open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Victor Nordis

**Victor Nordis** (oik. **Victor Emil Nordström**, s. 12. syyskuuta 2003) on suomalainen tuottaja, lauluntekijä, muusikko ja laulaja. Hän on tullut tunnetuksi yhteistyöstään useiden suomalaisten rap- ja pop-artistien, kuten Sexmanen, Ege Zulun ja JVG:n, kanssa.

## Lähteet
Sven Michel

**Sven Michel** (s. 15. heinäkuuta 1990 Freudenberg) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen. Hän on edustanut Saksan Bundesliigassa Paderbornia, tammikuusta 2022 kesään 2023 saakka Union Berliniä ja heinäkuusta 2023 alkaen Augsburgia.

Michel pelasi ensimmäisen kerran 2. Bundesliigassa kevätkaudella 2014 siirryttyään Energie Cottbusiin, joka kuitenkin putosi 3. Ligaan keväällä 2014. Michel siirtyi kesällä 2016 Paderborniin, jossa hän pelasi 5,5 kautta. Vuonna 2018 Paderborn nousi 2. Bundesliigaan ja seuraavana vuonna Bundesliigaan. Michel pelasi kaudella 2019–2020 Bundesliigassa 29 ottelua ja teki niissä viisi maalia: kauden ensimmäisessä liigaottelussa elokuussa Bayer Leverkusenia, joulukuussa Werder Bremeniä, helmikuussa Bayern Müncheniä sekä kauden kahdessa viimeisessä ottelussa kesäkuussa Borussia Mönchengladbachia ja Eintracht Frankfurtia vastaan. Seuraavat kaudet Paderborn pelasi jälleen 2. Bundesliigassa, jossa Michel teki kaudella 2021–2022 tammikuun loppuun mennessä 19 ottelussa 14 maalia.

Michel siirtyi tammikuun 2022 lopulla Union Berliniin. Hän pelasi kauden jälkipuolella Bundesliigassa 13 ottelua ja teki niissä kolme maalia: huhtikuussa Hertha Berliniä, RB Leipzigia ja Greuther Fürthiä vastaan. Bundesliigakauden 2022–2023 kolmannessa ottelussaan Schalkea vastaan Michel teki kaksi maalia. Kauden kolmannen liigamaalinsa hän teki marraskuussa Freiburgia vastaan. Hän pelasi kauden aikana 21 bundesliigaottelua mutta oli vain kahdesti avauskokoonpanossa. Hän pelasi Eurooppa-liigassa kuusi ottelua mutta häneltä jäi kaksi alkulohko-ottelua väliin hänen saatuaan pelikiellon hänelle ensimmäisen ottelun lopussa määrätyn ulosajon seurauksena. Hän teki maalin alkulohkon viimeisessä ottelussa belgialaista Saint-Gilloisea ja ensimmäisessä neljännesvälieräottelussa samaa joukkuetta vastaan.

## Lähteet
Sunwind

**Sunwind** on suomalainen purjevenemalli, jota valmistettiin Oy Nykra Ab:n veistämöllä Uudessakaarlepyyssä. Veneet suunnitteli Tord Sundén.

Sunwind on melko yleinen purjevenemerkki Suomessa, vuonna 2015 Suomessa oli rekisterissä melkein 500 Sunwindia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nykarleby båtbyggeri Historaa ja esitteitä.
Pyhän Savan ritarikunta

**Pyhän Savan ritarikunta** () oli serbialainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1883 kuningas Milan I:n käskystä. Kunniamerkkiä jaettiin tunnustuksena mm. kulttuurin ja opetuksen saralla tehdyistä ansioista niin siviileille kuin sotilaillekin. Ritarikunta on nimetty Pyhän Savan mukaan, joka oli ensimmäinen Serbian arkkipiispa.

Kunnianosoitusta jaettiin viidessä luokassa:

*  suurristin ritari
*  suurupseeri
*  komentaja
*  upseeri
*  ritari

## Lähteet
Harry Jansson (luistelija)

**Gustav Harry Jansson (Jangneus)** (4. kesäkuuta 1916 Tukholma, Ruotsi – 11. maaliskuuta 2002 Uppsala) oli ruotsalainen pikaluistelija 1940-luvulla.

Jansson oli yksi 1940-luvun parhaista ruotsalaisista pikaluistelijoista. Hänen uransa alkoi hieman ennen maanmiestään Åke Seyffarthia, josta tuli 1940-luvun ruotsalainen pikaluistelun ykkösnimi. Janssonin rinnalla Göthe Hedlund oli toinen vahva ruotsalainen pikaluistelunimi. 

Toisen maailmansodan takia kansainvälisiä kilpailuja ei järjestetty. Vuosittaiset kansainväliset kisat Davosissa tosin olivat helmikuun alussa ohjelmassa. Niissä hän teki vuosina 1941 ja 1942 omia ennätyksiään useilla matkoilla. Jansson ehti osallistua EM-kisoihin helmikuussa 1939 sijoittuen yhteispisteissä viidenneksi. Talvella 1946 järjestettiin sodan jälkeen ensimmäiset kansainväliset kilpailut. Jansson oli mukana helmikuussa 1946 järjestetyissä epävirallisissa MM-kilpailuissa Oslossa sijoittuen viidenneksi. 

Vuonna 1948 järjestettiin St. Moritzissa talviolympialaiset. Jansson sijoittui 1&nbsp;500 metrillä viidenneksi, 5&nbsp;000 metrillä neljänneksi häviten maanmiehelleen Hedlundille pronssimitalin yhdellä kymmenyksellä ja 10&nbsp;000 metrillä kahdeksanneksi maanmiehensä Seyffarthin voittaessa kultaa.. Olympialaisten jälkeen Helsingissä pidetyissä MM-kisoissa Jansson oli yhteispisteissä kahdeksas.

Pikaluistelun lisäksi Jansson kilpaili Seyffarthin lailla ratapyöräilyssä kesäkausina saavuttaen lajissa maansa mestaruuksia.

Uransa Jansson lopetti kaudella 1950. Hän ei enää kausilla 1949 ja 1950 ollut mukana kansainvälisissä mestaruuskilpailuissa. 

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 500 metriä: 42,5 (29. tammikuuta 1942, Davos)
* 1&nbsp;000 metriä: 1.30,5 (2. helmikuuta 1941, Davos)
* 1&nbsp;500 metriä: 2.15,5 (29. tammikuuta 1942, Davos) 
* 3&nbsp;000 metriä: 5.00,0 (21. helmikuuta 1946, Helsinki) 
* 5&nbsp;000 metriä: 8.32,9 (3. helmikuuta 1941, Davos)
* 10&nbsp;000 metriä: 17.46,71 (10. helmikuuta 1946, Oslo)

Jansson piti sotien jälkeen keväällä 1945 nimissään vielä maansa pikamatkojen eli 500 ja 1&nbsp;000 metrin ennätyksiä.

## Lähteet
Geography Now

**Geography Now** on yhdysvaltalaisen Paul Barbaton luoma YouTube-kanava, johon on tehty esittelyvideot maailman itsenäisistä valtioista. Kanavalle lisättiin videot Yhdistyneiden kansakuntien 193 jäsenmaasta englanninkielisessä aakkosjärjestyksessä. Ensimmäinen, Afganistanista kertova video ladattiin 15. lokakuuta 2014 ja viimeinen, Zimbabwesta kertova video ladattiin 15. lokakuuta 2024.

Barbaton lisäksi jaksojen vakiintuneiksi henkilöiksi ovat muodostuneet Hannah Bamberg (kulttuuri), Arthur Napiontek (urheilu), Simon Morton, Noah Gildermaster (luonnonvarat ja ruoka), Kaleb Seaton (taiteilijanimellä Gary Harlow, eläimet) ja Keith Everett (musiikki).

