open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tsaarinupseerit

**Tsaarinupseerit** on historiallinen nimitys niille Suomen puolustusvoimien upseereille, jotka olivat ennen Suomen itsenäistymistä palvelleet Venäjän keisarillisessa armeijassa ja sisäistäneet venäläisen sotilasperinteen. Heitä on kutsuttu halventavasti myös **ryssänupseereiksi**. Monella heistä oli meriittinään korkeat sotilasopinnot ja kokemusta esikuntatyöskentelystä. 

E. G. Palménin laatiman tilaston mukaan Suomen kadettikoulusta valmistui vuosina 1812–1903 kaikkiaan 955 upseeria, joista 73,5 prosenttia meni Venäjän armeijaan. Lisäksi suomalaisia nuorukaisia meni opiskelemaan suoraan venäläisiin sotakouluihin. Venäjällä sotilaskoulutuksensa saaneista, joita oli aikalaisarvion mukaan yhteensä ainakin 3000, yleni vähintään everstiksi enemmän kuin kolmasosa. Keisarillisessa laivastossa suomalaisten palvelu oli vielä menestyksellisempää.  

Suomen sisällissodassa tsaarinupseerit palvelivat enimmäkseen valkoisten puolella esikuntatehtävissä. He ottivat riskin joutua venäläisten käsiin ja tulla tuomituiksi maanpetoksesta. Vuonna 1924 jääkäri- ja aktivistipiirit alkoivat vaatia Suomen armeijan puhdistamista kelvottomista tsaarinupseereista. Arvostelun kohteeksi joutuivat varsinkin sotaväen päällikkö Karl Wilkama ja yleisesikunnan päällikkö Oskar Enckell.

## Lähteet
Ruusuoksidi

**Ruusuoksidi** (C10H18O) on monoterpenoideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään ainesosana hajusteissa. Luonnossa ruusuoksidia esiintyy muun muassa ruusuissa, kurjenpolvissa, litsissä ja sitruunaeukalyptuksessa.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa ruusuoksidi on väritöntä nestettä, jolla on voimakas kukkaismainen tuoksu. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin veteen. Ruusuoksidilla on kaksi kiraliakeskusta ja neljä eri optista isomeeria. Isomeereistä vain yhtä, (2S,4R)- eli (-)-cis-ruusuoksidia, esiintyy luonnossa ja sillä on myös isomeereista voimakkain tuoksu.

Ruusuoksidia valmistetaan lähtien sitronellolista, joka hapetetaan valokemiallisesti herkistimen läsnäollessa orgaaniseksi hydroperoksidiksi. Hydroperoksidi pelkistetään natriumsulfiitilla dioliksi, joka muodostaa rengasrakenteisen eetterin voimakkaasti happamissa oloissa. Tässä reaktiossa muodostuu kaikkia neljää ruusuoksidin stereoisomeeria. Aineen valmistamiseksi on kehitetty myös stereospesifisiä ja bioteknisiä menetelmiä. 
:

Ruusuoksidia käytetään tuomaan hajusteisiin kukkaistuoksua, erityisesti ruusun ja kurjenpolvien vivahteita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Puolan parlamentti

**Puolan tasavallan parlamentti** () on Puolan kaksikamarinen parlamentti. Parlamentti koostuu 460-paikkaisesta sejmistä ja 100-paikkaisesta senaatista. Sejm toimii parlamentin alahuoneena ja senaatti ylähuoneena.

## Aiheesta muualla
Pia Klemp

**Pia Klemp** (s. 1983) on saksalainen laivastoupseeri, ihmisoikeusaktivisti ja kirjailija. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti työstään Välimeren siirtolaisten pelastusoperaatioissa sekä mertensuojelutyöstä.

## Toiminta
Klemp työskenteli vuosina 2011–2017 Sea Shepherd -järjestössä useissa eri tehtävissä, kuten kokkina, pelastussukeltajana, kansimiehenä ja perämiehenä. Tänä aikana hän suoritti myös merikapteenin pätevyyden.

Euroopan pakolaiskriisin aikana vuonna 2017 Klemp siirtyi työskentelemään Välimeren pelastusoperaatioihin. Hänen komentamansa *Iuventa*-alus on pelastanut arviolta 14 000 siirtolaista. Italian viranomaiset takavarikoivat aluksen elokuussa 2017 ja asettivat Klempin sekä yhdeksän muuta miehistön jäsentä syytteeseen laittoman maahanmuuton avustamisesta. Syyttäjän mukaan miehistö olisi tehnyt yhteistyötä ihmissalakuljettajien kanssa.

Klemp on kiistänyt syytteet ja ilmoittanut vievänsä asian tarvittaessa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen. Kansainvälinen merioikeus velvoittaa kapteenin auttamaan kaikkia merihädässä olevia kansallisuudesta riippumatta.

Vuonna 2019 Klemp kieltäytyi vastaanottamasta Pariisin kaupungin myöntämää Grand Vermeil -mitalia. Hän perusteli päätöstään kritisoimalla Pariisin kaupungin kaksinaismoralismia sen maahanmuuttopolitiikassa.

## Lähteet
Naisten amerikkalaisen jalkapallon I-divisioona

**Amerikkalaisen jalkapallon I-divisioona** on Suomen naisten amerikkalaisen jalkapallon toiseksi korkein sarjataso. Sarjassa pelaa kaudella 2025 kuusi joukkuetta. Sarjan järjestäjä on Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liitto. Sarjaa on pelattu vuodesta 2004 lähtien.

## Joukkueet 2025
* Helsinki Roosters
* Jyväskylä Jaguars
* Lohja Lionesses
* Oulu Northern Lights
* Pirkkala Spartans
* Seinäjoki Crocodiles

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Naisten I-divisioonan verkkosivusto
Daintreen sademetsä

**Daintreen sademetsä** on Australian koillisosassa sijaitseva 160&nbsp;000 hehtaaria kattava sademetsä. Sitä on kutsuttu maailman vanhimmaksi trooppiseksi metsäksi. Alue on noin 180 miljoonaa vuotta vanha ja liitettiin Unescon maailmanperintöluettoon vuonna 1988. Se on osa laajempaa Queenslandin tropiikin aluetta, jota on pidetty yhtenä maailman arvokkaimmista luonnonsuojelualueista.

Daintreen löysi vuonna 1873 George Elphinstone Dalrymple, joka nimesi metsän geologina ja valokuvaajana toimineen ystävänsä Richard Daintreen mukaan.

Daintreen sademetsän alueella on neljä kansallispuistoa. Alueella elää yli 3&nbsp;000 kasvilajia, noin 400 lintulajia sekä yli sata nisäkäs- ja matelijalajia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset kotisivut
Vaahteraliigan vuoden tulokas

**Vuoden tulokas** on Suomen amerikkalaisen jalkapallon pääsarjan Vaahteraliigan vuoden tulokaspelaajalle vuosittain myönnettävä palkinto. Palkinto on jaettu pääsääntöisesti joka vuosi kaudesta 1986 lähtien.

## Palkitut

## Lähteet
Vaahteraliigan vuoden hyökkääjä

**Vuoden hyökkääjä** on Suomen amerikkalaisen jalkapallon pääsarjan Vaahteraliigan vuoden hyökkääjälle vuosittain myönnettävä palkinto. Palkinto on jaettu joka vuosi kaudesta 2002 lähtien.

## Palkitut

## Lähteet
Darvozin piiri

**Darvozin piiri** () on hallintopiiri Pamirin luoteisosassa Vuoristo-Badahšanin autonomisella alueella Tadžikistanissa. Sen keskus on Qal’ai Xumbin kylä. Piirin pinta-ala on 2&nbsp;824,5 neliökilometriä. Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan siellä oli 23&nbsp;204 asukasta.

