Antonio Sicurezza

**Antonio Sicurezza** (1905–1979) oli italialainen taidemaalari. Sicurezzan aihevalinnat olivat monipuolisia; hän maalasi alastontutkielmia, asetelmia, maisemia ja uskonnollisia aiheita.
## Elämänvaiheita
Sicurezza opiskeli taiteilijaksi Napolin taideakatemiassa. Häntä opettivat Vincenzo Volpe, Vincenzo Migliaro, Carlo Siverio ja Paolo Vetri. Sicurezza sai hyvästä opintomenestyksestään oppilaitoksen myöntämän stipendin. 

Sicurezza kutsuttiin Formiaan vuonna 1933 tekemään maalauksen Pyhän Antoniuksen kappeliin. Siellä hän tapasi Virginia Mastrogiovannin, jonka kanssa avioitui vuonna 1934. Pariskunnalle syntyi neljä lasta. 

Toisen maailmansodan loppuvaiheet oli perheelle vaikeaa aikaa, kun sotarintama vyöryi yli Italian. Sicurezzat pakenit ensin luolastoon Coreno Auseniossa ja sen jälkeen kulkivat läpi rintamalinjan Calabriaan. Kotiin Formiaan palattiin sodan jälkeen. Kotiin palattuaan taiteilija huomasi, moni niistä kirkoista, johon hän oli tehnyt maalauksen, olivat tuhoutuneet. 

Sodan jälkeen taiteilijat elivät ahtaasti. Monet taiteen tukijat kuten kirkko, olivat köyhtyneet. Myös monen papin mielipide haittaisi Sicurezzaa; miten täyttää kirkkomaalauksissa teologian vaatimukset, mutta tehdä silti maalaus joka ei ole liian perinteinen? Hän sai muutamassa kirkossa vapaat kädet toimia ja maalaukset ovat taiteellisesti korkeatasoisia. Näistä mainittakoon Pyhän Erasmuksen ja Pyhän Franciscuksen kirkot. 

Sicurezzaa alkoi kiinnostaa myös maisemaalaus. Maisemat ovat tunnistettavissa niitä esittäviin paikkoihin, vaikka taiteilija onkin tyylitellyt niitä huomattavasti. Maisemat Sicurezza maalasi kesäisin ulkona ja talvisin hän työskenteli ateljeessa tehden hiilitöitä sekä akvarelleja. Hän myös työsti luonnoksia kirkkomaalauksiiinsa lähinnä talvisin. 1950-luvun lopulla Sicurezzan tyylissä alkoi vaiheittainen muutos; hän ryhtyi käyttämään enenevässä määrin lastaa siveltimen sijasta. Hän osallistui suureen taidenäyttelyyn vuonna Torinossa 1961 jasai palkinnon.  

Vuonna 1965 Sicurezza lopetti opettamisen taidekouluissa. Nyt oli viimein systemaattisaesti aikaa perehtyä ihmishahmojen ja asetelmien kuvaamiseen öljyväreillä. Tämän jälkeen Sicurezza otti säännöllisesti osaa näyttelyihin, mutta ilman yhteyksiä taideagentteihin tai gallerioihin. Hän alkoi saada mainetta provinsiaalisena taiteilijana, sillä hänen työnsä eivät edustaneet valtavirtaa. Hän sai monia kunniamainintoja ja mediahuomiota ja hänen töitään on mainittu luetteloissa. 

Vanhetessaan Sicurezza muutti vaimoineen Formian keskustaan. Viimeinen asunto oli kävijöiden mukaan sotkuinen, sillä kaikki maalaustarvikkeet oli siirretty ikkunoiden luo, sillä Sicurezza halusi saada maalaamiselleen päivänvaloa. Ikääntymisestä ja heikentyvästä terveydestä huolimatta Sicurezza työskenteli intensiivisesti. Joka viikko valmistui kaksi uuttaa maalausta. Hän työskenteli aamusta iltapäivään, seinien ja nurkkien täyttyessä maalauksista. Viimeisinä vuosinaan Sicurezza keskittyi alastontutkielmiin.  

Kaikkien yllätykseksi Sicurezza ei osallistunut vuonna 1978 vuosittaiseen Santa Maria Vetrerelle omistettuun juhlaan Capuassa. Terveydentila ei enää sallinut matkustamista. Seuraavana vuonna hän kuoli.  
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://en.artsdot.com/@/Antonio-Sicurezza