Videot ovat saaneet kiitosta kohdemaiden paikallisilta medioilta, joissa maa esitellään kattavasti melko lyhyessä ajassa.

## Esittelyvideot
Eri valtioiden esittelyvideot on jaettu kanavalla neljään osaan, poliittiseen maantieteeseen (*Political Geography*), luonnonmaantieteeseen (*Physical Geography*), väestöön (*Demographics*) ja kansainvälisiin suhteisiin (*Friend Zone*). Alun perin videot alkoivat valtion lipun esittelyllä, mutta toukokuussa 2016 ladatusta Kuuba-videosta alkaen liput on käsitelty erillisissä *Flag Friday* -videoissa.

## Lähteet
Jeanneau

**Jeanneau** on ranskalainen veneenvalmistaja, joka aloitti toimintansa vuonna 1957. Se tekee sekä moottori- että purjeveneitä. Jeanneau yhdistyi 1990-luvulla osaksi maailmanlaajuista Beneteau Groupia.

Jeanneau on melko yleinen venemerkki Suomessa, vuonna 2015 Suomessa oli rekisterissä yli 560 Jeanneauta. Vuonna 2018 se oli Suomen myydyin tuontivenemerkki.

Jeanneaun brändejä ovat moottorivenemerkit Cap Camarat, Merry Fisher, Leader, NC, DB sekä purjevenemerkit Sun Odyssey, Jeanneau ja Sun Fast. Vuonna 2022 näitä merkkejä edustavia veneitä oli Manner-Suomessa 835 kappaletta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*jeanneau.com Valmistajan verkkosivut.
Ivan Le

**Ivan Le** (, oikea nimi **Ivan Leontijovytš Moisja**, ;  22. maaliskuuta 1895 Moisyntsi, Zolotonošan piiri, Pultavan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 9. lokakuuta 1978 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kirjailija.

Le oli sosialistista realismia edustavan ukrainalaisen kirjallisuuden perustajia. Hän aloitti tuotantonsa julkaisemisen 1920-luvun alussa. Hänen tuotantoonsa kuuluu novellikokoelmia ja romaaneja, kuten *Budni* (1926, ”Arkipäiviä”), *Juh’ym Kudrja* (1926) ja *Tanets žyvota* (1928, ”Vatsatanssi”). Hänen suosituin teoksensa on ollut *Roman mižhirja* (1929, ”Vuorten välinen romaani”). Teoksesta on julkaistu myöhemmin useita painoksia, jotka poikkeavat jossain määrin alkuperäisen teoksen suhtautumisesta venäläisten ja Aasian alueen kansojen välisten suhteiden ongelmaan. 1931 ilmestynyt romaani *Intehral* (1931) edustaa virallista linjaa, ja historialliset romaanit *Nalyvaiko* (1940) ja kolmiosainen *H’melnytskyi* (1957–1965) on kirjoitettu virallisen neuvostohistoriankirjoituksen mukaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ruonan kartano

**Ruonan kartano** tai **Ruonankartano** () on kartano Sauvossa. Kartano lähiympäristöineen muodostaa yhden Sauvon rekisterikylistä. Ruona sijaitsee Ruonanjoen alajuoksulla Halikonlahteen kuuluvan Ruonanlahden rannalla.

Varhaisin maininta Ruonan kartanosta on vuodelta 1350, jolloin kuningas Maunu Ladonlukko myi sen Turun linnanhaltija Gerhard Skyttelle. Kartano on todennäköisesti perustettu 1200-luvun alkupuoliskolla ruotsalaisen uudisasutuksen keskuspaikaksi, ja siitä muodostettiin kruununkartano. Kartanon ympärille perustettiin erityinen kartanolääni, Ruonankartanon lääni, joka oli varhainen hallintoalue, jolla oli myös sotilaallista merkitystä. Turun linnan valmistuttua kruununkartanolle ei ollut enää samaa käyttöä, joten sen saattoi myydä.

Ruonan kartanosta muodostui rälssimaata, mutta se säilytti erityisen hallinnollisen asemansa. Ruonankartanon lääni käsitti pelkästään kruununtiloja, joiden lampuodit kantoivat veronsa kartanolle 1600-luvulle saakka. 1500-luvulla Ruona kuului Erik Flemingille, mutta se on siirtynyt takaisin kruunulle ja päätynyt hetkellisesti voudin virkatilaksi. Kartano lääneineen lahjoitettiin Ivar Stiernkorsille vuonna 1566, mutta otettiin pois Stiernkorseilta 1599 ja annettiin Tönne Göransson Gyllenmånelle. Vuonna 1618 kartano palasi Stiernkorsien haltuun, mutta palautettiin kruunulle vuoden 1682 reduktiossa. Siitä eteenpäin Ruona oli majurin puustelli Ruotsin vallan loppuun saakka.

## Lähteet
*

### Viitteet
Aleksandăr Atanasov

**Aleksandăr Atanasov** (, s. 1983) on bulgarialainen superraskaansarjan karateka. Hän oli Kyokushinin EM-kilpailussa kerran neljäs 2016.

## Kilpaura
Syyskuussa 2015 Atanasov saavutti Belgrade Trophy turnauksessa hopeaa yli 90-kilon sarjassa.

Atanasov oli mukana toukokuussa 2016 Bulgarian EM-kilpailuissa, jossa hän hävisi avauskierroksella Alejandro Navarrolle. Loppuvuodesta Atanasov eteni sen sijaan Puolan EM-kilpailujen avoimessa painoluokassa pronssiotteluun. Hän hävisi mitalikamppailun Andrei Zuboreville.

Huhtikuussa 2017 Atanasov oli mukana Osakan MM-kilpailuissa, jossa hän hävisi avauskierroksella Shōhei Kamadalle, joka lopulta voitti maailmanmestaruuden. Hän sijoittui turnauksessa viidenneksi. Syyskuussa Atanasov oli mukana Bulgaria vastaan Serbia turnauksessa, jossa oli kuusi yksittäistä otteluparia. Atanasov hävisi oman ottelunsa tuomariäänin Zdenko Lakušičille. Marraskuussa Atanasov sijoittui Romanian EM-kilpailujen avoimessa painoluokassa kahdeksanneksi.

Toukokuussa 2018 Atanasov oli mukana painoluokallisissa EM-kilpailuissa. Hän oli myös marraskuussa Moldovan EM-kilpailujen avoimessa painoluokassa, jossa Atanasov sijoittui seitsemänneksi.

Maaliskuussa 2019 Atanasov saavutti hopeaa Balkanin mestaruuskilpailuissa.

Atanasov saavutti lokakuussa 2022 hopeaa Iranin kansainvälisessä mestaruuskilpailuissa. Hän oli seuraavaksi mukana marraskuussa Puolan Euroopan Openissa, jossa Atanasov hävisi avauskierroksella Grzegorz Kędzierskille tuomariäänin. Hän ilmoitti turnauksen jälkeen lopettavansa maajoukkueuransa.

## Lähteet
Kiril Boev

**Kiril Boev** (, s. 30. elokuuta 1989 Varna) on bulgarialainen raskaansarjan karateka. Hän saavutti Kyokushinin EM-pronssia 2018.

## Kilpaura
Tammikuussa 2009 Boev saavutti pronssia Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa.

Toukokuussa 2011 Boev oli mukana Italian EM-kilpailuissa keskisarjassa. Lokakuussa hänet palkittiin Silistra Cupissa parhaasta ottelutekniikasta ja voitti tameshiwari murskauskilpailun.

Tammikuussa 2012 Boev saavutti toisen kerran pronssia Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa. Maaliskuussa hän saavutti Varna Cupin mestaruuden avoimessa painoluokassa. Boev palkittiin myös parhaasta taisteluhengestä. Kesäkuussa hän oli mukana Unkarin EM-kilpailuissa, jossa Boevin turnaus päättyi toisella kierroksella.

