open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kirja (ravintola)

**Ravintola Kirja** tai **Kirjan ravintola** oli Helsingin Kruununhaassa vuosina 1935–2007 toiminut ravintola. Sen perusti Helsingin Kirjatyöntekijäin Yhdistys omaan toimitaloonsa eli niin sanottuun Kirjan taloon Kruununhaan pohjoisosan Kirjatyöntekijänkatu 10:een vuonna 1935. Vuonna 2007 ja siitä tehtiin yksityinen kutsujäsenyyteen perustuva klubi nimeltä KirjaClub.

Funkistyyliin sisustettu Kirja oli 1960- ja 1970-luvulla oli kulttuuriväen suosiossa, vakioasiakkaina muun muassa Pentti Saarikoski, Hannu Salama ja Arvo Turtiainen. Kirjapainoväen yhdistys luopui ravintolanpidosta vuonna 1973, jonka jälkeen Kirjan tiloja ryhdyttiin vuokraamaan ulkopuolisille yrittäjille. Monet tunnetutkin ravintoloitsijat kuitenkin epäonnistuivat hieman syrjässä sijaineen Kirjan liiketoiminnassa. Esimerkiksi kesällä 1979 Kirja yritti houkutella asiakkaita striptease-esityksillä. Vuonna 1987 Kirjan osti tuolloin Suomen suurin ravintolayritys, osuustoiminnallinen Eka-yhtymä, joka samoihin aikoihin hankki omistukseensa monia helsinkiläisravintoloita kuten Eerikinkadun Kannaksen, Pietarinkadun Centralin ja Punavuoren Budapestin. 

Eka-yhtymän luovuttua Kirjasta se toimi vuosien 1993–1994 vaiheilla Club Playboys -nimisenä seksiravintolana, kunnes sen ostivat Anna-Liisa Ruotsi ja Pirkko Wasicki.

## Lähteet
Panhellenismi

**Panhellenismi** on pyrkimys liittää yhdeksi valtakunnaksi kaikki ne maat, joissa asuu pääasiassa kreikkalaisia. Panhellenismiä esiintyi jo antiikin aikoihin. Tuolloin ajateltiin, että se, mikä yhdistää kaikkia kreikkalaisia ja erottaa heidät barbaareista, on tärkeämpää kuin se, mikä kreikkalaisia jakaa. Panhellenismi korostui erityisesti Persialaissotien aikana sekä Peloponnessolaissodan jälkeen, jolloin korostettiin kreikkalaisten yhdistymistä yhteistä vihollista vastaan. Kreikassa esiintyi 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa panhellenistinen ja irredentistinen pyrkimys nimeltään Megáli idéa, jonka tavoitteena oli yhdistää kaikki kreikkalaisten asuttamat alueet yhdeksi valtioksi, varsinkin ne kreikkalaisalueet, jotka olivat jääneet osaksi Osmanien valtakuntaa.

## Lähteet
* *Fokus*, 3. osa M-R. Helsinki: Otava 1964.
### Viitteet
Kanuunankuula

**Kanuunankuula** on kanuunalla tai tykillä (**tykinkuula**) ammuttava pyöreä ammus.

Kanuunoiden valmistus ja kehitys aloitettiin 1300-luvulla. Tuolloin ammuksina käytettiin kivisiä kanuunankuulia. 1400-luvulle tultaessa raudan valmistus kehittyi, ja samalla myös kanuunat ja ammukset paranivat. Kiviset kuulat vaihtuivat valurautaisiin kanuunankuuliin, jolloin pienemmällä halkaisijalla saatiin vastaava iskuvoima kuin suuremmalla kivisellä kanuunankuulalla. Kanuunankuulan koko on samalla tykin kaliiperi. Esimerkiksi Ranskan armeijan tykistö otti jo 1400-luvulla käyttöön kuuden kaliiperin standardin, jolloin käytössä olivat 2, 4, 8, 16, 32 ja 64 naulan kanuunankuulat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mythos Games

**Mythos Games** (ennen **Target Games**) oli englantilainen videopelikehittäjä. Yrityksen perusti veljekset Julian ja Nick Gollop vuonna 1988 Harlowissa Englannissa. Yrityksen tuotantoa on muun muassa pelisarja X-COM. Yritys lopetettiin vuonna 2001, ja sen jälkeen Julian Gollop perusti Codo Technologies -nimisen yrityksen.
Tirso

**Tirso** on joki Italian Sardiniassa, ja on pituudeltaan Sardinian saaren mittavin, 152 kilometriä. Se laskee Välimereen saaren länsipuolella sijaitsevaan matalaan Oristanon lahteen Oristanon kaupungin lähellä. Valuma-alueen tärkein järvi on Lago Omodeo, sähköntuotantoa varten padottu tekojärvi, joka on rakennettu vuonna 1924.

## Lähteet
Livoberežnan metroasema

**Livoberežna** () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 5. marraskuuta 1965.

## Galleria

Kuva:Левобережная.jpg
Kuva:Livoberezhna metro station Kiev 2010 05.jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Corgoloin

**Corgoloin** on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 9 kilometriä Beaunen kaupungista koilliseen.

Kunnan keskustassa oleva romaaniseen tyyliin rakennettu Sainte-Annen kirkko on peräisin 1200-luvulta. Kirkko tuhoutui kolmikymmenvuotisessa sodassa vuonna 1636, mutta se rakennettiin uudelleen. Paikallinen linna *Château de Cussigny* on peräisin 1700-luvulta. Kunnan tärkein elinkeino on maatalous, ja erityisesti viiniköynnösten ja mustaherukoiden viljely. Kunnan alueella oli suuri kivilouhimo aina 1970-luvulle saakka, jossa oli huippuvuosina noin 800 työntekijää. Louhimon laadukkaita kiviä käytettiin suurten tavaratalojen kuten Dijonin Les Magasins Modernesin ja Pariisin Printempsin rakentamiseen.


Tiedosto:Corgoloin_(21)_Église_Saint-Pierre_-_Extérieur_-_04.jpg|Sainte-Annen kirkko
Tiedosto:Château_de_Cussigny_air.jpg|Château de Cussigny


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Morozovskin lentotukikohta

**Morozovskin lentotukikohta** () eli **Morozovskin sotilaslentokenttä** () on Venäjän Rostovin alueella, maanteitse noin kuusi kilometriä Morozovskin kaupungin keskustasta lounaaseen sijaitseva Venäjän ilmavoimien sotilastukikohta.

Morozovskin lentotukikohdassa toimii Venäjän Eteläisen sotilaspiirin 559. pommituslentorykmentti (559 BAP). Vuoden 2021 lopulla rykmenttiin kuului kolme lentuetta Suhoi Su-34 -hävittäjäpommittajia, yhteensä 36 lentokonetta. Konemäärältään se oli tuolloin Venäjän ilmavoimien suurin taktisen pommituksen joukko-osasto.

2–3. elokuuta 2024 välisenä yönä Ukraina iski kentälle lennokeilla, minkä vuoksi paikalliset viranomaiset julistivat poikkeustilan. Lennokit osuivat ainakin ampumatarvikevarastoon. Saman vuoden huhtikuussa Ukraina tuhosi kentälle 6 sotilaskonetta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Vojennyi aerodrom Morozovsk  (wikimapia.org)
Julkiset hankinnat (lehti)

**Julkiset hankinnat** -lehti oli nimensä mukaisesti julkisia hankintoja koskeva julkaisu, joka sisälsi kansalliset ja EU-kynnysarvon ylittäneet hankintailmoitukset, joiden ilmoittaminen perustuu hankintalakiin. Lisäksi lehti julkaisi hankintakanava HILMAssa julkaistavat pienhankintailmoitukset. Myös muu ilmoitusmateriaali kerättiin lehteen HILMAsta. Lehden julkaisu on lopetettu.

