open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tel Nofin lentotukikohta

**Tel Nofin lentotukikohta** () , myös **ilmavoimien lentotukikohta 8** on Israelin ilmavoimien lentotukikohta, joka sijaitsee Keski-Israelin alueella, noin 5 kilometriä Rehovotin kaupungista etelään. Se on Israelin ilmavoimien päälentotukikohta ja sinne on sijoitettu useita yksiköitä.

## Historia
Tukikohta avattiin vuonna 1941, Palestiinan brittiläisen mandaatin aikana nimellä **RAF Aqir**. Se oli Britannian kuninkaallisten ilmavoimien suurin lentotukikohta Palestiinan alueella. Sinne oli sijoitettuna useita eri yksiköitä ja niiden konetyyppejä. Tukikohdan rooli toisessa maailmansodassa oli osallistua estämään saksalaisia miehittämästä Palestiinan aluetta.

Britit vetäytyivät tukikohdasta keväällä 1948, ja sionistisen Haganah-järjestön ostettua sen se otettiin juuri perustettujen Israelin ilmavoimien käyttöön nimellä **Ekronin lentotukikohta**. Israel aloitti tukikohdan käytön heti toukokuussa 1948. Sinne kuljetettiin Israelin osissa hankkimia Avia S-199 -hävittäjiä, jotka koottiin. Koneet osallistuivat pian taisteluun egyptiläisiä maajoukkoja vastaan Israelin itsenäisyyssodassa. Hepreankielinen nimi ”Tel Nofin lentotukikohta” otettiin käyttöön jo melko pian. Nimi valittiin siksi, että vuonna 1935 joukko puolanjuutalaisia oli ostanut samalta alueelta maata Tel Nof -nimisen kaupungin perustamiseen. Tel Nofista tuli nopeasti tärkeä tukikohta, jota on käytetty perustamisensa jälkeen aktiivisesti, myös kaikissa Israelin sodissa.

## Nykyään
Tel Nofissa on kolme noin 2&nbsp;400 metriä pitkää kiitotietä, joista kaksi ovat rinnakkaiset. Tukikohta on Israelin puolustusvoimien laskuvarjojoukkojen päätukikohta ja -koulutuskeskus. Siellä toimii usea ilmavoimien laivue: hävittäjiä, helikoptereita ja miehittämättömiä ilma-aluksia.

Tel Nofin alueella on tiettävästi varastobunkkereita, joissa säilytetään hävittäjälentokoneesta pudotettavia ydinpommeja. Israel ei virallisesti myönnä tai kiellä ydinaseidensa olemassaoloa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jean Bethke Elshtain

**Jean Bethke Elshtain** (6. tammikuuta 1941 Windsor, Colorado – 11. elokuuta 2013 Nashville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen politiikan tutkija ja poliittinen filosofi.

Elshtain sai kandidaatin arvon historiassa Coloradon osavaltionyliopistosta vuonna 1963. Hän sai historiassa maisterin oppiarvot Wisconsinin yliopistosta, Madisonista (1964) ja Coloradon yliopistosta (1965). Elshtain väitteli filosofian tohtoriksi politiikan tutkimuksessa Brandeisin yliopistosta vuonna 1973. Hänen väitöskirjansa oli *Women and Politics: A Theoretical Analysis*. Elshtain oli Massachusettsin yliopiston (Amherst) politiikan tutkimuksen professori vuosina 1982–1988. Tämän jälkeen hän toimi Vanderbiltin yliopistossa politiikan tutkimuksen ja filosofian professorina. Elshtain liittyi vuonna 1995 Chicagon yliopiston teologian koulun henkilökuntaan. Hän toimi siellä 18 vuoden ajan sosiaalisen ja poliittisen etiikan Laura Spelman Rockefeller -professorina. Elshtainilla ei ollut muodollista uskontotieteen koulutusta, mutta hän tarkasteli myös uskonnollista ajattelua ja piti etiikkaa erottamattomana politiikasta. Hän oli uskonnollisen moniarvoisuuden puolestapuhuja. Ajattelijoita, joiden työtä Elshtain tarkasteli toistuvasti, olivat Jane Addams, Hannah Arendt, Augustinus, Dietrich Bonhoeffer, Albert Camus, Johannes Paavali II, Martin Luther King, Jr. ja Reinhold Niebuhr.

Elshtain valittiin American Academy of Arts and Sciencesin jäseneksi vuonna 1996. Hän oli American Political Science Associationin varapuheenjohtaja vuosina 1998–1999. Hänelle myönnettiin järjestön korkein kunnianosoitus, Frank J. Goodnow -palkinto vuonna 2002. Elshtain istui President’s Council for Bioethicsin jäsenenä George W. Bushin toimiessa presidenttinä. Hän oli voimakas Irakin ja Afganistanin sotien puolestapuhuja. Elshtain piti Gifford-luennot Edinburghin yliopistossa lukuvuonna 2005–2006. National Endowment for Democracy myönsi hänelle vuonna 2011 Democracy Service Awardin.

Elshtain julkaisi yli kaksikymmentä kirjaa ja yli kuusisataa esseetä. Hän kirjoitti laajalti Augustinuksesta ja tämän oikeutetun sodan opista. Hän tarkasteli myös kysymystä demokratian selviytymiskyvystä. Elshtain oli luterilainen, kunnes liittyi katoliseen kirkkoon vajaat kaksi vuotta ennen kuolemaansa. Hän oli kahdesti naimisissa ja sai lapsia. Elshtain kuoli 72-vuotiaana endokardiittiin.

## Kirjoja
* *Public Man, Private Woman: Women in Social and Political Thought* (1981)
* *Women and War* (1987)
* *Democracy on Trial* (1993)
* *Augustine and the Limits of Politics* (1995)
* *Who Are We? Critical Reflections and Hopeful Possibilities* (2000)
* *Jane Addams and the Dream of American Democracy* (2002)
* *The Jane Addams Reader* (2002)
* *Just War Against Terror: The Burden of American Power in a Violent World* (2003)
* *Democracy on Trial* (1993)
* *Sovereignty: God, State, and Self* (2008)

## Lähteet
IPhone Air

**IPhone Air** on Applen 9. syyskuuta 2025 julkistama ja 19. syyskuuta julkaisema älypuhelin. Se julkaistiin samaan aikaan iPhone 17 -malliston kanssa. Puhelin julkistettiin kaikkien aikojen ohuimpana iPhonena, ja sen paksuus on 5,6&nbsp;millimetriä.

## Analyysit
Tietotekniikkasivusto TechRadarin suorittaman testin mukaan iPhone Airin akunkesto on sukupolvensa sisarmalleista heikoin. Sivuston mukaan puhelin lunastaa Applen lupauksen ”koko päivän kestävästä akusta”, mutta se riippuu käyttäjän tekemisistä. Sivusto piti akunkestoa merkittävänä saavutuksena ohuuden huomioon ottaen. GSMarena-sivuston arvostelun mukaan iPhone Air istuu käteen erinomaisesti, ja sen painojakauma on täydellinen. Myös puhelimen 165&nbsp;grammaa painava rakenne sai arvostusta verrattuna tuoteperheen aiempiin malleihin. Lisäksi titaanirakenne sai kehuja, ja sen kiiltävyys viittasi aiempien mallien ruostumattomaan teräkseen.

CNN:n toimittaja Henry T. Casey arvosti puhelimen ohuutta ja kevyempää runkoa. Hänen mukaansa puhelimen parhaisiin puoliin kuuluu sen kestävyys. Artikkelissa todettiin, että yksi kamera voi olla rajoite joillekin käyttäjille ja akunkesto todettiin puutteelliseksi. Myös GSMarena kritisoi yhden kameran rajoittuvuutta. Puhelimen ohuus herätti myös kritiikkiä, koska kuluttajien usein hankkimien kuorten kanssa siitä ei ole enää mitään hyötyä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* IPhone Air Applen sivuilla
Nuoranne

**Nuoranne** eli **Isovahe** on kylä Euran kunnassa Satakunnassa. Kylä sijaitsee lähellä Kirkonkylää, Kauttuaa ja Tirkkeliä.

