open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tommi Parko

**Tommi Parko** (s. 18. tammikuuta 1944 Somero) on suomalainen opettaja, saksofonisti ja kitaristi. 

Tommi Parko tuli ylioppilaaksi Someron yhteiskoulusta 1962 ja hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Turun yliopistosta 1970-luvun alkupuolella. Hän oli kiertävänä englanninkielenopettajana Somerolla viisitoista vuotta ja jäi eläkkeelle Joensuun koulusta.

Saksofonia ja nokkahuilua soittanut Parko ystävystyi jo 1950-luvulla Somerolla M. A. Nummisen kanssa ja oli mukana tämän Viisi Vierasta Miestä-kokoonpanossa laulajana, pianistina ja viulistina. Hän esiintyi Nummisen vuonna 1967 julkaisemalla In Memoriam-levyllä. Hän osallistui Espoon Dipolin Taidetapahtuman äänilevykilpailuun 1968 ja sai ensimmäisen palkinnon lausunta-, laulu- ja kollaasiesityksestään. Suomen Talvisota 1939-1940-yhtyeessä hän oli mukana saksofonistina. Hän soitti samoihin aikoihin alttosaksofonia ja sähköistettyjä nokkahuiluja myös turkulaisessa psykedeelistä rockia soittaneessa Tylympi Kohtalo-yhtyeessä ja potentiometriä elektronisen musiikin suomalaisessa uranuurtajassa Sähkökvartetti-yhtyeessä, jossa olivat mukana M. A. Numminen ja Arto "Mamba" Koskinen. Sähkökvartetti esiintyi muun muassa Bulgariassa nuorisofestivaaleilla vuonna 1968. Arto "Mamba" Koskisen kanssa Tommi Parko oli myöhemminkin yhteistyössä intialaisvaikutteista musiikkia esittäneissä Bairaagi-yhtyeessä ja The Middle Earth Bandissa, joista jälkimmäinen julkaisi vuonna 1980 The Thoughtful Bride-nimisen levyn.

Tommi Parko on ollut naimisissa vuodesta 1967 Kaija Parkon (o.s. Kuosa, s. 1945) kanssa. Vuonna 1969 Kaija Parko esitti yhdessä Rauli Badding Somerjoen ja M. A. Nummisen kanssa Nummisen säveltämän David Humen filosofisen tekstin *Ne tieteet jotka käsittelevät yleisiä tosiseikkoja*. Tommi Parkon veli oli professori, tietokirjailija Severi Parko.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Discogs: Tommi Parko
* Rate your music : Tommi Parkon discografia
Masai Russell

**Masai Russell** (s. 17. kesäkuuta 2000) on yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija ja olympiavoittaja.

Russell saavutti 400 metrin aitajuoksussa alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa pronssia vuonna 2017. Hän pääsi Yhdysvaltain joukkueeseen 100 metrin aitajuoksussa Budapestin MM-kilpailuihin 2023. MM-kilpailujen alkuerissä hän juoksi 100 metrin aitajuoksussa ajan 12,60 mutta keskeytti välierissä. Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024 hän sijoittui 60 metrin aitajuoksussa neljänneksi ajalla 7,81; välierissä hän juoksi ajan 7,79. Kesällä 2024 hän juoksi Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa ja olympiakarsinnoissa 100 metrin aitajuoksun alkuerissä silloisen ennätyksensä 12,35, voitti välieränsä ajalla 12,36 ja oli loppukilpailun ykkönen ajalla 12,25, millä hän nousi kaikkien aikojen maailmantilastossa jaetulle neljännelle sijalle. Pariisin olympialaisissa Russell voitti kultaa ajalla 12,33. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui neljänneksi ajalla 12,44.

Russell alitti 100 metrin aitajuoksussa 13 sekunnin ajan vuonna 2021. Seuraavana vuonna hän paransi ennätyksensä aikaan 12,71 ja vuonna 2023 aikaan 12,36. Vuonna 2024 hän juoksi ennätyksekseen 12,25. Toukokuussa 2025 hän juoksi Miamissa maailman kaikkien aikojen toiseksi parhaan ajan ja Pohjois-Amerikan ennätyksen 12,17. Hänen ennätyksensä 400 metrin aitajuoksussa on kesäkuussa 2023 juostu 54,66. Sisäradoilla hänen ennätyksensä 60 metrin aitajuoksussa on helmikuussa 2025 juostu 7,74. Hän on voittanut Yhdysvaltojen-mestaruuden 100 metrin aitajuoksussa 2024 ja 2025 sekä sisäradoilla 60 metrin aitajuoksussa 2025.

## Lähteet
Etyleenibisstearamidi

**Etyleenibisstearamidi** (C38H76N2O2) tai **etyleenibis(stearamidi)** on amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään esimerkiksi apuaineena polymeeritekniikassa ja pinnoitteiden valmistukseen.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa etyleenibisstearamidi on valkoista vahamaista kiinteää ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee esimerkiksi etanoliin, ketoneihin ja aromaattisiin liuottimiin. Aine voi ärsyttää esimerkiksi silmiä ja ihoa.

Etyleenibisstearamidia valmistetaan sulan steariinihapon ja etyleenidiamiinin reaktiolla. Tuote myydään jauheena, hiutaleina tai rakeina.

Etyleenibisstearamidilla on useita käyttökohteita. Sitä käytetään muun muassa polymeerien valmistuksessa apuaineena kalvojen valmistuksessa, helpottamaan kappaleiden irtoamista muoteista, polyvinyylikloridin ja polystyreenin liukasteaineena, paperin ja tekstiilien kosteudenestopinnoitteena, maalien ja musteiden rakenteen säätelyyn ja kosmetiikassa.

## Lähteet
Salalääke

**Salalääke** () oli lääke, jonka koostumus ja valmistustapa pidettiin salaisuutena. Salalääkkeiden valmistajien ja myyjien pyrkimyksenä oli taloudellisen edun tavoittelu myymällä kalliiseen hintaan halpoja tai tehottomia aineita ja markkinoimalla niitä vaikutuksia liioittelevilla ylisanoilla. Tällainen menettely kiellettiin monessa maassa lainsäädännöllä. Suomessa 1935 säädetty apteekkitavaralaki määräsi, että myytävien lääkkeiden laatu ja koostumus on ilmoitettava pakkauksessa tai mukaan liitetyssä tuoteselosteessa. Esimerkki vanhasta salalääkkeestä on Morisonin pilleri.

## Lähteet
Morisonin pilleri

**Morisonin pilleri** () oli skotlantilaisen liikemiehen James Morisonin 1810-luvulla kehittämä ulostuslääke, jonka hän väitti estävän kaikki sairaudet koleraa, kuppaa ja influenssaa myöten. Pillerit sisälsivät muun muassa aaloeta, jalapahartsia, gummiguttaa ja viinikiveä.

Morison markkinoi salalääkettään eli salaisella reseptillä valmistettuja pillereitään väittämällä kärsineensä vuosia kehon nesteiden epätasapainosta ja sen aiheuttamista sairauksista, mutta parantuneensa muutamalla kasvipohjaisella pillerillä. Morison perusti The British College of Health -nimisen yrityksen, jonka mahtipontinen nimi edisti myös kansainvälistä markkinointia. Julkaisemillaan kirjoilla ja pamfleteilla hän markkinoi vaihtoehtoista terveystuotettaan ja levitti väitettään, että suoliston puhdistaminen oli ainoa tapa parantua.

Tuotetta markkinoidessaan Morison ja hänen myyntiedustajansa väittivät, ettei ollut mahdollista puhdistaa suolistoaan liikaa. Niinpä osa potilaista käytti pillereitä tuhansia kappaleita vuodessa ja jos he valittivat niiden haitoista, myyjät totesivat sen osoittavan, että lääke tehosi.

