open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Borisovski-Hotilovon lentotukikohta

**Borisovski-Hotilovon lentotukikohta** tai **Hotilovon lentotukikohta** (ICAO: **XUEH**) on Venäjän Tverin alueella sijaitseva Venäjän ilmavoimien lentotukikohta. Itse sotilaslentokenttä sijaitsee Vyšni Volotšokin piirin Borisovskin maalaiskunnassa, kolmisen kilometriä Borisovskin kylän länsipuolella. Osa lentotukikohdan tai varuskunnan toiminnoista sijaitsee ilmeisesti naapuripiirin eli Bologojen piirin puolella, jossa on Kužnenkinon varuskunta-alue laajoine varikkoineen. Lentotukikohdasta käytetäänkin usein Bologojen piirin Hotilovon kylään () viittaavaa nimeä. Hotilovon kylä sijaitsee Pietarista Moskovaan johtavan eurooppatien  varrella. Lentotukikohta sijaitsee linnuntietä seitsemän kilometriä Hotilovon kylästä etelään.

Borisovski-Hotilovon sotilaslentokentällä toimivan 790. hävittäjälentorykmentin kalustoon kuuluu Suhoi Su-35- ja Mikojan MiG-31-tyypin hävittäjiä. Rykmentti oli Venäjän ilmavoimien toinen rykmentti, jonne toimitettiin laivuellinen (12 kpl) Suhoi-35S -koneita; näillä korvattiin aiempi Suhoi Su-27P/SM/UB laivue. Lisäksi rykmentissä on kaksi MiG-31BM/BSM laivuetta, joihin kuuluu yhteensä 24 konetta. On esitetty, että tukikohdan koneet tuovat Venäjän ilmavoimille iskukykyä kauemmaksi; ne voivat kuljettaa myös risteilyohjuksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Vojennyi aerodrom Hotilovo (Hotilovon sotilaslentokenttä)  (wikimapia.org)
*Mig-31: pojesdka na aviabazy Hotilovo-2   (yaplakal.com)
Ulla Liukkunen

**Ulla Liukkunen** on suomalainen oikeustieteilijä ja professori. Hänen erikoisalaansa ovat muun muassa kansainvälinen yksityisoikeus, työoikeus ja eurooppaoikeus. Liukkunen on toiminut Helsingin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan kansainvälisen yksityisoikeuden ja oikeusvertailun professorina vuodesta 2009 vuoteen 2012, minkä jälkeen hän on toiminut vuodesta 2013 työoikeuden ja kansainvälisen yksityisoikeuden professorina.

Ulla Liukkunen pääsi ylioppilaaksi 1985. Hän valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1991 ja lisensiaatiksi 1999. Liukkunen väitteli oikeustieteen tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2004. Hänen väitöskirjansa *The role of mandatory rules in international labour law: a comparative study in the conflict of laws* kansainvälisestä yksityisoikeudesta ja työoikeudesta. Väitöskirja sisältää oikeusvertailua Suomen ja usean muun maan työsopimusjärjestelmien välillä.

Liukkunen on työskennellyt lainvalmistelutehtävissä työministeriössä ja sen seuraajassa, työ- ja elinkeinoministeriössä, vuodesta 1994. Hän on toiminut tutkijana Helsingin yliopistossa (2004–2007 ja 2009) ja akatemiatutkijana 2008–2009. Hän on johtanut kahta Suomen Akatemian rahoittamaa kansainvälistä tutkimushanketta.

Liukkunen on työtuomioistuimen puolueeton varajäsen ja työehtosopimuksen yleissitovuuden vahvistamislautakunnan jäsen. Hän on jäsenenä valtioneuvoston asettamassa Lainsäädännön arviointineuvostossa. Hän on Euroopan työviranomaisen (European Labour Authority) sovittelulautakunnan (Mediation Board) varapuheenjohtaja.   

Liukkunen sai varatuomarin arvon vuonna 1992. Hänelle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki vuonna 2016. Liukkunen on Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Liukkunen Helsingin yliopiston sivulla
Näsinneula näkyy

**Näsinneula näkyy** on Klamydian 13. toukokuuta 2022 julkaisema EP-albumi. EP.stä julkaistaan rajoitettu 500 kappaleen vinyylipainos 17. kesäkuuta 2022. Albumin kansitaiteesta vastasi Juho Juntunen.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Punainen urheiluinternationaali

**Punainen urheiluinternationaali** (myös **Sportintern**, , ) oli vuosina 1921–1937 toiminut kansainvälinen kommunistinen urheilujärjestö, joka toimi Neuvostoliiton johtaman Kominternin alaisuudessa. PUI perustetiin Nikolai Podvoiskin aloitteesta heinäkuussa 1921 vastavoimaksi porvarilliselle Kansainväliselle olympiakomitealle sekä sosiaalidemokraattiselle Sosialistiselle urheiluinternationaalille. PUI lakkautettiin vuonna 1937 Kominternin omaksuman kansanrintamapolitiikan myötä.

Vuosina 1928–1931 PUI järjesti kahdet kesä- (Moskova 1928 ja Berliini 1931) ja yhdet talvispartakiadit (Oslo 1928). Spartakiadit olivat vastine KOK:n olympialaisille ja SUI:n työläisolympialaisille. Lisäksi vuonna 1937 PUI ja SUI pitivät yhteiset työläisolympialaiset Antwerpenissä. Suomesta PUI:n toiminnassa oli mukana Työväen Urheiluliiton kommunistioppositio.

## Lähteet
Koiranelämää

**Koiranelämää** tai **Koiran elämää** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

**[[Koiranelämää (romaani)|Koiranelämää]]* (*Roughing It*), Mark Twainin matkakertomusromaani vuodelta 1872
**[[Koiranelämää (elokuva)|Koiranelämää]]* (*A Dog’s Life*), Charles Chaplinin lyhyt mykkäelokuva vuodelta 1918
**[[Koiranelämää (televisiosarja)|Koiranelämää]]* (*Les Jules, chienne de vie...*), ranskalainen piirrossarja vuosilta 1996–1998
**[[Koiranelämää (7 tassua ja Penny)|Koiranelämää]]* (*Was ist schon ein Hundeleben?*),  Thomas Brezinan *7 tassua ja Penny* -kirjasarjan ensimmäinen osa
**[[Koiran elämää]]* (*Dog's Life*), videopeli vuodelta 2003
Lauri Salo

**Lauri Olavi Salo** (29. heinäkuuta 1915 Tammela – 11. kesäkuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Salon vanhemmat olivat maanviljelijä Vihtori Salo ja Matilda Kustaava Tuominen ja puoliso vuodesta 1942 Eila Hellin Aaltonen. Salo oli sotainvalidi, joka menetti toisen kätensä Summan taistelussa. Hän valmistui rakennusmestariksi Helsingin teknillisestä koulusta vuonna 1944 ja toimi sitten rakennusliikkeen palveluksessa työnjohto- ja konttoritehtävissä. Oman rakennusalan yrityksen Salo perusti vuonna 1949 ja muutti sen osakeyhtiöksi vuonna 1954. Vuonna 1959 hän perusti myös toisen rakennustoimintaa tukevan yrityksen. Rakennusliike Lauri Salo Oy toteutti sekä asuin- että liike- ja teollisuusrakennuksia ja kasvoi varsinkin 1950-luvun lopussa ja 1960-luvun alussa. Salo, jota kiinnostivat vanhat rakennukset, perusti Suomen Muinaismuistoyhdistyksen rakennustutkimusrahaston, josta myönnettiin apurahoja vanhojen rakennusten tutkimustyöhön. Hänet tunnettiin myös diakoniatyön piirissä asiantuntijana ja taloudellisena tukijana. Teollisuusneuvoksen arvonimen Salo sai vuonna 1966.