Nuoranteen alueella asuvat kuuluvat Euran kunnan keskustan koulupiiriin. 

## Lähteet
Beethovenstraßen metroasema

**Beethovenstraße** on Hampurin metron U5-linjan suunnitteilla oleva metroasema, joka on tarkoitus avata ennen vuotta 2040. 

## Historia
Vuosina 1953-1974 suunnitellun U4-linjan (Lurup - Altona - Hauptbahnhof - Sengelmannstraße) oli määrä pysähtyä Beethovenstraßella. Asema oli tuolloin määrä rakentaa kaksikerroksiseksi, jolloin ylempää kerrosta olisivat käyttäneet keskustaan menevät junat, ja alempaa kerrosta keskustasta tulevat junat. Linjaa ja Beethovenstraßen asemaa ei kuitenkaan koskaan toteutettu. Vuonna 2014, osana U5-linjan suunnittelun aloittamista, aseman suunnitelmat uusittiin.

## Lähteet
Peter Brown (historioitsija)

**Peter Robert Lamont Brown** (s. 26. heinäkuuta 1935) on irlantilainen myöhäisantiikkiin erikoistunut historioitsija ja Princetonin yliopiston historiantutkimuksen emeritusprofessori.

## Ura
Brown on korostanut antiikista keskiaikaan siirtymisen monipuolista prosessimaisuutta ja kehittänyt myöhäisantiikin tutkimusta omaksi alakseen. Hänen tutkimuksensa ovat liittyneet muun muassa varhaiseen kristinuskoon ja sen leviämiseen, pyhimyksiin, ja köyhyyteen ja valtaan Roomassa. Hän on kirjoittanut useita teoksia, joista tunnetuimpiin kuuluu kirkkoisä Augustinuksen elämää käsittelevä *Augustine of Hippo*.

Brown on toiminut urallaan professorina Lontoon yliopistossa vuosina 1975–1977 ja Kalifornian yliopistossa vuosina 1978–1986. Princetonissa, jossa hän oli aiemminkin opettanut vierailevana professorina, Brown aloitti vakituisen historian professorin toimessa vuonna 1986, josta hän sittemmin emeritoitui. Hänellä on ollut myös muita vierailevan professorin, luennoitsijan ja tutkijan virkoja.

Brownille on myönnetty kunniatohtoruuksia useista yliopistoista, ja hänelle annettuihin palkintoihin lukeutuu esimerkiksi MacArthur Fellowship -palkinto.

## Kirjallista tuotantoa

* *Augustine of Hippo* (1967)
* *The World of Late Antiquity* (1971)
* *The Cult of the Saints* (1982)
* *The Body and Society* (1988)
* *Power and Persuasion in Late Antiquity: Towards a Christian Empire* (1992)
* *Authority and the Sacred: Aspects of the Christianization of the Roman World* (1995)
* *The Rise of Western Christendom* (1996)
* *Poverty and Leadership in the Later Roman Empire* (2002)

## Lähteet
Frank Hördler

**Frank Hördler** (s. 26. tammikuuta 1985 Bad Muskau) on saksalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puoluwtaja. Hördlerin kasvattajaseura oli ERC Selb, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi Saksan kolmannella sarjatasolla jo 16-vuotiaana kausilla 2001-2002 ja 2002-2003. Kahden kauden jälkeen hän siirtyi Saksan DEL-liigaan Eisbären Berliinin joukkueeseen, jossa pelasi lähes koko uransa aina kevääseen 2023 asti. Kolme viimeistä kautta hän oli joukkueen kapteeni. Berliinistä hän siirtyi vielä kahdeksi kaudeksi takaisin Selbiin DEL2 -liigaan, jossa päätti uransa kevääseen 2025.

Maajoukkueessa Hödler pelasi alle 18-vuotiaidern tasolla vuosina 2002 ja 2003 ja alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2004. Miesten maajoukkueessa hän debytoi kaudella 2005-2006 päästen pelaamaan 1-divisioonan MM-turnauksessa Saksna joukkueessa. Sen jälkeen hän oli vakiokasvo Saksan MM-joukkueessa aina vuoden 2017 kisoihin asti. Väliin jäivät vain vuosien 2012, 2015 ja 2016 MM-turnaukset. Hördler pelasi myös Saksan olympiajoukkueessa vuoden 2018 olympiaturnauksessa, joka jäi hänen viimeiseksi esiintymisekseen maajoukkueessa.

Kaikkiaan Hördler pelasi 20 kauden aikana 850 ottelua DEL-liigassa ja teki niissä 79 maalia ja 312 pistettä. DEL2 tasolla hän pelasi kahden kauden aikana 98 ottelua tehoin 9+27. Maajoukkueessa hän pelasi 8 MM-turnauksessa 48 ottelua tehoin 3+6 ja istui 40 jäähyminuuttia.

## Muuta
Hördlerin isä Jochen Hördler pelasi 10 kautta SG Dynamo Weißwas­serin joukkueessa DDR:n liigassa ja edusti kertaalleen DDR:aa 1-divisioonan MM-turnauksessa. Frank Hördlerin pojat Eric ja Jonas ovat myös jääkiekkoilijoita.

## Saavutukset
* 9x DEL mestaruus
* 1x Olympia hopea
* 1x DEL-liigan vuoden puolustaja

## Lähteet
Leipheim

**Leipheim** on kaupunki Baijerin osavaltiossa eteläisessä Saksassa. Se sijaitsee ylänkömaalla Tonavan varrella. Etäisyys Münchenistä on 106 kilometriä luoteeseen.

## Maantiede
Leipheim sijaitsee Günzburgin piirikunnan luoteiskolkassa ja rajoittuu pohjoisessa Baden-Württembergin osavaltioon. Sen osa-alueet ovat Leipheim, Riedheim ja Weißingen.

## Historia
Alemannit perustivat Leipheimin todennäköisesti 500-luvulla jaa. Lahjoitusasiakirja vuodelta 1063 viittaa siihen, että kylän koillispuolella on sijainnut linna oletettavast Tonavan ylitystä turvaamassa. Güssenin suku omisti Leipheimin keskiaikana, mutta se oli myytävä Württembergin kreiveille taloudellisten syiden takia 1373. Leipheim sai kaupunkioikeudet 17. marraskuuta 1330. Leipheim kuului Ulmin valtakunnankaupungin alueeseen 1453–1802. Se oli noin tuhannen asukkaan pikkukaupunki, jonka asukkaiden pääelinkeinot liittyivät maatalouteen. Saksan rautatieverkkoon Leipheim kytkettiin 1853 linjalle Ulm–Augsburg. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunkiin muutti lähes tuhat pakolaista.

## Talous ja liikenne
Leipheimissa toimii Robert Wanzlin 1918 perustama Wanzl, joka joutui muuttamaan sudeettialueelta Giebausta Leipheimiin 1947. Yritys valmistaa muun muassa ostoskärryjä. Leipheimin rautatieseisake sijaitsee rataosuudella Augsburg–Ulm. Kaupungilla on liittymä moottoritielle Bundesautobahn 8. Moottoritie Bundesautobahn 7 kulkee kaupungin länsipuolitse. Pyöräilijöitä palvelee Donauradweg, joka on noin 2&nbsp;850 kilometriä pitkä pyörätie.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Leipheim, Baijeri, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Géza (nimi)

**Géza** on unkarilainen miehen etunimi.

## Historia
Géza on vanha, esikristillisiltä ajoilta periytyvä unkarilainen miehennimi. Sen on selitetty palautuvan jonkin turkkilaiskielen ’prinssiä, ruhtinasta’ merkitsevään sanaan. 1000–1100-luvun lähteissä se esiintyy useissa eri muodoissa *(Geisa, Geisca, Geica, Geicha),* ja unkarin nykyisellä kirjoitustavalla se tulisi kirjoittaa *Gyejsa, Gyécse* tai *Décse.* Nimen alkuperäisen muodon on arveltu esiintyvän paikannimissä *Décs* tai *(Al)győ.* Nykyinen luku- ja kirjoitustapa on 1800-luvun virhetulkinnan tulosta.