Kun asiakkailla alkoi ilmetä sivuvaikutuksia, englantilaiset ja yhdysvaltalaiset lääkärit kiinnittivät 1830-luvulla huomionsa heidän kohtaloonsa. Syntyi vastakkainasettelu vapaan lääkekaupan puolustajien ja humpuukin vastustajien välille. Lääketieteellisen julkaisun *[[The Lancet]]in* asetuttua vaihtoehtolääkinnän vastustajaksi Morison alkoi kustantaa *The Anti-Lancet* -nimistä julkaisua.

Jotkin vaihtoehtohoidot kuten homeopatia ja mesmerismi haastoivat koululääketiedettä menestyksekkäästi, mutta Morison ei onnistunut luomaan itseään puolustavaa kansanliikettä. Hän joutui käymään vuosia oikeutta ja väistelemään vastuuta asiakkaiden kuolemista. Kun oikeudenkäyntien ratkaisut muodostuivat epäsuotuisiksi, Morison muutti Pariisiin, joka oli yksi ihmepillerimyynnin keskuksista, ja eli siellä loppuelämänsä.

Morisonin pillerien käyttö jatkui vuosikymmeniä kehittäjänsä kuoleman jälkeen. Suomessakin näitä salalääkkeitä käytettiin vielä 1800-luvun lopulla laksatiivina. Esimerkiksi sanomalehti *Pohjalainen* kirjoitti 1891 Etelä-Pohjanmaalla työskennelleestä kirkkoherrasta, joka levitti seurakuntalaisiinsa sellaista uskoa, että Morisonin pillerit parantavat kaikenlaisia vaivoja jopa eläintenkin tauteja. Pillereitä piti vain ruveta ajoissa nauttimaan. Kirkkoherra tilasi pillerit Lontoosta, jotta sai hankittua aitoa tavaraa. Sen sijaan apteekkien myymät Saksassa valmistetut pillerit olivat hänen mukaansa väärennettyjä. Kirkkoherra myi pillereitään kahdella pennillä kappaleelta ja kauppa kävi hyvin.

## Lähteet
Yön lapsi

**Yön lapsi** on tuleva Hanna Bergholmin ohjaama suomalainen psykologinen trilleri vuodelta 2026. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Bergholm ja Ilja Rautsi. Elokuva kertoo pariskunnasta, suomalaisesta naisesta ja brittiläisestä miehestä, jotka muuttavat naisen lapsuudenkotiin suomalaisen metsän siimekseen. Pariskunta saa lapsen, mutta pian äidin täyttää pelko siitä, että lapsessa on jotakin outoa. Sen pääosissa ovat Seidi Haarla ja Rupert Grint.

Elokuvan kuvaukset alkoivat elokuussa 2024 Liettuassa. Elokuvan budjetti oli 5,5 miljoonaa euroa, josta Elokuvasäätiön tuotantotuen osuus oli 950 000 euroa. Pohjoismainen elokuva- ja tv-rahasto tuki hanketta 2,3 miljoonalla Norjan kruunulla eli eli noin 195 000 eurolla. Elokuvan on tuottanut Daniel Kuitunen Elokuvayhtiö Komeetasta ja sen levittää suomalaisiin elokuvateattereihin SF Studios.

*Yön lapsi* valittiin Berliinin elokuvajuhlien pääkilpasarjaan 2026. 2000-luvulla Berliinin pääsarjassa on nähty vain kaksi suomalaiselokuvaa.

## Näyttelijät

## Lähteet
Max Litchfield

**Max Robert Litchfield** (s. 4. maaliskuuta 1995 Pontefract) on brittiläinen uimari. Hän on menestynyt parhaiten sekauinnissa. Hänellä on kaksi MM-hopeamitalia. Euroopan-mestaruuskilpailuista hänellä on yksi kulta. ja hopeamitali lyhyeltä radalta ja neljä mitalia pitkältä radalta.

Licthfield on kilpaillut kolmissa olympialaissa, lajina 400 metrin sekauinti. Rio de Janeirossa 2016 hän sijoittui neljänneksi lähes kahden sekunnin päässä pronssimitalistista, Tokiossa 2021 hän sijoittui jaetulle neljännelle sijalle 0,21 sekunnin päässä pronssimitalistista, ja Pariisissa 2024 hän oli jälleen neljäs 0,19 sekunnin erolla pronssimitalistiin Britannian-ennätyksellä 4.08,85.

Max Litchfieldin veli Joe Litchfield on viestiuinnin maailman- ja Euroopan-mestari.

## Lähteet
Pepe (dokumenttielokuva)

**Pepe** on Severi Koivusalon ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen musiikillinen dokumenttielokuva, joka sai ensi-iltansa lokakuussa 2024.

*Pepe* kertoo muusikko Pepe Willbergistä, ainutlaatuisella äänellä laulavasta lahjakkaasta muusikosta, joka tasapainottelee suosionsa kanssa ja jonka ikoniset kappaleet ovat soineet suomalaisen elämänmenon taustalla jo seitsemällä eri vuosikymmenellä.

Elokuvan on tuottanut Severi Koivusalo ja Aleksi Bardy Aurora Pictures ja Helsinki-filmi -tuotantoyhtiöstä. Elokuvan levittää elokuvateattereihin Cinemanse. Hyvän vastaanoton yleisöltä sekä kriitikoilta saanut Pepe keräsi elokuvateattereissa 11 111 katsojaa ja sai tv-ensi-iltansa Ylellä tammikuussa 2025.

## Arvosteluja

* Leena Virtanen, Helsingin Sanomat  "Pepe on raikas ja tarkasti dramatisoitu henkilökuva."
* Jouni Vikman, Episodi  "Perinteistä elämäkertaelokuvaa vapautuneemmin etenevä tarina, josta kehittyy todellinen hyvän mielen leffa."
* Marita Salonen, Kulttuuritoimitus  "Onko Pepe kaikkien aikojen parhaita suomalaisia musiikkidokumentteja?"
* Jyri Träskelin, Film-O-Holic  "Muistot, muusikot ja musiikki muodostavat eheän elämänkertaelokuvan."
* Hannu Björbacka, Keskipohjanmaa "Dokkari kestää alle puolitoistatuntia. Se saa veden kielelle haluamaan lisää."
* Pekka Eronen, Ilkka-Pohjalainen  "Severi Koivusalon onnistunut dokumentti tuo tykö kaiken kohteensa näköisesti." 
* Jesse Raatikainen, Seura "Arkistomateriaalia, tätä päivää ja musiikkia on editoitu yhteen ensiluokkaisesti.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pepe-elokuvan traileri Youtubessa.
Sotilasarvot Georgian asevoimissa

**Sotilasarvot [[Georgian asevoimat|Georgian asevoimissa]]** jakautuvat upseereihin ja muihin.

## Upseerit

Lähde:

## Muut

Lähde:

## Lähteet
Juho Puls

**Juho Puls** (3. marraskuuta 1868 Helsinki – 10. huhtikuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari. Puls oli myös harrastelijanäyttelijä, ja hän esiintyi sivuosissa suomalaisissa mykkäelokuvissa 1920-luvulla.

Juho Puls valmistui rakennusmestariksi Helsingin teollisuuskoulusta 1894 oltuaan aikaisemmin muurarina muun muassa Teknillisen korkeakoulun ja Helsingin yliopiston kirjastotalon rakennuksilla. Koulusta päästyään Puls toimi rakennustöiden johtajana ja valvojana Helsingissä ja useilla paikoilla maaseudulla. Puls oli vastuunalaisena rakennusmestarina muun muassa Helsingin ja Viipurin asemarakennuksilla ja Agros-yhtiön talon työmaalla Hallitus- ja Mikonkatujen kulmassa Helsingissä sekä valvojana rakennettaessa Varkauden ja Kaukaan tehtaiden voima-asemia, Kaukaan tehtaan vaneeriosastoa ja Valkjärven kasarmirakennuksia sekä Bulevardinkatu 5:n julkisivuja, Hufvudstadsbladetin taloa Heikinkatu 22:ssa ja Kaleva-yhtiön ja Helsingin Osuuskaupan uudisrakennuksia Vladimirinkatu 28:ssa ja Runeberginkatu 60:ssa.