Darvozin piiri rajoittuu lännessä Šamsiddin Šohinin ja Xovalingin, pohjoisessa Sangvorin ja idässä Vandžin piireihin sekä etelässä Pandžjoen kautta Afganistaniin. Se sijaitsee pääosin Darvozvuorten eteläpuolella Pandžin sekä osittain Xingovjoen laaksoissa. Alueen hyötykaivannaisiin kuuluvat marmori, serpentiniitti, kulta, kupari, nikkeli ja kivihiili.

Seudun ilmasto on mantereinen. Tammikuun keskilämpötila on –5:stä nollaan ja heinäkuun 20–25 astetta. Vuorilla ilmasto on viileämpi. Vuotuinen sademäärä on 500–900 millimetriä. Pandžiin laskee useita lyhyitä jokia, joista suurin on Xumbob.

Hallintoalue on perustettu Qal’ai Xumbin piirinä vuonna 1930. Se liitettiin Vuoristo-Badahšaniin vuonna 1957, yhdistettiin Vandžin piiriin vuonna 1963, perustettiin uudelleen vuonna 1965 ja nimettiin Darvozin piiriksi vuonna 1991. Siihen kuuluu neljä maalaiskuntaa: Nulvand, Qal’ai Xumb, Sağirdašt ja Višxarv.

Piirin kautta kulkee Dušanben (287 tai 380 kilometriä) ja alueen pääkaupugin Xoruğin (289 kilometriä) välinen maantie. Lyhyempi reitti Dušanbehen kulkee Xoburabotin solan ja pitempi mutta nopeampi Šūroobodin kautta. Pandžin yli Afganistaniin johtaa Ruzvain kylän luona sijaitseva silta.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Osittain keinokastellut viljelmät tuottavat viljaa, perunaa, vihanneksia, hedelmiä ja rehua. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan mehiläistenhoitoa. Teollisuutta edustavat muun muassa juomatehdas, kultasepänverstas, ompelimo ja vesivoimalaitokset. Kaivosteollisuus tuottaa kultaa ja marmoria.

Darvoz muodostaa historiallisen kulttuurialueen, johon aikaisemmin on kuulunut myös Pandžin Afganistanin-puoleinen ranta. Piirin historiallisia kohteita ovat muinaisen Karonin kaupungin ja Xumbin linnoituksen rauniot sekä merkkihenkilöiden mausoleumit ja hautapaikat.

## Lähteet
Cloud Gate

**Cloud Gate** (), yleisemmin tunnettu lempinimellä **The Bean** (suom. *Papu*), on julkinen veistos Chicagossa, Yhdysvalloissa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Millennium Parkissa. Veistos on Anish Kapoorin suunnittelema ja se valmistui vuonna 2006.

## Kuvaus
Cloud Gate on 10 metriä korkea, 13 metriä leveä ja 20 metriä pitkä veistos, joka painaa noin 100 tonnia. Sen pinta on kokonaan ruostumatonta terästä, joka koostuu 168 yhteen hitsatusta teräslevystä muodostaen saumattoman, peilimäisen pinnan. Veistoksen sisärakenne koostuu kahdesta metallisesta renkaasta, jotka on yhdistetty ristikkorakenteella, mikä mahdollistaa painon jakautumisen kahdelle tukipisteelle. Pinta heijastaa ympäröivän kaupunkimaiseman, puiston ja taivaan, mistä veistos on saanut virallisen nimensä.

Veistoksen lempinimi ”The Bean” syntyi jo sen rakennusvaiheessa, kun yleisö näki suunnitelmapiirrokset sen pavun muotoisesta rakenteesta. Vaikka taiteilija Kapoor virallisesti nimesi teoksen Cloud Gateksi sen valmistuttua, on lempinimi jäänyt yleiseen käyttöön.

## Katso myös
* Julkinen taide
* Kuvanveisto

## Lähteet
Kerava Bulldogs

**Kerava Bulldogs** (aik. *Sipoo Bulldogs*) on Keski-Uudellamaalla toimiva amerikkalaisen jalkapallon seura. Seura on perustettu vuonna 1983 Keravalla, mutta se siirtyi Sipooseen vuonna 2000. Vuonna 2024 Bulldogs siirtyi takaisin Keravalle.  Bulldogs pelaa kaudella 2026 toiseksi korkeimalla sarjatasolla I-divisioonassa. Bulldogs pelasi pääsarja Vaahteraliigassa kaudella 1986.

## Lähteet
Asteromáta

**Asteromáta** (, ) on kreikkalaisen laulajan Klavdian esittämä kappale. Se voitti Kreikan vuoden 2025 euroviisukarsinnan *Ethnikós Telikós 2025* -kilpailun ja edusti Kreikkaa vuoden 2025 Eurovision laulukilpailussa.

Asteromáta eteni toisesta semifinaalista jatkoon, kun hän sai 112 pistettä ja sijoittui neljänneksi. Finaalissa kappale sai 105 pistettä ammattiraadeilta ja 126 yleisöltä, minkä myötä se sijoittui kuudenneksi.

## Lähteet
PopMatters

**PopMatters** on vuonna 1999 perustettu kansainvälinen verkkojulkaisuna toimiva kulttuurilehti, joka keskittyy populaarikulttuurin ilmiöiden analysointiin ja kritiikkiin. Lehti pyrkii yhdistämään akateemisen ja populaarin kirjoitustyylin ja on yksi suurimmista tämän tyylin edustajista.

Julkaisu tuottaa arvosteluja, haastatteluja ja esseitä useista kulttuurin osa-alueista, kuten musiikista, televisiosta, elokuvista, kirjallisuudesta, videopelistä ja urheilusta. PopMattersin sisältöä indeksoidaan akateemisissa tietokannoissa ProQuestin kautta.

## Lähteet
Ibibiot

**Ibibiot** on etninen ryhmä Nigerian kaakkoisosassa, etenkin Cross Riverin osavaltiossa. He puhuvat nigeriläis-kongolaisiin kieliin kuuluvan efik-ibibion kielen eri murteita. Ibibioja on kaikkiaan vajaat seitsemän miljoonaa. Useimmat heistä ovat kristittyjä.

Ibibiot viljelevät sademetsässä jamssia, taroa ja maniokkia omaan käyttöön, rahatuloja saadaan  palmuöljystä ja palmunytimistä. Ibibiot tunnetaan taitavasta puunveistostaan.

File:9482p Ibibio mask, Nigeria (5109224726).jpg|Mies-naamio
File:Brooklyn Museum 79.115.2 Female Masquerade Mask.jpg|Nais-naamio
File:Ibibio Aufsatzmaske Linden-Museum F53390L.jpg|Brittiläinen siirtomaaherra


## Lähteet
Avittat

**Avittat** on grönlantilainen kirjontatekniikka, jossa värjättyjä hylkeennahkasuikaleita tai suikaleista leikattuja pieniä ruutuja ommellaan valkeaan tai mustaan hylkeennahkaan. Suikaleet ovat muutaman millimetrin levyisiä, ja ennen värjäämistä nahasta on poistettu karvat. Alkujaan grönlantilaiset hyödynsivät tekniikkaa kaamit-saappaiden ja naisen kansallispukuun kuuluvien sioqqat-housujen koristelussa. Nykyään tekniikan avulla voidaan koristella myös esimerkiksi laukkuja ja koruja. Avittat-tyylistä kuviointia voi nykyään nähdä myös painokankaissa. Perinteisesti avittat-kuvio kulkee työssä vaakasuoraan. Avittatia pidetään haastavana tekniikkana ja tärkeänä osana Grönlannin kulttuuriperintöä.

## Lähteet
Norrlåtar

**Norrlåtar** oli vuosina 1974-2004 toiminut ruotsalainen folk- ja maailmanmusiikkiyhtye. Luulajassa perustettu yhte esitti erityisesti Norrbottenin ja Tornionlaakson kansanmusiikkia. Norrlåtarin musiikissa on myös vaikutteita progressivisesta rockista. Osa yhtyeen kappaleista on suomenkielisiä.