Kuten eräät muutkin vanhat unkarilaiset etunimet, Géza tunnettiin keskiajalla myös useampien Unkarin hallitsijoiden nimenä mutta jäi sitten käytöstä, kunnes se elvytettiin 1800-luvulla. Nimi oli 1800-luvun lopulla jopa 20 suosituimman etunimen joukossa. 1900-luvun mittaan sen suosio on laskenut, mutta vuonna 2006 se oli Unkarin koko väestössä vielä 37:nneksi yleisin miehennimi.

Gézan nimipäivää vietetään Unkarissa 25. tai 26. helmikuuta, 8. toukokuuta tai 6. elokuuta.

## Tunnettuja Gézoja

### Unkarin hallitsijoita

* ruhtinas Géza (n. 940–997), Tapani I Pyhän isä
* kuningas Géza I (n. 1040–1077)
* kuningas Géza II (1130–1162)

### Muita

* Benjamin Géza ”Ben” Affleck (s. 1972), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Géza Anda (1921–1976), unkarilainen pianisti
* Géza Csáth (1887–1919), unkarilainen kirjailija ja neurologi
* Géza Fejér (1945–2025), unkarilainen kiekonheittäjä
* Géza Fejérváry (1833–1914), unkarilainen upseeri ja poliitikko
* Géza Gárdonyi (1863–1922), unkarilainen kirjailija
* Géza Imre (s. 1974), unkarilainen miekkailija
* Géza Képes (1909–1989), unkarilainen runoilija ja kääntäjä
* Géza Lakatos (1890–1967), unkarilainen upseeri ja lyhytaikainen Unkarin pääministeri
* Géza Maróczy (1870–1951), unkarilainen shakinpelaaja
* Patrik Géza Németh (s. 1992), ruotsalainen jääkiekkoilija
* Géza Röhrig (s. 1967), unkarilainen näyttelijä ja runoilija
* Géza Szilvay (s. 1943), suomenunkarilainen musiikkikasvattaja
* Géza Toldi (1909–1985), unkarilainen jalkapalloilija
* Géza Tóth (1932–2011), unkarilainen painonnostaja
* Géza Tuli (1888–1966), unkarilainen voimistelija
* Géza Varasdi (1928–2022), unkarilainen pikajuoksija
* Väinö Géza Vihma (1907–1958), suomalainen oikeustieteilijä
* Géza Zichy (1849–1924), unkarilainen säveltäjä ja kirjailija

## Lähteet
Flora Yukhnovich

**Flora Yukhnovich** (s. 1990 Norwich) on brittiläinen taidemaalari. Yukhnovichin tyylinä on rokokoon nykyaikainen tulkinta.

## Koulutus ja ura
Yukhnovich suoritti muotokuvamaalauksen diplomi- ja jatkotutkinnon Heatherley School of Fine Artissa vuosina 2010–2013 ja kuvataiteen maisterin tutkinnon City & Guilds of London Art Schoolissa vuosina 2016–2017. Hän pääsi Parafin Galleryn edustukseen vuonna 2017, kun gallerian johtaja Matt Watkins oli nähnyt hänen maalauksiaan sosiaalisessa mediassa. Galleria ei yleensä edusta vastavalmistuneita. Hänen ensimmäisen Parafin-näyttelynsä kaikki kahdeksan maalausta myytiin 30 000 punnan hinnalla. Vuonna 2020 hän piti yksityisnäyttelyn arvostetun lontoolaisen Victorian Miro -gallerian venetsialaisessa galleriassa sen jälkeen, kun oli se oli kustantanut hänelle residenssin Venetsiassa. Vuonna 2021 Yukhnovich siirtyi Victoria Miron edustukseen.

Yukhnovichin maalauksia on myyty huutokaupoissa korkeilla hinnoilla. Esimerkiksi vuonna 2021 hänen maalauksensa *Pretty Little Thing* myytiin 1,2 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla ja ''I'll Have What She's Having 2,3 miljoonalla punnalla.

## Tyyli
Yukhnovichin taide ammentaa taidehistorian perinteistä. Hän on saanut vaikutteita muun muassa François Boucherilta, Jean-Honoré Fragonardilta ja Giovanni Battista Tiepololta. Hänen suurikokoisissa öljyvärimaalauksissaan maalia on roiskittu, venytetty ja vaahdotettu. Rokokoon lisäksi töissä viitataan muun muassa mainosten ja naistenlehtien kuvastoon Disneyn animaatioihin, R&B-musiikkivideoihin sekä makeutuksen ja sokerin kieroon historiaan.

## Yksityiselämä
Yukhnovich asuu Lontoossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*florayukhnovich.com
Albert Belhomme de Franqueville

**Albert Belhomme de Franqueville** (16. lokakuuta 1814 – 5. elokuuta 1891) oli vuorikiipeilijä ja kasvitieteilijä.

Kreivi Albert de Franqueville oli kotoisin Normandiasta. Hän asettui Pyreneiden vuoristossa olevaan Bizanosin linnaan 6. helmikuuta 1854. Nykyään linna tunnetaan nimellä Château de Franqueville. Siellä häntä kiinostivat Béarnin alueen ilmasto, sekä hänen intohimonsa Pyreneiden huiput. Bizanosin kunnassa hän oli arvostettu henkilö, ja hänet valittiinkin Bizanosin pormestariksi vuonna 1871. Hän toimi pormestarina kuolemaansa saakka, vuoteen 1891.

## Vuorikiipeilijä
Vuorikiipeilijänä hän osallistui ensimmäiseen nousuun Néthoulle, joka tunnetaan espanjankielisellä nimellään Pic d'Aneto ja on Pyreneiden korkein huippu. Tämä tapahtui 18. heinäkuuta 1842 neljän päivän ja kolmen yön kiipeilyn jälkeen. Hän kirjoitti tästä seikkailusta kirjan *Voyage à la Maladetta*.

## Kasvitieteilijä
Albert de Franqueville keräsi harvinaisia kasveja vuosina 1846–1868 Audesta, Haute-Garonnesta, Hautes-Pyrénées'stä, Pyrénées-Orientalesista ja jopa Sisiliasta. Hänestä tuli yksi Strasbourgin yliopiston herbaarion sekä Pariisin luonnonhistoriallisen kansallismuseon tärkeimmistä toimittajista. Lisäksi hän suunnitteli linnansa piha-alueen uudelleen, ja hän toi sinne harvinaisia puita ja eksoottisia kasveja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Antti-Ville Reinikainen

**Antti-Ville Reinikainen** (s 9. huhtikuuta 1980 Turku) on suomalainen kuvanveistäjä.
Reinikainen on valmistunut Lahden Taideinstituutista vuonna 2005 ja Taideteollisen Korkeakoulun maisteriohjelmasta vuonna 2007.

Reinikainen on pitänyt näyttelyitä Galleria Sculptorissa, Galleria Huudossa sekä Forum Boxissa. 
Reinikainen yhdistää puunveistoa ja valutekniikkoja. Hän on toteuttanut teoksia myös piirustuksen, videotaiteen, installaation sekä kineettisen taiteen keinoin.
Hänen teoksiaan on Kansallisgallerian, Turun Taidemuseon, Tampereen Taidemuseon, Boråsin taidemuseon, EMMAn sekä Wihurin Säätiön kokoelmissa.