## Lähteet
Kansanpuku

**Kansanpuku** on kansanomainen asu, jota varsinkin maalaisväestö käyttää. Eri maissa on omantyylisiä kansanpukuja. Kansanpuku on usein yksinkertainen muoto kansallispuvusta. Tällaisia ovat esimerkiksi Vienan Karjalassa käytetyt naisten kansanpuvut, joiden ylä- ja alaosa ovat yhteneväisiä, vaikka puvuissa on joitakin erinäisiä yksityiskohtia.

Kansanpuvut ovat muuttuneet ajan myötä hieman, mutta kuitenkin ne ovat säilyneet monilta osin perinteisinä. Kaupungeissa kansanpukuja käyttivät alimpiin yhteiskuntaluokkiin kuuluvat ihmiset. Eri säätyjen pukeutumiseroja pidettiin merkittävinä varsinkin 1600- ja 1700-luvuilla, jolloin eri yhteiskuntaluokkien eroa pidettiin muutenkin tärkeänä. Kansanpukuja on ollut erilaisia eri ikäkausia varten; vauvanpuku, pikkulapsen puku, nuorten tyttöjen ja poikien puvut ja aikuisten puvut. Yleensä teollisuusmaissa kansanpukuja käytettiin 1800-luvulle saakka eli aikana ennen teollisen vaateteollisuuden yleistymistä. Kansanpukuihin tehtiin kirjomalla erilaisia kuvioita.

## Katso myös
* Suomalainen kansanpuku

## Lähteet
Šuljavskan metroasema

**Šuljavska** () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 5. marraskuuta 1963.

## Galleria

Kuva:Shuliavska Metro Station.jpg
Kuva:Мозаїка на Шулявці (24-08-2019).jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pääskysenpesä

**Pääskysenpesä** (suom. myös **Pääskynpesä**, , , ) on Krimin niemimaalla Hasprassa sijaitseva pieni uusgoottilainen linna, joka on valmistunut vuonna 1912. Sen rakennutti baltiansaksalainen liikemies Pavel von Steingel ja sunnitteli arkkitehti Leonid Sherwood. Ravintolana ja näköalapaikkana toimiva Pääskysenpesä on yksi Krimin suosituimpia nähtävyyksiä. Sitä pidetään myös koko Krimin etelärannikon symbolina, joka esiintyy muun muassa ukrainalaisessa kolikossa ja vuoden 2014 Krimin miehityksen jälkeen painetussa venäläisessä setelissä.

## Historia
Pääskysenpesä sijaitsee Mustanmeren rannalla Ai-Todorin niemellä olevalla Auroran jyrkänteellä noin seitsemän kilometriä Jaltan eteläpuolella. 1890-luvulle paikalle rakennettiin puinen linnamainen huvila, jonka Kaspianmeren öljyllä rikastunut paroni von Steingel osti vuonna 1911. Seuraavana vuonna hän rakennutti paikalle noin 20 metriä pitkän ja 10 metriä leveän linnan, joka muistutti Neuschwansteinin ja Stolzenfelsin linnojen kaltaisia 1800-luvun saksalaisia uusgoottilaisia linnoja. Pääskysenpesässä on eteishuone, sali ja kaksi makuuhuonetta. Tornissa ja rakennuksen katolla on näköalatasanteet.

Vuonna 1914 von Steingel myi linnan ravintolakäyttöön, jonka jälkeen se toimi turistikohteena. Vuonna 1927 alueella oli suuri maanjäristys, joka ei vaurioittanut Pääskysenpesää, mutta kalliolle syntyi halkeama ja lopulta rakennus suljettiin turvallisuussyistä 1930-luvulla. Vuonna 1968 Pääskysenpesää alettiin restauroida ja samalla halkeillutta kalliota vahvistettiin betonilla. Linna avattiin yleisölle jälleen vuonna 1975 ja siitä tuli nopeasti yksi Jaltan ja Krimin etelärannikon suosituimmista nähtävyyksistä. Rakennusta remontoitiin viimeksi vuonna 2011.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Liane Augustin

**Liane Augustin** (18. marraskuuta 1927 Berliini – 30. huhtikuuta 1978 Wien) oli saksalais-itävaltalainen laulaja ja näyttelijä. Augustin syntyi Berliinissä, mutta muutti Wieniin, jossa alkoi esiintyä paikallisessa Boheme Barissa, mikä johti levytyksiin ja radioesiintymisiin.

Augustin edusti Itävaltaa vuoden 1958 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Die ganze Welt braucht Liebe" ja sijoittui viidenneksi.

Augustin kuoli leikkauksen jälkeiseen verenvuotoon 51-vuotiaana vuonna 1978.

## Filmografia
**Die Fiakermilli* (1953)
**Lavendel* (1953)
**Der rote Prinz* (1954)
**...und wer küßt mich?* (1956)
**Liebe, die den Kopf verliert* (1956)
**Bademeister Spargel* (1956)
**Licht auf der Piazza* (1962)

## Lähteet
*

### Viitteet
Salama (elokuva)

**Salama** on Anssi Mänttärin ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1986.

Elokuva on henkilö- ja haastatteludokumentti suomalaisesta kirjailijasta Hannu Salamasta. Elokuvassa Salaman haastattelijoina toimivat Timo Harakka ja kirjallisuuskriitikko Pekka Tarkka.

## Lähteet
Ukrainan historian tietosanakirja

**Ukrainan historian tietosanakirja** (; lyhennys **ЕІУ**) on 12-osainen, vuosina 2003-2013 (osat 1-10) ja 2018-2019 (täydennysosat) julkaistu ukrainankielinen tietosanakirjasarja, joka käsittelee Ukrainaa ja sen historiaa. Tietosanakirjan on laatinut Ukrainan kansallisen tiedeakatemian Ukrainan historian tutkimuslaitos (). Palkittua teossarjaa on ollut laatimassa yli tuhat kirjoittajaa. Teokset on julkaissut tiedekustantamo Naukova Dumka, joka on Ukrainan vanhin yhä toimiva kustantamo (perustettu 1922).

Ukrainassa aloitettiin 1980-luvulla tutkimustyö, joka alkoi uudelleenarvioida – aluksi teoreettisella tasolla – Ukrainan historian aukkokohtia erityisesti neuvostovuosien ajalta ja Ukrainan paikkaa ihmiskunnan historiassa. Erityisesti 1800-luvun ja 1900-luvun alun dokumentaatiota kehitettiin. 1980-luvulta lähtien julkaistiin sekä Ukrainassa että Venäjällä uutta tieteellistä tutkimustietoa arkeologiasta. 1990-luvun puolivälissä ja 2000-luvun alussa Ukrainan historian tutkimuslaitos julkaisi joukon Ukrainan historiaa käsitteleviä kokoomateoksia. Tämän tutkimus- ja julkaisutoiminnan kuluessa Ukrainan tiedeakatemian puheenjohtajisto päätti kesäkuussa 1997 moniosaisen Ukrainan historian tietosanakirjan laatimisesta. 

Ukrainan historian tietosanakirja (ЕІУ) on julkaistu painetun esitysasun (5000 kpl) lisäksi avoimella lisenssillä (CC BY-SA) sähköisessä muodossa; artikkelit on löydettävissä myös verkkohaun kautta. Tietosanakirjan kaikki osat on saatavilla myös pdf-julkaisuna tietosanakirjan verkkosivulta sekä Wikimedia Commonsista.