## Jäsenet
*Jan Olofsson – saksofooni, huilu, viulu
*Mikael Segerström – viulu, nykkeliharppu, kitara, basso
*Hans Sandin – viulu, hanuri, mandoliini, basso
*Magnus Sjögren – viulu, hanuri (1974–1980)
*Hasse Alatalo – laulu, hanuri, klaviatuuri (1974–1994)
*Lars-Gunnar Omberg – rummut, lyömäsoittimet (1984–2004)
*Björn Sjöö – trumpetti, klaviatuuri, hanuri, basso (1984–2004)

## Diskografia
### Studioalbumit
**Folkmusik från Norrbotten* (1975)
**Meikäläisiä / Folk som vi* (1976)
**Urminnes hävd* (1978)
**Framtidshopp* (1980)
**Ugrisk längtan* (1985)
**Känslans partisan* (1987)
**En malsvelodi* (1990)
**Ravn* (1994)
### Kokoelmat
**Korpens tecken* (1989)
**Sign of the Raven* (1993)
**Korpens tid 1974–2004* (2004)

## Lähteet
David Sandberg

**David Sandberg** (s. 23. joulukuuta 1985) on ruotsalainen elokuvantekijä ja näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten kulttisuosion saavuttaneen *[[Kung Fury]]* -lyhytelokuvan (2015) ohjaajana, käsikirjoittajana ja päänäyttelijänä.

Sandberg nousi kansainväliseen maineeseen *Kung Furyn* myötä, joka rahoitettiin Kickstarterin kautta. Projekti keräsi joukkorahoituksella 630 000 dollaria alkuperäisen 200 000 euron tavoitteen sijaan. Lyhytelokuva julkaistiin vuonna 2015 YouTubessa, missä se saavutti nopeasti suuren suosion. Elokuva esitettiin myös Cannesin elokuvajuhlien Directors' Fortnight -sarjassa.

Vuonna 2018 ilmoitettiin, että Sandberg ohjaa *Kung Furyn* kokopitkän jatko-osan, jonka tähdiksi kiinnitettiin Arnold Schwarzenegger, Michael Fassbender ja David Hasselhoff. Sandberg toimii elokuvassa myös käsikirjoittajana, tuottajana ja näyttelijänä.

## Lähteet
The Dead Weather

**The Dead Weather** on yhdysvaltalainen rock-yhtye, joka perustettiin Nashvillessä Tennesseessä vuonna 2009. Yhtyeen musiikki on sekoitus garage rockia, bluesia, punkia ja hard rockia. The Dead Weather -yhtyeessä soittaa useita tunnettuja rock-muusikkoja: The Killsin laulaja Alison Mosshart, Queens of the Stone Agen kitaristi Dean Fertita ja The Raconteurs -yhtyeen basisti ”Little Jack” Lawrence sekä The White Stripes- ja The Racounters -yhtyeen kitaristi Jack White, joka soittaa Dead Weatherissa poikkeuksellisesti rumpuja.

## Yhtyeen perustaminen
Yhtye sai alkunsa vuonna 2008, kun The Raconteurs ja The Kills olivat yhteisellä kiertueella Yhdysvalloissa. Kiertueen loppupuolella Jack White sairastui keuhkoputkentulehdukseen, mikä vaikeutti hänen laulamistaan Racounters-yhtyeessä, joten hän pyysi The Kills -yhtyeen laulajaa Alison Mosshartia laulamaan. Lavakemia johti siihen, että White, Mosshart ja Lawrence päättivät perustaa yhteisen bändin. Mukaan saatiin Queens of the Stone Agen kitaristi Dean Fertita. Yhtye päätti äänittää yhdessä Gary Numanin kappaleen ”Are Friends Electric?” 

Vastaperustettu bändi alkoi pian työstää kokonaista albumia Whiten omistamalla Third Man Studiosilla Nashvillessä Tennesseessä. Jack White soitti yhtyeessä rumpuja ensimmäistä kertaa sitten nuoruusvuosiensa Goober & the Peas -yhtyeen aikojen. The Dead Weather sai albuminsa valmiiksi vain muutamassa viikossa. The Dead Weather esiintyi yleisön edessä ensimmäistä kertaa 11. maaliskuuta 2009, kun Third Man Recordsin Nashvillen-päämaja avattiin. Bändi esiintyi kyseisessä tapahtumassa juuri ennen yhtyeen ensisinglen ”Hang You from the Heavens” julkaisua.

Bändin ensialbumi *Horehound* ilmestyi kesällä 2009. Levy sai kriitikoilta ylistäviä arvosteluja. Albumilla oli yhtyeen omien kappaleiden lisäksi cover-versio Bob Dylanin kappaleesta ”New Pony.” The Dead Weather jatkoi kiertueitaan sekä levyttämistä koko 2009 vuoden ajan. Mosshart ilmoitti medialle jo lokakuussa, että bändin toinen albumi oli jo puoliksi valmis. Maaliskuussa 2010 julkaistiin uusi single ”Die by the Drop”, ja toukokuussa julkaistiin toinen studioalbumi, *Sea of Cowards*, joka oli debyyttiä raskaampi kokonaisuus. Samana vuonna The Dead Weather osallistui *Twilight Saga: Eclipse* -elokuvan soundtrackille kappaleellaan ”Rolling in on a Burning Tire”.

Vuonna 2013 White ilmoitti, että bändi työsti uutta materiaalia, ja saman vuoden lopulla Third Man Records  julkaistiin 7" vinyylisinglen ”Open Up (That's Enough) / Rough Detective”. Seuraavat singlet ennakoivat bändin kolmannen albumin, *Dodge and Burn*, julkaisua syyskuussa 2015.

## Kokoonpano

* Alison Mosshart – laulu, kitara
* Dean Fertita – kitara, koskettimet
* Jack Lawrence – basso
* Jack White – rummut, laulu

## Diskografia

### Studioalbumit:
* *Horehound* (2009)
* *Sea of Cowards* (2010)
* *Dodge and Burn* (2015)

## Lähteet
Saor

**Saor** on skotlantilainen vuonna 2013 perustettu metallimusiikin yhtye. Tyylilajia on kutsuttu tunnelmalliseksi black metaliksi ja folk metaliksi. Vuodesta 2012 vuoteen 2013 yhtye toimi nimellä Àrsaidh.

Yhtyeen ainoa varsinainen jäsen on Andy Marshall, joka on vastuussa kaikista soittimista ja laulusta. Yhtyeen nimi tarkoittaa vapaata gaelin kielellä.

## Diskografia
### Studioalbumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Matteuksenkirkko (München)

**Matteuksenkirkko** (saks. *St. Matthäus*) on Baijerin evankelisluterilaisen kirkon piispankirkko Münchenissä Saksassa. Se on rakennettu vuonna vuosina 1953–1955 samalla paikalla sijainneen ja samannimisen, vuonna 1833 valmistuneen ja kansallissosialistien vuonna 1938 purkaman kirkon paikalle. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Gustav Gsaenger, kirkon alttarimosaiikki on Angela Gsaengerin käsialaa ja kirkon krusifksin on toteuttanut Andreas Schwarzkopf. Kirkko sijaitsee Sendlinger-Tor-Platzilla Nußbaumpark-puistossa.

## Lähteet
Tautumeitas

**Tautumeitas** on vuonna 2015 Riiassa perustettu latvialainen folk- ja maailmanmusiikkiyhtye. Sen muodostavat viisi naispuolista laulajaa ja multi-instrumentalistia: Asnate Rancāne, Aurēlija Rancāne, Laura Vārpiņa, Laura Marta Līcīte ja Gabriēla Zvaigznīte. Tautumeitas edusti Latviaa kappaleella ”Bur man laimi” vuoden 2025 Eurovision laulukilpailussa Baselissa.