Hän on Suomen Kuvanveistäjäliiton, Dimension jäsen sekä Galleria Huutoa ylläpitävän Mehiläispesä ry jäsen ja hallituksen puheenjohtaja vuosina 2016-2021. Reinikaiselle on myönnetty William Thuring nimikkopalkinto vuonna 2019.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Antti-Ville Reinikainen taiteilijamatrikkelissa
* Antti-Ville Reinikaisen verkkosivut
Kiiskinmäki

**Kiiskinmäki** on Eurassa sijaitseva kylä ja omakotialue. Se kuuluu Kauttuan alueeseen. 

Kiiskinmäki sijaitsee lähellä Pyhäjärveä Säkylän kunnan rajan tuntumassa. Kylä rajoittuu etelässä Lohiluomaan, koillisessa Kepolaan, idässä Luvalahteen, lounaassa Kauttuan Ruukkiin ja lännessä Kauttuan kylään.

Kiiskinmäen tiet on nimetty Pyhäjärven kalojen ja vesilintujen mukaan. Kuoretien leikkikenttä Kiiskinmäessä. 

Kiiskinmäessä toimii kierrätyspiste osoitteessa Madetie 1. Lisäksi Kuhatiellä sijaitsee vuonna 1972 rakennettu kaukalo, jossa voi  harrastaa talviurheilulajeja. Kiiskinmäen Telkkätieltä lähtee bussi Sataeduun. 

Rannankulman alue Eurassa luetaan paikallisesti usein osaksi Kiiskinmäkeä, vaikka virallisesti se muodostaa oman alueensa. 

## Lähteet
Richard Hofstadter

**Richard Hofstadter** (6. elokuuta 1916 Buffalo, New York – 24. lokakuuta 1970 New York, New York) oli yhdysvaltalainen historioitsija.

Hofstadter syntyi juutalaisen isän ja saksalaista luterilaista syntyperää olleen äidin perheeseen. Hän sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon Buffalon yliopistosta vuonna 1937. Hän sai Columbian yliopistosta humanististen tieteiden maisterin arvon vuonna 1938 ja filosofian tohtorin arvon vuonna 1942. Hofstadter opetti vuosina 1942–1946 Marylandin yliopistossa. Tämän jälkeen hän työskenteli Columbian yliopistossa uransa loppuun saakka. Hofstadter kuului 1930-luvun lopussa lyhyesti kommunistiseen puolueeseen, mutta pettyi siihen, Neuvostoliittoon ja lopulta marxilaisuuteen. Hänen Merle Curtin ohjauksessa tehty väitöstyönsä *Social Darwinism in American Thought* julkaistiin kirjana vuonna 1944. Hofstadterin ensimmäinen vaimo oli Felice Swados, joka kuoli syöpään vuonna 1945. Hofstadter solmi uuden avioliiton Beatrice Kevittin kanssa. Hofstadter tuki Adlai Stevensonin presidentinvaalikampanjaa vuonna 1952 ja oli aktiivinen mccarthyismin kriitikko 1950-luvulla.

Hofstadter suhtautui kriittisesti individualismin ja kapitalismin johtavaan asemaan yhdysvaltalaisessa yhteiskunnassa. Hän hyödynsi paljon sosiologista näkökulmaa Yhdysvaltain historiaa tarkastellessaan. Hofstadter sai vuonna 1956 Pulitzer-palkinnon kirjastaan *The Age of Reform* (1955). Hänelle myönnettiin vuonna 1964 toinen Pulitzer-palkinto kirjasta *Anti-Intellectualism in American Life* (1963). Hänen muita teoksiaan ovat *The American Political Tradition* (1948), *The Paranoid Style in American Politics* (1965), *The Progressive Historians* (1968), *The Idea of a Party System* (1969) ja *American Violence* (1970). Hofstadterin kuollessa leukemiaan häneltä jäi kesken kirja *America at 1750*, josta oli tarkoitus tulla ensimmäinen osa kolmiosaisessa Yhdysvaltain historian yleisesityksessä.

## Lähteet
Sjelle

**Sjelle** on taajama Skanderborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 319 asukasta vuoden 2025 alussa.

## Väestökehitys

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ljudmila Dolar Mantuani

**Ljudmila Dolar Mantuani** (5. heinäkuuta 1906 – 22. syyskuuta 1988) oli slovenialainen geologi, ja merkittävä tutkija petrografian ja aggregaattien tutkimustyössä.

## Ura
Dolar Mantuani valmistui Ljubljanan yliopistosta 1929, suoritti geologian tohtorintutkinnon vuonna 1935 ja hänestä tuli Ljubljanan yliopiston ensimmäinen geologian tohtori.

Ennen ulkomaille lähtöä Dolar Mantuani työskenteli petrologian ja mineralogian parissa ja toisen maailmansodan jälkeen hän vakiinnutti asemansa Kanadassa vähitellen yhtenä maailman suurimmista betonimineralogian asiantuntijoista. 

Vuodesta 1971 hän työskenteli riippumattomana tutkijana useille Kanadan yksityisille ja valtion laitoksille.

Dolar-Mantuani osallistui vuonna 1978 julkaistuun ASTM Internationalin *Significance of Tests and Properties of Concrete and Concrete-Making Materials* kokoomateokseen asiantuntijana. Hän tutki aggregaattien kestävyyttä arvioimalla niiden ominaisuuksia, kuten mineralogista koostumusta, huokoisuutta, haitallisia aineita, mekaanista kestävyyttä ja kemiallista stabiilisuutta. Näitä ominaisuuksia testattiin standardoiduilla menetelmillä, erityisesti ASTM C88 -testillä, joka keskittyy sulfaattihyökkäyksen ja kosteus-kuivumissyklien vaikutuksiin. Hänen työnsä osoitti, että edellämainitut ominaisuudet ovat keskeisiä tekijöitä aggregaattien ja betonin pitkäaikaisessa kestävyydessä.

Hän julkaisi teoksen "*Handbook of concrete aggregates"* vuonna 1983.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Skanderborg

**Skanderborg** on taajama Skanderborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 20&nbsp;360 asukasta vuoden 2025 alussa.

Skanderborg on kuntansa hallinnollinen keskus. Se syntyi 1100-luvulla kuninkaallisen linnan viereen ja sai kauppalaoikeudet vuonna 1583. Skandeborg pysyi pitkään pienenä, mutta alkoi kasvaa 1800-luvulla teollisuuden ja rautatien myötä. Myöhemmin myös turismista on tullut tärkeä elinkeino.

Skanderborgissa on 1980-luvulta lähtien järjestetty vuosittain musiikkifestivaali, joka on nykyisin nimeltään Smukfest. Vuonna 2023 siellä oli 45&nbsp;000 kävijää.

## Väestökehitys

## Kuvia

Skanderborg Slotskirke2.JPG|Skanderborgin linnan torni
Skanderborg - politistationen.jpg|Poliisitalo
SkanderborgKultur.jpg|Kulttuurikeskus


## Tunnettuja henkilöitä
* Kirsten Lehfeldt (s. 1952), näyttelijä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kirsten Lehfeldt

**Kirsten Lehfeldt** (s. 19. joulukuuta 1952 Skanderborg) on tanskalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa Aalborgin teatterissa 1970-luvulla ja siirtyi sen jälkeen Kööpenhaminaan. Suurelle yleisölle hän on tullut tunnetuksi elokuva- ja televisiorooleistaan, kuten elokuvasta *Flamberede hjerter* (1986) ja televisiosarjasta *Kongeriget* (1998–2001).
## Lähteet
49036 Pelion

**49036 Pelion** (väliaikainen nimitys ****) on kentaureihin kuuluva suuri asteroidi. Se kiertää Auringon ympäri  (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään  astronomisen yksikön päässä ja etäisimmillään  astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kirkkauden ja valon heijastumisen perusteella läpimitta on todennäköisesti  &ndash; .