## Lähteet
Showdown (albumi)

**Showdown** on Rust n’ Ragen debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 2013.
## Kappaleet
# 	
# 	
# 	
# 
# 
#   	
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Inferno: 
* Soundi: 

## Lähteet
Operaatio Plumbbob

**Operaatio Plumbbob** (suom. *Luotilanka*) oli yhdysvaltalainen ydinkokeiden sarja. Se toteutettiin toukokuun ja lokakuun välisenä aikana vuonna 1957. Kaikkiaan 29 ydinlatausta räjäytettiin erilaisilla metodeilla, eli laukaisujen toteutustavat poikkesivat toisistaan suuresti. Ydinkokeita toteutettiin myös maan alla. Ydinräjäytykset olivat kilotonni-luokkaa, suurimman ollessa 74 kT (310 terajoulea, TJ) ja ne toteutettiin Nevadan koealueella. Koesarjaan osallistui ainakin 16&nbsp;000 Yhdysvaltain puolustusministeriö DOD:n työntekijää.

Koesarjan teki ehkä eniten tunnetuksi se, että Northrop F-89J Scorpion -hävittäjäkone laukaisi 1,7 kT vahvuisen AIR-2 Genie -atomiraketin (alk. *MB-1*) *Yucca Flat*issa 19. heinäkuuta 1957. Tuon kokeen nimenä oli *John* (engl. *Shot John*). Räjäytyksen alapuolella oli joukko vapaaehtoisia upseereja.
 
## Lähteet
*https://nuclearweaponarchive.org/Usa/Tests/Plumbob.html
*https://www.atomicheritage.org/history/operation-plumbbob-1957
*https://www.thisdayinaviation.com/19-july-1957/

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*https://www.cbsnews.com/pictures/the-most-controversial-nuke-program-ever-operation-plumbbob/19/
*https://www.beyondbelieve.de/operation-plumbbob-how-a-manhole-cover-flew-to-space/
Tales from the Wasteland

**Tales from the Wasteland** on Rust n’ Ragen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 13. huhtikuuta 2018.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Imperiumi: 8½/10

## Lähteet
One for the Road (Rust n’ Ragen albumi)

**One for the Road** on Rust n’ Ragen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 11. maaliskuuta 2022.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Dangerdog: 
* Metal Gods TV: 9.5/10
* Rock Report: 
* Inferno: 
* Imperiumi: 9½/10
* Soundi: 

## Lähteet
Jaana Kettunen

**Jaana Kettunen** (s. 1970) on jyväskyläläinen elinikäisen ohjauksen tutkimusprofessori. Hän toimii varajohtajana Jyväskylän yliopiston koulutuksen tutkimuslaitoksessa.

Kettunen on valmistunut Jyväskylän yliopistosta filosofian maisteriksi (2003), kasvatustieteen maisteriksi (2020) ja filosofian tohtoriksi (2017). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2017) oli otsikoitu *Career practitioners´ conceptions of social media and competency for social media in career services* (suom. Ohjaajien käsityksiä sosiaalisesta mediasta ja sen käyttöön tarvittavasta osaamisesta ohjauspalveluissa). Hän on ollut Jyväskylän yliopiston tieto- ja viestintäteknologian ohjauskäytön dosentti vuodesta 2020.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Julkaisuja. Tutkimusprofessori Kettusen tieteellisiä tutkimusartikkeleita. Koulutuksen tutkimuslaitos, JY.
* Google Scholarin profiili / haku "Jaana Kettunen" (englanniksi) (scholar.google.com)
* Joitakin tutkimusprofessori Jaana Kettusen julkaisuja ResearchGate.net-palvelussa. (englanniksi)
Johannes Angere

**Johannes Angere** (1915 – 2003) oli Inkerinmaalta kotoisin ollut ja Ruotsissa asunut filosofian tohtori ja kirjailija.

Angere syntyi Kullankylässä Länsi-Inkerissä. Viron ja Neuvosto-Venäjän raja vedettiin 1920 kylän halki niin, että Angeren kotitalo jäi Neuvosto-Venäjän puolelle. Angere kävi Aleksandrovskajan kymnaasia ja toimi koulussaan kommunistisen nuorisojärjestön Komsomolin sihteerinä. Hän valmistui sitten opettajaksi ja toimi opettajana Krasnaja Myzan koulussa. Talvisodan alkaessa vuonna 1939 Angere liittyi Kuusisen armeijaan. Hän palveli yliluutnanttina eversti Tommolan johtamassa kolmannessa divisioonassa, joka oli sijoitettu rauhalliselle rintamalohkolle Porajärvelle. Sodan päätyttyä Angere kotiutettiin ja hän saattoi loppuun opintonsa. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesällä 1941 Angere asui Kullankylän Viron puolelle jääneessä osassa. Saksan miehitettyä alueen Angere joutui inkeriläisistä koottuun ja saksalaisten johtamaan joukko-osastoon, mutta päätyi lopulta Kolppanan lähellä olleeseen Paaritsan keskitysleiriin jouduttuaan ristiriitoihin osaston saksalaisen päällystön kanssa. Hän pakeni leiriltä ja onnistui liittymään inkeriläisten pakolaisten kuljetukseen Suomeen haettuaan ensin äitinsä ja sisarensa Kullankylästä. Heidät kuljetettiin laivalla Paldiskin satamasta Hankoon ja Hangossa Angere tapasi tulevan vaimonsa inkeriläisen Helmin. Angere siirtyi Helmin kanssa Ruotsiin ylittämällä Tornionjoen Haaparannan kohdalta 2. tammikuuta 1945.

Ruotsissa Angere teki aluksi metsätöitä ja työskenteli tehtaassa. Vuonna 1947 hän meni opiskelemaan suomalais-ugrilaisia kieliä Uppsalan yliopistoon. Hän valmistui filosofian tohtoriksi Uppsalan yliopistosta vuonna 1956 ja oli sitten dosenttina Lundin yliopistossa. Eläkkeelle päästyään hän omistautui kirjoittamiselle. Angere oli Ruotsin kirjailijaliiton jäsenenä vuosina 1974–1986 ja Skånen kirjailijaseuran jäsenenä vuodesta 1973.

## Teoksia
* *Die uralo-jukagirische Frage : ein Beitrag zum Problem der sprachlichen Urverwandtschaft*. Almqvist & Wiksell, Stockholm 1956
* *Gränsen har sin förbannelse*; tekijän venäjänkielisestä käsikirjoituksesta kääntänyt Bo Wickman. Nyblom, Uppsala 1956, ilmestyi suomennettuna nimellä *Sotaa ja rauhaa rautaesiripun molemmin puolin*. Nide, Hämeenlinna 1957
* *Jukagirisch-deutsches Wörterbuch* ; zusammengestellt auf Grund der Texte von W. Jochelson. Almqvist & Wiksell/Geber, Stockholm - Harrassowitz, Wiesbaden 1957
* *[[Boris Pasternak|Pasternak]], [[Mihail Šolohov|Sjolochov]] och nihilisterna; tekijän venäjänkielisestä käsikirjoituksesta kääntänyt [[Ture Betzén]]. Nyblom, Uppsala 1965
* *Kullankylä* : romaani. Otava 1969, ilmestyi ruotsin kielellä nimellä *Stormvågen*; kääntäjä [[Jens Hildén]]. Bonnier, Stockholm 1971
* *Me Kullan miehet'' : romaani. Otava 1970 

## Lähteet
Suvi Ermilä

**Suvi Ermilä** (s. 1985) on suomalainen sarjakuvantekijä, joka palkittiin vuonna 2022 Sarjakuva-Finlandialla teoksesta *Vastaanottokeskus*. Hänen ensimmäinen sarjakuva-albuminsa oli *Hauho* (2017).