Maaliskuussa 2013 hän saavutti Varna Cupin mestaruuden.

Maaliskuussa 2014 Boev saavutti Silistra Cupin mestaruuden. Marraskuussa hän oli mukana Puolan EM-kilpailujen avoimessa painoluokassa, jossa Boev sijoittui seitsemänneksi. Boev voitti muun muassa avauskierroksella Jahmaine Christien.

Maaliskuussa 2016 Boev saavutti hopeaa Balkanin mestaruuskilpailuissa. Toukokuussa hän oli mukana Bulgarian EM-kilpailuissa, jossa Boev kohtasi avauskierroksella Dejan Dakovicin.

### EM-pronssia (2018)
Toukokuussa 2018 Boev oli mukana painoluokallisissa EM-kilpailuissa. Hän voitti avauskierroksella Krzysztof Jelonekin ja toisella kierroksella Mohammad Reza Sohranin. Boev hävisi välieräkamppailunsa ja eteni pronssiotteluun. Hän kohtasi Mate Badarin, jonka Boev voitti.

Maaliskuussa 2019 Boev saavutti pronssia Balkanin mestaruuskilpailuissa.

## Lähteet
Viljo Lantto

**Viljo Nikolai Lantto** (6. joulukuuta 1906 Alatornio – 24. joulukuuta 1985 Oulu) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Lanton vanhemmat olivat liikemies Iisakki Lantto ja Iida Koiksniemi ja puoliso vuodesta 1933 Anja Väänänen. Ekonomi, kauppaneuvos Ilkka Lantto on heidän poikansa. Viljo Lantto kävi Tampereen kauppaopiston 1927 ja teki myöhemmin opintomatkoja Ruotsiin ja useisiin Keski-Euroopan maihin. Hän oli veljensä omistaman T:mi O. V. Lanton vähittäiskaupan kauppa-apulainen ja konttoristi 1920–1931, Kemi Oy:n konttoristi ja vähittäiskauppias Kemissä 1932–1945, Oulun Kauppa Oy:n pääosakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1937–1970 ja yrityksen hallituksen päätoiminen puheenjohtaja 1970–1976 sekä Katri Antell -yhtiön osakas ja johtokunnan varapuheenjohtaja 1968–1976 ja päätoiminen puheenjohtaja vuodesta 1976. Lantto oli myös leipomoyrittäjä Vilppulan Kolhossa 1953–1968. Hänellä oli useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä, kuten Tukkukauppojen Oy:n hallintoneuvoston jäsenyys 1966–1976 ja Yrittäjäin Liiton valtuuskunnan jäsenyys 1956–1967. Sekä talvisotaan että jatkosotaan rintamapalveluksessa osallistunut Lantto oli sotilasarvoltaan reservin kersantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1967.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Yrjö Valli

**Yrjö Fredrik Valli** (17. huhtikuuta 1897 Uskela – 28. elokuuta 1969 Turku) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Vallin vanhemmat olivat puutavarakauppias August Fredrik Valli ja Justiina Soini ja puoliso vuodesta 1929 Aino Margrethe Hansen. Valli kävi Liikemiesten Kauppakoulun 1917 ja oli Toiminimi E. & J. Leinon palveluksessa Salossa 1910–1929, toimien yrityksen konttoripäällikkönä, ja sitten Ford-autoja ja Fordson-traktoreita edustaneen ja huoltaneen Salon Automyynti Oy:n, vuodesta 1936 Valli-Auto Oy, perustajaosakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja Salossa ja Turussa. Yhtiö oli aikanaan Suomen suurin traktorien myyjä. Vallin yritysten liiketoimintaan kuuluivat myös kaksi huoltoasemaa ja autokoulu. Valli oli *Purje ja Moottori* -lehden perustaja ja omistaja 1954–1966 ja Herrasmannin tilan omistaja Tarvasjoella vuoteen 1945. Vallilla oli lisäksi useita autoalan ja muita luottamustehtäviä, kuten toiminta Salon Viestin sihteerinä ja puheenjohtajana 1916–1929. Optimistijolla-purjehduksen edelläkävijänä Suomessa Valli oli Suomen Optimistiliiton perustaja ja toiminnanjohtaja vuodesta 1962. Valli muistetaan myös merkittävänä lahjoittajana. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1967. Autoalan Keskusliiton kultaisen ansiomerkin hän oli saanut 1954 ja kultaisen kunniamerkin 1960. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Valli-Auto Oy vuonna 1940. Mika Jaakkola, *KampiVeivi*, 16.3.2015.
Magnus Cedercreutz

**Magnus Gustaf Folkern Cedercreutz** (23. syyskuuta 1917 Helsinki – 8. elokuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Cedercreutzin vanhemmat olivat varatuomari, vapaaherra Gustaf Cedercreutz ja Gertrud Ek, kauppaneuvos Vicktor Ekin tytär, ja puoliso vuodesta 1940 Barbro Kristina Kahelin. Arkkitehti Jonas Cedercreutz oli hänen veljensä. Magnus Cedercreutz tuli ylioppilaaksi Nya svenska läroverketistä 1935 ja valmistui diplomiekonomiksi Svenska handelshögskolanista 1937. Hän oli Oy Victor Ek Ab:n osastopäällikkö 1940–1945, johtokunnan jäsen 1945–1950 ja toimitusjohtaja 1950–1982. Cedercreutz oli myös Oy Hilek Ab:n johtokunnan jäsen vuodesta 1953 ja toimitusjohtaja vuodesta 1978 sekä Oy Matkatoimisto VEK Resebyrå Ab:n, sittemmin Oy Matkatoimisto Travek Resebyrå Ab, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1963. 

Cedercreutzilla oli lisäksi useita luottamustehtäviä, kuten Suomen Huolintaliikkeiden Liiton puheenjohtajuus 1959–1965, Pohjoismaisen Speditööriliiton johtokunnan puheenjohtajuus 1966–1970 ja Kansainvälisen huolintafederaation (FIATA) johtokunnan jäsenyys 1957–1975 ja varapresidenttiys 1965–1975. Suomen aatelisliiton puheenjohtajana Cedercreutz toimi 1973–1981. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Cedercreutz oli sotilasarvoltaan reservin komentajakapteeni (1976). Kauppaneuvoksen arvonimen Cedercreutz sai 1967. Voimistelua harrastaneen ja tukeneen Cedercreutzin mukaan on nimetty muistorahasto Magnus Cedercreutz' minnesfond för främjande av gymnastik inom Finlands Svenska Gymnastikförbund.

## Lähteet
Heimosi

**Heimosi** () oli inkeriläinen kylä, joka kuului Hietamäen luterilaisen seurakuntaan. Kylän toinen nimi oli Noisela. Vuonna 1849 kylässä oli 52 asukasta, kaikki inkeriläisiä  (äyrämöisiä).

Kylän paikannimistöön kuului Kivikk'oja, Rossonmäki ja Törölänkennäs. Kylän lähellä sijaitsi Nuolijoen yläjuoksu, käytännössä puro. 1900-luvun alussa kylän ainoat suvut oli Iho ja Heimonen. Runoilija Aapo Iho oli syntynyt Heimosissa. Asukkaiden elinkeino oli maanviljeily, erityisesti kasvatettiin ruista ja myös kaalia, joka myytiin Pietariin. Kylän lapset kävivät Törölän koulussa. Vuonna 1926 kylässä oli 21 taloa ja 177 asukasta (kaikki inkeriläisiä). Toisen maailmansodan aikana kylä oli tuhottu. Sodan jälkeen takaisin palanneet asukkaat eivät päässeet kotikylälleen, koska heitä kiellettiin asumasta omalla alueellaan. Kylän alue jäi autioksi.