Puls oli Suomen Rakennusmestariliiton ja sen Helsingin osaston jäsen vuodesta 1906. Hän oli Helsingin Rakennusmestariklubin jäsen sekä Helsingin Atleettiklubin ja Voimistelu- ja urheiluseura Jyryn perustajajäsen ja kuului Helsingin Atleettiklubin johtokuntaan useita vuosia. Työväenliikkeen alkuaikoina Puls osallistui työväenjärjestöjen kulttuuriharrastuksiin ja kuului muun muassa Porin Työväen Teatterin perustajajäseniin. Hän toimi useiden kotimaisten elokuvien avustajana.

## Filmografia
Lähde:
* Nummisuutarit 1923, Niko, merimies
* Koskenlaskijan morsian 1923, mies seuroissa ja ruokaileva tukkilainen tuvassa
* Suursalon häät 1924, isäntä Suursalon häissä
* Murtovarkaus 1926, muuan Antin juomaveikko
* Muurmanin pakolaiset 1927, talollinen
* Tukkijoella 1928, Korhonen

## Lähteet
Lääninarkkitehti

**Lääninarkkitehti** on Ruotsissa ja Suomessa käytetty ammattinimike.

Suomessa lääninarkkitehti oli rakennushallituksen alainen virkamies, joka toimi lääninrakennustoimiston johtajana. Virka perustettiin 1847 annetulla asetuksella. Viran haltija otti yhteistyössä lääninhallituksen kanssa osaa oman lääninsä alueella sijaitsevien valtion rakennusten suunnitteluun ja ylläpitoon.

Lääninarkkitehdin hoidettaviksi määrätyt suunnittelutyöt ja muut toimeksiannot tulivat vuoteen 1865 saakka kuvernöörin kautta ja sen jälkeen Yleisten rakennusten ylihallitukselta. Rakennussuunnittelun lisäksi lääninarkkitehti laati asemakaavoja, siltasuunnitelmia ja toimitti mittauksia. Rakennusten ja rakennelmien korjaussuunnitelmat saattoivat olla laajoja muutossuunnitelmia tai vähäisiä vuosikorjaustöitä. Lääninarkkitehdin työaikaa kului paljon valtion rakennusten korjaussuunnitelmien laatimiseen ja valvomiseen. Pohjois-Suomessa lääninrakennuskonttorissa työskenteli 1800-luvulla yksi virkamies, kun taas Etelä-Suomen virastossa oli lääninarkkitehdin lisäksi lääninkonduktööri ja usein myös oppilaita työapuna.

Ruotsissa lääninarkkitehdit ovat yhdyskunta- ja rakennussuunnittelun asiantuntijoita, jotka valvovat lääninsä alueella tapahtuvaa kaavoitusta ja rakentamista yhteistyössä kuntien kanssa. Viisi ensimmäistä lääninarkkitehtia nimitettiin 1920, mutta vasta 1936 sellainen viranhaltija oli saatu jokaiseen lääniin. Lääninarkkitehdit työskentelivät aluksi Ruotsin rakennushallituksen () ja vuodesta 1967 Valtion suunnitteluviraston (*Statens planverk*) alaisuudessa. Lääninhallituksiin heidät siirrettiin 1971.

## Lähteet
Wu Yanni

**Wu Yanni** (, s. 28. heinäkuuta 1997 Sichuan, Kiina) on kiinalainen pika-aitajuoksija. Hän on moninkertainen Kiinan aitajuoksumestari.

Wu saavutti vuonna 2021 universiadeissa hopeaa 100 metrin aitajuoksussa ajalla 12,76. Aasian-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui viidenneksi vuonna 2019, vuoden 2023 loppukilpailussa hänet hylättiin, ja vuonna 2025 hän saavutti pronssia ajalla 13,07. Pariisin olympialaisissa 2024 hän karsiutui alkuerissä ajalla 12,97. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän karsiutui 60 metrin aitajuoksun alkuerissä Glasgow'ssa 2024 ja välierissä Nanjingissa 2025, jolloin hän juoksi Kiinan-ennätyksen 8,01.

Wun ennätys 100 metrin aitajuoksussa on kesäkuussa 2024 juostu 12,74. Sisäradoilla hän on juossut 60 metrin aidat aikaan 8,01 maaliskuussa 2025.

## Lähteet
Ankawa

**Ankawa** tai **Ainkawa** (, ) on kaupunki Irakin Kurdistanissa Arbilin kaupungin vieressä. Kaupungin asukkaat ovat pääosin kristittyjä ja kaupunki on huomattava Kurdistanien kristittyjen keskus. Idän apostolisen kirkon patriarkatti sijaitsee Ankawassa. Asukkaita Ankawassa on noin 40&nbsp;000.

## Maantiede

Ankawa sijaitsee Irakin Kurdistanin Arbilin maakunnassa. Se on vuodesta 2021 muodostanut oman piirikuntansa. Ankawa on Arbilin kaupungin vieressä ja sen rakennettu kaupunkialue on kasvanut käytännössä kiinni suurempaan naapuriinsa.

## Historia
Ankawan alueella ja viereisellä Arbilin kaupungilla on pitkä historia. Ankawassa sijaitsee on rauniokumpu, joka on peräisin Assyrian valtakunnan kaudelta. Paikalliset tuntevat kukkulan nimellä *Qasra*. Kristinusko alkoi levitä alueella luultavasti jo ensimmäisellä vuosisadalla jaa. 300-luvulla tuolloin aluetta hallinneesta Armenian kuningaskunnastatuli ensimmäinen kristitty valtio. Kristityt kuuluivat alkujaan Idän apostoliseen kirkkoon, mutta monia sen jäseniä liittyi etenkin 1700-luvulta lähtien kaldealaiskatoliseen kirkkoon.

Joidenkin tutkijoiden mukaan nykyisen Ankawan nimi on johdettu persiankielisestä alkuperäisestä nimestä "Amk Abad". 1300-luvulla nimestä käytettiin tästä muuttunutta muotoa "Amkawa" ja 1700-luvulta lähtien nykyistä muotoa Ankawa/Ainkawa. Ranskalainen lähetyssaarnaaja Jacques Rhétoré kirjoitti Arbilin seudusta matkustaessaan alueella 1800-luvulla ja mainitsee Arbilin vanhan kristityn vähemmistön hävinneen kokonaan. Sen sijaan hän mainitsee Ankawan kristityn kylän kaupungin vieressä. Rhétorén mukaan Ankawassa asui tuolloin 250 kristittyä perhettä.

Ankawasta tuli Arbilin piirikunnan alapiiri vuonna 1956. Äärijärjestö Isis valtasi suuria alueita Pohjois-Irakissa vuonna 2014 ja Ankawaan saapui suuri määrä assyrialaisia pakolaisia. Lokakuussa 2021 Ankawa erotettiin Arbilistä omaksi piirikunnakseen. Nopeasti kasvava kaupunki on kuitenkin muuten sulautunut Arbilin laajempaan metropolialueeseen.

## Väestö

Ankawan asukasluku on noin 40&nbsp;000. Noin 90&nbsp;% paikallisista on kristittyjä ja loput 10&nbsp;% muslimeja. Kaupungissa on nykyisin myös joitakin mandealaisia, joita on paennut pohjoiseen Etelä-Irakista. Kristityt kuuluvat kaldealaiskatoliseen kirkkoon ja idän apostoliseen kirkkoon, sekä pienempiin kirkkokuntiin. Nykyisin kaupungissa toimii idän apostolisen kirkon patriarkaatti. Myös kaldealaiskatolinen kirkko on siirtänyt monia toimintojaan Bagdadista Ankawaan.

Paikalliset puhuvat nykyarameaa, jota opetetaan julkisissa kouluissa.