## Ura
Ermilä on valmistunut sosionomiksi ja työskennellyt muun muassa lastensuojelussa ja vanhustyössä. Vuosina 2010–2018 hän työskenteli ohjaajana eri vastaanottokeskuksissa. Ermilä alkoi työnsä ohella opiskella Aalto-yliopistossa visuaalista kulttuuria, nykytaidetta ja sarjakuvan tekemistä, ja hän on valmistunut taiteen maisteriksi. Matti Hagelbergin sarjakuvan sivuaineen kurssi oli Ermilän mukaan käänteentekevä hänen urallaan.

Ermilän ensimmäinen sarjakuva-albumi *Hauho* ilmestyi vuonna 2017. Se on autofiktiivinen tarina suomalaisesta kesämökkikokemuksesta ja kuvaa hieman siihen liittyvää perhedynamiikkaa. Ermilän toinen teos *Jälki* julkaistiin vuonna 2018. Se on neljän sarjakuvanovellin kokoelma ja kuvaa ihmisten välisiä kohtaamisia ja niiden jättämiä muistoja.

Ermilä palkittiin vuonna 2022 kolmannesta sarjakuva-albumistaan *Vastaanottokeskus* Sarjakuva-Finlandialla. Teos koostuu novellimaisista tarinoista, ja se käsittelee vastaanottokeskuksen arkea. Siinä tulee esille muun muassa pakolaisten ahdinko, yksinäisyys ja turhautuminen. Ermilä on kertonut miettineensä sarjaakuvaa tehdessään, voiko hän kertoa turvapaikanhakijoiden tarinaa vai toistaako hän vain valtasuhteita. Sarjakuva-albumin keskiössä on kuitenkin vastaanottokesuksen työntekijöiden näkökulma. Ermilä on sanonut, ettei olisi voinut uskottavasti asettua turvapaikanhakijan asemaan.

## Lähteet
Mary Philbin

**Mary Philbin** (16. heinäkuuta 1902 Chicago, Illinois – 7. toukokuuta 1993 Huntington Beach, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä. Hän oli Universal Pictures -elokuvastudion eturivin näyttelijöitä myöhäisellä mykkäelokuvakaudella. Philbin jäi myöhemmin muistetuksi lähinnä roolisuorituksestaan elokuvassa *[[Suuren oopperan kummitus (vuoden 1925 elokuva)|Suuren oopperan kummitus]]* (1925).

## Ura
Philbin osallistui kauneuskilpailuun vuonna 1920, jonka kautta hän sai elokuvaohjaaja Erich von Stroheimin huomion ja päätyi näyttelijäksi Universal Pictures -yhtiölle. Hänestä tuli tähti elokuvan *[[Elämän valhe]]* (1923) myötä. Hän esiintyi muun muassa vuoden 1925 elokuvassa *Suuren oopperan kummitus* ja Conrad Veidtin vastanäyttelijänä vuoden 1928 elokuvassa *[[Nauruihminen (elokuva)|Nauruihminen]]*. Philbin näytteli kolmessa äänielokuvassa vuonna 1929, mutta hän lopetti uransa äänielokuvien syrjäyttäessä mykkäelokuvat.

## Lähteet
Fredrik Adrian Gadd

**Fredrik Adrian Gadd** (15. syyskuuta 1794 Tampere – 24. joulukuuta 1871 Helsinki) oli suomalainen kauppias ja rakennusurakoitsija, joka sai kauppaneuvoksen arvon.

Gadd aloitti uransa Jegor Uschakoffin kauppa-apulaisena ja oppi venäjän kielen. Hän sai porvarioikeudet vuonna 1822 ja kävi kauppaa paikallisen venäläisen sotaväen kanssa ja toimi Tuusulan sotilassairaalan hankkijana. Seuraavaksi hän alkoi harjoittaa puutavarakauppaa Belgiaan ja Alankomaihin, joista hän toi suolaa ja viljaa. Gadd myös kauppasi rautatavaroita ja Kellokosken tehtaan tuotteita Pietariin, ja harjoitti hotellitoimintaa talossaan Aleksanterinkadulla. Rakennusurakoitsijana Gadd urakoi 1830- ja 1840-luvuilla muun muassa yliopiston päärakennuksen, kasvitieteellisen puutarhan, yliopiston uuden klinikan ja Nikolainkirkon sivutornit ja terassipaviljongin.

Gadd kohosi nopeasti Helsingin merkittävimpien porvarien joukkoon, sai kauppaneuvoksen arvon vuonna 1833 ja valittiin kaupunginvanhimmaksi kaksi kertaa. Gadd teki kuitenkin henkilökohtaisen vararikon vuonna 1867 Anjalankoskella sijainneen Heikkilän sahan epäonnistuneiden investointien jälkeen.

Fredrik Adrian Gaddilla ja Sofia Juliana Weurlanderilla oli kuusi poikaa, joista vara-amiraali ja salaneuvos Georg Ludvig Gadd, valtiopäivämies Julius Fredrik Gadd ja kenraaliluutnantti ja senaattori Otto Viktorinus Gadd etenivät merkittäviin yhteiskunnallisiin asemiin.

## Lähteet
Direktiivi

**Direktiivi** on hallinnollinen tai sotilaallinen toimintaohje, jolla määritellään keskeiset asiat, mutta yksityiskohdat jätetään toimintaohjeen saajan harkintavaltaan. Erityisesti direktiivi tarkoittaa Euroopan yhteisöjen jäsenmaita velvoittavaa ohjeellista säädöstä.

## Katso myös
* Direktiivi (Euroopan unioni)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Direktiivi, Tieteen termipankki
Kauppakeskus Vihtori

**Kauppakeskus Vihtori** on Kuopion torin laidalla sijaitseva kauppakeskus, jossa on K-Supermarket, Tokmanni ja keilahalli. Lisäksi siellä on muita pienempiä liikkeitä ja yhteys Kauppakeskus Apajaan sekä Toriparkkiin. Aiemmin rakennuksessa on toiminut muun muassa Anttila-tavaratalo.

## Historia
Nykyisen kauppakeskus Vihtorin rakennus valmistui marraskuussa 1976, jolloin rakennukseen avattiin Heps-tavaratalo. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Toivo Korhonen. Anttila osti Heps-ketjun vuonna 1977, ja huhtikuussa 1978 Kuopion Heps muutettiin Anttila-tavarataloksi. Tavaratalo peruskorjattiin ja uudistettiin vuonna 1986. Vuonna 1988 Kuopion Anttila oli Tampereen Anttilan jälkeen myynniltään Suomen toiseksi suurin Anttila. Rakennukseen rakennettiin lasinen lisäosa vuonna 1992 ja sitä laajennettiin jälleen vuonna 1994. Anttilan siirryttyä Keskon omistukseen vuonna 1996 tavaratalon ruokaosasto muutettiin K-Supermarketiksi.

Ennen vuoden 2015 julkisivuremonttia rakennusta moitittiin usein rumaksi. Julkisivuremontissa aiemmin betoninharmaa rakennus sai valkoisen värin, jota koristavat Victor Barsokevitschin valokuvat. Samalla rakennus nimettiin Vihtoriksi. Anttila asetettiin konkurssiin heinäkuussa 2016, minkä seurauksena Kuopion Anttila lopetti toimintansa saman vuoden syyskuun lopulla. Anttilan entisiin tiloihin avattiin Tokmanni-halpatavaratalo saman vuoden joulukuun alussa.