## Lähteet


### Viitteet
Kymönkoski

**Kymönkoski** on Viitasaaren itäpuolella Keski-Suomessa sijaitseva kylä, joka on tunnettu kalastuskoskistaan, kuten esimerkiksi Kymönkoskesta. 

Kylän läheisyydessä sijaitsevat myös Karoliinan portaat, luonnonkiviportaat, joita pitkin Karoliina Raatikainen kulki 1800-luvulla kotimökillensä.

Kylällä on oma kyläkoulu, Kymönkosken koulu. Kylällä oli ennen kyläkauppa Tarmo, joka on nytemmin lopettanut toimintansa. Kansanedustaja Teuvo Hakkaraisen saha sijaitsee kylän liepeillä.
Tulivuorikotilot

**Tulivuorikotilot** (Fissurellidae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.

## Taksonomia ja anatomia
Tulivuorikotilot jaetaan viiteen alaheimoon ja 48 sukuun. Lajeja heimossa on yli 500. Tulivuorikotiloiden kuori on muodoltaan kartiomainen tai litteä, ja kuoren huipussa on aukko. Kuori voi olla sileä tai uurteinen. Nuorten kotiloiden kuori on spiraalimainen. Tulivuorikotiloilla on kaksi kidusta, sydäntä ja munuaista.

## Levinneisyys ja elintavat
Tulivuorikotiloita tavataan kaikista valtameristä lauhkeilta ja lämpimiltä alueilta. Ne elävät niin matalissa kuin syvissäkin vesissä kivikkoisilla alueilla ja usein kivien alla. Heimon lajit syövät useimmiten leviä ja eloperäistä ainesta, mutta osan ravintoa ovat sienieläimet.

## Lähteet
Viljam Puttonen

**Viljam Puttonen** (1870 Laukaa – 30. lokakuuta 1926 Leningrad, Neuvostoliitto) oli suomalainen ammattiyhdistysvaikuttaja, joka toimi sisällissodan aikana Suomen kansanvaltuuskunnan merenkulkulaitoksen johtajana.

## Elämä
Puttonen lähti jo 13-vuotiaana töihin Helsinkiin ja työskenteli myöhemmin metsätyömiehenä Perä-Pohjolassa. 1890-luvun alussa Puttonen pakeni asevelvollisuutta Norjaan, jossa hän oli kalastajana. Vuonna 1900 Puttonen palasi Suomeen ja työskenteli satamatyöläisenä Tornion Röytässä. Ensimmäisen sortokauden aikana Puttonen oli mukana työläisaktivistien liikkeessä ja osallistui vuonna 1906 Viaporin kapinaan. Perä-Pohjolaan palattuaan Puttonen oli sosialidemokraattisen puolueen kiertävänä puhujana ja organisaattorina. Vuosina 1906–1909 Puttonen oli yksi Kemi-yhtiön tukkityöläisten lakon johtajista. Vuosina 1907–1918 Puttonen työskenteli Suomen Kuljetustyöntekijäin Liiton luottamusmiehenä.

Sisällissodan käynnistyessä Puttonen nimitettiin kansanvaltuuskunnan Työasiain osaston meriasiain valvojaksi eli käytännössä merenkulkulaitoksen johtajaksi. Puttonen ja Edvard Gylling neuvottelivat Tsentrobaltin kanssa sopimuksen, jonka mukaan kaikki ensimmäisen maailmansodan aikana Itämeren laivaston käyttöön pakko-otetut suomalaisalukset palautetaan. Sisällissodan loppuvaiheessa Puttonen pakeni Neuvosto-Venäjälle, jossa hän toimi muun muassa valistustehtävissä Leningradin seudulla.

## Lähteet
I Will Survive

**I Will Survive** on Gloria Gaynorin laulama diskokappale. Kappale julkaistiin lokakuussa 1978 ja se nousi listaykköseksi Yhdysvalloissa kolmeksi viikoksi ollen listoilla yhteensä 27 viikkoa. Britanniassa kappale oli listaykkösenä neljä viikkoa. Kappale nousi listaykköseksi myös Kanadassa ja Irlannissa. Suomessa se sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi. Vuonna 2021 *[[Rolling Stone]]* -lehti listasi laulun 500 parhaimman koskaan tehdyn laulun listalle (sijalle 251.)

## Lähteet
Johannes Oecolampadius

**Johannes Oecolampadius** (oikealta nimeltään **Hussgen** tai **Heussgen**) (1482 Weinsberg, Kurpfalz - 24. marraskuuta 1531 Basel) oli saksalainen reformoitu teologi, joka toimi Baselin uskonpuhdistuksen johtajana. 

## Elämä
Oecolampadius kävi koulua Weinsbergissä ja Heilbronnissa ja lähti sitten Bolognan yliopistoon opiskelemaan oikeustiedettä, mutta palasi pian takaisin Heidelbergiin ja suuntautui teologian pariin. Hän syventyi myös kreikan ja heprean kieliin. Pappisvihkimyksensä jälkeen hän hoiti pappisvirkaa Weinsbergissä. Hänestä tuli saarnaaja Baselin katedraaliin, ja vuonna 1518 hän väitteli teologian tohtoriksi Baselin yliopistossa, ja vuonna 1520 hän julkaisi kreikan kieliopin. Samana vuonna häntä pyydettiin Augsburgin katedraalin saarnaajaksi. Hän tutustui Martti Lutherin kirjoituksiin, kävi kirjeenvaihtoa Lutherin ja Philipp Melanchthonin kanssa ja aluksi puolusti Lutherin kantaa nimettömässä *Canonici indocti* -teoksessaan (1519), mutta harjoitti myös ankaraa itsetutkiskelua, joka päättyi siihen, että hän meni luostariin munkiksi. Helmikuussa 1522 hän lähti Creuznachin lähellä sijaitsevaan Ebernburgiin, jossa hän toimi uskonpuhdistuksen oppien opettajana. 

Oecolampadius palasi Baseliin marraskuussa 1522 kirkkoherraksi ja vuonna 1523 yliopiston luennoitsijaksi. Luennoidessaan Jesajan kirjasta hän tuomitsi kirkolliset väärinkäytökset, ja julkisessa väittelyssä 20. elokuuta 1523 hän menestyi niin hyvin, että hänestä tuli Ulrich Zwinglin paras apuri, ja hän onnistui vakuuttamaan Baselin viranomaiset jonkinlaisen uskonpuhdistuksen välttämättömyydestä. He sulkivat Baselin luostarit, ja Oecolampadius poisti jumalanpalveluksista joitain taikauskoisiksi katsomiaan tapoja. Hän puolusti julkisesti Lutherin oppia vanhurskauttamisesta yksin uskon kautta, pappien avioliittoa ja käytti saarnastuoliaan uusien oppien levittämiseen. 

Baselin viranomaiset suhtautui uskonpuhdistukseen varovasti. Talonpoikaissota ja anabaptismin leviäminen huolestuttivat kaupunkia. Tammikuussa 1528 Oecolampadius ja Zwingli osallistuivat Bernissä käytyyn väittelyyn, joka johti uuden uskon hyväksymiseen kyseisessä kantonissa ja seuraavana vuonna lopulta messun lakkauttamiseen Baselissa. Anabaptistit väittivät Oecolampadiuksen kannattavan näkemyksiään, mutta heidän kanssaan käydyssä väittelyssä hän erosi useimmista heidän kannoistaan.

Oecolampadius ei ollut Lutherin, Zwinglin tai Jean Calvinin kaltainen merkittävä teologi. Hänen näkemyksensä ehtoollisesta edustivat Zwinglin mukaista vertauskuvallista tulkintaa Lutherin reaalipreesens-näkemystä vastaan, ja hän edusti tätä näkökantaa Marburgin uskontokeskustelussa lokakuussa 1529. Hänen mukaansa ehtoollinen oli ennen kaikkea kristittyjen veljeyden merkki.