## Lähteet
Marion Tinsley

**Marion Tinsley** (3. helmikuuta 1927 – 3. huhtikuuta 1995) oli yhdysvaltalainen tammenpelaaja, jota pidetään yleisesti kaikkien aikojen parhaana tammenpelaajana. Vuosien 1950–1995 aikana Tinsley voitti kaikki turnauksensa ja ottelunsa sekä hävisi vain seitsemän yksittäistä peliä.

Kentuckyssa varttunut Tinsley oli lahjakas lapsi ja pääsi collegeen jo 15-vuotiaana. Tammen hän oppi collegensa kirjastossa, minkä jälkeen hän harjoitteli peliä hyvin intensiivisesti. Hallittuaan tammiturnauksia vuosikymmenien ajan ja pidettyään hallussaan pelin maailmanmestaruutta Tinsley oli jo lopettanut pelaamisen 1990-lukuun mennessä vastuksen puutteen vuoksi. Hän palasi laudan ääreen vuonna 1992 saatuaan kelpoisensa vastustajan vuonna 1989 kehitetystä Chinook-tietokoneohjelmasta. Tinsley hävisi Chinookille vain yksittäisiä pelejä, mutta ei koskaan kokonaista ottelua. Viimeisen ottelunsa hän jätti kesken vuonna 1994 tasatilanteessa sairastuttuaan haimasyöpään, johon hän kuoli seuraavana vuonna.

Tinsley oli ammatiltaan matematiikan lehtori, ja hän toimi maallikkopappina.

## Lähteet
Toiset pidot Tornissa

**Toiset pidot Tornissa** oli vuonna 1954 ilmestynyt Gummeruksen kustantama keskustelukirja, jonka toimitti Eino S. Repo. Teoksen esikuvana oli vuonna 1937 ilmestynyt Pidot Tornissa-kirja.

Hotelli Tornissa pidettyjen keskusteluiden aiheina olivat Itä ja Länsi; Kulttuuri ja demokratia; Huviteollisuus; Tekniikka ja humanismi sekä Yksilöparka ja Kirjallinen ilta. Keskusteluihin osallistujia oli 14. Kaikki eivät ole mukana jokaisessa keskustelussa. Kussakin keskustelussa yksi keskustelijoista toimii aina alustajana.

Nimimerkkeinä esiintyneiden keskustelijoiden henkilöllisyyden paljasti professori Matti Kuusi vuonna 1973. 

Kirjan jatkona ilmestyi 1963 Erno Paasilinnan toimittamana *[[Pidot Aulangolla]]* ja 1972 *Pidot Suomessa*.

## Keskustelijat
* Arvostelija – Kauko Kare, toimittaja, Turun Sanomien kirjallisuusarvostelija
* Asiantuntija – Heikki Miekk-oja, metalliopin professori
* Herra Tohtori – Matti Kuusi, kansanrunouden tutkija, etnologi 
* Humanisti – Touko Voutilainen, Uuden Suomen kulttuuritoimittaja, historioitsija ja filosofi
* Konservatiivi – Yrjö Kivimies, ensimmäisen Pidot Tornissa-kirjan toimittaja
* Kulissimies – Eino S. Repo, kirjallisuuskriitikko, Gummeruksen johtokunnan jäsen
* Lyyrikko – Tuomas Anhava, Otavan kustannusvirkailija ja Suomalaisen Suomen toimitussihteeri 
* Optimisti – Kauko Sipponen, lakitieteen lisensiaatti, Väestöliiton asuntoasian toimiston päällikkö
* Puoluepoliitikko – Väinö Leskinen, SDP:n kansanedustaja, sisäasiainministeri
* Rouva Kirjailija – Eila Pennanen, kirjailija ja Parnasson toimitussihteeri 
* Tieteilijä – Risto Tuomikoski, tohtori, kasvitieteen apulaisprofessori
* Toimittaja – Sakari Virkkunen, Ylioppilaslehden entinen päätoimittaja
* Toimitusjohtaja – Kalervo Pakkala, ekonomi, lainopin kandidaatti, Valiolehdet Oy:n toimitusjohtaja
* Tosikko – Lauri Hyvämäki, SOK:n tiedotussihteeri, Suomalaisen Yhteiskunnan Tuki-säätiön tutkija 

## Lähteet
Pidot Aulangolla

**Pidot Aulangolla** oli vuonna 1963 ilmestynyt Kariston kustantama keskustelukirja, jonka toimitti Erno Paasilinna. Teoksen esikuvia oli vuonna 1937 ilmestynyt Pidot Tornissa&nbsp;-kirja ja 1954 ilmestynyt Toiset pidot Tornissa&nbsp;-kirja.

Keskusteluiden aiheina olivat Kansallisuus-kansainvälisyys; Ulkopolitiikkaa ja ulkopolitiikkaa; Tasan ei käy onnenlahjat; 1960-luvun kulttuuripolitiikka sekä Kirjallisuutta ja kirjallisuutta. Keskusteluihin osallistujia oli 11. 

## Keskustelijat
* Pirkko Rommi (Historioitsija)
* Heikki Brotherus (Kosmopoliitti)
* Kauko Kare (Kriitikko)
* Jyrki Juurmaa (Majakanvartija)
* Heikki Eskelinen (Oikolukija)
* Aku-Kimmo Ripatti (Opettaja)
* Martti Qvist (Puhemies)
* Väinö Kirstinä (Runoilija)
* Jouko Siipi (Sosiaalipoliitikko)
* Matti Mannerkorpi (Talousmies)
* Erno Paasilinna (Toimittaja).
* Yrjö Kivimies (Konservatiivi), osallistui vain viimeiseen keskusteluun

## Pitojen jälkipyykkiä
Kirjan julkaisun jälkeen Aulangon pitojen arvostelijat väittivät että keskustelujen osanottajat edustivat yksipuolisesti konservatiivisia piirejä ja ulkopoliittista oppositiota. Ulkopolitiikka-lehden pääkirjoituksessaan Eino S. Repo totesi, että keskusteluista olisi ulkopolitiikka pitänyt jättää kokonaan pois ja että keskustelijat käyttivät sananvapautta vastuuttomasti ja vaikeuttavat ulkopolitiikan hoitoa. Paasilinnan mukaan keskusteluun oli kyllä pyydetty muun muassa kirjailija Väinö Linnaa, professori Jan-Magnus Janssonia ja osastopäällikkö Max Jakobsonia, mutta he olivat kieltäytyneet. Etenkin keskustelujen ulkopolitiikkaan koskenut osa herätti voimakasta arvostelua. Keskusteluissa Jyrki Juurmaa oli puolustanut harjoitettua idänpolitiikkaa varauksetta, toiset keskustelijat taas kulkivat enimmäkseen keskitietä ja vain Heikki Eskelinen ja Kauko Kare olivat olleet jyrkästi harjoitettua idänpolitiikkaa vastaan ja osaksi heitä säestivät Pirkko Rommi ja Heikki Brotherus. Presidentti Urho Kekkonen kirjoitti Kariston kustannusjohtajalle ja yhdelle keskustelijoista Martti Qvistille myllykirjeen, jossa hän arvosteli kovin sanoin muun muassa väitteitä ”myöntyvyyssuunnan” olemassaolosta. Qvistin aloitteesta tätä keskustelua jatkettiin julkaisemalla vuonna 1964 kirjanen Sanan vapaus, jossa mukaan kutsuttuna opponenttina toimi Eino S. Repo, mutta tämäkin kirjanen sai kielteisen vastaanoton. Helsingin työväentalolla 25. syyskuuta 1964 pitämässään puheessa Kekkonen käytti Aulangon pidoissa käytyä ulkopoliittista keskustelua varoittavana esimerkkinä virallisen ulkopolitiikan vastaisuudesta. 