## Tietosanakirjan osat
Ohessa T.= Tom (osa).

* Т. 1 : А—В. — 2003 — 688 s. — .
* Т. 2 : Г—Д. — 2004 — 518 s. — .
* Т. 3 : Е—Й. — 2005 — 672 s. — .
* Т. 4 : Ка—Ком. — 2007 — 528 s. — .
* Т. 5 : Кон—Кю. — 2009 — 560 s. — , 
* Т. 6 : Ла—Мі. — 2009 — 784 s. — , .
* Т. 7 : Мл—О. — 2010 — 728 s. — .
* Т. 8 : Па—Прик. — 2011 — 520 s. — .
* Т. 9 : Прил—С. — 2012 — 944 s. — .
* Т. 10 : Т—Я. — 2013 — 784 s. — .
* Том (Україна — Українці) Кн. 1. ‒ 2018 ‒ 608 s. — .
* Том (Україна — Українці) Кн. 2. ‒ 2019 ‒ 842 s. — .

## Katso myös
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* Encyclopedia of Ukraine
* Ukrainan maantieteen tietosanakirja
* Ukrainankielinen Wikipedia
* Internet Encyclopedia of Ukraine / Canadian Institute of Ukrainian Studies (en) (encyclopediaofukraine.com)
* Brockhaus–Jefron
* Bolšaja sovetskaja entsiklopedija

## Lähteet

## Aiheesta muualla
 
*Ukrainan historian tietosanakirjan osat pdf-muodossa (archive.org)
Diamond Star Halos

**Diamond Star Halos** on brittiläisen rock-yhtye Def Leppardin kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 27. toukokuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "Kick" ja "Take What You Want" ja "Fire It Up".
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Joe Elliott - laulu
* Rick Savage - basso
* Phil Collen - kitara
* Vivian Campbell - kitara
* Rick Allen - rummut

## Arvostelut
* Imperiumi: 8-/10
* Metalliluola: 8+/10
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Eliittikisat 1990

**[[Eliittikisat]]** järjestettiin vuonna 1990 kuudella paikkakunnalla: Torniossa, Lapinlahdella, Lappeenrannassa, Lahdessa, Pieksämäellä ja Lohjalla.

## Osakilpailut

### Saarijärvi

Saarijärvenn eliittikisat järjestettiin 23. kesäkuuta 1990.

**Miehet**

**Naiset**

### Lapinlahti

Lapinlahden eliittikisat järjestettiin 24. kesäkuuta 1990.

**Miehet**

**Naiset**

### Lappeenranta

Lappeenrannan eliittikisat järjestettiin 9. heinäkuuta 1990.

**Miehet**

**Naiset**

### Lohja

Lohjan eliittikisat järjestettiin 29. heinäkuuta 1990.

**Miehet**

**Naiset**

### Lahti

Lahden eliittikisat järjestettiin 9. elokuuta 1990.

**Miehet**

**Naiset**

### Pieksämäki

Pieksämäen eliittikisat järjestettiin 12. elokuuta 1990.

**Miehet**

**Naiset**

### Tampere

Tampereen eliittikisat järjestettiin 4. syyskuuta 1990.

**Miehet**

**Naiset**

## Loppupisteet

Keihäänheittäjä Seppo Räty oli Eliittikisasarjan voittaja ansaiten voitostaan 50 000 markkaa.

### Miehet

### Naiset

## Lähteet
Olga Kostenko

**Olga Andrejevna Kostenko** (, s. 26. joulukuuta 1984 Tver) on venäläinen ratameloja. Hän kilpaili Ateenan kesäolympialaisissa 2004 karsiutuen 500 metrin kajakkiyksikössä välierissä. 

## Lähteet
Jean Philippe

**Jean Philippe Gargantiel** (27. marraskuuta 1930 – 9. tammikuuta 2022) oli ranskalainen laulaja. Hän edusti Ranskaa vuoden 1959 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Oui, oui, oui, oui" ja sijoittui kilpailussa kolmanneksi. Philippe esiintyi laulajana vuoden 1960 elokuvassa *Jazz Boat*. Philippe palasi Eurovision laulukilpailuun Sveitsin edustajana vuonna 1962 kappaleella "Le retour*"* ja sijoittui jaetulle kymmenennelle sijalle. Philippe oli ensimmäinen artisti, joka oli edustanut Eurovision laulukilpailussa kahta eri maata.

## Lähteet
Hackman (suku)

**Hackman-suku** on Suomessa alkuaan viipurilainen kauppiassuku, joka polveutuu Saksasta. Bremeniläinen Johan Friedrich Hackman (k. 1807) saapui 1780-luvulla Viipuriin, missä hän 1790 perusti oman kauppaliikkeen. Hänen leskensä Marie Hackman hoiti edelleen menestyksellä liikettä, jonka nimi vuodesta 1816 oli "Hackman & C:o".

Suku tunnetaan Saksasta 1600-luvun alusta saakka.

Edellisen poika Johan Fredrik Hackman aateloitiin 4.4.1874 ja hänen sukunsa otettiin Suomen Ritarihuoneeseen 15.11.1875 aatelisena sukuna numero 247.

## Suvun jäseniä
* Johan Friedrich Hackman (1755–1807), saksalais-suomalainen kauppias, Hackmanin kauppahuoneen (nyk. teollisuuskonsernin) perustaja; hänen puolisonsa oli Marie Hackman (1776–1865)
** Johan Fredrik Hackman (1801–1879), kauppaneuvos, Johan Friedrich Hackmanin poika
*** Woldemar Hackman (1831–1871), liike- ja valtiopäivämies, Johan Fredrik Hackmanin poika
**** Alfred Hackman (1864–1942), arkeologi, Woldemar Hackmanin poika
**** Oskar Hackman (1868–1922), suomalainen valtiopäivämies, Woldemar Hackmanin poika
**** Victor Hackman (1866–1941), suomalainen geologi, Woldemar Hackmanin poika
***** Walter Leopold Victor Hackman (1916–2001), museonjohtaja ja hyönteistieteilijä, Victor Hackmanin poika
*** Julius Fredrik Hackman (1832–1933), Venäjän armeijan kenraaliluutnantti, Johan Fredrik Hackmanin poika
*** Wilhelm Hackman (1842–1925), kauppaneuvos, Hackman & Co:n pääjohtaja, Johan Fredrik Hackmanin poika
**** Fredrik Hackman (1874–1925), kauppaneuvos, Wilhelm Hackmanin poika
**** Henry Hackman (1876–1950), vuorineuvos, Wilhelm Hackmanin poika
***** Herrick Hackman (1902–1984), teollisuusneuvos, Henry Hackmanin poika

## Lähteet
*Hackman (1600-) – *[[Kansallisbiografia]]*
*Carpelan, Tor: Ättartavlor för de på Finlands Riddarhus inskrivna ätterna (1937–1958)
*Tigerstedt, Örnulf: Kauppahuone Hackman 1-2 : erään vanhan Wiipurin kauppiassuvun vaiheet 1790-1879. Otava, 1940-1952.
*Wolff, Charlotta: Edelläkävijät. Neljän suurkauppiassuvun tarina modernisoituvasta Suomesta. Helsinki: Gaudeamus 2020.
Edvard Selander

**Anders Edvard Selander** (30. marraskuuta 1853 Turku – 23. kesäkuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko ja antroposofi.

Selanderin vanhemmat olivat tehtailija Anders Edvard Selander ja Wilhelmina Palin. Hän pääsi ylioppilaaksi Åbo gymnasiumista ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1874, filosofian maisteriksi 1874 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1886 väitöskirjalla *Ytors bugtighet*.

Selander työskenteli aluksi Viipurin ruotsalaisen klassillisen lyseon matematiikan ja fysiikan lehtorina vuosina 1890–1903. Hänen lankonsa, matemaatikko ja senaattori Edvard Rudolf Neovius nimitti Selanderin Tullihallituksen tilastokonttorin johtajaksi vuonna 1903, mutta hän hoiti virkaa vain vuoteen 1904.