## Lähteet
Raikkosi

**Raikkosi** () on entinen inkeriläinen kylä, joka kuului Hietamäen luterilaiseen seurakuntaan. Kylän toinen nimi oli Nuolijoki, ja se sijaitsee samannimisen joen rannalla. Kylä kuuluu hallinnollisesti nyt Leningradin alueen Lomonosovin piiriin. 

Perimätiedon mukaan kylän perusti Andrus Raikkerus -niminen suomalainen, joka tuli Muolaasta. Vuonna 1849 kylässä asui 142 inkeriläistä, niistä 95 äyrämöisiä ja 47 savakoita. Äyrämöinen kylänosa oli nimeltään Hotakka. Kylässä toimi 1870-luvun alusta kansakoulu, joka oli Rospeekan kylän kanssa yhteinen. Kylän suurin suku oli Raikkerus, muita sukuja oli Virolainen ja Puumalainen. Raikkosin elinkeino oli maanviljely, erityisesti kasvatettiin perunaa ja kaalia, joka myytiin Pietariin. 

Vuonna 1926 kylässä oli 81 taloa ja 385 asukasta, niistä 378 inkeriläisiä. Toisen maailmansodan aikana kylä oli saksalaisjoukkojen miehittämä. Vuosina 1943–1944 inkeriläisiä vietiin Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa heistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikyläänsä, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää.

## Lähteet

### Viitteet
Pietro Vermigli

**Pietro Vermigli**, tunnetaan yleisesti nimellä **Petrus Martyr** ("Pietari Marttyyri"), (8. toukokuuta 1500 Firenze - 12. marraskuuta 1562 Zürich) oli italialainen reformoitu uskonpuhdistaja. Hän oli yksi merkittävimpiä reformoidun teologian varhaisia puolustajia. 

## Elämä
Vermigli sai opetusta Fiesolen augustinolaisluostarissa ja siirtyi vuonna 1519 Padovan lähellä sijaitsevaan luostariin. Hän valmistui tohtoriksi noin vuonna 1527. Hän saarnasi Bresciassa, Pisassa, Venetsiassa ja Roomassa, ja opiskeli kreikkaa ja hepreaa. Vuonna 1530 hänet valittiin Spoletossa sijaitsevan augustinolaisluostarin apotiksi ja vuonna 1533 Napolissa sijaitsevan San Pietro ad Aram -luostarin prioriksi. Samoihin aikoihin hän tutki Martin Bucerin kommentaareja evankeliumeista ja psalmeista sekä Ulrich Zwinglin *De vera et falsa religione* -teosta, ja vakuuttui uskonpuhdistajien näkemyksistä. Häntä syytettiin harhaopista, ja Napolin varakuningas kielsi hänen saarnaamisensa. Kielto poistettiin Roomaan tehdyn valituksen jälkeen, mutta vuonna 1541 Vermigli siirrettiin Luccaan, jossa hän joutui jälleen epäilyksen kohteeksi. Hänet kutsuttiin Genovaan sääntökuntansa tuomiokapitulin eteen, mutta hän pakeni vuonna 1542 Pisaan ja sieltä toisen italialaisen uskonpuhdistajan, Bernardino Occhinon, luo Firenzeen. Occhino pakeni Geneveen ja Vermigli Zürichiin, sieltä Baseliin ja lopulta Strasbourgiin, jossa hänet nimitettiin Bucerin tuella teologian professoriksi. Thomas Cranmer kutsui sekä Vermiglin että Occhinon Englantiin vuonna 1547, ja Vermigli nimitettiin Oxfordin yliopiston jumaluusopin professoriksi. Vuonna 1549 hän osallistui suureen eukaristiaa käsitelleeseen disputaatioon. Hän oli hylännyt Lutherin konsubstantiaatio-opin ja omaksunut opin reaalipreesensistä, jonka edellytyksenä on vastaanottajan usko. Hänen näkemyksensä vaikuttivat mahdollisesti anglikaanikirkon ehtoollisoppiin.

Katolisen Marian noustua valtaistuimelle Vermigli sai luvan palata Strasbourgiin, jossa hänet nimitettiin uudelleen teologian professoriksi. Häntä kuitenkin vastustettiin sillä perusteella, että hän oli hylännyt luterilaisen opin. Vermigli joutui lopulta pakenemaan reformoitujen näkemystensä vuoksi professoriksi Zürichiin. Vermigli julkaisi yli kymmenen teologista teosta, pääasiassa raamatunkommenttaareja ja eukaristiaa käsitteleviä tutkielmia. Hänen näkemyksensä muistuttivat lähinnä Martin Bucerin näkemyksiä. Vermiglin kuoleman jälkeen julkaistu *Loci Communes Theologici* -teos (1575) on tärkeä lähde 1500-luvun reformoidun teologian tutkimukselle. 

## Lähteet
James Cleverly

**James Spencer Cleverly** (s. 4. syyskuuta 1969) oli Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministeri. Cleverly oli virassa syyskuusta 2022 marraskuuhun 2023. Cleverlyn edeltäjä on Liz Truss.
Paulina Brandberg

**Paulina Brandberg** (s. 1983) on ruotsalainen liberaali poliitikko, joka toimi Ruotsin tasa-arvo- ja varatyöministerinä vuosina 2022–2025. Hän valmistui juristiksi Lundin yliopistosta vuonna 2008 ja on sen jälkeen työskennellyt muun muassa syyttäjänä Malmössä ja Tukholmassa sekä sihteerinä oikeusministeriössä.

Syksyllä 2024 otsikoihin nousi Brandbergin banaanifobia. Ministeriön sisällä oli ohjeistettu, ettei kokoustiloihin saa tuoda lainkaan banaaneja. Brandberg vahvisti asian ja kertoi saavansa fobiaan ammattiapua.

Brandberg erosi ministerinvirastaan huhtikuussa 2025. Syyksi hän kertoi, että työ oli vienyt liikaa aikaa perhe-elämältä.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Paulina Brandberg'' Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla
Kansasin kuvernööri

**Kansasin kuvernööri** () on Kansasin osavaltion ylintä toimeenpanevaa valtaa käyttävä virkamies. Kuvernööri valitaan neljän vuoden välein pidettävissä vaaleissa. Kuvernöörin virkakaudet on rajattu kahteen peräkkäiseen. Nykyisenä kuvernöörinä toimii Laura Kelly, joka aloitti virassaan 14. tammikuuta 2019.

Kuvernöörin virka perustettiin ensimmäisen kerran 1854, jolloin Kansas oli vielä territorio ja sen kuvernöörin nimitti virkaan Yhdysvaltain presidentti. Kun Kansasista tuli osavaltio vuonna 1861 ensimmäiseksi kuvernööriksi valittiin Charles Robinson. Vuoteen 1974 asti kuvernöörin virkakausi oli kaksi vuotta.

Vuoteen 2018 asti Kansasin perustuslaki ei asettanut kuvernöörille minkäänlaisia pohjavaatimuksia. Kuvernööriksi voitiin valita esim. alaikäinen tai henkilö, joka ei asunut Kansasissa. Muutoksia alettiin säätämään sen jälkeen, kun kuusi teiniä ilmoittautui ehdokkaiksi. Kuvernöörinvaaleissa sen sijaan saivat äänestää vain vähintään 18-vuotiaat Yhdysvaltain kansalaiset, jotka olivat rekisteröityneitä äänestäjiä, jotka pystyivät todistamaan henkilöllisyytensä.

Vuonna 2020 kuvernöörin vuosipalkka oli 99 636 dollaria. Kuvernöörin virka-asuntona toimii Topekassa sijaitseva Cedar Crest.