## Liikkeet kerroksittain
### K. kerros
*Keilakukko Kuopio

### 1. kerros
* K-Supermarket
* Synsam
* Kuopion Kenkä- ja Avainapu
* Vaahteramäen Mumma ja Pappa
* Pancho Villa
* Dressmann
* Danske Bank
* Silmäasema
* Ramboll
* Kiinteistömaailma
* Sixt Autovuokraamo

### 2. kerros
*Fennia
*Tokmanni
*Rax Buffet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*www.kauppakeskusvihtori.fi
Pyörteinen suihkusytytys

**Pyörteinen suihkusytytys** (engl. turbulent jet ignition) on vaihtoehtoinen polttomoottorin kipinäsytytyksen menetelmä, jossa tavanomaisen sytytystulpan pistemäisen kipinän sijasta sytytetään erilaisen sytytystulpan apukammiossa pieni polttoaineseos, joka syttymisensä jälkeen purkautuu tulpan päässä sijaitsevista suuttimista palotilaan ja sytyttää siellä olevan polttoaineseoksen. Menetelmän tehokkuus perustuu suuttimista purkautuvien suihkujen nopeuteen ja mahdollisuuteen saavuttaa palotilan reunat nopeammin kuin tavanomaisessa kipinäsytytyksessä. Näin palotilan polttoaineseos kokonaisuudessaan saadaan syttymään nopeammin. Koska apukammion tilavuus on suhteellisen pieni, sen sisällä voidaan hyödyntää kipinäsytytystä koko apukammion sisältämän seoksen nopeaan sytytykseen. Suihkusytytyksestä on apua erityisesti moottoreissa, joita pyritään käyttämään suurella nopeudella sekä moottoreissa, joissa palotilan epäedullinen muoto aiheuttaa erityisiä haasteita.

## Katso myös
* Kipinällä hallittu puristussytytys
* Lasersytytys
* Mikroaaltosytytys
* Plasmasytytys

## Lähteet
* 
* 
* 
* 
* 
*
Päätös (Euroopan unioni)

**Päätös** on Euroopan unionin säädös, joka sitoo vain niitä, joille se on osoitettu (esimerkiksi yksittäinen EU-maa tai yritys), ja niitä sovelletaan sellaisinaan. Euroopan unionin neuvosto voi siirtää päätösvallan Euroopan komissiolle.

Päätösten yleisiä käyttötarkoituksia ovat komission päätökset yritysten sulautumisista ja päivittäisistä maatalousasioista (esim. vihannesten vakiohintojen asettaminen).

Päätöksen kohteena olevilla tahoilla on oikeus riitauttaa päätös, mutta heidän on tehtävä se kuuden viikon kuluessa.

## Katso myös
* Euroopan unionin perussopimukset
* Eurooppaoikeus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* EU:n oikeusjärjestys ja EU:n oikeuden perusteet, Euroopan unionin julkaisutoimisto
Ivan Vahylevytš

**Ivan Vahylevytš**, salanimiä **Dalibor** ja **Volk Zaklyka**, (2. syyskuuta 1811 Jasen, Stanislavin alue, Galitsia – 10. toukokuuta 1866 Lviv) oli länsiukrainalainen runoilija, kielitieteilijä ja kansatieteilijä. Hän edusti runoilijana romantiikan tyylisuuntaa ja kuului Galitsian renessanssiin.

Kun Vahylevytš opiskeli 1830-luvulla Lvivin yliopistossa ja Lvivin ortodoksisessa teologisessa seminaarissa, hänen tuttaviinsa kuuluivat Markijan Šaškevytš ja Jakiv Holovatskyi, ja he perustivat kirjailijaryhmän Ruteenikolmikko (Ruska trijtsja), joka julkaisi merkittävän kirjallisen kalenterin *[[Rusalka Dnistrovaja]]*. Opintojen aikana hän teki arkeologista ja kansatieteellistä kenttätyötä Länsi-Ukrainan kylissä. Hän joutui näkemystensä ja yhteyksiensä vuoksi sekä kirkon että Itävallan viranomaisten häirinnän kohteeksi. Hän sai pappisvihkimyksen 1846 ja toimi pappina Nestanychissä Zolotšivin piirissä. Vuosien 1848–1849 Itävallan mullistusten aikana hän työskenteli Lvivissä kansallismielisen *Dnewnyk Ruskij* -lehden päätoimittajana. Hän erosi samana vuonna uniaattikirkosta sen kanssa syntyneiden ongelmien vuoksi ja kääntyi luterilaiseksi. Luterilaisuutensa ja puolalaismyönteisen politiikkansa vuoksi hän sai vakituista työtä vasta vuonna 1862 Lvivin kaupunginarkistonhoitajana.

Vahylevytš käytti 1829–1841 runoja kirjoittaessaan pääasiassa puolaa mutta kirjoitti myös ukrainaksi. Ukrainan kieltä käsittelevässä julkaisemattomassa tutkielmassaan (1841–1849) hän yhtenä ensimmäisistä käsitteli ukrainan kieltä erillisenä puolasta ja venäjästä. Hän erotti siinä Galitsian ja Kiovan murreryhmät. Samoja näkemyksiä hän esitti myös 1845 ja 1846 julkaisemissaan puolalaisissa kielioppikirjoissa. Vahylevytš julkaisi 1848 *Dnewnyk Ruskij* -lehdessä artikkeleita, joissa hän käsitteli Ukrainaa erillisenä kulttuurisena kokonaisuutena, kansankielisen opetuksen tarvetta ja ukrainankielistä kirjallisuutta. Hänen julkaisematon sanakirjansa (1834–1844) sisältää yli 10&nbsp;000 ukrainan kielen sanaa. Vaikka hän kirjoitti tuotantonsa pääasiassa puolaksi, hän pysyi kuolemaansa asti uskollisena ukrainofiilisille ja demokraattisille periaatteilleen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Margarete Depner

**Margarete Depner**, syntyjään **Scherg**, (22. maaliskuuta 1885 Brașov, Itävalta-Unkari – 2. syyskuuta 1970 Brașov, Romania)  oli romanialainen taidemaalari, kuvanveistäjä ja kuvittaja. Hän oli taustaltaan Transilvanian saksi. 

Kun Depner syntyi, Brașov kuului Itävalta-Unkariin ja sen nimi oli Kronstadt. Hänen vanhempansa kuuluivat porvaristoon, isä omisti kangaskutomon. Tytär lähetettiin vuosiksi 1901–1902 sisäoppilaitokseen Weimariin. Sisäoppilaitos antoi paljon opetusta musiikissa, kirjallisuudessa ja kuvataiteissa, mikä toimi tulevalle taiteilijalle herätteenä. 

Palattuaan Weimarista Depner opiskeli taidetta kotikaupungissaan, missä oli tuohon aikaan pätevää alkeisopetusta. Sen jälkeen hän matkusti vuonna 1906 Berliiniin saamaan opetusta yksityisessä taidekoulussa. Hän solmi avioliiton kirurgi Wilhelm Depnerin kanssa vuonna 1907. Aviomies perusti vuonna 1912 oman sanatorion. Ensimmäisen maailmansodan alettua aviomies kutsuttiin kouluttamaan lääkäreitä ja Margarete Depner evakuoitiin Budapestiin, missä oli tilaisuus jatkaa taideopintoja professori István Rétisin oppilaana. 

Vuodet 1925–1928 Depner opiskeli Münchenissä, ja vuonna 1931 hän opiskeli kaksi kuukautta Berliinissä kuvanveistoa Josef Thorakin oppilaana. Samana vuonna hänen töitään oli esillä Bukarestissa kansallisessa näyttelyssä ja yksi hänen töistään palkittiin. Viimeisen opintomatkansa hän teki vuonna 1934 Pariisiin, missä hän vietti kaksi intensiivistä kuukautta Rodinin oppilaan Marcel Gimondin ateljeessa. 

Vuoteen 1945 saakka Depnerillä oli intensiivinen luomiskausi. Hänen töitään oli esillä Saksassa ja Romaniassa useissa eri näyttelyissä. Hän työskenteli maalausten ja veistosten parissa. 

Kommunistit tulivat Romaniassa valtaan toisen maailmansodan jälkeen. Depnerin aviomiehen sanatorio valtiollistettiin. Depnerin oli pakko liittyä kommunistiseen taiteilijaliittoon. Hän osallistui kaikkiin alueellisiin taidenäyttelyihin vuosina 1949–1968. Valtakunnallisissa näyttelyissä hänen töitään oli vuosina 1953, 1954 ja 1959. 