Selander oli aluksi mukana teosofisen seuran toiminnassa ja johti teosofista loosia *Mouna* Helsingissä. Tutustuttuaan Rudolf Steineriin ja tämän tulkintaan teosofiasta Selander ja kapellimestari Johannes Leino perustivat *Sampo*-loosin vuonna 1912. Se toimi teosofisen seuran alaisuudessa, mutta työskenteli Steinerin ajatusten pohjalta. Selander puolisoineen kutsui Steinerin Suomeen kaksi kertaa vuosina 1912–1913. Lopulta tämä ryhmä irtautui teosofisesta seurasta omaksi antroposofiseksi seuraksi, jossa Leino toimi suomenkielisen osaston, Selander ruotsinkielisen osaston johtajana.

Edvard Selanderin ja Alina Maria Neoviuksen poika oli jääkärieverstiluutnantti Sven Selander.

## Teokset
* *Ytors bugtighet.* Väitöskirja. Helsinki  1885.
* *Om energins oförstörbarhet.* Chr. Ev.Barcks boktryckeri. Oulu 1888.
* *Själslifvets grunddrag.* Edlund. Helsinki 1889.
* *Sannolikhets-kalkylen i korthet framställd.* Helsinki 1891.
* *Inledning till teoretisk fysik i elementär framställning.* Kuopio 1894.

## Lähteet
Dneprin tekojärvi

**Dneprin tekojärvi** () on tekojärvi Ukrainassa, Dneprin keskivaiheilla. Se on 129&nbsp;km pitkä mutta suurimmaksi osaksi kapea (suurin leveys 7 km, keskileveys 3,2 km) järvi, joka noudattelee Dneprin alkuperäistä uomaa. Järvi ulottuu Dniprosta pohjoisessa Zaporižžjaan etelässä, missä sijaitsevan Dneprin vesivoimalaitoksen rakentaminen johti tekojärven täyttymiseen 1932. Tekojärvi hukutti alleen Dneprin yhdeksän koskea, ja teki joesta purjehduskelpoisen Zaporižžjasta pohjoiseen.

Dneprin sivujoista Samara ja Oril laskevat tekojärveen, molemmat Dnipron eteläpuolella.

Dnipro, Kamjanske ja Novomoskovsk saavat vetensä tekojärvestä. 

## Lähteet
Ansgar Gabrielsen

**Ansgar Gabrielsen** (s. 21. toukokuuta 1955 Mandal) on norjalainen oikeistopuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1993–2005 ja toimi Norjan elinkeino- ja kauppaministerinä vuosina 2001–2004 sekä terveysministerinä vuosina 2004–2005. Vuosina 1987–1993 hän oli Lindesnesin pormestari.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Ansgar Gabrielsen'' Norjan suurkäräjien verkkosivuilla
Selander

**Selander** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Edvard Selander (1853–1928), suomalainen matemaatikko ja antroposofi
* Hans Selander (1945–2023), ruotsalainen jalkapalloilija
* Riku Selander (s. 1994), suomalainen jalkapalloilija
* Robert K. Selander (1927–2015), yhdysvaltalainen mikrobiologi, evoluutiobiologi ja ornitologi
* Sten Selander (1891–1957), ruotsalainen kirjailija, kriitikko ja kasvitieteilijä
* Sven Selander (1894–1939), suomalainen jääkärieverstiluutnantti
* Wäinö Selander (1886–1973), suomalainen liikemies, maanviljelijä ja kirjailija.
Oksana Tsyhulova

**Oksana Mykolajivna Tsyhulova** (, s. 15. joulukuuta 1973 Mykolajiv, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt trampoliinivoimistelija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.

Tsyhulova saavutti yksilökilpailun olympiahopeaa Sydenyssä 2000. Ensimmäisen maailmanmestaruutensa hän voitti synkrosta vuonna 1996.

## Lähteet
* 
* Tsyhuleva Oxana Kansainvälinen voimisteluliitto 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Daniels Bērziņš

**Daniels Bērziņš** (s. 6. helmikuuta 2001 Riika, Latvia) on latvialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. česká hokejová ligan VHK Vsetínissä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Bērziņš laukoo oikealta. Hän on pelityyliltään puolustava sentteri.

## Ura
### Seuraura
Bērziņš vietti juniorivuotensa kotikaupungissaan Riiassa. Hän debytoi Latvian pääsarjassa vain 16-vuotiaana kaudella 2015–2016, jolloin Bērziņš pelasi HS Riian ja SK Riika 17:n joukkueissa yhteensä 25 runkosarjaottelua tehopistein 7+4=11 sekä HS Riiassa yhden Latvian Cupin ottelun ilman tehopisteitä. Hän teki joukkueessa pääsarjadebyyttinsä 5. syyskuuta 2015 vieraissa HK Prizma Riikaa vastaan. Bērziņš teki ottelussa myös ensimmäisen pääsarjamaalinsa ylivoimalla. Kauden 2016–2017 hän pelasi pääasiassa Venäjän nuorten sarja MHL:ää HK Riian joukkueessa. Bērziņš edusti joukkuetta myös Junior Club World Cupissa.

Kaudella 2017–2018 Bērziņš nousi HK Riian MHL-joukkueen varakapteeniksi. Hän edusti joukkuetta kauden aikana jälleen myös Junior Club World Cupissa. Bērziņš debytoi kauden aikana myös Dinamo Riian KHL-joukkueessa, jossa hän pelasi seitsemän runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Bērziņš teki KHL-debyyttinsä 4. tammikuuta 2018 Neftehimik Nižnekamskia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 4.41 minuuttia. KHL-uransa avausmaalin hän teki runkosarjan päätöskierroksella 1. maaliskuuta 2018 Jokereita vastaan. Bērziņšin osuma jäi Dinamon 3–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Kaudella 2018–2019 hän pelasi KHL:ssä 38 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Heinäkuussa 2019 Bērziņš teki Dinamon kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Bērziņš teki kaudella 2019–2020 KHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehtyään 39 runkosarjaottelussa tehot 4+2=6. Hän pelasi kauden aikana myös yhden Latvian pääsarjan ottelun HK Liepājassa. Heinäkuussa 2020 Bērziņš teki Dinamon kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen, kuten taas huhtikuussa 2021.

KHL:n päätettyä runkosarjansa ennenaikaisesti ja näin ollen myös Dinamo Riian kauden päätyttyä helmikuussa 2022 Bērziņš siirtyi loppukauden 2021–2022 kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue JYPiin.

Kaudeksi 2022–2023 Bērziņš siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Tšekin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle 1. česká hokejová ligan VHK Vsetíniin.

### Maajoukkueura
Bērziņš pelasi alle 20-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2018 ja 2019, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Vuoden 2019 turnauksessa hän toimi Latvian varakapteenina. Bērziņš pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän toimi Latvian varakapteenina.

Latvian A-maajoukkueessa Bērziņš on pelannut kymmenen ottelua tehden kaksi maalia. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä vain 18-vuotiaana Euro Hockey Challengessa 6. huhtikuuta 2018 Haldenissa Norjaa vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Bērziņš teki kaudella 2018–2019.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Ahuy

**Ahuy** on kunta Ranskassa Côte-d’Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 6 kilometriä Dijonin kaupungista pohjoiseen.

Kunnan keskustassa olevan Saint-Agnanin kirkon alkuperä juontaa juurensa 1100–1300-luvuille. Kirkkoon on tehty sen jälkeen muutos- ja uudelleenrakennustöitä, erityisesti 1400-luvulla. Hautausmaalla oleva Belle Croix’n -kappeli on peräisin 1500-luvulta. Ahuyssa on ollut myös luostari, josta on jäljellä sen linnamainen portti, jota reunustaa kaksi tornia.