Vuonna 1972 ilmestyi jatkona Erno Paasilinnan toimittamana Pidot Suomessa&nbsp;-teos. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Urho Kekkosen kirje kustannusjohtaja, maisteri Martti Qvistille 25.9.1963
* Urho Kekkosen kirje Martti Qvistille 18.10.1963
Martti Qvist

**Martti Vilhelm Qvist** (16. kesäkuuta 1924 Kemi – 16. kesäkuuta 2004) oli suomalainen opetusneuvos.

Karihaaran Vainionperällä lapsuutensa viettäneen Martti Qvistin vanhemmat olivat Kemi-yhtiön työnjohtaja Eino Qvist ja Hilja Lempeä. Qvistin koulunkäynnin keskeytti ensin talvisota ja sitten jatkosota, jolloin hän joutui rintamalle. Sodan jälkeen Qvist suoritti lukio-opintonsa loppuun Niinisalon sisäoppilaitoksessa ja pääsi ylioppilaaksi Kemin yhteislyseosta 1946. Hän suoritti Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa kandidaattitutkinnon 1950 ja maisterin tutkinnon 1956.

Qvist oli opiskeluaikanaan ajoittain toimittajana Pohjolan Sanomissa mutta kiinnostui sitten aikuiskasvatuksesta. Hän oli KemissäVeitsiluodon kansalaisopiston ja Luotolan johtajana 1950 ja sitten Yhteiskunnallisen korkeakoulun yhteiskuntatieteellisen tutkimuslaitoksen assistenttina 1953–1955. Kustannusliike Arvi A. Kariston kirjallisena johtajana Qvist toimi vuosina 1955–1965. Hän siirtyi sitten ensin opettajaksi ja sitten rehtoriksi Viittakiven opistoon Hauholle ja toimi vielä Hämeenlinnan kaupungin kulttuuritoimenjohtajana 1982–1987. Qvist toimi uransa aikana lisäksi Veitsiluodon ammattikoulun äidinkielen opettajana sekä sosiologian ja kirjallisuuden opettajana ja luennoitsijana useissa oppilaitoksissa, kuten Lapin kansankorkeakoulussa, Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa, Toimelan vapaaopistossa ja Kätilöopistossa. Martti Qvist sai opetusneuvoksen arvon 1987.

Martti Qvist oli naimisissa kirjastonhoitaja Anni Amanda Aspegrenin kanssa.

## Julkaisuja
* *Lukemisharrastus: Helsingissä suoritettu haastattelututkimus*; tutkimuksen suorittamistapaa koskevan luvun kirj. Faina Jyrkilä. Karisto 1960

## Toimitustöitä
* *Yhdestoista "Hyvää yötä!": hetki lepoa kunnes nukutte*. Karisto 1959
* *Kahdestoista "Hyvää yötä!": hetki lepoa kunnes nukutte*. Karisto 1961
* *Katupeilistä kortteliralliin : kirjallisia kuvia Hämeenlinnasta*; toim. Hilja Mörsäri ja Martti Qvist. Hämeenlinnan kaupunki, Hämeenlinna 1989 

## Suomennoksia
* Ruth Krauss : *Minä olisin sinä ja sinä olisit minä* ; kuv. Maurice Sendak ; suom. Martti Qvist. Karisto 1956 (alkuteos *I'll be you and you be me*)
* Bertil Malmberg : *Pojan maailma*. Karisto 1959 (alkuteos *Åke och hans värld*)
* Ruth Krauss ; *Kuoppa on kaivamista varten* ; suom. Martti Qvist ; kuv. Maurice Sendak. Karisto 1960 (alkuteos *A hole is to dig*)
* Carson McCullers : *Surullisen kahvilan balladi*. Karisto 1961 (alkuteos *The ballad of the sad café*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Urho Kekkosen kirje kustannusjohtaja, maisteri Martti Qvistille 25.9.1963
* Urho Kekkosen kirje Martti Qvistille 18.10.1963
Rotusielu

**Rotusielu** () on kansallissosialismissa ja sitä edeltäneissä rotuteorioissa esiintynyt käsite, jolla viitattiin koettuihin biologian ulkopuolisiin rotuja määrittäneisiin tekijöihin.

## Historiallisia käsityksiä
Houston Stewart Chamberlain esitteli ajatuksiaan kaksiosaisessa pääteoksessaan *[[Die Grundlagen des neunzehnten Jahrhunderts]]* (1899). Hän käytti rotusielun käsitettä selittämään sitä, miksi kaikki saksalaiset eivät fyysisesti ilmentäneet koettua ja ihannoitua arjalaisuutta. Hän väitti saksalaisia joka tapauksessa yhdistäneen jaetun rotusielun. Antropologi Otto Reche puolestaan väitti kielen heijastavan rotusielua. Hän oli vakuuttunut siitä, että rotu ja kieli olivat alun perin korreloineet keskenään, mutta olivat ajautuneet erilleen ”puhtaiden rotujen” sekoituttua.

Alfred Rosenberg esitteli teoksessaan *[[Der Mythus des 20. Jahrhunderts]]* dualistisen ajattelun, jossa yhdistettiin metafyysisiä ja naturalistisia uskomuksia. Hän käytti rotusielua käsitteenä, jonka hän koki mahdollistavan yhteisön ryhmäidentiteetin ja sille ominaisen kulttuurin. Rosenbergin käsityksissä rotu ei ollut puhtaasti biologinen käsite. Hän uskoi rotusielun tuottavan koetulle rodulle sisäsyntyisen, mutta luontoon perustumattoman ja syvän yhteyden. Rosenbergin mukaan henkilön sitoivat tiettyyn kansaan ”veri ja sielu”. Hän uskoi jokaista rotua vastaavan tietynlaisen sielun ja jokaista sielua vastaavan tietyn rodun. Rosenberg ei kuitenkaan uskonut kaikilla ihmisillä olevan rotusielua vaan erityisesti juutalaisia hän piti ”epärotuna”, jolta hänen mukaansa puuttuivat sielu ja todellinen ihmisyys. Monet natsipuolueen toimijat hylkäsivätkin rodun käsitteen sitomisen biologiaan.

## Lähteet
Sumatran viidakoissa

**Sumatran viidakoissa** (*East of Sumatra*) on Budd Boetticherin ohjaama yhdysvaltalainen seikkailuelokuva vuodelta 1953. Länsimaisten miesten johtamien, Malakan niemimaan rannikon saarella sijaitsevien tinakaivosten ympärillä liikkuvan tarinan pääosissa näyttelevät Jeff Chandler, Marilyn Maxwell ja Anthony Quinn.

## Vastaanotto
*Helsingin Sanomien* Paula Talaskivi kirjoitti, että ajoittain huvittavia käänteitä tarjoava tarina kärsii länsimaisten näyttelijöiden käyttämisestä myös paikallisten henkilöiden roolissa, epäuskottavimpana mustan kuontalon saanut platinablondi Marilyn Maxwell. Talaskiven mielestä myös elokuvan eräät sivujuonet unohdetaan viedä loppuunsa.

## Lähteet
Zendan vanki

**Zendan vanki** voi tarkoittaa seuraavia:
**[[Zendan vanki (romaani)|Zendan vanki]]* (*The Prisoner of Zenda*), Anthony Hopen romaani vuodelta 1894
**[[Zendan vanki (vuoden 1922 elokuva)|Zendan vanki]]*, Rex Ingramin mykkäelokuva vuodelta 1922
**[[Zendan vanki (vuoden 1937 elokuva)|Zendan vanki]]*, John Cromwellin elokuva vuodelta 1937
**[[Zendan vanki (vuoden 1952 elokuva)|Zendan vanki]]*, Richard Thorpen elokuva vuodelta 1952
**[[Zendan vanki (vuoden 1979 elokuva)|Zendan vanki]]*, Richard Quinen komediaelokuva vuodelta 1979
**[[Zendan vanki (televisiosarja)|Zendan vanki]]*, Leonard Lewisin tv-minisarja vuodelta 1984
**Zendan vanki*, australialainen animaatioelokuva vuodelta 1988
Jyrki Juurmaa

**Jyrki Ylermi Juurmaa** (22. marraskuuta 1929 Viipuri – 10. joulukuuta 2010 Järvenpää) oli suomalainen psykologi, tutkija ja professori. Hän oli valtion vanhempi tutkija ja työterveyslaitoksen tutkimuspsykologi vuosina 1954–1967. Hän oli myös Tampereen yliopiston psykologian dosentti sekä Psykologiliiton hallituksen ja valtion yhteiskuntatieteellisen toimikunnan jäsen. Vuosina 1970–1974 Juurmaa oli Jyväskylän yliopiston erityispedagogiikan professori. Hän oli myös 1960-luvulla toimineen vasemmistolaisen keskustelukerhon Faros-seuran johtava hahmo.