## Historia
Vuonna 2017 Tautumeitas teki yhteistyötä toisen latvialaisen folk- ja maailmanmusiikkiyhtyeen *[[Auļi]]n* kanssa. Yhtyeet julkaisivat 13 kappaletta sisältävän albumin *Lai māsiņa rotājās!*, joka on saanut inspiraatiota baltialaisesta folkmusiikkiperinteestä ja se on omistettu kihlauksille ja häille. Albumi voitti *Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva Zelta Mikrofons* -palkinnon kategoriasta vuoden 2017 paras folkmusiikkialbumi. *Lai māsiņa rotājās!* saavutti myös 26. sijan vuoden 2018 *World Music Charts Europe* -listalla sekä sijan 38. vuoden 2018 huhtikuun ja toukokuun  *Transglobal World Music Chart* -listalla. Vuonna Tautumeitas julkaisi debyyttialbuminsa, joka kantaa yhtyeen nimeä *Tautumeitas*.

2. kesäkuuta 2021 Tautumeitas ilmoitti virallisella Instagram-tilillään, että yhtyeen silloinen jäsen Lauma Bērza jättäisi yhtyeen saman vuoden kesällä.

20. marraskuuta 2024 ilmoitettiin, että Tautumeitas oli valittu kilpailijaksi Latvian vuoden 2025 euroviisukarsintana toimineeseen *[[Supernova 2025]]* -kilpailun semifinaaliin kappaleellaan "Bur man laimi".

8. helmikuuta 2025 Tautumeitas voitti *Supernova 2025* -kilpailun kappaleellaan "Bur man laimi" ja sai täten oikeuden edustaa Latviaa vuoden 2025 Euroviisuissa Sveitsin Baselissa.

## Jäsenet
; Nykyiset jäsenet
* Asnate Rancāne – laulu, viulu
* Aurēlija Rancāne – laulu, rummut
* Laura Vārpiņa – laulu, lyömäsoittimet
* Laura Marta Līcīte – laulu, viulu, lyömäsoittimet
* Gabriēla Zvaigznīte – laulu

; Entiset jäsenet
* Ilona Dzērve – kitara
* Lauma Bērza – laulu, viulu
* Laura Bužinska

## Diskografia
### Studioalbumit
* *Lai māsiņa rotājās!* (2017; *[[Auļi]]n* kanssa)
* *Tautumeitas* (2018)
* *Dziesmas no Aulejas* (2019)
* *Skrejceļš* (2022)

## Lähteet
*

### Viitteet
Sotabloggaaja

**Sotabloggaaja** tai **sotabloggari** on toimittajan tapaan eri lähteistä sotatoimia seuraava sisältötuottaja, jota jotkut lehdet ja verkkojulkaisut käyttävät omina toissijaisina lähteinään uutistoimistojen tapaan. He käyttävät myös ensisijaisia lähteitä tai sellaisiksi oletettuna omana lähdeaineistonaan. Sotabloggaaja on joistain tapahtumista kiinnostunut henkilö tai joskus pieni ryhmä. 

## Sotabloggaus Ukrainan sodassa
Englanninkielisessä uutistoimittamisessa kutsutaan Venäjän Ukrainaan kohdistaman hyökkäyssodan kannattajia myös Z-bloggereksi, koska venäläisten sotajoukkojen tunnus mm. ajoneuvoissa on Z-kirjain. Kirjaimesta tuli koko Etelä- ja Itä-Ukrainaan suuntautuneen hyökkäyksen yleinen vertauskuva, mikä johti siihen, että innokkaimpia laajojen sotatoimien kannattajia Venäjällä alettiin kutsua z-isänmaallisiksi, z-patriooteiksi, mistä nimitys laajeni z-bloggereiksi. Muita sotabloggaajia ovat muiden muassa Juri Kotjonok, Aleksandr Kots, Semjon Pegov ja Boris Rožin. Joistain sotabloggaajista käytetään neutraalia nimitystä sotakirjeenvaihtaja. Osa heistä on ammatiltaan toimittajia. Ukrainaa kannattavassa verkkopalvelussa Spisok Putina on luetteloituna henkilöitä, jotka kannattavat Venäjän hyökkäystä Ukrainaan. Luetteloon sisältyy myös paljon sotabloggaajia. Palvelua ylläpitää hanke *Standing Committee of the Free Russia Forum*.

Venäjän hyökkäyssotaan liittyviä sotabloggaajia ovat mm. Jegor Guzenko, joka pitää Telegramissa Trinadtsatyi-kanavaa (suom. ’Kolmastoista’), Andrei Morozov, Gennadi Dobovoi,  Jevgeni Poddubnyi, Maksim Fomin ja Aleksandr Sladkov  Joissain tapauksissa sotabloggaajalla saattaa olla satojatuhansia seuraajia ja hänen sisältötuotteensa saattavat vaikuttaa jossain määrin yleiseen mielipiteeseen. Kun Venäjän asevoimat tiedottavat Ukrainan asevoimia ja niiden joukko-osastoja niukemmin, muodostuu tarve saada lisätietoja Venäjän asevoimien tilasta. Venäjän lainsäädännön mukaan väärien tietojen antaminen maan asevoimista on rikosoikeudellisesti rangaistavaa. Tiedotuskäytäntöjen erilaisuudesta johtuen melko monet sotabloggaajat, joihin iltapäivälehdistö tukeutuu ajoittain, ovat venäläisiä, jotka kannattavat usein nykyistä ankarampia Venäjän hyökkäystä Ukrainaa vastaan. 

Vuonna 2014, kun Ukrainassa oli epätietoisuutta siitä, mihin toimiin Ukraina ryhtyy Krimin itsenäisyysliikettä ja Venäjää vastaan, oli joitain sotabloggajia, jotka saivat tilanentietoja suoraan sotilaskomentajilta. Ukraina vetäytyi varsinaisitta sotatoimitta Krimin niemimaalta, jolloin Venäjä miehitti niemimaan ja muodosti sinne kaksi liittovaltiosubjektiaan, Sevastopolin liittovaltiokaupungin ja muista osista Krimin niemimaata käsittäväm Krimin autonomisen tasavallan.

Venäjän Ukrainaan kohdistaman hyökkäyssodan lisäksi on sodasta tuotettu verkkosivukanavasisältöjä myös Syyrian sisällissodasta varsinaisesti ennen Syyrian presidentti Bašar al-Assadin hallinnon kukistumista ja hänen maanpakoaan Venäjänlle.

### Venäläisiä sotabloggaajia

## Lähteet
Kaikenkarvainen Charlie (animaatiosarja)

**Kaikenkarvainen Charlie** () on yhdysvaltalainen piirrossarja, jota esitettiin vuosina 1996–1998. Siinä on yhteensä 40 puolen tunnin jaksoa. Se perustuu Don Bluthin vuoden 1989 animaatioelokuvaan Kaikenkarvainen Charlie. Sarja sijoittuu toisen elokuvan jälkeen. Useimmat elokuvien ääninäyttelijät esittivät roolinsa sarjassa, mukaan lukien Dom DeLuise, Ernest Borgnine, Charles Nelson Reilly, Bebe Neuwirth, Sheena Easton ja Adam Wylie. Steven Weber toimitti Charlien äänenä sarjassa korvaten elokuvissa näytelleet Burt Reynoldsin ja Charlie Sheenin. Sarjan finaalina toimii suoraan videolle julkaistu Kaikenkarvaisten koirien joulu.

## Juoni
Kaikenkarvainen Charlie 2 -elokuvan tapahtumien jälkeen Charlie ja Itchy asuvat San Franciscossa suojelusenkeleinä. Jokaisessa jaksossa Annabelle antaa heille tehtävän, ja vaikka he yrittävät aina tehdä sen oikein, he joutuvat jatkuvasti kiusallisiin tilanteisiin. Myös Charlien kaksinaamainen vihollinen Carface ja hänen apulaisensa Killer – joka palaa ensimmäisestä elokuvasta – esiintyvät, samoin kuin Charlien ystävät: irlanninsetteri Sasha; whippet-enkeli Annabelle ja ihmispoika David. Sarjassa esitellään myös kaksi uutta hahmoa: Bess, palkittu, puhdasrotuinen näyttelykoira ja Itchyn romanttinen ihastus ja Belladonna, Annabellen demoninen serkku.