Tiedosto:Ahuy Church.JPG|Saint-Agnanin kirkko.
Tiedosto:Ahuy Cemetery Chapel.JPG|Belle Croix’n -kappeli.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mihail Simonjan

**Mihail Simonjan** (; s. 1985 Novosibirsk) on venäläissyntyinen viulisti.

Simonjan syntyi armenialaiselle isälle ja venäläiselle äidille. Hän aloitti viulunsoiton opiskelun 5-vuotiaana ja saattoi opintonsa myöhemmin päätökseen Curtis Institute of Musicissa Philadelphiassa Viktor Dantšenkon johdolla. Vuonna 1999 hän muutti New Yorkiin, jossa teki ensimmäisen esiintymisensä Lincoln Centerissä American Russian Young Artists Orchestran (ARYO) kanssa. Pietarin-debyyttinsä Simonjan teki Mariinski-teatterissa ARYO:n ja Mariinski-nuoriso-orkesterin yhteiskonsertissa esittämällä Karol Szymanowskin ensimmäisen viulukonserton. Vuonna 2000 hän sai Pietarissa Vuoden virtuoosi -palkinnon. Sittemmin Simonjan on esiintynyt muiden muassa Leonard Slatkinin, Valeri Gergijevin, Kristjan Järven, Mihail Pletnjovin, Vladimir Spivakovin, Michael Tilson Thomasin, Bramwell Toveyn ja Nicholas McGeganin johdolla.

Vuonna 2005 Vladimir Putin otti Simonjanin vastaan yhtenä lupaavimmista nuorista muusikoista Moskovan Kremlissä. Simonjan pääsi vuonna 2011 Deutsche Grammophon -levy-yhtiön artistiksi eksklusiivisella levytyssopimuksella.

## Lähteet
Konstantin Provalov

**Konstantin Konstantinovitš Provalov** (; 1949 Moskova – 9. huhtikuuta 2021) oli venäläinen diplomaatti.

Provalov valmistui Neuvostoliiton ulkoministeriön alaisesta Moskovan kansainvälisten suhteiden valtioninstituutista vuonna 1972. Vuonna 1989 hän valmistui opinnoistaan Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean alaisessa Sosiaalitieteiden akatemiassa, ja vuonna 2000 hän suoritti korkeamman tason diplomaattikurssit Venäjän ulkoministeriön diplomaattisessa akatemiassa.

Provalov työskenteli Bangladeshissa sekä Myanmarissa ja pitkään Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean toimistossa. Vuosina 2000–2006 hän oli Venäjän federaation suurlähettiläänä Virossa ja vuosina 2012–2015 pääkonsulina Tšekin Karlovy Varyssa. Provalov sai Venäjän ulkoministeriön myöntämän ansiosertifikaatin ja Venäjän ulkoministeriön kunniatyöntekijän arvonimen. 

## Lähteet
Brody

**Brody** () on kaupunki Länsi-Ukrainassa Lvivin itäpuolella, lähellä Styrjokea. Se kuuluu Lvivin alueen Zolotšivin piiriin.

Varhaisimmat maininnat Brodysta ovat säilyneet Kiovan Rusin asiakirjoissa vuodelta 1084. Puolaan kuuluessaan kaupunki oli puolalaisaristokraattien suosiossa. 1600-luvulla sinne perustettiin Brodyn linna. Brodyn merkitys kaupankäynnin keskuksena kasvoi 1800-luvulla, jolloin siitä tuli Itävallan ja Venäjän keisarikuntien välillä kuljetettavien tavaroiden kauttakulkupaikka. Brodyn ja Odessan välillä on öljyputki. Brodyssa on tuotettu muun muassa huonekaluja, rakennusmateriaaleja, ruokaa ja juomia. Kaupungin asukasluvuksi on vuonna 2005 arvioitu 23&nbsp;511.

Huomattava osa Brodyn asukkaista oli jo 1700-luvun loppupuolella juutalaisia. Kaupungista tuli myös tärkeä ortodoksijuutalaisuuden keskus. Ennen toista maailmansotaa juutalaisia asui Brodyssa noin 10&nbsp;000, mutta näistä vain 88 selviytyi sodasta ja vainoista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bonnier (suku)

**Bonnier** on ruotsalainen kirjankustantajasuku, joka on kotoisin Tanskasta. Adolf Bonnier (1806–1867) perusti kirjakaupan ensin Göteborgiin ja sitten Tukholmaan. Kirjakaupan ohella hän harjoitti kustannusliikettä. Hänen poikansa Isidor Adolf (s. 1843) myi kirjakaupan ja jatkoi kustannusliikettä. Vuonna 1904 liike kaupan kautta siirtyi Adolf Bonnierin veljenpojalle Karl Otto Bonnierille (s. 1856) ja yhdistyi tämän isän perustamaan kustannusliikkeeseen, josta näin tuli Skandinavian suurimpia kustannusliikkeitä.

## Lähteet
Alice & Ellen Kessler

**Alice & Ellen Kessler** (20. elokuuta 1936 Nerchau, Saksi, Saksa – 17. marraskuuta 2025 Grünwald, München, Saksa) olivat saksalaiset kaksoset, jotka toimivat laulu-, tanssija- ja näyttelijäduona. 

Kesslerit aloittivat 11-vuotiaana Leipzigin oopperan lasten balettiohjelmassa. Kesslerit perheineen loikkasivat Länsi-Saksaan vuonna 1953 ja esiintyivät Düsseldorfin Palladiumissa. Myöhemmin Kesslerit esiintyivät Le Lidossa Pariisissa vuosina 1955–1960.

Kesslerit edustivat Saksaa vuoden 1959 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Heute Abend wollen wir tanzen geh’n" ja sijoittuivat kilpailussa kahdeksanneksi.

Kesslerit muuttivat Italiaan vuonna 1960 ja jatkoivat laulajina ja näyttelijöinä. He esiintyivät muun muassa RAIn suosituissa televisio-ohjelmissa *Giardino d’inverno* ja *Studio Uno*. Heidän siansaksaa tarkoittanut musiikki- ja tanssiesityksensä ”Da-da-un-pa” oli suosittu ja toi heille lempinimen ”kansakunnan jalat”. Esityksen nimestä tuli myös suosittu hokema. Kaksoset poseerasivat Italian ''Playboyn'' kannessa tammikuussa 1975. Kesslerit muuttivat takaisin Saksaan vuonna 1986.

Kesslerit asettuivat Baijerin Grünwaldiin ja kävivät edelleen satunnaisesti Italiassa, missä he myös välillä esiintyivät edelleen televisiossa. Heidän viimeinen televisioesiintymisensä oli 2004 Italia 1 -kanavan komediallisessa varieteeohjelmassa *Superciro*. Kesslerit saivat viimeisinä vuosinaan tunnustuksia sekä Saksan että Italian hallituksilta maiden välisen yhteistyön edistämisestä.

Kesslerit kuolivat samanaikaiseen avustettuun itsemurhaan 17. marraskuuta 2025.

## Valikoitu filmografia
**Der Bettelstudent* (1956)
**Der Graf von Luxemburg* (1957)
**Gräfin Mariza* (1958)
**Les Magiciennes* (1960)
**La française et l'amour* (1960)
**Gli invasori* (1961)
**Der Vogelhändler* (1962)
**Sodom and Gomorrah* (1962)
**Hochzeitsnacht im Paradies* (1962)
**Il giovedì* (1963)
**Die Tote von Beverly Hills* (1964)

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Ruhtinas Jaroslav Viisaan ritarikunta

**Ruhtinas Jaroslav Viisaan ritarikunta** () on ukrainalainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1995 presidentti Leonid Kutšman ukaasilla. Ritarikunnan tunnukset on suunnitellut ukrainalainen taiteen professori Valeri Švetsov.