Veistoksissaan Depner suosi klassista muotokieltä ja torjui kokeellisuuden. Hänen veistoksensa ovat sekä pienoisveistoksia että hautamuistomerkkejä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://www.lisa-fischer.at/depner.html
Millenniaalin itsehoito-opas epävarmaan aikuisuuteen

**Millenniaalin itsehoito-opas epävarmaan aikuisuuteen** on Ikinä-yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1. marraskuuta 2019 levymerkillä Sakara Records.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Imperiumi: 4/10
* Kaaoszine: 8/10
* Savon Sanomat: 
* Soundi: 

## Lähteet
Boa sigma

**Boa sigma** on boakäärmeisiin kuuluva käärmelaji, jota tavataan Meksikon länsiosissa. Sitä on aiemmin pidetty samana lajina kuningasboan (*Boa constrictor*) tai keskiamerikanboan (*Boa imperator*) kanssa, mutta sitä ehdotettiin omaksi lajikseen vuonna 2016.

## Levinneisyys ja elinympäristö
*Boa sigman* levinneisyysalue kulkee pitkin Tyynenmeren rannikkoa Tehuantepecinkannaksen länsipuolella Meksikossa. Pohjoisimmat havainnot lajista ovat Sonorasta. Levinneisyysalueeseen kuuluu kolme saarta Islas Marías -saaristosta: María Madre, María Magdalena ja María Cleofas. *Boa sigman* ja keskiamerikanboan (*Boa imperator*) levinneisyysalueet menevät osittain päällekkäin, mutta on epäselvää, risteytyvätkö lajit keskenään.

Tietokonemallinnusten perusteella *Boa sigma* elää trooppisissa kuivametsissä, kun taas keskiamerikanboa suosii kosteampia metsiä. *Boa sigmaa* on tavattu enimmillään 1420 metrin korkeudesta.

## Taksonomia
Vuonna 1943 Hobart Muir Smith kuvasi Islas Marías -saaristosta kuningasboan (*Boa constrictor*, syn. *Constrictor constrictor*) alalajin *Constrictor constrictor sigma*. Uusi alalaji ei saanut laajaa hyväksyntää, vaan sitä alettiin pitää kuningasboan toisen alalajin, keskiamerikanboan (*Boa constrictor imperator*), synonyyminä.

2000-luvulla geenitutkimukset ovat osoittaneet, että mantereen kuningasboat edustavat kahta tai kolmea eri lajia. Ensin, vuonna 2009, ehdotettiin keskiamerikanboan erottamista omaksi lajikseen *Boa imperator*. Myöhemmin geenitutkimuksissa havaittiin, että läntisen Meksikon keskiamerikanboat saattavat muodostaa kolmannen lajin. Vuonna 2016 ehdotettiin, että tämä kolmas laji tunnustettaisiin nimellä *Boa sigma*. Geenitutkimuksissa ei ole ollut mukana Islas Marías -saaristosta kerättyjä yksilöitä, joten lisätutkimuksia tarvitaan vielä. *Boa sigma* on kuitenkin hyväksytty omaksi lajikseen muun muassa *The Reptile Database* -sivustolla.

## Lähteet
Krymskin lentotukikohta

**Krymskin lentotukikohta** () eli **Krymskin sotilaslentokenttä** () (ICAO: **URKW**), on Venäjän Krasnodarin aluepiirissä, kolme kilometriä Krymskin kaupungin keskustasta pohjoiseen sijaitseva Venäjän ilmavoimien sotilastukikohta.

Krymskin lentotukikohdan kautta on kuljetettu venäläistä sotilaskalustoa sotaan Syyriassa. Krymskissä toimii Venäjän Eteläisen sotilaspiirin 3. yhdistetty lentorykmentti (3 SAP). Vuoden 2021 lopulla rykmenttiin kuului kaksi lentuetta Suhoi Su-27SM3 -hävittäjiä, joitain Suhoi Su-30M2 ilmaherruushävittäjiä/harjoituskoneita, laivueellinen päivittämättömiä Suhoi Su-27 -hävittäjiä sekä joukko Kamov Ka-27 -helikoptereita. Osa lähteistä ei mainitse kuin kaksi hävittäjälaivuetta. Tukikohdan hävittäjäkalustoa on oltu uusimassa, ja Krymsk on ollut esillä yhtenä ensimmäisistä viidennen sukupolven Suhoi Su-57 -hävittäjien operatiiviseen käyttöön ottavista tukikohdista toimitusten alettua vuodesta 2021 lähtien.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Aerodrom Krymsk (Аэродром Крымск В/Ч 75386 )  (wikimapia.org)
*Военный аэродром Крымска открылся после реконструкции (2014)  (youtube.com)
Paattisten kotiseutumuseo

**Paattisten kotiseutumuseo** on Turun Paattisilla sijaitseva kulttuurihistoriallinen paikallismuseo. Paattisten kotiseutumuseo syntyi vuonna 1928 maanviljelijä Vilho Poson toimesta ja museon kokoelma oli hänen omistamassaan rakennuksessa. Kokoelma siirrettiin vuonna 1968 Paattisten kirkon vieressä olevaan pitäjänmakasiiniin. Manttaaliomistajayhdistys oli luovuttanut lainamakasiinin Paattisten kunnalle. 

Lainamakasiini oli alun perin perustettu 1874 Iskoisten (Kirkonkylän) maille. Lainamakasiiniin on liittynyt ”suuri rottasota”.

Paattisten kotiseutumuseo aloitti toimintansa pitäjänmakasiinissa vuonna 1968. Vuonna 1973 Paattisten kunnan liittyessä Turun kaupunkiin vastuu kotiseutumuseosta siirtyi Turun kaupungin historialliselle museolle, nykyiselle Turun museokeskukselle. 

Lainamakasiinin lisäksi kotiseutumuseoon kuuluu sinne siirretty yksi Paattisten pappilan aitoista. Kotiseutumuseon osoite on Paattistentie 857.

Kotiseutumuseon nykyinen perusnäyttely on hyvin tyypillinen. Paattisten kotiseutumuseo ei ole säännöllisesti auki, vaan avaa ovensa muutamia kertoja kesässä.

## Lähteet
* Kolehmainen, Alfred ; Laine, Veijo A., Suomalainen aitta. Otava 1983.. Sivu ?.
* Rinne, Ilmari. Paattisten museo. Suomen Turku. 2/1975. Sivu 11.

### Viitteet

## Kirjallisuutta
* Paattisten taloja ja tarinoita. Paattisten kulttuurimaisema ja vanhat rakennukset. Varsinais-Suomen rakennuskulttuuri. 2009. 
* Perälä, Väinö. Paattinen 1359-1959. Paattisten kunta. 1959.
* Drake, Knut. Menneisyys, nykyisyys, tulevaisuus : Turun kaupungin historiallinen museo - Turun maakuntamuseo 1881-1981. 1995.  
* Kolehmainen, Alfred ; Laine, Veijo A. SUOMALAINEN TALONPOIKAISTALO. Otava 1979.
* Kolehmainen, Alfred ; Laine, Veijo A., Suomalainen aitta. Otava 1983.
Mont-Sainte-Anne

**Mont-Sainte-Anne** on talviurheilukeskus Quebecissä Kanadassa. Se sijaitsee Beaupréen kaupungissa, joka kuuluu Capitale-Nationalen hallinnolliseen alueeseen. Mont-Saint-Annen vuori on osa Laurentidien vuoristoa.

Mont-Sainte-Annessa on 71 lasketteluun tarkoitettua rinnettä, joiden yhteispituus on 73 kilometriä.