## Ääninäyttelijät

## Jaksot

### '''Kausi 1 (1996–97)'''

### Kausi 2 (1997–98)

### Kausi 3 (1998)

## Lähteet
Miriana Conte

**Miriana Conte** (s. 17. joulukuuta 2000) on maltalainen laulaja. Conte valittiin 8. helmikuuta 2025 maltalaisessa *Malta Eurovision Song Contest* -laulukilpailussa edustamaan Maltaa Eurovision laulukilpailuun 2025 kappaleella ”Serving” (alk. ”Kant”). Conte oli aiemmin osallistunut maan euroviisukarsintaan *Malta Eurovision Song Contest* -kilpailuun vuosina 2017 kappaleella "Don’t Look Down", 2018 kappaleella ”Rocket”, 2022 kappaleella ”Look What You’ve Done Now” ja 2024 kappaleella ”Venom”.

Musiikki on ollut olennainen osa Conten elämää viisivuotiaasta lähtien, kun hän aloitti laulutunnit ja kehitti nopeasti intohimon esiintymiseen. Vuonna 2017, ollessaan vain 16-vuotias, hän pyrki ensimmäistä kertaa edustamaan Maltaa Euroviisuissa.

Conte ei ole vieras televisioitujen musiikkikilpailujen maailmassa, sillä hän on osallistunut X Factor Maltan kilpailuun kahdesti – ensimmäisen kerran vuonna 2018 osana ryhmää ja toisen kerran vuonna 2019 sooloartistina. Hän oli myös mukana perustamassa tyttöbändiä nimeltä 4th Line, joka pääsi finaaliin, mutta Conte jätti bändin vuonna 2019. 

Conte on myös vahva LGBTQ+ -yhteisön tukija, ja vuonna 2019 hän oli mukana Maltan Pride-viikon teemakappaleen "Roll the Dice" tallentamisessa, joka oli omistettu yhteisön tukemiselle. Vuonna 2023 hän sai ADHD-diagnoosin.

## Diskografia
### Singlet
* 2017 – *Don’t Look Down*
* 2018 – *Rocket*
* 2022 – *Look What You’ve Done Now*
* 2024 – *Venom*
* 2025 – *[[Serving (Miriana Conten kappale)|Serving]]* (alk. ”Kant”)

## Lähteet
*

### Viitteet
Ydinnappi

**Ydinnappi** on kuvainnollinen termi, jolla kuvataan valtaa käyttää ydinaseita. Todellisuudessa minkään ydinasevaltion ydinaseita ei voi laukaista niin yksinkertaisesti kuin yhtä nappia painamalla, mutta mediassa ja populaarikulttuurissa ”ydinnapin painamisella” viitataan ydinhyökkäyksen aloittamiseen.

## Ilmauksen käyttö
1. tammikuuta 2018 Pohjois-Korean johtaja Kim Jong-un sanoi, että hänen pöydällään on ydinnappi koko ajan. Yhdysvaltain presidentti Donald Trump vastasi seuraavana päivänä Twitterissä, että hänelläkin on nappi, mutta se on isompi, vahvempi ja oikeasti toimii. Uhittelusta syntyi pohdintaa, onko tuollaista nappia oikeasti olemassa, mutta ei ole.

## Todellinen laukaisu
Ydinaseiden laukaisuprotokolla vaihtelee valtioittain, mutta se on aina monivaiheinen prosessi. Siihen tarvitaan valtionpäämiehen tai muiden laukaisusta vastuussa olevien henkilöiden päätös sekä laukaisukoodeja. Joissain ydinasevaltioissa valtionpäämiestä seuraa aina ydinasesalkku, jolla voidaan antaa komento ydinaseiden laukaisemisesta. Ydinaseiden käytön valtuutusviesti ja laukaisukoodit välitetään salattuja yhteyksiä pitkin viimein laukaisupaikalle, kuten ohjussiilolle tai ydinsukellusveneeseen. Kun kaikki varmistusprotokollat on käyty läpi ja käskyn aitoudesta ollaan varmoja, voi laukasupaikan henkilökunta toteuttaa käskyn. Esimerkiksi Yhdysvalloissa siilossa tarvitaan kaksi henkilöä, jotka kääntävät avaimiaan laukaisun aloittamiseksi.

## Katso myös
* Ydinasesalkku

## Lähteet
Grant Fisher

**Grant Jackson Fisher** (s. 22. huhtikuuta 1997 Calgary, Kanada) on yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija. Hän on kaksinkertainen olympiamitalisti sekä 3&nbsp;000&nbsp;metrin ja 5&nbsp;000&nbsp;metrin lyhyiden ratojen maailmanennätyksen haltija.

Fisher sijoittui Donetskin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013 yhdeksänneksi 1&nbsp;500&nbsp;metrin juoksussa. Hän karsiutui saman matkan alkuerissä Eugenen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014. Hän voitti NCAA:n mestaruuden 5&nbsp;000&nbsp;metrin juoksussa 2017.

Fisher sijoittui vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa viidenneksi 10&nbsp;000&nbsp;metrillä ja yhdeksänneksi 5&nbsp;000&nbsp;metrillä. Hän juoksi 5&nbsp;000&nbsp;metrin sisäratojen Pohjois- ja Keski-Amerikan sekä Karibian ennätyksen 12.53,73 Bostonissa helmikuussa 2022. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän juoksi San Juan Capistranossa maanosan ulkorataennätyksen 10&nbsp;000&nbsp;metrillä: 26.33,84. Hän voitti 5&nbsp;000&nbsp;metrin Yhdysvaltojen-mestaruuden. Eugenen MM-kilpailuissa hän sijoittui 10&nbsp;000&nbsp;metrillä neljänneksi ja 5&nbsp;000&nbsp;metrillä kuudenneksi. Hän juoksi Pohjois- ja Keski-Amerikan sekä Karibian ennätyksen 3&nbsp;000&nbsp;metrillä elokuussa 2022 Monacossa ajalla 7.28,48 ja 5&nbsp;000&nbsp;metrillä syyskuussa 2022 Brysselissä ajalla 12.46,96. 

Fisher juoksi syyskuussa 2023 Eugenessa Pohjois- ja Keski-Amerikan sekä Karibian ennätyksen 3&nbsp;000&nbsp;metrillä ajalla 7.25,47. Helmikuussa 2024 hän paransi kahden mailin juoksun sisäratojen maanosaennätyksen New Yorkissa aikaan 8.03,62. Hän voitti Yhdysvaltojen olympiakarsinnoissa sekä 5&bsp;000 että 10&nbsp;000&nbsp;metrin juoksut. Pariisin olympialaisissa hän saavutti molemmilla matkoilla pronssia ajoin 13.15,13 ja 26.43,46.

Fisher juoksi 3&nbsp;000&nbsp;metrin lyhyiden ratojen (siis käytännössä sisäratojen) maailmanennätyksen 7.22,91 New Yorkissa 8. helmikuuta 2025. Viikkoa myöhemmin hän juoksi 5&nbsp;000&nbsp;metrin lyhyiden ratojen maailmanennätyksen 12.44,09 Bostonissa. Saman vuoden Tokion MM-kilpailuissa hän sijoittui sekä 5&nbsp;000 että 10&nbsp;000&nbsp;metrillä kahdeksanneksi.

## Henkilökohtaiset ennätykset
### Ulkoradat

### Sisäradat

**AR** = maanosan ennätys
**ME** = maailmanennätys

## Lähteet
Ludvig Sjöstedt

**Ludvig Wilhelm Sjöstedt** (10. helmikuuta 1870 Turku – 19. joulukuuta 1948 Kauvatsa) oli suomalainen kirkkoherra ja lyseon lehtori.