Ensimmäinen kunnianosoituksen saaja oli tunnettu ukrainalainen juristi Fedir Burtšak, jolle se myönnettiin 23. elokuuta 1995.

Kunnianosoitusta myönnetään tunnuksena erinomaisista ansioista talouden, tieteen, koulutuksen, kulttuurin ja terveydenhuollon alalla sekä poikkeuksellisesta toiminnasta hyväntekeväisyyden, humanismin ja julkisen toiminnan saralla. Myös sellaiset henkilöt, jotka ovat ansioituneesti palvelleet Ukrainaa ja sen kansaa valtionrakennuksessa, näiden vahvistamisessa tai Ukrainan kansainvälisen maineen parantamisessa. Saajan ei tarvitse olla Ukrainan tai minkään muunkaan valtion kansalainen. Esimerkiksi Krim-foorumin avajaistilaisuuden yhteydessä elokuussa 2021 presidentti Zelenskyi myönsi kokoukseen osallistuneille valtionpäämiehille, mukaan luettuna presidentti Sauli Niinistölle sekä vuonna 2025 Alexander Stubbille Ruhtinas Jaroslav Viisaan ritarikunnan I luokan mitalit.

Ritarikunnassa on viisi luokkaa:

*  I luokka
*  II luokka
*  III luokka
*  IV luokka
*  V luokka

## Lähteet
Poppler

**Poppler** on kirjasto PDF-dokumenttien esittämiseen sekä komentorivityökaluja PDF-dokumenttien muokkaamiseen. Poppler perustuu xpdf-ohjelman lähdekoodiin.
Kirjasto on käytössä useissa PDF-dokumentteja esittävissä ohjelmissa.

## Historia
Kirjasto on forkattu xpdf:stä, koska on ollut tarve kehittää sitä suuntiin, jotka eivät sovi xpdf:n tavoitteisiin. xpdf oli suunniteltu minimaalisilla riippuvuuksilla muista ohjelmista, mutta oli tarvetta käyttää standardiksi muodostuneita kirjastoja kuten fontconfig ja Cairo.

## Käyttäjät
Kirjastoa käyttäviä ohjelmia ovat muun muassa evince ja Okular.

## Lähteet
Grosbois-lès-Tichey

**Grosbois-lès-Tichey** on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 33 kilometriä Beaunen kaupungista itään.

Kunnan keskustassa oleva Saint-Jacques-le-Majeurin seurakuntakirkko on peräisin 1800-luvulta. Se kahdeksankulmainen kellotorni on vuorattu liuskekivellä. Hautausmaalla on metalliristi ja siinä riippuva Kristus, joka on myös 1800-luvulta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ukrainan korkein oikeus

**Ukrainan korkein oikeus** () on Ukrainan korkein tuomioistuin. Sen asemasta säädetään yleisellä tasolla Ukrainan perustuslaissa ja toiminnasta tarkemmin laissa.

Korkein oikeus koostuu viidestä osastosta: 

* korkeimman oikeuden suurkamari ()
* hallinto-oikeudellinen kassaatio-oikeus ()
* kauppaoikeudellinen kassaatio-oikeus ()
* rikosoikeudellinen kassaatio-oikeus ()
* siviilioikeudellinen kassaatio-oikeus (),

Korkeimman oikeuden tuomarit valitsee korkein oikeusneuvosto ja nimittää virallisesti presidentti. Lokakuussa 2021 korkeimman oikeuden tuomareita oli 169. Tuomarit valitsevat keskuudestaan korkeimman oikeuden puheenjohtajan. Virkaatekevänä puheenjohtajana on 16. toukokuuta 2023 lähtien toiminut Dmyto Luspenyk.

## Puheenjohtajat
Korkeimman oikeuden puheenjohtajina ovat toimineet

* Oleksandr Jakymenko (1991–1993)
* Heorhi Butenko (1993–1994)
* Vitali Boiko (1994–2002)
* Vasyl Maljarenko (2002–2006)
* Vasyl Onopenko (2006–2011)
* Petro Pylyptšuk (2011–2013)
* Jaroslav Romanjuk (2013–2017)
* Valentyna Daniševska (2017–2021)
* Vsevolod Knjazjev (2021–2023)
* Dmytro Luspenyk (vt; 2023–)

## Lähteet
Ostrovin lentotukikohta

**Ostrovin lentotukikohta**  (, Ostrovin sotilaslentoasema) on Pihkovan alueen Ostrovin piirissä, 7 kilometriä Ostrovin kaupungin keskustasta kaakkoon sijaitseva lentotukikohta. Tukikohdalla on 3,5 kilometrin kiitotie. Venäjäksi lentotukikohtaan saatetaan viitata myös autoilijan karttakirjasta löytyvällä kylännimellä *Veretje* (). Tukikohta rakennuksineen sijaitsee vain 1-3 kilometriä eurooppatie :n itäpuolella. Tukikohdan asutuksesta voidaan käyttää  esimerkiksi nimeä *Ostrov-2*.

Lentotukikohdassa on toiminut ainakin 15. armeijan lentoprikaati, jolla on kaksi Kamov Ka-52- ja Mil Mi-28N-taisteluhelikoptereista koostuvaa helikopterilentuetta, kaksi Mil Mi-8MTV-5-1 kuljetushelikopterein varustettua lentuetta, sekä joukko raskaita Mil Mi-26-kuljetushelikoptereita.
 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Vojennyi aerodrom Ostrov (Veretje)  (wikimapia.org)
Juli Meitus

**Juli Serhijovytš Meitus** (; 28. tammikuuta 1903 Jelysavethrad – 2. huhtikuuta 1997 Kiova) oli ukrainalainen säveltäjä.

Meitus valmistui Harkovan musiikki- ja draamainstituutista vuonna 1931 opiskeltuaan siellä Semen Bohatyrovin johdolla. Hän sävelsi muun muassa lukuisia oopperoita, joista osassa hänellä oli yhteistyökumppaneita. Muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa viisi orkesterisarjaa, lauluja sekä teatteri- ja elokuvamusiikkia. Meitus oli kuitenkin etenkin ukrainalaisen oopperan huomattava edustaja. Tyyliltään hän oli kohtalaisen moderni. 

Meitus sai vuonna 1951 Neuvostoliiton valtionpalkinnon oopperasta *Molodaja gvardija*. Vuonna 1973 hän sai Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan kansantaiteilijan arvonimen.

## Lähteet
Königsbrunn

**Königsbrunn** on kaupunki Augsburgin piirikunnassa Baijerin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee noin 10 kilometriä Augsburgista etelään ja noin 50 kilometriä Münchenistä luoteeseen. Kaupungin pinta-ala on 18,4 neliökilometriä, ja vuoden 2020 lopussa siellä asui 28&nbsp;075 asukasta. Königsbrunn on väkiluvultaan piirikuntansa suurin kaupunki.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin verkkosivut
Arkadi Fylypenko

**Arkadi Dmytrovytš Fylypenko** (, ; 8. tammikuuta 1912 Puštša-Vodytsja – 24. elokuuta 1983) oli ukrainalainen säveltäjä.

Fylypenko oppi kouluaikanaan soittamaan useita soittimia. Vuonna 1926 hän aloitti jokikuljetuksen kurssin suorittamisen. Valmistuttuaan hän aloitti työskentelyn laivanrakennustehtaassa, mutta vapaa-ajallaan hän esiintyi harrastelijateatteriesityksissä ja ohjasi niitä. Fylypenko saavutti paikallisen musiikkikoulun johtaja, säveltäjä Ilja Vilenskin huomion ja pääsi tämän kouluun. Siellä hän oppi soittamaan pianoa ja suoritti musiikin teorian sekä sävellyksen opintoja. Samanaikaisesti hän jatkoi tehtaalla työskentelyä. Fylypenko edistyi nopeasti, ja Vilenski lähetti tämän Mykola Lysenkon musiikki-instituuttiin, josta Fylypenko lopulta sai luvan täysiaikaiseen opiskeluun. Fylypenkon pääasialliset opettajat olivat Lev Revutskyi, Viktor Kosenko ja Borys Ljatošynskyi.

