* *Sodasta sovintoon*, 2018 Otava

## Lähteet
* http://historiallinenyhdistys.fi/muinaiset_sivut/arviot2002/virranko.htm Viitattu 25.5.2022

### Viitteet
Täplähaukitetra

**Täplähaukitetra** (*Boulengerella maculata*) on amerikanhaukitetroihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Etelä-Amerikasta ja sitä pidetään toisinaan myös akvaarioissa.

## Koko ja ulkonäkö
Täplähaukitetra voi kasvaa suurimmillaan noin 32 cm pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan laji on pitkänomainen ja virtaviivainen. Kalan kuono on pitkä ja sen päässä on uloke. Täplähaukitetran selkäevä sijaitsee ruumiin takaosassa ja sen takana on rasvaevä. Pyrstöevä on haarautunut. Väriltään täplähaukitetra on harmaa tai kellertävän harmaa. Ruumiissa ja evissä on runsaasti mustia täpliä, ja selässä niitä on tiheämmin kuin vatsassa. Lajin kyljessä on tumma juova. 

## Levinneisyys ja elintavat
Täplähaukitetran levinneisyys ulottuu Venezuelasta Brasiliaan ja Peruun. Kala elää joissa ja tulvatasankojen järvissä. Sen ravintoa ovat kalat ja hyönteiset.

## Lähteet
Wageningenin yliopisto

**Wageningenin yliopisto** () on alankomaalainen tutkimusyliopisto. Varsinainen yliopisto toimii kiinteässä yhteistyössä Wageningenin tutkimussäätiön kanssa. Yhdessä ne esiintyvät nimikkeellä **Wageningen University & Research** (lyhennys **WUR**). Sen pääkampus sijaitsee Wageningenissa, joka on osa Alankomaiden ruokalaaksoksi () kutsuttua elintarviketuotantoon ja -tutkimukseen keskittynyttä maantieteellistä aluetta. Vuonna 1876 alkunsa saanut yliopisto kertoo keskittyvänsä erityisesti kolmelle osa-alueelle: 1) ruoka, rehu ja biopohjainen tuotanto; 2) luonnonvarat ja elävä ympäristö ja 3) yhteiskunta ja hyvinvointi. Yliopistossa opiskelee noin 12&nbsp;900 opiskelijaa ja sillä on tutkimushenkilökunta mukaan lukien 6&nbsp;800 työntekijää.

Yliopisto sijoittuu kansainvälisissä yliopistovertailussa hyvälle kansainväliselle tasolle. Esimerkiksi Shanghain yliopistorankingissa 2021 (ARWU) se ylsi maailmanlistan sijaluokkaan 101–150 ja THE World University Rankings -vertailussa sijalle 53 (THE, 2022). Alakohtaisesti yliopisto pärjäsi erityisen hyvin maataloustieteissä (maailmanlistan 1.), maantieteessä (2.), elintarviketieteessä ja teknologiassa (3.), ekologiassa (4.), eläinlääketieteessä (11.) ja bioteknologiassa (16.). Myös yhdysvaltalainen US News ja brittiläinen QS World University Rankings pisteyttivät oppilaitoksen maailman korkeatasoisemmaksi maataloustieteelliseksi yliopistoksi.


Wageningen University - Building Lumen.JPG|Wageningenin yliopiston Lumen-rakennuksen sisätiloja.
Arboretum Wageningen with in spring colourful Azaleas and Rhododendrons - panoramio.jpg|Keväinen Wageningenin arboretumin näkymä.
Wageningen, Netherlands - panoramio (1).jpg|De Dreijenin arboretumin näkymä.
Dairy Campus Ljouwert02.jpg|Meijerikampuksen aluetta.
Dairy Campus Ljouwert12.jpg|Meijerikampuksen tutkimusnavettaa.
Wageningen Universiteit Atlas gebouw.jpg|Atlas-rakennus (2019).


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Napapiirin sankarit 4

**Napapiirin sankarit 4** on joulukuussa 2022 ensi-iltansa saanut suomalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Juha Wuolijoki. Se on jatko-osa elokuville *[[Napapiirin sankarit]]* (2010), *[[Napapiirin sankarit 2]]* (2015) ja *[[Napapiirin sankarit 3]]* (2017). Kolme ensimmäistä *Napapiiriin sankarit* -elokuvaa ovat saaneet suomalaisissa elokuvateattereissa yli miljoona katsojaa.

Sarjan neljännessä elokuvassa pääosia näyttelevät Heikki Ranta ja Mikko Töyssy. Muissa osissa nähdään muun muassa Pamela Tola, Kari Ketonen ja Timo Lavikainen. Elokuvassa ”juostaan perin vaikeasti löydettävän tofun perässä”. Elokuvan on käsikirjoittanut kaikki sarjan aiemmatkin osat käsikirjoittanut Pekko Pesonen.