Ludvig Sjöstedtin vanhemmat olivat henkikirjoittaja Otto Fridolf Wilhelm Sjöstedt ja Lovisa Adelaide Borenius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1889 Turun ruotsalaisesta lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1893 sekä valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1894. Sjöstedt vihittiin papiksi 1895. Teologian kandidaatiksi hän valmistui 1899. Sjöstedt opiskeli myös useissa Saksan yliopistoissa ja teki kirjastotutkimuksia Saksan ja Ruotsin kirjastoissa.

Sjöstedt toimi vt. pappina useissa seurakunnissa, muun muassa Tukholman suomalaisen seurakunnan kirkkoherranapulaisena 1899–1900. Sjöstedt oli uskonnon lehtorina Sortavalan lyseossa 1900–1908 ja Hämeenlinnan lyseossa 1908–1918 sekä Porvoon ruotsalaisen lyseon uskonnon ja filosofian alkeiden vanhempana lehtorina 1928–1937. Lehtorinvirkansa ohella hän toimi papiston apulaisena Sortavalassa ja Porvoossa. Jyväskylän maaseurakunnan kirkkoherrana Sjöstedt oli 1918–1928 ja Kauvatsan kirkkoherrana 1938–1948. Sjöstedt sai rovastin arvon 1926. Hän oli vt. lääninrovastina Jyväskylän rovastikunnassa 1937–1938.

Ludvig Sjöstedt oli naimisissa 1909-1916 konttoristi Alma Augusta Törnqvistin (k. 1916) kanssa.

## Julkaisuja
* *Herodeksen kemut: raittiussaarna Sortavalan kirkossa*. Tekijä, Sortavala 1907
* *Muistosanoja rippilapsilleni*. E. Rytkönen, Hämeenlinna 1909
* *Uudempia pyrintöjä kasvatusopin alalla Saksassa* teoksessa *Hämeenlinnan lyseo. Kertomus lukuvuodesta 1910-1911*. Hämeenlinna 1911
* *Schnepfenthal ja Schulpforta* teoksessa *Hämeenlinna lyseo. Kertomus lukuvuodesta 1911-1912*. Hämeenlinna 1912
* *Kaikuja Aurajoen lähteiltä: piirteitä Orippään pitäjän vanhemmasta historiasta aina uskonpuhdistukseen asti* teoksessa *Hämeenlinna lyseo. Kertomus lukuvuodesta 1912-1913*. Hämeenlinna 1913
* *Huoltotoiminnasta naissiirtolaisten hyväksi*. Suomen naisyhdistys, Helsinki 1915

## Lähteet
Zababida

**Zababida** () on pikkukaupunki Palestiinan Länsirannalla. Sen asukasluku oli vuoden 2024 arvion mukaan 4&nbsp;871 ja sen asukkaiden enemmistö on kristittyjä.

## Maantiede

Zababida sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Jeninin kuvernementissa noin 15 kilometriä Jeninin kaupungista kaakkoon.

## Historia
Nykyisen kylän perustivat paikalle muuttaneet kristityt heidän ostettua maata muslimeilta. Ensimmäiset asukkaat olivat otodokseja ja he rakennuttivat Pyhän Yrjön kirkon vuonna 1874. Myöhemmin rakennettiin myös katolinen Neitsyt Marian ilmestyksen kirkko. Palestine Exploration Fundin 1880-luvulla julkaisema *[[Survey of Western Palestine]]* kuvaili paikkaa lyhyesti keskikokoisena kylänä.

## Väestö
Palestiinan tilastokeskuksen arvion mukaan Zababidan asukasluku oli vuonna 2024 4&nbsp;871. Noin 75&nbsp;% paikallisista on kristittyjä. Monet ovat muuttaneet ulkomaille.

Lähellä vain parin kilometrin päässä sijaitsee Jeninin amerikkalainen yliopisto (*Arab American University*).

## Lähteet
Beit Liqya

**Beit Liqya** () on pikkukaupunki Palestiinan Länsirannalla Ramallahista lounaaseen lähellä Israelin rajaa. Sen asukasluku oli vuonna 2024 arviolta 10&nbsp;679.

## Maantiede
Beit Liqya sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Ramallah’n kuvernementissa noin 13,5&nbsp;km Ramallah’n kaupungista lounaaseen. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 289 metriä. Sen naapuripaikkakuntia ovat Beit Anan ja Beit Ur al-Foqa idässä, Kharbatha al-Misbah pohjoisessa, sekä Beit Sira ja Beit Nuba lännessä. Lähellä kulkee Israelin Länsirannan turva-aita, joka kulkee osittain myös kaupungin maiden poikki.

Keskimääräinen vuotuinen sadanta paikalla on 579,4&nbsp;mm. Vuoden keskilämpötila on 18&nbsp;°C.

## Historia
Beit Liqyan nimen merkityksestä on esitetty useita teorioita. Kirjaimellisesti se tarkoittaa kokoontumistaloa. Tämä on liitetty esimerkikis tarinaan paikasta islamilaisten armeijoiden komentajien kokoontumispaikkana. Toisaalta sen on sanottu myös viitanneen henkilönnimeen al-Liqyani.

Palestine Exploration Fundin 1880-luvulla julkaisema *[[Survey of Western Palestine]]* kuvaili paikkaa pienenä kylänä kukkulan juurella. Se mainitsee myös sen nimen viittaavan mahdollisesti Vanhan testamentin Elteken kaupunkiin.

Oslon rauhanprosessin yhteydessä vuonna 1995 kaupunki jaettiin alueisiin B ja C. Ensimmäisellä siviiliasioista vastaa palestiinalaishallinto ja Beit Liqyassa se käsittää suurimman osan kaupungin rakennetusta alueesta. Suurin osa kaupungin maa-alueesta on kuitenkin aluetta C, jota hallitsee Israel.

## Väestö
Palestiinan tilastokeskuksen arvion mukaan Beit Liqyan asukasluku oli vuonna 2024 10&nbsp;679. Vuonna 2007 asukasluku oli 7&nbsp;247.

## Lähteet
Alexis Monney

**Alexis Monney** (s. 8. tammikuuta 2000) on sveitsiläinen alppihiihtäjä. Hän on joukkuealppiyhdistetyn MM-hopeamitalisti, syöksylaskun MM-pronssimitalisti ja nuorten maailmanmestari. Hän on voittanut yhden maailmancupin osakilpailun.

Monney voitti syöksylaskussa nuorten maailmanmestaruuden vuonna 2020. Samoissa kisoissa hän osallistui myös supersuurpujotteluun, jossa hän keskeytti. Aikuisten arvokisoihin hän osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2023, jolloin hän sijoittui MM-kilpailujen syöksylaskussa 18:nneksi. Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti hopeaa joukkuealppiyhdistyssä, pronssia syöksylaskussa ja keskeytti supersuurpujottelussa. Ensimmäisissä olympialaisissaan, Milanon ja Cortinan kilpailuissa 2026, Monney sijoittui syöksylaskussa viidenneksi ja supersuurpujottelussa kymmenenneksi.

Monney kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran joulukuussa 2021. Hän ylsi pisteille ensimmäisen kerran maaliskuussa 2022 Kvitfjellin syöksylaskussa ja kymmenen parhaan joukkoon tammikuussa 2023 Wengenin syöksylaskussa. Hän otti ensimmäisen maailmancupvoittonsa Bormion syöksylaskussa joulukuussa 2024. Sen jälkeen hän on sijoittunut kärkikolmikkoon heti seuraavana päivänä Bormion supersuurpujottelussa kolmanneksi ja tammikuussa 2025 Kitzbühelin syöksylaskussa toiseksi. Hän sijoittui kolmanneksi Crans-Montanan syöksylaskussa ja toiseksi supersuurpujottelussa helmikuussa 2025. Syöksylaskucupin kokonaispisteissä hän oli kolmas ja maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksäs. Kaudella 2025–2026 hän sijoittui Livignon supersuurpujottelussa toiseksi. Hän sijoittui toiseksi Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa.