Kaupallinen laskettelutoiminta alkoi alueella tammikuussa 1966 neljällä hiihtohissillä ja kymmenellä rinteellä.

## Muut lajit
Laskettelun lisäksi alueella voi harrastaa maastohiihtoa, lumikenkäilyä, luistelua, koiravaljakkoajoa, moottorikelkkailua ja varjoliitoa. Lisäksi alueella on kylpylätoimintaa. Kesälajeihin lukeutuvat patikointi, telttailu, golf, maastopyöräily ja varjoliito.

Maastopyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut on järjestetty alueella kolmesti, vuosina 1998, 2010 ja 2019.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut
Roberto Battaglia

**Roberto Battaglia** (23. kesäkuuta 1909 Milano – 25. huhtikuuta 1965 Milano) oli italialainen miekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari, joka kilpaili kalvalla.

Battaglia voitti kalvan joukkuekilpailussa olympiakultaa Helsingissä 1952. Hän voitti kalvan joukkuekilpailussa myös neljä MM-mitalia: kultaa 1937 ja 1949, hopeaa 1951 ja pronssia 1937. Myös vuoden 1934 epävirallisista MM-kilpailuista Battaglia saavutti kalvan joukkuekilpailussa mitalin, hopeaa.

## Lähteet
* 
* Profiili Italian olympiakomitea 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Paul Köllensperger

**Paul Köllensperger** (s. 13. elokuuta 1970) on italialainen poliitikko, joka toimii Etelä-Tirolin maapäivien edustajana ja Team Köllensperger -puolueen puheenjohtajana.

## Tausta ja yksityiselämä
Köllensperger syntyi vuonna 1970 Bozenissa, Etelä-Tirolissa. Hän on opiskellut taloustiedettä Bolognan yliopistossa, jonka jälkeen hän palasi Bozeniin ja alkoi työskennellä digimarkkinoinnin ja verkkokaupan parissa.

Köllensperger on naimisissa ja hänellä on yksi tytär.

## Poliittinen ura
Köllensperger valittiin ensimmäisen kerran Etelä-Tirolin maapäivien edustajaksi vuonna 2013 viiden tähden liikkeen listoilta 1333 henkilökohtaisella äänellä.

Heinäkuussa 2018 Köllensperger jätti puolueen, koska katsoi, ettei se edusta saksankielisen vähemmistön asioita tarpeeksi äänekkäästi, mutta piti viiden tähden liikettä muuten ihan mahdollisena yhteistyökumppanina. 10. heinäkuuta Köllensperger ilmoitti perustavansa uuden puolueen.

## Lähteet
Sackler

**Sackler** on useiden henkilöiden sukunimi, muun muassa yhdysvaltalaisen Purdue Pharma -lääkeyhtiön omistajasuvun:

* Arthur Sackler (1913–1987), yhdysvaltalainen psykiatri, yrittäjä ja taiteen keräilijä, Purdue Pharman omistajia
* Elizabeth Sackler (s. 1948), Arthur Sacklerin tytär
* Mortimer Sackler (1916–2010), yhdysvaltalainen psykiatri, yrittäjä ja taiteen keräilijä, Purdue Pharman toimitusjohtaja
* Raymond Sackler (1920–2017), yhdysvaltalainen psykiatri, yrittäjä ja taiteen keräilijä, Purdue Pharman toimitusjohtaja 
* Richard Sackler (s. 1945), yhdysvaltalainen lääkäri ja liikemies, Purdue Pharman toimitusjohtaja
Tate

**Tate** tarkoittaa muun muassa seuraavia:

* Tate, neljästä brittiläisestä taidemuseosta koostuva instituutio
** Tate Modern, modernin taiteen museo Lontoossa
** Tate Britain, ensimmäinen Tate-verkoston taidemuseo

## Sukunimi
* Allen Tate (1899–1979), yhdysvaltalainen kirjailija ja kriitikko
* Andrew Tate (s. 1986), yhdysvaltalais-brittiläinen potkunyrkkeilijä ja internet-persoona
* Cassandra Tate (s. 1990), yhdysvaltalainen aitajuoksija
* Catherine Tate (s. 1968), englantilainen näyttelijä, koomikko ja kirjailija
* Genette Tate (1965–1978), kadonnut brittiläinen tyttö
* Geoff Tate (s. 1959), yhdysvaltalainen muusikko, Queensrÿche-yhtyeen alkuperäinen laulaja
* Harry Tate (1886–1954), yhdysvaltalainen jalkapalloilija
* James Tate (1943–2015), yhdysvaltalainen runoilija
* Jaylon Tate (s. 1995), yhdysvaltalainen koripalloilija
* Jeffrey Tate (1943–2017), englantilainen kapellimestari
* Joan Tate (1922–2000), brittiläinen kääntäjä
* John Tate (1925–2019), yhdysvaltalainen matemaatikko
* Miesha Tate (s. 1986), yhdysvaltalainen vapaaottelija ja lukkopainija
* Nahum Tate (1652−1715), englantilainen kirjailija
* Sharon Tate (1943–1969), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Tavaris Tate (s. 1990), yhdysvaltalainen 400 metrin juoksija.
Birgitta Ohlsson

**Birgitta Ohlsson** (s. 20. heinäkuuta 1975 Linköping) on ruotsalainen liberaalisen puolueen poliitikko. Hän on istunut valtiopäivillä vuosina 2002–2018 sekä toiminut Ruotsin EU-ministerinä vuosina 2010–2014. 
## Ura
Ohlsson opiskeli vuosina 1994–1997 valtio-oppia ja kansainvälisiä suhteita Tukholman yliopistossa. Hän toimi pääkirjoitustoimittajana muun muassa Dagens Nyheterissä ja johti Liberaalia nuorisoliittoa vuosina 1999–2002. Tämän jälkeen hänet valittiin valtiopäiville, jossa istui vuoteen 2018 toimien vuosina 2010–2014 Ruotsin EU-ministerinä. Vuonna 2017 hän pyrki puolueensa puheenjohtajaksi.
## Yksityiselämä
Ohlsson sairastui rintasyöpään vuonna 2021.
## Tunnustuksia
* Ranskan Kunnialegioonan upseerinarvo (2016).
## Teokset
* Ohlsson, Birgitta. *Duktiga flickors revansch*. Forum, 2017. 
* Ohlsson, Birgitta. *Lev som du vill: tio svenska kvinnor visar vägen*. Bonnier Carlsen, 2020. 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Birgitta Ohlsson'' Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla
Theron

**Theron** (; k. 473 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Sisilian etelärannikolla sijainneen Akragaan eli nykyisen Agrigenton kaupungin tyranni vuodesta 488 eaa alkaen. Hänen isänsä oli nimeltään Ainesidemos ja sukunsa ilmeisesti Rhodokselta. Theron oli hyvissä väleissä Syrakusan kanssa kunnes heidän hallitsijansa Gelon kuoli noin 478 eaa., ja hän siirtyi sukuriitojen vuoksi kilpailevan Himeran kapinallisten puolelle sekaantuen useihin Sisilian herruudesta käytäviin kiistoihin ja taisteluihin saaden lopulta sekä Himeran että Akragaan hallintaansa. Hän osallistui myös Olympian kisoihin.

## Lähteet
Gian Marco Berti

**Gian Marco Berti** (s. 11. marraskuuta 1982) on sanmarinolainen haulikkoampuja. Hän osallistui vuoden 2020 Tokion olympialaisiin, joissa hän sai hopeaa trap-ammunnan sekajoukkuekilpailusta. Hän kilpaili Alessandra Perillin kanssa, josta tuli samoissa olympialaisissa maansa ensimmäinen olympiamitalisti naisten trap-ammunnassa. Bertin isä Gian Nicola edusti San Marinoa ammunnassa vuoden 1988 Soulin olympialaisissa.