Fylypenko valmistui musiikki-instituutista vuonna 1939. Hän joutui tämän jälkeen puna-armeijan palvelukseen, mutta onnistui pysymään toisen maailmansodan ajan sotilasorkesterissa. Sodan päätyttyä Fylypenko loi uraa säveltäjänä Kiovassa. Hän sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon toisesta jousikvartetostaan vuonna 1948. Fylypenko oli yksi Ukrainan säveltäjäliiton organisoijista. 1950-luvun puolessavälissä hän toimi sen toimeenpanevana sihteerinä ja varapuheenjohtajana.

Fylypenkon tuotantoon kuuluu jousikvartettoja, muita kamarimusiikkiteoksia, sinfonioita, ooppera ja sadoittain lauluja. Kenties suurimman maineensa Neuvostoliitossa Fylypenko kuitenkin saavutti elokuvamusiikilla. Hän sävelsi musiikin muun muassa elokuvaan *[[Korolevstvo krivyh zerkal]]* (1963).

## Lähteet
Janne Mäkitalo

**Janne Mäkitalo** on (s. 1967) suomalainen eversti, sotatieteen tohtori ja operaatiotaidon ja taktiikan dosentti. Mäkitalo toimi vuonna 2022 Maanpuolustuskorkeakoulussa sotataidon laitoksella sotilasprofessorina opetusalanaan suomalainen sotilastaito.

Pioneeriupseerina hän on aiemmin palvellut koulutuskeskuksen johtajana Maasotakoulussa ja Satakunnan pioneeripataljoonan komentajana. Mäkitalo on toiminut myös Maanpuolustuskorkeakoulun sotahistorian pääopettajana ja Maavoimien tutkimuskeskuksen johtajana. Dosentuuri hänellä on Maanpuolustuskorkeakoulusta, josta hän myös väitteli tohtoriksi 2012.

## Julkaisuja
* Väitös: 
* 
* 
* 

## Lähteet
Hanna Havrylets

**Hanna Oleksijivna Havrylets** (; 11. huhtikuuta 1958 Vydyniv – 27. helmikuuta 2022) oli ukrainalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi.

Havrylets valmistui Lvivin konservatoriosta Volodymyr Flysin sävellysluokalta vuonna 1982. Hän täydensi opintojaan vielä Myroslav Skorykin johdolla Kiovan konservatoriossa, josta valmistui vuonna 1984. Vuonna 1992 hän aloitti työskentelyn Kiovan konservatorion professorina vuonna 1992.

Havryletsin tuotantoon kuuluu muun muassa sinfonista musiikkia, kamarimusiikkia ja kuoroteoksia. Sävellyksiä on esitetty Ukrainassa, Puolassa, Venäjällä, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Sveitsissä, Ranskassa, Alankomaissa, Slovakiassa, Armeniassa, Liettuassa ja muissa maissa. Havrylets sai monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Taras Ševtšenko -kansallispalkinnon vuonna 1999. Vuonna 2017 hänet valittiin Ukrainan kansallisen taiteiden akatemian kirjeenvaihtajajäseneksi. Hän oli Ukrainan kansallisen säveltäjäliiton jäsen vuodesta 1985.

## Lähteet
Sol Invictus (albumi)

**Sol Invictus** amerikkalaisyhtye Faith No Moren seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 19. toukokuuta 2015.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Imperiumi: 8/10
* Kaaoszine: 9/10
* Keskisuomalainen: 
* Soundi: 
* V2.fi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Viktor Dubynin

**Viktor Petrovitš Dubynin** (; 1. helmikuuta 1943 Martjuš, Sverdlovskin alue – 22. marraskuuta 1992) oli venäläinen kenraali.

Dubynin syntyi Martjušissa, johon hänen vanhempansa olivat karkotettuina. Pojan ollessa kolmevuotias perhe palasi kotiseudulleen Bolšaja Rigaan, Kurganin alueelle. Kylässä on nykyään Dubyninille omistettu museo. Dubynin valmistui vuonna 1964 Kaukoidän panssarikoulusta Blagoveštšenskin kaupungissa ja palveli asevoimissa loppuikänsä. Vuonna 1984 hänestä tuli varakomentaja ja vuonna 1986 40. armeijakunnan komentaja, jona hän palveli Afganistanin sodassa. 10. kesäkuuta 1992 Dubynin sai Boris Jeltsiniltä nimityksen Venäjän federaation asevoimien pääesikunnan päälliköksi ja ensimmäiseksi varapuolustusministeriksi.

Dubynin sai Punalipun kunniamerkin vuonna 1985 ja Punaisen tähden kunniamerkin 1990. Hän kuoli 49-vuotiaana pitkään sairastettuaan. Dubynin sai vuonna 11. lokakuuta 2003 Venäjän federaation sankarin postuumin arvonimen, ja vuonna 2013 hänestä tehtiin postuumisti Kamensk-Uralskin kunniakaupunkilainen. Kamensk-Uralskin Ulitsa Leninalla on hänelle omistettu monumentti.

## Lähteet
Eino Silkko

**Frans Eino Silkko**, vuoteen 1925 **Lönnqvist** (10. heinäkuuta 1901 Valkeakoski – 4. kesäkuuta 1977 Mikkeli) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Silkon vanhemmat olivat tehtaan mestari Frans Lönnqvist ja Ida Maria Vehkala ja puoliso vuodesta 1930 Anna Helena Heino. Silkko kävi Tampereen teollisuuskoulun ja Tampereen teknillisen opiston, josta hän valmistui sähköinsinööriksi vuonna 1928. Valmistuttuaan Silkko työskenteli Raumalla sähköliikkeen toimitusjohtajana vuoteen 1936 ja sitten Sortavalan kaupungin sähkölaitoksen toimitusjohtajana, joskin hän oli välirauhan aikana hetken Raahen kaupungin sähkölaitoksen johtaja. Palattuaan Sortavalaan hän oli siellä myös KYMROn Sortavalan rakennuspiirin sähköinsinööri 1942–1944. Sotien jälkeen Silkko oli vuonna 1945 Mikkelin kaupungin sähkölaitoksen johtaja, mutta siirtyi jo seuraavana vuonna vasta perustetun Suur-Savon Sähkön toimitusjohtajaksi. Tätä tehtävää hän hoiti aina eläköitymiseensä asti, vuoteen 1966, jolloin hänen seuraajakseen tuli Matti Pylkkänen. Teollisuusneuvoksen arvonimen Silkko sai vuonna 1959.

## Lähteet
Mark Galeotti

**Mark Galeotti**  (s. 15. lokakuuta 1965) on brittiläinen professori ja tietokirjailija. Häntä pidetään yhtenä maailman arvostetuimmista Venäjän-tutkijoista. Hänen tutkimuskohteitaan ovat nyky-Venäjä, turvallisuus ja kansainvälinen järjestäytynyt rikollisuus.

Vuonna 1987 Galeotti valmistui maisteriksi historiasta Cambridgen yliopiston Robinson Collegesta ja vuonna 1991 valtiotieteen tohtoriksi LSE:stä. Hänen väitöskirjansa käsitteli Afganistanin sodan vaikutusta Neuvostoliiton ja Venäjän politiikkaan ja yhteiskuntaan.  

Galeotti on toiminut professorina New Yorkin yliopistossa ja Kaarlen yliopistossa. Hän on Mayak Intelligence -ajatushautomon johtaja ja UCL:n kunniaprofessori. Hän on toiminut myös HeroQuest-lehden päätoimittajana.