## Lähteet
Leo Karsikas

**Leo Sakari Karsikas** (s. 15. joulukuuta 1954 Kajaani) on suomalainen itseoppinut kuvanveistäjä ja myös taidemaalari. Hänen näyttelyitään on pidetty Suomen lisäksi Ruotsissa, Tanskassa ja aikoinaan Neuvostoliitossa Kostamuksessa. Julkisia teoksia häneltä on esillä Kajaanin Suvantopuiston lisäksi Hyrynsalmella Vuolijat-veistos sekä Sotkamossa Niku-veistos. Hän on toiminut myös kuvanveiston opettajana Kajaanin kansalaisopistossa. Hän on saanut lukuisia taiteilija-apurahoja. Kuvittaja Ilja Karsikas on Leo Karsikkaan poika.

## Julkisia teoksia

Tiedosto:Leo Karsikas Lama 2021 (1992).jpg|*Lama* 1992, Kajaani
Tiedosto:Leo Karsikas Pyörre 2021 (1992).jpg|*Pyörre* 1992, Kajaani
Tiedosto:Leo Karsikas Hunnutettu 2021 (1993).jpg|*Hunnutettu* 1993, Kajaani
Tiedosto:Leo Karsikas Vetehinen 2021 (1999).jpg|*Vetehinen* 1999, Kajaani


## Lähteet
Sanna Manninen

**Sanna Manninen** (s. 1970) on suomalainen kirjallisuuden kääntäjä. Hän on suomentanut ruotsin-, norjan- ja tanskankielistä kirjallisuutta yhteensä yli yhdeksänkymmentä teosta, muun muassa Lena Anderssonin, Solveg Ballen, Nina Lykken, Elisabeth Åsbrinkin, Nina Wähän, Mari Jungstedtin, Liza Marklundin sekä Anna Janssonin teoksia. Manninen palkittiin pohjoismaisen kirjallisuuden laatukäännöksistään Kaarlen palkinnolla vuonna 2025. Palkintoperusteissa hänen suomennoksiaan luonnehdittiin ensiluokkaisiksi.

Manninen asui lapsena ja opintojensa jälkeen Ruotsissa, ja ruotsi onkin hänen vahvin vieras kielensä. Hän on opiskellut yliopistossa yleistä kirjallisuustiedettä ja käännöstiedettä ja työskennellyt kustantamossa ennen siirtymistään vapaaksi kirjallisuuden kääntäjäksi.

Manninen suomensi tanskalaisen runoilija-prosaisti Olga Ravnin spekulatiivisen fiktion lajityyppiin kuuluvan romaanin *Alaiset – 2100-luvun työpaikkaromaanin* Suomen Kulttuurirahaston Maailmankirjallisuuden suomennostuella, jonka tavoitteena on kääntää maailmankirjallisuutta etenkin sellaisista lähdekielistä, joita suomennetaan nykyään vain vähän. Manninen tähdentää, että ”Mitä vähemmän jotain kieltä Suomessa osataan, sitä tärkeämpää on tehdä siitä suomennoksia.” Manninen on myös painottanut työskentelyapurahojen merkitystä kirjallisuuden suomentajien työssä kuvaillen, että ”Raha tarkoittaa aikaa ja aika laatua.”

## Palkinnot, ehdokkuudet ja tunnustukset
*Kaarlen palkinto 2025.
*J. A. Hollon palkinnon ehdokkuus 2018.
* Valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha 2021.

## Lähteet
Mustajalkojen reservaatti

**Mustajalkojen reservaatti** (, mustajalaksi *Aamsskáápipikani*) on mustajalkoihin kuuluville piegan-mustajaloille varattu reservaatti Montanassa Kanadan rajalla. Maastoltaan reservaatti edustaa osittain tasankoa ja osittain Kalliovuoria. Pinta-alaltaan reservaatti on 1,5 miljoonaa eekkeriä, eli hieman reilut 6070 km2.

## Hallinto
Reservaatti perustettiin vuonna 1855 Yhdysvaltain ja mustajalkojen välisen sopimuksen nojalla. Reservaatin hallinnollinen keskus, ja isoin kaupunki, on vuodesta 1895 lähtien ollut Browning.

Reservaattia johtaa 9-jäseninen neuvosto, jonka jäsenet valitaan neljän vuoden välein järjestettävissä vaaleissa. Neuvoston puheenjohtajana toimii Rodney “Minnow” Gervais.

## Väestö ja kulttuuri
Kaikkiaan mustajalkoja lasketaan olevan 15 560, joista noin 7000 asuu reservaatilla tai sen välittömässä läheisyydessä.

## Talous ja koulutus
Maa- ja karjatalous ovat tärkeitä elinkeinoja. Teollisuutta reservaatin alueella edustaa siellä toimiva kynätehdas. Lisäksi reservaatilla toimii Glacier Peaks Casino -niminen kasino. Alueelta on myös löydetty öljyä ja kaasua.

Browningissa toimii Blackfeet Community College, jonka koulutusohjelmat ovat lähtökohtaisesti 2-vuotisia. 

## Lähteet
Vaahteraliigan vuoden pelaaja

**Vuoden liigapelaaja** on Suomen amerikkalaisen jalkapallon pääsarjan Vaahteraliigan vuoden pelaajalle vuosittain myönnettävä palkinto. Palkinto on jaettu pääsääntöisesti joka vuosi kaudesta 1980 lähtien.

## Palkitut

## Lähteet
Danğaran piiri

**Danğaran piiri** () on hallintopiiri Xatlonin maakunnassa Tadžikistanissa. Sen keskus on Danğaran taajama. Piirin pinta-ala on 2&nbsp;000 neliökilometriä. Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan siellä oli 165&nbsp;270 asukasta.

Danğaran piiri rajoittuu pohjoisessa Norakin kaupunkiin sekä idässä Temurmalikin ja Vose’n, etelässä Farxorin ja lännessä Vaxšin, Kūšonijonin, Abdurahmoni Džomīn ja Jovonin piireihin. Se sijaitsee Vaxšvuorten lounaisrinteillä. Lännessä ovat Teraklitoğ- ja Sarsarak- ja idässä Moronvuoret. Vuorten korkeus on keskimäärin 1&nbsp;500–2&nbsp;000 metriä. Niiden välissä sijaitsee Danğaran aro, jonka eteläosa on 500 metriä merenpinnan yläpuolella. Hyötykaivannaisiin kuuluvat vuorisuola, kalkkikivi ja rakennusaineet.

Seudun ilmasto on mantereinen. Kesät ovat kuumia ja kuivia ja talvet leutoja. Tammikuun keskilämpötila on 0–2 ja heinäkuun 26–28 astetta. Vuotuinen sademäärä on 400–500 millimetriä. Vuorilla ilmasto on viileämpi ja sademäärä suurempi. Piirin läpi virtaa Surxobin sivujoki Tohirob. Luoteisrajalla on Vaxšjoki ja pohjoisessa Norakin tekojärvi. 

Vuonna 1932 perustetun piirin nimenä oli aluksi Oqsun piiri, kunnes sen keskukseksi tuli vuonna 1936 Danğara. Siihen kuuluu Danğaran kaupunkikunta ja 8 maalaiskuntaa: Ismat Šafirov, Korez, Lohur, Lolazor, Oqsu, Pušing, Sangtūda ja Sebiston. Kaupunkiväestön osuus on 14 prosenttia. Asukkaista 85 prosenttia on tadžikkeja ja 13 prosenttia uzbekkeja.

Danğarasta on maantie- ja rautatieyhteydet Dušanbehen, Boxtariin ja Kūlobiin. Maakunnan keskukseen Boxtariin on matkaa maanteitse 76 ja maan pääkaupunkiin Dušanbehen 116 kilometriä. 

Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt viljan, puuvillan, vihannesten, hedelmien ja viinirypäleiden viljelyyn sekä karjanhoitoon ja silkin tuotantoon. Keinokasteluun saadaan lisävettä Vahšjoesta tunnelia pitkin. Piirissä on puuvilla-, jalkine-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta sekä vesivoimalaitoksia. 