## Lähteet
Smukfest

**Smukfest** on Tanskan Skanderborgissa vuosittain elokuussa järjestettävä pop- ja rock-musiikin festivaali. Se järjestettiin ensi kerran vuonna 1980 ja oli tuolloin nimeltään Skanderborg Festival. Vuonna 1985 nimeksi tuli Danmarks Smukkeste Festival, joka on myöhemmin lyhentynyt muotoon Smukfest. Viime vuosina kävijöitä on ollut noin 40&nbsp;000.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lehfeldt

**Lehfeldt** on seuraavien tanskalaisten henkilöiden sukunimi:

* Kirsten Lehfeldt (s. 1952), näyttelijä
* Mille Lehfeldt (s. 1979), näyttelijä
Mille Lehfeldt

**Mille Hoffmeyer Lehfeldt** (s. 8. joulukuuta 1979 Århus) on tanskalainen näyttelijä. Hänen vanhempansa Kirsten Lehfeldt ja Stig Hoffmeyer ovat molemmat näyttelijöitä, ja hän aloitti uransa jo lapsena. Vuonna 2006 Lehfeldt valmistui Tanskan teatterikorkeakoulusta.
## Rooleja
* *[[Carmen-kiharat]]* (2022) – Vita Mosholt
## Lähteet
2084 Okayama

**2084 Okayama (1935 CK)** on suuri päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri  (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään  astronomisen yksikön ja etäisimmillään  astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin  ja sen pyörähdysaika akselin ympäri on .

## Lähteet
Steve Trittschuh

**Stephen ”Steve” Trittschuh** (s. 24. huhtikuuta 1965 Granite City, Illinois) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, joka pelasi pääsääntöisesti keskuspuolustajan pelipaikalla. Hän on pituudeltaan 183-senttimetrinen. Pelaajauransa jälkeen Trittschuh on toiminut muun muassa valmennustehtävissä.

Trittschuh pelasi kotimaansa lisäksi Tšekkoslovakiassa, Alankomaissa ja Kanadassa. Hän voitti Sparta Prahan riveissä Tšekkoslovakian liigamestaruuden 1990–1991. Trittschuh pelasi 37 ottelua Yhdysvaltain A-maajoukkueessa ja teki niissä kaksi maalia. Hän pelasi vuoden 1990 MM-kilpailuissa ottelun Tšekkoslovakiaa vastaan. Hän pelasi yhden ottelun seuraavan vuoden Gold Cupissa Costa Ricaa vastaan, kun Yhdysvallat vei nimiinsä mestaruuden. Yhdysvaltain olympiajoukkueen kanssa Trittschuh osallistui vuoden 1998 kesäolympialaisiin.

## Lähteet
Jyrinjärvi

**Jyrinjärvi** on Vuoksen vesistöön kuuluva järvi Liperin kunnassa Pohjois-Karjalassa. Järven pinta-ala on 29,37 hehtaaria ja rantaviiva 4,41 kilometriä. Sen rannalla on Ylämyllyn kylään kuuluva Jyrinkylän asuinalue, jossa on uimapaikka ja monta mökkiä. Järvessä on kaksi nimeämätöntä saarta, joista pienemmässä on sähkölinjatolppa. 

Järven ympäristö on entistä Pohjois-Karjalan patteriston varuskunta-aluetta, ja vielä vuoteen 1997 asti järveä kiertävällä Hoprinkalliontiellä oli portti. Tällöin mökkiläisten piti hankkia Puolustusvoimilta kulkulupa tullessaan. Itseasiassa koko alueella heijastuu sotahistoria, nimittäin Ylämyllyn osa-alue Paloaukealta alkaa Väinö Linnan Tuntematon sotilas -romaanin juoni. 

Jyrinjärven ja Pärnävaaran urheilukeskuksen ympäristössä kulkee ulkoilureitti nimeltä Jyrinlenkki eli Jyri Trail. Siellä voi maastopyöräillä ja kävellä. 

Muita läheisiä järviä ovat Harinjärvi ja Leinonen eli Leinosenlampi.

## Lähteet
2629 Rudra

**2629 Rudra (1980 RB1)** on keskikokoinen asteroidi, jonka kiertorata leikkaa Marsin kiertoradan. Asteroidi kiertää Auringon ympäri  (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään  astronomisen yksikön ja etäisimmillään  astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin . Asteroidin pyörähdysaika akselin ympäri on  ja sen spektrityyppi on B-luokkaa (SMASSII).

Asteroidi on nimetty intialaisen mytologian Sivan tuhoaja-aspektin mukaan.

## Lähteet
Cvlt ov the Svn

**Cvlt ov the Svn** (COTS tai perinteisesti kirjoitettuna **Cult of the Sun**) on suomalainen pop-metalliyhtye. Yhtye kutsuu itse musiikkiaan *occult murder -popiksi*.

Napalm Records julkaisi yhtyeen debyyttialbumin, kaksitoista kappaletta sisältävän *We are the dragon*:n vuonna 2021 ja sen jälkeen vuosina 2023-2025 yhtye on julkaissut cover -trilogian. Yhtyeen jäsenistö haluaa pysyä tuntemattomana, mutta yhtyeen keulahahmo kutsuu itseään *Cvlt Leader*:ksi ja kertoo soittaneensa aiemmin rumpuja black metal -yhtyeessä.   

## Diskografia
* We are the dragon (toukokuu 2021), Napalm Records

## Lähteet
Ronald Hugh Barker

**Ronald Hugh Barker** (28. lokakuuta 1915 – 7. lokakuuta 2015) oli irlantilainen fyysikko ja matemaatikko, joka tuli tunnetuksi Barkerin koodista, joka mahdollistaa tietoliikenteen selkeän synkronoinnin ja vastaanoton.

## Sodanaikainen ura
Barker aloitti uransa Woolwitchissä tutkimalla röntgensäteilyn erikoiskäyttöön tarkoitettuja putkia. Toisen maailmansodan alkaessa hänellä oli fyysikon ammatti, joten hän jäi kotirintamalle. Vuonna 1941 hän sai töitä Britannian asevoimien signaaliosaston tutkimuslaitokselta (SRDE, entinen SEE), työnimikkeenä *"Temporary Experimental Officer"*.

Vuosien 1941 ja 1945 välillä Barker valvoi ohjelmaa, joka käsitteli taajuusmodulaation käyttöä armeijan viestinnässä. Hän nousi nopeasti sotilasarvoissa, ja telemetrian osaamisen ansiosta hän raportoi V2-ohjuksen suunnittelusta. Vuonna 1944 amerikkalaiset perustivat Bumblebee-ohjelman ohjusteknologian edistämiseksi. Ohjelman koodinimi oli Bumblebee, ja sen tehtävänä oli kehittää nopeasti ohjattu, suihkukäyttöinen ilmatorjuntaohjus. Vuonna 1946 Barker kutsuttiin ensimmäiseen kansainväliseen telemetria symposiumiin Princetonin yliopistossa, jossa hän esitteli ohjusjärjestelmää. SRDE:ssä hän suunnitteli, kehitti ja otti tuotantoon ensimmäisen Britannian ohjattujen aseiden telemetriajärjestelmän.

## Sodanjälkeinen ura
Sodan päätyttyä Barker jatkoi töitä SRDE:llä ja vuonna 1953 hän kehitti Barkerin koodin, jota käytetään tutka- ja viestintäjärjestelmissä. Moduloitaessa koodi binäärisekvenssillä kantataajuuteen, vastaanottimessa häiriöt vähenevät ja signaali erottuu selkeämmin. Koodi on sittemmin tullut laajasti käyttöön tutka-, viesti- ja radiotekniikassa ympäri maailmaa.