## Julkaisuja

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Galeottin blogi "In Moscow’s Shadows"
Kelmentsi

**Kelmentsi** () on kaupunkityyppinen taajama Tšernivtsin alueella Ukrainan länsiosassa, maanteitse 90 kilometriä aluekeskus Tšernivtsistä itään. Taajama on maaseutuvaltaisen Dnistrovskin piirin (154&nbsp;440 as., 2021) hallinnollinen keskus, ennen heinäkuuta 2020 se oli suppeamman Kelmentsin piirin keskus. Taajaman asukasluvuksi arvioitiin 7&nbsp;111 (2021).

Paikkakunta on mainittu historiallisissa dokumenteissa vuodelta 1559. kaupunkityyppisen taajaman aseman se sai vuonna 1960.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vyžnytsja

**Vyžnytsja** () on pieni kaupunki Tšernivtsin alueella Ukrainan länsiosassa, 
maanteitse noin 70 kilometriä aluekeskus Tšernivtsistä länteen. Kaupunki on maaseutuvaltaisen Vyžnytsjan piirin (90&nbsp;354 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 3&nbsp;875 (2021).

Moldovalaiset kronikat mainitsevat paikkakunnan asutuksen 1400-luvulla. Kaupungin aseman se sai vuonna 1940.
 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Arkady Moshes

**Arkady Moshes** (, s. 1967 Lvovski) on venäläissyntyinen historioitsija ja politiikan tutkija. Hän on Ulkopoliittisen instituutin ohjelmajohtaja, jonka asiantuntemusaloina ovat Venäjän ja Euroopan unionin suhteet sekä Ukrainan ja Valko-Venäjän sisä- ja ulkopolitiikka. Moshes asettui Suomeen vuonna 2002.

Moshes sai filosofian tohtorin arvon Venäjän tiedeakatemian Euroopan instituutista Moskovasta vuonna 1992. Hänen väitöskirjansa aiheena oli Yhdistyneen kuningaskunnan 1980-luvun ulko- ja turvallisuuspolitiikka. Moshes pääsi keväällä 2008 Ulkopoliittisen instituutin Venäjä-ohjelman johtajaksi. Hän on myös esiintynyt vierailevana luennoitsijana lukuisissa maissa vuodesta 1998 ja toiminut tutkijakumppanina Chatham Housen Venäjän ja Euraasian ohjelmassa vuosina 2008–2015. 

Moshes on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hänen kielitaitonsa kattaa venäjän, englannin, ukrainan, espanjan ja italian kielet.

## Lähteet
Tyttö (albumi)

**Tyttö** on Ettan esikoisalbumi, joka julkaistiin 18. kesäkuuta 2021. Albumi on ylittänyt kultalevyrajan.
## Kappaleet
# 
# 
#  
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Azimut Hotels

**Azimut Hotels** on venäläinen kansainvälinen hotelliketju.

Azimut Hotelsin ensimmäinen hotelli avattiin Samaran kaupunkiin Venäjällä vuonna 2004. Vuonna 2006 ketjuun kuului jo seitsemän hotellia eri puolilla Venäjää. Vuonna 2008 Azimut Hotelsista tuli kansainvälisten markkinoiden ensimmäinen venäläinen hotelliketju, kun se avasi kerralla seitsemän hotellia Länsi-Euroopassa. Ensimmäinen Azimut Hotelsin lomahotelli avattiin vuonna 2019 Välimeren rannalle Israeliin. Ketjulle on myönnetty useita matkailu- ja majoitusalojen palkintoja.

Azimut Hotelsin omistaja on miljardööri Aleksandr Kljatšin.

## Lähteet
3,4-lutidiini

**3,4-lutidiini** (C7H9N) eli **3,4-dimetyylipyridiini** on pyridiinijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä lähtöaineena. 

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa 3,4-lutidiini on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja liukenee myös etanoliin, asetoniin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Aine on heikko emäs ja sen pKa-arvo on 6,46. 3,4-lutidiinin 4-asemissa olevan metyyliryhmän protonit ovat poikkeuksellisen happamia ja äärimmäisen voimakas emäs kykenee ottamaan protonin vastaan.

3,4-lutidiinia esiintyy kivihiilitervassa, josta sitä eristetään tislaamalla.

3,4-lutidiinista valmistetaan muun muassa kinkomeronihappoa ja lääkeaineita kuten pentatsosiinia.

## Lähteet
Valeri Borisov (kuoronjohtaja)

**Valeri Vladimirovitš Borisov** (; s. 3. elokuuta 1948 Leningrad) on venäläinen kuoronjohtaja.

Borisov valmistui vuonna 1968 Leningradin akateemisen Glinka-valtionkapellin kuoro-opistosta. Hän jatkoi opintojaan Leningradin konservatoriossa, josta valmistui kuoronjohdossa vuonna 1973 sekä ooppera- ja sinfoniakapellimestarina vuonna 1978. Vuosina 1976–1986 Borisov toimi Leningradin akateemisen Glinka-valtionkapellin johdossa. Vuosina 1988–2000 hän oli Kirov-/Mariinski-teatterin pääkuoromestarina. Valeri Gergijevin johtaman Mariinski-teatterin kanssa Borisov teki yli kaksikymmentä venäläisten ja ulkomaalaisten oopperoiden levytystä Philips-levymerkille. Hän esiintyi Mariinski-teatterin kuoron kanssa myös New Yorkissa, Lissabonissa, Baden-Badenissa, Amsterdamissa, Rotterdamissa ja Omahassa.

Huhtikuussa 2003 Borisov pääsi Moskovan Bolšoi-teatterin pääkuoromestariksi. Hän teki siellä debyyttinsä Pjotr Tšaikovskin oopperan *[[Jevgeni Onegin (ooppera)|Jevgeni Onegin]]* esityksessä vuonna 2004. Hän oli Bolšoi-teatterissa mukana kantaesittämässä Leonid Desjatnikovin oopperaa *[[Deti Rozentalja]]*.

Borisov pääsi vuonna 1996 avustavaksi professoriksi Pietarin konservatorioon. Hänelle on myönnetty Zolotoi sofit -palkinnot vuosina 1999 ja 2003. Vuonna 2012 hän sai Venäjän kansantaiteilijan arvonimen.

## Lähteet
Minä ja Hehkumo

__NOTOC__
**Minä ja Hehkumo** on Pauli Hanhiniemen studioalbumi, joka julkaistiin 19. syyskuuta 2014.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Soundi: 
* V2.fi: 

## Lähteet
Pölyä, hiuksia, risuja

__NOTOC__
**Pölyä, hiuksia, risuja** on Pauli Hanhiniemen studioalbumi, joka julkaistiin 14. lokakuuta 2016.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Soundi: 

## Lähteet
Isku vasten kasvoja

**Isku vasten kasvoja** on Anssi Mänttärin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen jännitys- ja televisioelokuva vuodelta 1988. Elokuva perustuu Pentti Kirstilän samannimiseen romaaniin vuodelta 1983.

Elokuvassa ylikonstaapeli Hanhivaara selvittää murhatun olympiavoittajan tapausta.

## Lähteet
Pecetto di Valenza

**Pecetto di Valenza** () on kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Alessandrian maakunnan. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 1&nbsp;173 asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Terrier

**Terrier** voi tarkoittaa seuraavia:
* Terrierit, ryhmä koirarotuja
* Terrier Orion, luotainraketti
* RIM-2 Terrier, ilmatorjuntaohjus
* Terrier, levy-yhtiö
* USS *Terrier* (1822), alus Yhdysvaltain laivastossa
* USS *Terrier* (SP-960), alus Yhdysvaltain laivastossa.