## Luettelo kuvernööreistä

Lähde:

## Lähteet
Anker Jørgensenin III hallitus

**Anker Jørgensenin III hallitus** oli Tanskan hallitus 30.8.1978–26.10.1979. Se koostui Sosiaalidemokraattisesta puolueesta sekä Venstrestä.
## Ministerit
**Pääministeri**
* Anker Jørgensen (Sosiaalidemokraatit)
**Valtiovarainministeri**
* Knud Heinesen (Sosiaalidemokraatit)
**Ulkoministeri**
* Henning Christophersen (Venstre)
**Oikeusministeri**
* Nathalie Lind (Venstre)
**Sosiaaliministeri**
* Erling Jensen (Sosiaalidemokraatit)
**Salkuton ministeri** (vastuualueena talouden koordinaatio)
* Per Hækkerup (Sosiaalidemokraatit) 30.8.1978–13.3.1979
**Salkuton ministeri** (vastuualueena ulkopoliittiset kysymykset)
* Lise Østergaard (Sosiaalidemokraatit) 
**Ympäristöministeri**
* Ivar Nørgaard (Sosiaalidemokraatit)
**Kirkkoministeri**
* Egon Jensen (Sosiaalidemokraatit)
**Kulttuuriministeri**
* Niels Matthiasen (Sosiaalidemokraatit)
**Kalastusministeri**
* Svend Jakobsen (Sosiaalidemokraatit)
**Grönlanti-ministeri**
* Jørgen Peder Hansen (Sosiaalidemokraatit)
**Opetusministeri**
* Ritt Bjerregaard (Sosiaalidemokraatit) 30.8.1978–22.12.1978
* Dorte Bennedsen (Sosiaalidemokraatit) 5.1.1979–26.10.1979
**Talous- ja veroministeri**
* Anders Andersen (Venstre)
**Maatalousministeri**
* Niels Anker Kofoed (Venstre)
**Puolustusministeri**
* Poul Søgaard (Sosiaalidemokraatit)
**Työministeri**
* Svend Auken (Sosiaalidemokraatit)
**Sisäministeri**
* Knud Enggaard (Venstre)
**Kauppaministeri**
* Arne Christiansen (Venstre)
**Asuntoministeri**
* Erling Olsen (Sosiaalidemokraatit)
**Julkisten töiden ministeri** (liikenneministeri)
* Ivar Hansen (Venstre)
## Lähteet
Jussi Niska (jalkapalloilija)

**Jussi Niska** (s. 15. elokuuta 2002) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Interiä.

## Lähteet
Yrjö A. Murto

**Yrjö Arvid Murto** (15. elokuuta 1907 Pirkkala – 15. huhtikuuta 1993 Heinola) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Murron vanhemmat olivat maanviljelijä Yrjö Arvid Murto ja Amanda Josefiina Hakala ja puoliso 1929–1992 Aili Maria Stenroth. Murto kävi kansakoulun ja kirjanpito-, myymälänhoitaja-, maataloustuote- ja tarvikekurssit. Diplomikauppias hänestä tuli 1957. Murto oli Osuusliike Voiman kauppa-apulainen 1923–1929 ja myymälänhoitaja 1929–1935, Heinolan Liike Oy:n toimitusjohtaja 1935–1970 ja enemmistöosakas ja johtokunnan puheenjohtaja 1940–1970 sekä Aapelinpellon Valinta Ky:n perustaja ja johtaja 1965–1981. Hän oli myös muun muassa Keskinäisen vakuutusyhtiö Kalevan asiamies vuodesta 1937, Uusilahti Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1947–1949, elokuvateatteri Heinolan Kinon omistaja 1950–1965, Itä-Hämeen Liha Oy:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja 1952–1967 sekä Heinolan Liikehotelli Oy:n perustajaosakas vuodesta 1970. Etelä-Pirkkalan kunnanvaltuuston jäsen Murto oli  1930–1932, Pohjois-Pirkkalan kunnanvaltuuston jäsen 1933–1935, Heinolan kaupunginhallituksen jäsen 1938–1940 ja 1946–1949, Heinolan kaupunginjohtajan varamies 1946–1949 ja Heinolan kaupunginvaltuuston jäsen 1946–1972. Hän oli myös muun muassa Keskon hallintoneuvoston jäsen 1949–1972 ja valtuutettu 1954–1972 ja Suomen Vähittäiskauppiasliiton liittoneuvoston jäsen vuodesta 1950 ja sen puheenjohtaja 1959–1972 sekä Vähittäiskaupan Keskusliiton johtokunnan jäsen 1954–1965. Sotilasarvoltaan Murto oli reservin kersantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1967.

## Lähteet
Vreden

**Vreden** on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se sijaitsee historiallisen Münsterlandin länsiosassa ja rajoittuu suurimmaksi osaksi Alankomaihin. Varhaisin kirjallinen maininta Vredenistä on 800-luvulta.

## Maantiede
Vreden sijaitsee Westfalenin alangolla Nordrhein-Westfalenin luoteisosassa noin 90 kilometriä Düsseldorfista pohjoiseen, 55 kilometriä Münsteristä länteen ja 135 kilometriä Amsterdamista itäkaakkoon. Etäisyys Hampurista on noin 270 kilometriä lounaaseen, maanteitse noin 340 kilometriä. Vreden rajoittuu Alankomaihin muissa ilmansuunnissa paitsi idässä, jossa se rajoittuu Ahausin ja Stadtlohnin kaupunkeihin. Vredenin halki virtaa Berkel-joki ja sen 19-kilometrinen sivujoki Ölbach.

Vredenin kantakaupunki sijaitsee kunnallisen alueen eteläosassa. Kaupungin länsi- ja pohjoisosassa sijaitsee viisi kirkonkylää:  Ammeloe, Ellewick-Crosewick, Lünten, Wennewick-Oldenkott ja Zwillbrock. Aivan kantakaupungin lähellä sijaitsee viisi maaseutumaista asutusta: Doemern, Gaxel, Großemast, Kleinemast ja Köckelwick.

## Historia

Arkeologisten löytöjen perusteella Vredenin alueella on asuttu jo tuhansia vuosia ennen ajanlaskun alkua. Paikkakunta mainitaan ensi kerran vuonna 839 vuosikirjassa Annales Xantenses. Vuonna 1252 Kölnin arkkipiispa ja Münsterin piispa antoivat Vredenille kaupunkioikeudet. Vuonna 1470 kaupunki liittyi Hansaan. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Hessenin joukot miehittivät Vredenin. Kaupungin puolustusjärjestelmä purettiin. Ennen Preussiin liittämistä 1815 Vreden eli lyhyen aikaa ranskalaisten vallassa. Eurooppalaisille kaupungeille tyypillisesti Vreden teollistui 1800-luvulla ja liikenneyhteydet kehittyivät merkittävästi. Toisen maailmansodan aikana maaliskuussa 1945 pommitukset tuhosivat noin 40 prosenttia Vredenin kantakaupungista, sodan jälkeen kaupunki jälleenrakennettiin ripeään tahtiin. Ammeloen maalaiskunta liitettiin Vredeniin 1969.

Vredenin historiallisia rakennuksia on muun muassa Stiftskirche St. Felicitas, joka on varhaisromaaninen kirkko. Sen historia alkaa 1000-luvulta. Kaupungin länsiosassa aivan Alankomaiden rajan tuntumassa sijaitsee 1600-luvulla rakennettu barokkikirkko Zwillbrock.

## Talous ja liikenne
Vredenin talouden runkona ovat korkean lisäarvon tuotteita valmistavat keskisuuret yritykset. Oppilaitokset, kuten 1677 perustettu Gymnasium Georgianum, työllistävät runsaasti. Kaupungin halki kulkee Bundesstraße 70 ja itäpuolitse moottoritie BAB 31. Kaupungin alueella kulkee pyörätie Europaradweg R1. Vredenin ja sen kaakkoispuolella sijaitsevan Stadtlohnin rajalla sijaitsee lentopaikka Flugplatz Stadtlohn-Vreden.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Vreden, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Venétiko (Chíos)

**Venétiko** () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Chíoksen saaren eteläpuolella. Saaren pinta-ala on 0,029 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Venétiko kuuluu Chíoksen kuntaan, Chíoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Saarella on pieni majakka.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Verdoúgia

**Verdoúgia** (, eli *Nisiá Verdoúgia*, Νησιά Βερδούγια; myös *Vergoúdia*, Βεργούδια, *Berdoúnia*, Μπερδούνια) on pieni Kreikan saariryhmä, joka sijaitsee Eteläisessä Euboianlahdessa Itä-Attikan rannikon ja Euboian saaren välissä. Hallinnollisesti Verdoúgian saaret kuuluvat Marathónaksen kuntaan, Itä-Attikan alueyksikköön ja Attikan alueeseen.

## Saaret

## Lähteet
Erkrath

**Erkrath** on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se sijaitsee välittömästi Düsseldorfin itäpuolella Rein–Ruhrin alueella. Historiallinen Neanderinlaakso sijaitsee Erkrathin itärajan tuntumassa.

## Maantiede
Erkrath sijaitsee Nordrhein-Westfalenin länsiosassa kymmenisen kilometriä Düsseldorfin keskustasta itään ja noin 30 kilometriä Kölnistä pohjoiseen. Erkrathin halki virtaa Düssel, joka on Reinin 40-kilometrinen sivujoki. Düssel yhtyy Reiniin Erkrathin länsipuolella, josta se virtaa Düsseldorfin halki kohti pohjoista. Reinin tasanko alkaa vaihtua kumpuilevaksi maastoksi Erkrathin alueella.

Erkrathin kaupunginosat ovat Alt-Erkrath, Hochdal ja Unterfeldhaus. Erkrath ja Hochdal liitettiin toisiinsa 1975.

## Historia

Kaupunkina Erkrath on nuori: se perustettiin 15. maaliskuuta 1966. Ensimmäinen maininta paikkakunnasta on vuodelta 1148. Hochdal mainitaan ensi kerran 1392 muodossa Ym Dale. Unterfeldhausista on varhaisin maininta vuodelta 1218. Erkrath kasvoi hitaasti. Se oli noin 500 asukkaan kylä vuonna 1815, jolloin siitä tuli osa Preussia. Rikkipitoisten lähteiden ansiosta Erkrath alkoi kehittyä 1830-luvulla kylpyläkeskukseksi, ja sen lempinimenä oli Das Bergische Nizza. Erkrath liitettiin rautatieverkkoon 1838. Kylpyläkausi päättyi vuoden 1870 tienoilla. Erkrathin yleisilme pysyi maalaisena aina toiseen maailmansotaan, jonka jälkeen paikkakunta kasvoi voimakkaasti. Sen väkiluku oli vuonna 1963 noin 15&nbsp;000.

Hochdal on niin sanottu Planstadt: sitä alettiin alettiin rakentaa järjestelmällisesti toisen maailmansodan jälkeen. Se oli eräs Nordrhein-Westfalenin suurimpia kaupunkihankkeita ja siellä asuu suurin osa nykyisen Erkrathin väestöstä.

Erkrathin vanhin kirkko on Sankt Johannes der Täufer. Sen historia ulottuu 1100-luvulle. Düsseldorfin rajan tuntumassa sijaitsee historiallinen Haus Unterbach. Unterbachin kaupunginosa liitettiin Düsseldorfiin 1975.

## Talous ja liikenne
Erkrathin talouden runkona ovat korkean lisäarvon tuotteita valmistavat pienet ja keskisuuret yritykset. Erkrathin rautatieasemat ovat Erkrath, Hochdahl ja Hochdahl-Millrath. Kaupungin halki kulkee moottoritie BAB 3 ja eteläpuolitse moottoritie BAB 46.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Erkrath, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Eino Hietanen

**Eino Kalervo Hietanen** (25. tammikuuta 1910 Uusikirkko – 14. elokuuta 1969) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Hietasen vanhemmat olivat kauppias, talousneuvos Juho Hietanen ja Sanni Siilin ja puoliso vuodesta 1936 sairaanhoitaja Terttu Marjatta Viljanen. Hietanen tuli ylioppilaaksi Helsingin maanviljelyslyseosta 1931, opiskeli matematiikkaa Helsingin yliopistossa 1932–1933 ja valmistui insinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta 1936. Hän oli Oy Sähkökonttorin myynti-insinööri 1936–1938, Sähkö Oy AEG:n myyjä ja myyntipäällikkö 1938–1945, Sähkömies Oy:n perustaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1945 ja Sähköliikkeiden Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1945 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1950. Hietanen oli myös Suomen AEG Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1956, AFA Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1959, Akku Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1950 ja Kaapeliteollisuus Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1961. Hänellä oli lisäksi sähköalan ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Hietanen oli reservin kapteeniluutnantti (1944). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1967. 

## Lähteet
Voúlgari (saari)

**Voúlgari** () eli **Goúrgari** (Γούργαρι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin ja Koufonísian saariin, ja sijaitsee Kéroksen saaren itärannikon edustalla. Saaren pinta-ala on 0,119 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Voúlgari kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.

## Lähteet
Vraóna

**Vraóna** () on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Attikan itärannikolla Porián kylän edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,017 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Vraóna kuuluu Markópoulo Mesogaíaksen kuntaan, Itä-Attikan alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Saarella on Pyhälle Aleksandrokselle (*Ágios Aléxandros*) omistettu kirkko.

## Lähteet
Xéra Asáni

**Xéra Asáni** (, ”Riutta-Asáni”) eli **Notiodytikí Asáni** (Νοτιοδυτική Ασάνη, ”Lounais-Asáni”) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Länsi-Traakian rannikolla Évros-joen suistossa. Saaren pinta-ala on 0,08 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Xéra Asáni kuuluu Alexandroúpolin kuntaan, Évroksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Xéra Asáni on muodoltaan pitkä riuttamainen saari, jonka sisäpuolelle jää Asániksen saari. Saaret ovat osa Évroksen suiston kansallispuistoa sekä kahta Natura 2000 -aluetta, joista toinen on luonto- ja toinen lintudirektiivin mukainen.

## Lähteet
Venétiko

**Venétiko** () voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa:

* Venétiko, saari Jooniansaarten saariryhmässä Peloponnesoksen etelärannikolla; tunnetuin samannimisistä
* Venétiko, saari Kykladien saariryhmässä lähellä Irakleiáa
* Venétiko, saari Pohjoisen Egean saarten saariryhmässä lähellä Chíosta

## Katso myös

* Venétikos, joki Länsi-Makedoniassa
Zouráfa

**Zouráfa** (, aiemmin myös *Zgórafa*, Ζγόραφα) eli **Ladoxéra** (Λαδοξέρα) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Traakianmeressä Samothrákin saaren itäpuolella. Saaren pinta-ala on 0,009 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Zouráfa kuuluu Samothrákin kuntaan, Évroksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Zouráfa on koillisin Pohjoisen Egean saarista ja toimii näin Kreikan merialueen rajana alueellaan Turkin suuntaan. Saarella on majakka.

## Lähteet
Vilho Kivinen

**Vilho Johannes Kivinen** (13. toukokuuta 1906 Lapinjärvi – 21. syyskuuta 1981) oli suomalainen rakennusmestari, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai talousneuvoksen ja kauppaneuvoksen arvonimet.