## Katso myös

* Modulaatio (elektroniikka)
* Telemetria
* V2-ohjus

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Räätälinsaari

**Räätälinsaari** () on osittain luonnontilainen puistomainen saari Vaasassa, Eteläisellä kaupunginselällä, aivan keskustan rannan tuntumassa vankilan edustalla. Saari on osa Vaasan rantapuistovyöhykettä, joka on määritelty valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Räätälinsaaren pinta-ala on noin 1,45 hehtaaria.

Sorakäytävä yhdistää Räätälinsaaren mantereeseen. Saaressa on Kalarannan sekä Vankilanrannan pienvenesatamia suojaavat aallonmurtajat.

## Historia tehdassaarena
Ennen aikaa virkistysalueena Räätälinsaarella on ollut teollisuutta. Vuonna 1881 kauppias Erik Sandås perusti saarelle kivenmurskaamon, jonka jälkeen saarella toimi myös lyijykynätehdas ja Vaasan Teknillinen tehdas. Vuonna 1910 puuvillatehtaan konepajalla aiemmin työskennelleet August Sarin ja Kustaa Pälvi perustivat saarelle moottoritehtaan. Tämä tehdas oli toiminnassa vuoden 1980 talveen, jolloin sen rakennukset purettiin ja Räätälinsaaresta tuli puisto.

Teollisen toiminnan alussa Räätälinsaari oli pinta-alaltaan huomattavasti nykyistä pienempi ja lisäksi hyvin matala. Myrskysäällä merivesi usein kastelikin saaren rakennuksia.

## Lähteet
*

### Viitteet
Commonitorium

**Commonitorium** on Vincentius Lerinumilaisen kirjoittama harhaoppeja käsittelevä teologinen teos 400-luvulta, joka keskittyy opin muuttumattomuuden, Raamatun, tradition ja opin kehityksen teemoihin. 

## Historia

Teoksen tekijä kirjoittaa nimellä Peregrinus, mutta Gennadius Marseilleslainen liittää teoksen Île Saint-Honoratin Lerinsin luostarin gallialaiseen munkkiin Vincentiukseen. Teos on kirjoitettu kolme vuotta kolmannen ekumeenisen kirkolliskokouksen, Efesoksen kirkolliskokouksen jälkeen ja seitsemäntoista vuotta ennen ekumeenista Khalkedonin kirkolliskokousta.

## Sisältö

Teoksessa kirjoittaja esittää säännön, jota on kutsuttu myös ”Vincentiuksen kaanoniksi”. Se määrittelee katolisen uskon siksi, ”johon on uskottu kaikkialla, aina ja kaikkien toimesta” (, *Commonitorium* primum, toinen luku), eli uskon universaalisuuden, muinaisuuden ja konsensuksen. Suuri osa teoksesta keskittyy tämän havainnollistamiseen ja soveltamiseen, käsitellen erilaisia harhaoppeja. Athanasioksen uskontunnustuksen ja *Commonitoriumin* joidenkin kappaleiden sisällön ja muodon välillä on olemassa selvä yhteys.

Tekijä käsittelee opin kehitystä luvussa 23. Yleisesti kirjoittaja ei pidä traditiota Raamatusta eristettynä tekijänä, vaan läheisesti Raamatun auktoriteettiin liittyvänä. Teoksen kirjoittajan näkemyksen traditiosta ja opin kehityksestä on katsottu sopivan yhteen myös yksin Raamattu -periaatteen kanssa. 

Keskeisiin raamatunkohtiin, joita teos selittää, kuuluvat muun muassa:

* : luku 2, luku 23, luku 28.
* : luku 20
* : luku 28
* : luku 28
* : luku 8, luku 9
* : luku 10
* : luvut 21-22, luku 24, luku 33

## Katso myös

* Verbum Domini

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* 
* 

## Aiheesta muualla

* Commonitory Newadvent.org 
* The Commonitory of Saint Vincent of Lerins, translated by J. Shanahan. New York, 1833 
* The Commonitory of Vincent of Lerins, 1847 
* The Commonitory of Saint Vincent Lerins LibriVox-äänikirja
1727 Mette

**1727 Mette (1965 BA)** on suuri asteroidi, jonka kiertorata leikkaa Marsin kiertoradan. Asteroidi kiertää Auringon ympäri  (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään  astronomisen yksikön ja etäisimmillään  astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kirkkauden ja valon heijastumisen perusteella asteroidi on läpimitaltaan todennäköisesti  &ndash; . Asteroidin pyörähdysaika akselin ympäri on .

## Lähteet
3104 Dürer

**3104 Durer (1982 BB1)** on suuri päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri  (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään  astronomisen yksikön ja etäisimmillään  astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin  ja sen pyörähdysaika akselin ympäri on .

## Lähteet
Edward L. G. Bowell

**Edward Leonard George "Ted" Bowell** (26. marraskuuta 1943 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 21. elokuuta 2023 Flagstaff) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Hän kiinnostui tähtitieteestä teini-ikäisenä ja hänen isänsä antoi hänelle teleskoopin. Hän valmistui Lontoon yliopistosta vuonna 1965 pääaineenaan tähtitiede ja toimi luennoitsijana sekä tutkimusapulaisena University Collegessa Lontoossa. Hän väitteli tohtoriksi Pariisin yliopistossa vuonna 1973, jolloin hän sai samana vuonna paikan Lowellin observatoriossa, jossa hän toimi eläköitymiseensä asti vuoteen 2011. Hän toimi LONEOS (Lowell Observatory Near-Earth-Object Search) tutkimuksen johtajana, joka löysi yli  asteroidia. Hänelle henkilökohtaisesti on merkitty 564 asteroidin löytäminen.

Asteroidi 2246 Bowell on nimetty hänen kunniakseen.

## Lähteet
Mökerikkö

**Mökerikkö** (, myös Мюарка, ”Migorka”) on Laatokan pohjoisosassa sijaitseva saari, joka kuuluu Lahdenpohjan piiriin. Parinkymmenen kilometrin päässä mantereesta sijatseva Mökerikkö on noin 1,2 kilometriä pitkä ja 0,4 kilometriä leveä pitkulainen kalliosaari. Sen pinta-ala on 47,65 hehtaaria. Saaren korkein kohta kohoaa noin 18 metriä Laatokan pinnan yläpuolelle. Mökerikön eteläpuolella on kaksi pientä saarta Pieni- ja Suuri Toriluoto.

## Historia
Saari kuului 1660-luvulla Kurkijoelle perustetulle Tervun hoville, kunnes Valamon luostari osti Mökerikön, Jalajan ja Vossinoin saaret vuonna 1872. Luostari rakennutti saariin kalamajat, joita se oman kalastuksensa ohella vuokrasi myös muiden kalastajien käyttöön. Noin 13 kilometriä Valamon lounaispuolella sijaitsevasta Mökeriköstä tuli suojaisan satamansa ansiosta seudun merkittävin kalastajien tukikohta. Myöhemmin luostari kielsi ulkopuolisilta maihinnousun sakon uhalla.

Sisällissodan jälkeen kesällä 1918 Suomen armeija miehitti Mökerikön ja sille alettiin rakentamaan vankityövoimalla rannikkotykistölinnaketta. 1920-luvun alussa saari pakkolunastettiin armeijalle ja liitettiin Sortavalan maalaiskunnasta takaisin Kurkijoen kuntaan. Mökerikköön rakennettiin Rannikkotykistörykmentti 3:n linnake, jonne sijoitettiin muun muassa Canet-tykkejä. Jatkosodan aikana saaressa toimi myös kenttätykein varustettu kevyt patteri. Neuvostoliiton aikana Mökerikkö toimi Itämeren laivaston koealueena. Joidenkin tietojen mukaan saarella olisi 1950-luvun alussa testattu radioaktiivisia joukkotuhoaseita. Mökerikössö on edelleen nähtävissä runsaasti erilaisia linnoitteita, mutta kasarmirakennukset ovat tuhoutuneet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Panelian koulu

**Panelian koulu** on peruskoulu Euran kunnassa, Panelian kylässä. Koululla on liikuntahalli ja jäähalli, ja siellä järjestetään ohjattu iltapäivätoiminnan ryhmä sekä koulun kerhoja. Oppilasmäärä lukukaudella 2024–2025 oli 87. Vuonna 2019 Euran kunnanvaltuusto päätti uuden oppimiskeskuksen rakentamista Paneliaan.

Koulun rehtori on Maria Savolainen. 

## Lähteet
Hannu Koponen (yritysjohtaja, professori)

**Hannu Rauno Koponen** (3. toukokuuta 1938 Viipuri – 20. joulukuuta 2017 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja ja puun mekaanisen teknologian professori.

Koposen vanhemmat olivat puutarhuri Aarne Valfrid Koponen ja Elin Elida Nieminen ja puoliso vuodesta 1962 kirjeenvaihtaja Soili Kyllikki Kerttu Karppinen. Koponen tuli ylioppilaaksi Heinolan yhteislyseosta 1958 ja valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1963 ja tekniikan lisensiaatiksi 1980. 

Koponen oli Kaukaksen käyttöinsinööri 1963–1965, Wilh. Schaumanin laboratoriopäällikkö 1965–1967, Pelloksen teknillinen johtaja 1967–1968, E. Priha Oy:n osastopäällikkö 1968–1974 ja Wilh. Schaumanin tuotekehityspäällikkö 1974–1982. Teknillisessä korkeakoulussa hän oli puun mekaanisen teknologian vt. apulaisprofessori 1978–1982 ja apulaisprofessori ja professori 1982–2003. Koponen julkaisi sekä tutkimuksia että useita oppikirjoja.

## Lähteet
Vyskatka

**Vyskatka** () on kylä ja maalaiskunta Slantsyn piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Vuoden 2017 alussa kunnassa oli 2&nbsp;179 ja kylässä 1&nbsp;737 asukasta.

## Maantiede
Vyskatkan kunnan pinta-ala on 305 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Tšernovskojen kuntaan, idässä Staropoljen kuntaan, etelässä Pihkovan alueen Outovan piiriin, lounaassa Gostitsyn kuntaan ja lännessä Slantsyn kaupunkikuntaan. Kuntaan kuuluu Vyskatkan kylän lisäksi 27 muuta kylää: Bolšaja Ruja, Bolšije Rožki, Borki, Dvorištše, Gajanštšina, Glazova Gora, Gorbovo, Gorka, Kazino, Klin, Krivitsy, Kuklina Gora, Kušela, Mestovo, Naginštšina, Pananitsy, Panteleikovo, Patrejeva Gora, Perebor, Pesvitsy, Popkova Gora, Savinovštšina, Vjazištše, Zaberezje, Zaborožka, Zakup ja Zalesje.

Kunnan alueella virtaavia jokia ovat muun muassa Ruja ja Kušelka, jotka ovat Pljussan sivujokia, sekä Dolgaja, joka on Laukaanjoen sivujoki. Hyötykaivannaisia ovat turve ja kalkkikivi.

## Historiaa
Kunnan alueelta on löydetty 1100–1300-luvulle ajoitettuja hautakumpuja. Vyskatkan kylä mainitaan ilmeisesti ensimmäisen kerran vuonna 1585 muodossa *Vyskitna*.

Vuonna 1856 Vyskatkassa oli 37 taloa ja 142 asukasta. Kylän maat omisti tuolloin Pavlovskin kaupunginhallinto. Vuonna 1864 kylässä oli 44 taloa ja 310 asukasta.

Neuvostoaikana Vyskatka oli kyläneuvoston keskus. Vyskatka oli myös kyläneuvoston kattaneen Rudnon piirin hallinnollinen keskus vuodesta 1930 vuoteen 1933, jolloin piiri lakkautettiin ja liitettiin tuolloin Leningradin alueeseen kuuluneeseen Outovan piiriin. Toisen maailmansodan aikana alue oli Saksan miehittämänä elokuusta 1941 helmikuuhun 1944.

Vyskatkan kyläneuvostoon liitettiin Rudnon kyläneuvostosta vuonna 1950 Malyje Rožkin, Bolšije Rožkin ja Plavkinon kylät. Vuonna 1954 siihen liitettiin Savinovštšinan kyläneuvosto ja vuonna 1983 Popkova Goran kyläneuvosto.

## Talous ja palvelut
Suurin osa kunnan palveluista sijaitsee Vyskatkan kylässä. Palveluihin kuuluu muun muassa koulu, terveysasema ja päiväkoti. Kunnan pääelinkeinot ovat maatalous, erityisesti karjatalous, sekä teollisuus. Alueella toimii sementtitehdas.

## Lähteet
* 
* 
### Viitteet
Kaspian syvänkö

**Kaspian syvänkö** (; ) on syvänköalue Kaspianmeren pohjoisrannalla Kazakstanissa ja Venäjällä. Sen pinta-ala on noin 200&nbsp;000 neliökilometriä.

Kaspian syvänkö rajoittuu lännessä Stavropolin ja Jergenin ylänköihin ja Volgan alajuoksuun, pohjoisessa Obštši Syrtiin, koillisessa ja idässä Etu-Uralin laakioon sekä kaakossa Ustjurtiin ja Mañğystaun niemimaahan. Se on Kaspianmeren rannalla valtameren pinnan alapuolella ja kohoaa reuna-alueillaan sadan metrin korkeuteen. Syvänköön kuuluvat Volgan, Terekin ja Sulakin suistoalueet sekä Uraljoen ja Emban alajuoksut.

Alueen ilmasto on kuiva ja mantereinen. Talvet ovat melko ankaria ja vähälumisia ja kesät kuumia ja kuivia. Keskilämpötila on tammikuussa –14:stä –8:aan ja heinäkuussa 22–24 astetta. Vuotuinen sademäärä on etelässä ja idässä alle 200 millimetriä. Itäosa on aavikkoa ja pohjois-, länsi- ja lounaisosat puoliaavikkoa.

Alueella tuotetaan öljyä ja maakaasua sekä Elton- ja Baskuntšakjärvillä ruokasuolaa. Volgan suistossa viljellään hedelmiä ja vihanneksia ja muualla harjoitetaan lähinnä karjanhoitoa.

## Lähteet
Idron

**Idron** on kunta Lounais-Ranskassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin kuusi kilometriä Paun kaupungista itään.

Idronissa on ollut asutusta jo keskiajalta lähtien. 1960-luvulle asti se oli pieni maanviljelyyn keskittynyt kylä, joka koostui kirkon lähettyvillä olevista vanhoista asuinrakennuksista 1800-luvulta ja 1900-luvun alkupuolelta. Tämän jälkeen kunnan väkimäärä on kolminkertaistunut, ja uusia omakotitaloja puutarhoineen on rakennettu kunnan alueella olleille viljelysmaille. Tämä johtuu Paun kaupungin lähialueiden kaupungistumisesta.

## Liikenne

Paun kaupunkia ja sen lähialueita palveleva julkisen liikenteen verkko liikennöidään kaupallisesti nimellä Idelis.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Boeil-Bezing

**Boeil-Bezing** () on kunta Lounais-Ranskassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Gave de Pau -joen varrella, noin 12 kilometriä Paun kaupungista kaakkoon.

Boeil-Bezingin aluetta hallinnoi Boeilin paronit noin 500 vuoden ajan 1200-luvulta aina Ranskan vallankumoukseen, vuoteen 1794 saakka.