## Lähteet
Kivirapu

**Kivirapu** (*Lithodes maja*) on kivirapujen heimoon kuuluva korkeintaan 15 senttimetrin mittaiseksi kasvava rapulaji, jonka kuori ja raajat ovat voimakkaan piikkiset. Naaraan kovien levyjen suojaama takaruumis on epäsymmetrinen ja pienikokoinen, ja rapu pitää sitä eturuumiinsa alle käännettynä. Viimeinen raajapari on surkastunut. Kuoren väri on ruskea tai oranssi.

Kiviravun elinympäristöä ovat valtamerten rannikoiden punalevävyöhykkeen kivipohjat. Lajia tavataan laajalla alueella Pohjois-Atlantilla Norjasta ja Pohjanmereltä Yhdysvaltain itärannikolle.

## Lähteet
Tyrskyleväsiira

**Tyrskyleväsiira** (*Idotea granulosa*) on Itämeressä elävä siiralaji, joka viihtyy nimensä mukaisesti tyrskyisemmillä rannoilla kuin kaksi muuta Suomessa esiintyvää sukulaislajiaan.

## Tuntomerkit
Maasiiroja muistuttava tyrskyleväsiira on ulkomuodoltaan pitkänsoikea ja litteä; koiraiden pituus on 5–20 ja naaraiden 6–13 millimetriä. Pyrstölevy kapenee takapäätä kohti ja päättyy vain yhteen tylppään nipukkaan. Ruumiin toisen, kolmannen ja neljännen jaokkeen reunoilla olevat sivulevyt eivät ulotu saman jaokkeen takareunaan saakka. Tuntosarvet ovat lyhyemmät kuin muilla Suomessa esiintyvillä leväsiiroilla ja ulottuvat noin ensimmäisen ja toisen jaokkeen liitoskohtaan saakka. Kaikki kävelyraajaparit ovat lähes samanlaiset. Väritys vaihtelee ruskeasta vihreään tai harvemmin punaiseen; selässä on joskus vaaleita pitkittäisjuovia. Lisäksi siirat pystyvät vaihtamaan väritystään ympäristönsä mukaan.

Tyrskyleväsiiran tyypillinen elinikä on noin vuosi.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Tyrskyleväsiira elää merenrannikkojen vuorovesivyöhykkeillä rakkolevien ja vesikasvien lomassa. Lajia tavataan Euroopan Atlantin rannikolla, etenkin mantereen pohjoisosissa; Suomessa sitä esiintyy lähinnä rannikon lounaisimmissa osissa ja Ahvenanmaalla. Pohjanlahdelta ja itäiseltä Suomenlahdelta laji puuttuu tyystin.

Päiväsaikaan tyrskyleväsiirat oleskelevat rakkolevien tai putkilokasvien päällä syöden niiden tuoretta solukkoa. Öisin ne liikkuvat rakkoleväkasvustosta toiseen, sekä syöden että etsien mahdollista pariutumiskumppania. Itse ne ovat tärkeää ravintoa muun muassa ahvenelle.

## Lisääntyminen
Tyrskyleväsiira tulee sukukypsäksi toukokuun loppuun mennessä, ja parittelu tapahtuu touko-kesäkuussa. Koiraat ruiskuttavat siittiönsä naaraan kahteen sukuaukkoon, minkä jälkeen naaras laskee hedelmöittyneet munat jalkojensa tyvessä olevaan alkiotaskuun. Parittelun jälkeen koiraat kuolevat. Tyrskyleväsiira on ovovivipaarinen, ja heinäkuussa naaras vapauttaa noin sata poikasta. Nuoruusvaiheet ovat muuten aikuisen kaltaisia, mutta viimeinen jalkapari puuttuu. Poikaset hakevat ravintonsa rannan rihmaleväkasvustoista syöden pääasiassa sieltä löytämiään pieniä piileviä ja siirtyvät elokuussa rihmalevävyöhykkeestä rakkolevävyöhykkeeseen. Hyvissä olosuhteissa leväsiirat voivat lisääntyä kahdestikin.

## Lähteet
Punameriaurinko

**Punameriaurinko** (*Solaster endeca*) on valtamerissä elävä meritähtilaji, jolla on 10–12 sädehaaraa ja jonka halkaisija voi olla yli 25 senttimetriä. Väritykseltään se on kellanpunainen tai violetti, ja sen pinnassa on lukuisia pienehköjä piikkejä. Elintavoiltaan punameriaurinko on peto ja syö muita piikkinahkaisia, kuten meritähtiä ja merisiilejä sekä lisäksi merivuokkoja ja nilviäisiä. Lisääntymisaika on maalis-huhtikuussa.

Maailmanlaajuisesti punameriauringon levinneisyysalue on laaja; lähimpänä Suomea sitä esiintyy Norjan rannikolla.

## Lähteet
Gemma Bertagnolli

**Gemma Bertagnolli** (s. 20. heinäkuuta 1967 Bolzano) on italialainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.

Bertagnolli aloitti uransa hyvin nuorena ja saavutti menestystä useissa kansallisissa sekä kansainvälisissä kilpailuissa, kuten AsLiCo-kilpailussa ja Francesc Viñas -kilpailussa (erikoispalkinto parhaasta W. A. Mozart -tulkinnasta). Hän nousi maineeseen yhtenä oman sukupolvensa ansioituneimmista barokin ja klassismin kausien ohjelmiston laulajista. Bertagnolli on esiintynyt muun muassa La Scalassa, Rossini-oopperafestivaalilla, Staatsoper Unter den Lindenissä, Salzburgin musiikkijuhlilla, Maggio Musicale Fiorentinossa, Baijerin osavaltionoopperassa, Théâtre des Champs-Élysées'ssä, Teatro Regio di Torinossa ja Teatro Comunale di Bolognassa. Hän on tehnyt yhteistyötä sellaisten kapellimestareiden kuin Roberto Abbadon, Semjon Bytškovin, Daniele Gattin, Gianandrea Gavazzenin, Gianluigi Gelmettin, Fabio Luisin, Lorin Maazelin, Zubin Mehtan, Riccardo Mutin, Wolfgang Sawallischin, Simone Youngin ja Jonathan Webbin kanssa.

Bertagnolli on tulkinnut barokkiohjelmistoa myös periodisoittimin esiintyvien kokoonpanojen kanssa. Hän on tehnyt lisäksi tyylilajien rajat ylittänyttä yhteistyötä Ennio Morriconen ja Dulce Pontesin kanssa. Bertagnollin rooleihin oopperoissa ovat lukeutuneet Sophie (*[[Ruusuritari]]*), Amenaide (*[[Tancredi]]*), Pamina (*[[Taikahuilu]]*), Ismene (*[[Mitridate, re di Ponto]]*) ja Susanna (*[[Figaron häät]]*). Hänen konserttiohjelmistoonsa ovat kuuluneet muiden muassa Gustav Mahlerin sinfoniat nro 2 ja 4 sekä teoksia Johann Sebastian Bachilta, Georg Friedrich Händeliltä, Giovanni Battista Pergolesilta ja Wolfgang Amadeus Mozartilta.

Bertagnolli on toiminut UNICEF-lähettiläänä.

## Lähteet
Dynaaminen konservatismi

**Dynaaminen konservatismi** on 1950-luvulla vaikuttanut konservatismin kehityssuuntaus. Suomen lisäksi termiä käytettiin Englannissa ja Saksassa. Dynaaminen konservatismi painotti konservatismia vähemmän perinteitä ja pyrki yhteiskunnan uudistamiseen. Dynaaminen konservatismi otti vaikutteita sekä liberalismista että sosialismista.