## Julkaisuja
* *On the ability structure of the deaf*, Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun väitöskirja. Jyväskylä 1963
* *Orientoitumiskyvystä näköaistin puuttuessa*. Työterveyslaitoksen tutkimuksia 7. Helsinki 1964
* *Näkökohtia neuropsykologian problematiikkaan*. Tampereen yliopiston psykologian laitoksen oppimateriaaleja, Tampere 1982

## Toimitustöitä
* *Entä nyt, vasemmisto?: keskustelu sosialismista, vasemmiston yhteistyöstä ja kulttuuripolitiikasta*; toim. Jyrki Juurmaa, Kalevi Suomela. Tammi 1966

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Urho Kekkosen kirje Jyrki Juurmaalle 27.3.1963
Aukran kirkko

**Aukran kirkko** () on Aukran kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1835.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kulmakivipuhe

**Kulmakivipuhe** (, tunnetaan myös nimellä *the Cornerstone Address*) oli Alexander Stephensin, Amerikan konfederaation virkaatekevän varapresidentin, pitämä puheenvuoro Savannahin teatterissa, Georgiassa, 21. maaliskuuta 1861, muutamaa viikkoa ennen Yhdysvaltain sisällissodan alkua.

Improvisoidussa puheessaan Stephens puolusti orjuutta mustan rodun oletetusta alemmuudesta johtuvana perustavanlaatuisena ja oikeutettuna järjestelmänä, selitti Yhdysvaltain ja Konfederaation perustuslakien perustavanlaatuiset erot, luetteli Unionin ja Konfederaation ideologioiden välisiä eroja ja esitti Konfederaation perustelut liitovaltiosta irtautumiselle.

## Puheen nimi
"Kulmakivipuhe" on saanut nimensä siitä, että Stephens käytti sanaa "cornerstone" ("kulmakivi") kuvatakseen valkoisen ylivallan ja mustien alisteisuuden "suurta totuutta", johon irtautuminen ja Konfederaation perustaminen perustuivat:

Uusi hallituksemme perustuu täsmälleen [tasa-arvolle] vastakkaiseen periaatteeseen; sen perusta on laskettu suurelle totuudelle, sen kulmakivi lepää suurella totuudella, että neekeri ei ole tasa-arvoinen valkoisen miehen kanssa; että orjuus, ylemmälle rodulle alistuminen, on hänen luonnollinen ja normaali osansa. - - Muistan kerran kuulleeni erään pohjoisen osavaltion herrasmiehen, voimakkaan ja kyvykkään, julistavan edustajainhuoneessa vakuuttavasti, että me etelässä lopulta joutuisimme taipumaan tässä orjuusasiassa, että periaatetta vastaan on mahdoton käydä onnistunutta sotaa niin politiikassa kuin fysiikassa tai mekaniikassakin. Että periaate voittaisi lopulta. Että me, säilyttäessämme orjuuden sellaisena kuin se meillä on olemassa, kävimme sotaa periaatetta vastaan, luontoon perustuvaa periaatetta, ihmisten tasa-arvon periaatetta. Vastasin hänelle, että hänen omien perustelujensa mukaan meidän tulisi lopulta onnistua ja että hän ja hänen liittolaisensa, ristiretkellään instituutioitamme vastaan, epäonnistuisivat lopulta. Myönsin esitetyn totuuden, että on mahdoton käydä onnistunutta sotaa periaatetta vastaan niin politiikassa kuin fysiikassa tai mekaniikassakin; kerroin kuitenkin hänelle, että hän ja hänen kanssaan toimivathan ne kävivät sotaa periaatetta vastaan. He yrittivät tehdä tasa-arvoisia asioista, jotka Luoja oli tehnyt epätasa-arvoisiksi.

## Lähteet
Auren kirkko

**Auren kirkko** () on Auren kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1924.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Zendan vanki (vuoden 1952 elokuva)

**Zendan vanki** (*The Prisoner of Zenda*) on Richard Thorpen ohjaama yhdysvaltalainen seikkailuelokuva vuodelta 1952. Värielokuva perustuu Anthony Hopen moneen kertaan filmatisoituun romaaniin *[[Zendan vanki (romaani)|Zendan vanki]]* vuodelta 1894, ja pääosissa näyttelevät Stewart Granger (kaksoisroolissa), Deborah Kerr, James Mason, Jane Greer ja Louis Calhern.

## Juoni
Kun kuvitteellisen Ruritanian kuningaskunnan kruununprinssi huumataan ja kidnapataan vähän ennen kruunajaisiaan, tulevan kuninkaan sijaiseksi värvätään tämän serkku, maassa paraikaa lomaileva englantilaismies. Molempia rooleja näyttelee Stewart Granger.

## Vastaanotto
*Helsingin Sanomien* Paula Talaskivi nosti vuonna 1953 uutuuselokuvan parhaaksi puoleksi Grangerin ja Masonin hahmojen väliset uljaat miekkailukohtaukset.

## Lähteet
Sotilasarvot Armenian asevoimissa

**Sotilasarvot Armenian asevoimissa** jakautuvat upseereihin ja muihin. Koska Armenia on sisämaavaltio, sillä ei ole laivastoa.

## Upseerit

Lähde:

## Muut

Lähde:

## Lähteet
Vangenin kirkko

**Vangenin kirkko** () on Aurlandin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1200-luvulta.
## Kuvia

Vangen kirke, Aurland, interior, July 2009-1.jpg|Alttari

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Flåmin kirkko

**Flåmin kirkko** () on Aurlandin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1670.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Norsk Jernbaneforbund

**Norsk Jernbaneforbund** (lyh. **NJF**; vuosina 1892–1918 *De Norske Jernbaneforeningers Forbund*) on norjalainen rautatiealan ammattiliitto, joka kuuluu keskusjärjestö LO:hon. Se on perustettu vuonna 1892 ja sillä oli noin 15&nbsp;000 jäsentä vuonna 2023.

## Lähteet
Eidfjordin kirkko

**Eidfjordin kirkko** () on Eidfjordin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva tiilikirkko vuodelta 1981.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Norjan rautatiemuseo

**Norjan rautatiemuseo** () on Norjan Hamarissa sijaitseva rautatiemuseo. Se on perustettu vuonna 1896, ja sen kokoelmiin kuuluu muun muassa vanhoja vetureita sekä asemarakennuksia.
## Kuvia

Norsk Jernbanemuseum, Hamar 2014.jpg|Näyttelyrakennus
NSB 2a 16 at Norsk Jernbanemuseum.jpg|NSB 2A 16 -veturi vuodelta 1861.
Bestum stasjon Jernbanemuseet.jpg|Bestumin asema

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Verkkosivut
Oscar Alin

**Oscar Josef Alin** (22. joulukuuta 1846 Falun – 31. joulukuuta 1900 Tukholma) oli ruotsalainen historioitsija ja Uppsalan yliopiston professori vuodesta 1882. Hän tulkitsi, että Kaarle XIV Juhana oli vuonna 1814 saanut Norjan haltuunsa nimenomaan Ruotsin kuninkaan ominaisuudessa, ja Norja oli siksi alisteisessa asemassa Ruotsiin nähden (nk. *lydrikesteorin*). Alin valittiin vuonna 1888 valtiopäivien ensimmäiseen kamariin. Poliitikkona hän vastusti myönnytyksiä norjalaisille, elleivät he samalla saisi lisää velvollisuuksia.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Peter Pomerantsev

**Peter Pomerantsev** (synt. **Pjotr Igorevitš Pomerantsev**, ; s. 1977 Kiova) on neuvostoliittolaissyntyinen brittiläinen tietokirjailija, toimittaja ja televisiotuottaja.

Pomerantsev asui vuodesta 2001 Venäjällä ja työskenteli TNT-televisiokanavalle. Marraskuussa 2010 hän palasi Lontooseen. Pomerantsev oli *senior fellow* London School of Economicsissa vuosina 2017–2020 ja sitten Johns Hopkinsin yliopiston SNF Agora Institutessa. Hän on kirjoissaan käsitellyt digitaalisen aikakauden propagandaa ja disinformaatiota. Pomerantsevin kirjoituksia on julkaistu muun muassa *[[The Guardian]]issa*, *[[The Atlantic]]issa*, *[[The New York Times]]issa* ja *[[Granta]]ssa*. Hän on saanut kutsuja konferensseihin ja seminaareihin muun muassa Natoon ja Euroopan unioniin sekä Oxfordin, Cambridgen, Harvardin, Columbian ja Princetonin yliopistoihin.

## Kirjoja
* *Mikään ei ole totta ja kaikki on mahdollista – uuden Venäjän surrealistinen sydän* (suomennos Kirsi Luoma, Like Kustannus, 2015; alkuperäisversio *Nothing Is True and Everything Is Possible: The Surreal Heart of the New Russia*, 2014)
* *This Is Not Propaganda: Adventures in the War Against Reality* (2019)
* *How to Win an Information War: The Propagandist Who Outwitted Hitler* (2024)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Porvoon adventtiseurakunta

**Porvoon adventtiseurakunta** on Porvoossa toimiva adventtiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1970. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Porvoon keskustassa Pihlajatiellä. Seurakunnan pastorina toimii Aimo Helminen. Seurakunta kuuluu Suomen Adventtikirkko -kirkkokuntaan.

## Katso myös
* Uskonto Uudellamaalla
* Adventismi Suomessa
* Suomen Adventtikirkko

## Lähteet
Bagdida

**Bagdida** ( tai , *Baḫdīdā*, ) eli **Qaraqoš** (, ) on kaupunki Irakin Niniven maakunnassa Mosulin eteläpuolella. Se on nykyisin suurin niin sanotun Niniven tasangon kristityistä kaupungeista. Kaupungin asukasluku oli vuonna 2020 arviolta 35&nbsp;000.

## Maantiede

Bagdida sijaitsee Pohjois-Irakin Niniven maakunnassa noin 30 kilometriä Mosulin kaupungista etelään ja 80 kilometriä Arbilin kaupungista länteen. Alue on niinsanottua Niniven tasankoa. Noin 40 kilometriä kaupungista etelään sijaitsee Iso-Zabin ja Tigrisin yhtymäkohta.

## Historia
Kaupungin virallinen nimi Bagdida on syyrian kieltä ja se viittaa mahdollisesti jumalan antamaan "paikkaan" tai "taloon". Toinen usein käytetty kaupungin nimi on Qaraqoš, joka on puolestaan turkkilaisperäinen ja viitaa mustaan lintuun. 

Kansanperinteen mukaan kristinusko saapui alueelle 300-luvun lopulla tai 400-luvun alussa. Varsinainen kääntyminen uskoon laajemmassa mittakaavassa lienee alkanut vasta 600-luvulla. Alueella vaikuttivat aluksi etenkin nestoriolaiset ja myöhemmin monofysiitit. 1000- ja 1100-luvuilla paikalle saapui monia kristittyjä Tikritissä heidän paetessaan käännytystä islamiin. 1700-luvulla paikallisia liittyi kaldealaiskatoliseen kirkkoon. Vuonna 1743 Persian hallitsija Nadir Šah tuhosi sotaretkellään alueen kautta paikallisia kirkkoja ja itse kaupunki ryöstettiin.

Äärijärjestö Isis valtasi kaupungin sen joukkojen edetessä Pohjois-Irakissa elokuussa 2014. Monet paikalliset pakenivat Irakin Kurdistaniin. Irakin armeija ja kristittyjen muodostamat puoliaseelliset joukot vapauttivat kaupungin lokakuussa 2016 osana laajempaa operaatiota vapauttaa Mosulin kaupunki. Monet kaupungista paenneet palasivat koteihinsa huhtikuusta 2017 alkaen.

Lokakuussa 2023 vähintään 107 henkilöä kuoli hääjuhlissa syttyneessä tulipalossa.

## Väestö
Bagidan asukasluku vuonna 2020 oli arviolta 35&nbsp;000. Ennen Isis-järjestöä kaupungin asukasluku oli noin 50&nbsp;000. Bagdida on nykyisin Niniven tasangon kristityistä kaupungeista suurin ja sitä on luonnehdittu alueen kristittyjen eräänlaiseksi uskonnolliseksi pääkaupungiksi.

## Lähteet
Sharon van Rouwendaal

**Sharon van Rouwendaal** (s. 9. syyskuuta 1993 Baarn) on alankomaalainen uimari. Hän on voittanut avovesiuinnissa kaksi olympiakultaa ja kolme maailmanmestaruutta. Ratauinnissa hän on voittanut lyhyen radan MM-kilpailuissa yhden maailmanmestaruuden viestiuinnissa.

Van Rouwendaal kilpaili olympialaisissa ensimmäisen kerran Lontoossa 2012. Hän ui avausosuuden 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauintiviestissä, jossa Alankomaat sijoittui kuudenneksi. Hän ei yltänyt henkilökohtaisilla matkoilla loppukilpailuihin vaan sijoittui 200 metrin selkäuinnissa 11:nneksi ja 100 metrin selkäuinnissa 20:nneksi. Rio de janeiron olympialaisissa hän sijoittui 400 metrin vapaauinnissa 19:nneksi. Avovesiuinnissa hän voitti kultaa 10 kilometrin kilpailussa 17,4 sekunnin erolla hopeamitalisti Rachele Bruniin. Tokion olympialaisissa 2021 hän sijoittui ratauinnissa 200 metrin selkäuinnissa 16:nneksi yllettyään välieriin. Avovesiuinnissa hän saavutti hopeaa 0,9 sekunnin erolla kultaa vieneeseen Ana Marcela Cunhaan. Pariisin olympialaisissa 2024 van Rouwendaal voitti avovesiuinnissa kultaa 5,5 sekunnin erolla hopeamitalisti Moesha Johnsoniin.

Van Rouwendaal on voittanut avovesiuinnissa kolme maailmanmestaruutta: 10 kilometrillä Budapestissa 2022 sekä viidellä ja 10 kilometrillä Dohassa 2024. Hän on saavuttanut avovesiuinnissa neljä MM-hopeaa, joista yksi on sekajoukkuekilpailusta, ja yhden MM-pronssin. Ratauinnissa hän on saavuttanut pitkällä radalla MM-pronssia 200 metrin selkäuinnissa Shanghaissa 2011 ja MM-hopeaa 400 metrin vapaauinnissa Kazanissa 2015. Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa 2014 van Rouwendaal voitti kultaa 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä sekä saavutti hopeaa 400 metrin vapaauinnissa ja pronssia 800 metrin vapaauinnissa.

Van Rouwendaal on voittanut avovesiuinnissa kahdeksan Euroopan-mestaruutta: 10 kilometrillä ja sekajoukkuekilpailussa Berliinissä 2014, 5 kilometrillä, 10 kilometrillä ja sekajoukkuekilpailussa Glasgow'ssa 2018, 5 kilometrillä ja 10 kilometrillä Budakalászissa 2021 sekä 5 kilometrillä Roomassa 2022.

Van Rouwendaalille rakas Rio-niminen lemmikkikoira kuoli toukokuussa 2024. Hän otti tuhkauksen jälkeen ranteeseensa koirasta muistuttavan käpälätatuoinnin ja omisti Pariisin olympiavoittonsa lemmikilleen.

## Lähteet
Ana Marcela Cunha

**Ana Marcela de Jesus Soares da Cunha** (s. 23. maaliskuuta 1992 Salvador da Bahia) on brasilialainen uimari. Hän on voittanut avovesiuinnissa yhden olympiakullan ja seitsemän maailmanmestaruutta.

Cunha kilpaili olympialaisissa ensimmäisen kerran Pekingissä 2008. Tuolloin hän sijoittui 10 kilometrin avovesiuinnissa viidenneksi. Rio de janeiron olympialaisissa hän sijoittui avovesiuinnissa kymmenenneksi. Tokion olympialaisissa 2021 hän voitti avovesiuinnissa kultaa 0,9 sekunnin erolla hopeamitalisti Sharon van Rouwendaaliin. Pariisin olympialaisissa 2024 Cunha sijoittui neljänneksi.

Cunha on voittanut avovesiuinnissa seitsemän maailmanmestaruutta: 25 kilometrillä Shanghaissa 2011, Kazanissa 2015 ja Budapestissa 2017, viidellä ja 25 kilometrillä Gwangjussa 2019 sekä viidellä ja 25 kilometrillä Budapestissa 2022. Lisäksi hän on saavuttanut kaksi MM-hopeaa, joista toinen on sekajoukkuekilpailusta, ja kahdeksan MM-pronssia.

## Lähteet
Tina Kandelaki

**Tinatin Givijevna Kandelaki** (, ; s. 10. marraskuuta 1975) on georgialaissyntyinen venäläinen juontaja, yrittäjä ja poliittinen kommentaattori.

Kandelaki opiskeli 1990-luvulla Tbilisissä ja myöhemmin Venäjän humanististen tieteiden valtionyliopistossa. 1990-luvulla hän työskenteli radioasemalla ja televisiokanavalla Georgiassa. Vuonna 1995 hän muutti Moskovaan. Kandelaki on työskennellyt eri ohjelmien juontajana muun muassa Pervyi kanalilla ja Eho Moskvy -radioasemalla. Vuonna 2008 Kandelaki oli mukana perustamassa Apostol-mediayhtiötä. Vuonna 2009 Dmitri Medvedev nimitti hänet Venäjän federaation kansalaiskamarin jäseneksi. 2010-luvun alussa Kandelaki kohtasi kritiikkiä Venäjän oppositiolta, koska hän ilmaisi avoimesti tukensa Yhtenäiselle Venäjälle ja Vladimir Putinille. Hän suhtautui kriittisesti Georgian silloiseen presidentti Mikheil Saakašviliin. Kandelaki on ollut aktiivinen sosiaalisessa mediassa ja oli vuonna 2012 Twitterin suosituin venäläinen Medvedevin jälkeen. Myös hänen blogistaan tuli yksi Venäjän luetuimmista. Maaliskuussa 2022 Kandelakilla oli Instagramissa kolme miljoonaa seuraajaa.

Kandelaki on toiminut Gazprom-Median varajohtajana. Hän omistaa georgialaisen Tinatin-ravintolan Moskovassa ja AnsaLigy-kosmetiikkamerkin. Vuonna 2006 Kandelaki joutui auto-onnettomuuteen ollessaan matkustajana oligarkki Suleiman Kerimovin autossa Nizzassa. 22. tammikuuta 2024 Kazakstanin ulkoministeriö ilmoitti Kandelakin saaneen maahantulokiellon Kazakstaniin, koska hän oli syyttänyt Kazakstania venäjän kielen syrjinnästä. Asia liittyi Kazakstanin suunnitelmaan rautatieasemien venäjänkielisten nimien vaihtamisesta kazakinkielisiin nimiin, mikä herätti Kazakstanissa tuohtumusta henkilöissä, jotka pitivät sitä puuttumisena itsenäisen valtion asioihin.

## Toiminta Ukrainan sodassa
Venäjän aloitettua täysimittaisen sodan Ukrainassa vuonna 2022 Kandelaki väitti, että Venäjän sotilaat eivät koskisi tavallisiin ukrainalaisiin vaan ainoastaan tuhoaisivat aseita, joita Ukrainaan vietiin ulkomailta. Kandelaki vetosi venäläisiin, jotta nämä eivät uskoisi videoita, joissa ukrainalaiset kertoivat Venäjän surmaavan myös siviileitä. Hän arveli venäläisten urheilijoiden sulkemisen ulos kansainvälisistä urheilukilpailuista johtuvan siitä, että nämä puhuivat venäjää.

Ukrainan syyttäjänvirasto asetti Kandelakia vastaan maaliskuussa 2022 kansainvälisen etsintäkuulutuksen, koska häntä pidettiin rikosepäiltynä. Syyttäjänvirasto kiinnostui Kandelakista tämän esitettyä, että Volodymyr Zelenskyin tulisi poistua Ukrainasta ja Viktor Janukovytšin korvata hänet. Lisäksi syyttäjänvirasto katsoi Kandelakin olevan keskeinen Venäjän hallinnon ajatusmaailman ja sloganien levittäjä Telegram-kanavansa kautta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Purjehait

**Purjehait** (Oxynotidae) on piikkihaikaloihin kuuluva rustokalaheimo. Lajeja elää syvissä vesissä kaikissa valtamerissä. Heimon lajit luettiin aiemmin kuuluviksi valohaihin.

## Lajit ja anatomia
Purjehaihin kuuluu yksi suku ja viisi lajia. Heimon lajit voivat kasvaa 70–150 cm pitkiksi. Ruumiinmuoto on korkea ja levenee vatsaa kohden. Korkeita kolmiomaisia selkäeviä on kaksi, joista taaempi on matalampi. Purjehaiden vatsaevät sijaitsevat ruumiin tasaosassa ja peräeviä ei ole. Ihossa on piikkejä, jotka tekevät siitä karhean. Väriltään heimon kalat ovat harmaita tai ruskeita.

## Levinneisyys ja elintavat
Purjehaita tavataan Atlantissa, läntisessä Tyynessämeressä ja Intian valtameren lounaisosissa. Ne elävät lähellä pohjaa 40–1&nbsp;000 metrin syvyydessä merenpinnasta. Purjehait syövät muun muassa äyriäisiä ja nilviäisiä. Ne synnyttävät kerrallaan 7–23 poikasta.

## Lähteet
Alfredo (albumi)

**Alfredo** on yhdysvaltalaisen rap-artisti Freddie Gibbsin ja tuottaja The Alchemistin yhteisalbumi, joka julkaistiin 29. toukokuuta 2020 ESGN:n, ALC:n ja Empiren kautta. Sillä vierailevat Rick Ross, Benny the Butcher, Tyler, the Creator ja Conway the Machine. Albumi on Gibbsin ja The Alchemistin toinen yhteisprojekti sekä ensimmäinen, jossa he työskentelivät kahdestaan, edellisen olleen vuoden 2018 *[[Fetti]]*, jossa oli mukana myös rap-artisti Currensy.

Albumi sai ilmestyessään erittäin positiivisen vastaanoton ja se debytoi ''Billboardin'' 200 -listalla sijalla 15. Se oli myös ehdolla parhaan rap-albumin Grammy-palkintoon vuoden 2021 gaalassa.

## Kappaleet
# 1985 – 2:32
# God Is Perfect – 3:59
# Scottie Beam – 4:04 (feat. Rick Ross)
# Look at Me – 2:33
# Frank Lucas – 4:41 (feat. Benny the Butcher)
# Something to Rap About – 4:42 (feat. Tyler, the Creator)
# Baby $hit – 3:36
# Babies & Fools – 3:26 (feat. Conway the Machine)
# Skinny Suge – 2:52
# All Glass – 2:33

## Lähteet