Danğara on Tadžikistanin presidentin Emomali Rahmonin sekä monien poliitikkojen ja korkeiden virkailijoiden kotipaikka, mikä on tuonut seudulle huomattavia investointeja. Piirikeskuksessa toimii vuonna 2013 avattu yliopisto, lääketieteellinen opisto ja yliopisto sekä musiikki- ja draamateatteri. Historiallisia kohteita ovat muinaiset asuinpaikat ja linnoitukset sekä merkkihenkilöiden mausoleumit.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Danğaran piirin sivusto
Santeri Pulkkinen

**Santeri Pulkkinen** (s. 6. maaliskuuta 2000 Ylikiiminki)  on suomalainen pesäpalloilija. Pulkkinen edustaa Ykköspesiksessä pelaavaa Simon Kiriä.

Pulkkinen on Kiimingin Urheilijoiden kasvati ja pelasi ensimmäisen ammatti ottelunsa Oulun Lipon kakkosjoukkueessa Suomensarjassa kaudella 2016. Pulkkinen pelasi seuraavat kolme kautta Oulussa, vaihdellen Lipon edustusjoukkueen ja Suomensarjan joukkueen välillä. Pulkkinen pelasi ensimmäisen Superpesis ottelunsa kauden 2019 Superpesiskarsinnoissa Siilinjärven Pesistä vastaan. Pulkkinen siirtyi Simon Kirin leiriin kaudeksi 2020.

## Lähteet
Ari Tuuli Trophy

**Ari Tuuli Trophy** on Suomen amerikkalaisen jalkapallon pääsarjan Vaahteraliigan vuoden etenijälle vuosittain myönnettävä palkinto. Palkinto on jaettu pääsääntöisesti joka vuosi kaudesta 1993 lähtien. Vuoden etenijälle jaettava palkinto nimettiin vuonna 1999 Ari Tuulin mukaan.

## Palkitut

## Lähteet
Birit Haarla

**Birit Haarla** eli **Čiske Jovsset Biret Hánsa Outi Biret** (s. 2000) on saamelainen balettitanssija ja koreografi. Utsjoelta Dalvadaksen kylästä kotoisin oleva Birit Haarla valmistui vuonna 2019 Suomen Kansallisoopperan ja -baletin Balettioppilaitoksesta ja suoritti sen jälkeen vuonna 2022 tanssitaiteen kandidaatin tutkinnon Brysselissä Performing Arts Research and Training Studios -nykytanssikoulussa. Birit Haarla on kertonut kiinnostuksen kohteikseen muun muassa ympäristösuhteen keholllisuuden ja leikkisyyden poliittisen potentiaalin. Taide voi hänen mukaansa olla pehmeää aktivismia.  

Yhdessä kaksossisarensa, tanssija-koreografi Katja Haarlan kanssa hän toimi koreografina ja esiintyi Marja Helanderin ohjaamassa tanssielokuvassa *Eatnanvuloš Lottit – Maan sisällä linnut* (2018) sekä vuoden 2022 Venetsian biennaalissa saamelaistaiteen paviljongissa Pauliina Feodoroffin ohjaamassa esityksessä *Matriarkaatti*. Sisarusten yhteinen tanssiteos on myös vuonna 2022 Brysselissä ensi-iltansa saanut *Starting from Staring - Čalmmiid Čađa,* jonka äänimaailmaan kuuluu Katarina Barrukin uumajansaamenkielistä joikua. Teoksen lähtökohtana oli ajatus maailman katsomisesta ennakkoluulottomasti ja vailla odotuksia. Yhdessä kuvataiteilija Outi Pieskin kanssa Birit Haarla ja Katja Haarla toteuttivat vuoden 2021 Helsinki Biennaaliin maayhteyttä käisttelevän, tanssia, elektronista musiikkia, duodjia ja luohtia yhdistävän *Guhte Gullá - Here to Hear* -videoinstallaation. Vuonna 2024 sisarukset saivat tunnustuksena omaleimaisesta työstään ja kriittisestä otteestaan ensimmäistä kertaa jaettu Tanssin nuori tekijä -palkinnon. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* *Guhte Gullá* -videoinstallaatiosta Yle uutisissa. 
* Outi Pieski, Birit Haarla ja Katja Haarla Helsinki Biennaalin podcastissa.
Petäjäveden työväentalo

**Petäjäveden työväentalo** oli Petäjävedellä Jämsänveden rannalla Rantatiellä sijainnut Petäjäveden työväenyhdistyksen toimitalo.

## Historia
Petäjäveden työväenyhdistys perustettiin lokakuun 22. päivänä 1905 puuseppä K. Lindholmin talossa Petäjävedellä. Perustamista oli suunniteltu jo kokouksessa vuonna 1904. Kokoukset ja juhlat pidettiin milloin missäkin talossa tai taivasalla. Toukokuussa 1907 yhdistys osti O. Malmbergin omistaman Kirveslahti-nimisen asuinrakennuksen tonttimaineen yhdistykselle. Rahoittaakseen työväentalon rakentamisen yhdistys järjesti mm. arpajaiset ja kansanjuhlan.   Juhlalliset tupaantuliaiset voitiin viettää 6.1.1909. Juhliin osallistui 300 henkeä. Rakennus purettiin huonokuntoisuuden takia 1960-luvulla. Se oli käytössä vielä ainakin vuonna 1964. 

## Rakennus
Petäjäveden Kirveslahti-nimisellä tontilla Jämsänveden rannalla Rantatien varrella sijaitsi pieni asuintalo. Niinpä tontille rakennettiin aluksi lava, jossa juhlat ja kokoukset pidettiin. Vuosien kuluessa rakennettiin vanhan rakennuksen yhteyteen lisätilaa. Yhdistyksen rakennustoimikunta huolehti talon lisäosien rakentamisesta ja korjauksista.  Monien yritysten jälkeen työväentalo muokattiin etupäässä talkootöinä omalle tontilleen. Avajaiset pidettiin 6.1.1909.  Vuoden 1918 helmikuussa Petäjäveden työväentalo otettiin suojeluskunnan haltuun. Tänä aikana taloa käytti Petäjäveden elintarviketoimikunta sekä maanviljelyseura erilaisiin yleisötilaisuuksiin. Vasta joulukuussa 1918 pieni yhdistyksen ryhmä kokoontui taas työväentalossa.

## Toimintaa
Yhdistykseen oli perustettu vuoden 1908 lopulla niin kutsuttu puhujaseura (lakkautettu v. 1914). Se vastasi nykyisiä työväenopistojen kerhoja.  Omaan kirjastoon tilattiin useita työväenlehtiä ja v. 1910 perustettu lainakirjasto sai alkunsa, kun opettaja M. Lassila oli lahjoittanut yhdistykselle 28 eri nidettä. Myöhemmin saatiin lisää lahjoituksia lainakirjastoon. Arpajaisten ja lahjoitusten avulla saatiin lisärahoitusta työväentalon rakentamiseen ja kunnossapitoon. 

Vuonna 1916 yhdistykseen perustettiin nuoriso-osasto, johon liittyi 70 jäsentä. Nuoriso-osasto perustettiin uudelleen yhdistykseen vuonna 1920. Naisosasto perustettiin uudenvuodenpäivänä 1918. Suurlakkovuonna 1917 yhdistykseen kuului 106 jäsentä.

Yhdistyksessä toimi myös huvitoimikunta, johon liitettiin toiminnassaan hiipunut näytelmäseura. Huvitoimikunta järjesti iltamia ja näytäntöiltoja, joiden tuotoilla saatiin taloa kunnostettua. Vuonna 1928 ostettiin taloon oma radio, jota sai kuunnella pientä maksua vastaan.

Vuonna 1927 perustettiin lasten raittiusosasto, nimeltään Sarastus, joka toimi yhdistyksen alaosastona. Osastoon on kuulunut 15-20 lasta. Petäjäveden työväenyhdistyksen 40-vuotisjuhlaa vietettiin omalla työväentalolla 4.11.1945.

## Lähteet
* 

### Viitteet