## Poliittiset tavoitteet
Dynaamiseen konservatismiin liittyy yksilön toimintavapaus sekä pyrkimys kokonaisvaltaiseen yhteiskuntanäkemykseen.
* Kansankapitalismi: Valtiokapitalismin sijaan yhtiöiden omistajapohjaa on laajennettava ja mahdollisimman moni kansalainen on saatava hankkimaan itselleen osakkeita. Tällä tavoin suuret kansalaisjoukot olisivat mukana yhtiöiden voitonjaossa. Ajatuksen voimakas puolestapuhuja oli Suomessa Tuure Junnila, joka Yhdysvalloissa tutustui kansankapitalismiin.
* Sosiaalinen markkinatalous: Sosiaalinen markkintatalous korostaa kilpailun vapautta, mutta samalla vastuuta työntekijöistä. Vaikutteet sosiaalisen markkinatalouden eteen ovat tulleet Saksasta. Ludwig Erhardin kirja suomennettiin vuonna 1957.

## Historia
Kokoomus halusi korostaa 1950-luvulla dynaamisen konservatismin käsitettä muiden Euroopan konservatiivisten puolueiden tapaan. Kokoomus halusi antaa ulospäin uudistusystävällisen ja omaa aikaansa seuraavan puolueen kuvan. Kokoomus markkinoi uusia peruslinjoja vuoden 1957 periaateohjelmassa. Dynaamisen konservatismin kysymykseksi muodostui, miten nämä sosiaaliset uudistukset toteutettaisiin. Yleisesti puolue tunnusti, että jokaisen täytyy tuntea itsensä sosiaalisesti turvatuksi, samanaikaisesti huomauttaen, että jokaisen on tultavat toimeen omalla eikä valtion kustannuksella. Edellämainittu oli konservatiiveille ja vanhaliberaaleille yhteinen periaate, jonka pyrkimyksenä oli tukea ihmisen pyrkimystä itse voittaa vaikeutensa.

Dynaamista konservatisma symbolisoi konservatismin tilanteenomainen teoria, jonka mukaan konservatismi etsii käytäntöjä selvitäkseen Suomen politiikassa. Tutkija Onni Rantalan mukaan dynaamisen konservatismi on seurausta konservatismin muuttumista luonteeltaan taloudelliseksi opiksi, joka lähentyy liberaalia taloudellista katsomusta.

## Katso myös
* Kansallinen Kokoomus
* Uuskonservatismi
* Tuure Junnila
* Ludwig Erhard

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Arne Geijer

**Arne Geijer** (7. toukokuuta 1910 – 27. tammikuuta 1979) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja. Hän istui valtiopäivien ensimmäisessä kamarissa vuosina 1955–1976 ja toimi keskusammattijärjestö LO:n puheenjohtajana 1956–1973. Poliitikkona Geijer kampanjoi pakollisen työeläkkeen (*allmän tilläggspension*, ATP) puolesta vuoden 1957 kansanäänestyksessä. Ammattiyhdistysjohtajana hän oli kiinnostunut kansainvälisestä yhteistyöstä ja toimi Vapaiden ammattiyhdistysten kansainvälisen liiton puheenjohtajana vuosina 1957–65.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Eino Viding

**Yrjö Einar (Eino) Viding** (8. elokuuta 1902 Hausjärvi – 25. elokuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari ja rakennusalan yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Vidingin vanhemmat olivat verhoilija Karl Johan Viding ja Emilia (Emma) Stubb. Vuorineuvos, ministeri Paavo A. Viding ja teollisuusneuvos Lauri Viding olivat hänen veljiään. Eino Viding valmistui rakennusmestariksi Viipurin teollisuuskoulusta vuonna 1928 ja toimi valmistuttuaan viipurilaisessa Rakennustyö-yhtiössä, ensin työnjohtajana ja vuodesta 1936 vastaavana rakennusmestarina. Hän osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan, jonka aikana vuonna 1943 hänestä tuli Rakennustyö-yhtiön toimitusjohtaja. Yritys muutti sodan jälkeen Hämeenlinnaan, jossa siitä tuli alallaan merkittävä. Yritys rakensi asuin-, liike- ja julkisia tiloja, muun muassa useita kouluja, mutta vastasi myös esimerkiksi Hämeenlinnan kirkon entisöimistyöstä. Eläkkeelle Viding jäi vuonna 1973, johdettuaan Rakennustyö-yhtiötä kolmekymmentä vuotta. Viding tunnettiin myös karjalaisen kulttuurin harrastuksestaan. Juuri Karjalan Liitto haki hänelle teollisuusneuvoksen arvonimeä, joka hänelle myönnettiin vuonna 1970.

## Lähteet
Sara Mingardo

**Sara Mingardo** (s. 2. maaliskuuta 1961 Mestre, Venetsia) on italialainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan altto.

Mingardo opiskeli tenori Franco Ghittin johdolla Benedetto Marcello -musiikkikonservatoriossa. Hän teki debyyttinsä vuonna 1987. Hän on esiintynyt muun muassa La Scalassa, Teatro La Fenicessä, Teatro Regio di Torinossa, Salzburgin musiikkijuhlilla, Lontoossa, Ranskassa ja Sveitsissä. Mingardon ohjelmisto on ollut huomattavan monipuolinen. Hänet tunnetaan muun muassa nimiroolista Georg Friedrich Händelin *[[Rinaldo]]ssa*. Muu oopperaohjelmisto on vaihdellut muun muassa Claudio Monteverdistä Benjamin Britteniin sekä Vincenzo Bellinistä ja Gaetano Donizettistä Giacomo Pucciniin. Mingardo on tulkinnut myös konserttiohjelmistoa, johon on kuulunut teoksia muiden muassa Johann Joseph Fuxilta, Ottorino Respighiltä, Händeliltä, Wolfgang Amadeus Mozartilta ja Gioacchino Rossinilta.

Mingardo teki ensimmäisen levytyksensä vuonna 1995. Hän on levyttänyt esimerkiksi Rinaldo Alessandrinin johdolla. Hän sai vuonna 2002 kaksi Grammy-palkintoa Hector Berlioz'n *[[Les Troyens]]*-levytyksestä, jonka oli tehnyt Colin Davisin johtaman Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa. Vuonna 2009 Mingardolle myönnettiin Italian kansallisen musiikkikriitikoiden liiton Franco Abbiati -palkinto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Rinaldo Alessandrini

**Rinaldo Alessandrini** (s. 25. tammikuuta 1960 Rooma) on italialainen cembalisti, urkuri ja kapellimestari. Hänet tunnetaan italialaisen barokkioopperan ja -soitinohjelmiston innovatiivisena tulkitsijana.

Alessandrini aloitti pianonsoiton 14-vuotiaana ja löysi neljä vuotta myöhemmin cembalon, jota matkusti opiskelemaan Ton Koopmanin johdolla Amsterdamin Sweelinck-konservatorioon Alankomaihin. Hän alkoi soittaa myös urkuja ja teki niillä ensimmäisen levytyksensä. Se koostui Girolamo Frescobaldin *[[Fiori musicali]]* -kokoelman kappaleiden tulkinnoista. Tämän levytyksen Alessandrini teki Naïve Recordsille, jolla hän on muutenkin paljolti tehnyt levytysuraansa. Lisäksi hän on levyttänyt Arcanalle ja Opus 111:lle.

Alessandrini on johtanut Concerto Italiano -kokoonpanoa, jonka perusti vuonna 1984. Hänen ohjelmistoonsa on kuulunut Frescobaldin lisäksi musiikkia muiden muassa Alessandro Scarlattilta, Claudio Monteverdiltä, Francesco Cavallilta, Leonardo Vinciltä, Johann Sebastian Bachilta, Georg Friedrich Händeliltä ja Antonio Vivaldilta. Alessandrini on tulkinnut muun muassa Monteverdin oopperaa La Scalassa.

Alessandrini on Ordre des Arts et des Lettres'n *Chevalier*.

## Lähteet
Kirjoitettu tähtiin

**Kirjoitettu tähtiin** on Pihlajan esikoisalbumi, joka julkaistiin 23. lokakuuta 2020.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet