open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Anutin Charnvirakul

**Anutin Charnvirakul** (, ; s. 13. syyskuuta 1966 Bangkok) on thaimaalainen poliitikko, joka on toiminut maansa pääministerinä syyskuusta 2025. Aiemmin hän on ollut terveys- ja sisäministeri, ja hän oli vastuussa muun muassa koronaviruspandemian hoitamisesta sekä ajoi läpi kannabiksen laillistamisen. Anutin on johtanut Thaimaan ylpeys -puoluetta (Bhumjaithai, BJT) vuodesta 2012. Koulutukseltaan hän on insinööri.

Anutin on taustaltaan thaimaankiinalainen. Hän syntyi vauraaseen bangkokilaisperheeseen, joka omistaa suuren rakennusyhtiön. Anutinin isä on myös poliitikko, joka toimi lyhyesti virkaatekevänä pääministerinä vuonna 2008. Anutin valmistui newyorkilaisesta Hofstra Universitystä insinööriksi vuonna 1989. Hän aloitti poliittisen uransa ulkoministerin avustajana vuonna 1996 ja työskenteli sen jälkeen kauppa- ja terveysministeriöissä. Anutin kuului TRT-puolueeseen, joka vuoden 2006 vallankaappauksen jälkeen lakkautettin. Hänelle ja yli sadalle muulle puolueen johtohenkilölle asetettiin viiden vuoden poliittinen toimintakielto, minkä aikana hän työskenteli insinöörinä perheensä yrityksessä. Vuonna 2012 hän liittyi BJT:seen ja tuli valituksi sen puheenjohtajaksi. Anutin nousi 2010-luvun lopulla ministeriasemaan. Kun Paetongtarn Shinawatra erotettiin pääministerin virasta syksyllä 2025, Anutin nousi hänen seuraajakseen. Hän muodosti vähemmistöhallituksen opposition Kansanpuolueen tuella sillä ehdolla, että hän hajottaisi parlamentin neljän kuukauden kuluessa, minkä hän teki joulukuussa. Uudet vaalit järjestettiin helmikuussa 2026. Anutinin puolue voitti vaalit ja muodosti koalitiohallituksen kuudentoista pienpuolueen kanssa. Parlamentti valitsi hänet jatkamaan pääministerinä maaliskuussa 2026.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Barbadoksen parlamenttivaalit 2026

**Barbadoksen parlamenttivaalit 2026** järjestettiin 11. helmikuuta. Vaaleissa valittiin kaikki 30 edustajaa kansalliskokoukseen. Pääministeri Mia Mottley julisti vaalit tammikuussa 2026. Perustuslain mukaan vaalit on järjestettävä vähintään viiden vuoden välein, joten ne olivat vuodella ennenaikaiset, sillä edelliset järjestettiin vuonna 2022.

Vaaleissa käytössä oli enemmistövaalitapa. Aänioikeusikäraja oli 18 vuotta ja ehdolleasettumisikäraja 21 vuotta. Äänestyspakkoa ei ollut.

## Taustaa
Kaksi kautta pääministerinä toimineen Mia Mottleyn BLP-puolueen odotettiin jälleen voittavan. Gallupeissa lähes 80 prosenttia heistä, jotka aikovat äänestää, ilmoittivat kannattavansa puoluetta. Toisaalta melkein puolet vastaajista kertoi, ettei aio äänestää. Mottley oli puhunut ahkerasti ilmastonmuutoksen vastaisten toimien puolesta ja noussut kansainvälisestikin näkyväksi pienten saarivaltioiden edustajaksi. Vaalien tärkeimmiksi puheenaiheiksi nousivat kuitenkin kasvaneet elinkustannukset ja yleistynyt rikollisuus. Oppositiopuolue DLP vaati kovempaa puuttumista rikollisuuteen ja verojen pienentämistä. BLP puolestaan sanoi onnistuneensa hyvin ottaen huomioon maata edeltävinä vuosina kohdanneet vaikeudet, kuten koronaviruspandemian, tulivuorenpurkaukset, trooppiset myrskyt ja kansainvälisen tilanteen kiristymisen. Maailmanpankin tilastojen mukaan maan talous kasvoi tasaisesti erityisesti matkailun, rakentamisen ja palvelusektorin ansiosta.

## Tulokset
Mia Mottleyn BLP-puolue voitti kaikki 30 paikkaa. Oppositiojohtaja Ralph Thorne menetti näin paikkansa. Hän piti tilannetta harmillisena, mutta ilmaisi olevansa tyytyväinen vaalien toteutukseen. Pääministeri julisti vaalivoittoa seuranneen päivän kansalliseksi vapaapäiväksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Requin

**Requin** tarkoittaa muun muassa seuraavia:

* Requin-luokka, Ranskan merivoimien yhdeksän sukellusveneen alusluokka
* Requin (Q115), Ranskan merivoimien Requin-luokan sukellusvene
* Requin (S634), Ranskan laivaston Narval-luokan sukellusvene
* FS Requin (1885), Ranskan laivaston Terrible-luokan ironclad-taistelulaiva
Doris (Q135)

**Doris** (runkonumero Q135) oli Ranskan merivoimien Circé-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin Chalon-sur-Saônesta Schneider et Companielta, joka siirsi työn Bordeaux’hon Forges et Chantiers de la Girondelle. Köli laskettiin helmikuussa 1924. Alus laskettiin vesille 25. marraskuuta 1927 ja otettiin palvelukseen 10. tammikuuta 1930.

## Palvelus
Alus liittyi 1. huhtikuuta 1930 Toulonissa 7. sukellusvenelaivueeseen, josta se siirtyi 1. heinäkuuta 1932 5. sukellusvenelaivueeseen ja edelleen 1. huhtikuuta 1936 6. sukellusvenelaivueeseen. Alus palasi 19. elokuuta 5. sukellusvenelaivueeseen, josta se siirrettiin 15. helmikuuta 1937 Toulonin sukellusvenekeskukseen ja 13. sukellusvenedivisioonaan 1. lokakuuta. Alus lähti 25. huhtikuuta 1940 divisioonansa mukana Brestistä Harwichiin.

Saksan laivaston sukellusvene *U-9* torpedoi 9. toukokuuta 1940 aluksen Alankomaiden rannikolla. Aluksella sai surmansa 45 miestä. Kaksi hollantilaista sukeltajaa löysi 30 metrin syvyydestä osittain merenpohjaan hautautuneen hylyn, jonka miinantorjunta-alus *Cassiopeia* kävi marraskuussa 2003 virallisesti tunnistamassa.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Seppo Saarikoski

**Seppo Vilho Saarikoski** (21. tammikuuta 1942 Nurmo – 21. lokakuuta 2025 Seinäjoki) oli suomalainen lääkäri ja   synnytys- ja naistentautiopin professori.

Seppo Saarikosken vanhemmat olivat maanviljelijä Johannes Saarikoski ja Aune Johanna Katila ja puoliso vuodesta 1964 Kirsi Kaarina Kajander. Saarikoski tuli ylioppilaaksi Seinäjoen lyseosta 1961 ja valmistui Turun yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi 1968. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli Helsingin yliopistossa 1974. Saarikoski sai erikoislääkärin pätevyyden naistentaudeissa ja synnytyksissä 1973 ja perinatologiassa 1980.

Saarikoski oli Helsingin seudun yliopistollisen keskussairaalan apulaislääkäri 1969–1972 ja apulaisylilääkäri 1975–1978, Suomen Akatemian tutkimusassistentti 1974–1975 ja Helsingin yliopiston naistentautien ja synnytysopin dosentti 1977–1991.Tampereen yliopiston dosentti hän oli vuodesta 1978 ja Tampereen yliopistollisessa sairaalassa apulaisylilääkäri 1978–1982. Kuopion yliopistossa Saarikoski oli synnytys- ja naistentautiopin apulaisprofessori 1982–1991 ja professori 1991–2007 ja toimi siellä myös lääketieteellisen tiedekunnan dekaanina 1991–1994 ja yliopiston ensimmäisenä vararehtorina 1994–2003. Kuopion yliopistollisessa sairaalassa hän oli apulaisylilääkäri 1982–1991 ja ylilääkäri 1991–2007. Saarikoskella oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä, mukaan lukien Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenyys ja kaupunginhallituksen jäsenyys, varapuheenjohtajuus ja puheenjohtajuus.

## Lähteet
Tealogia

**Tealogia** on akateemista ja pohdiskelevaa tutkimusta jumalallisesta feminiinisyydestä, joka kattaa jumalatar-keskeisen hengellissydeen ja feministiset uudelleentulkinnat pyhistä naisellisista periaatteista, joka eroaa perinteisen teologian korostuksesta yksittäiseen miespuoliseen jumaluuteen. Termi, jonka loi Naomi R. Goldenberg vuonna 1979 kirjassaan *Changing of the Gods: Feminism and the End of Traditional Religions*, juontaa juurensa kreikan sanoista thea (jumalatar) ja logos (tutkimus tai keskustelu), mikä merkitsee tarkoituksellista siirtymistä keskusteluihin, jotka priorisoivat naisten kokemuksia ja patriarkaalisten uskonnollisten rakenteiden kritiikkiä. Puolustajat kuten Carol P. Christ väittävät, että se tarjoaa elintärkeitä kehyksiä merkityksen luomiseen ja moraaliseen päätöksentekoon nykyaikaisissa konteksteissa, täydentäen eikä syrjäyttäen teologiaa keskittymällä unohdettuihin feminiinisiin jumalallisiin näkökohtiin.

Useat feministisen "jälkitraditionaalisen tealogian" vaikutusvaltaisimmista kannattajista, kuten Starhawk (Miriam Simos), Naomi Goldenberg, Margot Alder, Miriam Robbins Dexter, Gloria Orenstein, Asphodel Long ja Melissa Raphael, ovat taustaltaan juutalaisia.

## Lähteet
Nicolas Leblanc

**Nicolas Leblanc** (6. joulukuuta 1742 Ivoy-le-Pré, Ranska – 16. tammikuuta 1806 Saint-Denis, Ranska) oli ranskalainen kemisti. Hän perusti varsinaisen soodateollisuuden. Hän keksi soodan valmistuksen keittosuolasta ja perusti 1791 ensimmäisen tehtaan, jossa menetelmä tuli käyttöön, mutta ei hankkinut keksinnöstä itselleen etua. Hän kuoli köyhäinhuoneessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mjåängsträsket

**Mjåängsträsket** on Uudellamaalla Porvoossa Piirilahden itäpuolella sijaitseva lampi.

## Maantietoa
Mjåängsträsket on  pitkä,  leveä, ja sen pinta-ala on . Se on muodostunut samaan kallioisen metsämaaston painanteeseen kuin Ladusvedsträsket. Lampien ympäristö on ojitettua suomaata, joka tyypiltään puita kasvava räme. Lisäksi lampi on saareton ja autio eikä sinne tule tietä. Lammen rantaviivan pituus on noin .

## Luontoarvoja
Lammen ympäristössä räme on säilyttänyt melko hyvin ominaispiirteensä, ojituksesta huolimatta, ja lampi on arvioitu olevan paikallisesti arvokas kohde. Ladusvedsträsketistä tuleva yhdysoja on syvä, joten lammen vedenpinta on sama molemmilla lammilla. Lammen vesi on humuspitoista.

## Vesistösuhteet
Mjåängsträsket sijaitsee Suomenlahden rannikkoalueessa (vesistöaluetunnus&nbsp;81), jonka Storängsbäckenin valuma-alueeseen&nbsp;(81.037) lampi kuuluu. Siihen on johdettu ympäröivältä suolta kuusi suo-ojaa, joista yksi alkaa eteläpuolella sijaitsevasta Ladusvedsträsketistä. Lammelta vedet jatkavat ojaverkostoon, josta se poistuu luoteeseen Täktmossenille. Sieltä vesi kerääntyy johto-ojaan, joka yhtyy Piirilahdessa Storängsbäckeniin. Se laskee Suomenlahteen Pirlaxfjärdenissä. Lammen vedenpinnan korkeus on  mpy&nbsp;(N2000).

## Historiaa
Vuonna 1912 julkaistussa Porvoon seudun taloudellisessa kartassa suolle on piirretty näkyviin kaksi nimetöntä lampea, joista pohjoisempi on Mjåängsträsket. Seutu on asutuksesta autio, mutta suolle johtaa silti polku Voolahden kylästä (). Polku voi johtua suon käyttämisestä niittynä, mikä on ollut tavallista 1900-luvun alussa. Niityn nimi on voinut olla ”Moängen”, jos nimen voisi päätellä lammen nimestä . Vuoden 1962 peruskartassa on lampi nimetty ”Moängsträsketiin”.

## Lähteet
Pölyn ylistys

**Pölyn ylistys** on suomalais-iranilaisen esseisti Silvia Hosseinin ensimmäinen esseekokoelma. Teoksen on ensimmäisen kerran julkaissut Savukeidas vuonna 2018. Uutena painoksena Gummeruksen julkaisemana se ilmestyi vuoden 2019 joulukuussa. Ilmestymisvuonnaan *Pölyn ylistys* voitti Kalevi Jäntin palkinnon ja oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoon.

*Pölyn ylistyksen* kantava aihe on huonous. Hosseini tarkastelee esseissään yhteiskunnallisia ja kulttuurisia ilmiöitä.

## Lähteet
Adroit

**Adroit** tai **l’Adroit** tarkoittaa muun muassa seuraavia:

* Adroit-luokka (hävittäjä), Ranskan laivaston neljäntoista hävittäjän alusluokka
* Adroit (1927), Ranskan laivaston Adroit-luokan hävittäjä
* FS L’Adroit (P725), Ranskan laivaston Gowind-luokan vartiolaiva
Tie, totuus ja kuolema

**Tie, totuus ja kuolema** on suomalais-iranilaisen esseisti Silvia Hosseinin vuonna 2021 ilmestynyt toinen esseekokoelma, jonka julkaisi Gummerus. Esseet käsittelevät kirjailijan omien sanojen mukaan ruumiillisuutta, henkisyyttä, rahaa, valtaa, elämäniloa ja menetystä.

Kokoelma oli ehdolla Toisinkoinen-palkinnon saajaksi.

## Lähteet
Amr ibn al-Asin moskeija

**Amr ibn al-Asin moskeija** () on Egyptin vanhin moskeija Kairossa. Alkuperäisen moskeijan rakennutti 640-luvulla al-Fustatiin nykyisessä Kairossa Amr ibn al-As, joka johti Egyptin vallanneita arabeja. Myöhemmin rakennus on muuttunut huomattavasti ja nykyinen moskeija on pääosin perua jälleenrakennuksista 1800- ja 1900-luvuilla.

## Kohde

Amr ibn al-Asin moskeija sijaitsee Egyptin Kairossa historiallisen al-Fustatin alueella. Nykyisellä moskeijalla on sisäänkäynti rakennuksen länsipuolella. Moskeijalla on avoin sisäpiha, jota ympäröi neljä katettua käytävää. Sisäpihan keskellä on sabil, jonka kupolia kannattelee kahdeksan marmoripylvästä.

## Historia
Islamin profeetta Muhammad oli kuollut vuonna 632 ja hänen seuraajansa levittivät valtaansa Arabian niemimaalta muun muassa kohti Bysantin valtakunnan alueita. Arabikenraali Amr ibn al-As käynnisti Egyptin muslimivalloituksen vuonna 639. Nykyisen Kairon alueella sijainnut bysanttilainen tukikohta Babylonin linnoitus kukistui ja koko Egypti oli vallattu vuoteen 642 mennessä. Arabit perustivat linnoituksen liepeille al-Fustatin, joka oli alkujaan sotilasleiri ja josta ajan kanssa kasvoi kaupunki. Amr ibn al-As rakennutti al-Fustatiin Egyptin ensimmäisen moskeijan. 

Alkuperäinen 640-luvun alussa rakennettu moskeija ei ole säilynyt. Se lienee ollut alkujaan suhteellisen vaatimaton rakennus jonka tarkempaa ulkonäköä ei tunneta. Sen on sanottu ollen kooltaan 50&nbsp;x&nbsp;30 kyynärää. Alkuperäisten minareettien on sanottu tulleen rakennetuksi vuonna 673. Rakennus purettiin ja jälleenrakennettiin umaijadien kalifi Abd al-Aziz ibn Marwanin kaudella vuonna 698 ehkä alkuperäisen pohjaa mukaillen. Seuraavan kerran rakennuksen purkivat ja jälleenrakennuttivat abbasidit vuonna 827. Tuolloin rakennuksen koko kaksinkertaistui. Myös vanhin tunnettu ja varmuudella ajoitettu osa moskeijaa on puinen viiniköynnös- ja akanttiornamentein koristeltu arkkitraavi vuodelta 827. Vuosina 1168–1169 al-Fustatia uhkasi Jerusalemin kuningas Amalricin armeija. Puolustajat päättivät polttaa al-Fustatin, jotta ristiretkeläiset eivät saisi puolustusvarusteettomasta paikasta tukikohtaa seudulla. Samalla tuhoutui Amr ibn al-Asin moskeija. Salah al-Din eli Saladin jälleenrakennutti sen vuonna 1172. Napoléon Bonaparten vallatessa Egyptin ranskalaiset marssivat Kairoon vuonna 1798 ja Amr ibn al-Asin moskeija jäi heitteille.

Nykyinen moskeija on pitkälti perua jälleenrakennustöistä 1800- ja 1900-luvuilta, vaikka joitakin vanhemman rakennuksen elementtejä ja koristeluja onkin säilynyt.

## Lähteet
Greed

**Greed** voi tarkoittaa seuraavia:

* Greed (*gr€€d*), MTV:n 2000–2003 lähettämä visailuohjelma
* *[[Ahneus (elokuva)|Greed]]*, *Ahneus*, Erich von Stroheimin ohjaama mykkäelokuva vuodelta 1924
* *[[Greed (albumi)|Greed]]*, Anssi Tikanmäen albumi vuodelta 1987.
SM UC-27

**SM UC-27** oli Saksan keisarikunnan laivaston tyypin UC II sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin 29. elokuuta 1915 Hampurista AG Vulcanilta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 66. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1916 ja otettiin palvelukseen 25. heinäkuuta ensimmäisenä päällikkönään everstiluutnantti Karl Vesper.

## Palvelus
Alus liitettiin 15. syyskuuta 1916 Itämeren laivueeseen, mistä se siirrettiin 30. huhtikuuta 1917 Polan laivueeseen. Ennen ensimmäisen maailmansodan päättymistä alus oli tehnyt 14 partiomatkaa, joilla se upotti 55 alusta, yhteensä 75&nbsp;451 tonnia. Lisäksi alus upotti Venäjän keisarikunnan laivaston hävittäjä *Kazanetsin*, miinanraivaja *Fugasin* ja Ranskan laivaston torpedovene *torpilleur 325:n* ja vaurioitti panssariristeilijä *Rurikia* ja hävittäjä *Letunia*. Se antautui ympärysvalloille 3. helmikuuta 1919.

Se luovutettiin 20. kesäkuuta 1920 tehdyllä suurlähettiläiden päätöksellä sotakorvauksena Ranskalle, joka romutti veneen.

## Lähteet
*

### Viitteet
SM UC-74

**SM UC-74** oli Saksan keisarikunnan laivaston tyypin UC II sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin 12. tammikuuta 1916 Hampurista AG Vulcanilta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 79. Alus laskettiin vesille 19. lokakuuta 1916 ja otettiin palvelukseen 26. marraskuuta ensimmäisenä päällikkönään kapteeniluutnantti Wilhelm Marschall.

## Palvelus
Alus liitettiin 17. maaliskuuta 1917 Polan laivueeseen. Ennen ensimmäisen maailmansodan päättymistä alus oli tehnyt 10 partiomatkaa, joilla se upotti 37 alusta, yhteensä 92&nbsp;722 tonnia. Lisäksi alus vaurioitti neljää alusta, yhteensä 13&nbsp;108 tonnia. Alus internoitiin 21. marraskuuta 1919 Barcelonassa, jonne se hakeutui polttoaineen loppuessa. Se antautui ympärysvalloille 26. maaliskuuta 1919.

Se luovutettiin 20. kesäkuuta 1920 tehdyllä suurlähettiläiden päätöksellä sotakorvauksena Ranskalle, joka romutti veneen.

## Lähteet
*

### Viitteet
SM UC-56

**SM UC-56** oli Saksan keisarikunnan laivaston tyypin UC II sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin 12. tammikuuta 1916 Danzigista Kaiserliche Werftiltä, missä köli laskettiin 4. maaliskuuta telakkanumerolla 38. Alus laskettiin vesille 26. elokuuta 1916 ja otettiin palvelukseen 18. joulukuuta ensimmäisenä päällikkönään kapteeniluutnantti Johannes Remy.

## Palvelus
Alus liitettiin 20. elokuuta 1917 Itämeren laivueeseen, mistä se siirrettiin 10. joulukuuta Flanderin laivueeseen. Ennen ensimmäisen maailmansodan päättymistä alus oli tehnyt kuusi partiomatkaa, joilla se upotti yhden 6&nbsp;824 tonnin aluksen. Se internoitiin 24. toukokuuta 1918 Santanderiin, jonne se hakeutui konehuoneessa havaitun vian vuoksi.

Se luovutettiin 20. kesäkuuta 1920 tehdyllä suurlähettiläiden päätöksellä sotakorvauksena Ranskalle, joka romutti veneen.

## Lähteet
*

### Viitteet
Iranin alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

**Iranin alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue** edustaa Irania jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa ja muissa kansainvälisissä ikäluokan otteluissa. Joukkueen päävalmentaja on iranilainen Arman Bahriyekta. 

## Sijoitukset maailmanmestaruuskilpailuissa
* 2026 – 6. divisioona, ryhmä B; 5.

## Lähteet
Uhrijuhla

**Uhrijuhla** tarkoittaa muun muassa seuraavia:

* *[[Uhrijuhla (elokuva)|Uhrijuhla]]*, Robin Hardyn ohjaama kauhuelokuva vuodelta 1973
* *[[Uhrijuhla (näytelmä)|Uhrijuhla]]*, Kerttu Kaskimaan näytelmä vuodelta 1921
* *[[Uhrijuhla (kirja)|Uhrijuhla]]*, Håkan Östlundhin kirja vuodelta 2024
* Uhrijuhla, suomalainen rockyhtye
* *[[Uhrijuhla (levy)|Uhrijuhla]]*, Uhrijuhla-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 2012

## Katso myös
* Uhri (täsmennyssivu)
* Uhraaminen
SMS A39

**SMS A39** oli Saksan keisarikunnan laivaston A26-luokan torpedovenehävittäjä.

## Valmistus
Alus tilattiin Elbingistä F Shichaulta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 972. Alus laskettiin vesille 12. syyskuuta 1916 ja otettiin palvelukseen 16. joulukuuta.

## Palvelus
Alus oli Flanderissa, mistä se siirrettiin miinanraivaajalaivueeseen. Alus vapautettiin palveluksesta 20. elokuuta 1920. Se luovutettiin sotakorvauksena Britannialle, joka romutti sen Bo’nessissa vuoteen 1922 mennessä.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Hristov

**Hristov**, naisilla **Hristova**, on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Boris Hristov (1914–1993), bulgarialais-italialainen oopperalaulaja
* Dobri Hristov (1875–1941), bulgarialainen säveltäjä
* G’org’i Hristov (s. 1976), pohjoismakedonialainen jalkapalloilija
* Ivanka Hristova (1941–2022), bulgarialainen kuulantyöntäjä ja olympiavoittaja
* Lora Hristova (s. 2003), bulgarialainen ampumahiihtäjä
* Stanka Zlateva-Hristova (s. 1983), bulgarialainen painija, olympiavoittaja ja maailmanmestari
* Tonislav Hristov (s. 1978), bulgarialaissyntyinen Suomessa toimiva elokuvaohjaaja
* Tsvetanka Hristova (1962–2008), bulgarialainen kiekonheittäjä
* Valentin Hristov (s. 1956), bulgarialainen painonnostaja
* Valentin Hristov (s. 1994), bulgarialainen Azerbaidžania edustava painonnostaja.

Entisenä nimenä Hristov tai Hristova on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

* Nelly Kärkkäinen, ent. Hristova (s. 1980), suomalainen näyttelijä ja ravintoloitsija.
Uhrijuhla (yhtye)

**Uhrijuhla** on suomalainen popyhtye, joka teki kaksi albumia 2010-luvun alkupuolella. Yhtye perustettiin vuonna 2009 Turussa Kauko Röyhkän aiemman 500 kg lihaa -yhtyeen kokoonpanon pohjalta. Röyhkän lisäksi yhtyeessä soittivat Olli Kauniskangas ja Markus Myllykangas kitaroita, Kimmo Laine bassoa ja Kari Salminen rumpuja. Laulusolisteina toimivat Röyhkän vaimo Olga Välimaa sekä Jani ”Janitor” Muurinen. Myöhemmin rumpuihin tuli Salmisen tilalle Kikke Lindberg ja kitaristiksi Juhana Torvinen Röyhkän tilalle, joka kuitenkin jatkoi yhtyeen tekstien kirjoittajana.

Yhtyeen tyyli oli progevaikutteista ja melodista, innoittajina Pink Floyd, Hawkwind ja Massive Attack. Ohjelmisto koostui alkuun Kauko Röyhkän materiaalista, joka oli jäänyt yli albumilta *[[Kauko Röyhkä & Riku Mattila]]* (2008). Kappaleet käsittelevät ihmisen suhdetta luontoon, aikaan ja äärettömyyteen. Myöhemmin muutkin yhtyeen jäsenet alkoivat tehdä sävellyksiä etupäässä Röyhkän teksteihin.

Yhtyeen nimi viittaa kulttisuosiota saaneeseen brittiläiseen kauhuelokuvaan *[[Uhrijuhla (elokuva)|Uhrijuhla]]* (1973).

## Diskografia
* *[[Uhrijuhla (levy)|Uhrijuhla]]* (Svart Records, 2012)
* ”Liian kaukana” / ”Kivettynyt metsä” (vinyylisingle, Svart Records, 2012)
* *[[Jokainen on vapaa lintu]]* (Svart Records, 2015)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Meriläinen, Mikko: ”Uhrijuhla nousi Kauko Röyhkän siipien alta lentoon”, *Soundi* 12/2012, s. 86–87.
Uhrijuhla (albumi)

**Uhrijuhla** on suomalaisen Uhrijuhla-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 2012. Svart Records julkaisi albumin sekä LP-levynä (SVR171) että CD-levynä (SVR171CD).

Äänitykset tehtiin kahdessa erässä vuosina 2010 ja 2012, välillä puolentoista vuoden tauko, Jouni Pusan Vintage Sound-studiolla Littoisissa. Jälkimmäisessä äänitysrupeamassa kolmantena kitaristina Kauko Röyhkän ja Olli Kauniskankaan rinnalla toimi Markus Myllykangas, joka laulusolistien Olga Välimaan ja Jani Muurisen kanssa myös sävelsi joitakin Röyhkän laatimia tekstejä. Albumin miksasi Xysman ja Liikkuvien lasten levyjä tuottanut Jani Lankinen.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Muusikot
*Kauko Röyhkä – kitara, taustalaulu
*Olli Kauniskangas – kitara
*Kimmo Laine – bassokitara, taustalaulu
*Kari Salminen – rummut
*Markus Myllykangas – kitara, sähköviulu, efektit
*Jouni Pusa – kosketinsoittimet, lyömäsoittimet
*Janitor Muurinen – laulu, taustalaulu
*Olga Välimaa – laulu, taustalaulu

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* *[[Soundi]]*: 

## Lähteet
Diane (1930)

**Diane** oli Ranskan merivoimien Diane-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin Le Havresta Chantiers et Ateliers Augustin Normandilta, missä köli laskettiin 4. tammikuuta 1928. Alus laskettiin vesille 13. toukokuuta 1930 ja otettiin palvelukseen 1. syyskuuta 1932.

## Palvelus
Alus liitettiin 1. syyskuuta 1932 Cherbourgissa 1. sukellusvenelaivueeseen. Vuonna 1935 se oli 2. sukellusvenelaivueessa ja 14. sukellusvenedivisioonassa vuonna 1937. Toisessa maailmansodassa alus poistettiin palveluksesta lokakuussa 1940 Oranissa. Alus palautettiin palvelukseen toukokuussa 1941 valvomaan aselepoehtoja, kunnes se palautettiin reserviin.

Alus aseistettiin uudelleen 14. kesäkuuta 1941, kun se liitettiin 12. sukellusvenedivisioonaan. Aluksen miehistö upotti 9. marraskuuta 1942 Oranissa aluksensa, kun liittoutuneet nousivat maihin. Hylky nostettiin 1944 ja todettiin käyttökelvottomaksi.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Kesaropapismi

**Kesaropapismi** tarkoittaa kirkollisen auktoriteetin alistamista maalliselle vallalle, jossa valtionpäämies käyttää valtaa kirkon hallinnossa, oppiin ja henkilöstöön, kuten se näkyi selvästi Bysantin valtakunnassa. Termi, joka on yhdistelmä sanoista "Caesar" ja "papas" (kreikaksi paavi tai pappi), esitteli protestanttinen kanonisti Justus Henning Böhmer 1700-luvulla kuvaamaan tätä valtojen fuusiota, jonka juuret ovat roomalaisissa keisarillisissa esikuvissa, kuten Julius Caesarin ottamassa pontifex maximus -arvonimessä, ja jota kristilliset keisarit jatkoivat. Käytännössä bysanttilaiset hallitsijat, kuten Konstantinus Suuri, joka kutsui koolle ensimmäisen ekumeenisen kirkolliskoksen Nikeassa vuonna 325, ja Justinianus I (hallitsi 527–565), joka säänteli kirkon avioliittolakeja ja vaati keisarillisen hyväksynnän Konstantinopolin patriarkalle, ilmensivät tätä järjestelmää hyödyntämällä uskontopolitiikkaa keisarillisen yhtenäisyyden edistämiseksi ja harhaoppien tukahduttamiseksi. 

Perinteiset tulkinnat kuvaavat kesaropapismia ehdottomana keisarillisena ylivaltana kirkkoa, mukaan lukien oppiasioita, kohtaan. Historiallinen analyysi paljastaa hienovaraisemman dynamiikan, jossa keisarit toimivat ensisijaisesti ortodoksisuuden maallisina suojelijoina – "episkopos ton ektos" (ulkomaisten asioiden valvoja) – eivätkä sisäisinä kirkollisina päämiehinä, ja merkittävää vastarintaa esiintyi patriarkoilla kuten Fotiokselta ja Kerulariokselta. Keisarit edistivät tätä mallia kunnianhimoisilla kirkkorakennusohjelmilla, kuten Konstantinuksen rakennuttamalla Pyhän haudan kirkolla ja Justinianuksen pystyttämällä Hagia Sofialla, jotka symboloivat jumalallista hyväksyntää keisarilliselle vallalle ja tähtäsivät yhtenäisen kristillisen yhteiskunnan vakiinnuttamiseen pakanuutta ja skismoja vastaan.

Justinianus, jota pidetään kaikkein kesaropapistisimpana hallitsijana, rahoitti yli 90 kirkkoa samalla ryöstäen pakanatemppeleitä, kietoen valtion resurssit uskonnon levittämiseen vahvistaakseen käsitystään itsestään Jumalan valtuuttamana hallitsijana maan päällä. Tämä järjestely, vaikka se mahdollistikin oppien valvonnan keisarillisilla asetuksilla, aiheutti usein konflikteja, kuten nähtiin ikonoklasmikiistassa Leo III:n aikana, korostaen jännitteitä autokraattisten pyrkimysten ja papiston autonomian välillä. Tieteelliset uudelleentarkastelut korostavat, että tällainen valvonta ei ollut täydellistä eikä kiistatonta, haastaen halventavia läntisiä narratiiveja, jotka liioittelivat bysanttilaista "despotismia" vastakohtana paavin itsenäisyydelle latinalaisessa lännessä.

## Lähteet
Hugo Lederer

**Hugo Lederer** (16. marraskuuta 1871 Znaim – 1. elokuuta 1940 Saksa) oli saksalainen kuvanveistäjä.

Ledererin maine perustuu alkujaan Hampuriin 1906 pystytettyyn suureen, noin 15 metrin korkuiseen Otto von Bismarckin muistopatsaaseen. Se on veistetty kivilohkareista, ja monumentaalisella, mittausopillisesti yksinkertaistetulla tyylillään se muistuttaa muinaisen Egyptin jättiläismäisiä kuningaspatsaita tai vanhoja Roland-veistoksia. Sen aikanaan uudenaikainen, synteettistä kokonaisvaikutusta tavoitteleva taidesuunta on kehitetty äärimmilleen.

## Veistoksia

Das_Schicksal_(Friedhof_Hamburg-Ohlsdorf).1.ajb.jpg|*Kohtalo*, Ohlsdorfin hautausmaa, Hampuri, 1896.
Wroclaw szermierz.jpg|Suihkulähde, Wrocław.
Wuppertal Geschwister-Scholl-Platz 0008.jpg|Kleio, Bismarckin muistomerkin edessä Barmenissa, 1900.
Gustav Stresemann-artist-Hugo Lederer.jpg|Gustav Stresemannin hauta, Luisenstadtin hautausmaa, 1930.
Hamburg-Bismarck-Denkmal-frontal.jpg|Otto von Bismarckin muistomerkki, Hampuri.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kaukalopikaluistelu talviolympialaisissa 2026

Kaukalopikaluistelussa kilpailitiin Milanon ja Cortinan 2026 talviolympialaisissa 10.–20. helmikuuta Milanossa Forum di Milano Areenalla.

## Aikataulu

:*Kaikki ajat paikallista aikaa ([[Aikavyöhyke|UTC+1]]).*
**Lihavoidut** tapahtumat olivat loppukilpailuja.

## Mitalitaulukko

## Tulokset

### Miehet

### Naiset

### Sekajoukkueet

;Huomioita

## Lähteet
SM UC-100

**SM UC-100** oli Saksan keisarikunnan laivaston tyypin UC III sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin 12. tammikuuta 1916 Hampurista Blohm + Vossilta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 334. Alus laskettiin vesille 14. huhtikuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 30. syyskuuta ensimmäisenä päällikkönään everstiluutnantti Siegfried Vahl.

## Palvelus
Ennen ensimmäisen maailmansodan päättymistä alus oli ei tehnyt partiomatkoja. Aluksen miehistö antautui ympärysvalloille 22. marraskuuta 1918.

Se luovutettiin 20. kesäkuuta 1920 tehdyllä suurlähettiläiden päätöksellä sotakorvauksena Ranskalle, joka romutti veneen.

## Lähteet
*

### Viitteet
Antti Nissilä

**Antti Nissilä** (s. 1969) on suomalainen säveltäjä ja laulaja, joka on työskennellyt myös orkesterin- ja kuoronjohtajana. Nissilän sävellysopinnot käynnistyivät 1980-luvun puolivälissä Kari Rydmanin johdolla ja jatkuivat Sibelius-Akatemian Nuoriso-osastolla Erkki Jokisen oppilaana 1985–1988. Nissilä valmistui Tampereen konservatoriosta musiikin teorian opettajaksi vuonna 1996 ja laulunopettajaksi vuonna 1997. Hän jatkoi sävellysopintojaan opettajinaan Jouni Kaipainen ja Hannu Pohjannoro ja valmistui säveltäjäksi Pirkanmaan ammattikorkeakoulusta (nyk. Tampereen Musikkiakatemia) vuonna 2008.

Antti Nissilä on säveltänyt laajaa tyylikirjoa käyttäen teoksia sinfonia- ja puhallinorkestereille, kuoroille ja solisteille. Nissilän tuotantoon kuuluu myös pop-lauluja ja rytmimusiikkia sekä näyttämömusiikkia, kuten Nurmeksen Joulumusiikin vuonna tilaama ja vuosina 2015 ja 2016 esittämä kamariooppera Vieraat. Kotkan kaupunginteatterille hän sävelsi musiikin näytelmään Supan Tomppa vuonna 2003.

Baritonilaulajana Nissilä on esiintynyt solistitehtävissä muun muassa Tampere-talon oopperatuotannoissa ja Ilmajoen musiikkijuhlilla. Hän johti Ilmajoen musiikkijuhlien oopperakuoroa vuosina 2014–2017 ja valmensi kuoron Jaakko Kuusiston Elämälle-oopperan ja Tuomas Kantelisen Mannerheim-oopperan ensi-iltoihin sekä festivaalin juhlakonsertteihin.

Vuosina 2015–2021 Antti Nissilä työskenteli Hammerfestin kaupungin palveluksessa laulajana ja laulupedagogina sekä Hammerfest Musikforeningin ja Hammerfest Storbandin kapellimestarina. Syksyllä 2021 hän palasi Suomeen. Vuodesta 2023 alkaen hän on johtanut tamperelaista Puhallinorkesteri Mansettia, hämeenkyröläistä Puhallicaa ja Ikaalisten Nuoriso-orkesteria sekä toimii laulun ja sävellyksen tuntiopettajana Pirkanmaan musiikkiopistossa ja Kankaanpään musiikkiopistossa.

Antti Nissilän yksittäisistä sävellyksistä tunnetuimpiin kuuluu joululaulu Hiljainen Gloria, jonka eri versioita ovat konserteissaan esittäneet mm. Jyväskylä Sinfonia, Vantaan Viihdeorkesteri, Keski-Pohjanmaan kamariorkesteri, Joensuun ja Lohjan kaupunginorkesterit, Helsingin Poliisisoittokunta sekä useat kuorot ja laulusolistit. Hiljaisen Glorian ovat Nissilän itsensä lisäksi levyttäneet mm. Ville Rusanen, Johanna Rusanen-Kartano, Hannu Jurmu ja Jenni Liikaoja.

Suomalaisten sinfoniaorkesteiden konserttiohjelmistossa ovat Antti Nissilän sävellyksistä olleet Hiljaisen Glorian lisäksi Tampere Filharmonian tilaama ja vuonna 2006 kantaesittämä Ongang, Pori Sinfoniettan ja Satasinfonia-orkesterin vuonna 2014 esittämä Nautilus sekä Helsingin kaupunginorkesterin juniorikonsertissa vuonna 2024 esitetty Swarm.

## Lähteet
SM UC-107

**SM UC-107** oli Saksan keisarikunnan laivaston tyypin UC III sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin Hampurista Blohm+Vossilta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 341. Alus laskettiin vesille 2. kesäkuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 18. maaliskuuta 1919.

## Palvelus
Alus antautui ympärysvalloille, kun sen moottorit ja torpedot olivat asentamatta. Se luovutettiin 20. kesäkuuta 1920 tehdyllä suurlähettiläiden päätöksellä sotakorvauksena Ranskalle, joka romutti veneen 1921 Brestissä.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Isopropyylimyristaatti

**Isopropyylimyristaatti** (C17H34O2) on estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdisteellä on useita käyttökohteita muun muassa kosmetiikkatuotteissa ja tekstiilinkäsittelyssä.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa isopropyylimyristaatti on väritöntä nestettä. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee moniin orgaanisiin yhdisteisiin esimerkiksi etanoliin, etyyliasetaattiin, asetoniin, kloroformiin ja bentseeniin. Lisäksi isopropyylimyristaatti on itsessään kohtuullisen hyvä liuotin, joka liuottaa esimerkiksi useita rasvoja ja vahoja sekä hajusteaineita.

Isopropyylimyristaattia valmistetaan isopropanolin ja myristiinihapon välisellä esteröintireaktiolla.

Isopropyylimyristaattia käytetään kosteuttamaan sekä pehmentämään ihoa ja edistämään muiden aineiden imeytymistä ihon läpi kosmetiikka- ja lääkevoiteissa. Se myös toimii hajusteaineiden liuottimena. Lisäksi yhdistettä voidaan käyttää apuaineena tekstiilien- ja nahankäsittelyissä, voiteluaineena, korroosionestoaineena ja lähtöaineena valmistettaessa muita kemikaaleja.

Yhdistettä esiintyy myös kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* [Pherobase: Floral Compound - isopropyl myristate Isopropyl tetradecanoate] 
* [Pherobase: Semiochemical - isopropyl myristate Isopropyl tetradecanoate]
Uskonnollinen politiikan hylkääminen

**Uskonnollinen politiikan hylkääminen** käsittää teologisia oppeja ja yhteisöllisiä käytäntöjä eri uskontoperinteissä, jotka kannattavat pidättäytymistä hallinnollisesta osallistumisesta, mukaan lukien äänestäminen, kampanjointi tai virkojen pitäminen, perustellen, että tällaiset toimet vaarantavat hengellisen uskollisuuden jumalalliselle auktoriteetille ihmisten instituutioiden yläpuolella.

Tämä kanta juontaa juurensa varhaiskristillisyyteen, jossa uskovat laajalti hylkäsivät poliittiset virat ja kansalaisvalat ristiriitaisina monoteistisen omistautumisen ja taivaallisen valtakunnan tavoittelun kanssa, kärsien usein vainoa sopeutumattomuudesta keisarillisiin vaatimuksiin. Nykyisissä konteksteissa ryhmät kuten Jehovan todistajat noudattavat tiukkaa poliittista puolueettomuutta, viitaten Jeesuksen kieltäytymiseen maallisesta vallasta ja raamatullisiin käskyihin välttää sotkeutumista maallisiin konflikteihin, keskittyen näin resursseja evankeliointiin eikä puolueelliseen kannatukseen.

Anabaptistiset perinteet, mukaan lukien amissit ja mennoniitat, ilmentävät tätä hylkäämistä pasifismin ja yhteisöllisen eristäytymisen kautta, sallien harvinaisen paikallisen äänestyksen mutta yleensä karttaen laajempaa osallistumista suojellakseen uskonnollista puhtautta maallisten vaikutteiden keskellä. Tällaiset kannat ovat herättäneet kiistoja, mukaan lukien oikeudelliset vapautukset asepalveluksesta ja verokiistat, mutta ne korostavat syy-seuraussuhteisia jännitteitä valtion pakkovallan ja omantunnon uskollisuuden välillä, johtaen joskus rajoitettuun osallistumiseen, kun perusvapauksia uhataan.

## Lähteet
Uskonnollinen nationalismi

**Uskonnollinen nationalismi** on ideologia, joka yhdistää uskonnollisen identiteetin kansalliseen uskollisuuteen ja väittää, että maan vallitsevan uskonnon tulisi muodostaa sen kulttuurisen, oikeudellisen ja poliittisen viitekehyksen ytimen, usein asettaen historiallisesti vallitsevan uskonnon etusijalle politiikan muodostuksessa ja julkisessa elämässä. Tämä näkökulma pitää kansakuntaa luonnostaan yhteydessä uskonnolliseen perintöön, hyläten tiukan sekularismin ja suosien politiikkaa, jotka heijastaa opillisia periaatteita, kuten rajoituksia uskonnollisille vähemmistöille tai vaatimuksia uskonnollisesta noudattamisesta hallinnossa.

Ilmentyen moninaisten uskonnollisten perinteiden kautta, uskonnollinen nationalismi on muovannut moderneja valtioita liikkeiden kuten Intian hindutvan kautta, joka pyrkii perustamaan hindulaisen kulttuurisen ylivallan kansallisen yhtenäisyyden perustaksi; sionismin uskonnollisten varianttien kautta Israelissa, korostaen juutalaisten pyhien kirjoitusten vaatimuksia alueisiin; sekä islamististen ideologioiden kautta Pakistanissa ja Turkissa, missä islamilainen laki vaikuttaa valtion instituutioihin. Historiallisesti se yhdistyy aiempiin fuusioihin kuten Bysantin kesaropapistiseen hallintoon tai keskiaikaiseen kristikuntaan, mutta kiihtyi 1900-luvulla dekolonisaation kauta sekä reaktiona sekulaareihin ideologioihin. Empiiriset tutkimukset osoittavat sen yleisemmäksi alueilla kuten Etelä-Aasiassa ja Lähi-idässä verrattuna Länsi-Eurooppaan. Yhdysvalloissa kristillinen nationalismi pitää protestanttisia juuria perustana tasavallan luonteelle, vaikuttaen perustuslain tulkintaan ja sosiaalipolitiikkaan liittyviin keskusteluihin.

Kannattajat antavat sille kunnian yhteisöllisen koheesion säilyttämisestä ja kulttuurisen eroosion torjumisesta globalisaatiota tai maahanmuuttoa vastaan, mutta kriitikot korostavat sen yhteyttä syrjiviin käytäntöihin, etnisiin konflikteihin ja moniarvoisen hallinnon heikkenemiseen, kuten näkyy Sri Lankan sinhala-buddhalaisessa nationalismissa tai Balkanin uskonnollis-nationalistisiiin sotiin liittyvässä väkivallassa. Maailmanlaajuiset tiedot paljastavat suuria vaihteluita, sillä enemmistöt maissa kuten Indonesiassa ja Nigeriassa kannattavat uskonnon vaikutusta lakeihin, korostaen syy-yhteyksiä demografisiin enemmistöihin ja historiallisiin kaunoihin tasaisen ideologisten ajureiden sijaan.

## Lähteet
Molnija (lennokki)

**Molnija** (; suom. ’Salama’) on venäläinen sotilaallinen, sähkömoottorilla varustettu FPV-hyökkäyslennokki, jota Venäjä on käyttänyt Ukrainaan suuntautuneessa hyökkäyssodassaan.

Lennokki on ensisijaisesti FPV-hyökkäyslennokki (’first-person view kamikazedrooni’), mutta soveltuu kameralaitteistonsa vuoksi myös tiedusteluun. Sitä on käytetty myös pienemmän droonin emoaluksena ja mesh-modeemilla varustettuna lennokki voi toimia muiden FPV-droonien tietoliikenteen tukiasemana. Lennokin ohjaus voidaan toteuttaa radio-ohjauksen ohella häiriösietoisesti valokuidulla noin 50 kilometrin etäisyydelle saakka, tai esimerkiksi Starlink-yhteydellä. Lennokin yksinkertaisen rakenteen vuoksi sen varustusta voidaan muuttaa paikan päällä rintama-alueen tarpeiden mukaan.

Lennokista on kaksi perusmallia: yhdellä sähkömoottorilla varustettu Molnija-1 -lennokki (Молния-1) ja kaksimottorinen Molnija-2 (Молния-1). Molemmissa FPV-lennnokkimalleissa on alumiiniputkirunko ja muovinen kuorirakenne, paikoin voi olla käytetty myös vaneria. Molempia Molnija-lennokkimalleja on käytetty esimerkiksi marraskuussa 2024 Harkovaan kohdistuneissa ilmaiskuissa tai Kurskin alueella, mutta lennokit on esitelty ja otettu käyttöön jo aiemmin. Molemmat lennokkimallit ovat edullisia, Molnija-2 maksaa perusmuodossaan alle 5&nbsp;000 dollaria ja Molnija-1 on tätä edullisempi.

## Tekniset tiedot
### Molnija-1

### Molnija-2


Molniya-1 UAV.png|Molnija-1 laukaisualustallaan (26. heinäkuuta 2024).
Molniya-2.png|Molnija-2 (4. helmikuuta 2025).


## Katso myös
* Uškuinik KVN
* Zala Lancet
* Zala Italmas
* HESA Shahed-136
* Gerbera
* Orlan-10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Alppihiihto talviolympialaisissa 2026 – naisten supersuurpujottelu

Alppihiihdon naisten supersuurpujottelun kilpailu talviolympialaisissa 2026 järjestettiin 12. helmikuuta 2026.

## Tulokset
Kilpailu alkoi klo 11.30 paikallista aikaa (UTC+1).

## Lähteet
Konfessionalismi

**Konfessionalismi** eli **tunnustuksellisuus** on kristinuskossa opillinen sitoutuminen täydelliseen ja yksiselitteiseen hyväksyttyyn muodolliseen uskontunnustukseen, joka kiteyttää yhteisön tai perinteen keskeiset uskomukset *[[Raamattu|Raamatusta]]* johdettuina. Tämä periaate edellyttää jäseniltä, erityisesti johtajilta, näiden lausuntojen ehdotonta allekirjoittamista, varmistaen, että kirkon opetus ja käytäntö ovat linjassa historiallisesti muotoillun ortodoksian kanssa eikä yksilöllisen tulkinnan tai kokemuskeskeisyyden mukaisesti.

Konfessionalismi nousi esiin voimakkaasti protestanttisessa reformaatiossa tarjoten rakenteellisen vastauksen opilliseen hajaannukseen. Keskeiset asiakirjat, kuten Augsburgin tunnustus (1530) luterilaisille ja Westminsterin tunnustus (1646) reformoiduille kirkoille, kodifioivat raamatullisia totuuksia aiheista kuten pelastus, sakramentit ja kirkon hallinto.

Nämä tunnustukset toimivat *Raamatun* alaisina standardeina edistäen yhtenäisyyttä seurakuntien välillä vaatimalla yhteistä keskeisten oppien vahvistamista, mikä mahdollistaa yhteisen toiminnan samalla kun vähentää harhaoppeja tai uudistuksia. Käytännössä tunnustukselliset kirkot, jotka ovat yleisiä reformoiduissa, luterilaisissa ja joissakin baptistisissa perinteissä, integroivat nämä asiakirjat vihkivaloihin, katekeesikoulutukseen ja kiistojen ratkaisuun, luoden yhteisöllisen identiteetin, joka juontaa juurensa propositionaaliseen totuuteen eikä pelkästään henkilökohtaiseen hurskauteen.

Vaikka konfessionalismia on kehuttu teologisen tarkkuuden säilyttämisestä kulttuuristen muutosten keskellä, sitä on arvosteltu mahdollisesta jäykkyydestä. Tämä näkyy jännitteissä pietististen liikkeiden kanssa, jotka asettavat sydämen kääntymyksen etusijalle, sekä laajemman evankelikaalisuuden kanssa, joka suosii minimaalisia uskontunnustuksellisia rajoja. Kannattajat vastaavat, että tämä uskollisuus ylläpitää pitkällä aikavälillä kirkon terveyttä ankkuroimalla uskovia muuttumattomiin oppeihin. Tästä on todisteena kestävät instituutiot, kuten presbyteeriset pappisseminaarit, jotka edellyttävät tunnustuksen allekirjoittamista. Sen soveltaminen vaihtelee kuitenkin, sillä jotkut yhteisöt sallivat poikkeuksia ei-keskeisissä kohdissa mukautuakseen moninaisuuteen vaarantamatta perusasioita.

## Katso myös
* Tunnustuksellinen luterilaisuus

## Lähteet
SM UC-104

**SM UC-104** oli Saksan keisarikunnan laivaston tyypin UC III sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin 12. tammikuuta 1916 Hampurista Blohm+Vossilta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 338. Alus laskettiin vesille 25. toukokuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 18. lokakuuta ensimmäisenä päällikkönään kapteeniluutnantti Justus Oldekop.

## Palvelus
Ennen ensimmäisen maailmansodan päättymistä alus oli ei tehnyt partiomatkoja. Aluksen miehistö antautui ympärysvalloille 24. marraskuuta 1918.

Se luovutettiin 20. kesäkuuta 1920 tehdyllä suurlähettiläiden päätöksellä sotakorvauksena Ranskalle, joka romutti veneen.

## Lähteet
*

### Viitteet
Maastohiihto talviolympialaisissa 2026 – naisten 10 km vapaa hiihtotyyli

Maastohiihdon naisten 10 kilometrin vapaan hiihtotyylin kilpailu talviolympialaisissa 2026 järjestettiin 12. helmikuuta 2026 Teserossa Italiassa.

## Tulokset
Kilpailu alkoi klo 13.00.

## Lähteet
Poul Laxmand

**Poul Laxmand** (k. 22. kesäkuuta 1502) oli tanskalaisen Laxmandin aatelissuvun jäsen. Suku tunnetaan 1300-luvulta alkaen, ja se sammui 1579. Poul Laxmandista tuli 1483 valtaneuvos ja 1490 valtakunnan hovimestari. Hän oli maan rikkaimpia aatelisia, ja omaisuutta hankkiessaan hän ei kaihtanut keinoja.

Laxmand oli 1502 kuningas Hannun mukana sotaretkellä Tukholmaan ja palasi heinäkuussa. Hän joutui 22. kesäkuuta 1502 Kööpenhaminassa linnasta poistuessaan keskellä päivää kahden aatelismiehen hyökkäyksen kohteeksi, ja nämä surmasivat hänet, arvelujen mukaan kuninkaan suostumuksella, ja heittivät ruumiin linnaa ympäröivään kanavaan. Hänet haudattiin juhlallisin menoin, mutta 29. heinäkuuta kuningas syytti häntä valtaneuvoston edessä petollisista yhteyksistä ruotsalaisiin suurmiehiin, ja 8. marraskuuta hänet tuomittiin syylliseksi kenenkään rohkenematta puolustaa hänen mainettaan. Hänen omaisuutensa takavarikoitiin, eikä murhaajia rangaistu.