1800-luvun alussa rakennettu Château de Bernadotte on neliönmuotoinen rakennus, jonka rakennutti Bernadotten suku. Jeanne de Saint-Vincent (1728-1809) oli syntyisin Boeilista. Hän meni naimisiin Henri de Bernadotten kanssa Boeilissa 20. helmikuuta 1754. Heidän pojastaan  Jean-Baptistesta tuli Ranskan marsalkka, ja josta tuli myöhemmin Ruotsin ja Norjan kuningas Kaarle XIV. Hänen veljenpoikansa on haudattu Boeil-Bezingiin.

Saint-Vincent-Diacren kirkko rakennettiin osittain vuonna 1871 alkuperäisen kirkon paikalle, joka oli tuhoutunut tulipalossa. Sivusisäänkäynnillä on säilynyt alkuperäinen 1100-luvun romaaninen tympanon. Jälleenrakennuksen aikana löydetyt 1400-luvun freskot ovat kadonneet.

## Tunnettuja kuntalaisia
*Carl Einstein (1885-1940), saksalainen kirjailija ja taidehistorioitsija. Haudattu Boeil-Bezingin hautausmaalle.
*Emma Liebel (1873-1928), laulaja. Haudattu Boeil-Bezingin hautausmaalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Arvo Äyräntö

**Arvo Ilmari Äyräntö** (19. syyskuuta 1919 Antrea – 28. maaliskuuta 2010 Lake Worth, Florida) oli suomalais-kanadalainen maastohiihtäjä. Karjalan evakkona kanta-Suomeen siirtynyt Äyräntö menestyi 1940-luvulla Jämsänkosken Ilveksen riveissä viestissä ja henkilökohtaisilla matkoilla. Hän siirtyi vuoden 1952 jälkeen Kanadaan, jossa maan kansalaisuuden saatuaan esiintyi Lahden vuoden 1958 MM-hiihdoissa Kanadan edustajana.

## Ura hiihtäjänä kahdessa maassa - Suomessa ja Kanadassa

Arvo Äyräntö kilpaili ennen Talvisotaa kotiseudullaan Antreassa nuorten sarjoissa menestyksellisesti. Jatkosodan aikana Äyräntö saavutti ensimmäisiä menestyksiään miesten sarjassa armeijan joukko-osastojen kisoissa. Sodan jälkeen Äyräntö siirtyi Jämsänkoskelle Yhtyneiden Paperitehtaiden palvelukseen edustaen paikallista Ilvestä. Ilveksen riveissä Äyräntö saavutti menestystä eli Suomen mestaruuden viestissä vuonna 1949 ja SM-hopeaa jo edellisenä vuonna. Äyräntö saavutti viestimitalit Juho Valtosen ja Pekka Kuvajan kanssa. Paras henkilökohtainen saavutus oli SM-pronssi vuoden 1950 SM-kisojen 30 km:llä August Kiurun ottaessa mestaruuden ja Eero Rautiolan voittaessa hänet sekunnilla hopeataistossa. Vuoden 1951 SM-hiihdoissa Äyräntö oli viides 50 km:llä häviten voittaja Eero Kolehmaiselle yli viisi minuuttia. Muissa kisoissa parhaimpia saavutuksia olivat 50 km:n vuoden 1949 Salpausselän 8. sija ja vuoden 1950 6. sija.

Suomen vuosien jälkeen vuonna 1952 Arvo Äyräntö siirtyi Kanadaan. Siellä Äyräntö jatkoi hiihtouraansa paikallisen Sudburyn joukkueessa saavuttaen 1950-luvulla kaikkiaan viisi Kanadan hiihtomestaruutta. Vuonna 1958 hän edusti vielä Kanadan kansalaisuuden saatuaan uutta kotimaataan Lahden MM-hiihdoissa, joissa hän sijoittui 30 km:llä sijalla 37 häviten voittaja Kalevi Hämäläiselle 11 minuuttia.

### Saavutuksia

* SM-kultaa 3×10 kilometrin hiihdossa 1949 (Jämsänkosken Ilves)
* SM-hopeaa 3×10 kilometrin hiihdossa 1948 (Jämsänkosken Ilves)
* SM-pronssia 30 kilometrin hiihdossa 1950
* Kanadan murtomaahiihtomestaruuksia kaikkiaan viisi ja muita mitaleita neljä 1950-luvulla

## Urheilu-uran jälkeen

Arvo Äyräntö toimi Kanadassa ja myöhemmin Yhdysvalloissa rakennusalalla. Yhdysvalloissa hän toimi ennen eläköitymistään Kaliforniassa rakennusurakoitsijana asuinpaikkanaan Kensington. Työuransa jälkeen hän siirtyi Yhdysvalloissa asumaan Floridaan, jossa hän kuoli 90-vuoden iässä.

## Lähteet
St. Paulin metroasema

**St. Pauli** on Hampurin metron U3-linjan asema, joka avattiin 25. toukokuuta 1912. Asemaa käyttää arkisin 20 528 matkustajaa päivässä. Aseman suunnitteli Johann Emil Schaudt.

## Historia
Aseman rakennustyöt aloitettiin vuonna 1910, ja se avattiin 25. toukokuuta 1912 nimellä Millertor. Asema toimi U3-linjan pääteasemana reilun kuukauden ajan kunnes kehälinja avattiin kokonaan 29. kesäkuuta 1912. Ensimmäinen jälleenrakennus tehtiin vuosina 1926-1927, jolloin laituria pidennettiin 67 metristä 90 metriin. Muutostyö oli erittäin kallis, sillä laiturin pohjoispuolella olevan kääntöraiteen vaihteistojärjestelmää jouduttiin siirtämään hieman pohjoiseen ja joitakin kattotukia jouduttiin siirtämään. Siitä lähtien 4-vaunuisten junien sijasta asemalle on voitu liikennöidä 6-vaunuisilla junilla, joita tarvittiin 1920-luvun puolivälistä lähtien. Vuonna 1935 asema nimettiin uudelleen "Millerntorista" "St. Pauliksi".

Toisen maailmansodan aikana junaliikenne keskeytyi usein, joten asema jouduttiin sulkemaan useaan otteeseen. Pisin ja viimeinen toimintakatkos oli maalis-syyskuussa 1945, mikä johtui 16 kattoläpimurrosta pelkästään Heiligengeistfeldin alla. Kun rauniot oli raivattu, junat pystyivät kulkemaan uudelleen, vaikkakin vain St. Pauliin asti. Vasta 11. maaliskuuta 1946 Landungsbrückenin kautta päärautatieasemalle kulkeva linja voitiin ottaa uudelleen käyttöön.

1960-luvulla asemalle asennettiin lippuautomaatit. Vuonna 1979 asemalle tehtiin laaja peruskorjaus. Eteläinen sisäänkäynti suunniteltiin kokonaan uudelleen ja sinne asennettiin liukuportaat, laiturialue kunnostettiin ja seinälaatat uusittiin.

Vuonna 1999 asema peruskorjattiin uudelleen ja sille rakennettiin toinen uloskäynti Glacischausseen ja Heiligengeistfeldin suuntaan. Raiteiden takana olevat seinät verhoiltiin peltipaneeleilla. Peruskorjauksen yhteydessä eteisestä löydettiin alkuperäinen laattaseinä vuodelta 1912, joka kunnostettiin ja säilytettiin. Vanhaan, eteläiseen sisäänkäyntiin asennettiin metallista ja lasista tehty kaareva sääsuojakatto sekä hissi. 

## Tulevaisuus
Vuonna 2023 ilmoitettiin, että aseman laituria pidennetään nykyisestä 90 metristä 125 metriä pitkäksi. Tämän pitäisi mahdollistaa pidempien junien liikennöinti asemalla. Laiturin laajennustöiden on tarkoitus alkaa 2020-luvun lopussa tai 2030-luvun alussa.

## Lähteet