Kivisen vanhemmat olivat työnjohtaja, kirvesmies Johan (Hannes) Ferdinand Kivinen ja Anna Mäkelin ja puoliso vuodesta 1932 Margit Maria Gustafsson. Rakennusmestari, teollisuusneuvos Unto Kivinen oli hänen veljensä. Vilho Kivinen kävi kansakoulun ja valmistui rakennusmestariksi Helsingin teknillisestä koulusta 1930. Hän oli Rakennusliike Vilho Kivisen omistaja 1932–1952, Rakennusliike Vilho Kivinen Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja 1952–1964 ja Rakennusliike Vilho Kivisen omistaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1958. Kivinen oli myös Knuuttilan tilan omistaja Hollolassa, Lahden Kirjapaino- ja Sanomalehti Oy:n hallituksen jäsen vuodesta 1961 ja puheenjohtaja vuodesta 1966, samoin kuin yhtiön pääosakas, sekä Etelä-Suomen Auto Oy:n pääosakas vuodesta 1966. Molempiin sotiin pioneerijoukkueen johtajana osallistunut Kivinen oli sotilasarvoltaan reservin vääpeli. Hän sai talousneuvoksen arvonimen 1956 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1967. Kivinen oli vuodesta 1967 myös Lahden rakentajain yhdistyksen kunniajäsen. 

## Lähteet
Nya Kristinehamns-Posten

**Nya Kristinehamns-Posten** (lyh. **NKP**) on ruotsalainen vuonna 1884 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Kristinehamn. Se ilmestyy kolmesti viikossa ja on kuulunut vuodesta 1990 NWT-lehtitaloon.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden verkkosivut
Zhang Jun (suurlähettiläs)

**Zhang Jun** (; s. elokuu 1960, Jilin) on kiinalainen diplomaatti.

Zhang sai oikeustieteen kandidaatin arvon Jilinin yliopistosta ja oikeustieteen maisterin arvon brittiläisestä Hullin yliopistosta. Hän toimi vuosina 2007–2012 suurlähettiläänä Alankomaissa ja pysyvänä edustajana Kemiallisten aseiden kieltojärjestössä. Vuosina 2012–2018 hän oli Kiinan ulkoministeriön kansainvälisten talousasioiden laitoksen pääjohtaja. Vuosina 2018–2019 Zhang toimi maansa apulaisulkoministerinä, ja vuonna 2019 hänestä tuli Kiinan pysyvä YK-edustaja.

Zhang on naimisissa ja hänellä on tytär.

## Lähteet
Zhang Jun

**Zhang Jun** -nimisiä kiinalaisia henkilöitä ovat:

* Zhang Jun (s. 1956), poliitikko
* Zhang Jun (s. 1960), suurlähettiläs
* Zhang Jun (s. 1963), taloustieteilijä
* Zhang Jun (1966–2001), sarjamurhaaja
* Zhang Jun (s. 1974), laulaja
* Zhang Jun (s. 1977), sulkapalloilija
* Zhang Jun (s. 1983), kuulantyöntäjä
* Zhang Jun (s. 1998), kilpakävelijä.
Serena (nimi)

**Serena** on naisen etunimi. Se on feminiinimuoto latinan adjektiivista *serenus*, jonka merkitys on ’tyyni, rauhallinen’.

Serena on ollut erään varhaiskristillisen pyhimyksen nimi. Kirkollisen perimätiedon mukaan hän oli spoletolainen marttyyrineito. Nykyaikana Serena-nimen tunnettuutta on lisännyt amerikkalainen tennistähti Serena Williams.

Suomessa Serenaa on käytetty etunimenä jo 1800-luvulla. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on lokakuuhun 2022 mennessä kirjattu noin 300 tämännimistä naista.

Serenalla ei ole nimipäivää almanakassa.

## Tunnettuja Serenoja
* Serena Auñón-Chancellor (s. 1976), yhdysvaltalainen avaruuslentäjä
* Serena Lederer (1867–1943), juutalaistaustainen taiteen keräilijä ja mesenaatti
* Serena Williams (s. 1981), yhdysvaltalainen tennispelaaja ja olympiavoittaja

## Kuvitteellisia Serenoja
* Serena, *Pokémon*-sarjan hahmo
* Serena Pemberton, päähenkilö Susanne Bierin ohjaamassa draamaelokuvassa *[[Serena (vuoden 2014 elokuva)|Serena]]*
* Serena van der Woodsen, hahmo televisiosarjassa *Gossip Girl*

## Lähteet
Massimo Ranieri

**Massimo Ranieri** (oik. **Giovanni Calone**, s. 3. toukokuuta 1951 Napoli) on italialainen laulaja ja näyttelijä.

## Elämä

Ranieri debytoi televisiossa vuonna 1966 varieteessa *Scala Reale*. Vuonna 1968 Ranieri osallistui San Remon musiikkifestivaaleille kappaleella "Da bambino". Ranieri voitti Canzonissima-laulukilpailun vuonna 1970 kappaleella "Vent'anni".

Ranierin ura näyttelijänä alkoi vuonna 1970, kun hän esitti pääosaa Mauro Bologninin ohjaamassa elokuvassa *Metello*. Muihin Ranierin näyttelemiin elokuviin kuuluivat *Bubù* (1971), *La cugina* (1974) *Con la rabbia agli occhi* (1976) ja *La patata bollente* (1979).

Ranieri edusti Italiaa Eurovision laulukilpailussa 1971 kappaleella "L'amore è un attimo" ja sijoittui viidenneksi. Ranieri edusti Italiaa Eurovision laulukilpailussa uudelleen vuonna 1973 kappaleella "Chi sarà con te" ja sijoittui 13:nneksi 17 kilpailijan joukosta.

Vuonna 1975 laulajanuran käännyttyä laskuun Ranieri aloitti uransa teatterissa Raffaele Vivianin näytelmässä *Napoli: chi resta e chi parte*. Ranieri esiintyi niin Molièren kuin Shakespearen näytelmissä.

Ranieri palasi musiikin pariin voittamalla San Remon musiikkifestivaalit 1988 kappaleella "Perdere l'amore". Ranieri sijoittui San Remon musiikkifestivaaleilla 2022 kahdeksanneksi kappaleella "Lettera al di là del mare".

## Diskografia
### Albumit
**Massimo Ranieri* (1970)
**Vent'Anni* (1970)
**Via Del Conservatorio* (1971)
**Erba Di Casa Mia* (1972)
**'O Surdato 'Nnammurato* (1972)
**Album Di Famiglia (1900-1960)* (1973)
**Napulammore* (1974)
**Per Una Donna* (1974)
**Macchie 'E Culore* (1976)
**Meditazione* (1976)
**La Faccia Del Mare (Odyssea)* (1978)
**Passa Lu Tiempo E Lu Munno S'avota* (1980)
**Barnum* (1983)
**...Vanità* (1984)
**Nuie Simme 'O Core 'E Napule* (1986)
**Rinaldo In Campo* (1988)
**Perdere L'Amore* (1988)
**Un Giorno Bellissimo* (1989)
**Ti Penso* (1992)
**Ranieri* (1995)
**Grazie Massimo!* (1997)
**Frammenti Di...* (1997)
**Canzoni In Corso* (1997)
**Hollywood - Ritratto Di Un Divo* (1998)
**Oggi O Dimane* (2001)
**Nun È Acqua* (2003)
**Accussì Grande* (2005)
**Canto Perché Non So Nuotare... Da 40 Anni* (2006)
**Napoli...Viaggio In Italia* (2009)
**Dallo Stadio Olimpico "Live"* (2010)
**Napoli A Modo Mio* (2010)
**Chi Nun Tene Coraggio...* (2011)
**Franco Fontana (2)* (2012)
**Senza 'Na Ragione * (2013)
**Viviani Varietà* (2013)
**Sogno E Son Desto* (2013)
**Malia* (2015)
**Malia Parte II* (2016)
**Qui E Adesso* (2020)

## Lähteet
*Biografia di Massimo Ranieri (1951)

### Viitteet