Vuonna 1512 solmitun rauhan jälkeen Ruotsin valtaneuvosto julisti, ettei sillä ollut mitään yhteyksiä Laxmandiin, mutta vasta 1526 Laxmandin lapset saivat korvausta äidinperinnöstään. Tytär Elsebe Laxmand oli isän kuollessa kihloissa ruotsalaisen aatelismiehen Abraham Gyllenstjernan kanssa, joka tuki häntä onnettomuudessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Bruun, Henry: Poul Laxmand, i *Dansk Biografisk Leksikon*, lex.dk
Amyderýa

**Amyderýa** on taajama Lebapin maakunnan Döwletlin piirikunnassa Turkmenistanissa. Se sijaitsee Amudarjan oikeanpuoleisella rannalla 35 kilometriä Döwletlin taajamasta lounaaseen. Vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan taajamassa oli 10&nbsp;330 asukasta.

Paikkakunnasta tuli kaupunkimainen taajama vuonna 1935. Sen nimenä oli vuoteen 1962 saakka Samsonovo. Amyderýassa on rautatieasema, öljynpuristamo ja erilaisia palveluja.

## Lähteet
Grace Boor

**Grace Boor** (s. 9. syyskuuta 2002 Indianapolis, Indiana) on yhdysvaltalainen somevaikuttaja ja malli. Hän on Miss Windermere Teen USA vuodelta 2019 ja hän on ollut sosiaalisen median tunnetuimpia glamourmalleja. Boor on hyötynyt erityisesti uhkeista muodoistaan, mikä on näkynyt siinä, että hänen faninsa ovat olleet voittopuolisesti miehiä. Instagramissa häntä seuraa yli 3,2 miljoonaa tiliä.

## Lähteet
Asla Jo

**Asla Jo** (oik. **Emmi Haapaniemi**) on suomalainen laulaja-lauluntekijä ja indiepop‑artisti. Haapaniemi solmi levytyssopimuksen Kaiku Entertainmentin kanssa toukokuussa 2024. Hän julkaisi debyytti EP:nsä syksyllä 2024, jonka singlejä ovat muun muassa "Poltan mun kotikapungin", "Dementia" ja "Ihan vähän vaan" (feat. Edicti). 

Asla Jo julkaisi debyyttialbuminsa Papin tytär 20. helmikuuta 2026, jota edelsi singlet "Pussailen tyttöjen kaa", "Fantasia" (feat. Kah Pao) ja "Viistoista".    

## Ura
Haapaniemi julkaisi debyytti-EP:nsä “Kaikki alko siitä mihin me loputtiin” syksyllä 2024. 
EP:ltä julkaistiin kolme singleä  "Poltan mun kotikaupungin", "Dementia" ja "Ihan vähän vaan" (yhteistyössä Edictin kanssa), jotka saivat nopeasti huomiota suomalaisessa indie‑musiikkikentässä.

Keväällä 2025 Haapaniemi julkaisi singlen "Pussailen tyttöjen kaa", joka sai laajempaa huomiota sosiaalisessa mediassa. Syksyllä 2025 hän julkaisi singlet "Vallankumouksii" ja "Fantasia" (feat. Kah Pao).   

Haapaniemi kiinnitettiin Kaiku Entertainmentille toukokuussa 2024 jo uran alkuvaiheessa. Lisäksi hän on esiintynyt useilla suomalaisilla musiikkifestivaaleilla ja konserttilavoilla, kuten Ruisrockissa ja Lost In Music -kaupunkifestivaaleilla.   

Haapaniemi on kuvaillut musiikkiaan kaihopopiksi, joka käsittelee teemoja kuten queer-kokemuksia, rakkautta, surua, yksinäisyyttä ja luopumista. Kappaleet ovat saaneet suosiota erityisesti nuoren yleisön keskuudessa.    
  
Esikoisalbumi Papin tytär ilmestyi helmikuussa 2026. 

## Diskografia

### Albumit

* *Papin tytär* (2026)  

### EP:t
* *Kaikki alko siitä mihin me loputtiin* (2024)

### Singlet
* "Ihan vähän vaan" (feat. Edicti) (2024)
* "Poltan mun kotikaupungin" (2024)
* "Dementia" (2024)
* "Mökki keskellä pohjolaa" (2025)
* "Pussailen tyttöjen kaa" (2025)
* "Vallankumouksii" (2025)
* "Fantasia" (feat. Kah Pao) (2025)
* "Viistoista" (2026)

## Lähteet
Pyhän Markuksen katedraali (Kairo)

**Pyhän Markuksen katedraali** () on koptilais-ortodoksinen katedraali ja Aleksandrian paavin istuin Egypti Kairon Abbasiyyan kaupunginosassa. Katedraali on valmistunut vuonna 1968. 

## Historia

Nykyinen katedraali on historiallisen al-Khandaqin kylän ja Anba Rewisin luostarin paikalla. Aikaisempi Aleksandrian paavin istuin oli vuonna 1800 valmistunut Pyhän Markuksen suuri katedraali Kairon Azbakiyyassa.

Pyhän Markuksen katedraali rakennettiin koptilaisen paavi Kyrillos VI:n ja Egyptin presidentti Gamal Abdel Nasserin hallintokaudella. Nasserista oli tullut presidentti vuonna 1956 ja Kyrilloksesta paavi vuonna 1959. Nasser oli vuosina 1957 ja 1960 vienyt läpi kansallistamistoimia, joista maan koptilainen yhteisö oli kärsinyt huomattavasti. Uudistuksia ei kuitenkaan oltu erikseen suunnattu kopteja vastaan ja Nasserilla oli myös toisaalta henkilökohtainen ystävyyssuhde uuteen paaviin. Nasser pyrki yhdistämään maan eri yhteisöjä ja parantamaan suhteita kopteihin. Egyptissä uusien kirkkojen rakennuttaminen oli usein pysähtynyt monimutkaiseen byrokratiaan, mutta Nasser sai aikaan rakennushankkeiden vauhdittamista. Yksi hankkeista oli uusi katedraali Kairon Abbasiyyan kaupunginosassa. Sen peruskivi muurattiin 24. heinäkuuta 1965. Viralliset avajaiset järjestettiin 25. kesäkuuta 1968. Paikalla olivat paavin lisäksi Nasser ja Etiopian keisari Haile Selassie. Avajaiset olivat poliittinen tapahtuma, jossa korostettiin Aleksandrian kirkon ja valtion yhteistyötä.

Kesäkuussa 1968 katedraaliin tuotiin Venetsiasta Egyptiin palautetut evankelista Markuksen pyhäinjäännöksinä pidetyt luut. Luut olivat alkujaan haudattuna Aleksandriaan, josta venetsialaiset kauppiaat olivat vieneet ne kotikaupunkiinsa vuonna 828. Kyrillos oli alkanut vaatia jäännösten palauttamista Egyptiin ja vaatimuksiin yhtyi myös katolisen kirkon paavi Paavali VI. Aluksi ajatusta vastustaneet venetsialaiset olivat lopulta taipuneet palauttamaan luut. 10. maaliskuuta 1971 katedraalissa järjestettiin Kyrilloksen hautajaisjumalanpalvelus. Hieman myöhemmin paikalla asetettiin virkaansa seuraava paavi Shenouda III, jonka hautajaiset järjestettiin edeltäjänsä tapaan 21. maaliskuuta 2012. 18. marraskuuta 2012 asetettiin virkaansa paavi Tawadros II.

Pyhän Markuksen katedraali on ollut ajoittain väkivaltaisuuksia. 7. huhtikuuta 2013 katedraalin ulkopuolella koptien ja muiden yhteenotossa kuoli kaksi henkilöä. Yhteenotto oli osa tuolloisia laajempia levottomuuksia koptien ja muslimien välillä. 11. joulukuuta 2016 noin 25 henkilöä sai surmansa ääri-islamistisen Isis-järjestön pommi-iskussa kappelilla katedraalin vieressä.

## Lähteet