*Napapiirin sankarit 4:n* ovat tuottaneet Marko Talli ja Olli Haikka Yellow Film & TV:ltä, ja elokuvan levittää SF Studios. Elokuva sai ensi-iltansa 23. joulukuuta 2022. Elokuvan katsoi teattereissa 123 381 katsojaa. 

## Näyttelijät

## Lähteet
Madame d'Esperance

**Madame d'Esperance** (oikealta nimeltään **Elizabeth Jane Puttock**, 20. marraskuuta 1848 – 20. heinäkuuta 1919) oli englantilainen spiritisti ja meedio. Hänet tunnustettiin laajasti huijariksi.

## Elämä
Elisabeth Puttock syntyi vuonna 1848 merimies George Puttockille ja tämän vaimolleen Elizabeth Jane Toveylle. Elisabeth väitti kasvaessaan asuneensa kummitus-talossa, jossa hän alkoi ensimmäisen kerran näkemään ilmestyksiä ja näkyjä. 

## Vierailu Suomessa
Mme. d'Esperance vieraili Suomessa loppuvuodesta 1893. Hän järjesti Helsingissä kaksitoista seanssia. Kaikki näistä olivat yksityisiä ja vain pienelle spiritualismista "aidosti" kiinnostuneille avoimia. Osallistujat istuivat seanssien ajan pimeässä, piirissä ja lauloivat hiljaa virsiä henkien materialisaatiota helpottaakseen. Seanssisarjan päätteeksi nousi kohu, sillä Mme. d'Esperancen kerrotaan dematerialisoinneen oman alaruumiinsa niin että vain hänen vatsansa ja päänsä olivat enää näkyvillä. 

## Kirjallisuutta
* Marjo Kaartinen: *Spiritistinen Istunto* (SKS 2020)
* Parapsykologian instituutti: Mme. d'Esperance - Osittaisen katoamisen tapaus - parapsykologian juuret 1800-luvulla

## Lähteet
* Kaartinen, Marjo (2020): *Spiritistinen istunto*. (. .)
* Mahlamäki, Tiina ja Kokkinen Nina (2020): Moderni Esoteerisuus ja Okkultismi Suomessa
Vedeera ja polttavan auringon maa

**Vedeera ja polttavan auringon maa** on Jarkko Tontin vuonna 2022 ilmestynyt fantasiaromaani. Se on itsenäinen jatko-osa vuonna 2012 ilmestyneelle romaanille Vedeeran taru ja vuonna 2018 ilmestyneelle romaanille Vedeera vaarallisilla vesillä.

## Juoni
Romaanissa haltijaneito Vedeera lähtee uhkarohkealle merimatkalle. Yhdessä ystäviensä ja liittolaistensa kanssa hänen tehtävänsä on selvittää surua ja kuolemaa levittävän huumepölyn alkulähde ja kuka sitä valmistaa. Samalla Vedeera kokee vastoinkäymisiä omassa elämässään: hänen ystävänsä viihtyvät paremmin hänen kiusaajiensa ja vastustajiensa kanssa kuin hänen seurassaan. *Vedeera ja polttavan auringon maa* on aikaisempien Vedeera-seikkailujen tavoin myös vertauskuvallinen. Siinä kysytään, onko tutuilla ja oudoilla valtakunnilla sittenkin myös jotain yhteistä. Voivatko haltijat, quirenilaiset, ihmiset ja etelässä kohdatut oudot kansat ylittää ennakkoluulonsa?

## Vastaanotto
Jani Saxell kirjoitti romaanista *Helsingin Sanomissa*: ”Fantasia tarjoaa oivallisen kulman aikuistumiseen liittyvien minärimpuilujen kuvaamiseen. ”Metsäläistyttö” Vedeera tuntee ulkopuolisuutta ylimysperheiden tytärten seurapiirileikeissä. Samalla Vedeera tempoilee quirenilaisen velhonalku Selderonin ja ihmispoika Korilin välillä. 
Siinä missä J. R. R. Tolkienin Keskimaassa metafyysinen pahuus tiivistyy örkkeihin ja Mordoriin, Tontti tarjoilee harmaan sävyjä. Myös romanttiset kuviot ja naissankari päähenkilönä ovat kaukana Tolkienista, mutta lähestulkoon genren nykyisiä tehdasasetuksia. Tontti salakuljettaa fantasiakirjoihinsa omien aikuisten romaaniensa ja maailmanpolitiikan teemoja. Pöly tekee tuhojaan kuin amfetamiini ja heroiini Tontin edellisessä romaanissa Haava (2021). Se kuvaa jokaisen vanhemman pahinta painajaista, oman lapsen menettämistä.”

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Teoksesta kirjailijan sivuilla.
* Vedeera vaarallisilla vesillä Greta Martikainen haastattelee kirjailija Jarkko Tonttia fantasiaromaanista Vedeera ja polttavan auringon maa. 16.3.2022.
* Kirjailija kertoo romaanista. 28.2.2022.