open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mary Akrami

**Mary Akrami** (s. 1975 tai 1976) on afganistanilainen naisasia-aktivisti, Afghan Women Networkin (AWN) johtaja ja entinen Afghan Women Skills Development Centerin (AWSDC) johtaja.  

Hän on ollut mukana perustamassa Kabulin ensimmäistä turvakotia naisille ja kouluttamassa heitä, sekä nostanut oikeusjuttuja väkivallan tekijöitä vastaan. Akrami on myös perustanut paikallisen neuvoston,shurasin, tukemaan rauhan ja demokratian keskusteluja, jossa naiset ovat mukana. Akrami on ollut Etelä-Aasian ihmisoikeusfoorumin jäsen vuodesta 2013 lähtien ja hän on Frontline Defenders -verkoston jäsen Afganistanissa. Hän on osallistunut useisiin kansainvälisiin konferensseihin naisten rauhantyöstä Afganistanin ja Pakistanin alueella. 2016 hän kokosi uskonnolliset johtajat yhteen ja yhdessä he muotoilivat kahdeksan kohdan suosituksen hallitukselle toimiksi kotiväkivaltaa vastaan. Vuonna 2021 Akrami evakuoitiin länsimaihin Talibanin otettua vallan Afganistanissa..  

Akrami on New Yorkin yliopiston Human Rights Advocacy Fellowship -ohjelman stipendiaatti. Hän on saanut kansainvälistä tunnustusta työstään, mukaan lukien International Women of Courage -palkinnon,  BBC 100 Women 2016 -listalle valinnan ja vuonna 2018 Women have wings sekä N-Peace -tunnustukset.

## Tunnustukset
* 2007 - *[[International Women of Courage -palkinto|International Women of Courage]]*
* 2016 - *[[100 Women|BBC 100 Women]]*
* 2018 - Women have wings
* 2018 - N Peace Award

## Lähteet
Irja Sinivaara

**Irja Sinivaara** (s. 6. helmikuuta 1948) on suomalainen kirjailija, kolumnisti, kriitikko, kirjoittamisen ohjaaja ja mentori. Hän työskenteli hotelli- ja ravintola-alalla (noin 1968–1990) ja opettajana Kotkan merikoulussa (noin 1990–2000). 

Sinivaara on syntynyt Sysmässä, hän vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Valkealassa Jokelan kylässä. Nykyinen asuinpaikka on Kotka, jonne hän muutti vuonna 1968.

## Teokset
* Tarhaelä(i)miä, romaani, Reuna (2023)
* Meidän Maija, maailman matkaaja, elämäkerta (2022) 
* Vaikka minne maailmassa, elämäkertaromaani, Reuna	(2021)
* Tuulen alla, romaani, Karisto, (Suursaari-sarja) (2019)	
* 16 tarinaa toivosta – antologiassa novelli Kivityönainen, Tammi (2013)
* Kevään hämärä, romaani, Tammi (Suursaari-sarja) (2011)
* Sinisiin ilmoihin, romaani Tammi (Suursaari-sarja) (2009)
* Naisten viikko, novellikokoelma, Tammi (2007)	
* Onni täällä, romaani, Tammi (2005)
* Sun onnes tähden, romaani, Tammi	(2004)
* Matka Viipuriin, tv-draama, TV-2 Teatteri	(1994)

## Lähteet
Jäppi Savolainen

**Jäppi Savolainen** (s. 1979 Keminmaa) on suomalainen televisio-ohjaaja, joka on ohjannut muun muassa fiktiiviset televisiosarjat *[[Modernit miehet]]* ja *[[Keihäsmatkat (televisiosarja)|Keihäsmatkat]]* sekä tositelevisiosarjan *[[Huippujengi]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jäppi Savolaisen henkilöhaastattelu Mesta.net, 05.09.2017.
* Savolaisen henkilöhaastattelu Renne Korppila podcast, 2019.
Serhi Šyško

**Serhi Šyško**, , (25. kesäkuuta 1911 Nosivka, Nižynin piiri, Tšernihivin kuvernementti – 26. huhtikuuta 1997 Kiova, Ukraina) oli ukrainalainen taidemaalari.

Šyško opiskeli Kiovan valtiollisessa taideoppilaitoksessa 1929–1933 Fedir Krytševskyin oppilaana ja Leningradissa taideoppilaitoksessa 1936–1943. Vaikka hän maalasi muotokuvia ja asetelmiakin, hänet tunnetaan etenkin maisemamaalarina. Useista maisemista muodostuvan *Kiovan sarjan* hän aloitti 1944. Hän maalasi myös sarjoja samarkandilaisista maisemista (1942), Karpaattien vuoristosta (1947), Krimistä (1956) ja Taras Ševtšenkon elämään liittyvistä paikoista. Hänen maalauksiaan on ollut näyttelyissä Ukrainassa ja ulkomailla, ja niistä on koottu kolme albumia (1971, 1977, 1987).

Šyško on haudattu Baikoven hautausmaalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Suvi-Pilvi Inkeroinen

**Suvi-Pilvi inkeroinen** (s. 1984) on suomalainen elävän kuvan tuottaja, näyttelijä ja entinen apulaisohjaaja. 

Inkeroinen on näytellyt lukuisten suomalaisten televisiosarjojen sivurooleissa, esimerkkeinä ''Rahti'', ''Syke'' ja ''Koskinen''. Apulaisohjaajana hän on toiminut muun muassa Yleisradion *[[Luottomies]]*-sarjassa. Tämän lisäksi Inkeroinen on sivuosaroolittanut televisiosarjoja, tuottanut videomarkkinointia sekä toiminut kolumnistina. 

Valtaosan lapsuudestaan Suvi-Pilvi Inkeroinen kasvoi Iisalmessa, Pohjois-Savossa. 

Inkeroinen on ammattitutkinnoltaan medianomi Karelia-ammattikorkeakoulusta (2009). 

## Filmografia näyttelijänä

## Filmografia tuotantotyöntekijänä

Televisio ja elokuvat:
* Prinsessa (2010), tuotantoassistentti
* Roskisprinssi (2011), avustajakoordinoija
* Pientä pintaremonttia (2011), casting, tuotantokoordinaattori, kuvaussihteeri
* Russian libertine - Venäjän vapain mies (2012), tuotantoassistentti
* Viraali (2015), tiedottaja, apulaisohjaaja
* Pää edellä (2017), 1. apulaisohjaaja, sivuosaroolittaja
* Samassa liemessä (2017), tuotantokoordinaattori, casting
* Keisari Aarnio (2018), apulaisohjaaja
* Suhdesoppa (2018), casting
* Luottomies (2018), 1. apulaisohjaaja
* Mestari Cheng (2019) 1. apulaisohjaaja
* Sorjonen (2019), tuotantokoordinaattori
* Hotel Swan Helsinki (2020), 1. apulaisohjaaja
* Pohjolan laki (2020), 2. apulaisohjaaja
* Karkurit (2021), sivuosaroolittaja, 2. apulaisohjaaja
* Luuserit (2021), 2. apulaisohjaaja
* Sininen enkeli (2022), 2. apulaisohjaaja
* Sijainen (2022) 1. apulaisohjaaja
* Ihanat siirtolapuutarhat (2023), tuotantopäällikkö

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMDb: https://www.imdb.com/name/nm2672939/
* Elonet: https://elonet.finna.fi/Search/Results?filter%5B%5D=author2_id_str_mv%3Akavi.elonet_henkilo_1484211
* Viralliset kotisivut: https://suvipilviinkeroinen.wordpress.com/
Daavidin linko

**Daavidin linko** (, ), aiemmin **Taikasauva** (hepr. שרביט קסמים, *Šarvit Ksamim,* engl. *Magic Wand*), on pitkän kantaman ilmatorjuntajärjestelmä. Järjestelmän ovat kehittäneet israelilainen Rafael Advanced Defense Systems ja yhdysvaltalainen Raytheon Technologies. Se on suunniteltu tuhoamaan vihollisen lentokoneita, miehittämättömiä ilma-aluksia ja erilaisia ohjuksia sekä raketteja.

Nimi *Daavidin linko* viittaa Raamatun tarinaan Daavidista ja Goljatista.

## Toiminta
Daavidin linko paikantaa kohteet maassa olevalla AESA-tutkalla. Järjestelmän ohjus on kiinteää rakettipolttoainetta käyttävä Stunner. Ohjus on varustettu tutkalla, joka ohjaa kohteeseen, ja kineettisellä taistelukärjellä, joka tuhoaa kohteen osuessaan siihen. Taistelukärki ei siis räjähdä, vaan tuhovoima perustuu kovassa nopeudessa tapahtuvaan pelkästään iskuun. Järjestelmän kantomatkaksi ilmoitetaan jopa 300 kilometriä.

## Käyttäjämaat
;
Daavidin linko otettiin käyttöön vuonna 2017 Israelin puolustusvoimissa, jossa sen on tarkoitus korvata MIM-23 Hawk ja MIM-104 Patriot.

;
Järjestelmä on valittu Suomen puolustusvoimille korkeatorjuntajärjestelmäksi. Hankinta sisältää Stunner-ohjuksia, ohjuslavetteja, datalinkkejä ja Elta Systemsin sensoreita. ITSUKO-hankeen tarjouspyynnöissä ehtona oli 15 kilometrin korkeusulottuvuus. Suomi on ensimmäinen ulkomaa, johon Daavidin linko on myyty. Esimerkiksi Martti Koskenniemen mukaan Israelin johtoa vastaan esitetyt sotarikossyytteet antaisivat perusteen katkaista asekaupan Israelin kanssa Kansainvälisen joukkotuhontasopimuksen perusteella.

## Lähteet
Murray MacLehose

**Crawford Murray MacLehose** (17. lokakuuta 1917 – 17. toukokuuta 2000) oli skotilantilainen diplomaatti ja Hongkongin kuvernööri vuosina 1971–1982.

MacLehose syntyi Glasgowissa vuonna 1917. Hän opiskeli Balliol Collegessa Oxfordin yliopistossa ja osallistui toiseen maailmansotaan laivastossa. Hänen ensimmäinen ulkomaankomennuksensa Ulkoministeriön palveluksessa suunttautui Britannian konsulaattiin Hankoussa kommunistien valtaannousun aikoihin 1949. Ensimmäinen työpaikka Hongkongissa oli vuonna 1963 poliittisena neuvonantajana. Ennen omaa kuvernöörikauttaan MacLehose oli Britannian suurlähettiläs Vietnamissa 1967-1969 ja Tanskassa 1969-1971.

MacLehosen kuvernöörikaudella Hongkong muuttui rajusti. Koulutusta, asuntotuotantoa ja julkista liikennettä kehitettiin, ja samalla asukkaille alkoi kehittyä honkongilainen identiteetti. Hän sanoi pyrkineensä rakentamaan yhteisöjä, ei vain majapaikkoja, ja suunnitelmaan kuului kaikkien julkisten palveluiden, kuten koulujen ja viheralueiden, rakentaminen uusille asuinalueille. Hallintotavan muutos kauemmas kolonialismista oli osittain vastaus Manner-Kiinan kulttuurivallankumoukseen.

Korruptionvastaisen komission perustaminen oli yksi MacLehosen kauden merkittävimmistä hankkeista. Hön joutui kuitenkin tekemään kompromissejä, esimerkiksi armahtamalla poliisit ennen uuden lain voimaantuloa otetuista lahjuksista.

MacLehose aloitti neuvottelut Kiinan kanssa Hongkongin tulevaisuudesta. Tämä johti lopulta Hongkongin suvereniteetin siirtoon 1997.

Eläkkeelle jäämisensä jälkeen MacLehose aateloitiin, ja hän sai useita brittiläisiä arvonimiä. Hän palasi Skotlantiin ja kasvatti siellä lampaita.

## Lähteet
Anton J. Walli

**Anton Johan Walli** (12. maaliskuuta 1888 Tampere – 28. maaliskuuta 1963 Tampere) oli suomalainen toimittaja, arkistonhoitaja ja suomentaja.

Walli kävi kuusi luokkaa Tampereen lyseota ja käytyään muutamia kursseja hän tuli vuonna 1911 tamperelaisen ''Aamulehden'' palvelukseen. Hän oli ensin uutisosaston toimittajana vuoteen 1915 saakka ja sitten muissa tehtävissä. Hän osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella. Walli oli vuosina 1920–1924 Suomen Tietotoimiston Vaasan konttorin hoitajana. Hän palasi sitten *Aamulehden* palvelukseen ja toimi ensin oikolukijana ja sitten toimituksen arkistonhoitajana ja urheiluosaston toimittajana. Walli erikoistui etenkin urheilutilastojen laatimiseen. Hän suomensi myös romaaneja ja novelleja.

Walli harrasti urheilua ja oli mukana Tampereen Pyrinnössä ja Tampereen Hiihtoseurassa. Walli kuului hiihtoseuran perustajiin ja oli seuran hiihtojaoston puheenjohtajana ja johtokunnan jäsenenä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Herra Anton Walli, valokuva vuodelta 1953. Museokeskus Vapriikki, Aamulehden kokoelma (Finna)
Hisako Koyama

**Hisako Koyama** (; 1916 Tokion prefektuuri – 6. huhtikuuta 1997) oli japanilainen tähtitieteilijä, joka keräsi kymmenien vuosien aikana kattavan havaintoaineiston auringonpilkkujen esiintymisestä. 

## Elämä
### Lapsuus ja nuoruus
Hisako Koyama syntyi vuonna 1916 silloisessa Tokion prefektuurissa. Hän valmistui 1930-luvulla Tokion tyttöjen lukiosta, jonka myötä hän saavutti koulutustason, joka oli tuohon aikaan Japanissa harvinainen tytöille.

Koyama kiinnostui jo nuorena maapallon ulkopuolisten taivaankappaleiden tarkkailusta ja luki innokkaasti aihetta käsittelevää kirjallisuutta. Hän sai isältään lahjaksi linssikaukoputken, jonka avulla hän alkoi tarkkailla tähtitaivasta. Toisen maailmansodan aikaan Japanissa oli usein ilmahälytysharjoituksia, joiden aikana kaupunki pimennettiin. Olosuhteet sopivat erinomaisesti tähtien tarkkailuun.

### Ura tähtitieteilijänä
Koyama oli todennut, että hänen 36 millimetrinen kaukoputkensa ei riittänyt kuun tarkkailuun, jonka vuoksi hän käänsi huomionsa kohti aurinkoa ja auringonpilkkuja. Aluksi Koyama ei onnistunut löytämään auringonpilkkuja, koska auringon aktiivisuudessa oli käynnissä minimijakso, mutta kuukauden yrittämisen jälkeen hän onnistui laatimaan ensimmäisen aurinkopilkkuluonnoksensa. Hän toimitti luonnoksen Japanin tähtitieteellisen järjestön aurinkojaoston puheenjohtajalle, professori Issei Yamamotolle, joka vahvisti havaintojen olevan auringonpilkkuja ja kannusti Koyamaa jatkamaan auringontarkkailuaan.

Koyama kehitti auringontarkkailun taitojaan Yamamoton opastuksessa käyttäen niin kutsuttua vaimennettua suorakatselumenetelmää, jonka avulla auringonpintaa voidaan havainnoida turvallisesti. Menetelmässä auringon valo heijastetaan kaukoputken kautta paperille, johon luonnostellaan auringon aktiivisuutta ja ominaisuuksia sekä kirjataan muita havaintoja. Koyama pääsi tarkkailemaan aurinkoa 20 cm kaukoputkella Tokion tiedemuseossa ensin maallikkona ja vuodesta 1946 lukien museon henkilöstön jäsenenä. Hän myös julkaisi artikkeleita ja kolumneja sekä esitteli avaruutta ja museon tähtitieteellistä työtä luonnontieteellisen museon vierailijoille. Koyama eläköityi työstään vuonna 1981, mutta jatkoi säännöllistä työtään auringonpilkkujen dokumentoinnin parissa myöhemminkin.

Koyama piirsi havaintojaan yli neljänkymmenen vuoden ajan. Hänen vuosien 1947 ja 1985 välisenä aikana keräämänsä 8 000 auringonpilkkuryhmän dokumentointiaan julkaistiin monografiana vuonna 1985. Elämänsä aikana hän teki yli 10&nbsp;000 luonnosta auringosta. Koyama kuoli vuonna 1997 ollessaan noin 80-vuotias.

## Perintö
Koyaman käsin piirrettyjen auringonpilkkujen aineisto on osoittautunut merkittäväksi nykytutkimuksellekin. Erityisen merkittävää aineistossa on siihen kuuluvien dokumenttien yhdenmukaisuus, sillä havainnot tehtiin saman henkilön toimesta, samasta maantieteellisestä paikasta ja pääsääntöisesti samalla kaukoputkella.

## Lähteet

### Viitteet
Arpajaisyhdistys

**Arpajaisyhdistys ry** oli yksi yhdistysmuotoon organisoiduista arpajaistoimistoista 1900-luvun jälkipuoliskolla. Se oli niistä vanhin, perustettu vuonna 1943 huolehtimaan jäsenjärjestöjensä arvontamuotoisesta varainkeruusta. Arpajaisyhdistyksen perustajia olivat Suomen Aseveljien Liitto, Sotainvalidien Veljesliitto ja Suomen Ilmapuolustusliitto.

Vuoden 1944 maaliskuussa annetulia asetuksella arpajaistoiminta tuli valtion monopoliksi arpajaistoimistojen kattojärjestön Arpajaiskeskus ry:n välityksellä, ja Arpajaisyhdistys oli yksi sen kolmesta perustajajärjestöstä Suurarpa ry:n ja Kansan pika-arpajaiset ry:n ohella. Arpajaiskeskuksen kokouksiin osallistui myös poliisi.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
**Arpajaisyhdistys ry 2.2.1943–2.2.1983 : neljäkymmentä vuotta varainhankintaa sosiaaliseen ja aatteelliseen kansalaistyöhön*, Helsinki: Arpajaisyhdistys 1983.
*Salko, Sakari: *Arpajaisyhdistys ry 1943–1993*. Helsinki: Arpajaisyhdistys 1983.
Tio-omenahappo

**Tio-omenahappo** (C7H6SO2) on dikarboksyylihappoihin ja tioleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa muiden yhdisteiden valmistukseen ja korroosionestoaineena. 

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa tio-omenahappo on valkoista kiteistä ainetta, jonka haju on epämiellyttävä. Yhdiste liukenee hyvin veteen, etanoliin tai asetoniin ja kohtalaisesti dietyylieetteriin. Tio-omenahappo on kahdenarvoinen happo, ja sen pK<sub>a</sub>-arvot ovat 3,30 ja 4,94. Tio-omenahapon tioliryhmä voidaan hapettaa disulfidiksi tai sulfonihapoksi. Yhdisteellä on R- ja S-enantiomeerit. R-enantiomeerin kiertokyky etanoliliuoksessa on +64 ja S-enantiomeerin -64.

Tio-omenahappoa valmistetaan bromaamalla meripihkahappoa 2-bromimeripihkahapoksi, joka reagoi alkalimetallisulfidien kanssa tio-omenahapoksi.

Tio-omenahappoa voidaan käyttää korroosionesto- ja ruosteenpoistoaineena, hiusten kihartamiseen käytettävissä valmisteissa ja raskasmetallimyrkytysten hoidossa. Tio-omenahaposta valmistetaan muun muassa natriumaurotiomalaattia ja malationia.

## Lähteet
Lesja Vasylenko

**Lesja Vasylenko** (, s. 31. maaliskuuta 1987) on ukrainalainen juristi ja Verh'ovna radan edustaja. Hän edustaa Holos-puoluetta.

## Tausta ja yksityiselämä
Vasylenko syntyi Kiovassa vuonna 1987. Vuosina 2004–2010 hän opiskeli kansainvälisiä suhteita Kiovan kansallisessa yliopistossa, josta hänellä on maisterintutkinto. Lisäksi hänellä on maisterintutkinto oikeustieteestä UCL:sta, josta hän valmistui vuonna 2011. Äidinkielensä lisäksi Vasylenko puhuu myös englantia ja ranskaa. Vasylenkon isä, Volodymyr Vasylenko, on tunnettu ukrainalainen ihmisoikeusaktivisti.

Vuonna 2015 Vasylenko oli mukana perustamassa yhdistystä nimeltä Laillinen sata, jonka tavoitteena on antaa ilmaista laillista neuvontaa sotilaille, jotta nämä olisivat tietoisia omista oikeuksistaan. Hieman alle kaksi vuotta yhdustyksen perustamisen jälkeen yhdistys oli auttanut jo 10 000 sotilasta.

## Poliittinen ura
Vasylenko valittiin Verh'ovna radaan vuonna 2019. Hän on ollut mukana Ukrainan delegaatiossa Euroopan neuvostoon. Lisäksi hän toimii Parlamenttienvälinen liiton naisosaston puheenjohtajana. Verh'ovna radassa Vasylenko istuu valtion budjetista vastaavassa valiokunnassa.

Vasylenko on kampanjoinut sen puolesta, että Venäjä erotettaisiin YK:sta. Hän on ollut äänekäs Venäjän vastustaja vuodesta 2014 lähtien ja tuominnut sen laittomat miehitykset.

## Lähteet
Iiris Larikka

**Iiris Larikka** (o. s. **Puskala**) (s. 29. kesäkuuta 1995 Pattijoki) on suomalainen pesäpalloilija. Larikka edusti koko uransa Superpesiksessä Kempeleen Kiriä. Hänen kasvattajaseuransa on Pattijoen Urheilijat. Larikka pelasi urallaan yhden Itä-Länsi-ottelun vuonna 2018. Hän pelasi sisäpelissä kotiuttajana. Larikka pelasi 64 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja 69 tavallista juoksua, toi 17 juoksua ja keräsi 182 kärkilyöntipistettä. Larikka pelasi 16 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja 11 tavallista juoksua, toi neljä juoksua ja keräsi 43 kärkilyöntipistettä.

## Lähteet
Einar Hole Moxnes

**Einar Hole Moxnes** (11. kesäkuuta 1921 Alstahaug – 20. tammikuuta 2006 Trondheim) oli norjalainen keskustapoliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1965–1968 ja 1969–1973 sekä toimi Norjan kalastusministerinä 1968–1971 ja maatalousministerinä 1972–1973. Vuosina 1956–1966 hän oli Åfjordin pormestari ja 1974–1986 Etelä-Trøndelagin maaherra.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Einar Hole Moxnes'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Hallvard Eika

**Hallvard Eika** (5. joulukuuta 1920 Torquay, Saskatchewan, Kanada – 17. toukokuuta 1989 Bø, Norja) oli norjalainen Venstren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1969–1977 sekä toimi Norjan ulkomaankauppa- ja merenkulkuministerinä 1972–1973. Vuosina 1955–1966 hän johti Norjan maataloustuottajien etujärjestöä Norges Bondelagia.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Hallvard Eika'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Perrine Laffont

**Perrine Josette Léa Laffont** (s. 28. lokakuuta 1998 Lavelanet) on ranskalainen freestylehiihtäjä. Hän on kumparelaskun olympiavoittaja ja kuusinkertainen maailmanmestari.

## Arvokilpailut

Laffont saavutti nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa viisi mitalia. Hän sijoittui vuonna 2013 pronssille parikumparelaskussa ja vuotta myöhemmin hopealle kumparelaskussa. Vuonna 2015 hän voitti kultaa molemmissa lajeissa. Vielä vuonna 2016 hän voitti kultaa kumparelaskussa.

Laffont osallistui 15-vuotiaana Sotšin olympialaisiin 2014. Hän saavutti karsinnassa viidenneksi parhaat pisteet mutta sijoittui loppukilpailun ensimmäisessä laskussa 14:nneksi eikä päässyt seuraaville kierroksille. Kreischbergin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui parikumpareissa kuudenneksi ja kumparelaskussa 13:nneksi. Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti hopeaa kumparelaskussa ja voitti seuraavana päivänä kultaa parikumpareissa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti kultaa kumparelaskussa. Hän sai karsinnassa parhaat pisteet 79,72. Loppukilpailun ensimmäisessä laskussa hän oli 75,76 pisteellä kuudes ja toisessa laskussa 77,86 pisteellä kolmas. Kolmannessa laskussa hän sai pisteet 78,65, millä hän ohitti Kanadan Justine Dufour-Lapointen 0,09 pisteellä, ja kultamitali varmistui vuorossa vielä olleista australialaisen Britteny Coxin jäätyä kauas kärjestä ja kanadalaisen Andi Nauden laskettua ulos.

Laffont saavutti Utahin MM-kilpailuissa 2019 pronssia kumparelaskussa ja voitti tämän jälkeen kultaa parikumpareissa. Almatyn MM-kilpailuissa 2021 hän voitti kultaa kumparelaskussa mutta jäi parikumpareissa seitsemänneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui kumparelaskussa neljänneksi. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 Laffont voitti kultaa kumparelaskussa ja parikumpareissa. Engadinin MM-kilpailuissa 2025 hän voitti jälleen kultaa kumparelaskussa. Parikumpareissa hän sijoittui viidenneksi. Milanon ja Cortinan olympialaisissa 2026 hän saavutti kumparelaskussa pronssia ja oli parikumparelaskussa neljäs.

## Maailmancup

Laffont saavutti maailmancupissa ensimmäisen palkintosijoituksensa ja samalla ensimmäisen voittonsa helmikuussa 2016 Tazawakon kumparelaskussa. Seuraavalla viikolla hän voitti Moskovassa parikumparekilpailun. Kumparelaskun maailmancupkauden 2015–2016 loppupisteissä hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2016–2017 hän voitti helmikuussa Thaiwoon kumparelaskun ja oli maailmancupin lopputuloksissa toinen. Seuraavina neljänä kautena Laffont voitti kumparelaskun maailmancupin neljä kertaa sekä kausina 2018–2019 ja 2019–2020 myös freestylehiihdon kokonaiscupin. Kausittain hän saavutti osakilpailuvoittoja kaksi, neljä, kahdeksan ja neljä. Kaudella 2021–2022 hän voitti viisi osakilpailua mutta jäi kumparelaskucupissa toiseksi 19 pistettä Australian Jakara Anthonyn takana. Kaudella 2022–2023 hän voitti kolme parikumparekilpailua ja yhden kumparelaskukilpailun. Hän voitti kumparelaskulajien maailmancupin. Kaudella 2024–2025 hän voitti kaksi kilpailua kumparelaskussa ja yhden parikumpareissa sekä sijoittui maailmancupissa toiseksi.

## Lähteet
Villareggia

**Villareggia** () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 974 asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Transkarpatianukraina

**Transkarpatianukraina** () on ukrainan kielen murre, jota puhutaan Transkarpatian alueella. Sen katsotaan kuuluvan ukrainan lounaismurteisiin. Murteella on puhujia jonkin verran myös rajan toisella puolella Romaniassa.

Romanian ja unkarin kielen vaikutukset paikallisessa murteessa ovat melko selkeät, ja muilla ukrainan puhujilla on jonkin verran vaikeuksia ymmärtää paikallista murretta.

Sanastollisia eroja standardiukrainaan:

## Lähteet
Elämäinen

**Elämäinen** voi tarkoittaa seuraavia järviä ja lampia:

* Elämäinen, Lappeenranta
* Elämäinen, Perho
* Alainen-Elämäinen, Keuruu
* Keskimmäinen-Elämäinen, Keuruu
* Yläinen-Elämäinen, Keuruu
Olympiavesiurheilukeskus

**Olympiavesiurheilukeskus** () on vesiurheilukeskus, joka sijaitsee Saint-Denis’ssä, Ranskassa. Se isännöi vesiurheilutapahtumia osana vuoden 2024 kesäolympialaisia Pariisissa.

Keskus sijaitsee ZAC Plaine Saulnier’n sydämessä vastapäätä Stade de Francea, johon se on yhdistetty A1-moottoritien ylittävällä kävelysillalla. Siellä järjestetään vesiurheilukilpailuista uimahypyt, vesipallo ja taitouinti. Keskuksen rakennutti Métropole du Grand Paris’n hankintaviranomaiset.

## Lähteet
* Aquatics Centre  paris2024.org 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Margaret Noël MacLehose

**Margaret Noël MacLehose** (1920 tai 1921 – 16. helmikuuta 2020)  oli brittiläinen aatelinen, joka toimi opettajana Hongkongissa ja osallistui siellä hyväntekeväisyystyöhön. Hän oli Hongkongin pitkäaikaisen kuvernöörin Murray MacLehosen puoliso.

Margaret Noël MacLehose oli Community Chest -nimisen kansalaisjärjestön puheenjohtaja 1971–1976. Järjestö kerää rahaa hyväntekeväisyyteen. 
Hän oli myös perustamassa järjestöä, jonka tuella vammaiset voivat kehittää fyysistä ja henkistä kestävyyttään ratsastamalla (vammaisratsastus).

Hänen mukaansa on nimetty voittoa tavoittelematon apteekki ja lomakylä.

## Lähteet
Amerikanhopeakyljet

**Amerikanhopeakyljet** (Atherinopsidae) on hopeakylkikalojen lahkon kalaheimo, jonka jäsenet elävät Etelä-, Keski- ja Pohjois-Amerikan makeissa ja suolaisissa vesissä.

## Monimuotoisuus
Amerikanhopeakylkiä tunnetaan noin 115 lajia 13 eri suvusta. Näistä noin 50 lajia on sisävesikaloja, muut ovat merikaloja, joista jotkin nousevat lisääntymään jokisuiden murtoveteen.

Amerikanhopeakyljet ovat ovat pieniä ja keskikokoisia, hoikkia ja hopeanhohtoisia parvikaloja. Niillä on kaksi selkäevää. Rintaevät ovat vartalon yläosassa. Suu on pieni ja terminaalinen, silmät suhteellisen suuret. Heimon kaloilla on luonteenomainen hopeinen kylkijuova. Tämän ylä- ja alapuolella on tummemmat sivujuovat. Suomut ovat pyöreähköja ja helposti irtoavia, joko suuria (31-50 suomua kylkiviivalla) tai pieniä (yli 100 kylkiviivalla). Selkänikamien lukumäärä on 35-60.

Suurin laji *Odontesthes bonariensis* voi olla 52 senttimetriä pitkä, pienin *Menidia colei* taas korkeintaan 4,2-senttinen.

Kalat syövät eläinplanktonia, hyönteisiä ja pikkukaloja.

*Chirostoma*- ja *Odontesthes*-sukujen suurempia lajeja kalastetaan tai kasvatetaan vesiviljelyssä.

## Lähteet
Diivaillen (kappale)

**Diivaillen**, alkuperäiseltä englanninkieliseltä nimeltään "Puttin' On the Style", on yhdysvaltalainen musiikkikappale. Ensimmäisen version siitä levytti Vernon Dalhart joulukuussa 1925. Lonnie Doneganin vuoden 1957 levytys teki kappaleen tunnetuksi. 

Suomenkieliset sanat kappaleeseen kirjoitti Lasse Liemola, joka levytti sen ensi kerran vuonna 1958. 
Liemolan ohella kappaleen ovat levyttäneet muiden muassa Hullujussi vuonna 1974, Esa Pakarinen vuonna 1977, Bamperos vuonna 1979, Steelers vuonna 1981 ja Problems? vuonna 1991.

## Lähteet
Ilmastonmuutos Etelä-Afrikassa

**Ilmastonmuutos** vaikuttaa **Etelä-Afrikassa** nostamalla vuoden keskilämpötilaa, harventamalla mutta toisaalta voimistamalla sateita ja lisäämällä kuivuutta. 

Maan keskilämpötila on noussut 1960-luvun ja vuoden 2018 välillä 1,5 °C, ja joka vuodenajan alin ja korkein päivän keskilämpötila on noussut. Lämpötila on noussut etenkin maan kuivissa keskiosissa. Lämpötilan odotetaan nousevan 2,0 °C vuoteen 2050 mennessä ja 4,2 °C vuoteen 2090 mennessä siten, että etenkin maan länsi- ja keskiosat sekä kesäkuukaudet marraskuusta maaliskuuhun olisivat aiempaa kuumempia. Lämpötilan nousu lisäisi myös kuumien päivien määrää.

1960–2000-lukujen tilastot viittaavat siihen, että koko maassa sadepäivät ovat vähentyneet mutta toisaalta yksittäiset sateet voimistuneet.

Erään arvion mukaan maa on ilman ilmastonmuutostakin vaarassa menettää pintavesivarantonsa nopeasti.

## Vaikutukset
Etelä-Afrikka on hyvin riippuvainen luonnonvaroista ja maataloudesta, ja sen maatalous on riippuvainen sateista. Toisaalta etenkin maaseudulla on paljon köyhyyttä ja kyky sopeutua ilmastonmuutoksen aiheuttamiin muutoksiin on huono. Lämpötilojen nousu lisää helleaaltoja ja nopeuttaa veden haihtumista, mikä vaikuttaa maatalouteen. Ilmastonmuutos vaikuttaisi myös turismiin, karjanhoitoon ja terveydenhuoltoon.

Ilmastonmuutoksen odotetaan lisäävän maassa äärimmäisiä luonnonilmiöitä, kuten kuivuutta ja tulvia. Ne puolestaan aiheuttaisivat maaperän eroosiota, metsien häviämistä, kuivuuskausia ja aavikoitumista, maan huononemista ja myös maan ainutlaatuisten eläinlajien biologisen monimuotoisuuden vähenemistä. Tulvat uhkaisivat myös liata vettä ja aiheuttaa vahinkoja maan infrastruktuurille.

## Lähteet
Enebakk Avis

**Enebakk Avis** on norjalainen vuonna 1999 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Enebakk. Se ilmestyy torstaisin ja kuuluu Amedia-konserniin.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Lila Oliver Asher

**Lila Oliver Asher** (15. marraskuuta 1921 – 11. helmikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Asher teki lino- ja puupiirroksia, akvarelleja, veistoksia sekä muotokuvia. Toisen maailmansodan aikana hän piirsi sairaaloissa sotilaista 3600 muotokuvaa, joita julkaistiin myöhemmin kirjana nimellä *Men I Have Met in Bed.* Asherin teoksia on Smithsonian American Art Museumissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lila Oliver Asherin työtä esittelevä verkkosivusto
Okahopeakyljet

**Okahopeakyljet** (Atherionidae) on pieni hopakylkikalojen lahkon kalaheimo. Siihen kuuluu vain yksi suku ***Atherion*** ja sen kolme lajia.

Okahopeakyljet ovat hyvin pienikokoisia (5–6&nbsp;cm) kaloja, jotka elävät indopasifisen merialueen rannikkovesissä Afrikasta Japaniin ja Fidžisaarille ulottuvalla alueella. Niitä tavataan myös koralliriutoilla, joskus vuorovesilammikoissa.

## Lähteet
Riddargatan

**Riddargatan** on Tukholman Östermalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu länsi-itäsuunnassa Grev Turegatanilta Narvavägenille.
## Kuvia

Sturekatten, mars 2021d.jpg|Riddargatan 4:ssä sijainnut perinteikäs kahvila Sturekatten meni konkurssiin maaliskuussa 2021. 
Högre lärarinneseminariet, febr 2020a.jpg|Riddargatan 5:ssä toimi vuosina 1871–1943 opettajatarseminaari, jossa opiskeli muun muassa Selma Lagerlöf (ks. viereinen kuva). Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Erik Gustav Sjöberg. 
Högre lärarinneseminariet, febr 2020b.jpg|Opettajatarseminaarista kertova kyltti.
Armémuseum 2014 01.JPG|Tukholman armeijamuseo Riddargatan 13:ssa. Taustalla Hedvig Eleonoran kirkko.
Scenkonstmuseet, april 2021a.jpg|Tukholman näyttämötaiteen museo Riddargatanin ja Sibyllegatanin kulmassa. Talo on Tukholman vanhin teollisuusrakennus, ja siinä toimi vuosina 1645–1958 kruununleipomo Kronobageriet.
Flag-full-of-bees-on-Riddargatan-391755307739.jpg|Heinäkuu 1951: Mehiläiskuningatar on laskeutunut työläisineen Ruotsin lipulle, jonka Riddargatanilla sijaitseva taloyhtiö on vetänyt salkoon kuningatar Louisen syntymäpäivän kunniaksi.
Embassy of North Macedonia in Stockholm.jpg|Pohjois-Makedonian suurlähetystö Riddargatan 35:ssä.

## Lähteet
* Andersson, Henrik O. & Bedoire, Fredric. *Stockholms byggnader*. Bokförlaget Prisma, 1991. .
#### Viitteet

## Aiheesta muualla
Pro–Am

**Pro–Am** tai **Pro/Am** tarkoittaa kilpailua, jossa ammattilaiset ja amatöörit kilpailevat yhdessä. Termiä on käytetty myös tähtitieteessä ammattilaisten ja amatöörien yhteistyöhön liittyen.

Kilpa-autoilussa, etenkin kestävyysajossa, sillä on tarkempi merkitys, joka tarkoittaa että samaa autoa on ajettava eri tasoisten kuljettajien, joilla on minimi- tai maksimimäärä aikaa per kilpailu ratin takana. Eri tasoisten kuljettajien vaihdolla kilpailun aikana on se seuraus, että sijoitus kilpailun aikana voi vaihdella paljon.

## Lähteet
Super Taikyu

**Super Taikyu** (, *Super Endurance*) on japanilainen autourheilusarja, joka on alkanut vuonna 1991. Sarja on pro-am -kuljettajille ja siinä ajetaan kaupallisesti saatavilla kilpa-autoilla, jotka kuuluvat GT3-, GT4- tai TCR-luokkiin, sekä Japanissa saatavilla tuotantoautoilla, joita on muokattu minimaalisesti. 

Sarjaa ajetaan Japanin merkittävillä moottoriradoilla. Kilpailumuoto sisältää viiden tunnin kilpailuja sekä kahden kolmen tunnin kilpailun tapahtumia. Sarjan suurin tapahtuma nykyään on Fujin 24 tunnin ajo, jota ennen suurin oli Tokachin 24 tunnin ajo.

## Autot
Autoille on yhdeksän luokkaa: ST-X (GT3), ST-Z (GT4), ST-TCR (TCR), ST-Q, ST-1, ST-2, ST-3, ST-4, ST-5.

Vuonna 2021 japanilaiset valmistajat Kawasaki, Subaru, Toyota, Mazda ja Yamaha ovat yhteisesti ilmoittaneet osallistuvansa kilpailuihin hiilineutraaleilla polttoaineilla, ja tutkivansa ja kilpailevansa vetykäyttöisillä moottoreilla. Toyota on osallistunut Fujin 24 tunnin ajoon vetykäyttöisellä autolla. Myös Nissan on osallistunut Fujin 24 tunnin ajoon hiilineutraalia polttoainetta käyttävällä autolla. Mazda on osallistunut biodieseliä käyttävällä autolla vuonna 2022.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sarjan säännöt (2022) (PDF)
Ilmari Renko

**Otto Ilmari Renko**  (29. lokakuuta 1906 Antrea – 31. maaliskuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja yksityismetsätalouden asiantuntija, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Rengon vanhemmat olivat ratavartija Antti Renko ja Anna Rintala ja puoliso vuodesta 1935 opettaja Tyyne Anna Kaukiainen. Renko tuli ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta lyseosta 1927 ja valmistui metsänhoitajaksi 1931. Hän suoritti erikoistutkinnon suometsätieteessä ja antoi opettajanäytteen Tuomarniemen normaalimetsäkoulussa 1932. Opintomatkoja hän teki moniin eri maihin. Renko oli Keskusmetsäseura Tapion Viipurin metsänparannuspiirin ylimääräinen metsänhoitaja ja apulaismetsänhoitaja 1932–1937, Sortavalan metsänparannuspiirin päämetsänhoitaja 1937–1939, Kurkijoen maamiesopiston metsätalouden lehtori 1939–1940, Metsähallituksen Evon metsäkoulun metsänhoitaja 1940–1946 ja vt. johtaja 1947 ja Keskusmetsäseura Tapion metsänhoitaja 1948–1949, yleisen osaston osastopäällikkö 1948–1959, ylimetsänhoitaja 1950–1959 ja apulaisjohtaja vuodesta 1959. Kansanhuoltoministeriön puu- ja polttoaineosaston hakkuutoimiston apulaistoimistopäällikkö ja toimistopäällikkö Renko oli 1945–1946. Hänellä oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1957. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Funke Opeke

**Funke Opeke** on nigerialaisen MainOne-tietoverkkoyhtiön perustaja ja toimitusjohtaja. MainOne yhdisti vuonna 2010 ensimmäisenä Länsi-Afrikan merivalokaapelilla muuhun internetiin ja paransi merkittävällä tavalla alueen tietoverkkoyhteyksiä. Forbes valitsi Opeken vuonna 2018 The World's Top 50 Women in Tech -listalleen yhtenä perusteenaan, että tämä auttoi rakentamaan Nigeriasta Afrikan suurimman talouden. 

## Ura
Opeke suoritti sähkötekniikan kandidaatin ja maisterin tutkinnot Obafemi Awolowo -yliopistosta Ifessä ja Columbian yliopistosta Yhdysvalloista. Valmistuttuaan Columbian yliopistosta hänestä tuli Verizon Communicationsin tukkumyynnin johtaja New Yorkissa. Vuonna 2005 hän palasi Nigeriaan ja toimi MTN Nigeriassa teknisenä johtajana. Hän toimi myös konsulttina Transcorpissa ja NITELin operatiivisena johtajana lyhyen ajan.

Opeke yritti parantaa ensin Nigerian internet-yhteyksiä NITELin kanssa. Tämän osoittautuessa mahdottomaksi hän perusti 2008 oman yrityksensä MainOnen. Merkittävimpiä saavutuksia oli rahoituksen hankkiminen MainOnelle  merivalokaapeliyhteyden rakentamiseen Nigeriasta Eurooppaan. MainOne rakensi Länsi-Afrikan ensimmäisen yksityisen valokaapeliverkoston joka kulki vuonna 2010  Nigeriasta Ghanan kautta Portugaliin. Vuonna 2012 verkko yhdistettiin London Internet Exchange -yhteyspisteeseen. Vuonna 2015 se laajeni edelleen Kameruniin ja 2018 Senegaliin ja Côte d'Ivoireen. Tammikuussa 2015 MainOne avasi tytäryhtiön MDXi:n, joka rakentaa Tier III -tasoisia datakeskuksia Länsi-Afrikkaan. Vuonna 2022 Equinix osti MainOnen 320 miljoonalla dollarilla.

## Yksityiselämä
Opeke syntyi Ile-Olujissa, Ondon osavaltiossa. Opeken isä on  Cocoa Research Institute of Nigeria -tutkimuslaitoksen johtaja ja hänen äitinsä on opettaja. Hänellä on yhdeksän sisarusta. Lapsena hän asui Ibadanissa, Oyon osavaltion pääkaupungissa ja kävi siellä Queens School for Girls -tyttökoulua.

## Tunnustukset
* 2012, CSBN: All African Businesswoman of the year
* 2018, Forbes: The World's Top 50 Women in Tech
* 2018, OkayAfrica 100 Women

## Lähteet
Johanne Dybwad

**Johann Dybwad** (o.s. **Juell**; 2. elokuuta 1867 Oslo – 4. maaliskuuta 1950 Oslo) oli yksi Norjan kuuluisimmista teatterinäyttelijöistä 1900-luvun alkupuolella.

Dybwad teki ensiesiintymisensä bergeniläisessä Den Nationale Scene -teatterissa vuonna 1887 ja siirtyi jo seuraavana vuonna oslolaiseen Christiania Theateriin, missä hän jatkoi kunnes Norjan kansallisteatteri avattiin vuonna 1899. Dybwad oli yhtä vuotta lukuun ottamatta kiinnitettynä kansallisteatteriin koko loppu-uransa ajan, ja tuli tunnetuksi muun muassa Ibsenin ja Bjørnsonin naishahmojen tulkitsijana. Hän myös ohjasi itse näytelmiä.
## Yksityiselämä
Dybwadin vanhemmat Johanne ja Mathias Juell olivat myös näyttelijöitä. Dybwad oli vuosina 1891–1916 naimisissa asianajaja-runoilija Vilhelm Dybwadin kanssa.

Johanne Dybwad on haudattu Vår Frelsers gravlund -hautausmaalle Osloon Bjørnstjerne Bjørnsonin viereen.
## Tunnustukset

Dybwadille myönnettiin kultainen Kuninkaan ansiomitali vuonna 1908 ja Pyhän Olavin ritarikunnan suurristi vuonna 1947.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Brankica Mihajlović

**Brankica Mihajlović** (; s. 13. huhtikuuta 1991) on serbialainen lentopalloilija ja olympiamitalisti.

Mihajlović kuului Serbian naisten lentopallomaajoukkueeseen vuoden 2012 olympialaisissa Lontoossa, vuoden 2016 olympialaisissa Rio de Janeirossa ja vuodelle 2021 siirretyissä olympialaisissa Tokiossa. Joukkue sijoittui 11:nneksi vuonna 2012 ja saavutti hopeaa 2016 ja pronssia 2021. MM-kilpailuissa Mihajlović kuului vuonna 2018 Serbian kultaa voittaneeseen joukkueeseen. EM-kilpailuissa hän voitti kultaa 2017 ja 2019 ja saavutti pronssia 2015. Euroopan kisoissa Mihajlović saavutti pronssia 2015.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Site d’escalade du Bourget

**Site d’escalade du Bourget** on kiipeilykeskus Pariisin esikaupunkialueella Le Bourget’ssa Seine-Saint-Denis’n departementissa Ranskassa.

Se on rakennettu Pariisin vuoden 2024 kesäolympialaisia varten, ja se isännöi olympiakiipeilytapahtumat.

## Lähteet
* Le Bourget Sport Climbing Venue paris2024.org

### Viitteet
Ukrainan Pjotr Tšaikovskin kansallinen musiikkiakatemia

**Ukrainan Pjotr Tšaikovskin kansallinen musiikkiakatemia** (), aiemmin **Kiovan konservatorio**, on musiikkikorkeakoulu Ukrainassa Kiovassa.

Akatemian juuret ovat 1868 perustetussa musiikkikoulussa, joka muutettiin 1913 Kiovan konservatorioksi. Konservatorio muuttui musiikkitehnikumiksi 1925 ja musiikkiakatemiaksi 1995, jolloin se sai nykyisen nimensä.

Akatemia on Ukrainan suurin musiikkioppilaitos ja musiikin tutkimuskeskus. Se jakautuu neljään osastoon: musiikin ja säveltämisen historia ja teoria; piano; vokaalimusiikki ja orkesterinjohtaminen sekä neljäntenä orkesteri. Opiskelijoita on yli tuhat. Opettajina on toiminut merkittäviä ukrainalaisia musiikintutkijoita ja säveltäjiä, esimerkiksi Lev Revutskyi, Borys Ljatošynskyi, Pylyp Kozytskyi, Myh’ailo Verykivskyi, Andri Štoharenko, Ivan Patoržynskyi, ja Kostjantyn Dankevytš. Opiskelijoista on tullut tunnettuja muusikkoja ja säveltäjiä: Heorhi Maiboroda, Platon Maiboroda, Dmytro Hnatjuk, Jevhenija Mirošnytšenko, Valentyn Sylvestrov, Leonid Hrabovskyi, Jevhen Stankovytš, Mykola Kondratjuk, Arkadi Fylypenko, Oleksandr Bilaš ja Vitali Kyreiko.

## Johtajat ja rehtorit
* Volodymyr Puh’alskyi (1913)
* Reinhold Glière (1914–1920)
:...
* Abram Lufer (1934–1941 ja 1944–1948)
* Oleksandr Klimov (1948–1954)
* Andri Štoharenko (1954–1968)
* Ivan Ljašenko (1968–1974)
* Mykola Kondratjuk (1974–1983)
* Oleh Tymošenko (1983–2004)
* Volodymyr Rožok (2004–)
* Maksym Tymošenko (2018 alkaen)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Cassie Sharpe

**Cassandra "Cassie" Sharpe** (s. 14. syyskuuta 1992 Calgary) on kanadalainen freestylehiihtäjä. Hän on lumikourun olympiavoittaja vuodelta 2018.

Sharpe saavutti Kreischbergin MM-kilpailuissa 2015 lumikourussa hopeaa. Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 hän epäonnistui, mutta Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti kultaa 3,2 pisteen erolla Ranskan Marie Martinodiin. Utahin MM-kilpailuissa 2019 Sharpe saavutti jälleen hopeaa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti hopeaa 4,5 pistettä kiinalaisen Eileen Gun takana. Engadinin MM-kilpailuissa 2025 hän sai pronssia. Milanon ja Cortinan olympialaisissa 2026 hän selviytyi loppukilpailuun, muttei voinut osallistua siihen kaaduttuaan pahasti karsintakilpailussa.

Sharpe on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2012. Hän on voittanut kahdeksan osakilpailua, joista ensimmäisen maaliskuussa 2015 Tignesissä ja viimeisimmän helmikuussa 2020 Mammoth Mountainilla. Hän voitti lumikourun maailmancupin kokonaiskilpailun kausina 2017–2018 ja 2018–2019.

Cassie Sharpen veljet Doug ja Darcy Sharpe ovat kilpailleet lumilautailussa, ja Darcy osallistui vuonna 2022 Pekingin olympialaisiin.

## Lähteet
Outakosken kansakoulu

**Outakosken kansakoulu** oli Utsjoen kunnassa Outakosken kylässä toiminut kansakoulu. Utsjoelle perustettiin Suomen saamelaisalueen ensimmäinen kansakoulu vuonna 1878, joka ensiksi toimi Utsjoen kirkolla lukuvuosina 1878–1882. Vuonna 1885 koulun toiminta siirrettiin Outakosken kylään. 

Koulu aloitti toiminnan 1885 väliaikaisen opettajan opetuksessa. Koulun ensimmäiseksi vakinaiseksi opettajaksi valittiin Elias Erikson. Myöhemmin koulun opettajina ovat toimineet muun muassa Josef Guttorm vuosina 1903–1939 ja tämän poika Hans Aslak Guttorm 1939–1970.

Koululla ja opettajilla on ollut suuri vaikutus pohjoissaamenkieliseen kaunokirjallisuuteen. Koulun entisen opettajan Hans Aslak Guttormin lisäksi muun muassa saamelaiskirjailijat Pedar Jalvi, Eino Guttorm, Kirste Paltto ja Kerttu Vuolab ovat koulun entisiä oppilaita. 

Sittemmin peruskouluna jatkanut Outakosken koulu lakkautettiin vuonna 2002. Jo tätä ennen koulun toiminta oli ollut keskeytyksissä.

## Lähteet
Tuğba Danışmaz

**Tuğba Danışmaz** (s. 1. syyskuuta 1999) on turkkilainen kolmiloikan sisäratojen Euroopan-mestari. Hän kilpailee myös pituushypyssä.

Danışmaz saavutti Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hopeaa kolmiloikassa tuloksella 13,85. Hän karsiutui vuonna 2021 Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa kolmiloikan lppukilpailusta, mutta voitti saman lajin alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tallinnassa Turkin ennätystuloksella 14,09. Hän saavutti kesällä 2022 kolmiloikassa hopeaa Välimeren kisoissa tuloksella 14,05, mutta karsiutui loppukilpailusta Eugenen MM- ja Münchenin EM-kilpailuissa.

Danışmaz voitti kolmiloikan sisäratojen Euroopan-mestaruuden Istanbulissa 2023 Turkin ennätystuloksella 14,31. Hän voitti samana vuonna Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen superliigan ja kultaa Chengdun universiadeissa tuloksella 14,31. Budapestin MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Hän saavutti Rooman EM-kilpailuissa 2024 hopeaa Turkin ennätystuloksella 14,57. Pariisin olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Vuonna 2025 hän sijoittui Apeldoornin sisäratojen EM-kilpailuissa viidenneksi ja Tokion MM-kilpailuissa 12:nneksi.

Pituutta hän on hypännyt parhaimmillaan ulkoradoilla 657 vuonna 2023 ja hallissa 632 vuonna 2022.

## Lähteet
Les Bordes (Loiret)

**Les Bordes** on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 43 kilometriä Orléansin kaupungista itään.

Kylän historia on sotaisa. 800-luvulla normannit hyökkäsivät kylään useita kertoja polttaen taloja ja tappaen asukkaita. Kylä ja ympäröivä maaseutu autioitui. Kylä alkoi kuitenkin elpyä ja 1000-luvulla siitä tuli suosittu koirametsästysalue, jossa myös Ranskan kuninkaat kävivät metsästämässä. 1100-luvulla rakennettiin Saint-Martinin kirkko. Kirkko tuhoutui satavuotisessa sodassa, mutta rakennettiin uudelleen vuonna 1447. Tämän jälkeen kirkko on rakennettu uudelleen useita kertoja, ja nykyinen rakennus on vuodelta 1868.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Anton Lepola

**Anton Lepola** (s. 24. heinäkuuta 1996) on suomalainen jalkapalloilija joka edustaa Ykkösliigassa pelaavaa FC Hakaa.

## Lähteet
Vaires-sur-Marne

**Vaires-sur-Marne** on kunta Seine-et-Marnen departementissa Île-de-Francen alueella Keski-Ranskassa. Vaires-sur-Marne on LGV Estin länsipää, joka ulottuu Vendenheimiin (lähellä Strasbourgia). Vaires–Torcy-asemalta on junayhteydet Meaux'hin ja Pariisiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Juho Viinamäki

**Juho Viinamäki** (30. kesäkuuta 1859 Siikainen – 15. joulukuuta 1943 Salo) oli suomalainen Salossa asunut talonomistaja, torvisoittokunnan johtaja, keräilijä ja museomies. Viinamäki oli Salo-Uskelan suojeluskunnan jäsenenä sen perustamisesta syksystä 1917 alkaen. Hänet palkittiin suojeluskuntien ansiomitalilla ja suojeluskuntakorpraalin arvolla.

## Toiminta torvisoittokunnissa
Viinamäki liittyi asevelvollisena Turun pataljoonaan vuonna 1881 ja hän oli soittajana pataljoonassa kuuden vuoden ajan. Vuonna 1888 hän oli torvisoittokunnan johtajana Piikkiössä ja perusti samana vuonna soittokunnan myös Sauvoon. Vuoden 1888 lopulla hänet valittiin torvisoittokunnan johtajaksi Saloon. Hän johti Salon torvisoittokuntaa 25 vuoden ajan ja perusti Salosta käsin soittokunnat myös Perniöön ja Kiikalaan. Viinamäki oli myös Salon jouhiorkesterin ja Salon amatööriorkesterin jäsenenä. Keväällä 1918 Viinamäki perusti soittokunnan uudelleen Saloon Suomen sisällissodan valkoisten sankarihautajaisia varten ja tästä soittokunnasta kehittyi Salon VPK:n torvisoittokunta, jonka jäsenenä Viinamäki myös oli.

## Toiminta keräilijänä
Viinamäki aloitti vanhojen esineiden keräämisen jo lapsena ja vartuttuaan hän alkoi myös täyttää eläimiä. 1900-luvun alussa hän perusti Rummunlyöjänkadun varrella sijainneeseen taloonsa yksityisen museon, joka oli yleisölle avoinna vuodesta 1909 alkaen. Vuonna 1918 museossa oli 1&nbsp;700 esinettä. Museon esineistöön kuului muun muassa rahakokoelma, jossa oli 80 eri maan rahoja, erilaisia aseita, tinatavaraa ja täytettyjä eläimiä. Museon kokoelmassa oli myös Salon siltavoudin vanha rumpu.

Viinamäki joutui kuitenkin luopumaan suuresta osasta museokokoelmistaan taloudellisista syistä. Salon kauppala ei suostunut ostamaan museon kokoelmaa ja vuosina 1918–1919 suurimman osan esineistä osti eräs turkulainen antiikkikauppias ja muutamat helsinkiläiset henkilöt. Loput esineistä Viinamäki sijoitti Jokirannassa sijainneeseen huvilaansa.

## Lähteet
Les Bordes

**Les Bordes** voi tarkoittaa seuraavia:

## Ranska

### Kunta
* Les Bordes, kunta Indren departementissa
* Les Bordes, kunta Loiret’n departementissa
* Les Bordes, kunta Saône-et-Loiren departementissa
* Les Bordes, kunta Yonnen departementissa

### Kunta jossa esiintyy nimi Les Bordes
* Les Bordes-Aumont, kunta Auben departementissa
* Les Bordes-sur-Arize, kunta Ariègen departementissa
* Les Bordes-sur-Lez, kunta Ariègen departementissa
* La Celle-les-Bordes, kunta Yvelinesin departementissa
Rachael Karker

**Rachael Karker** (s. 9. syyskuuta 1997 Guelph) on kanadalainen freestylehiihtäjä. Hän on lumikourun olympiapronssimitalisti vuodelta 2022.

Karker sijoittui ensimmäisissä arvokilpailuissaan Utahin MM-kilpailuissa 2019 lumikourussa neljänneksi. Aspenin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa 1,25 pistettä kiinalaiselle Eileen Gulle hävinneenä. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti pronssia edellään Eileen Gu ja joukkuetoverinsa Cassie Sharpe. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 Karker saavutti pronssia. Engadinin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui neljänneksi sekä Milanon ja Cortinan olympialaisissa 2026 seitsemänneksi. 

Karker on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2015. Hän on voittanut kaksi osakilpailua: Aspenissa maaliskuussa 2021 ja Copper Mountainilla joulukuussa 2022. Hän voitti lumikourun maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2020–2021 ja 2022–2023, sijoittui toiseksi kausilla 2018–2019 ja 2019–2020 sekä kolmanneksi kaudella 2021–2022.

## Lähteet
Siv Friðleifsdóttir

**Björg Siv Juhlin Friðleifsdóttir** (s. 10. elokuuta 1962) on islantilainen edistyspuolueen poliitikko, joka istui kansanedustajana Alþingissä vuosina 1995–2013 ja on toiminut ympäristöministerinä sekä terveys- ja sosiaaliturvaministerinä.

Siv syntyi Oslossa. Hän opiskeli fysioterapiaa Islannin yliopistossa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1986, minkä jälkeen hän työskenteli fysioterapeuttina vuoteen 1995 asti. Vuosina 1990–1998 hän istui Seltjarnarnesin kunnanvaltuustossa. Vuoden 1995 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Alþingiin. Vuosina 1999–2004 hän toimi ympäristöministerinä sekä pohjoismaisen yhteistyön ministerinä. Vuosina 2004–2006 hän toimi sosiaalivaliokunnan puheenjohtajana. Vuosina 2006–2007 hän toimi terveys- ja sosiaaliturvaministerinä. Vuosina 2007–2009 hän toimi edistyspuolueen parlamenttiryhmän puheenjohtajana. Vuosina 2009–2011 hän toimi Alþingin 4. varapuhemiehenä.

## Lähteet
Tess Ledeux

**Tess Ledeux** (s. 23. marraskuuta 2001 Bourg-Saint-Maurice) on ranskalainen freestylehiihtäjä. Hän saavutti big airissa olympiahopeaa vuonna 2022 ja on voittanut kolme maailmanmestaruutta.

Ledeux voitti ensimmäisissä arvokilpailuissaan Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 slopestylessa kultaa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui slopestylen karsinnassa 15:nneksi. Utahin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti kultaa big airissa. Aspenin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui slopstylessa neljänneksi ja big airissa seitsemänneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti big airissa hopeaa edellään kiinalainen Eileen Gu ja sijoittui slopestylessa seitsemänneksi. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 Ledeux voitti kultaa big airissa ja sijoittui 12:nneksi slopestylessa.

Ledeux on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2017. Hän voitti ensimmäisen maailmancup-kilpailunsa, Font Romeun slopestylen tammikuussa 2017. Hän on voittanut 26. maaliskuuta 2025 mennessä 17 osakilpailua, 13 slopestylessa ja neljä big airissa. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2020–2021 slopstylessa ja pipe & parkin yhteispisteissä, kausilla 2021–2022 ja 2022–2023 big airissa sekä kaudella 2024–2025 slopestylessa.

## Lähteet